jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Wareham

Wareham er en historisk markedsby og under navnet Wareham Town også et verdslig sogn i Dorset, England. Byen er administrasjonssenter for distriktet Purbeck, og ligger ved elvene Frome og Piddle, rundt 13 km sørvest for Poole. I folketellingen i 2011 hadde Wareham 2 545 husholdninger og 5 665 innbyggere.


== Historie ==
Byen er anlagt på et strategisk viktig punkt mellom de to elvene. De eldste gatene følger et romersk mønster, men som by ble stedet først grunnlagt i angelsaksisk tid. De eldste bygningsrestene er deler av bymuren, opprinnelig en voll som ble reist av Alfred den store på 800-tallet for å beskytte byen mot vikinger.
Wareham var et saksisk kongelig gravsted. Blant de fremste som ble gravlagt der er Beorthric av Wessex og Edvard Martyren. Sistnevnte ble flyttet til klosteret Shaftesbury Abbey, men kisten fra 978 som han opprinnelig ble gravlagt i er bevart i Wareham.
Etter Monmouthopprøret i 1685 var Wareham et av stedene hvor dommer Jeffreys holdt sine «blodige retterganger». De som ble dømt ble hengt fra bymuren.
I 1762 ble to tredjedeler av byen ødelagt av brann. Den ble bygget opp igjen i georgiansk stil, med rød teglsten og kalksten fra Purbeck. Man beholdt det romerske rettlinjede gatenettet. Byen er delt inn i fire deler av de to hovedveiene, som krysser hverandre i rett vinkel. Almissehusene fra middelalderen overlevde brannen, og noen av de georgianske fasadene skjuler også eldre bygninger som ble reddet.
På grunn av de begrensede mulighetene til å utvide byen, med elver og myrlandsskap på alle kanter, vokste byen lite på 1800-tallet, mens andre byer som Poole vokste kraftig.
I nærheten av byen ligger militærleiren Bovington, hvor Lawrence av Arabia døde i en motorsykkelulykke. I St. Martins kirke finnes det en skulptur av ham, og han er gravlagt på Moreton kirkegård. Hvert år legges et antall roser på graven hans, og antallet synker med én hvert år. Hva dette symboliserer er ikke kjent.
Markedet, som ble opprettet på 1400-tallet, holdes fortsatt hver torsdag.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Pitt Rivers, Michael (1970): Dorset. London: Faber & Faber.
Davis, Terence (1997): Wareham Gateway to Purbeck, 2. utg. dpc. ISBN 0-948699-62-0.
Ladle, Lilian (1986): Explore Wareham. Lady St. Mary Parochial Church Council. ISBN 0-9511365-0-X.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Wareham, Dorset – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Purbeck District Council Arkivert 2. august 2011 hos Wayback Machine.
Nettstedet til Wareham Town Council
Informasjon for turister og besøker
Wareham Town Museum
 Wareham hos Wikivoyage
Arne (Dorset)

Arne er en landsby og et verdslig sogn i distriktet Purbeck i det sørøstlige Dorset, England. Den ligger omkring 5 km vest for Wareham. Lokale reiseforbindelser er jernbanestasjonen i Wareham mens Bournemouth flyplass ligger 18 km unna. Hovedveien gjennom landsbyen er Arne Road som forbinder den med Wareham. Landsbyen Arne er lokalisert på halvøya av samme navn og som stikker fram til Poole havn på motsatt side av byen Poole. 
Ved folketellingen i 2011 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 1 297 innbyggere.


== Historie ==
Navnet kommer fra saksisk earn, som betyr «hus».
Under den andre verdenskrig ble landsbyen evakuert, ettersom man bygde en falsk ammuniasjonsfabrikk som skulle trekke tyske bombefly vekk fra den britiske marinens virkelige fabrikk, Royal Naval Cordite Factory, på den andre siden av havnen i Holton Heath. 
Etter krigen ble landsbyen gjenoppbygget. Det eneste eldre byggverket man finner er en liten kirke fra 1200-tallet, viet til sankt Nikolas av Myra. Kirken har ikke tårn, og den er så liten at kor og skip går i ett. De opprinnelige vinduene er bevart, og det er flott utsikt fra vinduene ved alteret.  
Det meste av området rundt Arne er satt av til et fuglereservat kontrollert av Royal Society for the Protection of Birds (RSPB). En av de mest sjeldne engelske fuglene er en spurvart som finnes i reservatet, på engelsk kalles dartford warbler. På norsk kalles den vinsanger (Sylvia undata). Det finnes en natursti på sommeren, men mye av reservatet kan bare besøkes med spesiell tillatelse fra RSPB.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilder fra Arne og omegn
Lånke

Lånke er en bygd og et sogn i Stjørdal kommune i Trøndelag. Bygda ligger sør for Stjørdalselva og langs sideelva Leksa, og utgjør den sørvestlige delen av kommunen. Bygda var en egen kommune mellom 1902 og 1962. Fylkesvei 705 (Selbuveien) forbinder Lånke med Stjørdalshalsen i nord og Selbu i sør. Europavei 6 passerer bygdesenteret Hell.
Den 1. januar 2016 hadde Lånke sogn 3 468 innbyggere. Hell (med Gevingåsen) er en tettbebyggelse 1589 innbyggere per 1. januar 2018. Elvran er også en del av Lånke sogn. 
Lånke er en betydelig jord- og skogbruksbygd med noe småindustri. Det har vært broforbindelse over Stjørdalselva siden 1850-årene. Bygda er kjent for Hell stasjon, som har blitt en turistattraksjon fordi hell på engelsk betyr «helvete». Her arrangeres Blues in Hell i september hvert år. Stasjonen forbinder Meråkerbanen med Nordlandsbanen.


== Historie ==

For 6000 år siden, med et havnivå som lå ca. 45 meter over nåtidens, kom de første fangstfolkene på sine skinnbåter langs de bratte bergsidene ved Gevingåsen. En gruppe steinaldermennesker i et varmekjært klima, hvor løvskog og bartrær allerede gav muligheter for jakt i skogene og fiske i fjorden. Veidefolket fant sin boplass på sørsiden av Steinmohaugen ved Hell, som så vidt var landfast med Gevingåsen. Navnet Hell kommer fra norrønt hellir, «klippehule» eller «skjul under et overheng». Her risset de dype furer inn i bergsiden. Lånke har navn etter elva Leksa, som renner igjennom bygda og løper sammen med Stjørdalselva ved kirkestedet Lånke.
Med formannskapslovene fra 1837 var Lånke en del av Stjørdalen formannskapsdistrikt, som ble delt i landkommunene Nedre og Øvre Stjørdalen i 1850. Den 1. januar 1902 ble Nedre Stjørdalen delt i Lånke, Skatval og Stjørdal kommuner. Lånke kommune hadde på dette tidspunktet 1 449 innbyggere, og grensene sammenfalt med sognet. Den 1. januar 1914 ble en mindre del av Lånke, Jøsåsgårdene med 38 innbyggere, overført til nabokommunen Malvik i Sør-Trøndelag, fordi gårdenes veiforbindelse gikk via Malvik. Den 1. januar 1962 ble Lånke, Skatval, Stjørdal og Hegra kommuner slått sammen til den nye Stjørdal kommune. Lånke kommune hadde ved sammenslåingen 1 967 innbyggere og en utstrekning på 185 km².De to kirkene i Lånke sogn, Elvran kapell og hovedkirken Lånke kirke, er langkirker oppført i henholdsvis 1893 og 1899. Sognet inngår i Stjørdal prosti og Nidaros bispedømme, og lå frem til 2004 i Nedre Stjørdal prestegjeld.


== Politikk ==
Lånke og Elvran er egne stemmekretser ved kommunestyre-, fylkestings- og stortingsvalg i Stjørdal kommune.
Oppslutning i prosent ved kommunestyre- og stortingsvalg i Lånke krets


== Kjente personer fra Lånke ==
Ole Lånke (1760–1844), stortingsmann og bonde på Stor-Lånke.
Gunnar Berg (1764–1827), sogneprest i Ibestad, «den lærde Prelat udi Nordlandene».
Ole Jullum (1829–1906), stortingsmann, lærer og kjøpmann i Kristiansund.
Ole Moen (1940–), historiker, professor i nordamerikastudier.
Jan Reinås (1944–2010), konsernsjef i SAS og Norske Skog.
Jan Arve Haugan (1957–), konsernsjef i Kværner og Aker Energy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hell, Norway – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Piddle (Dorset)

Se Piddle for andre betydninger

Piddle, også kalt Trent eller North River, er en liten elv i Dorset, England. Den har sitt utspring rett ved kirken i Alton Pancras, og renner sørover nesten parallelt med den noe større elven Frome. Ved Wareham renner de to elvene på hver sin side av byen før de møtes. De renner så sammen ut i Poole havn.
Den nevnte kirken Alton Pancras hadde opprinnelig det saksiske navnet Awultune. Det hadde betydningen landsbyen ved elvens kilde. Elvens navn er av germansk opprinnelse og har blitt stavet ulikt århundrenes løp. I 966 ble den stavet 'Pidelen' og på kirketårnet ved Piddletrenthide, den første landsbyen som elven har gitt navn til, er den stavet 'Pydel'.Flere av landsbyene den renner gjennom eller forbi har navnet etter elven, de fleste av dem med den forvanskede formen Puddle: Puddletown, Tolpuddle, Piddlehinton, Piddletrenthide, Affpuddle, Briantspuddle og Turnerspuddle.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) River Piddle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Piddle

Piddle kan vise til:


== Elver ==
Piddle; elv i Dorset, England
Piddle Brook; elv i Worcestershire, England


== Landsbyer ==
North Piddle, Worcestershire, England
Wyre Piddle, Worcestershire, England


== Annet ==
Piddle Beer; eneste øltype som lages i et lite bryggeri ved Piddle Brook i Worcestershire
Affpuddle

Affpuddle er en liten landsby i distriktet Purbeck i grevskapet Dorset, England. Den har navn fra elven Piddle, og ligger i dalen denne elven renner gjennom. Nærmeste naboer er Tolpuddle og Puddletown. Den ligger 14 km øst for Dorchester. Lokale reiseforbindelser er 4,8 km fra landsbyen og til jernbanestasjonen Moreton og 32 km til Bournemouth flyplass. Deler av landsbyens gate er veien B3390 som deler landsbyen i to. Landsbyen har rette gater med små hus i mursten og stein, de fleste med halmtak. 
I folketellingen i 2001 hadde landsbyen en befolkning på 436 innbyggere. Affpuddles verdslige sogn har siden blitt slått sammen med naboen Turners Puddle for å opprette det nye sognet Affpuddle & Turners Puddle. Ved folketellingen i 2011 hadde dette felles sognet 200 husstander og en befolkning på 436 innbyggere.


== Historie ==
Den ble grunnlagt i eller før angelsaksisk tid, og er omtalt i Domesday Book  (1086) som Affapidela. Det lå da en herregård der, som tilhørte abbeden i det lokale klosteret. Etter oppløsningen av Englands klostre på 1500-tallet ble landsbyen en eiendom tilhørende familien Lawrence. En etterkommer fra denne familien ble gift med arvingen til en gren av familien Washington, og fra en annen gren nedstammet George Washington. Hans våpenskjold er derfor satt opp i kirken. Kirken er fra 1200-tallet, med benker prydet av vakre utskjæringer utført av Thomas Lyllington, som flyttet dit fra Cerne Abbas etter at klosteret ble oppløst.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Brocklebank, Joan (1967): Affpuddle in the County of Dorset


== Eksterne lenker ==
(en) Affpuddle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Affpuddle & Turnerspuddle Parish
Kirker i Dorset med bilder
Fylkesvei 64

Fylkesvei 64 (Fv64) ligger i Møre og Romsdal og går mellom Åndalsnes i Rauma kommune via Molde og Hustadvika og Kristiansund. Veien (unntatt fergestrekningene) er 126,7 km lang.
Atlanterhavsvegen er en del av fylkesvei 64. Fra kryss Fannefjordtunnelen på Årø til kryss Årødalen, følger veien en kort strekning samme trasé som E39.
Hele traseen er som følger: Åndalsnes – Åfarnes ... Sølsnes – Bolsøya – Fannefjordtunnelen – Årø (Molde) – Årødalen – Skaret – Malmedalen – Sylte – Eide – Vevang – Atlanterhavsvegen – Averøy – Bremsnes – Atlanterhavstunnelen –  Kristiansund.


== Historikk ==
Opprinnelig gikk riksvei 64 bare mellom Lønset i Molde og Åndalsnes, med ferje mellom Lønset og Grønnes, og dagens ferje mellom Sølsnes og Åfarnes. Strekningen mellom Molde og Kristiansund var skiltet riksvei 67, fergene mellom Ørjavik i Hustadvika og Tøvik i Averøy samt mellom Bremsnes i Averøy og Kristiansund var del av denne strekningen.
Da Atlanterhavsvegen ble tatt i bruk 1989 ble riksvei 64 forlenget mot nord med strekningen Molde–Ørjavik samt den nybygde strekningen til Bremsnes. Ferjeforbindelsen Ørjavik–Tøvik ble nedlagt.
Fannefjordtunnelen ble åpnet 1991 og erstattet ferjesambandet Lønset–Grønnes i Molde.
Atlanterhavstunnelen ble åpnet 2009 og erstattet ferjeforbindelsen Bremsnes–Kristiansund.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Nasjonal turistvei ==


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Møre og Romsdal fylke ===

Kristiansund Atlanterhavstunnelen (5 735 m, ca. 250 muh.)

AverøyAverøyveien 

 til Averøy
Kårvågveien 

Vevangvegen 

Visnesvegen 

Eidevegen 

Nåsvegen 

Fræneidet 

Molde

Årødalsvegen 

Rauma
Nordsidevegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kartverkets norgeskart
Vegvesenets vegkart
Vegliste Møre og Romsdal

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv64
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldingerMøre og Romsdal Fylkesbaatane
Roberto Sighel

Roberto Sighel (født 17. februar 1967 i Baselga di Pinè) er en italiensk tidligere skøyteløper.
Han deltok i fem olympiske leker, fra og med Calgary 1988 til og med Salt Lake City 2002, og oppnådde tre sjetteplasser.
Størst suksess hadde Sighel i allround-VM, med en sammenlagtseier (Calgary 1992), en sølvmedalje og to bronse.


== Meritter ==
1 gull i allround-VM (Calgary 1992)
1 sølv i allround-VM (Heerenveen 1991)
2 bronse i allround-VM (Baselga di Pinè 1995, Heerenveen 1998)
1 bronsemedalje på 1500 meter i VM enkeltdistanser (Calgary 1998)


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roberto Sighel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Roberto Sighel på Internet Movie Database 
(en) Roberto Sighel – Olympedia 
(en) Roberto Sighel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Roberto Sighel – Speedskatingbase.eu 
(en) Roberto Sighel – SpeedSkatingNews.info 
(en) Roberto Sighel – SpeedSkatingStats.com
Hiroyasu Shimizu

Hiroyasu Shimizu (japansk 清水宏保 Shimizu Hiroyasu; født 27. februar 1974 i Obihiro, Japan) er en japansk tidligere skøyteløper. 
I mars 1996 satte Shimizu en fantastisk verdensrekord på 500 meter med 35,39. Dette var den siste rekorden som ble satt før klappskøytene ble introdusert. Med klappskøyter ble Shimizu den første som gikk under 35 sekunder, da han under Vinter-OL 1998 i M-Wave, Nagano, Japan, gikk på 34,82, en forbedring av verdensrekorden med over et halvt sekund.
Shimizu har vunnet 500-meteren i VM i enkeltdistanser hele fem ganger. Han mottok Oscarstatuetten i 2001.
Han la opp i 2009.Mellom mars 2010 og desember 2011 var han gift med skuespilleren Reiko Takagaki.I 2012 stilte han opp til valg som representant for Partiet Shintō Daichi til Japans riksdag, men ble ikke valgt inn.I 2013 åpnet han en osteopatiklinikk i Sapporo.I april 2015 begynte han på en doktorgrad ved Hirosaki-universitetet.Siden april 2017 har han vært gjesteprofessor ved Hokkaido Chitose College of Rehabilitation.


== Personlige rekorder ==


== Se også ==
Liste over flaggbærere for Japan under OL


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hiroyasu Shimizu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hiroyasu Shimizu – Olympics.com 
(en) Hiroyasu Shimizu – Olympic.org 
(en) Hiroyasu Shimizu – Olympedia 
(en) Hiroyasu Shimizu – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hiroyasu Shimizu – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Hiroyasu Shimizu – Speedskatingbase.eu 
(en) Hiroyasu Shimizu – SpeedSkatingNews.info 
(en) Hiroyasu Shimizu – SpeedSkatingStats.com 
(en) Hiroyasu Shimizu – TheSports.org 
(en) Hiroyasu Shimizu på www.ISU.html.infostradasports.com
(en) Hiroyasu Shimizu på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
«Hiroyasu Shimizu» (engelsk). SkateResults.com. Arkivert fra originalen 3. mars 2008. Besøkt 18. juli 2016. 
(no) Hiroyasu Shimizu i Store norske leksikon
«Nagano 1998 - Athlete profile: Hiroyasu Shimizu» (engelsk). CNN/SI. A Time Warner Company. 3. februar 1998. Arkivert fra originalen (.htm) 17. august 2012. Besøkt 15. oktober 2014. Bilder(en) Bilder av Hiroyasu Shimizu på DesgPhoto.com/SpeedSkatingPhotos.info
Urfremføring

Urfremføring eller urpremiere er første gangen et verk presenteres for offentligheten. Begrepet er som regel knyttet til kunst, teater, musikk og dans eller andre kulturfenomen. Den skiller seg fra en premiere ved å være den første av alle slike førstefremføringer. Begrepet er mest brukt om førstefremføring av musikkverk.


== Urfremføringstillegg ==
TONO har tradisjon å utbetale et urfremføringstillegg når den første fremføring av en komposisjon har funnet sted i Norge, i radio/TV eller på konsert.


== Eksterne lenker ==
Tono: Urfremføringstillegg
Sprechgesang

Sprechgesang (tysk for Snakkesang) eller Sprechstimme (snakkestemme) er en sangteknikk basert på en mellomting mellom tale og sang. Siden sutten av 1800-tallet har det blitt brukt av en rekke klassiske komponister.
I forordet til Pierrot Lunaire (1912), forklarer Schönberg hvordan Sprechgesang skal oppnås. De indikerte rytmene skal følges, men i motsetning til vanlig sang hvor notenes tonehøyde skal følges slavisk, skal man i Sprechgesang til synge den tonen som står skrevet ut, for å så umiddelbart gli opp eller ned fra denne tonen til den neste. Resultatet blir både ulikt fra vanlig sang og vanlig tale.
Det første tilfellet av denne teknikken finner man i Engelbert Humperdinck's opera Königskinder (1897), men den blir som regel assosiert med komponistene av Den Andre Wienerskole. Arnold Schönberg utviklet teknikken til slik den er referert til i dag, og den brukes i flere stykker: nesten hele Pierrot Lunaire (1912) bruker teknikken, og den er også flittig brukt i hans opera Moses und Aron (1932). Alban Berg bruker en variasjon av teknikken, hvor han ber om at deler av hans operaer Wozzeck og Lulu skal være en mellomting mellom Sprechgesang og vanlig sang.
I notasjon er Sprechgesang vanligvis indikert ved små kryss gjennom notehalsene, eller ved at notehodet i seg selv er et kryss.
I dagens tyske språk, siden tidlig 1990, har ordet sprechgesang gått over til en ny, mer modærne betydning; nemlig å omtale fenomenet rapping.


== Se også ==
Rap
Resitativ
Katta i sekken

For den am. filmkomedien fra 1986 med Tom Hanks, se Katta i sekken (film)Å kjøpe katta i sekken er et uttrykk som betyr at man har kjøpt en ting, men blitt lurt og fått noe annet enn det man skulle.
Uttrykket stammer trolig fra senmiddelalderen, og henspiller på en svindelmetode som gikk ut på å selge en «spegris» i en sekk. Selgeren ville påstå at den sprellende sekken ikke måtte åpnes av fare for at grisen skulle stikke av. Uttrykket finnes i en rekke språk, noen steder med henvisning til en katt og andre steder med henvisning til en gris, som på svensk «köpa grisen i säcken».
Uttrykket kan også stamme fra fortellingen «Till Eulenspiegel» fra 1300-tallet, der en katt blir sydd inn i et hareskinn og solgt som hare.


== Referanser ==
Norges Forsvarsforening

Norges forsvarsforening (NFF) er en norsk forening som har som formål å bidra til at Norges frihet, fred, uavhengighet og samfunnssikkerhet ivaretas gjennom et godt militært forsvar, troverdige allianser, en god samfunnssikkerhet og sivil beredskap. Norges Forsvarsforening er en sivil, uavhengig og partipolitisk nøytral organisasjon.
Norges forsvarsforening ble stiftet i 1886 og har lokallag over hele landet. Foreningens mest kjente leder er Fridtjof Nansen. Nansen satt som president i NFF fra 1915 – 1930. 
Foreningens President er fra Landsmøtet sommeren 2015 Lars Myraune. Knut Helge Hamre er foreningens generalsekretær fra 1. januar 2021.
Ett av NFFs fremste mål er å påvirke politiske myndigheter gjennom informasjons- og kommunikasjonsarbeid, lobbying, mediekontakt, foredrag, seminarer etc. 
Foreningen utgir en rekke brosjyrer og publikasjoner. Viktigst er Norges Forsvar som kommer seks ganger i året. Tidsskriftet regnes som Norges største og viktigste forsvars- og sikkerhetspolitiske magasin og målgruppen er i hovedsak politikere og samfunnsliv. Foreningen holder medlemmer og andre opdatert om nyheter innen forsvar og samfunnssikkerhet på hjemmesiden www.forsvarsforeningen.no.
Foreningen deler ut et eget stipend som heter «Aktivitetsfondet». Aktivitetsfondet skal fortrinnsvis benyttes til prosjekter rettet mot medlemsrekruttering og ungdomsaktivitet. Det kan også søkes om støtte til annen type virksomhet, men midlene skal ikke gå inn i foreningens daglige drift. Så vel Norges Forsvarsforening sentralt som lokalforeningene og enkelt medlemmer kan søke om midler fra fondet.Gunnar Sønsteby, Alv Jakob Fostervoll og Hans Ringvold har vært æresmedlemmer.
Norges forsvarsforening sitt sekretariat holder til på Majorstuen i Oslo. Foreningens har i dag to mottoer. Det ene ble laget av Nansen: «Forsvarssak er fredssak». Det andre er: "Norges Forsvarsforening - for et trygt Norge".


== Norges Forsvarsforenings utmerkelser ==
Norges Forsvarsforenings æresmedlemskap
Norges Forsvarsforenings hederstegn
Norges Forsvarsforenings medalje
Norges Forsvarsforenings verneidrettsmedalje
Norges Forsvarsforenings ungdomsmedalje i militær idrett
Norges Forsvarsforenings pris


== Tidligere ledere ==

1915–1930: Fridtjof Nansen
1975–1977: Hans Ringvold
2013–2015: Anne-Margrete Bollmann
2015– Lars Myraune


== Referanser ==


== Litteratur ==
Forsvarssak er fredssak: 1886-1986 : Norges forsvarsforening 100 år. [Oslo]: Norges forsvarsforening. 1986. 


== Eksterne lenker ==
Norges Forsvarsforening Arkivert 10. mars 2005 hos Wayback Machine.
Norges Forsvar
Ole Christian Bach

Ole Christian Bach (født 31. mai 1957 i Sandefjord, død 11. juli 2005 i Ekerö i Sverige) var en norsk forretningsmann fra Sandefjord. I 2005 ble han siktet av Økokrim for bedrageri i mangemillioners-klassen, men tok sitt eget liv før han kunne bli stilt for retten. Han var tidligere straffedømt for økonomisk kriminalitet.
Ole Christian Bach kom i medienes søkelys i 1987 etter å ha organisert et ulovlig pyramidespill der mange investorer og banker tapte totalt 40 millioner kroner. Bach flyktet, ble arrestert i London og utlevert til Norge. I den påfølgende straffesaken ble han dømt til fire års ubetinget fengsel for bedrageri.I 1991 ble Bach skutt i armen i Nittedal. Han hevdet at gjerningsmennene var to torpedoer som hadde jaget ham siden 1988. På grunn av en slåsskamp i 1996 ble to kreditorer siktet for å ha mishandlet ham.I 2001 utvandret han til Belgia, hvor han bygget seg opp som forretningsmann. Han samarbeidet med nederlenderen Gerard Cok som eide det tyske seksualopplysnings- og pornoselskapet Beate Uhse, og Bach fikk mulighet til å etablere Beate Uhse i Norge og Sverige.I 2005 ble Bach siktet for dokumentforfalskninger og lånebedragerier med sikkerhet i falske pantobligasjoner.I en lengre periode unndro han seg pågripelse. Dagbladet hadde i desember 2004 avslørt at han befant seg i Dubai. Sommeren i 2005 ga han uttrykk for at han ville reise til Norge og melde seg for politiet. I juli 2005 ble Bach stanset av svensk politi etter en biljakt og tok deretter sitt eget liv.


== Etterspill ==
Etter Bachs død saksøkte Gerhard Cok advokat Ronny Mulstad som hadde bistått Bach med låneavtalen. Partene inngikk forlik og unngikk et offentlig rettsoppgjør.I ettertid ble medienes rolle i saken gransket. En journalist ble idømt forelegg på 50 000 for å ha bistått Bach økonomisk slik at han kunne unndra seg politiet, mens et ukeblad ble idømt en bot på 350 000 kroner. En privatperson ble dømt til åtte måneders ubetinget fengsel for å ha hjulpet Bach med å skjule seg. Advokaten til Bach ble også satt under etterforskning og senere siktet for å ha holdt beviser tilbake. Økokrim henla senere saken.


== Litteratur ==
Jon Gangdal (1996). Balladen om Bach. Oslo: Pax. ISBN 8253017839. 
Linn Elizabeth Vatne Broughton (2008). Min flukt med Ole Christian Bach. Kagge. ISBN 9788248908111. 
Terje Strand Eriksen (2010). Arven etter Ole Christian Bach: Et justismord. Porsgrunn: Norgesforlaget. ISBN 9788292765449. 


== Referanser ==