jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ancona

Ancona er en by i Italia med om lag 100 000 innbyggere. Byen ligger ved Adriaterhavet, er hovedstad i regionen Marche og hovedby i provinsen Ancona
Byen var blant de fem kystbyene i dette området som i middelalderen gikk under samlebetegnelsen Pentapolis. 
Nordland fylkeskommune inngikk samarbeidsavtale med Marche og Ancona i oktober 2010.Når byen ble en romersk koloni er uvisst. Den ble okkupert som marinebase i illyriske krigen i 178 f.Kr. Julius Cæsar tok besittelse av byen rett etter at han hadde krysset elven Rubicon. Dens havn var betydelig viktighet i romersk keisertid da den lå nærmest Dalmatia. Trajan utvidet den og bygde et nord kaianlegg med sin syriske arkitekt Apollodoros fra Damaskus. Ved begynnelsen av kaiene står triumfbue i marmor med en enkel hvelving og uten basrelieff (intaglio). Den ble reist til keiserens ære i 115 av senatet og det romerske folk. En tilsvarende maritim triumfbue ble reist i England ved den romerske festningen Rutupiæ ved Richborough i Kent.


=== Kjente personer ===
Cyriaco av Ancona
Nicola Bertucci
Eduard von Böhm-Ermolli (østerriksk)
Franco Corelli
Vito Volterra
Virna Lisi
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Ancona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ancona – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Departementenes sikkerhets- og serviceorganisasjon

Departementenes sikkerhets- og serviceorganisasjon (DSS), tidligere Statens forvaltningstjeneste og senere Departementenes servicesenter) er et norsk statlig forvaltningsorgan med ansvar for å levere fellestjenester til regjeringens departementer. DSS er underlagt Kommunal- og moderniseringsdepartementet og har til sammen ca. 750 ansatte i 2019. Hovedkontoret er lokalisert ved Schandorffs plass (Akersgata 64), men ellers har DSS medarbeidere i samtlige bygg i Regjeringskvartalet.
Erik Hope overtok som leder av DSS i en seksårig åremålsstilling etter Kjell Arne KnudsenDSS ble etablert i 1979 ved at blant annet Statens Trykningskontor og Regjeringens Kontorkasse ble skilt ut som egen organisasjon. I 1982 ble Statens innkjøpssentral innlemmet. Fra 1992 fikk organisasjonen navnet Statens forvaltningstjeneste I januar 2014 endret DSS navn fra Departementenes servicesenter til Departementenes sikkerhets- og serviceorganisasjon.


== Avdelinger ==
DSS er organisert i fem tjenesteytende avdelinger.
Avdeling for Facility Management, har medarbeidere fordelt på fem seksjoner: Seksjon for nytt regjeringskvartal, Seksjon for miljø- og arealutvikling, Seksjon for logistikk og post, Seksjon for grafiske tjenester samt Renhold og miljø. Avdelingen har eget hustrykkeri.
Avdeling for kommunikasjon og HR har medarbeidere fordelt på seksjonene: Seksjon for HR, Seksjon for kundekontakt og kommunikasjon, Seksjon for informasjonstjenester samt Bedriftshelsetjenesten. Avdelingen har også ansvar for Statens servicesenter i Engerdal.
Avdeling for digitale tjenester har ansvar for IKT-systemer i departementene, og har medarbeidere fordelt på seksjonene: DSS brukerservice, Seksjon for IT-drift, Seksjon for prosjekt og løsningsdesign, Seksjon for porteføljestyring, strategi og kundekoordinering, Seksjon  for formidlings- og samhandlingstjenester samt Seksjon for innholds- og medieproduksjon.
Avdeling for virksomhetsstyring og anskaffelser har medarbeidere fordelt på seksjonene: Seksjon for plan, Seksjon for økonomistyring, Seksjon for sikkerhet og beredskap samt Seksjon for anskaffelser.
Sikkerhetstjenesteavdelingen tar seg av vakthold, resepsjon og overvåkningssystemer for regjeringskvartalet, utenriks- og miljøverndepartementet samt Høyesterett. Avdelingen er delt i fem seksjoner: Seksjon for lederstøtte, analyse og beredskap, Seksjon for operativ sikringstjeneste, Seksjon for spesialiserte sikringstjenester, Seksjon for besøk og adgangskontroll samt Seksjon for teknisk sikring.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Cookstown (distrikt)

Cookstown (irsk An Chorr Chríochach) er et distrikt i Nord-Irland, i grevskapene Tyrone og Londonderry. Administrasjonsbyen er Cookstown.


