Giovanni Bellini

Giovanni Bellini (født ca. 1430 i Venezia, død 29. november 1516 i Venezia) var en italiensk maler. Han tilhørte en kjent malerfamilie og var sønn av Jacopo Bellini. I tidlige år var han i lære blant andre hos sin svoger Andrea Mantegna i Padova.
Bellini regnes til de mest fremragende mestere av den tidlige renessansen i Nord-Italia. Til hans skole hørte en rekke berømte malere, som Giorgione og Tizian.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
I yngre år gikk Bellini i lære blant andre hos svogeren Andrea Mantegna i Padova, en maler som påvirket hans arbeider i tidlige år.


=== Maler og læremester ===
En stor del av hans malerier var andaktsbilder som Madonna med barn. Forebildene for madonnabildene hans var greske og bysantinske ikoner, som var utbredte i Venezia. Giovanni Bellini brøt med det stereotype i disse, bildene hans utstråler de sterke følelser mellom mor og barn. Pietà og Sacra Conversazione utgir to høydepunkter blant andaktsbildene. Han malte også allegorier og andre religiøse motiver.
Giovanni Bellini malte også portretter, da særlig mot slutten av 1400-tallet. Berømt er han også for å la landskapet danne bakgrunnen i sine bilder, med den grønnlig-gylne fargen som var slik en grunnleggende del av venetiansk malerkunst. Istedenfor de skarpe tegningene i tidlig renessansekunst, skapte han, særlig i sine senere verker, en pittoresk mykhet med varme og lysende farger.
Tronende Madonna (1488) i kirken Santa Maria Gloriosa dei Frari i Venezia er et av Bellinis hovrdverker. Triptykonet viser madonnaen med de fire evangelister, et motiv som Albrecht Dürer brukte som modell for sitt maleri De fire apostler.
I 1505 kom den tyske maleren Dürer på besøk til Venezia, og han skal ha rapportert at «han er meget gammel, men fortsatt den beste maleren av dem alle.»
Bellini hadde hange lærlinger hos seg. To av de mest fremstående var Giorgione og Tizian. Den sistnevnte skulle komme til å bli en av hans fremste konkurrenter, men det var likevel gjennom disse to elever at han lyktes å sette sitt personlige preg på den europeiske malerkunstens utvikling. Til hans elever hørte også Niccolo Rondinelli, som selv ble læremester for blant andre brødrene Bernhardino Zaganelli og Francesco Zaganelli.


== Litteratur ==
Oskar Bätschmann: Giovanni Bellini. Meister der venezianischen Malerei. Beck, München 2008. ISBN 978-3-406-57094-0.
Otto Pächt: Venezianische Malerei des 15. Jahrhunderts. Die Bellinis und Mantegna. Herausgegeben von Margareta Vyoral-Tschapka und Michael Pächt. Prestel, München 2002, ISBN 3-7913-2810-7.
Anchise Tempestini: Giovanni Bellini. Hirmer, München 1998, ISBN 3-7774-7930-6.
Luitpold Dussler: Giovanni Bellini. Verlag Anton Schroll, Wien 1949.
Peter Humfrey (2011). Das Portrait im Venedig des 15. Jahrhunderts. München: Hirmer. s. 48–63, hier: 57, 59, 62f. 
Keith Christiansen, Stefan Weppelmann: Gesichter der Renaissance. Hirmer, München 2011.  S. 342ff, 359ff., 371ff. ISBN 978-3-88609-706-7.
Norbert Huse: Malerei, Zwischen 1460 und 1505 in Norbert Huse, Wolfgang Wolters:Venedig Die Kunst der Renaissance. C.H.Beck, München 2.Aufl. 1996. S. 208ff. ISBN 3-406-41163-0.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Giovanni Bellini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Giovanni Bellini – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
http://www.kfki.hu/~arthp/html/b/bellini/giovanni/
Art Gallery - Giovanni Bellini