jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Stengelsnutebiller

Stengelsnutebiller (Lixinae, før ofte kalt Cleoninae) er en gruppe av middelsstore, avlange snutebiller som utvikler seg inne i røtter, stengler eller blomsterhoder av ulike planter, der de danner avlange galler.


== Utseende ==
Middelsstore (ofte 7 – 10 mm), avlange, mer eller mindre jevnbrede snutebiller. Kroppen er vanligvis helt skjellkledt og brunlig eller grå på farge. Hodet er nokså stort, fasettøynene små og snuten middels lang, krum og ganske kraftig. Antennene er festet i den ytre halvdelen av snuten. De er middels lange og knebøyde og ender i en kølle som (i alle fall tilsynelatende) består av fire ledd, slik at hele antennen er 12-leddet. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, med rundede sider, tilsmalnet framover, ved roten gjerne litt smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er parallellsidige med markerte skuldre og punktrader. Beina er middels lange, leggene (tibiae) har en liten krok (uncus) ytterst. De to klørne er sammenvokste ved roten.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i avlange galler inne i røtter, stengler eller knopper av ulike slags storvokste urter. Gallen er synlig som en fortykkelse på stengelen, rota eller knoppen. Den avlange kroppsformen er trolig en tilpasning til trange rom. Stengelsnutebillene kan angripe mange forskjellige vertsplanter, selv om hver art begrenser seg til en begrenset gruppe. Særlig hyppige er de på tistler og skjermplanter. Disse billene er sjelden særlig tallrike og er ikke regnet som betydelige skadedyr.


== Systematisk inndeling / Norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
Underfamilien stengelsnutebiller, Lixinae Schönherr, 1823 (= Cleoninae)
Stammen Cleonini Schönherr, 1826
Coniocleonus hollbergi (Fåhraeus, 1842)
Coniocleonus nebulosus (Linnaeus, 1758)
Chromoderus affinis (Schrank, 1781)
Cleonis pigra (Scopoli, 1763)
Stammen Lixini Schönherr, 1823
Larinus planus (Fabricius, 1792)
Lixus bardanae (Fabricius, 1787)
Lixus iridis Olivier, 1807
Stammen Rhinocyllini Lacordaire, 1863  – ikke i Norge, én art i Nord-Europa
Rhinocyllus conicus (Frölich, 1792) – funnet i Norge i 2007


== Referanser ==


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
(no) stengelsnutebiller hos Artsdatabanken 
(sv) stengelsnutebiller hos Dyntaxa 
(en) stengelsnutebiller hos Fauna Europaea 
(en) stengelsnutebiller hos Fossilworks 
(en) stengelsnutebiller hos NCBI 
(en) Kategori:Lixinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lixinae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av diverse amerikanske Lixinae
Lixus iridis
Fiskebukta

Fiskebukta eller Kristinehamn, som det også står i enkelte kart. Ei bygd på øya Seiland i Vest-Finnmark. Etter en viss fraflytting på 70-tallet, er stedet i dag bebodd av stort sett yngre mennesker. Fergesamband med Kvaløya og Hammerfest har vært avgjørende for utviklingen, ikke bare i Fiskebukta, men for hele nordre Seiland. Det er på stedet registrert en boplass fra eldre steinalder , 10 000 – 4000 f.Kr. I ei myr like øst for boplassen fra eldre steinalder ble det funnet en stokkbåt i forbindelse med oppdyrking på 1970-tallet. På Fiskebuktholmen er det et område med hustufter og en grop fra nyere tid samt en boplass fra eldre steinalder. Hustuftene og gropa er sannsynligvis fra 1800-tallet.
Skoleleder