== Byer ==
Cookstown
Moneymore
Cookstown

Cookstown er en by i Tyrone i Nord-Irland. Byen ble grunnlagt i 1609 av Alan Crooke, under bosetningen i Ulster. Den er administrasjonsby for distriktet Cookstown.
Den viktigste severdigheten er Ardboekorset, et irsk høykors fra det 9. eller 10. århundre med 22 paneler som viser scener fra Bibelen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cookstown – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Moneymore

Moneymore er en by ved Lough Neagh i grevskapet Londonderry i Nord-Irland. Det engelske bynavnet har ingenting med penger (money) å gjøre; det kommer fra det irske navnet Muine Mór, som betyr «det store krattet». 
Byen var den viktigste bosetningen til Drapers' Company fra City of London under bosetningen i Ulster. De grunnla samtidig Draperstown, som ligger i nærheten. 
Den mest fremtredende bygningen er Springhill, bygget i det 17. århundre for Lenox-Conynghamfamilien. Huset ligger egentlig i landsbyen Ballydrum, som nærmest har vokst sammen med Moneymore. Den eies nå av National Trust.


== Eksterne lenker ==
(en) Moneymore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
National Trusts eiendommer i Nord-Irland

National Trusts eiendommer i Nord-Irland er en rekke historiske bygninger, museer, naturskjønne områder eller andre eiendommer som eies eller drives av National Trust en organisasjon som arbeider for bevaring av bygninger av historisk betydning eller urørt natur.


== Antrim ==
Carrick-a-Rede Rope Bridge
Giant's Causeway


== Armagh ==
Derrymore House


== Down ==
Murlough naturreservat
Castle Ward
Rowallane Gardens


== Fermanagh ==
Coole slott
Florence Court


== Londonderry ==
Downhill Estate & Mussenden Temple
Gray's Printing Press
Stranden i Portstewart
Springhill


== Tyrone ==
Wellbrook Beetling mølle


== Se også ==
National Trust


== Eksterne lenker ==
National Trust i Nord-Irland
Magherafelt (distrikt)

Magherafelt (irsk Machaire Fíolta) er et administrativt distrikt i Nord-Irland. Det har navn etter administrasjonsbyen Magherafelt. 
Distriktet ligger i den sørlige delen av grevskapet, og grenser mot Lough Neagh.
Magherafelt

Magherafelt er en liten by i grevskapet Londonderry i Nord-Irland. Den ligger ved Lough Neagh.
Byen ble grunnlagt av Salters' Company fra City of London under bosetningen i Ulster i det 17. århundre. 
Byen er kjent for sin årlige kulturfestival. Elven Moyola, som er populær blant sportsfiskere, renner et kort stykke utenfor byen. 


== Eksterne lenker ==
(en) Magherafelt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bjørn Farmann

Bjørn Farmann (død 927) var ifølge Snorres kongesagaer en småkonge i Tønsberg i Vestfold og sønn av Harald Hårfagre. I sagaen om Harald Hårfagre i Heimskringla forteller Snorre Sturlason at kong Bjørn hadde kjøpskip i fart til andre land. Bjørn skal ha vært både en klok og omtykt mann, og var en god høvding. 
Bjørn Farmann skal ha blitt drept av Eirik Blodøks på Sem kongsgård og gravlagt i Farmannshaugen der. Ved utgravninger i 1917 og 1918 viste det seg imidlertid at haugen ikke inneholdt noen grav, men antakelig var en rituell haug fra jernalderen.
Han hadde sønnen Gudrød, som ble far til Harald Grenske, som siden ble far til Olav den hellige. Bjørn er også nevnt i Øyvind Skaldespillers kvad Hákonarmál.Forfatteren av Fagerskinna omtaler Bjørn som «Bjørn Farmann, som noen kalte Buna». Kanskje kan to Bjørn'er ha blitt forvekslet, for Bjørn Buna var ifølge blant andre Laksdøla saga en herse i Romsdalen.Are Frode omtaler Bjørn Farmann (også omtalt som Bjørn Buna) som herse i Sogn. Bjørn var igjen sønn til Vedrar-Grims, som også var herse i Sogn. Denne ætteopplysningene er satt opp av Are Frode kring år 1120 – omkring hundre år før Snorre. Det er derfor større grunn til å vektlegge denne opplysningen enn Snorres mye senere beretning.


