jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rennes

Rennes er hovedstad i det franske departementet Ille-et-Vilaine og regionen Bretagne.  Byen hadde ca 210 000 innbyggere (2012), og 690 000 innbyggere i det utvidede byområdet. Rennes opprinnelse går tilbake til Romertiden og det latinske navnet på byen var Condate. Byen ligger der de to elvene Ille og Vilaine møtes. Den eldste bebyggelsen ligger nordsiden på høyre bredd av elven på en ås som strekker seg en par kilometer østover fra den tidligste bebyggelsen. På denne åsen ligger også en stor park, Thabor-parken med utendørs scener og der er stor aktivitet i sommerhalvåret. Universitetet i Rennes er fra 1735.


== Økonomi ==
Rennes har en meget stor IT-industri, og forskningsparken Rennes-Atalante rommer laboratorier og forskningsavdelinger for en rekke franske og globale teknologiselskaper. Byen har også en viktig bilindustri. (Citroën Peugeot)


== Sport ==
Fotballaget Stade Rennais FC er den viktigste klubben i Rennes.


== Universiteter ==

Rennes er den åttende franske universitetsbyen med over 63.000 studenter i 2012, fordelt på flere skoler og to universiteter :

CentraleSupélec
École pour l'informatique et les nouvelles technologies
École pour l'informatique et les techniques avancées
École supérieure d'électricité
E-Artsup
Paris School of Business
Rennes School of Business
Universitetet i Rennes 1 : 26 000 studenter (2012)
Universitetet i Rennes 2 : 22 000 studenter (2012)


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rennes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rennes – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Châteauroux

Châteauroux er hovedstad i det franske departementet Indre.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Châteauroux

Referens:INSEE


== Referanser ==


== Se også ==
Kommuner i departementet Indre


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Châteauroux – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Châteauroux – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Fristråleturbin

En fristråleturbin, eller partialturbin og impulsturbin, har skovler. Vann blir ledet i flere stråler (1 til 6) mot skovlene i turbinen. Peltonturbinen er den typen fristråleturbin som er mest brukt i norske vannkraftverk.
Liv Bernhoft Osa

Liv Bernhoft Osa  (født 3. mars 1957 på Voss) er en norsk skuespiller.
Hun er utdannet ved Statens teaterhøgskole, og har vært tilknyttet Nationaltheatret fra 1979. Hun har også jobbet for Det norske teatret og Torshovteatret. Hun har også spilt i flere filmer og er en mye benyttet oppleser av lydbøker. Hun har lest inn bl.a. Kjærlighet av Toni Morrison og Is-slottet av Tarjei Vesaas for Lydbokforlaget.
I 2011 vant hun Heddaprisen for beste kvinnelige birolle for for rollen som Fru Fåttnok i Uskyld, regissert av Victoria Meirik på Nationaltheatret. For sin rolle i filmen Pyromanen fra 2016 vant hun både Amandaprisen 2016 og Kanonprisen 2016 i klassen beste kvinnelige skuespiller/hovedrolle. Hun var også nominert til Amandaprisen 1991 i klassen beste kvinnelige hovedrolle film/fjernsyn for TV-serien Fedrelandet.


== Familie ==
Hun er datter av Sigbjørn Bernhoft Osa (1910–90) og Anne Heggtveit (1920–2011). Hun var først gift med regissøren Pål Løkkeberg (1934–98). Hun ble siden gift med skuespiller Per Gørvell. Hun er mor til skuespiller Gina Bernhoft Gørvell (f. 1996)


== Filmer ==
1983: Hockeyfeber .... Vera
1984: Snart 17 .... Ekspeditrise
1994: Trollsyn .... Mor
1998: Madeline (amerikansk)
2004: Uno .... Mona
2007: Svein og Rotta og UFO-mysteriet .... Dora
2013: Detektiv Downs .... Rita Stjernen
2016: Pyromanen .... Alma
2021: HAN


== Tv-serier ==
1977: Lykkespill .... Unge Wenche Foss
1987: Pilen flyttebyrå .... Anita
1990: Den svarta cirkeln (svensk)
1991: Fedrelandet .... Rakel
1994: Vestavind .... Emma Engan Nedrebø
1996: Familiesagaen de syv søstre .... Charlotte Zimmermann
2002: Tiden før Tim .... Ninas mor
2002: Jul på Månetoppen .... Nissemamma
2008-2009: Honningfellen .... Åsa Nymann
2011: Taxi .... Annes mor
2014: Mammon .... Advokat Runa Torgersen
2015: Kampen for tilværelsen .... Fastlege Schreiner


== Kortfilm ==
2000: Fly


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Liv Bernhoft Osa på Internet Movie Database 
(sv) Liv Bernhoft Osa i Svensk Filmdatabas 
(fr) Liv Bernhoft Osa på Allociné 
(en) Liv Bernhoft Osa på AllMovie 
(en) Liv Bernhoft Osa hos The Movie Database 
Biografi hos Nationaltheatret
Fullturbin

En fullturbin kjennetegnes ved at hele vannveien er fylt med vann. Flere turbintyper kan være aktuelle, og valget av turbin avgjøres blant annet av fallhøyde og vannmengde;

Francisturbinen brukes ofte ved lave og middels fallhøyder, dvs. fra 30–50 til 600–650 meter. Francisturbinen har skovler på samme måte som peltonturbinen, men i francisturbinen går alt vannet samlet inn på skovlene og ikke via strålerør.
Kaplanturbinen blir ofte brukt ved fallhøyder opp til 30 meter, og ved store vannmengder som i elvekraftverk. Kaplanturbinen har ikke skovler, men en «propell» som blir drevet rundt av vannføringen.
Torben Lund

Torben Lund (født 6. november 1950 i Vejle) er en dansk fjernsynsjournalist og tidligere sosialdemokratisk politiker.
Han vokste opp i en arbeiderklassefamilie i Vejle på Jylland, og ble leder for DSU i byen som 17-åring. Lund har juridisk embedseksamen fra Aarhus Universitet fra 1976, og var advokatfullmektig 1976–1979 og advokat 1979–1982 i hjembyen.Lund var medlem av Vejle kommunestyre 1978–1981, hvoretter han ble valgt til Folketinget for Socialdemokraterne. Han var medlem av Folketinget frem til 1998. I mellomtiden satt han i blant annet Folketingets helseutvalg og som partiets politiske ordfører 1994–1998. Fra 1986 var han medlem av Socialdemokratiets hovedstyre, i periodene 1987–1992 og 1994–1998 som medlem av forretningsutvalget. Han tilhørte partiets venstrefløy og kretsen rundt partilederen Svend Auken.Lund var helseminister i Poul Nyrup Rasmussens første regjering 1993–1994. Han prioriterte å redusere ventetidene i helsevesenet og øke kapasiteten for hjertekirurgi og psykiatri, tillegg til informasjonsarbeid om hiv og aids. I 1996 ble han kritisert av overlege Palle Juul-Jensen for angivelig å ha latt sin homofile legning styre prioriteringene som minister. Lunds seksualitet hadde ikke vært offentlig kjent før dette, og han hadde barn fra to tidligere ekteskap. Kritikken fikk hans etterfølger, Yvonne Herløv Andersen, til også å stå frem som homofil. 
Etter å ha avsluttet sin tid i Folketinget i 1998, var Lund valgt til Europaparlamentet med 84 208 personlige stemmer for perioden 1999–2004. Han har vært programleder på fjernsynskanalen dk4 siden 2003 og politisk redaktør siden 2004. Lund har også vært kritisk til Helle Thorning-Schmidt og den øvrige ledelsen i Socialdemokraterne, og meldte seg ut av partiet ved årsskiftet 2006/2007.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Torben Lund hos Europaparlamentet 
(en) Torben Lund hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(da) Torben Lund hos Folketinget 
«Torben Lund». Den Store Danske Encyklopædi.
Finn E. Kydland

Finn Erling Kydland (født 1. desember 1943 i Gjesdal) er en norsk økonom. Han er professor ved University of California, Santa Barbara. Han er også professor II ved Norges handelshøyskole og forsker tilknyttet Federal Reserve Bank of Dallas. Han har også vært professor ved Carnegie Mellon University, forsker tilknyttet Federal Reserve Bank of Cleveland og professor II ved Universitetet i Stavanger.Sammen med Edward C. Prescott ble Kydland i 2004 tildelt Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel for «sine bidrag til dynamisk makroøkonomisk teori: den økonomiske politikkens tidskonsistens og konjunkturenes drivkrefter».Forskningen til Kydland har blant annet dreid seg om hvordan politikerne og byråkrater bør handle på en forutsigbar og etterrettelig måte. Om politikere og byråkrater opptrer på måte som er forutsigbar og etterrettelig, vil folk få større tillit til de politiske institusjonene, samhandling og samarbeid blir enklere, og de økonomiske utfallene vil bli bedre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel 2004 hos Nobelprize.org
(en) Finn E. Kydland hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel 2004
(no) Publikasjoner av Finn E. Kydland i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Finn E. Kydland i BIBSYS
Biografiske opplysninger på hjemmesiden til Carnegie Mellon School of Business
Turboprop

Turboprop betegner en turbinmotor hvor den produserte energien tas ut i form av dreiemoment til en propell i stedet for som skyvekraft. Dreiemomentet tas enten ut direkte fra gassturbinen som i tillegg til kompressoren også driver en girboks som igjen driver en propell. Senere turbopropmotorer tar ut dreiemomentet via en friturbin som sitter rett bak gassturbinen. Kraftoverføringen til propellen skjer på tilsvarende måte. Girboksen sitter som en integrert del av motorinstallasjonen og bidrar til at propellen roterer med optimal hastighet.
Fly som har slike motorer betegnes ofte som turbopropfly, og er i alminnelig bruk i passasjerflyging og militær luftfart.
Eksempler på fly med turboprop er:
Twin Otter,Bombardier Dash 8, ATR 42, ATR 72, BAe Jetstream 31, Embraer EMB-120 Brasilia, Saab 340, Lockheed P-3 Orion og Lockheed Martin C-130 Hercules


== Eksterne lenker ==
Skjematisk fremstilling av turboprops virkemåte
Oktoberfest

Oktoberfest, lokalt også kalt Wiesn, er en stor ølfestival som holdes over 16 dager sist i september og først i oktober hvert år i den tyske byen München i Bayern. Den regnes for å være verdens største folkefest.


== Historikk ==

Den ble arrangert første gang 12. oktober 1810 til ære for ekteskapet mellom Bayerns kronprins Ludwig og prinsesse Therese, da Bayerns kongelige innbød Münchens borgere til hesteløp, øl og andre fornøyelser, og ble raskt gjort til en årlig foreteelse. I dag er den verdens største folkefest.
Festivalen pågår i 16 dager før den første søndagen i oktober på et område som heter Theresienwiese, oppkalt etter prinsesse Therese. I anledningen festen brygges et eget Oktoberfestøl. Det serveres i en type énliterskanner som kalles «Maß», og er alkoholsterkt og smakrikt. Det får bare produseres av lokale bryggerier. Ølserveringen skjer i store telt som rommer 3-10 000 mennesker og tar inntil to måneder å reise.
I de senere år har Oktoberfesten spredt seg til andre deler av verden, spesielt til byer i USA og Canada med stor tysk befolkning.


== Bilder ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Oktoberfest – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Oktoberfest – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Langerhanske øyer

De langerhanske øyer er en gruppe av celler i pankreas, (bukspyttkjertelen), som er ansvarlig for at hormoner utsondrer i blodet. De består av 50 mosjonelle celler, og de består av tre celletyper: alfaceller, som produserer glukagon, betaceller ( de cellene det er flest av), som utsondrer insulin, og deltaceller, som utsondrer somatostatin. De ble beskrevet i 1869 av den tyske patologen Paul Langerhans.
Barium

Barium er et grunnstoff med kjemisk symbol Ba og atomnummer 56. Atommassen (u) er 137,3.   


== Historie ==
Bariumholdige mineraler ble først undersøkt av den italienske skomakeren og hobbyalkymisten Vincenzo Casciarolo i 1602. Han fant noen skinnende steiner, som lyste i mørket når de ble varmet opp. Lyset var fosforescens (en form for luminescens) fra bariumsulfid. Fenomenet vakte oppsikt, og steinene ble kalt «Bologna-steinene».Barium ble først identifisert av den tysk-svenske kjemikeren Carl Wilhelm Scheele i 1774, og isolert av den britiske kjemikeren Humphry Davy i 1808 ved hjelp av elektrolyse. 
Navnet kommer fra gresk βαρύς barys, som betyr «tung».


== Egenskaper ==
Barium er et sølvhvitt (i uoksidert tilstand) jordalkalimetall som har kjemiske likhetstrekk med kalsium og de andre jordalkalimetallene. En forskjell er at barium er mer reaktivt enn de andre. Det oksiderer lett i luft og reagerer kraftig i vann under dannelse av hydrogen. I luft dannes bare et tynt oksidsjikt, og i fuktig luft kan stoffet selvantenne. Barium løses opp av de fleste syrer med unntak av konsentrert svovelsyre. I svovelsyre dannes et passiviserende sulfatsjikt og dette stopper reaksjonen. Barium er blant de mest reaktive metallene og i ren form må det oppbevares i beskyttende væske eller gass, for eksempel parafin eller argon. Overflaten blir mattgrå når barium kommer i kontakt med luft. Det brenner med en grønn flamme med karakteristiske spektrallinjer fra 524,2 nm til 513,7 nm. 


=== Isotoper ===
Naturlig forekommende barium består av syv stabile isotoper:
I tillegg er 33 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. De mest stabile av disse er:

Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 3 timer, og de fleste kortere enn 20 minutter.CAS-nummer: 7440-39-3


== Forekomst ==

På grunn av sin høye reaktivitet finnes ikke barium i ren form naturlig. Det er det 14. vanligste grunnstoffet i jordskorpen med 0,042%. I sjøvann finnes barium i 10-20 ppm. Barium finnes i flere mineraler. Rent barium fremstilles ved elektrolyse av smeltet bariumklorid.
I 2003 ble det produsert 6,7 millioner tonn på verdensbasis og de viktigste produsentlandene er Kina, Mexico, India, Tyrkia, USA, Tyskland, Tsjekkia, Marokko, Irland, Italia og Frankrike.


== Anvendelse ==
Bariumnitrat og bariumklorid brukes i fyrverkeri for å fremskaffe grønt lys. På grunn av sin ugjennomtrengelighet for røntgenstråler brukes bariumsulfat som kontrastmiddel i røntgenfotografering. Baritt (BaSO4) absorberer også radioaktiv stråling og benyttes derfor i betong både i kjernekraftverk og i veggene på røntgenundersøkelses-rom. Bariumsulfat anvendes også som hvitt fargepigment. I oljeboring brukes baritt for å øke boreslammets egenvekt. Bariumkarbonat brukes til rottegift. Bariumoksid benyttes i spesialglass med høy lysbrytningsindeks.


== Referanser ==
Thallium

Thallium er grunnstoff med kjemisk symbol Tl og atomnummer 81. Atommassen (u) er 204,4.


== Historie ==
Thallium ble oppdaget i 1861 av den britiske kjemikeren William Crookes. Han arbeidet med spektroskopiske undersøkelser av tellur i rester fra svovelsyre-produksjon da han oppdaget de lysegrønne spektrallinjene fra thallium. I 1862 isolerte både Crookes og Claude-Auguste Lamy metallet uavhengig av hverandre.
Navnet kommer fra gresk θαλλός, thallos, som betyr «grønn kvist», etter fargen på spektrallinjene.


== Egenskaper ==
Thallium er et mykt og formbart metall som kan skjæres i med kniv. Det har en metallisk glans, men når det kommer i kontakt med luft dannes det raskt et blågrått overflatesjikt som gir et utseende som kan minne om bly. Et tykt sjikt med thalliumoksid bygger seg opp hvis det lagres i luft (det bevarer glansen hvis det oppbevares i olje). Ved kontakt med vann dannes thalliumhydroksid. Thallium brenner med en grønnlig flamme.


=== Giftighet ===
Thallium er meget giftig. Dødelig dose er 15-20 mg per kilo kroppsvekt, eller ca. 800 mg for et voksent menneske. Enverdig thallium har likhetstrekk med grunnstoffet kalium, og tar kaliums plass i celleprosesser. Thallium kan komme inn i kroppen ved hudkontakt, inhalering eller via fordøyelsessytemet. Thalliumforgiftning fører til en svært smertefull polynevropati (skader nervene i det perifere nervesystemet). Andre symptomer kan være sløvhet, uklar tale, synsforstyrrelser og generell kraftløshet. Avhengig av dosen kan det ta flere dager før symptomene melder seg, men ved inntak av dødelig dose vil svake symptomer komme allerede første dag. Håravfall begynner etter omkring 10 dager. 
Thallium har vært benyttet av giftmordere – både i litteraturen og virkeligheten.


=== Isotoper ===
Naturlig forekommende thallium består av 2 stabile isotoper: 203Tl (29,524%) og 205Tl (70,476%). I tillegg finnes 35 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper hvorav de mest stabile er 204Tl med halveringstid 3,78 år, 202Tl med halveringstid 12,23 døgn, 201Tl med halveringstid 72,912 timer og 200Tl med halveringstid 26,1 timer. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 døgn, og de fleste kortere enn 1 time.CAS-nummer: 7440-28-0


== Forekomst ==

Thallium forekommer ikke i ren form naturlig, og finnes bare i noen få mineraler som crookesitt (Sverige og Russland), loranditt (USA), huntchinsonitt og svovelkis. Thallium er et forholdsvis vanlig grunnstoff med anslått andel i jordskorpen på 0,7 ppm. Thallium finnes oftest i kaliumholdig leire og i granitt, men den viktigste kommersielle kilden er som biprodukt av kobber- , bly- og sink-produksjon. Det produseres årlig omkring 10 tonn thallium på verdensbasis. 


== Anvendelse ==
Rent thallium har ingen praktiske bruksområder, men krystaller av thalliumoksid brukes i optisk glass på grunn av den høye lysbrytningsindeksen.
Thalliumsulfat er et lukt- og smaksløst stoff som tidligere ble brukt i rottegift. Siden 1975 er det blitt forbudt i mange land grunnet helsefare. Thalliumsulfat endrer elektrisk motstand når det utsettes for infrarødt lys, og det brukes derfor i fotoceller.


== Referanser ==
Brom

Brom er et grunnstoff med kjemisk symbol Br og atomnummer 35. Atommassen (u) er 79,904.


== Historie ==
Brom ble oppdaget i asken fra sjøgress av den franske kjemikeren Antoine-Jérôme Balard i 1826, men ble ikke fremstilt i større mengder før 1860. 2 år før Balards oppdagelse hadde den tyske kjemikeren Justus von Liebig fremstilt brom, men han trodde stoffet var jodklorid, og ikke et nytt grunnstoff.
Den franske kjemikeren og fysikeren Joseph-Louis Gay-Lussac foreslo navnet «brom» på grunn av den karakteristiske lukten (av gresk βρῶμος (brômos) «Stank av geitebukk»).


== Egenskaper ==
Brom er en tung rødbrun væske som tilhører halogenene, og er sammen med kvikksølv det eneste grunnstoffet som er flytende ved romtemperatur. Rent brom opptrer som et diatomisk molekyl Br2, og avgir en stikkende rødlig damp som er giftigere enn klor. Brom er delvis oppløselig i vann, men løses lett i karbondisulfid, metanol og eddiksyre. Det danner lett forbindelser med andre grunnstoffer.
Brom er en sterk oksidant og reagerer sterkt med metaller (unntatt platina og tantal), spesielt sammen med vann. 


=== Isotoper ===
Naturlig forekommende brom består av to stabile isotoper: 79Br (50,69 %) og 81Br (49,31 %). I tillegg er 29 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. De mest stabile av disse er 77Br med halveringstid 57,036 timer, 82Br med halveringstid 35,3 timer, 76Br med halveringstid 16,2 timer, 80m1Br med halveringstid 4,4205 timer,  83Br med halveringstid 	2,4 timer, og 75Br med halveringstid 1,61 time. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 time, og de fleste kortere enn 1 minutt.CAS-nummer: 7726-95-6


== Forekomst ==

Brom i ren form finnes ikke naturlig. Det finnes bare som bromid-salter i varierende mengder i forskjellige bergarter. På grunn av utvasking har bromid-salter akkumulert seg opp i sjøvann (85 ppm). Brom utvinnes av saltlake fra saltgruver, sjøvann og fra Dødehavet (som inneholder 50 000 ppm bromid). For å utvinne rent brom blir de bomid-rike saltlakene behandlet med klorgass og gjennomluftet. I denne prosessen oksiderer bromid-anionene til brom ved hjelp av klorgassen.
I 2007 ble det på verdensbasis produsert omkring 556 000 tonn brom, med USA (235 000 tonn) og Israel (200 000 tonn) som de største produsentene. Verdens utvinnbare brom-reserver er tilnærmet ubegrenset. Den årlige brom-produksjonen er seks-doblet siden 60-tallet.


== Anvendelse ==
Brom brukes blant annet i flammehemmende stoffer til tross for miljøtrusselen, siden en god erstatning ikke er funnet. Brom ble tidligere brukt som tilsetningsstoff i blyholdig bensin, men siden flere og flere land har forbudt blybensin, er dette bruksområdet nesten forsvunnet. Metylbromid brukes som plantevernmiddel og til impregnering av trevirke, men på grunn av stoffets skadlige effekt på ozonlaget fases det ut (Jfr. Montrealprotokollen).
Sølvbromid anvendes til den lysfølsomme emulsjonen i fotografisk film og papir.


== Se også ==
Bromerte flammehemmere
Fotografisk film


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Miljøstatus i Norge: Bromerte flammehemmere
Christopher Reeve

Christopher Reeve (født 25. september 1952, død 10. oktober 2004) var en amerikansk skuespiller, regissør, filmprodusent og dramatiker. Han er mest kjent for rollen som Supermann (Clark Kent) i fire filmer fra 1978 til 1987. 
I 1995 ble Reeve lam etter en rideulykke, og tilbrakte resten av livet med rullestol. Han ble en talsmann for funksjonshemmede og for stamcelleforskning.


== Karriere ==
Reeve fikk sitt gjennombrudd som skuespiller i 1975, da han spilte mot Katharine Hepburn i Broadway-teaterstykket A Matter Of Gravity. Stykket gikk i ett år, Reeve fikk gode kritikker, og han ble en nær venn av Hepburn. 
Reeve fortsatte å spille teater, og var med i en såpeserie på TV. I 1977 spilte han sin første rolle i en Hollywood-film, og året etter ble han valgt til å fremstille Supermann på filmlerretet. Den første Superman-filmen ble en kjempesuksess, og gav inspirasjonen til tre oppfølgere; Superman II, Superman III og Superman IV: The Quest for Peace. 
Reeve har også hatt flere opptredener i TV-serien Smallville (TV-serie) som millardæren dr. Virgil Swann. 
I årene som kom, spilte Reeve i flere storfilmer. Han hadde også et politisk engasjement, og dro i 1987 til Chile, som ble styrt av diktatoren Augusto Pinochet, for å vise sin solidaritet med flere skuespillere og forfattere som var blitt truet med dødsstraff på grunn av sitt venstreorienterte, politiske syn. Han fikk dem om bord på flyet sitt og brakte dem i sikkerhet. 
Reeve har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.


== Etter karrieren ==
27. mai 1995 ble Reeve lam fra nakken og ned etter å ha falt av hesten under en ridekonkurranse i Virginia. Sammen med sin kone Dana Reeve åpnet han et treningssenter for lammede pasienter, og drev lobbyvirksomhet mot regjeringens begrensninger på stamcelleforskning.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Christopher Reeve – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christopher Reeve – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Christopher and Dana Reeve Paralysis Resource Center
(en) Christopher Reeve på Internet Movie Database 
(sv) Christopher Reeve i Svensk Filmdatabas 
(da) Christopher Reeve på Filmdatabasen 
(da) Christopher Reeve på Scope 
(fr) Christopher Reeve på Allociné 
(en) Christopher Reeve på AllMovie 
(en) Christopher Reeve hos Turner Classic Movies 
(en) Christopher Reeve hos Rotten Tomatoes 
(en) Christopher Reeve hos The Movie Database 
(en) Christopher Reeve hos Internet Broadway Database 
(en) Christopher Reeve på Internet Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
CNNs nekrolog
BBCs nekrolog