jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Koordinert universaltid

For tidssonen, se UTC±0
Koordinert universaltid (også kjent som UTC, forkortelse for Coordinated Universal Time) er en kortform som angir grunnlaget for sivile tidsangivelser i alle land.
UTC er ingen egentlig forkortelse, de to første bokstavene angir at det er snakk om en variant av universell tid (engelsk Universal Time, fransk Temps Universel) som forkortes UT, og den tredje bokstaven angir at det er koordinert tid (engelsk Coordinated, fransk Coordonné). På norsk skriver man gjerne universell tid UTC hvis man ønsker å presisere hva som menes med de tre bokstavene.
UTC brukes gjerne for å angi tidssoner og angir da avviket fra tiden som den angis ved nullmeridianen. UTC er dermed etterfølgeren til tidsangivelsen Greenwich Mean Time (GMT).
Som tidsangivelse angir UTC døgnets timer fra 00 til 23. UTC beregnes som en middelverdi basert på data fra flere atomur rundt om i verden.
I 2003 ble det brukt data fra 260 atomur. Ingen av disse klokkene får angi tiden med mer enn 30 milliardtedels sekund feil per døgn. I Norge er det Justervesenet som bidrar med måledata. Justervesenets utgave av UTC kalles formelt for UTC(JV).
Skuddsekundet som ble lagt til kl. 00.59:60 1. januar 2009 (norsk normaltid) var det 34. skuddsekundet etter at ordningen ble innført i 1972 av Meterkonvensjonen. Perioden mellom hvert skuddsekund varierer og avhenger av jordens retardasjon.Universell tid UT1 er en annen tidsangivelse som baserer seg på jordrotasjonen. En internasjonal avtale sier at UTC og UT1 ikke skal ha et større avvik enn 0,9 sekunder. Derfor må UTC nå og da synkroniseres med UT1 da jordrotasjonen avtar i hastighet. Dette gjøres ved bruk av et skuddsekund. Hvert døgn blir med andre ord meget langsomt litt lengre. Årsaken til at jordens rotasjonshastighet reduseres er friksjon i tidevann og i jordens flytende kjerne samt andre prosesser i og på jorden.


== Referanser ==
21. århundre

Det 21. århundre dekker årene 2001–2100.


== Viktige hendelser ==
Terrorangrepet 11. september 2001
Invasjonen av Irak
Jordskjelvet i Indiahavet 2004 (tsunamikatastrofen)
Terrorangrepet i London 7. juli 2005
Finanskrisen fra 2008
Opprøret i den arabiske verden i 2011
Terrorangrepene i Norge 2011
14. juli 2015 – Den amerikanske romsonden New Horizons passerte dvergplaneten Pluto.
Terrorangrepet i Paris 13. november 2015
Terrorangrepet i Berlin 19. desember 2016
Terrorangrepet mot Kabul Serena Hotell
Terrorangrepet i Manchester 22. mai 2017
Terrorangrepene på Sri Lanka 21. april 2019
2019-2021 – Utbruddet av COVID-19 blir århundrets hittil største pandemi.


== Planlagte eller antatte fremtidige hendelser ==
Juni 2019 – Constellation-programmet: Første bemannede ferd til Måne-bane siden 1972.
1. januar 2021 Den tredje syklus i den Iviske kalender (0-895) avsluttes når år 2685 går over i 2686.
20. februar 2021 Verdens skjelldyrdag (som feires årlig tredje lørdag i februar)
13. april 2029 – Asteroiden 99942 Apophis passerer jorden innenfor månens bane.
19. januar 2038 kl. 03:14:08 UTC – 2³¹ sekunder siden 1. januar 1970 00:00:00 UTC, programmer som bruker 32-bits lagring av UNIX-klokke vil feile.
2061: Halleys komet vender tilbake
2097: Det blir ny solformørkelse.


== Årstall ==


== Se også ==
Århundre
17. århundre


== Se også ==
Århundre
14. århundre


== Se også ==
Århundre
13. århundre


== Se også ==
Århundre
12. århundre


== Se også ==
Århundre
11. århundre

11. århundre startet den første dagen år 1001 og sluttet den siste dagen år 1100 etter den gregorianske kalenderen. Det nesten tilsvarende tidsforløpet 1000-tallet strakte seg fra år 1000 til år 1099.


