Edvard Os

Edvard Os (født 20. april 1885 i Eid i Nordfjord, død 9. januar 1970 i Oslo) var en norsk offiser (oberstløytnant), målmann og forfatter. Han var sjef for Varanger bataljon under den tyske invasjonen i 1940 overga seg 25. juli 1940 som den siste offiseren.


== Militær karriere ==

Os gikk krigsskolen 1904-1907, og militær høgskole 1907-1909. Han var generalstabsoffiser 1911-1920, med kapteins grad fra 1916. Han var major i Garden i 1932. Han var sjef for Varanger bataljon 1933–1940 og forsvarssjef i Øst-Finnmark 1939–1940, med grad som oberstløytnant fra 1934. Os fikk instruks om å skjerpe overvåkingen av Sovjetunionen ved grensen i Varanger, og han ansatte da Karl A. Marthinsen som etterretningsoffiser. Marthinsen drev på egen hånd etterretning mot sovjetsympatisører på finsk side. Under okkupasjonen ble Marthinsen sjef for statspolitiet og hovedmann på norsk side bak deportasjonen av de norske jødene. Under Vinterkrigen strømmet flere tusen finske flyktninger over Pasvikelva. På finsk side ble husene brent for å gjøre forholdene vanskelige for de ukrainske soldatene som ikke var vant med vinterforholdene. Os foreslo å bruke «den brente jords taktikk» i Finnmark for å gjøre det mindre interessant for den røde arme å gå over til norsk side. General Carl Gustav Fleischer avviste forslaget. I 1943 nektet han som 1100 offiserer å signere en lojalitetserklæring til okkupanten og han ble sendt til krigsfangeleir i Polen.


== Politisk arbeid ==
Os var en ivrig målmann. Han gikk på gymnas i Kristiania og holdt russetalen i 1902 på nynorsk (1904 ifølge SNL). Talen ble møtt med piping og forsøk på å stanse talen av riksmålsrussen. Politiet grep til slutt inn det slagsmålet som utviklet seg mellom Os' støttespillere og riksmålstilhengere. Han kritiserte i 1921 generalene for å være språklig bakstreversk og fikk for det 28 dager kakebu. Os moderniserte driften av organisasjonenen Noregs Ungdomslag og Noregs Mållag som daglig leder (generalsekretær) for begge organisasjoner i årene 1913–1927. Han var driftsstyrer i Noregs Boklag 1927–1932. I 1908 ble han varaformann i Kristiania Unge Venstre, det første lokallaget av Unge Venstre som ble stiftet, og i 1909 ble han styremedlem i det første styret i Noregs Unge Venstre.
Os skrev skuespill (under navnet Lars Busk), bygdebøker og dikt. Etter krigen var han språkkonsulent i Forsvaret og i Kulturdepartementet. Han laget militær ordliste nynorsk-bokmål og bokmål-nynorsk.


== Verk ==


=== Skjønnelitteratur ===
1914 – Brudgomen - skildringar fraa grensestidarne, spelstykke i 3 handlingar, (Stavanger: Bondeungdomslaget)
1919 – Vers og talar aat Bondeungdomslaget i Oslo paa 20-aarsfesten 15. oktober 1919 (Oslo)
1921 – Eventyrlandet, spelstykke i 3 vendingar. Oslo: Norigs Ungdomslag
1936 – Fru Ragna i femti år : 1886 - 23. mai - 1936 : skodespel i fleire endevendingar (Oslo)
1945 – Fars salmebok (Oslo: Eros)
1949 – På toppen : spel i ei vending (Oslo: Noregs boklag)
1950 – Konge og mann : fem sogespel (Oslo: Noregs boklag)


=== Lokalhistorie ===
1953 – Eid og Hornindal (Eid: Eid herad)
1957 – Selje og Vågsøy : bygdene og bygdesamfunnet (Oslo)
1960 – Stårheim og Stårheimsætta i mellomalderen (Oslo: Noregs boklag)
1961 – Sandøy i Romsdal. 1. Bygdesamfunnet (Molde)
1963 – Eid idrettslag 1863-1963 : idrettsliv i Nordfjord i 100 år (Nordfjordeid: Eid idrettslag)
1964 – Skodje og Vatne sparebank 1864-1964 (Skodje: Banken)


=== Annen sakprosa ===
1921 – Den frilynde ungdomsrørsla : Norigs Ungdomslag i 25 år (Oslo: Norigs ungdomslag)
1922 – Handbok i lagsarbeid for ungdomslag og mållag (Oslo: Noregs ungdomslag)
1923 – Kroppsøvingar i barne- og ungdomsskulen (Oslo: Samlaget)
1929 – Lov og fyresegner um målbruken i styringsverket : ei utgreiding og eit framlegg
1949 – Militær ordliste (Oslo: Samlaget)
1961 – Bøygen : ei minnebok om tilskipnad og tilsyn med lov og føresegner om målbruk i statstenesta (Oslo: Noregs Mållag)


== Referanser ==