jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Larry Wall

Larry Wall (født 27. september 1954 i Los Angeles, California) er en programmerer, lingvist og forfatter.  Han er mest kjent som opphavsmannen til programmeringsspråket Perl, som ble utgitt i 1987.  Det allestedsnærværende verktøyet patch må også nevnes.
Wall mottok i 1998 Free Software Foundations Award for the Advancement of Free Software for tallrike bidrag til fri programvare, i særdeleshet Perl.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Larry Wall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Larry Wall – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Stanegate

Stanegate (gammelengelsk «steinvei») var en romersk vei i Britannia. Den gikk fra vest til øst, omtrent fra Carlisle til Corbridge.
Hadrians mur ble bygget langs samme linje som veien.
Cartimandua

Cartimandua (levde i 1. århundre) var dronning for den keltiske brigantene i den nordlige del av dagens England fra ca. 43 til ca. 70.
Hun var nylig innsatt som dronning da romerne i 43 invaderte De britiske øyer og opprettet provinsen Britannia. Sammen med sin mann, carvetiernes krigsherre Venutius, ledet hun en allianse mot romerne. Det ser ut til at hun tidlig delvis underkastet seg romerne, og styrte et klientkongedømme underlagt guvernøren. 
Etter slaget ved Caer Caradock i 50 flyktet Caratacus, en av de fremste lederne for den keltiske motstanden, til brigantenes område. Cartimandua valgte å overgi ham til romerne, og Caratacus ble ført til Roma i lenker. Hennes lojalitet ble belønnet i 53, da Venutius' forsøk på å underlegge seg brigantene ble stoppet ved romersk intervensjon. I 61 nektet Cartimandua å slutte seg til Boadiceas opprør. 
I 69 kastet hun ut sin mann Venutius, og tok en tidligere livvakt, Vellocatus, som gemal. Venutius invaderte brigantenes område, og avsatte henne omkring år 70. Tacitus antyder at romerne reddet henne fra å bli holdt fanget. Hun dukker ikke senere opp i kildene, så det er ingen tegn til at hun fikk noen ny maktposisjon noe annet sted.
Newfoundland

Denne artikkelen er om den canadiske øya Newfoundland. For provinsen som tidligere het Newfoundland, se Newfoundland og Labrador.Newfoundland (fransk: Terre-Neuve, irsk: Talamh an Éisc, latin: Terra Nova) er ei øy på østkysten av Canada. Øya er den tettest befolkede del av provinsen Newfoundland og Labrador. Newfoundland har et flateinnhold på 111 390 km² og er dermed verdens sekstende største øy.
Newfoundland er adskilt fra Labrador av Belle Isle-stredet og fra Cape Breton Island av Cabot-stredet. Provinshovedstaden St. John's befinner seg på den sydøstlige spissen av Newfoundland.


== Historie ==

Newfoundland ble navngitt av den portugisiske oppdageren João Vaz Corte-Real i 1497 og er dermed det eldste navnet i Nord-Amerika.
I 1960 oppdaget den norske arkeologen Anne Stine Ingstad en gammel vikingboplass ved L'Anse aux Meadows på den nordlige delen av øya. Dette er det eneste arkeologiske beviset på europeisk kontakt med Nord-Amerika i før-colombiansk tid. L'Anse aux Meadows ble av Helge Ingstad i 1960 identifisert som stedet hvor Leiv Eirikson i år 1000 gikk i land og kalte for Vinland. 
Nyere analyser av sagaene og det arkeologiske og palaeoøkologiske materialet viser imidlertid at ruinene i L'Anse aux Meadows er restene etter en viking-base på veien til og fra Vinland, som derfor må ha ligget lenger sør. Det er blant annet funnet en type valnøtter ved L'Anse aux Meadows som aldri har vokst der, og som i dag har sin nordgrense i New Brunswick. New Brunswick er også nordgrensen for ville druer, noe som kan ha gitt opphav til navnet Vinland.Newfoundland har hatt innvandring fra flere europeiske land, spesielt fiskere fra Irland og Frankrike, som søkte hit på grunn av det rike fisket på Newfoundlandsbankene sør og øst for øya. Her foregikk lenge store torskefiskerier som leverte råstoff til en stor produksjon av klippfisk. Newfoundland var lenge en viktig konkurrent til Norge i klippfiskmarkedet.


== Språk ==
Newfoundland har en egen dialekt av engelsk kjent som Newfoundland-engelsk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Newfoundland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Biologisk klassifikasjon

Biologisk klassifisering er en metode for å kategorisere organismer i et hierarkisk system. Kategori-baserte systemer bruker et gitt antall nivåer i hierarkiet slik som rike, familie, slekt og art. Ikke-kategoriske systemer bruker et vilkårlig antall nivåer i hierarkiet, som varierer fra art til art. Gruppene i et klassifikasjonssystem kalles et taxon.
Moderne biologisk klassifikasjon har røtter tilbake til Carl von Linné, som grupperte arter etter deres bygningstrekk. Disse gruppene har senere blitt revidert for å passe med Charles Darwins prinsipp. 
Tradisjonelt har dette vært etter organismenes likhetstrekk. I de senere årene har mange systematikere hoppet over klassifikasjonen og konsentrert seg om organismenes slektskap. Et system som utelukkende bygger på slektskap, vil «definerer gruppene selv». Kjenner man til stamtreet, trenger man ikke å definere grupper, fordi man allerede har oppdaget dem. Hver gren i stamtreet tilsvarer en monofyletisk gruppe. 


== Mono-, para- og polyfili ==

Denne nye måten å klassifisere på har ført til at enkelte eldre etablerte grupper, blir regnet som kunstige grupper fordi de inneholder arter som ikke er i nær slekt med hverandre.  Ett eksempel er hovdyr, som er en samlebetegnelse på pattedyr som har tær som ender i harde tåspisser, hover. I eldre systematikk hadde hovdyr det «vitenskapelige» navnet Ungulata. Hovdyr er ikke lengre noen naturlig systematisk gruppe, men en polyfyletisk gruppe, eller en ikke-systematisk gruppe, det vil si en samlegruppe på dyr fra ulike slekter som har det til felles at de alle har hover.
Andre grupper ender opp som parafyletiske, det vil si at de ikke er «komplette», i og med at en av delgruppene ikke lenger regnes med. Et typisk eksempel er fisker, som har gitt opphav til firbeinte virveldyr.


== Taksonomiske nivåer ==

I biologisk klassifikasjon er organismene tradisjonelt organisert i sju obligatoriske ulike taksonomiske nivåer eller biologiske kategorier. Enkelte tar med selve livet (alt liv) som det åttende nivå eller kategori. Det er likeså vanlig å dele disse nivåene inn i mellomnivåer, det vil si at en familie ofte har flere underfamilier (delgrupper). 
De sju obligatoriske kategoriene er (sortert etter stigende omfang) (i parentes latin/engelsk):

art – (species/species) –  (menneske) Homo sapiens
slekt – (genus/genus) – Homo
familie – (familia/family) – menneskeaper
orden – (ordo/order) – primater
klasse – (classis/class) – pattedyr
rekke – (phylum/phylum) – ryggstrengdyr
rike – (regnum/kingdom) – dyrEksempel på klassifikasjon er å sammenfatte: 

enfrøbladete og tofrøbladete planter til gruppen blomsterplanter.
broøgler, krokodiller, skilpadder og skjellkrypdyr til krypdyr.


== Kilder ==
Hanne Hegre Grundt, NRK, Kristin Bøhle. Introduksjon til systematikk og klassifikasjon


== Eksterne lenker ==
(en) Taxonomy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Evolusjonsbiologi

Evolusjonsbiologi er den grenen av biologien som undersøker hvordan evolusjon foregår.
Denne forskningen har resultert i evolusjonsteorien, som beskriver evolusjonens mekanismer.
Evolusjonsbiologien består av ulike deldisipliner som hver på sin måte bidrar til en forståelse av evolusjonære prosesser:


== Fagets inndeling ==


=== Evolusjonær genetikk ===
Evolusjonær genetikk studerer det genetiske grunnlaget for evolusjonære endringer.
De genetiske prosessene som har størst betydning for evolusjonen, er mutasjoner, rekombinasjon og genetisk drift.
Selv om den velger mellom fenotyper og ikke mellom genotyper, kan også naturlig seleksjon studeres fra en evolusjonsgenetisk vinkel.
Dette er fordi betingelsene for at en fordelaktig egenskap kan spre seg i populasjonen er avhengig av både populasjonens og egenskapens genetiske struktur.
Evolusjonær genetikk har blitt til i skjæringspunktet mellom populasjonsgenetikk og den klassiske evolusjonsbiologien, som studerte tilpasninger ut ifra et morfologisk perspektiv.


