jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rundbelg

Rundbelg eller rundskolm (Anthyllis vulneraria) er en plante i slekten Anthyllis i erteblomstfamilien. 
Planten han en har en nedstigende til oppstigene vekstform og har grovt takkede elliptiske blad. Bladene er helrandede og grågrønne på begge sider. De gule eller oransjerøde blomstene er samlet i kuleformete hoder som sitter på enden av stenglene. Frøene spirer villig på egnede voksesteder.
Rundbelg hører hjemme overalt i Europa, Lilleasia og Nord-Afrika, der det er solrikt og tørr kalkholdig jord. 
Rundbelg har en rekke underarter, som er knyttet til forskjellige deler av den utbredelsesområder.
Tre av disse  vokser i Norge: Vanlig rundbelg  (Anthyllis vulneraria ssp. vulneraria), fjellrundbelg (Anthyllis vulneraria ssp. lapponica) og fôrrundbelg (Anthyllis vulneraria ssp. carpatica).


== Eksterne lenker ==
(en) rundbelg – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) rundbelg i Encyclopedia of Life 
(en) rundbelg i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rundbelg hos Artsdatabanken 
(sv) rundbelg hos Dyntaxa 
(en) rundbelg hos ITIS 
(en) rundbelg hos NCBI 
(en) rundbelg hos The International Plant Names Index 
(en) rundbelg hos Tropicos 
(en) Kategori:Anthyllis vulneraria – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Anthyllis vulneraria – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Legesteinkløver

Legesteinkløver (Melilotus officinalis) er en ett- til toårig plante i slekten steinkløvere i erteblomstfamilien. 

Planta blir 30 til 150 cm høy og blomstrer fra juli til september med gule små blomster i lange smale klaser som ut fra bladhjørnene. Stenglene er høye, kantige og forgrenet. Bladene er sme og tretallige og tannete. Frøbelgen er gulbrun og blir tre til fem mm tjukk
Legesteinkløver er ganske sjelden i Norden, men trives på åpen næringsrik grusmark som f. eks ved veikanter.
Legesteinkløver brukes som medisin for å øke gjennomstrømningen av blod og lymfe. Dette lindrer blant annet åreknuter, hemoroider og nattkramper i beina. Urten er også betennelseshemmende og smertestillende.


== Litteratur ==
«Legesteinkløver». Urtekildens planteleksikon. Besøkt 27. september 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Legesteinkløver – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Legesteinkløver i Encyclopedia of Life 
(en) Legesteinkløver i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Legesteinkløver hos Artsdatabanken 
(sv) Legesteinkløver hos Dyntaxa 
(en) Legesteinkløver hos ITIS 
(en) Legesteinkløver hos NCBI 
(en) Legesteinkløver hos The International Plant Names Index 
(en) Legesteinkløver hos Tropicos 
(en) Kategori:Melilotus officinalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Melilotus officinalis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Gullkløver

Gullkløver (Trifolium aureum) er en art i slekten kløvere i erteblomstfamilien. Arten kommer opprinnelig fra Europa og Lilleasia, den er innført i Nord-Amerika. I Norge forekommer på Øst- og Sørlandet, med noen få andre lokaliteter eller i Norge nord til Nordland, hvor den vokser i tørre enger, lier og veikanter.
Gullkløver blir mellom 10 og 30 cm høy, og er toårig og vanligvis opprett. Akkurat som alle andre kløvere er bladene delt i tre småblad. Hvert småblad er mellom 15 og 25 mm langt og 6-9 mm bredt. 
Planten har gule blomster, etter blomstringen blir blomsterhodet brunt.
Den likner mye på krabbekløver (Trifolium campestre), men gullkløver er kortere, mer spredt tuevoksende og har mindre blader og blomster.


== Eksterne lenker ==
(en) Gullkløver i Encyclopedia of Life 
(en) Gullkløver i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gullkløver hos Artsdatabanken 
(sv) Gullkløver hos Dyntaxa 
(en) Gullkløver hos ITIS 
(en) Gullkløver hos NCBI 
(en) Gullkløver hos The International Plant Names Index 
(en) Gullkløver hos Tropicos 
(en) Kategori:Trifolium aureum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Trifolium aureum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Trifolium aureum – detaljert informasjon på Wikispecies
Gyvel

Gyvel (Cytisus scoparius) er ei dvergbusk i erteblomstfamilien som er frostømfintlig og kan i harde vintere fryse bort. Busken er næringsrik vinterføde for harer, som ofte kan gnage busken helt ned.


== Beskrivelse ==
Gyvel er en busk som kan bli opptil tre meter høy, og blomstrer fra mai til juni med store gule blomster. Blomstene sitter enten enslig eller parvis på en ca. 2 cm lang stilk fra stengelen.Planta kan forveksles med gulltorn og fargeginst. Men den tornlignende kvasten som er på enden av hver grein er et sikkert kjennetegn for å skille de fra hverandre.


== Utbredelse ==
Gyvel er ganske vanlig i det meste av Europa og trives på tørr, mager sandjord. Den kan påtreffes i veiskråninger, jernbanevoller, sandheier og brakkmark. I Norge er den forvillet fra Grimstad til Bergen. Gyvel betraktes som forholdsvis sjelden i Norge, da den er sårbar for kulde. Den er den eneste busken i erteblomstfamilien som er viltvoksende i Norge. Gyvel har blitt introdusert til andre steder, blant annet Nord-Amerika og New Zealand. Arten har en aggressiv spredning, og i Danmark er den et stort problem. Rotsystemet er omfattende og den er vanskelig å bli kvitt. Dette er en plante man bør prøve å bekjempe i norsk natur.


== Galleri ==

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Gyvel – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Gyvel i Encyclopedia of Life 
(en) Gyvel i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gyvel hos Artsdatabanken 
(sv) Gyvel hos Dyntaxa 
(en) Gyvel hos ITIS 
(en) Gyvel hos NCBI 
(en) Gyvel hos The International Plant Names Index 
(en) Gyvel hos Tropicos 
(en) Kategori:Cytisus scoparius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cytisus scoparius – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Gjerdevikke

Gjerdevikke (Vicia sepium) er en flerårig urt i erteblomstfamilien. Planten blir 30-60 cm høy, og er bestanddannende med vekst i tuer som bare i liten grad fortrenger andre arter. Gjerdevikke vokser ofte på relativt mager gressmark og i hekker hvor den slynger seg på annen vegetasjon. Den trives også i veikanter, eng og åker, og i solfylte gressbakker og mellom andre arter.


== Beskrivelse ==
Bladene er sammensatt i par med 4 til 8 småblad med en slyngtråd lengst ut. Hvert småblad har en tydelig midtnerve. Arten blomstrer fra juli til august. Den har 2 til 5 blomster som er mellom 12 og 15 mm store og som forekommer i varierende fargetoner mellom hvit-lilla, skittenrosa, rosalilla og blålilla. Den blir mørkere med årstiden. 
Frukten er en 20 til 30 mm lang belg som inneholder 3 til 10 frø. Den er først glatt og grønn, men når den modnes blir den glinsende sort. 
Gjerdevikke kan være vanskelig å skille fra fuglevikke. Artene skiller seg fra hverandre ved at fuglevikke har mindre, smalere og mørkere småblad og flere småblad per bladskaft. Dessuten har gjerdevikke færre blomster og ofte en noe rødere farge.


== Bruk ==
I Norges sopp- og nyttevekstforbunds nyttevekstleksikon oppgis planten som «spiselig». Frøene, eller «ertene» benyttes som en eksperimentell matkilde, men ubehandlet er de giftige. De har i nødstider vært foreslått som mat og kaffesurrogat. Barn har i tidligere tider plukket og spist frø av fuglevikke og nærtstående arter flere steder i landet. Inntak kan føre til vicisme, en form for forgiftning forbundet med ukjente giftstoffer hos arter i vikkeslekta. I forbindelse med faren for at barn skulle spise deler av hageplanten gullregn har det blitt gitt nokså sterke advarsler mot å la dem spise noen frø av belgplanter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) gjerdevikke i Encyclopedia of Life 
(en) gjerdevikke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) gjerdevikke hos Artsdatabanken 
(sv) gjerdevikke hos Dyntaxa 
(en) gjerdevikke hos ITIS 
(en) gjerdevikke hos NCBI 
(en) gjerdevikke hos The International Plant Names Index 
(en) gjerdevikke hos Tropicos 
(en) Kategori:Vicia sepium – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Vicia sepium – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Vicia sepium – detaljert informasjon på Wikispecies 
Status er: «spiselig» ifølge Nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Weddellhavet

Weddellhavet er ei stor bukt i Sørishavet, mellom Dronning Maud Land og Antarktishalvøya. Den sørligste delen av bukta (fra 75 til 78°S) er dekket av Filchner-Ronne isbrem. Weddellhavet ligger dels i britisk, dels i argentinsk sektor av Antarktis. Det har et areal på omkring 2,8 millioner km².
Weddellhavet er oppkalt etter den britiske kapteinen James Weddell, som i 1823 seilte så langt sør som 74° sørlig bredde.
Antarktishalvøya

Antarktishalvøya ei landtunge av det antarktiske kontinent som strekker seg nordover mot sørspissen av Sør-Amerika, til ca. 63°S. Antarktishalvøya har en oppreven kystlinje med mange fjorder, sund og øyer, men denne er for det meste dekket av isbremmer, slik at iskanten danner avslutning mot Sørishavet. Særlig er dette tilfelle på østsida mot Weddellhavet, der Larsen isbrem går nesten til nordspissen av halvøya. Det nordligste punktet er Prime Head på 63º13'S.
Opprinnelig ble halvøya kalt Graham Land av Storbritannia og Palmer Peninsula av USA. Etter en overenskomst i 1964 betegner nå Graham Land den nordlige delen av Antarktishalvøya og Palmer Land den sørlige delen. De spansktalende landene benytter navnet Península Antártica. Chile benytter navnet Tierra de O'Higgins parallelt etter politikeren Bernardo O'Higgins, mens Argentina av og til benytter Tierra de San Martín etter frigjøringshelten José de San Martín.


== Referanser ==
Republikanergarden

Republikanergarden har flere betydninger:

Republikanergarden (Albania)
Republikanergarden (Egypt)
Republikanergarden (Frankrike)
Republikanergarden (Irak)
Guarda Nacional Republicana
Fylkesvei 5306

Fylkesvei 5306 går mellom Støbotn og Hesthaugen i Bergen kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 240 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Bergen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5306
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Brundtlandkommisjonen

I 1983 opprettet FN Verdenskommisjonen for miljø og utvikling, vanligvis omtalt som Brundtlandkommisjonen. Kommisjonen ble ledet av den tidligere norske statsministeren Gro Harlem Brundtland. Kommisjonen skulle se både på miljøproblemene og fattigdomsproblemene, og foreslå utviklingsstrategier som kunne bidra til å løse dem i sammenheng. 


== Bærekraftig utvikling ==
I 1987 kom Brundtlandkommisjonens sluttrapport Vår felles framtid (Our Common Future) som fikk avgjørende betydning for offentlig politikk i miljøspørsmål i store deler av verden. Bærekraftig utvikling (Sustainable development) var det nye begrepet i denne rapporten, som betegnet hvordan miljø, økonomi og sosial utvikling var tett knyttet sammen. 
Hovedbudskapet var at verdenssamfunnet må innrette seg og gjøre det som kreves for å sikre at behovene til dagens mennesker blir dekket uten at dette svekker grunnlaget for framtidige generasjoner til å få dekket behovene sine.


== Eksterne lenker ==
Brundtland (red.) (1987). Vår felles framtid. Tiden norsk forlag.
The Last Waltz

For Engelbert Humperdincks hit, se The Last Waltz (sang)The Last Waltz er The Bands avskjedskonsert, Martin Scorseses konsertfilm og albumet fra konserten.
The Band, som besto av Levon Helm på trommer, mandolin og vokal, Rick Danko på bass og vokal, Garth Hudson på orgel, Richard Manuel på keyboard, perkusjon og vokal og Robbie Robertson på gitar og viktigste komponist, hadde opptrådt i 16 år da de bestemte seg for å avslutte samarbeidet med The Band.
De holdt sin siste konsert på Winterland Ballroom i San Francisco og laget rockehistorie ved å samle noen av den tids aller fremste artister og musikere på en og samme konsert. Stedet ble valgt siden det var det første stedet gruppen hadde opptrådt sammen under navnet The Band. Konserten var ikke bare en avskjedskonsert, men også en feiring av dem selv og deres beste venner og inspirasjonskilder.
Konserten ble holdt på Thanksgiving, 25. november 1976, og publikum spiste først kalkunmiddag og hadde «ballroomdans» før konserten. Bill Graham var konferansier.
Artister som opptrådte med The Band:

Ronnie Hawkins
Dr. John
Bobby Charles
Neil Young
Neil Diamond
Joni Mitchell
Paul Butterfield
Muddy Waters
Eric Clapton
Emmylou Harris
Van Morrison
Bob Dylan
Ringo Starr
Ron Wood
Stephen Stills
Carl Radle


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Last Waltz på Internet Movie Database 
(en) The Last Waltz hos Rotten Tomatoes
Rosshavet

Rosshavet er ei stor bukt fra Sørishavet inn i det antarktiske kontinentet, mellom Victoria Land og Marie Byrd Land (150°V – 170°Ø). Bukta har fått navn etter James Clark Ross, som oppdaga området i 1841. Den innerste delen av bukta, ut til 73°S, er dekket med en isbrem (Rossbarrieren).
Roald Amundsen begynte sin sørpolferd i Hvalbukta ved Rossbarrieren i 1911.
Fylkesvei 5400

Fylkesvei 5400 går mellom Dale i Vaksdal og Bulken i Voss kommune i Hordaland.
Veien var del av riksvei 13 før traséen ble flyttet østover til dagens strekning 1992.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 314.


== Kommuner og knutepunkter ==

 VaksdalBråtet 

 VossHamlagrøvegen 

Dalavegen 

Rekvesvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv314
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Ronnie Van Zant

Ronald Wayne «Ronnie» Van Zant (født 15. januar 1948 i Jacksonville, Florida, død i flyulykke 20. oktober 1977) var vokalist, tekstforfatter og grunnlegger av Southern rock-bandet Lynyrd Skynyrd. Han var den eldste broren til Donnie Van Zant i gruppen 38 Special og dagens vokalist i Lynyrd Skynyrd Johnny Van Zant.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn, musikkinteresse ===
Van Zant vokste opp i Jacksonville og dannet bandet sommeren 1964 med skolekameratene Allen Collins (gitar), Gary Rossington (gitar), Larry Junstrom (bass), og Bob Burns (trommer). Navnet Lynyrd Skynyrd er inspirert av gymlæreren guttene hadde på skolen, Leonard Skinner, som mislikte ungdommer med langt hår.


=== Musiker ===
Bandet ble kjent i USA i 1973 da de ga ut sitt debutalbum, Pronounced Leh-Nerd Skin-Nerd, som inneholder den kjente sangen, «Free Bird» som han tilegnet den avdøde vennen Duane Allman fra The Allman Brothers Band.
Lynyrd Skynyrds største hit, selv om «Free Bird» var nær ved å selge like mye, er «Sweet Home Alabama» som var et svar til Neil Youngs «Alabama» og «Southern Man». Antakelsen om at Van Zant og Young var rivaler og motstandere er feil — de hadde den største respekt for hverandre, er ofte avbildet og opptrådte med t-skjorter av hverandre og opptrådte på hverandres konserter, ofte uanmeldt for publikum. 
Den 20. oktober 1977 falt flyet som fraktet bandmedlemmene mellom konserter i Greenville i Sør-Carolina til Baton Rouge i Louisiana ned utenfor Gillsburg i Mississippi. Flyulykken drepte Van Zant og bandmedlemmene Steve Gaines og Cassie Gaines, samt road manager Dean Kilpatrick, piloten Walter McCreary og co-piloten William Gray. De andre bandmedlemmene overlevde, men alle var alvorlig skadet. 
Van Zants yngre bror Johnny overtok som vokalist da bandet ble samlet igjen i 1987. 
Van Zant ble gravlagt i Orange Park, Florida i 1977, men ble flyttet til et ukjent sted etter at hans og bandmedlemmet Steve Gaines gravsted ble utsatt for hærverk 29. juni 2000. Deres mausoleum er fortsatt åpent for publikum.
En park er oppkalt etter ham – The Ronnie Van Zant Memorial Park syd for Jacksonville, åpnet i 1996. Parken ble bygget med støtte fra Lynyrd Skynyrd-fans og Freebird Foundation. Parken er på 360 mål og inneholder blant annet tennis-, basket- og fotballbaner.Van Zant var gift to ganger og etterlot seg to døtre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ronnie Van Zant – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ronnie Van Zant på Internet Movie Database 
(en) Ronnie Van Zant hos Rotten Tomatoes 
(en) Ronnie Van Zant hos The Movie Database 
(en) Ronnie Van Zant på Discogs 
(en) Ronnie Van Zant på Discogs 
(en) Ronnie Van Zant på MusicBrainz 
(en) Ronnie Van Zant på AllMusic 
Official Lynyrd Skynyrd History site Arkivert 26. januar 2021 hos Wayback Machine.
Ronnie Van Zant Picture
Fylkesvei 5402

Fylkesvei 5402 går mellom Skulestadmoen og Vangen i Voss kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 315 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Voss


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5402
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Aki Karvonen

Aki Karvonen (født 31. august 1957 i Valtimo i Finland) er en finsk tidligere langrennsløper.
I løpet av sin internasjonale karriere vant han seks medaljer i VM og OL. I 1985 innrømmet Karvonen å ha benyttet seg av bloddoping.


== VM-medaljer ==
1987 i Oberstdorf – sølv (30 km klassisk)
1989 i Lahtis – sølv (4 x 10 km stafett)
1982 i Oslo – bronse (4 x 10 km stafett)


== OL-medaljer ==
1984 i Sarajevo – sølv (15 km)
1984 i Sarajevo – bronse (50 km)
1984 i Sarajevo – bronse (4 x 10 km stafett)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Aki Karvonen – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Aki Karvonen – Olympedia 
(en) Aki Karvonen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Aki Karvonen – FIS (langrenn)
Irredentisme

Irredentisme er et politisk og idehistorisk fenomen som innebærer et sterkt ønske om å gjenerobre eller gjenopprette et lands eller en nasjons forhenværende territorier eller besittelser. Begrepet kommer av det italienske ordet irredento («uforløst»).
Et omstridt område kan tilsvarende bli kalt et irredenta, men ikke alle irredenta trenger å være gjenstand for irredentisme.


== Opprinnelse ==
Den italienske irredentismen var en politisk bevegelse som ville samle alle områder med italiensktalende befolkning i en stor italiensk stat. Den begynte på 1870-tallet under slagordet Italia irredenta (det ikke-frigjorte Italia) og var på dette tidspunktet var den først og fremst rettet mot Østerrike-Ungarn, som omfattet flere italienskspråklige områder (i Tirol og Küstenland). I tillegg ble også gjort krav på deler av Sveits (Ticino og Graubünden).
Første verdenskrig gjorde det mulig for Italia å kunne innlemme disse områdene, og landet sluttet en hemmelig avtale med Storbritannia og Frankrike om å få oppfylt sine territorielle krav som motytelse for en deltakelse i krigen. Italia sa derfor i 1915 opp forsvarsavtalen som landet hadde inngått med Tyskland og Østerrike-Ungarn (trippelalliansen), og erklærte samtidig Østerrike-Ungarn krig. Selv om Østerrike-Ungarn i alpekrigen under første verdenskrig klarte å forsvare sin sydlige grense, holdt seiersmaktene ord, og Italia ble i St.-Germain-traktaten tildelt store deler av Tirol samt Görz, Trieste og Istria.
Siden Italia hadde forespeilet Storbritannia og Frankrike at den italienske språkgrensen fulgte alpenes hovedvannskille, fikk Italia imidlertid store områder som aldri hadde vært italiensktalende, spesielt det tysk- og ladinskspråklige Syd-Tirol. Disse områdene ble utsatt for en aggressiv italienisering fra italienske myndigheter, både under fascistene og etter andre verdenskrig, helt frem til 1970-tallet.
Sveits ble forskånet for irredentismen, men følte seg lenge truet i sin statlige integritet. Faktisk var irredentismen den direkte foranledningen for at Sveits anerkjente retoromansk som sitt fjerde offisielle språk, som et svar på at Italia hadde definert retoromansk som en italiensk dialekt og dermed forsøkt å rettferdiggjøre et territorielt krav på kantonen Graubünden.


== Noen andre tilfeller av irredentisme ==


=== Europa ===
Norgesveldet
Stor-Serbia
Den stortyske løsning
Stor-Albania
Stor-Finland
Gibraltar
Krim
Nord-Irland
Makedonia
Olivenza, mellom Portugal og Spania
Stor-Ungarn


=== Asia ===
Kina
Stor-India
Indonesia
Stor-Bangladesh
Stor-Syria
Stor-Jemen
Hongkong og Macao
Kurilene


=== Afrika ===
Ceuta og Melilla
Ogaden


=== Amerika ===
Falklandsøyene


== Referanser ==
Fylkesvei 5390

Fylkesvei 5390 går mellom Tvinde og Skulestadmoen i Voss kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 309 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 VossReppavegen 

Nedkvitnesvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5390
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Eppan

Eppan an der Weinstraße (tysk) eller Appiano sulla Strada del Vino (italiensk) er en kommune og et tettsted i det sydtyrolske vindistriktet i Nord-Italia.
Eppan ligger i Etschdalen.
Av kommunens 13 3000 innbyggere (2004) er 87 % tysk- og 12 % italiensktalende. Selv om kommunens italiensktalende befolkning ikke flyttet hit før italieniseringspolitikken på 1920-tallet oppmuntret til dette, har byens italienske navn, Appiano, eksistert før fascistene fant opp de fleste andre italienske stedsnavn i Syd-Tirol. I Appianos tilfelle hadde betegnelsen sitt opphav i det latinske navnet (Appius) på et romersk gods som hadde ligget på kommunens område.

Eppan, nærmere bestemt borgen Hocheppan, var sete for grevene av Eppan.
Dette grevehuset måtte imidlertid overlate sine besittelser til grevene av Tirol på 1200-tallet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Eppan an der Weinstraße – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eppan an der Weinstraße – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Schlanders

Schlanders (italiensk Silandro) er hovedtettstedet i Vinschgau i Syd-Tirol.
Av kommunens 5900 innbyggere (2004) er 94 prosent tysktalende.
Navnet Silandro ble, som de fleste andre italienske stedsnavn i Syd-Tirol, funnet opp av fascistene under italieniseringen på 1920-tallet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Schlanders – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Schlanders – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Mittewald

Mittewald (tysk «midt i skogen») er navnet på flere landsbyer:

Mittewald/Mezzaselva (Syd-Tirol)
Mezzaselva/Mittebald/Mittewald (Veneto)
Mittewald (Øst-Tirol)
se også Mittenwald (Bayern)
Mezzaselva

Mezzaselva (italiensk «midt i skogen») er navnet på flere landsbyer:

Mezzaselva (Graubünden)
Mittewald/Mezzaselva (Syd-Tirol)
Mezzaselva/Mittebald (Veneto)
Mittewald (Syd-Tirol)

Mittewald (tysk) eller Mezza Selva (italiensk) er en landsby nederst i Wipptal i Syd-Tirol.
Den tilhører kommunen Franzensfeste.
Navnet Mezza Selva ble, som de fleste andre italienske stedsnavn i Syd-Tirol, funnet opp av fascistene på 1920-tallet ved å oversette ledd for ledd til italiensk (Mitte = mezza = «midt/mellom», Wald = selva = «skog»).