jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Julia Roberts

Julia Fiona Roberts (født 28. oktober 1967) er en amerikansk skuespiller. Hun ble først kjent etter å ha spilt i den romantiske komedien Pretty Woman sammen med Richard Gere. Siden den gang har hun spilt i flere kjente filmer, mottatt en rekke priser, og blitt blant de best betalte skuespillerne i Hollywood.


== Bakgrunn ==
Roberts ble født i Smyrna i Georgia 28. oktober 1967. Foreldrene skilte seg i 1972, da Roberts var 5 år gammel. Faren hennes, Walter Grady Roberts, jobbet som en støvsugerselger og skuespiller. Moren, Betty Lou Bredemus, jobbet som sekretær i en kirke i tillegg til at hun var skuespiller. Moren giftet seg igjen med en annen mann, mens faren døde av kreft fire år senere. 
Som ung ville Roberts bli veterinær. Men etter at hun var ferdig på Smyrnas Campbell High School dro hun til søsteren sin i New York for å utvikle seg som skuespiller. I New York begynte hun som modell for Clicks modelling samtidig som hun tok skuespillertimer.


== Privatliv ==
Roberts skal angivelig ha hatt et forhold til skuespillerne Jason Patric, Liam Neeson, Kiefer Sutherland og Dylan McDermott. Den 25. juni 1993 giftet hun seg med countrysangeren Lyle Lovett i St. James Lutheran Church i Marion i Indiana. De ble separert i mars 1995 og senere skilt. Roberts hadde et forhold til skuespilleren Benjamin Bratt fra 1998 til 2001.Roberts møtte sin kommende ektemann, kameramannen Daniel Moder, under innspillingen av filmen Meksikaneren i 2000. Hun var da i et forhold med Bratt, mens Moder var gift med Vera Steimberg. Han søkte om skilsmisse litt over et år senere. Roberts og Moder giftet seg 4. juli 2002 på hennes ranch i Taos i New Mexico. De har tre barn sammen: tvillingene Hazel Patricia og Phinnaeus «Finn» Walter Moder (født 28. november 2004) og Henry Daniel Moder (født 18. juni 2007).Magasinet People har kåret Roberts til én av verdens 50 vakreste kvinner åtte ganger.


== Filmografi ==


== Priser ==
1990: Golden Globe: Beste kvinnelige birolle i filmen Steel Magnolias
1991: Golden Globe: Beste kvinnelige skuespiller i en komede; Pretty Woman
2000: Oscar, BAFTA, Golden Globe, National Board of Review Award og Screen Actors Guild Award for beste kvinnelige skuespiller i filmen Erin Brockovich


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Julia Roberts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Julia Roberts – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Julia Roberts på Internet Movie Database 
(no) Julia Roberts hos Filmfront 
(sv) Julia Roberts i Svensk Filmdatabas 
(da) Julia Roberts på Filmdatabasen 
(da) Julia Roberts på Scope 
(fr) Julia Roberts på Allociné 
(en) Julia Roberts på AllMovie 
(en) Julia Roberts hos Turner Classic Movies 
(en) Julia Roberts hos Rotten Tomatoes 
(en) Julia Roberts hos TV Guide 
(en) Julia Roberts på Apple Music 
(en) Julia Roberts på Discogs 
(en) Julia Roberts på MusicBrainz 
(en) Julia Roberts på Songkick 
(en) Julia Roberts på Last.fm 
(en) Julia Roberts på AllMusic 
(en) Julia Roberts på AllMusic 
(en) Julia Roberts på Instagram
Nord-Hålogaland bispedømme

Nord-Hålogaland bispedømme er et bispedømme i Den norske kirke og omfatter menighetene i Troms og Finnmark (samt Svalbard som hører til Tromsø domprosti), med Tromsø domkirke som bispesete. Det er organisert i 8 prostier, 46 kirkelige fellesråd og 64 sogn, og er ledet fra 2014 av biskop Olav Øygard. Bispedømmet ble opprettet i 1952 ved delingen av det tidligere Hålogaland bispedømme.