== Begivenheter ==


=== Europa ===

I europeisk historie utgjør 11. århundre en tidlig del av Høymiddelalderen. Det var et brått fall av bysantinsk makt og en framgang for den normanniske dominansen over England (fra 1066) og deretter det meste av vestlige Europa. Pavemakten fikk økt innflytelse, mens delingen i en østkirke og en vestkirke ble permanent. I området som nå er nordlige Italia vokste befolkningen i byer. Veksten og urbaniseringen kom samtidig med den første organiserte kapitalisme og en mer sofistikert, kommersiell kultur mot slutten av århundret.


=== Norden ===
I Norden ebbet vikingtiden ut fra og med slaget ved Stamford bru hvor den norske krigerkongen Harald Hardråde døde. Den viktigste enkelthendelsen var helgengjøringen av Olav Haraldsson som Olav den hellige, som satte sitt preg på århundret og det neste. Helgenfortellinger fremmet også skriftkulturen i Norden, først på latin, og deretter på norrønt, noe som ga grobunn for sagalitteraturen, spesielt på Island på 1100-tallet. En gang i 1001 oppdaget Leiv Eiriksson Nord-Amerika, men oppdagelsen var av liten betydning i samtiden.
I Russland var det en gullalder for Kievriket.


=== Det fjerne østen og Midtøsten ===
I Song-dynastiets Kina og den islamske verden er dette århundret markert som et høydepunkt for både den klassiske kinesiske sivilisasjon, vitenskap og teknologi, og middelalderens islamske vitenskap, teknologi og litteratur. Rivaliserende politiske fraksjoner i Song-dynastiets hoff skapte strid blant de ledende statsmenn og ministere i imperiet. Det var også en befolkningsvekst, størrelsen ble doblet til 100 millioner mennesker, og en økonomisk revolusjon i Kina som fremskyndet fabrikasjon og produksjonsvekst som overgikk Storbritannias kull og jernfremstilling.
Både Tsjola-dynastiets India og Fatimide-kalifatet i Egypt hadde nådd deres høydepunkt i militær makt og internasjonal innflytelse i dette århundre. Det vestlige Tsjalukya-riket (Tsjola-dynastiets rival) reiste seg også til makt i løpet av slutten av århundret. Det tyrkiske seldsjuk-dynastiet kom til makt i Midtøsten over det nå fragmenterte abbasidene, et islamsk kalifdynasti med hovedsete i Bagdad, mens det første korstog ble ført i kamp mot slutten av århundret.
I Japan fortsatte Fujiwara-klanen å dominere statens saker.
I Korea blomstret kongedømmet Goryeo og møtte betydelig ytre trusler nord fra Liaodynastiet i Mandsjuria. I Vietnam begynte Lý-dynastiet mens i Myanmar (Burma) nådde det hedenske kongedømmet sitt metningspunkt i politisk og militær makt.


=== Amerika ===
I Amerika blomstret Toltec-sivilisasjonen i det sentrale Amerika sammen med Huari-kulturen i Sør-Amerika.
Inkariket blir grunnlagt.


== Viktige personer ==
Vilhelm erobreren, hertug og konge
Avicenna, islamsk lege og filosof
Guido av Arezzo, komponist
Omar Khayyám, filosof
Harald Hardråde, norsk konge
Olav den hellige, helgen og konge
Kvisgaard

Kvisgaard er et gårdsnavn fra Snertingdal i Gjøvik kommune i Innlandet fylke. Navnet kommer muligens fra dansk. Etternavn til 65 nordmenn per mars 2004. Kvisgaard-slektene er delt i to «stammer», begge med tyngdepunkt på Hedmark, Stange og Løten. I tillegg en liten gren i Skien, den stammer fra Lemvig i Danmark. Christian Jensen (død 1957) og hans bror (navn ukjent) tok navnet Kvisgaard. Navnet Kvisgaard er vel utbredt i Danmark.
Nasjonalsang