== Oppkalt etter Bjørn Farmann ==

Flere gater og virksomheter er oppkalt etter Bjørn Farmann, deriblant Bjørn Farmannsgate på Skillebekk i Oslo. Bjørn Farmann har ellers gitt navn til blant annet Farmannsveien i Tønsberg og Vestfolds største kjøpesenter, Farmandstredet i samme by, og Farmannstorget like ved, der Bjørn Farmann-monumentet av Aase Texmon Rygh ble reist 1971.
Tønsberg Handelsgymnas, som holdt til i de gamle skolebygningene til Tønsberg Gymnas i «den gamle middelskolen», ble på 1980-tallet kalt Bjørn Farmann videregående skole. Bjørn Farmann ble fra 1998 slått sammen med Greveskogen videregående skole. Bjørn Farmann-bygget ble revet 2007.
Det har også vært båter som har fått navn etter Bjørn Farmann, for eksempel hjuldamperen «Bjørn Farmann» som fra 1855 gikk i trafikk mellom Christiania, Tønsberg og Sandefjord. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Fagerskinna, oversatt av Edvard Eikill. Saga Bok, Stavanger 2008
Hákonarmál, ved Finnur Jonsson, København 1929
Soga um Laksdølingene, oversatt av Stefan Frich, Kristiania 1899
Snorre Sturlason, Harald Hårfagres saga. I: Norges kongesagaer, oversatt av Gustav Storm, Kristiania 1900
Draperstown

Draperstown er en liten by i grevskapet Londonderry i Nord-Irland. Den ligger i Sperrinfjellene.
Byen ble grunnlagt av, og har sitt navn fra, Drapers' Company fra City of London under bosetningen i Ulster. Før dette var området kjent som Ballynascreen, fra det irske navnet Baile na Scríne.
Draperstown har et turistsenter med utstillinger omkring jarlenes flukt og bosetningen i Ulster. 


== Eksterne lenker ==
(en) Draperstown – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hawick

Hawick (skotsk-gælisk: Hamhaig; skotsk: Haaick) er en by (town) i Scottish Borders i det sørlige Skottland. Den ligger 16,1 km sørvest for Jedburgh og 14,3 km sør-sørøst for Selkirk. Det er en av de byene i Skottland som ligger lengst fra sjøen, i hjertet av Teviotdale, dalen som elven Teviot renner gjennom, rett ved stedet hvor elven Slitrig renner inn i Teviot. Hawick er også den største byen i det tradisjonelle grevskapet Roxburghshire. Byens arkitektur er preget av en særskilt arkitektur bestående av mange bygninger i sandstein og tak dekket av skiferplater. 
Byen er kjent for sin årlige rytterfestival til minne om lokale ungdommers seier over en engelsk hærstyrke som herjet området i 1514. Byen er også kjent for sin rugbylag, Hawick RFC, og for sin industri med strikkevarer. I henhold til folketellingen hadde byen en befolkning på 14 294 innbyggere i 2011, beregnet til 13 940 for 2014.Byen har ikke hatt jernbaneforbindelse siden 1969, men det er busskorrespondanse til Carlisle, omkring 80 km unna, og veien A7 mellom Edinburgh og Carlisle går rett utenfor Hawick.