== Prosti i Nord-Hålogaland bispedømme ==
I tidligere Troms:
Tromsø domprosti
Trondenes prosti
Senja prosti
Nord-Troms prosti
I tidligere Finnmark:
Alta prosti
Indre Finnmark prosti
Hammerfest prosti
Varanger prosti


== Biskoper i Nord-Hålogaland siden 1952 ==
Alf Wiig 1952–1961
Monrad Norderval 1961–1972
Kristen Kyrre Bremer 1972–1979
Arvid Nergård 1979–1990
Ola Steinholt 1990–2001
Per Oskar Kjølaas 2002–2014
Olav Øygard 2014–


== Se også ==
Liste over sogn i Nord-Hålogaland bispedømme
Liste over norske biskoper


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Diocese of Nord-Hålogaland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
HMS «LCG (L) 681» (1945)

HMS «LCG (L) 681» var et fartøy bygget i 1945 for Royal Navy som landgangsfartøy. Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) kjøpte skipet i 1947 med tanke på om bygge det om til ferge. Det ble solgt videre to år etter og anvendt som lekter.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1945
Bygget av: N/A
Brutto RT:
Netto RT:
PC:
Dødvekttonn:
Lengde: 57,3 meter
Bredde: 11,6 meter
Dybde: 3,3 meter
Fart: N/A knop
Personbilkapasitet:
Passasjerkapasitet: N/A
Motor: 2x 12cyl. 4T DM (Davey, Paxman & Co. Ltd., Colchester), 1000 brutto HK


== Historie ==
1945: Levert som HMS «LCG (L) 681» for The Royal Navy
1947: Innkjøpt av HSD, Bergen. Omdøpt «LCG (L) 681». Tanken var å bygge om til bilferge, men det ble aldri gjort.
1949: Solgt til Henrik Nergaard, Bergen. Anvendt som lekter.
1951: Solgt til Sivert Bakke, Bergen
1952: Opphugget i Belgia


== Kilder ==
www.skipet.no / Per Alsaker
Eberhart Jensen

Eberhart Jensen (født 22. juli 1922 i Røyken i Buskerud, død 16. januar 2003 i Bærum) var professor i astronomi ved Universitetet i Oslo fra 1965 til 1992. Hans vitenskapelige arbeider var innen plasmafysikk og obeservasjonell og teoretisk solfysikk.
Eberhart Jensen begynte å studere realfag ved Universitetet i Oslo i 1942, men studiene ble avbrutt da universitet ble stengt i 1943, og Eberhart Jensen var blant studentene som ble sendt til konsentrasjonsleirer i Tyskland. Han ble cand.real. med hovedfag astronomi i 1949 (hans veileder var Svein Rosseland) og var deretter doktorgradsstudent ved University of Chicago med Subramanyan Chandrasekhar som veileder. Han fikk graden Ph.D. der i 1953. Han var universitetslektor ved Institutt for teoretisk astrofysikk, Universitetet i Oslo fra 1959, dosent fra 1961 og ble utnevnt til professor i astronomi 1965.


== Referanser ==
MS «Lønningdal II»

M/S «Lønningdal II» er et motorskip bygget i 1932 for Engel H. Lønningdal P/R, Os/Bergen. Skipet var i flåten til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) som «Bjoa» fra 1951 til 1967.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1932
Bygget av: Skaalurens Skibsbyggeri, Rosendal - Bnr. 141
Brutto RT: 185
Netto RT: 120
PC:
Dødvekttonn:
Lengde: 29,6 meter
Bredde: 7,3 meter
Dybde: 3,0 meter
Fart: N/A knop
Personbilkapasitet:
Passasjerkapasitet: N/A
Motor: 2T EV Wichmann RM, 150 brutto HK


== Historie ==
1932: Levert som «Lønningdal II» for Engel H. Lønningdal P/R, Os/Bergen
1938: Ny motor: 4cyl. 2T EV Wichmann RM, 320 bHK
1951: Januar: Innkjøpt av HSD, Bergen. Omdøpt «Bjoa»
1967: Solgt til Jørgen Jørgensen, Tysse i Samnanger, rigget ned til lekter og tønnelager.
1969: Skadet under brann og senket av eieren


== Kilder ==
www.skipet.no / Per Alsaker
MS «Ulvik»

MS «Ulvik» var et motorskip bygget i 1952 for Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap. Skipet gikk i rutefart for HSD til 1972 i kombinert laste og passasjertrafikk sammen med MS «Ullensvang». «Ullensvang» og «Ulvik» byttet på å gå i rutene Hardanger og Bergen, og Hardanger, og Hardanger og Stavanger. Det var to ukentlige avganger fra hver av byene og skipene skiftet over i den andre ruten enten i Norheimsund eller i Ulvik.
Skipet ble solgt i 1972. I 1997 ble det omregistrert til fiskebåt på Cookøyene.
I april 2017 ble skipet hugget opp i Britisk Columbia, på vestsiden av Canada.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1952
Bygget av: Bergens Mek. Verksteder, Bergen (# 402)
Brutto RT: 424
Netto RT: 206
PC: 184
Dødvekttonn:
Lengde: 43,3 meter
Bredde: 8,2 meter
Dybde: 3,2 meter
Motor: 4cyl. 2T EV DM (Wichmann Motorfabrikk, Rubbestadneset), 600 bHK HK


== Historie ==
1952: Desember: Levert som «Ulvik» for HSD, Bergen
1972: Desember: Solgt til Leslie Alston (Albro Ltd.), Ipswich, UK. Omdøpt «Miss Albro»
1982: Solgt til Hevea Transport Ltd., Georgetown, CI. Omb. cargo: 490 brt, 322 nrt. Omdøpt «Ulvik Hevea Transport»
1985: Overført til reg. i Panama
1997: Solgt til Tuna-Pac Inc., Port Vila, Vanuatu. Ombygd til M/Fi. Omdøpt «Powerful Viking»
2005: Reg.havn endret til Rarotonga, Cook Island
2017: Hugget opp


== Referanser ==


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 25. mars 2015. 


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(en) MS «Ulvik» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
Salgsannonse fra Pacific Boat Brokers.
Bilde av «Ulvik» til kais i Odda.
MS «Halsnøy» (1957)

MS «Halsnøy», nå «Sagafjord», er et motorskip bygget i 1957 for Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap. «Halsnøy» gikk på Kvinnheradruten i HSD frem til 1981.
Etter levering gikk Halsnøy i den nyåpnede fergeruten over Bjørnefjorden. Men etter noen få år gikk den over i Kvinnheradruten mellom Bergen/Osøyro og Kvinnherad, og det var her «Halsnøy» gjorde lengst tjeneste i HSD.
På 1980-tallet ble «Halsnøy» blant annet brukt som støttefartøy i oljeindustrien. Den ble senere bygget om som et restaurantskip og siden 1990-tallet har den gått på Roskildefjorden som restaurantskip under navnet «Sagafjord».


== Kilder ==
Per Alsaker (1981). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 30. september 2014. 
Kolltveit, Bård (1980). Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap 1880-1980 (norsk). Bergen. s. 287-288. ISBN 82-990617-0-9. 
W. Langes (2016). «Fjordfaehren» (tysk). Besøkt 14. mai 2016. 
MarineTraffic (2016). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 14. mai 2016. 
Sagafjord.dk
Sætre, Harald (2014). Fram og tilbake over fjorden - om HSD, ferjer, ferjekaiar og ferjeruter (norsk). Bergen: Kapabel. s. 112-113,122. ISBN 978-82-8163-0673. 
Sætre, Harald (2015). Fram og tilbake til by'n - om HSD, langruter, lokalruter, båtar og stoppestader (norsk). Bergen: Kapabel. s. 79-81. ISBN 978-82-8163-0826. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7943079 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Halsnøy» (1957) – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
Video av «Halsnøy» i rute Os - Herøysund i 1980.
Bilde av «Halsnøy» på Vågen i Bergen
Bilde av «Halsnøy» Arkivert 25. april 2016 hos Wayback Machine. i Uskedalen
Rolf Brahde

Carl Rolf Brahde (født 15. mars 1918 i Tvedestrand, død 25. mai 2009) var en norsk astronom ved Universitetet i Oslo. Brahde hadde ansvar for utbyggingen av solobservatoriet på Harestua utenfor Oslo, og var ansvarlig for instrumentering (Brahde hadde tittelen observator), databehandling og astronomiske beregninger. Han hadde ansvar for å beregne Almanakk for Norge frem til 1991. I en årrekke var Brahde den fremste popularisatoren av astronomi i Norge, og han skrev en lang rekke artikler og bøker.


== Referanser ==
Anton Praetorius

Anton Praetorius (født 1560 i Lippstadt i Tyskland, død 6. desember 1613 i Laudenbach an der Bergstraße) var en tysk prest,  reformert teolog, forfatter og motstander av hekseforfølgelse og tortur.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Antons far var Matthes Schulze fra Lippstadt. Som 13-åring opplevde han en hekseprosess med bruk av tortur, noe som gjorde et dypt inntrykk på ham og satte i gang tankeprosesser. Om lag i 20-årsalderen oversatte Anton sitt navn til latin, og kalte seg fra da av Praetorius.
Han giftet seg i 1584, ble lærer og i 1586 rektor ved latinskolen i Kamen. I 1585 fødte hans kone Maria sønnen Johannes.


=== Geistlig virke ===
I 1587 ble han luthersk diakon i Worms, og i 1589 annenprest ved Katharinenkirche i Oppenheim.
I 1588 hadde han allerede tilsluttet seg den reformerte tro (kalvinismen), som kom nærmere hans egen oppfatning av Kristi budskaps radikalitet.Anton Praetorius var den første reformerte prest i landsbyen Dittelsheim, hvor han i 1595 forfattet han den eldste beskrivelse av 1. Große Fass im Heidelberger Schloss på latin. Han priste det som et symbol for den kalvinistiske tros overlegenhet.
I 1596 ble Praetorius fyrstelig hoffpredikant i Birstein ved Frankfurt am Main. Året etter ble han utnevnt til medlem av heksedomstolen. Under en prosess mot en kvinne protesterte han mot torturen og klarte å få prosessen avsluttet og kvinnen satt fri. Dette er det eneste kjente tilfelle man kjenner til hvor en geistlig krevde at torturen måtte stoppe midt i prosessen og lyktes med det.
Praetorius mistet sitt embete som hoffpredikant og ble i 1598 prest i Laudenbach. I 1598 publiserte han boken Von Zauberey und Zauberern Gründlicher Bericht under pseudonymet Johannes Scultetus, sønnens navn.
I 1602 brukte han sitt eget navn som forfatter i forbindelse med utgivelse av andre opplag av Gründlicher Bericht. Da det tredje opplaget ble utgitt i 1613 var det inkludert et personlig forord. I 1629 publiserte ukjente personer et fjerde opplag av Bericht über Zauberey und Zauber.


== Verk av Praetorius ==
Vas Heidelbergense, Heidelberg, oktober 1595
De pii magistratus officio, 1596


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hartmut Hegeler: Anton Praetorius, Kämpfer gegen Hexenprozesse und Folter, Unna 2002, ISBN 3-9808969-4-3
Hartmut Hegeler und Stefan Wiltschko: Anton Praetorius und das 1. Große Fass von Heidelberg, Unna 2003, ISBN 3-9808969-0-0


== Eksterne lenker ==
Anton-Praetorius.de
Fass-Heidelberg.de
Grundig utgreiing om trolldom og trollmenn   – 1613 original tekst
https://web.archive.org/web/20060614094255/http://www.ub.uit.no/fag/historie/hekseprosesser.html
Kvantedatamaskin

En kvantedatamaskin bruker kvantemekaniske fenomener, slik som superposisjon og kvantesammenfiltring, til å utføre beregninger. En kvantedatamaskin er fundamentalt forskjellig fra en klassisk datamaskin. Den minste enheten i en kvantedatamaskin kalles en qubit.
For å fungere må kvantedatamaskinen være ekstremt kald, med temperatur ned mot det absolutte nullpunkt. Disse maskinene vil dermed ikke erstatte klassiske datamaskiner, men vil brukes i tillegg for noen få algoritmer som er tunge å løse klassisk, f.eks. faktorisering av tall og simulering av kvantemekaniske systemer.
Marc Girardelli

Marc Girardelli (født 18. juli 1963 i Lustenau, Vorarlberg) er en tidligere alpinist. Han har vunnet verdenscuprenn i samtlige disipliner. Han representerte både Østerrike og Luxembourg i løpet av karrieren.


== Karriere ==
I OL 1992 i Albertville tok han sølv i både storslalåm og Super-G.
Han har i tillegg elleve medaljer fra VM i alpint (fire gull, fire sølv og tre bronse) i perioden fra 1985 til 1996.
Hele fem ganger vant han verdenscupen sammenlagt (1985, 1986, 1989, 1991 og 1993).


== Resultater i verdenscupen i alpint ==


=== Enkeltseire ===
Totalt har Marc Girardelli 46 verdenscupseire (3 i utfor, 9 i super-G, 7 i storslalåm, 16 i slalåm og 11 i kombinasjon).


=== Sammenlagtplasseringer ===


== Se også ==
Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport
Liste over verdenscupvinnere i alpint for menn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Marc Girardelli – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Marc Girardelli – Olympedia 
(en) Marc Girardelli – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marc Girardelli – FIS (alpint) 
(en) Marc Girardelli – ski-db.com 
Marc Girardellis hjemmeside
Tomasz Hajto

Tomasz Nikodem Hajto (født 16. oktober 1972 i Maków Podhalański) er en polsk fotballtrener og tidligere spiller.
Hajto er forsvarsspiller, og han har spilt 62 landskamper og scoret 6 mål for Polen.


== Biografi ==
Tomasz Hajto spilte i Polen fram til 2000 da han skrev kontrakt med den tyske klubben Schalke 04. Her var han i fire år før han foran 2004/05 sesongen gikk til en annen tysk klubb, Nürnberg. 
Den 28. juli 2005 gikk han gratis til den engelske klubben Southampton. Han debuterte for klubben fra Sørøst-England den 6. august 2005 i en kamp mot Wolverhampton. Etter at George Burley ble ny manager i Southampton i desember 2005 ble det mindre spilletid på Hajto, og han gikk gratis til Derby County den 27. januar 2006. Sin første kamp for denne klubben var 28. januar 2006 mot Colchester United i den engelske FA-Cupen.


== Karriere som spiller ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tomasz Hajto – FIFA 
(en) Tomasz Hajto – Transfermarkt 
(en) Tomasz Hajto – Transfermarkt (manager) 
(en) Tomasz Hajto – national-football-teams.com 
(en) Tomasz Hajto – WorldFootball.net 
(en) Tomasz Hajto – Soccerbase.com 
(de) Tomasz Hajto – fussballdaten.de 
(en) Tomasz Hajto – Soccerway 
(en) Tomasz Hajto – EU-Football.info 
(en) Tomasz Hajto – FBref 
(pl) Tomasz Hajto Spillerprofil på 90minut.pl
Toftir

Toftir (foreldet dansk skrivemåte: Tofte) er en bygd på Færøyene. Den ligger ved innløpet til Skálafjørður på Eysturoy. Toftir ligger i Nes kommuna og danner en sammenhengende bebyggelse med nabobygda Nes i sør. Den 1. januar 2021 hadde Toftir 942 innbyggere.Toftir er en viktig fiskerihavn, ikke minst fordi Færøyenes ferskfiskauksjon holder til her. Toftir har fiskemottak som tilvirker klippfisk, så vel som pakkeri og eksportforretning.Toftir har vært bebygd i hvert fall siden middelalderen. Stedet er første gang nevnt i lensregnskapene for Bergenhus len fra 1566/1567. Stedsnavnet har samme rot som «hustufter», men kan ha hatt en bredere betydning om et bosted i eldre færøysk, og ikke nødvendigvis vise til ødegårder.Toftir har et flerbruksstadion oppe i fjellsiden i Svangaskarð, som stod ferdig i 1980. Stadionet er hjemmebane for fotballaget B68 Toftir. Færøyenes herrelandslag i fotball spilte også sine hjemmekamper i Svangaskarð frem til Tórsvøllur i Tórshavn stod ferdig i 2000.
Den raskeste veiforbindelsen til Tórshavn er via en undersjøisk tunnel, som åpnet i 2020.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Toftir – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Toftir – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Tombøya

Tombøya er ei øy i Vansjø i Våler kommune i Viken fylke og dekker et areal på 267 dekar.
I 1594 fikk øya navnet Lille Løvøen, mens naboøya Burumøya het Løvøen. Gjennom hele 1600-tallet, 1700-tallet og fram til 1845 hørte øya til Tomb herregård, derav navnet Tombøya. På begynnelsen av 1800-tallet var det fast bosetning på Tombøya. Nøyaktig når øya ble fraflyttet er uvisst, men det antas at det dyrkede arealet på 12 dekar ble overtatt av oppsitteren på Burumøya.
Tombøya har per 2006 ingen hus- eller hyttebebyggelse, og har heller ikke veiforbindelse til fastlandet. Øya er fremdeles i privat eie, og inngår i Sandå og Henestangen naturreservat.
Vansjø har mange øyer, holmer og skjær, og de nærmeste naboøyene er Gressøya i nord og Burumøya i vest.


== Litteratur ==
Historisk atlas over Råde, Sverre Oskarson, 2001
Tur- og fritidskart over Vansjø, Statens kartverk Østfold, 1994
Båtsportkart over Vansjø, Råde Bok og Foto, 1987
Loksodrom

En loksodrom (av gresk loxos, «skeiv», og dromos, «løp») er i matematikken ei linje som trekkes på en sfæroid flate slik at den skjærer alle meridianer med samme vinkel. Den har form som en spiral som gjennom et uendelig antall vridninger nærmer seg polene uten noen gang å treffe dem.
Potugiseren Pedro Nunes var den første som undersøkte loksodromens egenskaper, men det var først etter at differensialregninga ble utvikla, at loksodromen ble underkasta en mer utførlig behandling av Jacques Bernoulli og Maclaurin. 
Innafor navigasjon spiller loksodromen en viktig rolle. Hvis et skip seiler etter en fast kurs, vil skipet beskrive en loksodrom på jordoverflata. Med såkalte loksodromiske tabeller kan da skipets posisjon til enhver tid bestemmes, når en kjenner den tilbakelagte distansen. På kart som er konstruert med merkatorprojeksjon er alle loksodromer rette linjer. Loksodromen vil vel å merke ikke være den korteste avstanden mellom to punkter på jordoverflata. Særlig over lange avstander vil loksodromen avvike mye fra storsirkelen, som er den korteste vegen.
Gøtugjógv

Gøtugjógv er et tettsted på Færøyene, beliggende på nordsiden av Eysturoy. Tettestedet har 43 innbyggere (per juli 2015).Nye Gøta kirke ligger i tettstedet. Kirken er utsmykket av Tróndur Patursson.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gøtugjógv / Faroe Islands / faroeislands.dk
Hess Corporation

Amerada Hess (NYSE: HES) er et oljeselskap med hovedkontor i New York, USA, og ble grunnlagt i 1919. Selskapet leter, utvinner, transporterer og raffinerer olje og har 1362 bensinstasjoner, hovedsakelig på USAs østkyst.
Selskapet er rangert som verdens 263. største selskap (Fortune 500, 2011).
Hess Norge var noen år deleier av Valhall og Hod-feltene i Nordsjøen, men disse andelene ble solgt til Aker BP i oktober 2017.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Hess Corporation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Osloer Straße

Osloer Straße (Oslo-gaten) er en gate i ortsteil Gesundbrunnen,  bydel Mitte i Berlin. Den går fra Louise-Schroeder-Platz over kryssene med Drontheimer Straße (Trondheim-gaten) og Prinzenallee til krysset med Grüntaler Straße i den østlige delen av bydelen. Der går den over i Bornholmer Straße. På midten går den over kanalen Panke med Osloer-Straßen-Brücke.
Gaten er del av den ytre gateringen som ble utarbeidet med byplanen fra 1862 (Hobrecht-planen).
Den ble oppkalt etter den norske hovedstaden i 1862 og het opprinnelig Christianiastraße. Etter at Christiania hadde skiftet navn til Oslo i 1924, fikk gaten sitt nåværende navn i 1938.
Osloer Straße undergrunnsstasjon er endestasjon for metrolinjen U9.
Sakristi

Sakristi, fra middelalderlatin sacristia, «som har med de hellige ting å gjøre», er et rom i en kirke som ligger i tilknytning til koret. Dette rommet er brukt til å oppbevare alterbøker, messeklær og hellige kar og er omklednings- og oppholdsrom for presten. Rommet kan også brukes til kirkelige handlinger som ikke er offentlige. Rommet ble i eldre tid også kalt skrudhus.
I den romersk-katolske kirke kalles klokkeren eller kirketjeneren sakristan, det vil si «den som fører oppsyn med sakristiet».


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten (1976): Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, ISBN 91-44-02852-0
Chevron

Chevron, egentlig Chevron Corporation, tidligere ChevronTexaco, er et av verdens største olje- og energiselskaper. Selskapet har hovedkontor i San Ramon i California i USA. Chevron har aktiviteter i 90 land og om lag 64 500 ansatte. Chevron ble opprinnelig etablert i 1879 med navnet Pacific Coast Oil Co.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Chevron Corporation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons