jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Summer of Darkness

Summer of Darkness er det andre albumet av Demon Hunter og kom ut i 2004.


== Sporliste ==
«Not Ready to Die» (5:04)
«The Awakening» (4:12)
«Beheaded» (3:15)
«My Heartstrings Come Undone» (4:38)
«Our Faces Fall Apart» (4:52)
«Less Than Nothing» (2:57)
«Summer of Darkness» (3:11)
«Beauty Through the Eyes of a Predator» (5:32)
«Annihilate the Corrupt» (4:09)
«I Play Dead» (5:21)
«Everything Was White» (3:54)
«Coffin Builder» (4:02)
«The Latest and the Last» (3:44)


== Eksterne lenker ==
(en) Summer of Darkness på Discogs 
(en) Summer of Darkness på MusicBrainz
The Triptych

The Triptych er det tredje albumet av Demon Hunter og kom ut 25. oktober 2005. Albumet har tre forskjellige omslag og tanken bak antallet ligger i albumets tittel og dens fulle mening. I kontrast til de øvrige albumene har The Triptych ingen gjestesanger.


== Sporliste ==
«The Flame That Guides Us Home» (0:29)
«Not I» (4:14)
«Undying» (4:18)
«Relentless Intolerance» (4:02)
«Deteriorate» (5:53)
«The Soldier's Song» (5:24)
«Fire to My Soul» (4:03)
«One Thousand Apologies» (4:56)
«The Science of Lies» (4:09)
«Snap Your Fingers, Snap Your Neck» (4:13)
«Ribcage» (3:46)
«The Tide Began to Rise» (5:35)


== Eksterne lenker ==
(en) The Triptych på MusicBrainz
Kopping

Kopping er en alternativ behandlingsmetode som har som intensjon å benytte undertrykk til å bedre sirkulasjonen i huden, muskulaturen og i kroppens indre organer. Behandlere benytter glasskopper eller kopper av andre materialer som påføres kroppen som vanligvis blir sittende i 5-10 minutter.Tilhengerne av metoden hevder kopping har en rekke positive effekter. Men det finnes imidlertid ingen dokumentasjon på at kopping har helsebringende eller prestasjonsfremmende virkning. Tro på at denne metoden har reell helsebringende effekt regnes derfor som pseudovitenskap.Kopping har lange tradisjoner innen folkemedisinen, særlig i Kina.


== Bivirkninger ==
Ved feil bruk kan kopping gi alvorlig brannskade.


== Referanser ==


== Kilder ==
HOD NOU 1998:21
ISBN 82-03-29083-3 Jon Bjartnes: "Jakten på det geometriske mennesket"


== Eksterne lenker ==
(en) Fire cupping – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kopping - Nasjonalt informasjonssenter for alternativ behandling (NIFAB)
Aftenposten 29. august 2016: Kopping suger ikke stress ut av kroppen. Det suger kritisk sans ut av hodet.
O Canada

«O Canada» er Canadas nasjonalsang. Calixa Lavallée komponerte musikken i 1880 som en patriotisk sang for feiringen av St. Jean-Baptiste Day. Den første teksten som ble skrevet til melodien ble skrevet på fransk av Adolphe-Basile Routhier for den samme feiringen. Sangen ble oversatt til engelsk i 1906, og to år seinere ble det skrevet en engelsk versjon av Robert Stanley Weir. Den engelske versjonen er altså ikke direkte oversatt fra fransk.
Weirs tekst ble endret i 1968, mens den franske versjonen forble uforandret. I 2018 ble den engelske teksten gjort kjønnsnøytral ved endring av «in all thy sons command» til «in all of us command».«O Canada» ble valgt til nasjonalsang i 1980.


== Sangtekst ==
Under følger den offisielle teksten i engelsk og fransk versjon, sammen med en blandet, tospråklig versjon, samt en uoffisiell oversettelse til inuktitut.


== Referanser ==
Jane’s Information Group

Jane's Information Group, ofte kalt bare Jane's, er et britisk forlag stiftet i 1898 av Fred T. Jane (1865–1916).  Jane begynte med å lage skisser av skip som en entusiast, men hans store kunnskap om emnet endte opp med publikasjon av boken All the World's Fighting Ship.  Selskapet han stiftet bredte seg ut og tok for seg andre militære emner, og i dag publiserer de bøker og tidsskrifter innenfor militærvesen og transportsystemer.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted
National Rail

National Rail (ikke å forveksle med Network Rail) er navnet som brukes i forretningsvirksomheten til Association of Train Operating Companies (ATOC), en britisk sammenslutning av private jernbaneselskaper, herav flere som ble opprettet ut fra persontogtjenestene til British Rail, det nå nedlagte statlige jernbaneselskapet.
Det finnes enkelte linjer som ikke er del av National Rail, fordi de ikke har utgått fra British Rail, eller av andre grunner. For eksempel ble Waterloo & City-linjen i det sentrale London overført til London Underground. Alle linjer under National Rail-paraplyen har samme billettstruktur og dermed muligheter for overgang eller for valgfri rute uansett selskap, mens andre selskaper ikke nødvendigvis har overførbare billetter.


== Eksterne lenker ==
(en-GB) Offisielt nettsted 
National Rail Enquiries, oversikt over selskapene som er organisert i ATOC .
Gibson Les Paul

Gibson Les Paul er en elektrisk gitarmodell, først utgitt av Gibson Guitar Corporation på tidlig 50-tall. Den er oppkalt etter jazzgitaristen Les Paul (egentlig Lester William Polsfuss, (1915–2009).
Gibsons datterselskap Epiphone lager budsjettutgaver av Les Paul som tilbyr mesteparten av lydkvaliteten mot en rimeligere pris. Flere gitarprodusenter som PRS og ESP lager modeller som minner mye om en Les Paul, men det er Gibson som eier rettighetene til navnet «Les Paul».


== Opprinnelse ==
Les Paul-gitaren er oppkalt etter gitaristen Les Paul, som var den første som gikk til Gibson med ideen om å lage en elektrisk gitar i heltre (dette var i 1945, men Gibson ville ikke røre prosjektet). Selv om den bærer hans navn har Les Paul ikke mye med gitarens design å gjøre utenom strengstolen som Gibson senere gikk bort ifra av praktiske grunner.
Gibson henvendte seg til Paul med sitt designkonsept, og han kom med to forslag. At gitaren skulle anses som et luksusinstrument, alltid skulle kunne kjøpes i gull (en gold-top) og at man brukte en stol som strengene vikles rundt om. Det første forslaget ble akseptert og man har alltid kunne kjøpe en gold-top Les Paul. Men på grunn av problemer med intonasjonen fantes Pauls stoldesign bare på de første Les Paul-gitarer som ble laget. Les Paul-gitaren kom i salg i 1952, og har vært i produksjon siden da (unntatt årene 1960 til 1968 da Gibson SG skulle erstatte den, også under navnet Les Paul).


== Karakteristikker og kjennetegn ==
Tradisjonelt er en Les Paul kjent for å være en veldig tung gitar, da store deler av den pleier å bestå av solid mahogni. Den har en varm og rund lyd med sine humbuckerpickuper sammenliknet med den tynne og diskantdominerte lyden som vanlige enviklede pickuper produserer i gitarer som Fender Stratocaster. Opprinnelig ble Les Paul bygget med P90 pickuper, men humbucker-pickuper ble brukt etter at de ble utviklet av Seth Lover for Gibson. Les Paul ble utviklet som en jazz-gitar, men har vært veldig populær innen genrer som blues og rock. Mange gitarister pleier å håndplukke sine pickuper etter sin lydsmak uavhengig av produsent. Man kan for eksempel få spesielle fester til å sette Fender pickuper i en Les Paul.En bassutgave av Les Paul-gitaren finnes også, men har aldri vært spesielt utbredt.


== Gitarister ==
Torstein Flakne, Stage Dolls 
Vivian Campbell, Def Leppard, Dio, Thin Lizzy
Jimmy Page, Led Zeppelin
Mark Knopfler, Dire Straits
Joe Perry, Aerosmith
Les Paul selv
Slash, Guns N' Roses, Slash's Snakepit, Velvet Revolver
Neil Young
Ace Frehley, Kiss
Gary Moore, Thin Lizzy
Zakk Wylde, bla. Ozzy Osbourne, Black Label Society og Pride & Glory
Steve Clark, Def Leppard
John Sykes – Whitesnake, Thin Lizzy og Blue Murder
Brian Robertson  – Thin Lizzy og Motörhead
Scott Gorham – Thin Lizzy
Billie Joe Armstrong – Green Day
Ace Frehley – Kiss
Björn Gelotte – In Flames
Matt Heafy – Trivium
Eric Clapton
Paul McCartney
George Harrison
Billy Gibbons, ZZ Top
Randy Rhoads


== Se også ==
Les Paul


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gibson History, nettstedet gibson.com
Famous Gibson Les Paul Players, nettstedet hubpages.com
Wade-Giles

Wade-Giles, noen ganger forkortet Wade, er et romaniseringssystem for kinesisk slik det tales i Beijing. Det ble utviklet av et system satt opp av Thomas Wade på midten av 1800-tallet, og fant sin endelige form i og med Herbert Giles' kinesisk-engelske ordbok fra 1912. Dette var det dominerende system for translitterasjon av kinesisk i den engelsktalende verden det meste av 1900-tallet, og fortrengte de systemene som baserte seg på Nanjing-uttalen som hadde dominert frem til sent 1800-tall, deriblant Leggeromaniseringen.
Wade-Giles ble til for å imøtekomme spesialisters behov. Dette utgangspunktet er grunnen til at systemet er ikke-intuitivt for ikke-spesialister, og ikke særlig nyttig for den som prøver å tilegne seg kinesisk uttale. 
Republikken Kina har benyttet Wade-Giles i mange tiår som sin de facto-standard for translitterasjon, men det sameksisterer med en rekke offisielle men mer obskure systemer, nemlig  Gwoyeu Romatzyh (fra 1928), MPS II (1986) og Tongyong Pinyin (2000). Taiwanske stedsnavn i internasjonal bruk er så å si alle Wade-Giles. Mange kinesere i Vesten som har bakgrunn fra Taiwan benytter Wade-Giles når de gjengir sine navn i det latinske alfabet.
I Folkerepublikken Kina er det derimot Hanyu Pinyin-systemet som råder. I Singapore benyttes pinyin på statlige skoler og i offisielle dokumenter, men regjeringen reverserte sitt krav til den kinesiske befolkning om å gå over til å skrive sine navn etter pinjin. Dermed er det vanlig i Singapore å se Wade-Giles brukt til personnavn. 
I Norge er Wade-Giles-stavemåten for Kinas største kommunistleder fremdeles (2009) vel så kjent som pinyin-versjonen. 

Wade-Giles: Mao Tse-tung
Hanyu Pinjin: Mao Zedong.Hans hovedmotstander under borgerkrigen kjenner nordmenn best (2010) ved versjonen Chiang Kai-shek, som verken er Wade-Giles (Chiang Chieh-shih) eller pinyin (Jiǎng Jièshí).     
I noen tilfeller har verken Wade-Giles eller pinyin gått av med seieren i drakampen om gjenkjennelsesverdien i den vestlige verden. Konfucius og Mencius er latiniserte former av de to kjente filosofenes navn, og navneformene ble kjent i omverdenen på grunn av de katolske jesuittmisjonærenes bruk av ordene. På Wade-Giles og Hanyu Pinyin måtte man skrive hhv. K'ung Fu-tzu / Meng-tzu og Kǒngfūzǐ /Mèngzǐ.
Hestesportens Hus

Hestesportens Hus ligger ved Bjerke Travbane i Oslo og ble offisielt åpnet av Hans Majestet kong Harald V den 25. juni 2003. Etter flere års planlegging fikk hestesporten et felles administrasjonsbygg.
Hestesportens Hus er 4928,5 kvadratmeter stort, tegnet av Arkitektfirmaet Scala Arkitekter ved Tarald Hemmen og eies av Bjerke Travbane Eiendom AS.
Administrasjonene for Norsk Rikstoto, Bjerke Travbane AS og Det Norske Travselskap,  holder til i huset. Antall kontorarbeidsplasser er ca. 140.
Budsjettert byggekost var 94 mill.kr, men sluttsummen ble ca. 90 mill.kr.
Byggekomiteen ble ledet av Arne Herberg med assisterende generalsekretær Odd H. Johansen som sekretær og stedlig representant for byggherren.
Konferansesalen har flott utsikt til travbanen og kan ta opptil 200 gjester for bespisning. Salen kan deles i fire deler for å tilfredsstille mindre møter.
Odsal Stadium

Odsal Stadium er et rugby-stadion i Bradford i Nord-England. Banen er hjemmebane for rugbyklubben Bradford Bulls.
Odsal Stadium ble bygd på et område som tidligere hadde vært steinbrudd og søppelfylling. Rugbyklubben Bradford Northern (nå Bradford Bulls) skrev sommeren 1933 kontrakt med Bradford kommune (council) om leie av området. Klubben la gressbane og bygde tribuner, og banen ble åpnet 1. september 1934. I februar 1935 var også klubbhus og garderobeanlegg ferdig.
I dag er tilskuerkapasiteten på banen 25 500, men Odsal har vært en av Englands aller største baner for rugby og fotball. På en rugby-cupfinale-omkamp på Odsal i 1954 var det 102 569 tilskuere, og det var da verdensrekord for en rugbykamp. Dette tallet er fremdeles britisk rekord for rugby. I 1952 var Odsal arena for den første flomlyskampen av noe slag i Nord-England (en rugbykamp mellom Bradford Northern og New Zealand).
Banen har imidlertid blitt kritisert for at den er for stor og at den har for lite atmosfære og for dårlige fasiliteter. Bare en del av banen har tribune med tak, og været har hatt mye å si for stemninga blant publikum. Banen ligger i ei fordypning i terrenget, og det har vært problemer med blant annet tåke på banen. I desember 1948 måtte en rugbykamp mellom Storbritannia og Australia utsettes i en hel måned fordi tåka la seg på banen. Sola skinte på bakken rundt banen, men nede på gressmatta lå tåka tykk som graut. På 1950-tallet fant geologer ut at banen ligger i en dyp kanal som ble gravd ut under istida for 10 000 år siden. Det kan forklare at banen virker å ha sitt helt eget klima!
Odsal er mest kjent for rugby, men det har også vært drevet flere andre idretter på banen. Blant annet speedway, bilrace, basketball, bryting og sprangridning. Etter den katastrofale brannen der 56 tilskuere mistet livet på fotballklubben Bradford Citys bane Valley Parade i 1985, spilte City på Odsal i en periode mens Valley Parade ble gjenoppbygd. I 2001 flyttet så Bradford Bulls midlertidig til Valley Parade mens Odsal ble modernisert. Rugbyklubben var tilbake på Odsal igjen i mars 2003.
Det har eksistert tanker om at Bradford Bulls og Bradford City burde spille permanent på samme bane. Odsals mangler er nevnt her, og etter brannen på Valley Parade var det en viss stemning i Bradford kommune (som fremdeles eier Odsal) for at fotballklubben burde flytte permanent til Odsal og dele bane med rugbyklubben. Men tilhengerne til City ønsket ikke dette, og Valley Parade ble bygd opp igjen. Nå er også Odsal modernisert, og ingenting tyder på at de to klubbene kommer til å dele bane igjen med det første.


== Eksterne lenker ==
Bradford Bulls' hjemmeside, med blant annet info om Odsal Stadium
Bradford Citys hjemmeside
Fanside for Bradford City om Odsal Stadium
Blackfriars

Blackfriars er et område i det sørvestlige hjørnet av City of London. Navnet kommer fra et dominikanerkloster som ble reist på 1200-tallet mellom Themsen og Ludgate Hill – dominikanerne var på grunn av sin ordensdrakt kjent som Blackfriars («Sortebrødrene»). 
Dette navnet er dokumentert i bruk på 1317 som Black Freres (fra franske frère i betydningen «brødre») og har sin opprinnelse til da dominikanermunkene flyttet sitt kloster fra Holborn i London og hit i 1276. Edvard I av England ga tillatelse til å bygge om Londons bymur, som da lå mellom elven og Ludgate Hill, rundt deres område. Stedet har blitt benyttet for store statshendelser, inkludert møter i parlamentet, og dessuten som lokalisering for høringen om skilsmissen mellom Katarina av Aragón og Henrik VIII av England. Klosteret ble til stengt i 1538 under Henrik VIIIs prosess for å oppløse klostrene. Katarina Parr, den sjette og siste hustruen til Henrik VIII, ble født i dette området.
Blackfriars stasjon, som betjener både jernbane og undergrunnsbanen, ligger der. Victoria Embankment strekker seg fra Blackfriars til Westminster Bridge på nordbredden av Themsen.
De eldste delene av Blackfriars har jevnlig blitt benyttet som filmlokalisering for film og fjernsynsdrama, særskilt for moderne filmer og dramaserier med tidskoloritt fra viktoriatiden, mens kjent er filmen Sherlock Holmes (2009) og David Copperfield (1999).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gumbley, Walter (1986): On the name Blackfriars, Spirituality Today
Jānis Lūsis

Jānis Lūsis (født 19. mai 1939 i Jelgava i Latvia, død 29. april 2020) var en latvisk spydkaster. Han representerte Sovjetunionen.
Han begynte som tikamputøver og var rangert som nummer 5 i verden i 1962.I spydkast vant han sitt første Sovjetmesterskap i 1962. Han skulle vinne elleve til.Jānis Lūsis var ubeseiret i 1969, og 19. september i Athen tok han sin 3. EM-tittel i spyd. I det neste friidretts-EM (Helsingfors 1971) ble han den første mannlige friidrettsutøver som har tatt fire EM-titler i samme øvelse. Vinnerkastet på 90,68 m var mer enn 5 meter lengre enn nærmeste konkurrent. Lūsis mistet sin verdensrekord til finske Jorma Kinnunen i 1968, men tok den tilbake i Stockholm den 6. juli 1972, med et kast som målte 93,80 m. Han så dermed ut til å være i kanonform og klar til å forsvare OL-gullet fra 1968.
I spydfinalen i München i 1972 tok Lūsis oppskriftsmessig ledelsen etter første omgang, og økte i tredje med et kast på 89,54 m. I femte omgang kastet vesttyskeren Klaus Wolfermann – for øvrig heiet frem av et meget entusiastisk hjemmepublikum på olympiastadion, hele 90,48, som også var ny olympisk rekord. Lūsis holdt hodet kaldt, slik han hadde for vane, og i sjette og siste omgang klemte han til med sitt lengste kast i konkurransen. Det ble målt til 90,46 m, bare to centimeter kortere enn Wolfermann. Dermed måtte Lūsis ta til takke med sølvmedalje. Lūsis fortsatte å konkurrere i flere år, men måtte innse at han hadde sine beste år bak seg. I Roma-EM i 1974 forsøkte han å ta sin femte EM-tittel, men ble nummer 6, og to år senere, i Montréal, deltok han som en godt voksen mann (37) i sitt fjerde OL, og ble nummer 8.
Hans sønn, Voldemārs, var også spydkaster, og konkurrerte i OL i 2000 og 2004.
Han døde den 29. april 2020 av kreft.


== OL-medaljer ==
1968  Mexico by –  Gull i friidrett, spydkast   Sovjetunionen
1972  München –  Sølv i friidrett, spydkast   Sovjetunionen
1964  Tokyo –  Bronse i friidrett, spydkast   Sovjetunionen


== EM-medaljer ==
EM 1962  Beograd –  Gull i spydkast
EM 1966  Budapest –  Gull i spydkast
EM 1969  Athen –  Gull i spydkast
EM 1971  Helsingfors –  Gull i spydkast


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jānis Lūsis – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jānis Lūsis – Olympics.com 
(en) Jānis Lūsis – Olympic.org 
(en) Jānis Lūsis – Olympedia 
(en) Jānis Lūsis – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jānis Lūsis – databaseOlympics.com (arkivert) 
(lv) Jānis Lūsis – Latvias olympiske komité 
(en) Jānis Lūsis – World Athletics 
(en) Jānis Lūsis – Track and Field Statistics
Finlands len

Finlands len (svensk län, finsk lääni) var en geografisk og administrativ inndeling av Finland fra 1634 til 2009. Den 1. januar 2010 ble lenene oppløst. Forvaltningsoppgavene til lenene ble dels overført til landskapsforbundene og dels overført til de nye forvaltningsenhetene regionforvaltningsverkene og nærings-, trafikk- og miljøsentralene.
Lenene var statlige administrative enheter som ble styrt av en länsstyrelse (fi. lääninhallitus). I spissen for länsstyrelsen stod landshövdingen (fi. maaherra). Länsstyrelsen hadde ansvar innen sosial- og helsetjeneste, undervisning og kultur, politi, redningstjeneste, trafikk, konkurranse- og forbrukersaker samt rettsforvaltning.


== Historie ==
Lensinndelingen ble innført i 1634 mens Finland var en del av Sverige. Etter en lensreform i 1775 hadde Finland følgende seks len:

Nylands og Tavastehus län
Kymmenegårds län
Åbo og Björneborgs län
Savolax og Karelens län
Vasa län
Uleåborgs länDet ble ingen endring i lensforvaltningen da Finland ble et storfyrstedømme under Russland i 1809, og i 1812 ble Viborgs guvernement gjenforent med Finland under navnet Viborgs län.
Etter en ny lensreform i 1831 hadde Finland følgende åtte len:

Nylands län
Viborgs län
Åbo og Björneborgs län
Tavastehus län
S:t Michels län
Vasa län
Kuopio län
Uleåborgs länDenne lensinndelingen skulle bli stående nesten uforandret til 1945. Da Finland ble selvstendig i 1917 ønsket ålendingene at Åland skulle gjenforenes med Sverige. For å motvirke dette ble Ålands län utskilt fra Åbo og Björneborgs län i 1918 og svensk ble Ålands eneste offisielle språk. I 1936 ble Lapplands län utskilt fra Uleåborgs län.
Etter tapet av store deler av Viborgs län i 1944 ble i 1945 de gjenværende delene av lenet omdøpt til Kymmene län. Etter 1945 hadde Finland dermed ti len som vist i nedenstående tabell.

I 1960 ble Mellersta Finlands län og Norra Karelens län utskilt som egne len. Finland hadde dermed tolv len, som vist i nedenstående tabell.

Ved en større lensreform i 1997 ble antall len redusert fra tolv til seks. Samtidig ble kommunene sluttet sammen i tyve landskap som gjennom landskapsforbundene utgjorde en kommunal forvaltning på regionalt nivå. Lensdannelsen av 1997 skulle bare bestå i tolv år. Finlands siste len er vist i nedenstående tabell.


== Se også ==
Finlands landskap
Regionforvaltningsverk
Nærings-, trafikk- og miljøsentral


== Fotnoter ==
Sverre Magnus av Norge

Sverre Magnus av Norge (født 3. desember 2005) er en norsk prins. Han er det yngste barnet til kronprins Haakon og kronprinsesse Mette-Marit. Han er kronprinsparets andre felles barn og kronprinsessens tredje. 
Til daglig benyttes bare det andre av hans fornavn som tiltalenavn.Sverre Magnus er nummer tre i den norske arvefølgen, etter sin far og sin eldre søster, prinsesse Ingrid Alexandra.
Prins Sverre Magnus bærer ikke tittelen Hans Kongelige Høyhet. Prinsens fødselsdag er ikke offisiell flaggdag, og det salutteres ikke fra Forsvarets anlegg ved hans fødselsdager.


== Fødsel, dåp og konfirmasjon ==
Sverre Magnus ble født på Rikshospitalet i Oslo klokken 10.45 lørdag 3. desember 2005. Han var 52 centimeter lang og veide 3 944 gram. Navnet ble offentliggjort av kongen og kronprinsen i ekstraordinært statsråd på Slottet mandag 5. desember 2005 klokken 9. Statsminister Jens Stoltenberg meddelte navnet til pressen som var samlet utenfor slottet rett etter statsråd.
Han ble døpt lørdag 4. mars 2006 i slottskapellet av biskop Ole Christian Kvarme. Han ble båret til dåpen av sin farmor dronning Sonja. De øvrige fadderne var Espen Høiby, dronning Máxima av Nederland, kronprins Pavlos av Hellas, prinsesse Rosario av Bulgaria, Bjørn Steinsland og Marianne Gjellestad.
Prinsen ble konfirmert 5. september 2020. Han fulgte undervisningen i Asker menighet og konfirmasjonsgudstjenesten fant sted i Asker kirke.


== Skolegang ==
Høsten 2007 begynte han å gå i barnehagen i Asker, og 18. august 2011 begynte han å gå på grunnskolen Jansløkka. 18. august 2014 begynte Sverre Magnus på Oslo Montessoriskole. Høsten 2021 begynte han på Elvebakken videregående skole i Oslo, hvor han går linja Informasjonsteknologi og medieproduksjon.


== Offentlige opptredener ==
Prins Sverre Magnus har gjennom oppveksten deltatt på tradisjonelle markeringer av Grunnlovsdagen.
Prinsen ble internasjonalt kjent da han dabbet på Slottsbalkongen under kongeparets 80-årsfeiring i mai 2017. Dansebevegelsen ble utført spontant.


== Titulering ==
Prins Sverre Magnus både omtales og tiltales som prins(en). Han har ingen annen titulering, men i utlandet vil det forekomme at han omtales/tiltales som Hans/Deres Høyhet eller tilsvarende.


== Titler og dekorasjoner ==
3. desember 2005 – nå: Prins Sverre Magnus


=== Norske dekorasjoner ===
 Norge: Kong Harald Vs jubileumsmedalje 1991–2016


=== Monogram ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Prince Sverre Magnus of Norway – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sverre Magnus av Norge på Internet Movie Database 
(en) Sverre Magnus av Norge hos The Peerage 
(no) Pressemelding fra Statsministerens kontor
(no) Kongehuset.no om Prins Sverre Magnus