== «Teribus ye teri odin» ==

Innbyggerne kalles seg selv teris, etter den tradisjonelle sangen «Teribus ye teri odin». Det er antatt at det er gammelt krigsrop som ble benyttet av menn fra Hawick under slaget ved Flodden Field i 1513, og som endte i et blodig og katastrofalt nederlag for skottene og var det største slaget (i antall stridende menn) som ble utkjempet mellom de to nasjonene. Det er fortsatt bevart i byens tradisjoner, og hvor refrenget stadig blir sunget ved samlinger og festivaler, ikke bare i byen, men også i fjerne områder i Canada, USA og Australia hvor folk fra Hawick, teris, har utvandret.Tidligere måtte man være født i Hawick for å være en teri, men siden juli 1988 har det ikke vært noen lokal fødeavdeling, slik at det fleste barn av byens borgere blir født på Borders General Hospital i Melrose. Derfor er kravet nå at man bor i byen fra så kort tid som mulig etter fødselen.
Hva «Teribus ye teri odin» betyr er mer uklart. Poeten Charles Mackay (1814-1889) mente at de merkelig ordene var en forvrenging av skotsk-gælisk: Tìr a buaidh, 's tìr a dìon («land av seier og land av forsvar»). Mackay ble kritisert for å tolke alt i lys av gælisk opprinnelse, noe som gjorde hans tolkninger spekulative og fantasifulle, i henhold til lingvisten Anatoly Liberman. Den mest nærliggende forklaringen, at krigsropet er avledet fra norrønt, Týr hæbbe us, e Týr e Oðinn, i betydningen at krigsgudene Tyr og Odin er med de stridende, er heller ikke lett å bevise, men den tradisjonelle avvisningen av denne forklaringen er ikke overbevisende begrunnet.Den full versjonen som synges i dag ble skrevet som en ballade av James Hogg i 1819 og erstattet da en tidligere tekst skrevet av Arthur Balbirnie en generasjon tidligere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hawick – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Old Photographs Of Hawick And The Scottish Borders
Photos Of Hawick
Roxburghshire

Roxburghshire er et tradisjonelt grevskap i Skottland. Det grenser mot Dumfriesshire, Selkirkshire og Berwickshire, samt de engelske tradisjonelle grevskapene Northumberland og Cumberland.
Administrasjonsbyen, som grevskapet har navn etter, var Roxburgh.
Området administreres nå som en del av regionen Scottish Borders.
Roxburgh

Roxburgh er en liten landsby i Scottish Borders, Skottland. Den ligger omkring 2 km vest for det historiske Roxburgh, som i middelalderen var en viktig by. 


== Historie ==
I middelalderen var Roxburgh like viktig som Edinburgh, Stirling og Berwick-upon-Tweed. Årsaken til dette var plasseringen i det fruktbare jordbruksområdet i det skotske lavlandet. At den lå ved elven Tweed betød at det var mulig å eksportere varer via havnen Berwick-upon-Tweed, noe som la grunnlag for rikdom. Plasseringen var også strategisk i forhold til behovet for beskyttelse mot engelske invasjoner. 
Militært var byen lett å forsvare, ettersom den lå på en halvøy mellom Tweed og Teviot, med Roxburgh slott plassert slik at det voktet veien inn på halvøya. Allikevel måtte den flere ganger gi tapt under harde angreop, og den ble flere ganger tatt av engelske styrker og så tatt tilbake av skotske. Etter å ha blitt inntatt for siste gang i 1460 ble både byen og slottet ødelagt. Man rakk ikke å bygge den opp igjen før Berwick-upon-Tweed falt til engelskmennene i 1482, og det var da ikke verken militært eller økonomisk grunnlag for å gjenreise byen. 
Det er kun mindre rester igjen av slottets forsvarsverker, og så godt som ingen spor etter selve byen. Stedet eies av hertugen av Roxburghe.
Hertugdømmet Lancaster

Hertugdømmet Lancaster er et av to kongelige hertugdømmer i Storbritannia. Det andre er Hertugdømmet Cornwall.
Hertugdømmet Lancaster ble etablert for John av Gaunt, sønn av kong Edvard III av England, da John ervervet de tilhørende landområdene gjennom ekteskap. Til tross for navnet er hertugdømmet i realiteten et eiendomsselskap (selv om det ikke betaler selskapsskatt) og det består av landområder i flere deler av England, i tillegg til store eiendommer i Lancashire. Hertugdømmet tilhører ikke den britiske monarken som sådan, men er derimot et personlig arvelodd.
Hertugdømmets øverste tjenestemann er kansleren for Hertugdømmet Lancaster, en høy stilling som iblant har vært på statsrådnivå. Hertugdømmet har imidlertid vært drevet av en stedfortreder de siste par århundrene, og kansleren selv har hatt få oppgaver knyttet direkte til driften av eiendommen. Kansleren er derfor ofte tilgjengelig som minister uten portefølje.
Penger tjent gjennom Hertugdømmet Lancaster er private midler og uavhengig av den apanasjen som den britiske monarken har mottatt fra statskassen siden 1700-tallet.
Både Hertugdømmet Lancaster og motparten i Cornwall har spesielle lovfestede rettigheter som ikke gjelder for andre eiendommer tilhørende adelsmenn. Forskjellene følger imidlertid samme linje: alle rettigheter som tilhører monarken i andre deler av landet, tilhører isteden hertugen av hertugdømmet.