=== Evolusjonær økologi ===
Evolusjonær økologi undersøker tilpasningene til organismer, og hvordan disse kan forklares ut ifra miljøet de lever i.
Blant fenomenene som evolusjonære økologer forsker på, finner man dermed

samevolusjon mellom ulike arter,
organismenes ulike livshistorier,
tilpasningsverdien av atferdsmønstre (se Atferdsøkologi og Sosiobiologi).


=== Evolusjonær utviklingsbiologi ===
Se hovedartikkel evolusjonær utviklingsbiologi
Evolusjonær utviklingsbiologi er en forholdsvis ny gren av evolusjonsbiologien, som undersøker hvordan endringer i livsløpet (utvikling eller ontogenese) henger sammen med endringer i evolusjonen.
Tidligere har man ofte bare studert voksne individer, og hvordan disse har endret seg i evolusjonens løp.
Dermed går man imidlertid glipp av viktig informasjon, nemlig når i livsløpet denne endringen påvirker organismen.
Resultatet av en evolusjonær endringer vil alltid avhenge av tidspunktet i individualutviklingen den viser sin effekt på.
For eksempel har mutasjoner som påvirker den tidlige individualutviklingen ofte en større effekt på den voksne organismen enn mutasjoner som påvirker senere stadier av individualutviklingen.


=== Fylogenetikk ===
Fylogenetikk er vitenskapen som rekonstruerer «livets tre», dvs. artenes innbyrdes slektskapsforhold eller organismenes stamtre. Se fylogenetikk for mer utfyllende informasjon.


== Viktige evolusjonsbiologer ==
Her er et utvalg av evolusjonsbiologer som har hatt betydning for fagets utvikling.
Rekkefølgen er omtrent kronologisk:

Jean-Baptiste de Lamarck
Charles Darwin
Alfred Russel Wallace
Ernst Haeckel
Ronald Fisher
Theodosius Dobzhansky
Ernst Mayr
Willi Hennig
John Maynard Smith
Lynn Margulis
Stephen Jay Gould
Richard Dawkins
Jared Diamond
Fysiologi

Fysiologi er læren om organismenes funksjoner, og deles inn i plantefysiologi og zoofysiologi (dyr).
Faget er dermed en del av biologien.
Funksjonene som undersøkes innen fysiologi, er:

Stoffskifte (metabolisme)
Åndedrett (respirasjon)
Fordøyelse
Fotosyntese
Kjemosyntese
Ekskresjon
Regulering
Osmotisk regulering
Temperaturregulering
Sirkulasjon
Blodomløp
Lymfesystem
Immunforsvar
Kontrollsystemer
Hormonsystem (endokrinologi)
Nervesystem
Sanseorganer
Nervefunksjon
Muskelfunksjon
Elektriske organer
Psykofysiologi (forskning og målinger i området mellom psykologi og fysiologi)


== Litteratur ==
Sand, Olav; Sjaastad, Øystein V.; Haug, Egil; Toverud, Kari (2014). Menneskets fysiologi (2 utg.). Oslo. Gyldendal akademisk. ISBN 9788205423411. 
Widmaier, Eric P.; Raff, Hershel; Strang, Kevin T. (2014). Vander's human physiology : the mechanisms of body function (13 utg.). New York. McGraw-Hill. ISBN 9781259080821.
Atferdsbiologi

Atferdsbiologi eller etologi er det vitenskapelige studiet av dyrs atferd, spesielt i deres naturlige miljø. Atferdsbiologien ble grunnlagt rundt 1950–1960 av blant andre Nikolaas Tinbergen, Konrad Lorenz og Karl von Frisch.
Etologer er opptatt av hvordan nervesystemet og hormonene virker på atferden, hvordan atferden utvikles gjennom medfødte instinkter og læring, hvordan økologiske og sosiale faktorer påvirker atferden og hvordan den varierer fra art til art.
Etologien har vært en europeisk tradisjon, og har stått i en viss motsetning til amerikansk dyrepsykologi, som studerer hvordan dyr lærer i laboratorieforsøk. Etter hvert har de to retningene nærmet seg hverandre.
1935 regnes som den moderne etologiens fødselsår. Da utga østerrikeren Konrad Lorenz det grunnleggende arbeidet Der Kumpan in der Umvelt des Vogels. Det var også Lorentz som gav navnet etologi til denne vitenskapsgrenen av zoologi.
Etologer arbeider med følgende temaer:

Atferdsrepertoaret (kalt et etogram),
Fysiologiske og hormonelle mekanismer bak atferd,
Atferdens funksjon i evolusjonær sammenheng
Utvikling av atferden fra foster til voksent individ (som et samspill mellom gener og miljø)


== Se også ==
Dyrs læring
Sosiobiologi


== Eksterne lenker ==
Foreningen Norske Etologer Arkivert 6. januar 2017 hos Wayback Machine.
Morfologi

Morfologi er læren om former (gresk lógos = «lære», morphé = «form») og kan referere til:

Morfologi (biologi), kroppsbygningen til en organisme og faget som studerer dette
Morfologi (lingvistikk), læren om hvordan ord er bygget opp
Geomorfologi, læren om hvordan landformer er bygget opp
Sosiobiologi

Sosiobiologi er læren om opphavet til dyrs sosiale atferd.
Sosiobiologiens bidrag til atferdsbiologien er å forklare hvordan et gitt atferdsmønster kan ha blitt til i evolusjonens løp, det vil si hvilke økologiske betingelser det respektive atferdsmønsteret har vært en tilpasning til. Sosiobiologi kan derfor betegnes som den delen av atferdsøkologien som spesielt fokuserer på sosial atferd. Med «sosial» atferd menes i denne sammenheng atferd som kommer til uttrykk i samspill med individer innen samme art.
Sosiobiologien fikk sitt gjennombrudd med Edward O. Wilsons bok Sociobiology (1975), og er i dag – sammen med resten av atferdsøkologien – et florerende biologisk fagfelt, som har gitt unike innsikter i dyrenes atferd.


== Human sosiobiologi ==
I boken Sociobiologys siste kapittel prøvde Wilson også å anvende sosiobiologiske forklaringer på menneskelig atferd. Dette vakte sterke reaksjoner, spesielt på 1970-tallet, både fra samfunnsfagene og fra den politiske venstresiden. Mens de førstnevnte kanskje fryktet en «bortforklaring» av sine egne fagfelt (se reduksjonisme og genetisk determinisme), var de sistnevnte mest bekymret for politisk motivert misbruk av biologiske funn (se Sosialdarwinisme). I etterkant må man kunne si at begge disse farene stort sett har vært overdrevet.
I dag er det bred enighet om at sosiobiologi verken kan «totalforklare» eller ha normativ betydning for menneskelig atferd. Det er også i økende grad akseptert at sosiobiologien og andre evolusjonære tilnærminger likevel kan bidra til en forståelse av menneskelig atferd på et deskriptivt plan. Den tidligere «humane sosiobiologien» har nå blitt videreutviklet til «evolusjonspsykologi».
Den sterkestes rett

Den sterkestes rett betegner en tilstand der det er opp til enkeltindividene å ivareta sine egne rettigheter, der det med andre ord ikke er noen samfunnsinstans som verner om samfunnets «svake».
Ifølge Thomas Hobbes er den sterkestes rett menneskets eneste rettighet i «naturtilstanden», dvs. i et tenkt samfunn der alle menneskeskapte regler er fjernet.
Det er en seiglivet misforståelse at den sterkestes rett har noe med evolusjon å gjøre, eller til å med kan rettferdiggjøres ved hjelp av evolusjonsbiologi.
Misforståelsen kommer sannsynligvis av at enkelte personer uten særlig forståelse for biologi har feiloversatt darwinismens prinsipp om survival of the fittest med nettopp «den sterkestes rett».
Det ironiske i denne sammenheng er at evolusjonsbiologiens resultater heller avkrefter enn bekrefter Hobbes' forestilling.
Naturlig seleksjon

Naturlig seleksjon (eller det naturlige utvalg) er en viktig faktor som er ansvarlig for evolusjon.
Dette skjer ved at de best tilpassede individene innen en populasjon til enhver tid har en større sjanse for å etterlate seg nye avkom enn et gjennomsnittlig individ.
Resultatet av en slik seleksjonsprosess er tilpasninger i arten.
Naturlig seleksjon var en av hovedhypotesene som Charles Darwin la frem i sin bok Artenes opprinnelse (1859).
Hypotesen har fått mye støtte gjennom evolusjonsbiologisk forskning gjennom de siste over 100 år, og er i dag en viktig bærebjelke i evolusjonsteorien.
Mange evolusjonsbiologer mener at naturlig seleksjon er en naturlov, som sannsynligvis også gjelder for andre enn de jordiske formene for liv (såfremt slike fins).


