jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Armand Gaétan Razafindratandra

Armand Gaétan Razafindratandra (født 7. august 1925 i Ambohimalaza på Madagaskar, død 9. januar 2010) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Madagaskars hovedatad Antananarivo.
Han kom fra en velstående adelsfamilie som hadde konvertert til den katolske tro flere århundrer tidligere. Han fikk sin utdannelse på sogneskolen i Faravohitra, som ble drevet av Brødrene av kristne skoler fra Andohalo. Han begynte da på juniorseminaret i Ambohipo og fortsatte på kollegiet St. Mikael, som ble drevet av jesuittene. Deretter studerte han filosofi i to år på presteseminaret i Ambatoroka før han studerte videre i tre år på kollegiet St. Mikael. Deretter vendte han tilbake til Ambatoroka for å studere teologi.
Han ble presteviet i 1954, og fortsatte med utdypende studier ved l'Institut Catholique de Paris. Tilbake til hjemlandet gjorde han tjeneste som sogneprest fra 1956 til 1978. Han ble også engasjert i det nasjonale kateketiske senteret, og han ble utnevnt til dets direktør på midten av 1970-tallet.
I 1978 ble han utnevnt til biskop av Mahajanga av pave Paul VI (1963–1978). I 1994 ble han promovert til erkebiskop av Antananarivo, og kreert til kardinal samme år.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
Kardinal Bartolomeo Pacca (1756-1844) *1786
Pave Gregor XVI (1765-1846) *1831
Kardinal Castruccio Castracane degli Antelminelli (1779-1852) *1844
Kardinal Paul Cullen (1803-1878) *1850
Erkebiskop Joseph Dixon (1806-1866) * 1852
Erkebiskop Daniel McGettigan (1815-1887) *1856
Kardinal Michael Logue (1840-1924) *1879
Biskop Patrick Joseph O’Donnell (1856-1927) *1888
Biskop John Gerald Neville, C.S.Sp. (1858-1943) *1913
Biskop Auguste Julien Pierre Fortineau, C.S.Sp. (1873-1948) *1915
Erkebiskop Xavier Ferdinand J. Thoyer, S.J. (1884-1970) *1937
Erkebiskop Gilbert Ramanantoanina, S.J. (1916-1991) *1960
Kardinal Victor Razafimahatratra, S.J. (1921-1993) *1971
Kardinal Armand Gaétan Razafindratandra, S.J. (1925-2010) *1978


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Jesu Hjerte-fedrene

Prestene av Det hellige hjerte eller Jesu Hjerte-fedrene (også kalt Dehonianerne, latin Sacerdotum Cordis Jesu, forkortes S.C.J. eller S.C.I.) er en katolsk kongregasjon.
Kongregasjonen ble grunnlagt av den ærverdige Leon Gustave Dehon i Frankrike i 1878. Den hovedaktiviteter er misjonsarbeid, utdannelse, rådgivningstjenester og arbeid for sosial rettferdighet. 
Omkring 2400 prester fordelt på 30 land tilhører kongregasjonen (pr. 2005).
Juhan Parts

Juhan Parts (født 27. august 1966 i Tallinn) er en estisk jurist og liberalkonservativ politiker. Han var Estlands statsminister 2003–2005, da som leder for partiet Res Publica, og minister for økonomi og samferdsel 2007–2014.


== Liv og virke ==
Han vokste opp i Tallinn og gikk Gustav Adolfs gymnasium der. Han studerte jus ved Universitetet i Tartu og begynte som embedsmann i Justisministeriet i det uavhengige Estland etter oppløsningen av Sovjetunionen. Våren 1998 ble han utnevnt til leder for den estiske riksrevisjonen. Han slo ned på misbruk av offentlige midler, kritiserte åpenlyst regjeringen og forvaltningen, og ble en nokså populær figur i estisk politikk. 
Han var med i organisasjonen Res Publica i 1990-årene. De fleste medlemmene stilte til valg for Fedrelandsunionen eller Reformpartiet. Juhan Parts var en pådriver for at Res Publica ble omdannet og registrert som et politisk parti i 2001. Ved valget i 2003 fikk Res Publica 24,6 % av stemmene, og ble det største av høyrepartiene i Riigikogu. Parts dannet en koalisjonsregjering utgått fra Res Publica, Reformpartiet og Folkeunionen. Regjeringen arbeidet for estisk medlemskap i EU og NATO, noe som ble en realitet i 2004. I 2005 ble justisminister Ken-Marti Vaher felt ved mistillitsvotum for sine tiltak mot korrupsjon. Parts anså dette som en mistillit til hele regjeringen og gikk av.I 2006 gikk Res Publica sammen med Fedrelandsunionen om å danne Forbundet for fedrelandet og republikken, nå partiet Fedreland. Parts var minister for økonomi og samferdsel i regjeringssamarbeid med Reformpartiet 2007–2014. Parts var sitt partis statsministerkandidat ved valget i 2015, der partiet gikk sterkt tilbake og fikk 13,7 % av stemmene. Juhan Parts' personlige popularitet hadde på dette tidspunktet gått tilbake.I 2017 gikk han ut av estisk politikk og ble medlem av Revisjonsretten.


== Referanser ==
Ouagadougou

Ouagadougou (uttalt /ˌwɑːɡəˈduːɡuː/; mossi [ˈwaɡᵊdᵊɡᵊ]; ofte forkortet Ouaga) er hovedstaden i Burkina Faso. Byen er landets største, med et innbyggertall på 1 475 223. Byen er en av de fattigste i Afrika og over 70 % kan ikke lese og skrive. Den ligger i provinsen Kadiogo i regionen Centre, og er også administrasjonssenter for disse. Byens innbyggere kalles ouagalais.


== Transport ==
Den internasjonale flyplassen Ouagadougou lufthavn ligger i byen. Det går flere flyruter fra denne til diverse land i Vest-Afrika og Europa. Byen har jernbaneforbindelse til Abidjan i Elfenbenskysten og Kaya i Burkina Faso. Det går også en motorvei til hovedstaden i Niger, Niamey. Motorsykkel og moped er veldig vanlige framkomstmidler i Ouagadougou.


== Utdanning ==
Til tross for att byens analfabetisme er veldig høy, så har byen to universiteter. Det største universitetet i byen er Universitetet i Ouagadougou, som ble grunnlagt i 1974. Det offisielle språket i byen er fransk, men det finnes også flere lokale språk som mossi, dyula og fulfulde. I 1994 ble det etablert et tospråklig skoleprogram som gjorde at undervisningen foregikk på fransk og et av de tre lokale språkene.  


== Økonomi ==
I Ouagadougou blir det blant annet produsert bearbeidede matvarer og tekstilprodukter. Det nasjonale flyselskapet Air Burkina har hovedkvarteret sitt i byen.


== Vennskapsbyer ==
  Québec by, Québec, Canada
 Lyon, Frankrike
 Grenoble, Frankrike
 Torino, Italia
 San Miniato, Italia
 Leuze-en-Hainaut, Belgia
 Kuwait by, Kuwait
 Ballerup, Ballerup kommune, Danmark


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ouagadougou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Ouagadougou Offisiell hjemmeside til myndighetene i Ouagadougou
Blaise Compaoré

Blaise Compaoré (født 3. februar 1951) er en politiker fra Burkina Faso. Han var president i Burkina Faso fra 15. oktober 1987 til 31. oktober 2014.
Han kom til makten  i 1987 som følge av et statskupp som drepte daværende president Thomas Sankara. I 2011 tvang et mytteri av soldater på grunn av ubetalt bostøtte ham til å flykte fra hovedstaden for hjembyen. Som følge av mytteriet oppløste Compaoré regjeringen, for å tilfredsstille demonstrantene og soldatenes ønsker og krav. I 2014 forsøkte han å få endret grunnloven, slik at han kunne fortsette å regjere utover de 27 årene han allerede hadde sittet ved makten. Dette førte til det såkalte Burkinabé-opprøret, som tvang ham til å oppgi regjeringsmakten den 31. oktober 2014. Han søkte siden tilflukt i Elfenbenskysten.


== Referanser ==
László Paskai

László Paskai (født 8. mai 1927 i Szeged, død 17. august 2015 i Esztergom, Ungarn) var kardinal i den katolske kirke, tidligere primas av Ungarn og erkebiskop av Esztergom-Budapest.
Etter gymnasiet trådte han inn i fransiskanerordenen og studerte katolsk teologi i Gyöngyös og ved presteseminaret i Budapest. Han ble presteviet i 1951, og arbeidet som sjelesørger i bispedømmet Nagyvárad. I 1952 tok han doktorgraden i teologi ved universitetet i Budapest. Han virket som professor mellom 1955 og 1962, og arbeidet også som bibliotekar. Fra 1973 var han rektor ved presteseminaret.
Han ble bispeviet og utnevnt til apostolisk administrator for Veszprém bispedømme av pave Paul VI i 1978. Året etter ble han innsatt som biskop. I 1982 ble han koadjutor til erkebispedømmet Kalocsa, og i 1987 ble han utnevnt til erkebiskop av Esztergom-Budapest. Han tilhørte kardinalskollegiet siden 1988, med Santa Teresa al Corso d'Italia som tittelkirke.
I desember 2002 gikk han av som erkebiskop av aldersgrunner. Han ble etterfulgt av Péter Erdö.
Han var stemmeberettiget ved konklavet 2005.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Biskop Claudio Rangoni (1559-1621) *1593
Erkebiskop Wawrzyniec Gembicki (1559-1624) *1601
Erkebiskop Jan Wężyk (1575-1638) *1620
Biskop Piotr Gembicki (1585-1657) *1637
Biskop Jan Gembicki (1602-1675) *1653
Biskop Bonawentura Dobrogost Madaliński (1623-1691) *1672
Biskop Jan Małachowski (1623-1699) *1677
Erkebiskop Stanisław Szembek (1651-1721) *1690
Biskop Felicjan Konstanty Szaniawski (1668-1732) *1707
Biskop Andrzej Stanisław Załuski (1695-1758) *1724
Erkebiskop Adam Ignacy Komorowski (1699-1759) *1749
Erkebiskop Władysław Aleksander Łubieński (1703-1767) *1758
Biskop Andrzej Mikołaj Stanisław Kostka Młodziejewski (1717-1780) *1767
Biskop Kasper Kazimierz Kolumna Cieciszowski (1745-1831) *1775
Biskop Franciszek Borgiasz Mackiewicz (1756-1842) *1817
Biskop Michał Piwnicki (1771-1855) *1827
Erkebiskop Ignacy Ludwik Pawłowski (1776-1842) *1829
Erkebiskop Kazimierz Roch Dmochowski (1780-1851) *1841
Erkebiskop Wacław Żyliński (1803-1863) *1848
Biskop Aleksander Kazimierz Bereśniewicz (1823-1907) *1859
Biskop Szymon Marcin Kozłowski (1829-1899) *1883
Biskop Mieczyslaw Leonard Pallulon (1834-1908) *1883
Erkebiskop Bolesław Hieronim Kłopotowski (1848-1903) *1897
Biskop Jerzy Józef Elizeusz Szembek (1851-1905) *1901
Biskop Stanisław Kazimierz Zdzitowiecki (1854-1927) *1902
Kardinal Aleksander Kakowski (1862-1938) *1913
Pave Pius XI (1857-1939) *1919
Kardinal Jusztinián Serédi (1884-1945) *1928
Erkebiskop Endre Hamvas ( 1890-1970) *1944
Erkebiskop József Ijjas (1901-1989) *1964
Kardinal László Lékai (1910-1986) *1972
Kardinal László Paskai (1927-2015) *1978


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Abdul Qadir Bajamal

Abdul Qadir Bajamal (Abd-al-Qadir Abd-al-Rahman Ba-Jammal) (født 18. februar 1946 i Sana, død 7. september 2020 i Dubai) var en jemenittisk politiker som var Jemens statsminister fra 31. mars 2001 til 7. april 2007.


== Referanser ==
Nova Iguaçu

Nova Iguaçu er en by og kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil. Nova Iguaçu fikk bystatus i 1833 og grenser til nabokommunene Duque de Caxias, Belford Roxo, Mesquita, Rio de Janeiro, Seropédica, Queimados, Japeri, Miguel Pereira.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nova Iguaçu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
http://www.huback.com.br
http://vulcaodenovaiguacu.tripod.com Arkivert 27. desember 2018 hos Wayback Machine.
Frère Roger

Frère Roger eller Broder Roger (født 12. mai 1915 i Provence i Sveits, drept 16. august 2005 i Taizé i Frankrike) var en sveitsisk kalvinistisk prest. Han var grunnlegger av det økumeniske broderskapet Taizé, og var prior for dette. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hans borgerlige navn er Louis Schütz. Hans far Karl Ulrich Schütz stammet fra Bachs ved Zürich, hans mor Amélie Henriette Marsauche fra Burgund. Han var yngst av ni søsken.


=== Teolog, munk ===
Mellom 1937 og 1940 studerte han kalvinistisk teologi i Lausanne og Strasbourg. I 1940 foretok han en sykkelreise fran Genève til Taizé i Frankrike, som da var okkupert av tyskerne. Schutz gjemte utsatte personer, blant annet jøder, fra den tyske okkupasjonshæren og hjalp dem med å ta seg over grensen til sikkerheten i Sveits. I 1942 ble han nødt til å flykte etter at det nazivennlige Vichyregimet hadde fått tips om hans forehavender av en angiver. 
I 1944 tok han seg tilbake og da fulgte tre brødre med som delte hans kall. De tok da også hånd om barn som krigen hadde gjort foreldreløse, og tyske krigsfanger. Selve kommuniteten ble startet først i påsken i 1949, da syv brødre samtidig avla sina løfter til Communauté de Taizé.

Han har mottatt en rekke utmerkelser, bl.a. de tyske bokhandleres fredspris (1974), Karlsprisen (1989) og Robert-Schuman-prisen (1992).
De siste årene satt Frère Roger i rullestol på grunn av sviktende helse. Han var blant gjestene under innsettelsen av Benedikt XVI som pave 24. april 2005, og var den eneste ikke-katolikk som mottok kommunion av den nye paven. Han hadde planlagt å reise til Köln i august 2005 i forbindelse med Verdensungdomsdagen 2005, men måtte melde avbud av helseårsaker.


== Dødsfallet ==
Frère Roger ble drept av en sinnsforvirret rumensk kvinne den 16. august 2005. Kvinnen stakk ham i halsen med kniv, og han døde straks. Drapet skjedde under kveldsbønnen i kirken i Taizé, med omkring 2500 mennesker til stede. 
22. august 2005 feiret kardinal Walter Kasper hans begravelsesmesse sammen med fire katolske prester fra kommuniteten. Over 10 000 mennesker var til stede. Selv om frère Roger ikke var katolikk, valgte man å feire begravelsesmessen etter katolsk skikk, i tråd med hans egne ønsker. Det ble gitt en særskilt tillatelse for protestantiske medlemmer av kommuniteten slik at de kunne motta nattverd i messen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Frère Roger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Frère Roger – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Brother Roger's Funeral – Photogalleries
Halvmåneøya

Se også: Halvmåneøya (roman) av Bjørvik Jacobsen.Halvmåneøya er en om lag  12 km² stor øy øst for sydspissen av Edgeøya på Svalbard. Det høyeste punktet ligger 14 moh. Øya er en del av  Søraust-Svalbard naturreservat. Berggrunnen er av doleritt, en vulkansk bergart som få planter kan vokse i. Det er totalt ferdselsforbud på øya på grunn av kulturminnene unntatt fangststasjonen Bjørneborg.
Halvmåneøya ble besøkt i hvalfangsttida på 16 – 1700-tallet, noe som bevitnes av et gammelt gravfelt nord for fangststasjonen Bjørneborg, som har en historie som norsk fangststasjon fra 1898. Dette området var det beste bjørneterrenget på Svalbard, og hovedbygningen der ble satt opp i 1904, senere påbygd i 1935 og 1963. Den siste påbygningen ble utført av Ingeniør Kjell Johansen og fangstmann Andreas Bjørnsvik som  i sesongene 1963-64 og 1964-65 lå på isbjørnfangst. Siste sesong Bjørneborg var i bruk, var vinteren 1969-70. 
Fremdeles ligger det store mengder løse gjenstander i området ved stasjonen, som i dag er et kulturminne. Øya har hatt en del besøk av turister etter at fangststasjonen ble nedlagt. Det er forbudt å ta med seg souvenirer fra fangststasjonen, og miljøvernmyndighetene har innført ferdselsrestriksjoner på Halvmåneøya i 2010.
På utsiden av Halvmåneøya, i sørøst, ligger Tennholmane.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kristin Prestvold: Søraust-Svalbards kulturminner og historie 
Privat oversikt over vernede steder på Svalbard
Panorama fra fangststasjonen Bjørneborg.
(no) Podcastepisode om isbjørnjakt på Halvmåneøya
Ryke Yse

Ryke Yse var en nederlandsk hvalfanger. Han oppdaget rundt 1640 en øygruppe øst for Edgeøya på Svalbard, som fikk navn etter ham, Ryke Yseøyane.


== Referanser ==
Falange

Falange Española (fra gresk, gruppe, skare) var en nasjonalistisk, tradisjonalistisk, militaristisk og anti-kommunistisk politisk bevegelse og parti som styrte Spania fra slutten av den spanske borgerkrig til Francos død i 1975. Falangen støttet seg til en rekke krefter innenfor det tradisjonelle Spania, inkludert den katolske kirken.


== Eksterne lenker ==
La Falange (partiets hjemmeside)
Ginevrabotnen

Ginevrabotnen er den innerste delen av Storfjorden, og utgjør bukta mellom Barentsøya og Olav V Land på Spitsbergen.
Ginevrabotnen er oppkalt etter den skotske utforskeren James Lamonts jakt «Ginevra», som var på Spitsbergen i 1858 og 1859. Mot øst smalner bukta inn og går over i Heleysundet nord for Kükenthaløya og Ormholet syd for samme.


== Referanser ==
Wahlenbergfjorden

Wahlenbergfjorden er en fjord på sørvestsiden av Nordaustlandet på Svalbard, mellom Gustav V Land (Vestfonna) og Gustav Adolf Land (Sørfonna). Wahlenbergfjorden munner ut i Hinlopenstretet som ligger mellom Nordaustlandet og Spitsbergen. Den er oppkalt etter den svenske botanikaren Göran Wahlenberg.

Fjorden er 58 kilometer lang, og dermed den lengste fjorden på Nordaustøandet og den femte lengste fjorden på Svalbard. På sørsida av fjorden går fjordarmen Palanderbukta sørvestover.
Fjorden inngår i Nordaust-Svalbard naturreservat.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Wahlenbergfjorden Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Ricardo María Carles Gordó

Ricardo María Carles Gordó (født 24. september 1926 i Valencia i Spania, død 17. desember 2013 i Tortosa) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og tidligere erkebiskop av Barcelona.


== Liv og virke ==
Han ble presteviet i 1951 i Valencia, og etter videre studier ved Det pavelige universitet i Salamanca tok han lisensiat i kirkerett i 1953. Deretter utførte han pastoralt arbeid i erkebispedømmet Valencia (1953–69). Han ble utnevnt til biskop av Tortosa i 1969, og promovert til  erkebiskop av Barcelona i 1990.
Han ble i 1994 kreert til kardinal; han ble da gitt Santa Maria Consolatrice al Tiburtino som tittelkirke.
Han reorganiserte det enorme erkebispedømmet med fire millioner troende i fire soner betrodd til fem hjelpebiskoper, som er utnevnt etter at han kom til Barcelona. I forbindelse med hans avgang i 2004, da han var 77 år gammel, ble erkebispedømmet delt i tre.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Kardinal Gaetano de Lai (1853–1928) *1911
Kardinal Raffaele Carlo Rossi (1876–1948) *1920
Kardinal Amleto Giovanni Cicognani (1883–1973) *1920
Kardinal Luigi Dadaglio (1914-1990) *1961
Kardinal Ricardo María Carles Gordó (1926-2013) *1993


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Svenskøya

Svenskøya er den vestligste av de tre store øyene som utgjør Kong Karls Land på Svalbard. Den ligger mellom Kongsøya i øst og Olgastretet i vest.
Øya har et areal på 137 km². Det høyeste punktet er Mohnhøgda på 288 moh. som ligger på nordspissen av øya.
Landformene er regelmessige med orientering nord-sør, fra nord med klokken har vi Arnesenodden, Rivalensundet, Kapp Weissenfels og Kapp Hammerfest.
Den ble en del av Nordaust-Svalbard naturreservat ved opprettelsen av naturreservatet i 1973. I 1985 ble det innført ferdselsforbud på øya, grunnet områdets store betydning for isbjørn-vandringen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Svenskøya Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Kongsøya

Kongsøya er den midtre og største av de tre øyene som utgjør Kong Karls Land på Svalbard. Den ligger mellom Svenskøya i vest og Abeløya i øst. Sør for Kongsøya ligger to små øyer – Helgolandøya og Tirpitzøya. Kongsøya er for det meste flat med unntak av Retziusfjellet og Sjögrenfjellet i vest og Johnsenberget i øst.
Landformene er uregelmessige, med flere tydelige nes og bukter. Fra vest med klokken er disse Kennedyneset, Bünsowbukta, Nordneset, Nordaustpynten, Lydiannasundet, Tømmerneset, i sør Victoriabukta og Breibukta, og i sørvest Kapp Altmann og Rivalensundet. Øya har et areal på 191 km².
Den ble en del av Nordaust-Svalbard naturreservat ved opprettelsen av naturreservatet i 1973. I 1985 ble det innført ferdselsforbud på øya, grunnet områdets store betydning for isbjørn-vandringen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kongsøya Stadnamn i norske polarområde, Norsk polarinstitutt
Abeløya

Abeløya er en av de tre hovedøyene i øygruppen Kong Karls Land på Svalbard. Abeløya er den østligste i øygruppen og er betydelig mindre enn de andre to store øyene, Svenskøya og Kongsøya. Abeløya ble en del av Nordaust-Svalbard naturreservat ved opprettelsen av naturreservatet i 1973. I 1985 ble det innført ferdselsforbud på øya, grunnet områdets store betydning for isbjørn-vandringen.Øya har sitt navn etter den norske matematikeren Niels Henrik Abel (1802–29).


== Referanser ==
Borerigg

En borerigg, leterigg  eller oljerigg er en utrustning av utstyr for å bore brønner med sikte på å søke etter eller å ekstrahere råolje, naturgass eller grunnvann fra reservoarer i undergrunnen.
Begrepet brukes både for landbaserte rigger og for offshore rigger. Korrekt brukt gjelder begrepet bare utstyret som utfører selve borefunksjonen, inklusive boretårnet. I media omtales boreplattformer og oljeplattformer ofte feilaktig som borerigger eller leterigger. Dessuten brukes også betegnelsene boreskip og lekterrigg.
Det finnes ulike typer av borerigger avhengig av vanndyp, boredyp og klimatiske forhold. Mest vanlige er de oppjekkbare riggene som står på havbunnen. Disse har en begrensning med hensyn til havdybden, for større havdyp kreves derfor halvt nedsenkbare rigger eller ultra-deep halvt nedsenkbare rigger. Deretter har man boreskipene som står uten ankere på dynamisk posisjonering (DP) med thrustere. Lekterrigger brukes på veldig grunt hav.
Felles for alle bore-installasjoner er at de består av et boretårn (eller RamRig), boredekk, mud-pumperom, shaker, drivverk for å bevege og rotere borestrengen (f.eks Drawwork og Rotary-table/Topdrive eller Ramrig og Topdrive), og en utblåsningsventil. For å håndtere rørene som brukes til å bore en brønn, brukes en borerørshåndteringsmaskin.


== Borerate ==
Mangel på borerigger har presset boreraten (riggleien) opp, slik at en borerigg i dag nedbetales på få år. Dette har også ført til nybygging, spesielt av avanserte rigger, siden oljeleting i fremtiden i større grad vil foregå på havdyp større enn 400'.
SCORE-indeksen måler lønnsomheten for dagratene for flyttbare offshore boreeneheter sammenlignet med lønnsomhetstoppen som var i 1980-81. SCORE-indeksen lå da på 100 prosent som reflekterte en rate på nye kontrakter som dekket driftskostnadene på kontantbasis, samt at det ga 700 dollar dagen for hver million dollar som var investert.


== Se også ==
Oljeplattform