jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bygdebok

Bygdebok er en betegnelse som brukes om bokutgivelser som beskriver én eller flere bygders historie og befolkning. Norske bygdebøker har som regel blitt utgitt i regi av eller i samarbeid med kommunen.Slike lokalhistoriske bøker begynte å utkomme i Norge fra ca. 1910, men man kan spore fenomenets røtter tilbake til opplysningstidens topografiske litteratur.
Bygdeboka kan deles inn i tre hovedkategorier, og mange bygdebokverk inneholder bind med flere av typene:

allmenn bygde- og kulturhistorie;
emnedelt bygdehistorie med kapitler om byggeskikk, geologi, målføre, skole, kirkebygg på stedet, og lignende;
gårds- og slektshistorie, der bygda skildres med utgangspunkt i grunneiendommene. For hver gård opplyses det om navn, eiendomsskyld, driftsstatistikk, skifter etter dødsbo, oppdeling og eier- eller brukerskifter. I tillegg gis det ofte, med noe variasjon, opplysninger om innbyggerne i arkivhistorisk tid (fra 15-/1600-tallet) familievis ut fra eiendommens eier eller bruker. Som regel følger en meget kortfattet fremstilling av de enkelte personers livsløp. Det er vanlig å angi leveår, vielsesår, ektefeller og eventuelt utflyttingssted. De eldste bygdebøkene registrerte bare brukerne av selveiende gårder, mens nyere bygdebøker beskriver hele familier og også husmenn, leietakere og eiendomsløse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Slekt1s oversikt over utgitte bygdebøker i Norge
Norsk Slektshistorisk Forenings wiki Liste over digitaliserte bygdebøker
Bygdebok; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
Fontainebleau

Fontainebleau (fra fontaine belle eau) er en liten by med 15 600 innbyggere (1. januar 2004) i departementet Seine-et-Marne i Frankrike. Her tilbakekalte kong Ludvig XIV av Frankrike Ediktet i Nantes i 1685, her ble pave Pius VII holdt som fange av keiser Napoleon I 1812–1814, og her overgav keiseren seg i april 1814. Fra 1949 til 1966 var stedets slott NATO-hovedkvarter.
De viktigste turistattraksjoner er:

Det kongelige slott Fontainebleau, bygd på 1500-tallet av Henrik II av Frankrike og Katharina de' Medici.
Skogen Fontainebleau ca. 50 km sør for Paris. Området er kjent for sine fine forhold for buldring.
Gravmælene til G. I. Gurdjiev og Katherine Mansfield på kirkegården i Avon.


== Utdanning ==
École nationale supérieure des mines de Paris
INSEAD


== Se også ==
Barbizon-skolen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Fontainebleau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fontainebleau slott

Fontainebleau slott (fransk: Château de Fontainebleau) i Fontainebleau i Seine-et-Marne, ca. 55 km sør for Paris, er et betydelig kongelig slott bygd fra 1528 til 1540, under kong Frans I (konge 1515-47). 
Slottet var en av de første betydelige manifestasjonene av renessansen i Frankrike, og ble utført av arkitekten Gilles le Breton til erstatning for et eldre slott fra 1100-tallet. Italienske manieristiske malere som Francesco Primaticcio og Niccolò dell'Abbate dekorerte slottet. Arbeidene her ble grunnlaget for Fontainebleauskolen, som var kjernen i den franske manierismen.
Slottet ble videreutviklet under Henrik II (konge 1547-59) og hans dronning Katharina de' Medici som engasjerte arkitektene Philibert Delorme og Jean Bullant. 
Henrik IV (konge 1559-1610) tilføyde plassen Cour de Princes. 
Flere franske konger er født her, og den svenske dronning Christina av Sverige bodde her i flere år etter sin abdikasjon i 1654. Tsar Peter den store og dansk-norske kong Christian VII var også gjester her. 
Ludvig XIV av Frankrike oppholdt seg her da han 18. oktober 1685 tilbakekalte Ediktet i Nantes, og fratok de protestantiske hugenottene sine rettigheter.
Napoléon brukte slottet som base for sitt styre, trolig for å distansere seg fra det gamle regimet med dets tilknytning til Versailles.
Med amerikansk støtte og på initiativ fra den amerikanske generalen John J. Pershing ble det i 1921 og 1923 etablert to skoletilbud i lokalene til slottet: Conservatoire américain de Fontainebleau underviser i musikk, mens École des Beaux-Arts à Fontainebleau opprinnelig underviste i både arkitektur, malerkunst og skulptur. Etterhvert har kunstskolen konsentrert seg om arkitektur. Fra 1949 til 1966 var slottet NATOs hovedkvarter; som følge av at Charles de Gaulle i 1966 trakk Frankrike ut av NATOs militære samarbeid måtte NATO forlate slottet.  
Slottet ble i 1981 oppført på UNESCOs liste over Verdensarven.