== Mekanismer ==
Grunnlaget for teorien om naturlig seleksjon bygger på flere observasjoner:

Konkurranse: Organismer produserer generelt mer avkom enn som kan overleve. Dette resulterer i konkurranse mellom individene innen en art.
Variabilitet: Avkom er ikke helt identiske, men varierer i ulik grad i de fleste egenskaper.
Heritabilitet: Forskjellene mellom individene er i en viss grad arvelige.Legger man sammen disse tre observasjonene, følger prinsippet om naturlig seleksjon:

Om et individ overlever til kjønnsmoden alder og hvor mye avkom det får, er påvirket av egenskapene individet har.
Individer med fordelaktige egenskaper har med andre ord en større sannsynlighet for å etterlate seg mye avkom, enn andre individer med andre egenskaper.
I den grad disse egenskapene er arvelige, vil bærere av fordelaktige egenskaper over tid bli mer vanlige i populasjonen.
Gjennom mange generasjoner fører en slik seleksjonsprosess til at populasjonen blir bedre tilpasset til miljøbetingelsene.


== Se også ==
Darwinisme
Evolusjonsteori
Seksuell seleksjon
Partnervalg


== Referanser ==
Kanagawa (prefektur)

Kanagawa (神奈川県–; Kanagawa-ken) er et geografisk område og politisk prefektur i Kantōregionen på Honshu i Japan. Hovedstaden er Yokohama. Havnen i Yokosuka, som ligger ved munningen av Tokyoviken, er hovedkvarteret til den amerikanske 7. flåte.


== Geografi ==
Kanagawa er et relativt lite prefektur, mellom Tokyo i nord, Fuji-san i nordvest, og Stillehavet og Tokyobukta i sør og øst. De største byene ligger i det flate området øst i prefekturet, mens det i vest er fjellandskap. Elven Tama danner store deler av grensen mellom Kanagawa og Tokyo. Sagami renner gjennom selve Kanagawa.


=== Byer ===
Det er 19 byer i Kanagawa-prefekturet:


== Største byer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Kanagawa prefecture – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kanagawa prefecture – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Prasutagus

Prasutagus var en konge av den britonske stammen kalt for ikenere på 100-tallet e.Kr. og som var bosatt i det området av England som nå kalles for Norfolk. Han er best kjent som ektemann av Boudicca, opprørsdronningen som ledet ikenerne i et voldsomt opprør mot romerne etter hans død.


== Bagrunn ==
Prasutagus kan ha vært en av elleve konger som overga seg til keiser Claudius som følge av den romerske erobringen av Britannia i 43, eller han kan ha vært innsatt som en klientkonge som følge at ikenerne nektet å la seg avvæpne, gjorde opprør og ble beseiret i 47. Som en alliert av Roma fikk hans stamme lov til å eksistere i navnet uavhengig, og for å sikre seg fortsatt romersk velvilje navnga Prasutagus den romerske keiseren som med-arving til hans rike sammen med sine to døtre. Tacitus sier at han levde et langt og framgangsrikt liv, men da han døde overså romerne hans testamente og overtok hans riket. De fratok adelen deres landeiendommer og plyndret riket. For å ydmyke ikenerne ekstra lot romerne hans enke Boudicca bli pisket og voldtok hans to døtre. Samtidig innkrevde romerske finansmenn sine lån. Alt dette opprørte ikenerne og det førte til et storstilt opprør som også involverte nabostammene, ledet av Boudicca, i år 60 eller 61.


== Identifisering via mynter ==
Mynter som har blitt funnet i Suffolk har inskripsjonen SVB ESVPRASTO ESICO FECIT, «under Esuprastus Esico gjorde (dette)» på latin. En del arkeologer mener at Esuprastus var det egentlige navnet til den konge som Tacitus kaller Prasutagus, mens andre mener det er snakk om en helt annen person. Andre har tolket Esuprastus som et sammensatt navn, med «Esu-» avledet fra guden Esus og har betydningen «herre» eller «ære», og «Prasto-» er en forkortning for et personnavn; myntenes inskripsjon har således betydningen «under herre Prasto-». Det er også bemerkelsesverdig at mynter tilhørende en annen stamme, korieltauverne (corieltauvi), har inskripsjoner med lignende navn: IISVPRASV og ESVPASV. Navnet på en tidligere konge av ikenerne opptrer også mynter som SCAVO, et navn som kan være beslektet med latinske scaeva, «venstre», og scaevola, «venstrehendt». Begge herskernes mynter er lik romerske mynter i stilen og språket, og var antagelig preget innenfor tjue år av hverandre. Forskeren Chris Rudd foreslår at Esuprastus, som han identifiserer med Prasutagus, etterfulgte Scavo det ikeniske opprøret i 47.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Iceni Arkivert 4. oktober 2005 hos Wayback Machine. hos Roman-Britain.org
Jackie Brown

Jackie Brown er en amerikansk film fra 1997 regissert av Quentin Tarantino. Pam Grier og Robert Forster har hovedrollene, mens Robert De Niro, Samuel L. Jackson, Bridget Fonda og Michael Keaton fyller andre roller.
Filmmanuskriptet er basert på romanen Rum Punch av Elmore Leonard, men Tarantino foretok store endringer i manuset.


== Handling ==
Pam Grier spiller «Jackie Brown», en middelaldrende flyvertinne som blir presset av ATF-etterforsker «Ray Nicolette» (Keaton) til å hjelpe med å fange våpensmugleren «Ordell» (Jackson) og hans medhjelpere (De Niro og Fonda).


== Rolleliste ==
Pam Grier som Jackie Brown
Samuel L. Jackson som Ordell Robbie
Robert Forster som Max Cherry
Bridget Fonda som Melanie Ralston
Michael Keaton som Ray Nicolette
Robert De Niro som Louis Gara
Michael Bowen som etterforsker Mark Dargus
Chris Tucker som Beaumont Livingston
LisaGay Hamilton som Sheronda
Tommy Lister Jr. som Winston
Hattie Winston som Simone
Sid Haig som dommer.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jackie Brown på Internet Movie Database 
(no) Jackie Brown hos Filmfront 
(sv) Jackie Brown i Svensk Filmdatabas 
(da) Jackie Brown i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Jackie Brown på Allociné 
(nl) Jackie Brown på MovieMeter 
(en) Jackie Brown på AllMovie 
(en) Jackie Brown på Turner Classic Movies 
(en) Jackie Brown på Rotten Tomatoes 
(en) Jackie Brown på Metacritic
Catuvellaunere

Catuvellaunerne var en keltisk stamme som levde på De britiske øyer før romernes invasjon i 43. De hadde sitt kjerneområde i dagens Hertfordshire, Bedfordshire og det sørlige Cambridgeshire. Deres hovedstad ved Verlamion («bosetning over myra»), rett ved stedet romerne grunnla Verulamium, i dagens St. Albans. 
Det første man kjenner til om catuvellaunerne er i forbindelse med Julius Cæsars andre invasjon av De britiske øyer i 54 f.Kr.. I Gallerkrigene nevner Cæsar at krigsherren Cassivelaunus ledet den keltiske motstanden. Området han kom fra stemmer med catuvellaunernes område, og man mener derfor at han var deres leder. Alternativt er de identiske med den stammen Cæsar kalles Cassii. 
Stammen ble mektig i årene som fulgte. Den første konge som er kjent fra myntfunn er Tasciovanus, som antagelig grunnla Verlamion. Fra 20-årene og utover ser det ut til at de var i stadig krig med nabostammen atrebatene, som ble styrt av Cunobelin. Det var denne konflikten som gav Claudius et påskudd for å invadere i 43. Etter at provinsen Britannia var opprettet kjempet catuvellaunerne en kort stund mot romerne. De ble ledet av Caratacus og hans bror Togodumnus. I slaget ved Medway i 43 falt Togodumnus, og catuvellaunerne ble slått. De aksepterte romersk styre, og ble raskt romanisert. Caratacus flyktet, og ledet senere andre stammer i motstanden mot romerne.