jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Marathon

Marathon, eller Maraton, (nygresk: Marathónas,  Μαραθώνας; gammelgresk: Marathṓn, Μαραθών = «Fennikelstedet» av μάραθο = fennikel) er en liten by i Hellas.
Stedet er mest kjent for slaget ved Marathon i 490 f.Kr., hvor en athensk hær slo de persiske troppene som gikk i land her. Legenden vil ha det til at budbringeren Pheidippides løp de 42 kilometrene til Athen for å fortelle om seieren. Ved ankomsten ropte han nenikikamen, «vi seiret», og falt død om. Da tradisjonen med olympiske leker ble gjenopptatt i 1896, iscenesatte man et tilsvarende løp som ble vunnet av Spyridon Louis. Slik ga legenden opphav til idrettsøvelsen maraton. 
Det ble laget en stor gravhaug på stedet for de falne athenerne. Haugen er bevart, og er i dag omgitt av en park.


== Kommunen ==
Kommunen Marathon ble opprettet ved reformen i lokalstyre av 2011 ved å slå sammen følgende fire tidligere kommuner til en kommunal enhet:
Grammatiko
Marathon
Nea Makri
VarnavasDet er 8 883 beboere i kommunen (2001).De andre bosetningene i den kommunale enheten er Agios Panteleimonas (1 489 beboere), Kato Souli (1 477 beboere), Vrana (731 beboere), Avra (235 beboere), Votho (207 beboere), Ano Souli (188 beboere) og Schinia (156 beboere).
Kato Souli skipskommunikasjonsmast er en 250 meter høy radiomast, den høyeste strukturen i Hellas.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Marathonas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Deknepollen

Deknepollen er et område og bydel i Måløy, øst for byens sentrum og på fastlandssiden av Måløybrua. Den omfatter blant annet de nærmest sammenvokste bygdene Kulen, Degnepoll, Tennebø, Blålid og Nygård.


=== Navnet ===
Området Deknepollen har navnet sitt fra fjordbukta Deknepollen, som strekker seg fra Ulvesundet og inn til det såkalte Ivahavet. Navnet kommer fra norrønt djákn, 'prelat i domkapitel', og pollr, 'fjordbukt', både bygden Degnepoll på nordsiden av pollen og poststedet som omfatter bygdene på fastlandet inn til Almenningsfjellet har fått navn etter Deknepollen.


== Virksomhet og utdanning ==
I Deknepollen finner man fiskeindustri med blant annet sildoljefabrikk, mekanisk verksted og flere høyteknologiske virksomheter. Nordfjordhallen Kultur- og Idrettsarena, Måløy videregående skole og Fagskolen Sogn og Fjordane, avd. Måløy ligger på Tennebø i Deknepollen. Bydelen har én barneskole, Skavøypoll skule, som huser rundt 150 elever på 1.-7. trinn fra Deknepollen og omkringliggende bygder på fastlandet. På strekningen mellom Tennebø og Degnepoll er det etablert stor handelsvirksomhet med blant annet kjøpesenter, dagligvareforretninger, bilforhandlere m.m.


== Kultur ==


=== Idrett ===
Skavøypoll Idrettslag hører til i Deknepollen og har tilbud innenfor fotball, håndball, klatring, turn, idrettsskole og dykking på forespørsel. Idrettslaget har medlemmer fra hele Vågsøy og nabokommuner.


=== Musikk ===
Viltkoret ble startet i 1999 og er et lokalt kor i Deknepollen. De har medlemmer i alle aldere. Skavøypoll Skulemusikkorps har øvinger på Skavøypoll Skule.


=== Nordfjordhallen Kultur- og Idrettsarena ===
Nordfjords storstue for idrett og kultur. Under samme tak finner man innendørs kunstgressbane, flerbrukshall, klatrevegger, løpebaner, turngrop, treningsrom, skytebane, kantine, møterom og kulturhus.


== Referanser ==
Parklife

Parklife er et album av britpopbandet Blur, utgitt 25. april 1994. Selv om det gjerne er forgjengeren Modern Life Is Rubbish som blir omtalt som det første britpopalbumet, er det Parklife, sammen med Oasis' Definitely Maybe som startet «britpoprevolusjonen» innen musikken i Storbritannia og ellers i verden.
Blur tegner et bilde av livet blant vanlige briter, noe som fikk mange anmeldere til å sammenligne bandet med The Kinks. Sangen «This Is a Low» er derimot ikke påvirket av noe band, men av BBCs Shipping Forecast (Båtmeldinga). Sangene ellers på albumet er spredt utover forskjellige musikkgrener, fra den jazzinspirerte «The Dept Collector», via Oi!-punken i «Bank Holiday», til hardrocken i «Trouble In the Message Centre». 
Da albumet ble lansert i 1994, ble det Blurs første nummer 1-hit i Storbritannia, og klatret til topps på listene allerede den første uken etter utgivelsen. I 2000 lå albumet en uke på den norske VG-lista Top 40, på 37.-plass.
I 1998 stemte leserne av Q magazine Parklife fram til det 20. beste albumet gjennom tidene.


== Sporliste ==
Samtlige spor er skrevet av Damon Albarn, Graham Coxon, Alex James og Dave Rowntree.

«Girls & Boys» – 4:51
«Tracy Jacks» – 4:20
«End of a Century» – 2:45
«The Parklife» – 3:05
«Bank Holiday» – 1:42
«Badhead» – 3:25
«The Debt Collector» – 2:10
«Far Out» – 1:41
«To the End» – 4:05
«London Loves» – 4:15
«Trouble in the Message Centre» – 4:09
«Clover over Dover» – 3:22
«Magic America» – 3:38
«Jubilee» – 2:47
«This Is a Low» – 5:07
«Lot 105» – 1:17


== Eksterne lenker ==
(en) Parklife på Discogs 
(en) Parklife på MusicBrainz 
(en) Parklife på Spotify 
(en) Parklife på AllMusic
Mosdal

Mosdal ligger i Etne kommune i Hordaland. Den var et gammelt høvdingesete i tidlig middelalder. Dalen ble fraflyttet på 1960-tallet. Dalen ble en del av Folgefonna nasjonalpark 14. mai 2005. Mosneselva, som renner gjennom dalen, er et lakseførende vassdrag. Største laks som er blitt tatt målte 14,1 kg.
Walkman

Walkman er et varemerke som eies av Sony og brukes som navn på en rekke av selskapets bærbare musikkspillere. 
Den opprinnelige Walkman var en kassettspiller som kom på markedet i Japan 1. juli 1979. Senere har navnet vært brukt på Sonys bærbare CD-spillere (som først ble kalt Discman, men senere endret til Walkman), MiniDisc-spillere, MP3-spillere og mobiltelefoner produsert av Sony Ericsson.
Sony bestemte seg for å innstilte produksjonen av kassettwalkman i 2010 etter å ha solgt mer enn 2,2 milliarder enheter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Walkman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Henry Robin Ian Russell, 14. hertug av Bedford

Henry Robin Ian Russell (født 21. januar 1940, død 13. juni 2003) var en britisk adelsmann. Han var den fjortende hertug av Bedford fra 2002 til sin død året etter. Fra 1953 til 2002 hadde han som arving til hertugtittelen ærestittelen marki av Tavistock.
Han fikk sin utdannelse ved Institute Le Rosey i Sveits og Harvard University. I begynnelsen av 1970-årene tok han over driften av familiens gods, Woburn Abbey, som faren hadde åpnet for publikum i 1955. I tillegg til å fortsette moderniseringen av godset grunnla han Woburn Golf and Country Club. Han hadde også planer om å starte en større temapark på godset.I begynnelsen av 1990-årene fikk han et hjerneslag, som førte til at han ikke var i stand til å fullføre sine planer. Han var allikevel aktiv i driften av godset, og sammen med sin kone Henrietta deltok han i BBCs serie Country Houses hvor han fortalte om livet på Woburn Abbey. 
Etter nok et slag døde han i 2003, bare et år etter sin far. Han hadde på det tidspunkt allerede overlatt driften av godset til sin sønn, som etterfulgte ham som hertug. 


== Referanser ==
Norsk lokalhistorisk institutt

Norsk lokalhistorisk institutt (NLI) er en del av Nasjonalbiblioteket, der det utgjør en seksjon under Avdeling for fag og forskning. Instituttet ble opprettet i 1955 og var fra 1978 et statlig institutt under Kulturdepartementet. Det ble innlemmet i Nasjonalbiblioteket 1. januar 2017.NLI arbeider for å fremme det lokal- og regionalhistoriske feltet. Instituttet gir råd og veiledning til forfattere av og oppdragsgivere for lokalhistorisk litteratur. Sammen med Landslaget for lokalhistorie utgav instituttet tidsskriftet Lokalhistorisk magasin. NLI har også gitt ut en rekke bøker innen lokalhistoriske temaer og kildeskrifter og arrangerer kurs og seminarer.Professor Andreas Holmsen var i perioden 1955-73 styremedlem og i enkelte perioder styreformann i Norsk lokalhistorisk institutt.


== Lokalhistoriewiki ==
NLI har en lokalhistorisk wiki, Lokalhistoriewiki, hvor man kan skrive og lese om lokalhistorisk stoff som det ikke er naturlig å ha i en generell base som wikipedia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
Lokalhistorisk wiki
Nasjonalmuseum

Et nasjonalmuseum er et museum i offentlig regi, med nasjonale oppgaver.

Nasjonalmuseet i Oslo, for kunst, arkitektur og design
Nasjonalmuséet i Stockholm
Nasjonalmuseet i Iran
Nasjonalmuseet (Irland)
Finlands nasjonalmuseum
Færøyenes nasjonalmuseum
Skottlands nasjonalmuseum
Georgias nasjonalmuseum
Estlands nasjonalmuseum
Det kinesiske nasjonalmuseum
Museo Nacional de Costa Rica
Norsk filmfond

Norsk filmfond var en norsk statlig institusjon som forvaltet statens tilskuddsordninger for produksjon av film, fjernsyn og interaktive prosjekter. Fondet ble etablert 1. juli 2001 og var underlagt Kultur- og kirkedepartementet. I 2007 ble det vedtatt at Norsk filmfond skal slås sammen med Norsk filminstitutt og Norsk filmutvikling til et nytt filminstitutt fra og med 1. april 2008. Det nye instituttet fikk cirka 100 ansatte, et driftsbudsjett på 100 millioner kroner samt over 300 millioner kroner i tilskuddsmidler.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted for Norsk filminstitutt
Norsk filminstitutt

Norsk filminstitutt (NFI) er et norsk statlig organ for filmpolitikk og rådgiver i filmpolitiske spørsmål. Norsk filminstitutt er underlagt Kulturdepartementet.


== Historikk ==


=== Etableringen ===
NFI ble etablert ved stortingsvedtak 3. mai 1955 som en del av den statlige satsingen på film etter andre verdenskrig. Ifølge den første formålsparagrafen var oppgavene til instituttet «å samle, katalogisere og oppbevare film, filmbilder, filmmanuskript, trykksaker, filmmusikk og anna filmmateriale – først og fremst av norsk opphav – som er av filmatisk og historisk interesse, å sikre bevaringa av kinomateriell og filmteknisk utstyr av historisk verdi, å drive bibliotek for filmlitteratur og å gjere materialet tilgjengeleg og spreie kjennskap til film»


=== Fusjoner og flytting ===
I 1993 fusjonerte NFI med Statens filmsentral, og i 1996 flyttet instituttet inn i Filmens hus i Oslo. Etter de nye retningslinjene for norsk filmpolitikk i St.meld. nr. 22 (2006-2007), ”Veiviseren for det norske filmløftet”, ble Norsk filminstitutt slått sammen med Norsk filmfond, Norsk filmutvikling og Norsk filmkommisjon fra 1. april 2008.


== Organisasjon ==
NFI ledes av et styre oppnevnt av Kulturdepartementet. Den daglige driften ledes av en direktør som utnevnes for en åremålsperiode på seks år. Kjersti Mo tiltrådte som direktør 1. november 2019. Tidligere direktører er bl.a. Sindre Guldvog (2013–2019), Nina Refseth (2007–2013) og Vigdis Lian (2002–2008).NFI har 87 ansatte per 2019, og forvalter i alt 625 millioner kroner som skal fordeles i løpet av et kalenderår. Organisasjonen består av fire avdelinger per 2019. Per 2013 bestod NFI til sammenligning av fem ulike avdelinger og om lag 100 ansatte, hadde et driftsbudsjett på over 100 millioner kroner og forvaltet ca 446 millioner kroner i tilskuddsmidler.


== Virkeområde ==
NFI gir tilskudd til norske filmer, samproduksjon av film med andre land, TV-serier og videospill. Filminstituttet tilbyr også stipend, kurs og talentutvikling for filmbransjen. Andre oppgaver er informasjon om norsk film nasjonalt og internasjonalt, kunnskapsformidling gjennom Cinemateket, Filmmuseet og utstillinger på Filmens hus, samt tilrettelegging og markedsføring av Norge som et attraktivt opptakssted for utenlandske filmprodusenter.


== Underavdelinger ==


=== Cinemateket ===
Cinemateket er en del av Norsk filminstitutt. 


=== Filmmuseet ===
Filmmuseet er en del av Norsk filminstitutt, og har tilhold i Filmens Hus i Dronningens gate 16 i Oslo.


=== Filmbib ===
Norsk filminstitutt administrerer strømmetjenesten Filmbib. Nettstedet inneholder et rikholdig arkiv av filmer, med mange norskspråklige titler. Visning av filmene på nettstedet er mulig for registrerte brukere, nasjonalt lånekort gir  tilgang til NFIs tjeneste Filmbib.


== NFIs arkiv (1951–2000) ==
Arkivene etter Norsk filminstitutt fra perioden 1951–2000 finnes i Riksarkivet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(no) Arkiv etter Norsk filminstitutt på Arkivportalen
NFI

NFI kan vise til:

Norsk filminstitutt
Norges Funksjonshemmedes Idrettsforbund
Cinemateket

Cinemateket er navnet på en gruppe kinoer i Norge og Norden som er knyttet opp til et filmarkiv og viser filmer av historisk eller kunstnerisk interesse:

Cinemateket i Oslo er en del av Norsk filminstitutt.
Cinemateket USF i Bergen.
Cinemateket i Trondheim.
Cinemateket i Kristiansand
Cinemateket i København er en del av Det Danske Filminstitut.
Cinemateket i Stockholm er en del av Svenska Filminstitutet og har avdelinger i Göteborg og Malmö.
Jeremy Wariner

Jeremy Wariner (født 31. januar 1984 i Irving, Texas) er en amerikansk friidrettsutøver.
Han vant gull på 400 meter under OL 2004 i Athen, og vant året etter samme distanse under verdensmesterskapet i Helsingfors. Under VM 2007 i Osaka vant han to gull, på 400 meter og 4 x 400 meter stafett.


== OL-medaljer ==
OL 2004  Athen -  gull på 400 meter
OL 2004  Athen -  gull på 4 x 400 m stafett (USA)
OL 2008  Beijing -  gull på 4 x 400 m stafett (USA)
OL 2008  Beijing -  sølv på 400 meter


== VM-medaljer ==
VM 2005  Helsingfors -  gull på 400 meter
VM 2005  Helsingfors -  gull på 4 x 400 m stafett (USA)
VM 2007  Osaka -  gull på 400 meter
VM 2007  Osaka -  gull på 4 x 400 m stafett (USA)
VM 2009  Berlin -  gull på 4 x 400 m stafett (USA)
VM 2009  Berlin -  sølv på 400 meter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jeremy Wariner – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jeremy Wariner – Olympics.com 
(en) Jeremy Wariner – Olympedia 
(en) Jeremy Wariner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jeremy Wariner – USAs olympiske komité 
(en) Jeremy Wariner – World Athletics 
(en) Jeremy Wariner – Diamond League 
(en) Jeremy Wariner – USATF 
(en) Jeremy Wariner – Track and Field Statistics
Norsk filmutvikling

Norsk filmutvikling var en norsk statlig etat som hadde ansvar for talent- og kompetanseutvikling i det norske film- og fjernsynsmiljøet. Etaten forvaltet tilskuddsordninger for støtte til manuskriptutvikling og til utdanningsrettede kurs og seminarer, samt støtte til deltakelse på kurs i utlandet.
Norsk filmutvikling var underlagt Kultur- og kirkedepartementet og ble opprettet i 1968 under navnet Statens filmopplæring.
I 2007 ble det vedtatt at Norsk filmutvikling skal slås sammen med Norsk filminstitutt og Norsk filmfond  til et nytt filminstitutt fra og med 1. april 2008. Det nye instituttet får cirka 100 ansatte og et driftsbudsjett på 100 millioner kroner samt over 300 millioner kroner i tilskuddsmidler.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Gilles Deleuze

Gilles Deleuze (født 18. januar 1925 i Paris i Frankrike, død 4. november 1995 samme sted) var en fransk filosof. 
Deleuze var professor ved Université Paris 8 Vincennes-Saint-Denis. 
Han er regnet som en av de mest innflytelsesrike franske filosofene i nyere tid, og er ved siden av Michel Foucault og Jacques Derrida den viktigste eksponenten for poststrukturalismen/postmodernismen. Han er også kjent for sitt samarbeid med den franske psykoanalytikeren Félix Guattari. 
Han var allsidig og eklektisk i sin produksjon av filosofiske og politologiske verker, for det meste vedrørende hans egne verditeoretiske, metafysiske og epistemologiske teorier. Men han skrev også mange monografier om for eksempel Spinoza, Leibniz, Hume, Kant, Nietzsche, Bergson og Foucault. Fra 1960-årene og fremover skrev Deleuze også mange innflytelserike verker om film, litteratur og kunst.
Gilles Deleuze avled for egen hånd etter lengre tids lungesykdom.


== Bibliografi ==
Empirisme et subjectivité (1953)
Nietzsche et la philosophie (1963)
La philosophie critique de Kant (1964
Proust et les signes (1964)
Nietzsche (1965) Norsk oversettelse Nietzsche (Lanser Forlag, 1985)
Le Bergsonisme (1966)
Spinoza et le problème de l'expression
Différence et répétition (1968)
Logique du sens (1969)
Spinoza. Philosophie pratique (1970)
Dialogues (1977)
Francis Bacon. Logique du sensation (1981)
Cinéma 1. L'image-mouvement (1983)
Cinéma 2. L'image-temps (1985)
Foucault (1986)Med Félix Guattari
L'anti-Oedipe. Capitalisme et schizophrénie 1. (1972). Norsk oversettelse ved Knut Stene-Johansen. Anti-Ødipus. Kapitalisme og schizofreni. (Spartacus, 2002)
Kafka. Pour une littérature mineure (1975). Oversettelse ved Knut-Stene Johansen. Kafka. For en mindre litteratur. (Pax, 1994)
Mille Plateaux (1980)
Qu'est-ce que la philosophie? (1991)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gilles Deleuze – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gilles Deleuze på Internet Movie Database 
(en) Gilles Deleuze hos The Movie Database 
(en) Gilles Deleuze på Apple Music 
(en) Gilles Deleuze på Discogs 
(en) Gilles Deleuze på MusicBrainz
Gaétan Boucher

Gaétan Boucher (født 10. mai 1958 i Charlesbourg, Québec, Canada), er en kanadisk tidligere skøyteløper.
Boucher er Canadas mest suksessrike mannlige skøyteløper. Han var blant verdens beste sprintere i en årrekke. I OL 1984 i Sarajevo vant Boucher gull på både 1 000 meter og 1 500 meter, i tillegg til en bronsemedalje på 500 meter. Fire år tidligere vant han OL-sølv på 1 000 meter etter Eric Heiden, som tok med seg alle de fem skøytegullene.
I 1984 vant han også sprint-VM, et mesterskap han også har fire sølvmedaljer fra. I 1981 satte han verdensrekord på 1 000 meter og sprint firkamp. Med poengsummen 148,785 ble han den første som gikk under 150 poeng i sprint firkamp.
Han deltok også sju ganger i allround-VM, og på enkeltdistanser har han fem pallplasseringer og to distanseseire (500 meter under Allround-VM 1982 og Allround-VM 1985), men han kvalifiserte seg bare en gang for 10 000 meter, da han fikk en 9.-plass sammenlagt i 1982.
Boucher var også en av verdens beste kortbaneløpere. Han ble verdensmester i 1977 og 1980 og sølvmedaljer i 1976, 1981 og 1982. Han var også deltaker på det canadiske laget som vant stafettgull i 1979 og 1980. I 1982 satte han kortbane-verdensrekord på 500 meter.
Han ble tildelt Oscarstatuetten i 1984. Han er av stifterne av fredsparken i Sarajevo, og han er medlem av Canadian Sports Hall of Fame. Under OL i 1984 var han flaggbærer for den canadiske troppen. 


== Personlige rekorder ==


== Se også ==
Liste over flaggbærere for Canada under OL


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Gaétan Boucher – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Gaétan Boucher – Olympics.com 
(en) Gaétan Boucher – Olympic.org 
(en) Gaétan Boucher – Olympedia 
(en) Gaétan Boucher – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gaétan Boucher – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Gaétan Boucher – Canadian Olympic Committee 
(cn) Gaétan Boucher – Kinas olympiske komité 
(en) Gaétan Boucher – Canada Sports Hall of Fame 
(fr) Gaétan Boucher – Panthéon des sports du Québec 
(en) Gaétan Boucher – Speedskatingbase.eu 
(en) Gaétan Boucher – SpeedSkatingNews.info 
(en) Gaétan Boucher – SpeedSkatingStats.com 
(en) Gaétan Boucher – ShorttrackOnLine.info 
(en) Gaétan Boucher – TheSports.org 
(en) Gaétan Boucher på www.ISU.html.infostradasports.com
(en) Gaétan Boucher på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
«Gaétan Boucher» (engelsk). SkateResults.com. Arkivert fra originalen 11. september 2006. Besøkt 20. juni 2012. 
(no) Gaétan Boucher i Store norske leksikon
Slaget ved Blenheim

Slaget ved Blenheim var et større slag under den spanske arvefølgekrigen utkjempet ved landsbyen Blindheim i Bayern den 13. august 1704. Det er normalt kjent under den engelske formen av stedsnavnet, Blenheim. Det er også kjent som slaget ved Höchstädt etter den nærmeste større byen, Höchstädt an der Donau.


== Opptakten til slaget ==
For å stoppe en fransk og bayersk hær på vei til Wien utførte de britiske og nederlandske styrkene en rask marsj fra Nederland til Bayern. Dessuten ble de møtt fra sør av en østerriksk hær. De møtte de franske og bayerske styrkene ved Blenheim i Bayern.


== Slaget ==
Den allierte hæren hadde 52 000 soldater. De dansk-norske, hessiske, hannoverske, prøyssiske, nederlandske og britiske styrkene ble plassert i midten med de østerrikske styrkene på høyre flanke. En tredje gruppe holdt venstre flanke.
De franske og bayerske styrkene var på omtrent 60 000 mann.
Slaget åpnet med at den allierte venstre flanken angrep den franske høyre flanken to ganger. Samtidig angrep den franske venstre flanken den allierte høyre flanken. Den midtre delen av den franske hæren, som besto av unormalt mye kavaleri, ble svekket siden de måtte avgi tropper til flankene. Dette utnyttet de allierte som angrep denne med sin midtseksjon og drev den franske midtseksjonen på flukt. Etter denne aksjonen svingte den allierte midtseksjonen mot høyre og drev den franske høyreflanken på flukt. Den allierte høyreflanken drev deretter den franske venstreflanken på flukt. 
De franske tapene var på 30 000 mann, mens de allierte tapene var på 12 000 mann.


== Utfallet av slaget ==
Slaget ved Blenheim var et avgjørende slag, det satte den franske allierte, Bayern, ut av krigen og drev de franske styrkene tilbake øst for Rhinen. Dessuten skiftet de franske allierte Savoia og Portugal side. Slaget var også en av de første store britiske seiere på det europeiske kontinentet siden slaget ved Agincourt 300 år før.
John Churchill, 1. hertug av Marlborough

John Churchill (født 26. mai 1650 i Ashe House i Devon, død 16. juni 1722 i Windsor Lodge ved Windsor Castle) var en engelsk offiser og adelsmann. Han var den første hertug av Marlborough. I tillegg hadde han titlene kaptein-general, jarl av Marlborough, baron Churchill av Sandridge, lord Churchill av Eyemouth, ridder av Order of the Garter, medlem av Det kongelige råd, fyrste av Mindelheim og prins av Det hellige romerske rike av den tyske nasjon. Han regnes gjerne for å være Storbritannias største militære geni og utmerket seg spesielt i den spanske arvefølgekrigen. Historikeren Edward Casey skrev om ham at han «aldri utkjempet et slag han ikke vant, og aldri beleiret et sted han ikke tok».Drikkevisen «For he's a jolly good fellow» handler egentlig om ham. Den går nemlig på melodien til den franske soldatsangen «Malbrouk s'en va t'en guerre» (= Marlborough dro i krigen ut). Sangen ble lenge sunget i Frankrike, det hevdes at Marie Antoinette sang den for sine barn. Også engelskmennene overtok den, men med sin egen tekst.


== Se også ==
Beleiringen av Bouchain - den siste store seieren til hertugen av Marlborough i den spanske arvefølgekrigen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Churchill, 1st Duke of Marlborough – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Churchill, 1st Duke of Marlborough – galleri av bilder, video eller lyd på Commons