En nasjonalsang, fedrelandssang eller nasjonalhymne er skrevet for å uttrykke et folks nasjonalfølelse eller samhørighet med fedrelandet. Noen lands sanger er formet som en hyllest til eller lykkeønskning for statsoverhodet eller andre nasjonale symboler.
De fleste nasjonalsangene ble komponert på 1800- og 1900-tallet, i samband med framveksten av nasjonalstatene. Nederlands nasjonalsang «Wilhelmus» som ble skrevet mellom 1568 og 1572 er den eldste vi kjenner. I noen land har en sang offisiell status som «nasjonalsang» eller lignende, mens i andre er dette basert på sedvane. Ofte kan flere sanger ha en de facto status som «nasjonalsang».


== Nasjonalsang i Norge ==

Inntil 2019 hadde Kongeriket Norge ingen offisiell nasjonalsang. Basert på allmenn og utbredt bruk hadde imidlertid forskjellige sanger gjennom tidene blitt omtalt eller betraktet som de facto nasjonalsang. På ulike tidspunkter har flere sanger hatt en slik status samtidig.
Med «Sønner af Norge» vant Henrik Anker Bjerregaard en konkurranse om en nasjonalsang til avløsning av «For Norge, Kjæmpers Fødeland». Andre sanger som ble sendt inn, var «Mens Nordhavet bruser» av Conrad Nicolai Schwach og «Hvor herligt er mit Fødeland» av Simon Olaus Wolff.«Ja, vi elsker dette landet», som kom i 1864, ble etter hvert den sangen som ble etablert som «den norske nasjonalsangen». Før denne var «Sønner av Norge» den mest anerkjente sangen, etter at Selskabet for Norges Vel i 1820 kåret sangen som vinner av deres konkurranse. Tidligere har også «Norges Skaal» («For Norge, Kjæmpers Fødeland») av Johan Nordahl Brun og Ole Vigs dikt «Normandssang» («Blandt alle Lande») vært i bruk. Den første som skapte en fedrelandssang beregnet for barn, var Henrik Wergeland med «Smaaguttenes Nationalsang» («Vi ere en Nation vi med»). Wergeland skrev den til samme melodi som ble brukt til «Norges Skaal». Salmen «Gud signe vårt dyre fedreland» omtales gjerne som «Norges nasjonalsalme» og benyttes også ofte i sammenhenger der landet feires. Den 11. desember 2019 vedtok Stortinget at «Ja, vi elsker dette landet» skal være Norges nasjonalsang.


== Nasjonalsanger i andre land ==
Mange land har flere sanger av nasjonalsang-karakter, men som regel er bare en av dem er anerkjent av landets myndigheter som landets offisielle nasjonalsang.

Storbritannia har egentlig ingen nasjonalsang, men veksler for ulike anledninger mellom «God save the King/Queen» og «Land of hope and glory», også kjent som «Pomp and circumstance».
I Australia har «Advance Australia Fair» vært offisiell nasjonalsang siden 1984, men det er fremdeles bred folkelig oppslutning om balladen «Waltzing Matilda».
Mest bemerkelsesverdig er likevel den sørafrikanske nasjonalsangen, som siden 1997 har vært en syntese mellom vers fra de hvite boernes afrikaans-språklige «Die Stem» og ANCs sang «Nkosi sikelel' iAfrika», på hver sin melodi, føyd sammen.


== Referanser ==


== Se også ==
Fedrelandssalme
Kongesang
Liste over nasjonalsanger


== Eksterne lenker ==
Nasjonalsanger på verdenskart
Norges nasjonalsang
Heide Simonis

Heide Simonis  (født som Heide Steinhardt 4. juli 1943 i Bonn) er tysk samfunnsøkonom, forfatter og politiker (SPD). Hun ble den første kvinnelige ministerpresident i Schleswig-Holstein, og i Tyskland overhodet.


== Liv og virke ==
Hun studerte økonomi og sosiologi i Erlangen, Nürnberg og Kiel, og arbeidet deretter som lektor i tysk ved Lusaka-universitetet i Zambia i Afrika. Deretter var hun virksom ved instituttet for finans i Kiel. Hun var deretter tilknyttet Goethe-Institut.
Siden 1969 er hun medlem av SPD, og fra 1972-76 var hun medlem av kretsstyret i SPD-laget i Kiel. Hun ble 1971 rådsherre i Kiels rådsforsamling, og ble i 1976 innvalgt i Forbundsdagen, hvor hun satt frem til 1988.
Etter regjeringsskiftet i Schleswig-Holstein ble hun 31. mai 1988 finansminister i Björn Engholms delstatsregjering. Hun ble visestatsminister 10. mars 1993, og overtok som regjeringssjef 19. mai samme år som første kvinne i historien.


== Referanser ==
Ministerpresident

Ministerpresident brukes om regjeringssjefer i flere parlamentariske stater. Betydningen av tittelen er den som leder, dvs. presiderer over, kollegiet av ministre. Tilsvarende titler i andre land er blant annet statsminister, premierminister/førsteminister og regjeringspresident.


== Belgia ==
I Belgia brukes tittelen ministerpresident i nederlandsk, fransk og tysk språkform om regjeringssjefene for Belgias regioner og nasjonale fellesskap. Tittelen brukes ikke om lederen for den føderale regjeringen, som i stedet har tittelen premierminister (førsteminister), på nederlandsk eerste minister, på fransk premier ministre og på tysk Premierminister. Ministerpresidentene blir valgt av de ulike regionale parlamentene.


== Nederland ==
I Nederland har regjeringssjefen formelt tittelen ministerpresident (minister-president). I forfatningen fra 1848 ble ministerpresidentens oppgaver beskrevet som å være formann for ministerrådet (voorzitter van de ministerraad). Tittelen ministerpresident ble tatt i bruk i 1945 og ble grunnlovsfestet i 1983.


== Tyskland ==
I Tyskland brukes tittelen ministerpresident om sjefen for regjeringen for landets delstater, med unntak av Berlin (regjerende borgermester), Hamburg (førsteborgermester) og Bremen (borgermester).På tysk brukes Ministerpräsident også om andre lands statsministre, for eksempel statsministrene i Norge, Irland og Italia. Sjefen for Tysklands føderale regjering kalles derimot ikke Ministerpräsident, men forbundskansler.


== Østerrike ==
Regjeringssjefen i Østerrike hadde tittelen ministerpresident mellom 1867 og 1918. Før 1867 var tittelen statskansler. Etter 1918 har tittelen vært forbundskansler.


== Ungarn ==
Ungarns regjeringssjef har tittelen ministerpresident (miniszterelnök).


== Norge ==
Vidkun Quisling, fører for det norske nazistpartiet Nasjonal Samling (NS), bar etter statsakten 1942 tittelen ministerpresident som leder for den av okkupasjonsmakten godkjente NS-regjeringen under andre verdenskrig i Norge.


== Lignende titler ==


=== Italia ===
I Italia har regjeringssjefen formelt tittelen president for ministerrådet (Presidente del Consiglio dei Ministri).


=== Spania ===
I Spania har regjeringssjefen tittelen regjeringspresident (Presidente del Gobierno).


== Se også ==
Landeshauptmann
Premierminister


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Amerikanisering

Amerikanisering (engelsk Americanization) henspiller på den innflytelse som USA har på andre lands kultur- og samfunnsliv. Innflytelsen er spesielt merkbart innen populærkultur, men eksisterer også på andre områder som livsmønster og vurderinger. Visse fenomen kalles blant for amerikanisering selv om det er egentlig snakk om en modernisering og urbanisering som først slo i gjennom i USA.
Spredningen skjer blant annet gjennom ulike medier som filmer, bøker, og videospill. Mange TV-program har amerikansk utgangspunkt. Innen urban ungdomskultur merkes hiphop, rap, graffiti og kommunikasjonsgester som «high-five» og bruk av amerikansk banning. Bestemte former av amerikansk gatekjøkkenmat eller hurtigmat har fått internasjonal spredning, som hamburgere og Coca-Cola. Fenomenet innbefatter også adopterte amerikanske uttrykk og vendinger.
Astronom

En astronom er en person som arbeider med astronomi.

En astronom undersøker stjerner, planeter og annet som finnes i verdensrommet. Målet kan være å oppdage nye himmellegemer. Mange amatører tar fram teleskopet om natten for å følge med på hva som skjer, og for kanskje å oppdage noe nytt der oppe som ingen har sett før. Andre undersøker bilder som er tatt med de større teleskopene og kan oppdage det samme. Et annet mål er å finne ut hvordan universet virker. En kan for eksempel undersøke sola for å finne ut hvordan stjerner fungerer eller regne på hvordan ting var da universet ble skapt. 
Som astronom er du ofte engasjert innenfor forskning. Astronomer bruker mindre tid enn man skulle tro på å stirre på stjerner, da majoriteten av arbeidstimer går til analyse av data og observasjonsmateriale.
For å bli astronom kan man gå et studiespesialiserende utdanningsprogram for å få studiekompetanse (dette tar normalt tre år) slik at du kommer inn på høyere utdanninger. Du kan også gå medier og kommunikasjon og naturbruk for å oppnå generell studiekompetanse. En annen mulighet er å gå et yrkesfaglig utdanningsprogram og ta et ekstra år med påbygg. Fag som er viktige for en astronom er matematikk, fysikk og kjemi.
For å få jobb må man normalt ha fullført bachelor- og masterutdanning. For å drive med forskning må du i tillegg ta doktorgrad, som du kan oppnå ved å få en stipendiatstilling ved en høyere læringsinstitusjon.


== Arbeidsoppgaver ==
lete opp prosjekter, og søke om midler til å gjennomføre dem 
forske individuelt, eller med kolleger
studere og lese seg opp på ulike emner innenfor faget
reise på astronomikonferanser
undervise studenter.Astronomer bruker sofistikert og høyteknologisk verktøy i arbeidet med å samle informasjon, og analyserer informasjonen ved hjelp av avanserte dataprogram. Alle aspekter ved moderne astronomi ligger på et høyt teknisk nivå som astronomen må beherske. Astronomer som er tilknyttet en høyere læringsinstitusjon, må belage seg på å undervise studenter ved siden av arbeidet og publiseringen av ny forskning.


== Eksterne lenker ==
Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av astronom
Alfred Nobel

Alfred Bernhard Nobel (født 21. oktober 1833 i Stockholm i Sverige, død 10. desember 1896 i San Remo i Italia) var en svensk kjemiker, ingeniør, oppfinner og filantrop, mest kjent for å ha innstiftet de fem nobelprisene ved en testamentarisk gave.


== Tidligere år og utdannelse ==
Nobel var tredje sønn av Immanuel Nobel (1801–1872), og familien bodde i Stockholm til Alfred var åtte år gammel. Da flyttet familien til St. Petersburg, hvor faren hadde startet en våpenfabrikk noen år tidligere.
Han gikk ikke på skole, men fikk privatundervisning av gode lærere. Snart behersket han fire fremmedspråk (russisk, engelsk, tysk og fransk), og han viste store evner i kjemi.
I 1863 flyttet han tilbake til Sverige og begynte å arbeide som kjemiker ved farens verksted i Helenborg. Han videreutviklet sprengstoffet glyserolnitrat (nitroglyserin) og startet industriell produksjon av dette i 1864. I 1867 fikk han patent på en type sprengstoff han ga navnet dynamitt, etter å ha funnet opp dette året før. Denne oppfinnelsen fikk stor betydning for anleggsvirksomhet i mange land og la grunnlaget for Nobels store formue. Den opprinnelige form for dynamitt ble etter hvert erstattet av gelatin-dynamitten, som var sikrere å behandle. Også i denne utvikling spilte Nobel en viktig rolle.


== Oppfinner og forretningsmann ==
Som oppfinner fikk Alfred Nobel 355 patenter.


== Testamentet og Nobel-prisene ==
I 1895 testamenterte Alfred Nobel det meste av sin formue til et fond hvor inntektene skulle nyttes til å dele ut priser til dem som hvert år hadde gjort menneskeheten den største nytte – nobelprisene. I sitt testamente etterlot Nobel ingen forklaring på hvorfor fredsprisen, i motsetning til de andre nobelprisene, skulle utdeles av en norsk komité.
Ifølge The Oxford International Encyclopedia of Peace, er fredsprisen den mest prestisjefulle utmerkelsen i verden.


== Referanser ==


== Litteratur ==
«Nobel, Alfred Bernhard» i Encyclopædia Britannica, 1911-utgaven
Schück, H og Sohlman, R., (1929). The Life of Alfred Nobel. London: William Heineman Ltd.
Alfred Nobel US Patent No 78,317, datert 26. mai 1868
Evlanoff, M. og Fluor, M. Alfred Nobel – The Loneliest Millionaire. Los Angeles, Ward Ritchie Press, 1969.
Sohlman, R. The Legacy of Alfred Nobel, oversatt av Schubert E. London: The Bodley Head, 1983 (svensk original: Ett Testamente, publisert 1950).
Jorpes, J.E. «Alfred Nobel». British Medical Journal, 3. januar 1959, 1(5113): 1–6.
Sri Kantha, S. Alfred «Nobel's unusual creativity; an analysis». Medical Hypotheses, april 1999; 53(4): 338–344.
Sri Kantha, S. «Could nitroglycerine poisoning be the cause of Alfred Nobel's anginal pains and premature death?» Medical Hypotheses, 1997; 49: 303–306.


== Eksterne lenker ==
(en) Alfred Nobel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alfred Nobel – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Alfred Nobel’s life
Alfred Nobel - Oppfinner, forretningsmann, fredsvenn Arkivert 31. desember 2012 hos Wayback Machine.
Alfred Bernhard Nobel
Alfred Nobel og Nobel-prisene
The Nobels in Baku in Azerbaijan International, Vol 10.2 (Summer 2002), 56–59.
The Nobel Prize in Postage Stamps
Henri La Fontaine

Henri Marie La Fontaine (født 22. april 1854 i Brussel i Belgia, død 14. mai 1943 samme sted) var professor i internasjonal rett, medlem av det belgiske parlamentet (Sénateur) i 36 år, og president for Det internasjonale fredsbyrå i Bern. Han mottok Nobels fredspris i 1913; begrunnelsen var at «han var den faktiske leder av fredsbevegelsen i Europa».


== Biografi ==
La Fontaine ble født i Brussel og studerte juss ved Universitetet der. Han fullførte utdanningen i 1877, og etablerte seg som en autoritet, særlig innenfor internasjonal rett. Sammen med søsteren Leonie La Fontaine involverte han seg tidlig i kampen for kvinners rettigheter og etablerte i 1890 Den Belgiske Liga for Kvinners Rettigheter. I 1893 ble han professor ved Universitetet i Brussel innen internasjonal rett og to år senere ble han valgt inn som representant for det sosialistiske parti til Belgias senat. Han fungerte som viseordfører for senatet i perioden 1919 til 1932.
La Fontaine var medlem av den belgiske delegasjonen på fredskonferansen i Paris i 1919 og utsending til møtene i Folkeforbundet i 1920-21.
La Fontaine kom med i den internasjonale fredsbevegelsen i løpet av 1880-tallet. I 1907 ble han president i Det internasjonale fredsbyrå (Bureau International Permanent de la Paix), en organisasjon som ble tildelt Nobels fredspris i 1910.


== Nobels fredspris ==
Henri La Fontaine fikk Nobels fredspris i 1913. Nobelkomiteen trakk frem La Fontaine som den folkelige fredsbevegelsens sanne leder og hans lange engasjement for fredssaken. Det ble også nevnt at han var den første sosialist til å motta prisen.Prispengene aktet La Fontaine å bruke til grunnleggeklse av en «internasjal by». Men utbruddet av første verdenskrig kullkastet den planen.
Under første verdenskrig reiste La Fontaine til USA og holdt der forelesninger om internasjonalismen og Folkeforbundet. Etter krigen ble han den belgiske regjerings delegerte ved fredskonferansen og til Folkeforbundet.
Han hjalp senere til med å organisere Den panafrikanske kongress i 1921.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobels fredspris 1913 hos Nobelprize.org
(en) Henri La Fontaine hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobels fredspris 1913