== Se også ==
Hertug av Lancaster


== Eksterne lenker ==
Hertugdømmets offisielle nettsted
Historie om Hertugdømmet Lancaster
Informasjon om kansleren av Hertugdømmet Lancaster
Oberstdorf

Oberstdorf er en landsby i Oberallgäu i Bayern i Tyskland, beliggende i de bayerske Alpene nær grensen til Østerrike, med ca. 10 400 innbyggere. 
Oberstdorf er kjent som kursted og vintersportssted, og er et populært utgangspunkt for fjellklatrere. Med 17 000 gjestesenger og 2,5 millioner overnattinger i året, er Oberstdorf en av Tysklands turistmagneter.
I Oberstdorf ligger to internasjonalt kjente hoppbakker. Dette er storbakken Schattenbergbakken som brukes under hoppuka, og skiflygingsbakken Heini Klopfer-bakken som er verdens tredje største hoppbakke. I tillegg har Oberstdorf ca. 85 km skiløyper, 20 skiheiser og 44 km med alpinbakker.
Oberstdorf arrangerte VM på ski, nordiske grener i tidsrommet 16.-27. februar 2005, hvor Norge ble beste nasjon.


== Historie ==
Oberstdorf nevnes tidligst i år 1141, og fikk i 1495 markedsrettigheter av keiser Maximilian I. I 1619 ble byens rådhus bygget. Under tredveårskrigen led byen under svenske soldaters herjing, som flere ganger plyndret området (1632, 1634 og siste gang 1647). Rundt 700 mennesker døde av pest i 1634/35.
I 1742 ble nedleggelsen av den siste bjørnen berettet å ha funnet sted i Oytal. I 1787 bygget man i Oberstdorf sitt første skolehus. Mellom 5. og 6. mai 1865 ødela en brann 146 hus, og rådhuset måtte bygges opp på nytt. Byen var allerede etablert som kursted for overklassen i Europa, og i 1885 besøkte 2 353 kurgjester byen. Jernbaneforbindelsen Sonthofen-Oberstdorf ble fullført 1888, og turistnæringen ble en av byens viktigste.
De første skihopp fant sted i Schattenberg-bakken i 1926, og Nebelhorn-banen transporterer siden 1930 besøkere opp til alpene. I 1937 ble byen heilklimatischer Kurort, og i 1967 sogar Kneippkurort.
I 1950 ble Söllereckbanen bygget, og samme år fant den første skiflyvningsuken sted.
1972 ble kommunen Tiefenbach og områdene Schöllang, Reichenbach og Rubi i den tidligere kommunen Schöllang innlemmet i Oberstdorf. Samme år fant det første skiflyvnings-verdensmesterskapet sted i Oberstdorf.
I 1992 ble byens sentrum bilfri sone.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Oberstdorf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Oberstdorf – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Informasjon om Oberstdorf
Oberstdorf – en virtuell vandring
Interpol

Interpol (fullt navn: International Criminal Police Organization – Interpol) er en internasjonal organisasjon etablert i 1923 for å bidra til internasjonalt kriminalpolitisamarbeid.
Med 194 medlemsstater er Interpol verdens største internasjonale organisasjon etter De forente nasjoner. Interpol har sitt hovedkvarter i Lyon i Frankrike.
For å holde organisasjonen politisk nøytral, er Interpol gjennom sin konstitusjon forhindret fra å engasjere seg i kriminalitet som ikke dekker flere land, og kriminalitet som gjelder politiske, militære, religiøse eller rasemessige forhold.
Organisasjonens arbeid er hovedsakelig rettet mot sikkerhet og terrorisme, organisert kriminalitet, narkotikaproduksjon og -handel, våpensmugling, menneskehandel, hvitvasking, overgrepsmateriale, økonomisk kriminalitet, høyteknologisk kriminalitet og korrupsjon.