Skoleleder er et samlebegrep for personer som er ansatt for å lede og administrere en skole. Begrepet er oftest knyttet til ledere ved en grunnskole eller en videregående skole. Begrepet kan i vid forstand også omhandle ledere i en kommune eller fylkeskommune som ivaretar funksjonen som skoleeier, ofte kalt skolesjef. I senere tid er oppgaven gjerne lagt under tittelen oppvekstsjef.
Vanlige stillinger innenfor skoleledelse er rektor eller daglig leder som øverste leder, deretter assisterende rektor, eller stedfortredende rektor. Under disse er skoleleder tradisjonelt kalt inspektør (undervisningsinspektør), men i den senere tid har denne tittelen blitt overtatt av ulike titler som avdelingsleder, mellomleder, pedagogisk leder, utviklingsleder, fornyingsleder og så videre. Det er ikke uvanlig at en skoleleder har undervisning som en del av sin stilling, i noen tilfeller også rektor, avhengig av skolens størrelse. 


== Skolelederutdannelse ==
Skoleledere i norsk grunnskole har tradisjonelt ikke hatt formell lederutdanning. Siden 2000 er der derimot blitt vanligere at det foreligger formell skolelederutdannelse, eller at dette gjennomføres kort tid etter tiltredelse.Utdanningsdirektoratet ga Høgskolen BI, ILS ved Universitetet i Oslo og Universitetet i Bergen i oppdrag å tilby nasjonal rektorutdanning fra høsten 2009. Denne utdanningen blir først tilbudt nytilsatte rektorer og utgjør 30 studiepoeng på deltid. Utdanningsdirektoratet utarbeidet i denne sammenheng kompetansekrav for rektorer. Det er også andre utdanningsinstitusjoner som tilbyr videreutdanning i skoleledelse, som NTNU.
Februar 2009 ble det etablert et nettverk for skoleledere på nettsamfunnet LinkedIn
.


== Se også ==
pedagog


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av skoleleder Arkivert 22. oktober 2009 hos Wayback Machine.
Utdanning (tidsskrift)

Utdanning er et norsk fagblad for undervisningspersonell som utgis av Utdanningsforbundet og kommer ut ca. hver 3. uke. Ansvarlig redaktør er Kaja Mejlbo.Utdanning sendes til ca. 130 000 medlemmer av Utdanningsforbundet. Målgruppen er lærerstudenter, barnehagelærere, lærere, adjunkter, lektorer, og lærere på universiteter og høyskoler, samt skoleledere og rektorer. Bladet sendes også til ulike kompetansesentre, skole- og oppvekstadministrasjon på kommune-, fylkes- og nasjonalt nivå, samt skolepolitiske journalister i såvel aviser som radio og tv.
Forgjengeren til bladet, Norsk Skoletidende, kom ut for første gang i 1869. I 1934 ble Norsk Skoletidende slått sammen med Skolebladet til Norsk Skoleblad, og ved årsskiftet 2001/2002 ble Skolefokus og Norsk Skoleblad slått sammen til dagens Utdanning, som feiret 140-årsjubileum i 2009.
Utdanning inneholder faglig og politisk stoff med tilknytning til pedagogikk, barnehage og skole. Store deler av bladet er stillingsannonser, men det presenteres også diskusjoner, debatter og innlegg.
Bladet fikk Fagpresseprisen for 2003 og 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Skolebibliotek

Skolebibliotek er bibliotek eller boksamlinger på skoler og i læringsinstitusjoner.


== Skolebibliotek i Norge ==
Begrepet brukes i Norge særlig om bibliotek for elever i grunnskolen og i videregående skole slik det er definert i opplæringsloven fra 1998. I mellomkrigstiden var ambisjonen at alle skoler skulle ha egen boksamling tilgjengelig for elevene. Skoledirektørrådet arguemnterte for at det måtte være obligatorisk. Bibliotekloven av 1935 bestemte at det skulle være bibliotek ved alle grunnskoler med mer enn 12 elever. Stortinget bevilget 1891 egne midler til oppbygging av skolebiblioteker.Skolebibliotekene i Norge eies og drives av de enkelte skolene. De skal tjene skolens formål og derfor ha en pedagogisk innretning, det vil si dekke de behovene elevene og lærerne har for litteratur og informasjon til lesetrening, lystlesing og informasjonssøk.
Informasjonskompetanse er et viktig stikkord i en skolebibliotekars hverdag.
Skolebibliotekene inneholder i tillegg til bøker og blader også lyd- og bildemedier som CD-plater og DVD-plater. Mange skolebibliotek har også egne datamaskiner med Internett, til bruk for elevene. Bibliotek utstyrt med slikt multimediautstyr ble på 70- og 80-tallet kalt mediatek. På nybygde skoler er bibliotekene ofte plassert i egne lokaler sentralt i skolebygget. Tankegangen bak er at biblioteket skal være «skolens hjerte».  
Bemanningen av og planene for skolebibliotekene varierer stort mellom forskjellige skoler i Norge. Gjennomsnittlig betjent tid på biblioteket er bare knapt tre arbeidstimer per uke. Skolebibliotekarene er vanligvis lærere, eventuelt med tilleggsutdanning. Ca. 10 % av de bibliotekansvarlige i grunnskolen og 50 % i videregående skole er bibliotekarutdannet. Flere av disse er tilknyttet Skolebibliotekarforeningen i Norge som igjen er tilsluttet Nordisk Skolebibliotekarforening. Mange skolebibliotek samarbeider med folkebibliotekene i kommunen.


== Se også ==
Bibliotek
Skolebibliotekarforeningen i Norge


== Galleri ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Skolebibliotekkunnskap 1 – UiA
Blew (EP)

Blew er en EP av grungebandet Nirvana. Tittelsporet er også på deres første album.
Sangen ble skrevet av bandets frontmann Kurt Cobain i 1988 og handler om å være fanget. Sangen var populær live, og bandet spilte den fram til Kurt Cobains død i 1994.


== Utgivelser ==
Blew ble først utgitt ut på Nirvanas debutalbum, Bleach i juni 1989. Blew EP-en ble sluppet ut i desember 1989. Den ble bare gitt ut i Storbritannia, og er vanskelig å finne andre plasser. Bare 3,000 kopier av EP-en ble gitt ut på vinyl, men den ble også sluppet ut på CD. Både falske CD-er og vinyler eksisterer hvor vinylene varierer i fargene.


== Andre versjoner ==
Tidlige liveversjoner av Blew inneholder helt andre tekster, og kan bli funnet på uoffisielle utgivelser. Det finnes også flere titalls bootlegs som har albumets versjon.
En liveutgave av Blew (fra Paradiso, 25. november 1991 i Nederland) finnes på Nirvanas livealbum From the Muddy Banks of the Wishkah. Video fra denne opptredenen er også på Nirvana DVD-en Live! Tonight! Sold Out!!.


== Sporliste ==
«Blew» (fra Bleach) – 2:54
«Love Buzz» (fra Bleach og var blitt gitt ut som Nirvanas første singel) – 3:35
«Been a Son» (tidligere uutgitt, dukket senere opp på samleplaten Nirvana) – 2:23
«Stain» (tidligere uutgitt, ble senere gitt ut påIncesticide) – 2:40Notering: en annen utgave av «Been a Son» finnes på Incesticide.


== Coverversjoner ==
Den japanske artisten, Miyavi har gjort sin versjon av låten.


== Eksterne lenker ==
(en) Blew på Discogs 
(en) Blew på MusicBrainz 
http://www.livenirvana.com/digitalnirvana/discography/nirvana/blew.html
http://www.livenirvana.com/official/blew.html
Cushings syndrom hos mennesker

Cushings syndrom er en uvanlig tilstand som skyldes et forhøyet nivå av kortisol i blodet. Kvinner er noe mer utsatt for Cushings syndrom enn menn. Symptomene til syndromet kan sees ut ifra kortisolets virkninger i kroppen:

Økt glukosekonstentrasjon i blodet (på grunn av økt fett- og proteinfrigjøring)
stresshormon gir økt adrenalineffekt
Immunhemming – reduserer antall hvite blodlegemer
Antiinflamatorisk – reduserer betennelsesmediatorene


== Symptomer ==
Utseendet blir forandret, og er veldig typisk for tilstanden. Det skjer en omfordeling av fett fra ekstremitetene til kroppen, hodet og halsen. Ekstremitetene blir ytterligere tynne på grunn av muskelatrofi som også gir nedsatt kraft. Ansiktet blir rundt og rødmusset. En vektøkning skjer som skyldes både økt appetitt og en væskeretensjon, dette fører også til en blodtrykksøkning. Huden blir generelt tynnere og skjørere, ofte med store strekkmerker på magen. Sårtilhelingen blir dårligere og en får generelt en større infeksjonstendens. Osteoporose og diabetes kan også oppstå som følge av syndromet.


== Årsaker ==
Cushing skyldes økt kortisol (glukokortikoideffekt), og kan oppstå av flere årsaker. Det vanligste er langvarig behandling med store doser hydrokortison eller syntetiske glukokortikoider. Svulst i hypofysen (fører til økt dannelse av kortisol i binyrebarkern) eller svulst i binyrene kan også være en årsak.
Komplikasjoner er økt infeksjonstendens, hypertensjon (høyt blodtrykk), osteoporose og diabetes.
Behandlingen kommer an på årsaken. Ved svulster er behandlingen kirurgisk. Skyldes tilstanden overdosering av kortison, må en nedtrapping av medikamentet skje.


== Referanser ==
Det magiske hjertet

Det magiske hjertet, spansk El corazón de piedra verde, er en bok av Salvador de Madariaga. Den ble først utgitt i 1942, og kom på norsk i 1946, utgitt av Nasjonalforlaget.
Handlingen er lagt til 1600-tallet, og foregår parallelt i Spania og Mexico, og delvis også i Nord-Afrika. Den handler om gutten Alonso, som vokser opp i Spania, går i kloster som ung, men begår en forbrytelse der og blir sendt som til Latin-Amerika. Parallelt med historien om Alonso fortelles det om prinsesse Xuchitl av Aztekerfolkets oppvekst. Disse møtes da Alonso kommer til Latin-Amerika, og gifter seg, for å så reise tilbake til Spania.
Charles de Gaulle internasjonale lufthavn

Aéroport Roissy-Charles-de-Gaulle (IATA: CDG, ICAO: LFPG) er en lufthavn som ligger rett utenfor Paris. Fyplassen er en av Frankrikes viktigste internasjonale lufthavner og en av Europas fremste luftfartsinstitusjoner. Den har sitt navn fra Charles de Gaulle og Roissy-en-France.
Paris har også to andre store flyplasser. Disse er Orly lufthavn og Paris-Beauvais-Tillé lufthavn, som primært benyttes av lavpris-flyselskaper.


== Konsernidentitet ==
Fonten Frutiger ble bestilt spesielt for lufthavnens konsernidentitet, og tatt i bruk på lufthavnens skilter i 1975. Fonten var opprinnelig kalt Roissy, men ble omdøpt etter sin skaper, Adrian Frutiger.
Frem til 2005 ble det før alle kunngjørelser over PA-systemet i Terminal 1 spilt en svært karakteristisk melodi, kalt Indicatif Roissy, komponert av Bernard Parmegiani i 1971. Selv om melodien nå er byttet ut inne i terminalene, spilles Indicatif Roissy fortsatt før kunngjørelser på bussene som går mellom terminalene.


== Statistikk ==

I 2006, var Charles de Gaulle lufthavn rangert som nr. to i Europa etter antall passasjerer med 56 808 967 passasasjerer , etter London Heathrow Airport (67 530 223), og rett foran Frankfurt International Airport (52 810 683). Etter antall flybevegelser var, Charles de Gaulle lufthavn størst i Europa med 541 566 flybevegelser , foran Frankfurt International Airport (489 406) og Heathrow (477 029). Rangert etter antall tonn frakt var, Charles de Gaulle lufthavn nr to i Europa i 2006 med 1 854 950 tonn , etter Frankfurt (2 127 797 tonn), men foran Amsterdam Schiphol Airport (1 559 787 tonn).


== Ruter og selskaper ==


=== Terminal 1 ===


=== Terminal 2 ===


==== Hall A (Terminal 2A) ====


==== Hall B (Terminal 2B) ====


==== Hall C (Terminal 2C) ====


==== Hall D (Terminal 2D) ====


==== Hall E (Terminal 2E) ====


==== Hall F (Terminal 2F) ====


=== Terminal 3 (tidligere T9) ===


=== Fraktselskaper ===
FedEx Express


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aéroports de Paris
 Charles de Gaulle internasjonale lufthavn hos Wikivoyage (engelsk)
Oluf Onsum

Oluf Adelsten Onsum (født 27. juni 1820 i Molde, død 9. desember 1899 i Kristiania) var en norsk forretningmann og industrileder. Han deltok i stiftelsen av Christiania Spigerverk i Nydalen og er kjent som eier og driver av Kværner Brug og ble målet for det såkalte «Onsumslaget».


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av Gulbrand Gulbrandsen Onsum (1787) og Marie Iversdatter Fyksen (1791). Faren var kjøpmann og eide Veblungsnes gård ved Åndalsnes. Omkring 1835 ble han handelsassistent i Donato Brambani sr. (1800–1842) sin isenkram-geskjeft i Dronningens gate 20. Oluf giftet seg med enken i 1846 og ble innehaver. 
I 1847 ble han løytnant i byens borgerbevæpning som han ledet fra 1863 til 1870.  


=== Forretningsmann ===
Fra 1846 til 1856 er han i styret for «Selskabets Handelens Venner».På en tomt kjøpt av urmaker Amund Anderse Enger oppførte han i 1848 murgården Prinsens gate 6 i 1848, utleid til det engelske generalkonsulat. Han bygget også Kirkegaten 28 i 1857 som han raskt solgte til Kreditkassen.
For å sikre varetilgangen til sine industriplaner, hadde han i 1853 kjøpt fallrettighetene til Lillo gård og etablerte Christiania Spigerverk. For ytterligere å befeste sin stilling kjøpte han samme år Kværner gård som omfattet området mellom Vålen gård og Manglerud. Her lå det allerede et møllebruk som han overtok, og Onsum fikk samtidig anledning til å utnytte vannkraften.

 Virksomheten utviklet seg sterkt og inkluderte blant annet støperi, smie, plateverksted og maskinverksted. Onsum fikk blant arbeiderne kallenavnet «Slegga» og ble meget velstående. I 1874 flyttet familien inn i herskapsboligen i St. Halvardsgate 33, på folkemunne kalt «Onsumslottet». Dette ble også målet for det såkalte Onsumslaget i april 1878.
I 1959 ble Oluf Onsums vei på Ryen oppkalt etter ham.


== Familie ==
  I 1846 giftet han seg med Johanne Caroline Brambani (1812–1884) som var enke etter den italienskfødte kjøpmann Donato Brambani (1800–42), og datter av kjøpmann Caspare Maria Rumi (1780) og Maria Harris (1775–1842). Slik ble Oluf stefar til blant andre industrimannen Donato Brambani (1834–1906) (Sandvika og Oslo) og grosserer i Kristiania, Carl Brambani (1836–1912).  Søstera Jeanette Martine Brambani (1836–1932) ble forøvrig gift med Onsums bror Rudolf Emil Onsum (1827–1913).  En annen bror av Oluf var farmakologen Ivar Onsum (1834–1881).


== Litteratur/kilder ==
Knut Kjeldstadli: Oluf Onsum. Utdypingsartikkel NBL – Store norske leksikon
Edgar B. Schieldrop: Christiania Spigerverk 1853 – 1961, Grøndahl & Søn boktrykkeri, Oslo 1961


== Referanser ==
Pink Flamingos

Pink Flamingos er en amerikansk kultfilm fra 1972 av John Waters. Den er kjent for sine kontroversielle sex- og voldsscener som brøt med en rekke av samtidens tabuer.


== Handling ==
Divine (Divine) bor i ei rosa campingvogn sammen med sin voksne sønn, Crackers (Danny Mills), og sin overvektige mor, Edie (Edith Massey). Hun kjemper om å bli verdens mest perverse person, men møter sterk konkurranse fra paret Raymond Marble (David Lochary) og Connie Marble (Mink Stole), som driver et ulovlig adopsjonsfirma for lesbiske.


== Produksjon ==
John Waters var ingen kjent regissør da han begynte på prosjektet. Han hadde stått bak et par undergrunnsfilmer og enkelte kortfilmer, men ingen av disse hadde nådd noen større suksess. Rolleliste bestå av ukjente skuespillerne, som stort sett var venner av Waters.
Budsjettet var bare på 12 000 dollar. For disse pengene skulle Waters lage noe som ingen blockbuster fra Hollywood ville tørre å lage. Idéen om at transvestittskuespilleren Divine skulle spise hundebæsj foran kamera, ble hjørnesteinen for hele handlingen i filmen, som består av de mest skitne scenene i filmhistorien.


== Kontroversiell ==
Filmen ansees i dag som en av de mest oppskakende filmene noensinne. Den inneholder nære skildringer av incest, gestikulerende anus, blotting, en sexscene inkludert to levende kyllinger og den nevnte hundebæsjspisescenen.


== Skuespillere ==
John Waters som Mr. J
Divine som Divine / Babs Johnson
David Lochary som Raymond Marble
Mink Stole som Connie Marble
Mary Vivian Pearce som Cotton.
Danny Mills som Crackers.
Edith Massey som Edie.
Cookie Mueller som Cookie.
Channing Wilroy som Channing.
Paul Swift som The Egg Man
Susan Walsh som Suzie
Linda Olgierson som Linda
Pat Moran som Patty Hitler
Steve Yeager som Nat Curzan
George Figgs som Bongo-spiller.
Elizabeth Coffey som en transgender kvinne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pink Flamingos på Internet Movie Database 
(no) Pink Flamingos hos Filmfront 
(fr) Pink Flamingos på Allociné 
(nl) Pink Flamingos på MovieMeter 
(en) Pink Flamingos på AllMovie 
(en) Pink Flamingos på Turner Classic Movies 
(en) Pink Flamingos på Rotten Tomatoes
Meldal Historielag

Meldal Historielag i Meldal kommune, Sør-Trøndelag, ble stiftet i 1958. 
Da laget fikk Sør-Trøndelag fylkes kulturpris i 1980 var det blant annet fordi laget nylig hadde overtatt husmannsplassen Ulberg, som de fremdeles driver som museumstun. Laget arrangerer årlige stevner i Vålåskaret, hvor det framføres enkle historiske spel, eller "tidsbilder". 
Laget har utgitt årbok siden 1960, og har også utgitt en samling med dialektord, to bøker med innsamlede bilder, og flere bøker med tekster og prologer av lokale kulturarbeidere. 
Laget har ca. 1100 medlemmer (i en kommune med ca. 4000 innbyggere), og blir av kommunens tidligere ordfører vennlig karakterisert som «en maktfaktor i bygda».
Greinsnutebiller

Greinsnutebiller (Mesoptilinae, ofte kalt Magdalinae) er en nokså artsfattig underfamilie av snutebiller. De er middelsstore, avlange snutebiller uten skjell på kroppen.


== Utseende ==
Middelsstore, avlange, parallellsidige snutebiller. Kroppen er mørkfarget, oftest svart, gjerne med en blålig metallglans, og de mangler skjellkledning. Hodet er middels stort med store, flate fasettøyne og en ganske lang, tynn snute. Antennene er knebøyde, ganske slanke med en markert kølle ytterst, og sitter festet omtrent midt på snuten. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt, med avrundede sider, markert tilsmalnet framover, på oversiden kraftig og tett punktert. Dekkvingene er litt bredere enn brystskjoldet, parallellsidige, med markerte skuldre. De har sterkt markerte punktrader. Beina er forholdsvis korte, lårene med kraftige tenner på undersiden.


== Levevis ==
Larvene utvikler seg i død ved, som oftest like under sevjelaget på små, nylig døde grener eller kvister. De fleste nordiske artene lever på arter i rosefamilien (blant annet rogn, hagtorn, eple, pære, plomme og kirsebær) eller på furu, men en art lever også på bjørk.


== Systematisk inndeling / norske arter ==
Disse billene blir ofte plassert i underfamilien Molytinae.

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien snutebiller, Curculionidae Latreille, 1802
Underfamilien greinsnutebiller, Mesoptilinae Lacordaire, 1863 (=Magdalinae)
stammen Carciliini
stammen Laemosaccini
stammen Magdalidini
Slekten Magdalis Germar, 1817
Magdalis phlegmatica (Herbst, 1797)
Magdalis nitida (Gyllenhal, 1827)
Magdalis linearis (Gyllenhal, 1827)
Magdalis duplicata Germar, 1819
Magdalis frontalis (Gyllenhal, 1827)
Magdalis violacea (Linnaeus, 1758)
Magdalis armigera (Geoffroy, 1785)
Magdalis carbonaria (Linnaeus, 1758)
Magdalis cerasi (Linnaeus, 1758)
Magdalis barbicornis (Latreille, 1804)
Magdalis ruficornis (Linnaeus, 1758)
stammen Mesoptilini


== Kilder ==
Silfverberg, H. 1992. Enumeratio Coleopterorum Fennoscandiae, Daniae et Baltiae (Liste over Nordens biller). Helsinki.


== Eksterne lenker ==
Uk Beetles - Mesoptilinae [1]
(no) Greinsnutebiller hos Artsdatabanken 
(en) Greinsnutebiller hos Fauna Europaea 
(en) Greinsnutebiller hos Fossilworks 
(en) Greinsnutebiller hos NCBI 
(en) Kategori:Mesoptiliinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Magdalis frontalis, fra Claude Schotts hjemmeside
Sohlbergplassen

Sohlbergplassen er en rasteplass ved fylkesveg 27 (Venabygdvegen) nær Atnsjøen.
Ved plassen er det bygd en utsiktsplattform. Fra denne har en utsikt mot Rondane, slik som fjella framstår på Harald Sohlbergs maleri «Vinternatt i Fjellene», bedre kjent som «Vinternatt i Rondane» og dette har gitt plassen navn.
Plattformen er tegna av arkitekt Carl-Viggo Hølmebakk. Dr. techn. Kristoffer Apeland AS er rådgivende ingeniør og Statens vegvesen, byggherre. 
Den er utforma på en måte som gjør at den ser ut til å sveve over terrenget. Den er videre anlagt mellom og rundt furutrærne, og det var bare nødvendig å felle ett tre under bygginga.
Sohlbergplassen, som blei offisielt åpna 23. juni 2006, er en del av prosjektet Nasjonale turistveger.
Plassen blei tildelt Betongtavlen for 2007.


== Galleri ==


== Eksterne lenker ==
Turistvegprosjektet
Juryens omtale
Flere bilder fra Sohlbergplassen
Robert av Molesme

Robert av Molesme, også kjent som Robert av Cîteaux, (født ca. 1027 i Troyes i Champagne i Frankrike, død 17. april 1111 i Molesme) var en abbed i benediktinerordenen som ble ordensreformator og medgrunnlegger av Cistercienserordenen (OCist).


== Referanser ==