		
		
		


== Parken ==
Det som kalles «parken» er i realiteten et skogområde på ca. 280 km², tidligere brukt som kongelig jaktterreng. I dag er området vernet som nasjonalpark. Parken er populær som arena for buldring.
Treet bredasal (Sorbus latifolia, i asalslekten) er endemisk for parken.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted (engelsk)
fontainebleauschools.org
Nicolas Oudinot

Charles-Nicolas Oudinot, hertug av Reggio, (født 25. april 1767 i Bar-le-Duc i Frankrike, død 13. september 1847 i Paris) var en av Napoleons marskalker.
Han kom fra en kjøpmannsfamilie, og gikk inn i infanteriet i 1784 som menig soldat. Han ble brigadegeneral i 1794, og divisjonsgeneral i 1799. 
I 1809 ble han etter den femte koalisjonskrig marskalk av Frankrike og hertug av Reggio. I 1810 ble han så guvernør av Berlin.
I 1813 hadde han som korps- og armékommandør for Berlinarmeen i oppdrag å gjenerobre Berlin. Etter sitt nederlag i slaget ved Großbeeren måtte han overlate kommandoen til Michel Ney. Ved folkeslaget ved Leipzig var han kommandant for den gamle garde, og ble såret. Som hærfører var han middelmådig, men utmmerket seg ved sine mange krigssår.Etter Napoléon Bonapartes endelige nederlag i 1815 ble han generalmajor i den kongelige garde.


== Referanser ==
Potetgull

Potetgull, potetløv, potetchips eller franske poteter,  er skiver av potet som er sprøstekt i matolje.
Normalt brukes solsikkeolje til stekingen. Potetskivene blir så gjerne saltet og krydret med for eksempel pepper eller paprika eller en kombinasjon av flere ingredienser. På det norske markedet finnes flere potetgullprodusenter, blant annet Sørlandschips, KiMs og Maarud. Til Maarud potetgull brukes blant annet potetsortene Bruse og Saturna. De vanligste potettypene brukt til potetgullproduksjon selges ikke i dagligvareforretninger.
Borgarting lagmannsrett bestemte i 2016 at Maarud ikke har enerett til navnet «potetgull».


== Opprinnelse ==
Det antas at den opprinnelige oppskriften på potetgull ble laget 24. august 1853 av George Crum, en kokk ved Moon Lake Lodge i Saratoga Springs i den amerikanske staten New York. Crum var lei av en kunde – ifølge noen kilder Cornelius Vanderbilt – som stadig klaget på de stekte potetene fordi de var for tykke og fuktige. Crum bestemte seg for å kutte potetskivene så tynne at de ikke kunne spises med gaffel. Til hans overraskelse var kunden ekstatisk for potetgullet. De ble et fast innslag på restaurantens meny under navnet Saratoga Chips. Retten ble raskt populær over hele New England. Ifølge andre kilder (boken Hva veide Elvis da han døde) ble potetgullet oppfunnet i Louisiana i 1853.
I Norge ble det første potetgullet produsert i 1936 av Thomas Stang som eide Maarud gård. Potetgull ble tidligere brukt som garnityr til middagsretter mens produktet i dag først og fremst betraktes som et snacksprodukt.


== Varemerkebeskyttelse ==
I 2010 ble ordet potetgull registrert som varemerke av Estrella Maarud Brands AB. I tillegg til ordet potetgull, ble også figurmerker med ordene Maarud Potetgull og Maarud Nils Potetgull registrert hos Patentstyret. Varemerkebeskyttelsen ble i ettertid utfordret rettslig av KiMs Norge, og i 2015 ble registreringen opphevet av Oslo tingrett fordi varemerket ble regnet som degenerert.. Maarud anket dommen, men anken ble avvist av Borgarting lagmannsrett, samtidig som Maarud ble dømt til å betale alle saksomkostninger. Maarud anket dommen, men anken ble avvist av Høyesterett.


== Se også ==
Pommes frites


== Referanser ==
Selevkos V Filometor

Selevkos V Filometor (død 125 f.Kr.) var kortvarig en barnekonge av det hellenistiske Selevkideriket i tiden 126–125 f.Kr. Han var den eldste sønnen til Demetrios II Nikator og av hans ptolemeiske hustru Kleopatra Thea. Hans epitet Filometor betydde «glad i mor» og det indikerte vanligvis i den hellenistiske verden at moren fungerte som medregent for prinsen.
I 126 f.Kr. ble hans far Demetrios II myrdet, tilskyndet av hans mor Kleopatra Thea. Hun tok da selv makten og styrte som medregent og på vegne av sin unge sønn, men snart sørget hun for at også han døde. Han må da ha vært mellom 15 og 20 år gammel. Det er oppgitt to forskjellige motiv som årsaken for denne handlingen: I henhold til en versjon hadde han forsøkt å kreve tronen alene uten hennes samtykke, men i henhold til den andre versjon var hun redd for at han før eller siden ville kreve hevn for mordet på hans far.


== Referanser ==
Rochefort (Charente-Maritime)

Rochefort er en kommune i departementet Charente-Maritime i regionen Nouvelle-Aquitaine sør i Frankrike. Rochefort er en kystkommune mot Atlanterhavet i det vestlige Frankrike, og kalles av og til uoffisielt Rochefort-sur-Mer.

I desember 1665 ble Rochefort utvalgt av Jean-Baptiste Colbert som et støttepunkt for den franske marine. Militærhavnen ble befestet av Ludvig XIVs kommissær for festningsarbeider, Vauban. Mellom 1666 og 1669 bygget man Corderie Royale (da Europas lengste bygning), og klassifisert som et historisk monument siden 1967. Bygningen ble ødelagt av okkupasjonsstyrkene i 1944, men etter 20 år ble de gjenoppbygd og restaurert.
Det var utenfor Rochefort at Napoléon Bonaparte ble oppbragt og deretter overgav seg til kaptein F.L. Maitland på det britiske krigsskipet HMS «Bellerophon» den 7. juli 1815.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Rochefort (Charente-Maritime)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rochefort (Charente-Maritime) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rochefort (Charente-Maritime) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
KiMs (varemerke)

KiMs er en merkevare innen snacks med opprinnelse i Danmark. Selskapets produkter markedsføres og selges under merkene KiMs, Polly og Cheez. KiMs er en del av Orkla Confectionery & Snacks sammen med Nidar og Sætre, og er eid av Orkla. KiMs norske virksomhet er resultat av sammenslåingen av snacksproduksjonen til det den gang Orklaeide Polly, Idun Fabrikker og Opplandschips i 1993. Produksjonen ble etter dette samlet på Skreia i Østre Toten. Det opprinnelige navnet til KiMs var Kim, men da de oppdaget et tysk sigarettmerke med samme navn skiftet de navnet til KiMs.
Varemerker fra KiMs:

KiMs Chips
Polly Peanøtter
Cheez Doodles
French Fries


== Polly ==
Polly var en norsk produsent og markedsfører av snacks og peanøtter lokalisert i Skien. Bedriften var i en årrekke eid av kjeksprodusenten Sætre, men ble innlemmet i industrikonsertet Orkla ASA etter et oppkjøp i 1991.
Bedriften ble i 1993 en del av snacksprodusenten KiMs, og produksjonen ble flyttet til Skreia kort tid etter. Polly eksisterer deretter som et rent varemerke på KiMs nøtteprodukter i Norge.


== Eksterne lenker ==
KiMs Norge
Mondelēz International

Mondelēz International Inc., tidligere Kraft Foods, er et amerikansk matvarekonsern med hovedkvarter i Illinois. Selskapet ble grunnlagt i 1903 og er et uavhengig selskap notert på New York-børsen, og ble en del av Dow Jones Industrial Average. Kraft Foods var tidligere en del av Altria Group (tidligere kjent som Philip Morris), som også var majoritetseier i Kraft Foods frem til 31. januar 2007, hvor aksjonærene fikk aksjer direkte i Kraft Foods.
Mondelēz International er en sentral markedsaktør innen sjokolade, kjeks, sukkervarer, kaffe og pulverdrikkerSelskapets markedsvisjon er å «skape små, gode øyeblikk». Det har en årlig omsetning på ca 35 milliarder dollar og er aktiv i 165 land. Mondelēz International er medlem av Standard & Poors 500, NASDAQ-100 og Dow Jones Sustainability Index


== Etymologi ==
Mondelēz International fikk navnet som forslag fra sine ansatte i 2012, og er en kombinasjon av ord som betyr ”verden” og ”deilig” på romanske språk.


== Mondelēz International i Norden ==
Konsernet er representert i Norden ved datterselskapet Kraft Foods Nordic, som gjennom oppkjøp av flere nordiske næringsmiddelbedrifter eier merkenavn som Freia i Norge; Marabou, Estrella og Gevalia i Sverige og Karat i Danmark.
Det har fabrikker i Oslo (Freia), Stockholm (Marabou) og Gävle (Gevalia).
I Norge holder Mondelēz International til i Freiafabrikken på Rodeløkka i Oslo. Lokalet fungerer fortsatt som produksjonsfabrikk, i tillegg til å omfatte en fredet kunsthage, Freiaparken, og arrangementslokalet Freiasalen, med tolv originale malerier av Edvard Munch


=== Freia ===

Freia ble grunnlagt i 1889, og tre år senere flyttet selskapet inn i lokaler på Rodeløkka. Selskapet var da kjøpt opp av Johan Throne Holst, som etablerte Freia Chocolade Fabrik. I 1993 ble Freia kjøpt av Kraft Foods. Mondelēz International ble skilt ut av Kraft Foods i 2012, og Freia eies i dag av dem.


=== Kjente merkevarer i Norge ===
Daim
Kvikk Lunsj
V6
Stimorol
Philadelphia
Regia
O'boy
Oreo
M
Non Stop
Freia Melkesjokolade
Firkløver
Krokanrull
Smil
Twist
Japp
Kong Haakon
Monolit


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Mondelēz International – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Selskapets nettsted i USA
Nordisk nettsted
Parma

Parma er en middelalderby i regionen Emilia-Romagna i det nordlige Italia og en av regionens mest velstående byer.
Parma ligger langs den gamle romerveien Via Emilia og ligger to timer unna Milano i nord og ligger som nabobyene Piacenza,  Reggio Emilia, Modena og Bologna på rekke og rad ved Via Emilia.
Parma ligger midt på den frodige Po-sletta og er kjent verden over for sine jordbruksprodukter. Mest kjent av dem alle sammen er parmesanosten (Parmigiano-Reggiano) og parmaskinken (Prosciutto di Parma).
Parmas arkitektur preges av flere tidsepoker. Ved Piazza di Duomo finner man byens katedral, "Il Duomo", og det nærliggende baptisteri i rosa marmor fra Verona, "Il Battistero".
Parma har også en verdenskjent opera og et kunstgalleri, Galleria Nazionale. En av byens store sønner er komponisten Giuseppe Verdi, skaperen av operaer som Rigoletto og Aïda.
Byen har i dag omtrent 190 000 innbyggere og har en allsidig industri.  
Det store meierikonsernet Parmalat gikk konkurs i 2003, etter at en av Italias mest omfattende økonomiske skandaler ble kjent. Et annet stort firma med base i Parma er pastaprodusenten Barilla.


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Parma – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Parma – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
360° photos of City of Parma
Siddis

Siddis betegner den stedegne dialekten og personer som identifiserer seg med å være fra Stavanger.
Den første gangen en kan vise at ordet er brukt, er i en avisartikkel fra 1927. Ordet skal ikke ha kommet i vanlig bruk før omkring 1950.En er noenlunde samstemte om at ordet kommer fra det engelske «citizen» eller borger. I 1924 ble også ordet «Stavanger-Cittissen» brukt i samme betydning som ordet siddis. Reidar Kvammen skrev i 1949 at ordet kom fra det engelske «citizen». Trygve M Haldorsen fortalte i 1951 at ordet "sitizen" ble brukt av sjømenn fra Stavanger, da han var i USA i 1904. Karsten Skadberg i 1975, Reidar Frafjord i 2002,  Arne Kvitrud i 2010 og Erling Sømme Kielland i 2015 mente likeledes at ordet kunne ha opphav i «citizen». Noen har også ment at ordet kommer fra «iddis», som var merkelappene på hermetikkbokser fra Stavanger.Andreas Jacobsen (Ajax) karakteriserte en siddis som:

«Ein ekta siddis e den så e med å tjene Stavanger i gavne. Hvis någen ble høge på perå av det, fortjene di ikkje navne.»

Avhengig av hvem som bruker det, kan definisjonen, og dermed hvem som er en «siddis» variere. Opprinnelig beskrev «siddis» en person fra Stavanger sentrum, eller området innenfor bygrensen fra før 1965. Den 1. januar 1965 ble tidligere Madla kommune og størstedelen av Hetland kommune slått sammen til en større Stavanger kommune.  Etter hvert har ordet «siddis» blitt knyttet opp til folk som bor eller kommer fra hele Stavanger kommune. 
Ifølge Carl Bang er det seks krav til å kalle seg siddis:

være født innenfor de gamle bygrensene for Stavanger fra 1965,
oppholdt seg i Stavanger det meste av livet,
finnes i alle samfunnslag,
mestre byens dialekt,
være usnobbet og liketil,
ha hjertelag.
Ettersom Stavanger universitetssjukehus fødeavdeling ligger utenfor bygrensen fra 1965, vil en slik definisjon føre til at det etterhvert ikke er noen siddiser igjen, siden mennesker fra Stavanger ikke fødes i det som Bang definerer som Stavanger.


== Noter ==


== Se også ==
Liste over kjente siddiser
Siddishallen, en ishall i Stavanger
Siddis Sportsklubb (også kjent som FC Show)
Modena

Modena (lat. Mutina) er en norditaliensk universitetsby på sørsiden av Posletten. Den er en moderne industriby med et gammelt bysentrum intakt (Centro Storico). Byen ligger i regionen Emilia-Romagna og er hovedstad i provinsen Modena.
Byen Modena har omkring 175 000 innbyggere. Universitetet i byen (Università degli Studi Modena e Reggio Emilia) ble grunnlagt allerede i 1175. Modena er også sete for et katolsk erkebispedømme.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Modena – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Modena – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Albertville

Albertville er en kommune i departementet Savoie i regionen Auvergne-Rhône-Alpes sørøst i Frankrike.
Byen er best kjent for å ha arrangert Vinter-OL i 1992.


== Befolkningsutvikling ==
Antallet innbyggere i kommunen Albertville


== Geografi ==
Byen ligger like ved stedet hvor elvene Arly og Isère møtes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Albertville – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Albertville – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Ternopil

Ternopil (ukrainsk: Тернопіль, Ternopil’; polsk: Tarnopol; russisk: Тернополь, Ternopol) er en by i det vestlige Ukraina, ved bredden av elven Seret.  Byen er hovedstad i Ternopil oblast.
Ternopil er en av de tre større byer i det østlige Galicja, og ligger 132 km fra Lviv. Befolkningen er på  221 300 (2004).


== Historie ==
Ternopol ble grunnlagt i 1540 av Jan Amor Tarnowski som et polsk militært støttepunkt. Festningen fikk store privilegier av de polske konger. Stedet ble gitt bystatus i 1548 av kong Sigismund I av Polen. Fram til Polens delinger tilhørte den det polsk-litauiske samvelde. 
Før første verdenskrig var byen i østre del av Cisleithanien, del av det østerrikske kronlandet Galicia og Lodomeria, ved jernbanen mellom Lemberg og Odessa. I 1910 hadde byen omkring 33 871 innbyggere (1910), derav omkring halvparten jøder. Den bedrev da livlig handel med korn og andre jordbruksprodukter, i særdeleshet med hester. Byen hasde da et jesuittkollegium, polsk og rutensk obergymnasium, høyere realskole, lærerseminarer med flere undervisninfsinstitusjoner.
Under første verdenskrig spilte Ternopol og elven Serets vedliggende avskjæring en fremstående rolle i stridene mellom Sentralmaktene] og Keiserdømmet Russland. Etter den polsk-sovjetiske krig 1919–1921 tilfalt byen den nyopprettede andre polske republikk. Da Polen ble delt mellom Nazityskland og Sovjetunionen i andre verdenskrigs første fase tilfalt byen Den ukrainske sosialistiske sovjetrepublikk i samsvar med Molotov–Ribbentrop-paktens hemmelige klausuler. Under den tyske okkupasjonen ble den største den av byens polske befolkning drept og da Ternopol ble tilbakeført til den ukrainske sovjetrepublikk i 1945 ble byens polske befolkning tvangsforflyttet.
Byen ble det av det uavhengige Ukraina i 1991.


== Klima ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(uk) Offisielt nettsted 
(en) Ternopil – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Portsmouth

Portsmouth er en by og enhetlig myndighet i Hampshire i det sørøstlige England. Byen ligger sørkysten av England. Byen har ca. 186.000 innbyggere. Byen ligger på Portsea Island der Solenten munner i Den engelske kanal. Øya er en av de mest tettbefolkete områder i Europa.


== Historikk ==
Området har vært befolket i lang tid, for eksempel med den romerske havna Portus Adurni ved Portchester, noe nord for Portsmouth. Byen ble sannsynligvis grunnlagt i 1180 av den normanniske greven Jean de Gisors, tidligere dateringer er usikker på grunn av lite dokumentasjon fra denne tiden. Byen fikk sin første Royal Charter i 1194 av Rikard Løvehjerte med rettigheter å holde marked og ble dermed en borough.

 Allerede rundt 1200 benyttet kong Johan havna for å bygge skip til en planlagt invasjon av Normandien. En hospital ble etablert, og byen var utgangspunkt for Englands tropper i krigen mot Frankrike. Det førte til at byen ble angrepet og ødelagt gjentatte ganger av franskmennen gjennom 1300-tallet.
Under kong Henrik V tidlig på 1400-tallet begynte man å bygge forsvarsanlegg og byen ble nå for alvor etablert som hjemmehavn for Englands sjøfosvar. På 1600-tallet tok landets marine form. Byens betydning er tett knyttet til den britiske marinens fremvekst under både mange kriger, særlig Napoleonskrigen, men også i forbindelse med etablering av de britiske koloniene. Både dokkanlegg, skipsbygging og produksjon av deler for skipene løftet byens handel og produksjon. Den var en av de første plasser der man skiftet fra manufakur til industriell produksjon i begynnelsen av 1800-tallet nettopp for utrustning av Royal Navy.
I begynnelsen av andre verdenskrig var byen utsatt for en del tyske bombeangrep som skadet både havna, industri og den historiske bykjernen. Senere i krigen seilte invasjonsflåten til D-dagen for en stor del ut av Portsmouth. 
Genoppbyggingen av Portsmouth ble gjort til dels uten å ta hensyn til den historiske byen. Typiske boligblokker utenforbyen ble bygget. I nyere tid har man forsøkt å reversere noen av feilene fra denne tiden. Et signalbygg for Portsmouth ble den 170 m høye Spinnaker Tower i innseilingen til havna (ferdig 2005).
Lord Nelsons linjeskipet HMS «Victory» ligger i Portsmouth som museumsskip. Det var her at [[Henrik 
Wergeland]] ble inspirert til å skrive Den engelske Lods da han i 1831 besøkte byen.
Byen Portsea i Australia er oppkalt etter øya Portsea som Portsmouth ligger på.


== Kultur ==
Fotballaget Portsmouth FC spiller i Football League 2, og har sin hjemmebane på Fratton Park.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Portsmouth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Portsmouth – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Portsmouth City Council
Official Portsmouth City Guide
University of Portsmouth
 Portsmouth hos Wikivoyage
Fares Fares

Fares Fares (født 29. april 1973 i Beirut i Libanon) er en libanesisk-født svensk skuespiller med assyrisk opphav. Han er bror av filmregissøren Josef Fares. Familien hans flyttet til Sverige i 1987 og bosatte seg i Örebro.


== Filmer ==
2018  – Journal 64
2017  – The Nile Hilton Incident
2016 – Kollektivet
2016 – Flaskepost fra P
2014 – Fasandreperne
2013 – Kvinnen i buret

2012 – Zero Dark Thirty

2012 – Safe House

2005 – Bang Bang Orangutang

2004 – Salto, salmiakk og kaffe

2004 – Dag och natt

2003 – Kopps
2001 –  Leva livet

2000 – Jalla! Jalla!

2000 – Före stormen


== Priser ==
Guldbagge
2018 Guldbaggen for beste mannlige hovedrolle for rollen som  Noredin Mostafa i The Nile Hilton Incident
Robertprisen
2019 Robertprisen for årets mannlige birolle for rollen som Assad i Journal 64
2015 Robertprisen for årets mannlige birolle for rollen som Assad i Fasandræberne


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fares Fares på Internet Movie Database 
(sv) Fares Fares i Svensk Filmdatabas 
(da) Fares Fares på Filmdatabasen 
(da) Fares Fares på danskefilm.dk 
(da) Fares Fares på danskfilmogtv.dk 
(da) Fares Fares på Scope 
(fr) Fares Fares på Allociné 
(en) Fares Fares på AllMovie 
(en) Fares Fares hos Rotten Tomatoes 
(en) Fares Fares hos The Movie Database