== Organisering ==
Ifølge artikkel 5 i konstitusjonen består Interpol av følgende organer:

Generalforsamlingen – organisasjonens øverste organ, bestående av delegater utpekt av hver medlemsstat.
Eksekutivkomiteen – et panel valgt av Generalforsamlingen og som har oppsyn med organisasjonens utøvende apparat.
Generalsekretariatet – generalsekretæren og en teknisk og administrativ stab som er organisasjonens utøvende apparat.
Nasjonale sentralbyråer – kontorer i hver medlemsstat som fungerer som kontaktpunktet mellom lokale politimyndigheter og Interpol i hver medlemsstat.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Interpol – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
GIGN

Groupe d'intervention de la gendarmerie nationale (GIGN) er det franske nasjonalgendarmeriets taktiske innsatsstyrke. Den består av 113 medlemmer, inkludert 11 offiserer. Oppgavene inkluderer pågripelse av bevæpnede personer, gisselsituasjoner og kontraterrorisme.
Styrken består av fire operasjonsgrupper, en forhandlingsgruppe, en spesialutstyrsgruppe og personer opplært til å trene andre spesialstyrker. I tillegg har GIGN en teknisk gruppe som skaffer spesialtilpasset utstyr, enten ved innkjøp eller utvikling.
Treningen inkluderer skyting, skarpskyting og nærkamp (Krav Maga). Andre spesialkunnskaper i GIGN er bruk av politihunder, dykking, fallskjermhopping og eksplosiver.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Groupe d'intervention de la Gendarmerie nationale – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Royal New Zealand Navy

Royal New Zealand Navy (RNZN) (maorisk: Te Taua Moana o Aotearoa) er den newzealandske marinen.
Flåten består av to «Anzac»-klasse fregatter, en «Leander»-klasse fregatt, et forsyningsskip og diverse støtteskip for hydrografiske undersøkelser, minekrigføring, dykkerstøtte og kystpatruljering.
RNZN ble etablert som selvstendig marine 1. oktober 1941 og mot slutten av andre verdenskrig bestod den av over 60 skip. I nyere tid er den imidlertid blitt kraftig redusert. Forløperen New Zealand Naval Forces ble opprettet i 1913 og skiftet navn til New Zealand Division of the Royal Navy i 1921.

Skip i Royal New Zealand Navy bærer prefikset HMNZS (Her Majesty's New Zealand Ship). 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Royal New Zealand Navy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nederlandse Korps Mariniers

Nederlandse Korps Mariniers er marineinfanteriet i den nederlandske marinen. Korpset ble grunnlagt 10. desember 1665 av Johan de Witt og admiral Michiel de Ruyter.
Alle avdelingene i korpset er underlagt forbandet «Mariniers Trainings Commando» (MTC, tidligere kalt «Groep Operationele Eenheden» (GOEM)), som består av tre marinebataljoner, en støttebataljon, en logistikkbataljon og en amfibiestøttebataljon. Totalt er det rundt 3400 marineinfanterister i korpset.
To av bataljonene er stasjonert i Nederland, én er stasjonert på Curaçao og Aruba. En av bataljonene inngår i den britisk-nederlandske United Kingdom/Netherlands Landing Force sammen med 3 Commando Brigade.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Netherlands Marine Corps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Koninklijke Marine

Koninklijke Marine er Nederlands krigsflåte. Den ble etablert 8. januar 1488.
Hoveddelene er:

Flåten
Undervannsbåttjenesten
Marinekorpset
Marinens flytjeneste
Minekrigstjenesten
Hydrografitjenesten
Kystvakten


== Baser ==
Hovedbasen ligger i Den Helder der det siden 1. januar 1996 har vært felles hovedkvarter med Den belgiske marinen. Det er også mindre baser i Amsterdam, Vlissingen, Rotterdam og Willemstad på Curaçao. Marinekorpset har baser i Rotterdam, Doorn, Texel, Suffisant på Curaçao og Savaneta på Aruba.


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Royal Netherlands Navy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons