jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Will Rogers lufthavn

Will Rogers lufthavn (IATA: OKC, ICAO: KOKC) ligger i Oklahoma City i Oklahoma i USA. Flyplassen ligger ca. 10 km fra sentrum av Oklahoma City. 


== Ruter og selskaper ==


=== Passasjer-selskaper ===
American Airlines (Chicago-O'Hare, Dallas/Fort Worth)
AmericanConnection flys av Trans States Airlines (St. Louis)
American Eagle (Chicago-O'Hare, Dallas/Fort Worth)
Continental Airlines (Houston-Intercontinental)
Continental Express flys av Chautauqua Airlines (Cleveland, Houston-Intercontinental)
Continental Express flys av ExpressJet Airlines (Cleveland, Houston-Intercontinental, Newark)
Delta Air Lines (Atlanta)
Delta Connection flys av Atlantic Southeast Airlines (Atlanta)
Delta Connection flys av Comair (Cincinnati/Northern Kentucky)
Delta Connection flys av ExpressJet Airlines (Los Angeles)
Delta Connection flys av SkyWest (Salt Lake City)
ExpressJet Airlines (Albuquerque, Austin, Ontario, Sacramento, San Antonio, San Diego)
Frontier Airlines (Denver)
Frontier Airlines flys av Republic Airlines (Denver)
Frontier JetExpress flys av Horizon Air (Denver) [slutter 30. november 30]
Northwest Airlines (Memphis)
Northwest Airlink flys av Pinnacle Airlines (Detroit, Memphis, Minneapolis/St. Paul)
Southwest Airlines (Baltimore/Washington, Dallas-Love, Denver [begins November 4], Houston-Hobby, Kansas City, Las Vegas, Phoenix, St. Louis)
United Airlines (Chicago-O'Hare, Denver)
United Express flys av Mesa Airlines (Chicago-O'Hare, Denver, Washington-Dulles)
United Express flys av SkyWest (Los Angeles)
US Airways
US Airways Express flys av Mesa Airlines (Las Vegas, Phoenix)


=== Charter-selskaper ===
Champion Air (Cancun [sommerrute], Las Vegas, Puerto Vallarta [sommerrute])
Justice Prisoner and Alien Transportation System (JPATS)


=== Frakt-selskaper ===
Airborne Express
DHL
Federal Express
United Parcel Service
United States Postal Service


== Eksterne lenker ==
Will Rogers World Airport (offisiell hjemmeside)
Arne Bergsvåg

Arne Bergsvåg (født 2. februar 1958) er en politiker som representerer Senterpartiet. Han ble ordfører i Ølen kommune i 1999. Ved kommunesammenslåingen  i 2005 da nye Vindafjord ble etablert, ble han i direktevalg valgt til ny ordfører med 65 prosent av stemmene. Arne Bergsvåg har vært medlem av fylkestinget i Rogaland siden 2003.Han var vararepresentant til Stortinget for Rogaland fra 2009 til 2013.Han gikk av som ordfører etter kommunevalget i 2011 og ble etterfulgt av Ole Johan Vierdal.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arne Bergsvåg hos Stortinget 
(no) Arne Bergsvåg hos Norsk senter for forskningsdata
Pedro Catani

Don Pedro Catani var visekonge av Ny-Spania for en kort periode mellom den 8. mai og den 14. september 1810.
Kerið

Kerið er en vulkansk kratersjø som ligger på den søndre delen av Island. Den ligger på en populær turistrute kjent som den gyldne sirkel. Innsjøen er en av flere kratersjøer i området som ble dannet da landmassene beveget seg over et varmepunkt, men Kerið er den som har den mest gjenkjennelige kalderaen, noe som skyldes at den med sin alder av 3 000 år bare er rundt halvparten så gammel som de fleste vulkaner i området. På samme vis som andre vulkanske bergarter i området er den rød av farge istedenfor den sedvanlige sorte. Selve kalderaen er rundt 55 meter dyp, 170 meter bred og 270 meter på tvers.
Mesteparten av krateret har bratte sider med lite vegetasjon, men en av kraterveggene har en svakere helning og er dekket av dype lag med mose. Denne veggen er relativt lett å klatre ned. Innsjøen er relativt grunn med en dybde på rundt 7–10 meter (avhengig av regnmengde og andre faktorer). På grunn av mineraler i jordsmonnet er vannet opak og påfallende blågrønt av farge.


== Eksterne lenker ==
(en) Kerið – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kerið – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Reidar Pedersen

Reidar Pedersen (født 30. september 1949)  er en norsk lokalpolitiker som representerer Arbeiderpartiet. Han var ordfører i Tysvær kommune fra 1999 til 2007. Etter valget i 2007 blir han prosjektleder i Haugland Gass.
Geoffrey Keyes

Geoffrey Keyes (født 30. oktober 1888 i Fort Bayard i New Mexico i USA, død 17. september 1967 på Walter Reed Army Medical Center i Washington, DC) var en U.S. Army generalløytnant som kommanderte II korps under andre verdenskrig.
Keyes avla eksamen ved United States Military Academy i West Point i 1913, militærskolen i 1926 og krigsskolen i 1937.
I 1940 var Keyes kommandant for 2. panserdivisjon og det samme for 3. panserdivisjon i 1942.
Fra juni til september 1942 kommanderte Keyes 9. panserdivisjon før han dro til Nord-Afrika å kommanderte 1. panserkorps.
Fra 1943 til 1945 kommanderte Keyes II korps blant annet i slaget om Monte Cassino. Han kommanderte syvende armé fra 1945 til 1946 og kommanderte tredje armé fra 1946 til 1947.
I 1947 ble Keyes amerikansk høykommissær i de alliertes råd i Australia.
Keyes var direktør for det amerikanske våpenevalueringsgruppen (WSEG) fra 1951 til 1954, da han pensjonerte seg.
Keyes døde i 1967 på Walter Reed Army Medical Center i Washington, DC. Han er begravet på West Point.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Konvertibilna mark

Konvertibilna mark er valutaen som blir brukt i Bosnia-Hercegovina. 1 mark er delt inn i 100 fening. Lokalt blir valutaen forkortet KM.
Den konvertible marken ble innført etter Daytonavtalen i 1995. Den erstattet bosnisk-hercegovinsk dinar, kroatisk kuna og Republika Srpska-dinar som eneste valutaen i landet i 1998. «Mark» refererer til tyske mark, valutaen som den ble låst til. Senere ble den konvertible marken låst til euro, med en fast vekslingskurs på 1 euro = 1.95583 BAM.I dagliglivet i Bosnia-Hercegovina blir euro ofte brukt sammen med konvertible mark, med en forståelse om at 1 euro er lik 2 mark.


== Referanser ==
Paul Bottens St.-Hansnats Eventyr

Paul Bottens St.-Hansnats Eventyr ble trykket i 1862 i bare 22 eksemplarer og utgitt som «Nyttaarsgave for Forfatteren» med forord av Peter Christen Asbjørnsen, som også var utgiver av heftet.
I forordet forklarer Asbjørnsen at Paul Botten-Hansen skulle ha skrevet dette som 7 åring, og at han hadde fått originalheftet av skoleholder Hans Hansen Pillarviken. Det fortelles videre at Asbjørnsen har tapt manuskriptet, men at han baserte seg på en egenhendig avskrift. Sverre Mørkhagen mener det hele beror på en spøk, og at det i sin helhet er Asbjørnsen som har skrevet dette i en lett naivistisk til. I så fall må det forstås som et pek mot Paul Botten-Hansen ved å gjøre den flittige biografiskriver allerede som gutt i det han nådde skolealder skulle ha gitt en fremstilling av de underjordiskes levnet, slekt og stamtavle.
Heftet ble delt ut til medlemmene av Det lærde Holland og deres nærmeste krets, de såkalte Batavofilene.
Heftet er senere trykket opp igjen i serien Småskrifter for bokvenner.


== Litteratur ==
Botten-Hansen, Paul: Paul Bottens St.-Hansnats Eventyr. En Nytaarsgave for Forfatteren. [Trykt som Manuskript i 22 Expl.]. H.J. Jensens Bogtrykkeri: Christiania 1862.
Botten-Hansen, Paul: Paul Bottens St.-Hansnats Eventyr med en dedikasjon av P. Chr. Asbjørnsen. Småskrifter for bokvenner nr. 56. N.W. Damm & Søn: Oslo 1944.
Sverre Mørkhagen: Peer Gynt – historie, sagn og «forbandet Digt». J.W. Cappelens  forlag. Oslo 1997. ISBN 82-02-16417-6.
Kerpen

Kerpen er en by i Tyskland i delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 65 000 innbyggere. Byen ligger i kreisen Rhein-Erft-Kreis omtrent 30 km sørvest for Köln.
Byen Kerpen ble til i 1975 da de tidligere selvstendige kommunene Blatzheim, Buir, Manheim, Kerpen, Mödrath, Türnich, Brüggen, Balkhausen, Sindorf og Horrem ble slått sammen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kerpen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kerpen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Mercedes-Benz 540K

Mercedes-Benz 540K var en bil fra tyske Mercedes-Benz fra 1935.
Den oppsiktsvekkende sportsklassikeren var etterfølgeren til 500K og var en av de store bilene fra mellomkrigstiden. Den hadde en 5,4 liters motor med åtte sylindere, 155 hestekrefter og hadde kompressor med en toppfart på 170 km/t. Den kom som toseters cabriolet, fireseters coupé eller som syvseters limousin med pansrede sider og skuddsikkert glass. 
Hovedkonkurrenten var Bugatti Type 57SCs.
Tasiilaq

Tasiilaq (tidligere kalt Ammassalik, gammelgrønlandsk: Angmagssalik) er den eneste byen, og administrativt sentrum i Ammassalik kommune, sydøst på Grønland. Navnet Ammassalik brukes i dag kun om kommunen, men opprinnelig ble navnet brukt om området rundt Kingak innerst i Angmagsalikfjorden, og kommer av det grønlandske ordet Angmagsak, som betyr lodde.  
Byen er kommunens største, med 1 852 innbyggere. Den ble grunnlagt i 1894 som en handels- og misjonsstasjon, og i forbindelse med 50-årsjubileet i 1944 ble det bygd en varde på det høyeste punktet i byen. Det bodde folk her også før 1894; på midten av 1800-tallet fikk man på vestkysten av Grønland vite om at det bodde folk i dette området, uten kontakt med omverden. G. Holm reiste med konebåt dit i 1884, overvintret her, og tok med seg kunnskap tilbake. Han kalte dem «angmagsalikerne», og i 1894 bodde 413 mennesker der. De neste årene flyttet mange herfra sydover, for å bo nærmere koloniene, men etter etableringen av byen Angmagssalik økte igjen befolkningen, og var i 1913 oppe i 593.

Byen ligger på øya Ammassalik Ø, og er delvis isolert. Klimaet og landskapet i kommunen gjør at Tasiilaq ikke har veiforbindelse med de andre tettstedene i kommunen. Om vinteren må man bruke helikopter, snøscooter eller hundeslede. Om sommeren og høsten, fra juli til november, kommer det forsyningsskip hit 4 ganger. 
Byen minner fortsatt om sin opprinnelige inuittkultur. Befolkningen her lever av fiske, fangst og serviceindustri. 
Ammassalik Museum holder til i Tasiilaqs gamle kirke. Museet er et lokalt kulturhistorisk museum, og et av de yngste lokalmuseer på Grønland. Det ble tatt i bruk i 1990. Kirken er åttekantet, og er dekorert av den grønlandske kunstneren Aka Høegh. 
Tasiilaq har egentlig ikke midnattssol, men det er lyst døgnet rundt i juni og juli. Om høsten rammes området ofte av katabatiske vinder (som kalles Piteraq) fra innlandsisen. Disse kan komme opp i flere ganger orkans styrke. 
Man kan fly hit fra Island. Kulusuk, som ligger 10 minutter med helikopter fra Tasiilaq, har flyplass. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av byen
Landau an der Isar

Landau an der Isar (offisielt også kalt Landau a.d.Isar) er en by i Tyskland i delstaten Bayern med rundt 13 000 innbyggere. Byen ligger i landkreisen Dingolfing-Landau ved elven Isar.


== Historie ==

Landau ble grunnlagt i 1224 av Wittelsbach-hertugen Ludwig av Kelheim. Byen hadde vært en Pflegamt i mange år og hørte til Landshut Rentamt i kurfyrstedømmet Bayern. 
Frem til kommunereformen i Bayern og Tyskland i 1972 var Landau kreisstadt eller administrasjonssete i en egen landkreis. Under reformen ble de tidligere landsbyene Frammering, Mettenhausen, Reichersdorf og Zeholfing, i tillegg til deler av Kammern og Ganacker, slått sammen med Landau. I 1978 ble også landsbyene Nieder- og Oberhöcking innlemmet. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Landau an der Isar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sildvik kraftverk

Sildvik kraftverk er et vannkraftverk ved Sildvik i Narvik kommune i Nordland fylke.
Kraftverket utnytter fallet på 620 meter fra magasinet Indre Sildvikvatnet og havnivå i Rombaken. Magasinet er oppdemmet av en 550 meter lang og 35 meter høy steinfyllingsdam og reguleres mellom 680 og 620 moh. I tillegg hentes det inn vann fra Kjubbvantet og flere mindre bekkeinntak. Nedslagsfeltet er på 100 km².
Det er installert en peltonturbin på 63 MW. Midlere årsproduksjon er på 241 GWh.Eier er Nordkraft.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Nordkraft
Langenfeld

Langenfeld er en by i Tyskland i delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 60 000 innbyggere. Byen ligger i kreisen Mettmann mellom Düsseldorf og Köln. Langenfeld oppsto fra de to stedene Richrath og Reusrath, og fikk byrettigheter i 1948.
Vannborgen Haus Graven ligger i Langenfeld.


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Langenfeld (Rheinland) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Langenfeld (Rheinland) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Vittus Mikaelsen

Vittus Mikaelsen (født 1951, død 9. august 2017) var en grønlandsk politiker.
Han representerte Siumut, og var ordfører i Ammassalik kommune. Ved valget i 2005 fikk Siumut 6 av 11 plasser i kommunestyret, og Vittus Mikaelsen fortsatte dermed som ordfører. Siumut fikk også plassen som første viseordfører, med Gerth Ignatiussen. 
Han hadde også plass på Landstinget fra 1999.


== Referanser ==
Luftskrue

Luftskrue har flere betydninger på norsk:

En luftskrue tilsvarer en Arkimedes' skrue, og er en innretning i kompressorer som driver lufta ved hjelp av rotasjon, gjennom et stadig trangere løp slik at trykket øker.
Luftskrue er ellers betegnelse på skruer som fungerer som en slags ventil, for eksempel i form av en blandingsskrue eller tomgangsdyse i en forgasser (karburator) i en forbrenningsmotor eller for utlufting av sentralvarmeanlegg og radiatorer.
Luftskrue er også navn på et helikopter-liknende luftfartøy som Leonardo da Vinci laget arbeidstegninger av i 1488.
Luftskrue er dessuten en eldre betegnelse på propell, særlig på fly. Også det tilsvarende engelske airscrew og tyske Luftschraube betyr «propell».


== Se også ==
Propell


== Referanser ==
Nygård kraftverk (Narvik)

Nygård kraftverk (Narvik) er et vannkraftverk i Storelva i Narvik kommune i Nordland fylke. Kraftverket ligger på nordsiden av Rombakfjorden.
Kraftverket utnytter fallet på 250 meter fra Trollvann og havnivå i Rombaken. Kraftverket  regulerer  9 magasiner med 18 dammer. De viktigste reguleringene er: Øvre og Nedre Jernvann er oppdemmet av Jernvassdammen og reguleres mellom 299 og 265 moh. Fiskelausvatnet er oppdemmet og reguleres mellom  346 og 325 moh.
Trollvatn reguleres mellom 259 og 250 m oh. Nygårdsvann reguleres mellom 259-250 moh. Sirkevann kraftverk ligger mellom Sirkevann og Nygårdsvann, og produserer energi når det tappes vann mellom disse.
Det er installert 3 vertikale francisturbiner på totalt  25 MW. Midlere årsproduksjon er på 110 GWh. Kraftverket er eid av Nordkraft, var ferdig i 1932, og ble pusset opp i 1997.


== Opprinnelig installasjon ==
Nygårdvassdraget ble i 1919 kjøpt av Narvik kommune for å få kraftforsyning til byen og for drift av Ofotbanen. Etter flere års forhandlinger ble det ved stortingsbeslutning først i 1930 avgjort at kraftverket skulle bygges. LKAB ga byggelån og inngikk samtidig en langsiktig kontrakt om kraftforsyning til Ofotbanen og bolagets anlegg i Narvik. 
Det ble opprinnelig satt inn to enfasegeneratorer for banestrømforsyning, hver generator var på 6,25 MVA, 5,25 kV og 15 Hz. Disse var tilknyttet hver sin peltonturbin med horisontal aksel og med to løpehjul og to stråler for hvert hjul. Det var transformatorer for opptransformering til 80 kV som var spenningen på fjernledningen som gikk langs Ofotbanen og Malmbanan. Disse generatorene gikk i samkjøring med Porjus kraftverk i Sverige som leverte kraft til Malmbanan og Ofotbanen. 
De to trefasegeneratorene for alminnelig kraftforsyning til Narvik var hver på 8,0 MVA, 4,2 kV og 50 Hz. Trefasegeneratorene ble drevet av hver sin francisturbin. Disse turbinene var i sin tid de første «høytrykk»-fransisturbiner som ble bygget i Norge. Maksimal ytelse for hele kraftstasjonen var 25 MW, årsproduksjonen var 75 GWh for trefasestrøm og 20 GWh for enfasestrøm. Det var NEBB som leverte generatorene og Kværner Brug som leverte turbinenene.
I 1970 ble Rombak omformerstasjon satt i drift og gikk i sammkjøring med Nygård kraftverk. Senere i 1972 ble så leveransen av banestrøm fra Nygård kraftverk avsluttet, og aggregatene for enfasstrøm stoppet. 


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Nordkraft
Viktor Konovalenko

Viktor Sergejevitsj Konovalenko (russisk: Виктор Сергеевич Коноваленко; født 11. mars 1938, død 20. februar 1996) var en russisk ishockeymålvakt.
Konevalenko ble verdensmester med Sovjetunionens ishockeylandslag åtte ganger, 1963 – 68, 1970 og 1971. Han ble olympisk mester to ganger; 1964 i Innsbruck og 1968 i Grenoble. Han ble kåret til Sovjetunionens beste spiller i 1970. Han spilte for klubblaget Torpedo Gorki (nå Torpedo Nizhny Novgorod) 1956–1972. Deres hjemmearena, Konavalenko Sportspalass, er oppkalt etter ham.


== OL-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1968  Grenoble -  Gull i ishockey  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1963  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1964  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1965  Tammerfors -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1966  Ljubljana -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1967  Wien -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1968  Grenoble -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1970  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1971  Bern/Genève -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1961  Genève/Lausanne -  Bronse i ishockey  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Viktor Konovalenko – Olympedia 
(en) Viktor Konovalenko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Viktor Konovalenko – Eurohockey.com 
(en) Viktor Konovalenko – Eliteprospects.com
Pedro de Garibay

Pedro de Garibay (født 1729, død 7. juli 1815) var visekonge av Ny-Spania fra 16. september 1808 til 19. juli 1809.


== Referanser ==
José de Iturrigaray

Don José Joaquín Vicente de Iturrigaray y Aróstegui (født 1742, død 1815) var en spansk militæroffiser og visekonge av Ny-Spania fra den 4. januar 1803 til den 16. september 1808.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) José de Iturrigaray – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) José de Iturrigaray – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Egil Undrum

Egil Undrum (født 23. september 1927, død 4. juli 2007 på Nøtterøy) var en norsk industrigründer og bedriftseier som også utviste stort lokalt engasjement.


== Industrimagnaten ==
Undrum startet sitt yrkesaktive liv som regnskapsfører ombord på en hvalfangstskute til Sør-Georgia i Antarktis. Senere var han ansatt på salgskontoret til Brita Industrier i Oslo, hvor han etterhvert fikk aksjemajoriteten og bygde ny fabrikk i Tønsberg. Fabrikken ble senere solgt til BEHA i Skien.


== Frivillig arbeid ==
Undrum var på 1960-tallet med på å stifte Bøler Idrettsforening, hvor også hans barn Anne og Steinar var dyktige utøvere. Han fungerte som leder av Bøler IF i årene fra 1970 til 1972. Et karakteristisk trekk ved Egil Undrum var at han gjerne ga folk en sjanse til dersom de feilet. Det gjaldt både i yrkeslivet og i idretten. Var det en løper som ikke klarte å ta ut sitt beste eller en som med liten margin hadde revet tre ganger i høyde, sa han gjerne: «Prøv én gang til, du!» I 1975 mottok Egil Undrum klubbens hedersmedalje.Undrum var også en av drivkreftene bak oppførelsen av Bøler samfunnshus. Dessuten var han i mars 1976 med på å opprette avdeling Rustad av Lions Clubs International i Oslo. Her var han selv president i periodene 1977–78 og 2003–04.


== Referanser ==
Aleksandr Ragulin

Aleksandr Pavlovitsj Ragulin (russisk: Александр Павлович Рагулин; født 5. mai 1941 i Moskva, død 17. november 2004 samme sted) var en russisk ishockeyspiller.
Ragulin var back på Sovjetunionens landslag i ishockey og klubblaget CSKA Moskva. Han spilte 230 kamper på landslaget og scoret 26 ganger. Han ble verdensmester ti ganger, 1963 – 1971 og 1973, og olympisk mester tre ganger.


== OL-medaljer ==
1964  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1968  Grenoble -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1972  Sapporo -  Gull i ishockey  Sovjetunionen


== VM-medaljer ==
1963  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1964  Innsbruck -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1965  Tammerfors -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1966  Ljubljana -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1967  Wien -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1968  Grenoble -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1969  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1970  Stockholm -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1971  Bern/Genève -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1973  Moskva -  Gull i ishockey  Sovjetunionen
1972  Praha -  Sølv i ishockey  Sovjetunionen
1961  Genève/Lausanne -  Bronse i ishockey  Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Aleksandr Ragulin – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Aleksandr Ragulin – Olympedia 
(en) Aleksandr Ragulin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Aleksandr Ragulin – Eurohockey.com 
(en) Aleksandr Ragulin – Hockeydb.com 
(en) Aleksandr Ragulin – Eliteprospects.com
Félix Berenguer de Marquina

Don Félix Berenguer de Marquina (født 1736, død 10. oktober 1826) var visekonge av Ny-Spania fra den 30. april 1800 til den 4. januar 1803. Han var også generalguvernør på Filippinene mellom 1788 og 1793.


== Referanser ==
Johan Borgos

Johan Ingvald Borgos (født 21. juli 1939 på Skogsøya i Øksnes) er en norsk historiker, bygdebokforfatter og lærer. Han har lærerutdannelse fra lærerskolen på Nesna (1964), matematikk grunnfag i Trondheim (1969) og er cand.philol. med hovedfag i historie ved Universitetet i Tromsø (1987).
Johan Borgos har vært hovedforfatter for bygdebøker i Øksnes, Sortland og Andøy. Han har også skrevet mange lokalhistoriske artikler, hvorav de fleste er publisert i Øksnes historielags årbok Leddiken. Blant annet har han interessert seg for samisk historie i Vesterålen. Dessuten har han skrevet flere noveller, dikt, viser og limericker.
Borgos er medlem i TONO, Nordnorsk forfatterlag og Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening. Han ble i 2015 tildelt Kongens fortjenstmedalje for sitt arbeid som historiker og sin innsats knyttet til bevisstgjøring rundt nordnorsk kystkultur.
I 2020 fikk Borgos Språklig samlings litteraturpris for boken Samer ved storhavet.


== Utgivelser (utvalg) ==


=== Faglitteratur ===
Jordens ufructbarhed och Hafsens Fischerie (hovedoppgave) (1988)
Lokalt utviklingsarbeid i utkantstrøk (sammen med Dag Arntsen) (1988)
Gård og slekt i Øksnes – bind I (1990)
Gård og slekt i Øksnes – bind II (1992)
Gård og slekt i Øksnes – bind III (1997) (digitalisert av Nasjonalbiblioteket)
Gård og slekt i Øksnes – bind IV (1999)
De er her ennå – samisk historie i Vesterålen (hefte) (1999)
Sortland bygdebok. Gård og slekt. Del I (2001)
Sortland bygdebok. Gård og slekt. Del II (2005)
Sortland bygdebok. Gård og slekt. Del III (2007)
Sortland bygdebok. Gård og slekt. Del IV (2011)
Sortland bygdebok. Gård og slekt. Del V (2012)
Andøy bygdebok – bind II. Gård og slekt. Del I (2003)
Andøy bygdebok – bind III. Gård og slekt. Del II (2004)
Andøy bygdebok – bind IV. Gård og slekt. Del III (2008)
Andøy bygdebok – bind V. Gård og slekt. Del IV (2009)
Andøy bygdebok – bind VI. Gård og slekt. Del V (2010)
Samer ved storhavet (2020)


=== Skjønnlitteratur ===
Vendemøter (noveller) (1998)


== Eksterne lenker ==
Johan Borgos' hjemmeside
Fullstendig bibliografi
Limericker
Dagbladet: Avslørte limerick-plagiat (11. oktober 2006)

(no) Publikasjoner av Johan Borgos i BIBSYS
Vesterålen Online: - Overrasket da jeg fikk beskjeden (30. januar 2015)