jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Petter Vaagan Moen

Petter Vaagan Moen (født 5. februar 1984 på Hamar) er en norsk tidligere fotballspiller.Han spiller vanligvis venstreving, og har 44 kamper for aldersbestemte landslag. Høsten 2005 var han dessuten kaptein på U21-landslaget. Vaagan Moen har tidligere spilt for Ham-Kam, Brann, QPR i England, Lillestrøm og Strømsgodset..


== Landslaget ==
Vaagan Moen ble første gang tatt ut i den norske A-landslagstroppen til to kamper i USA i januar 2006. Han spilte godt i den første kampen mot Mexico, og høstet lovord fra både trener Åge Hareide og pressen.


== Klubbkarriere ==
(sist oppdatert 28. januar 2015)


== Meritter ==
SK BrannTippeligaen (1): 2007Queens Park Rangers FCFootball League Championship (1): 2010/2011


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Petter Vaagan Moen – UEFA 
(en) Petter Vaagan Moen – Transfermarkt 
(en) Petter Vaagan Moen – national-football-teams.com 
(en) Petter Vaagan Moen – Soccerbase.com 
(en) Petter Vaagan Moen – FootballDatabase.eu 
(en) Petter Vaagan Moen – Soccerway 
(en) Petter Vaagan Moen – EU-Football.info 
(no) Petter Vaagan Moen – Norges Fotballforbund 
(en) Petter Vaagan Moen – FBref
Det juridiske fakultet (UiB)

Det juridiske fakultet ved Universitetet i Bergen ble opprettet i 1980. Fakultetet er én av tre institusjoner som tilbyr 5-årige studier i rettsvitenskap i Norge – de to andre er UiO og UiT.


== Historikk ==
Siden 1969 hadde det vært gitt undervisning i rettsvitenskap ved Universitetet i Bergen, og juristene var den gang organisert som en egen seksjon ved det samfunnsvitenskapelige fakultet, mens eksamen ble arrangert av Universitetet i Oslo. De to første professorene var Axel Hærem og Arvid Frihagen som begge ble utnevnt i 1969, og som bestyrte henholdsvis Institutt for privatrett og Institutt for offentlig rett. Gjennom 1970-årene skjedde det en betydelig utbygging av tilbudet. Det ble opprettet en rekke nye professorater og andre vitenskapelig stillinger, og fra 1979 fikk seksjonen rett til å arrangere juridisk embetseksamen. Frem til det nye fakultetsbygget ble tatt i bruk i 1995, var de ansatte lokalisert i to gamle bolighus i Allégaten nær Realfagbygget, mens undervisningen foregikk i en rekke andre lokaler på Nygårdshøyden.


=== Tidligere dekaner ===
Mons Sandnes Nygard (1980–1985)
Nils Nygaard (1986–1991)
Kai Krüger (1992–1995)
Henry J. Mæland (1996–1998)
Ernst Nordtveit (1999–2009)
Asbjørn Strandbakken (2009–2017)


== Fagtilbud ==
Fakultetet har ca. 1900 studenter med studierett, og nærmere 60 ansatte i professorat-, amanuensis-, universitetslektor- og stipendiatstillinger. Fakultetsadministrasjonen består av ca. 25 personer. Fagtilbudet består av et femårig integrert masterstudium og et treårig PhD-studium. Dekan er Karl Harald Søvig.Fakultetet mottok utdanningskvalitetsprisen fra Kunnskapsdepartementet for 2004 for sitt arbeid med det nye mastergradsstudiet i rettsvitenskap.


== Bygget ==
Fakultetet ligger ved Magnus Lagabøtes plass  på Dragefjellet i strøket Sydnes i Bergen sentrum. I tillegg til en modernisert skolebygning (Dragefjellet skole) fra 1891, som hovedsakelig huser lesesaler og noen mindre undervisningsrom, fikk fakultetet i 1995 et moderne nybygg med tre auditorier og noen mindre undervisningsrom, vrimlearealet Audun Hugleikssons hall, kantine, kontorer, bibliotek, Europeisk dokumentasjonssenter (EDC), studentenes egen klubb «Straffbar» og kafé «Dragematen», samt lesesaler.I perioden 2007–2008 ble fakultetet utbygd for å dekke en underkapasitet på lesesaler, kontorer og undervisningsrom. Underkapasiteten ble tidligere løst ved at fakultetet leide arealer i blant annet Folkets hus i Bergen. Tilbygget på fire etasjer (pluss med mindre femte etasje) og 6000 m² er reist på vestsiden av dagens bygning, og knyttes sammen med det gamle med en gangbro. Det juridiske fakultet deler bygget med Christian Michelsens institutt, Unifob global og Senter for midtøstenstudier og islamske studier. Fakultetet tok med utbygningen sikte på en økning i antall studenter og ansattae, og fakultetsbygget anses fullt utbygd.


== Se også ==
Juristforeningen
European Law Students' Association


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fakultetets hjemmeside
Landsverneplan for Kunnskapsdepartementet – Jusbygget
Securitas AB

Securitas AB er et svensk selskap som tilbyr sikkerhets- og vektertjenester over store deler av verden. Selskapet ble grunnlagt i 1934 og har virksomhet i  53 land i Europa, Nord-Amerika, Sør-Amerika, Asia, Afrika og Midtøsten. Securitaskonsernet har over 320 000 ansatte, og en markedsandel på verdensbasis på 12 % (18 % i Europa og 18 % i USA). Selskapets konsersjef er Magnus Ahlqvist (per september 2018).Securitas betyr «trygghet» på latin.


== Datterselskaper (utvalg) ==
Norge: Securitas AS
Danmark: Dansikring A/S
Sveits: Protectas AGSecuritas AS i Norge eies i sin helhet av Securitas AB. I Sveits er Securitas kjent under navnet Protectas, fordi den største konkurrenten har navnet Securitas AG. I Danmark benytter selskapet navnet Dansikring.


=== Norge ===
Securitas AS er en del av Securitas-konsernet. Securitas' forretningsidé er å beskytte liv og eiendom, sikre hjem, arbeidsplasser og samfunn.
Securitas' historie i Norge startet i 1929 da Aksjeselskapet Norsk Vaktselskap ble dannet. Et samarbeid med Norsk Vaktselskap og De Forenede Vagtselskaper i København resulterte i etableringen av Alarmselskapet Securitas i 1946. Securitas AS ble opprettet den 6. september 1969 da AS Norsk Vaktselskap ble kjøpt opp av Securitas AB.
Securitas i Norge består av selskapene Securitas AS med divisjonene vakt, flyplass og teknikk. Det er ca. 6000 vektere i Securitas i Norge.Securitas er Norges nest største vaktselskap etter Avarn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Securitas AB – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Parc de la Villette

Parc de la Villette er en park i bydelen La Villette i 19. arrondissement i det nordlige Paris.
På det området der parken ligger, lå tidligere de store slakteriene i La Villette, som forsynte byen med ferskt kjøtt. på 1960-tallet ble det bygd et nytt, stort slakteri her, men utviklinga i kjøle- og fryseteknikker gjorde anlegget mindre tjenlig, og slakteriene flytta ut av byen.
Parken, som åpna i 1986, er tegnet av den sveitsiske arkitekten Bernhard Tschumi og regnes som et viktig post-modernistisk verk. Den har en rekke attraksjoner, bl.a.:

Cité des sciences et de l'industrie
Cité de la musique
Konserthallen Zénith
Ubåten Argonaute
Musikkfestival Villette Sonique


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Parc de la Villette – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Parc de la Villette – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Park de la Villette www.parisdigest.com
Bilder fra Park de la Villette
Menstadslaget

Menstadslaget er et sammenstøt som fant sted i 8. juni 1931 på Menstad (mellom Porsgrunn og Skien i Telemark) mellom arbeidere på den ene siden og politistyrker og militæravdelinger på den andre.


== Bakgrunn ==
Menstadslaget var en del av den største arbeidskonflikten som har vært i Norge i moderne tid; stor-lockouten i 1931. Lockouten varte fra februar til august det året. 60 000 arbeidere var utestengt fra arbeidsplassene, og 7,5 millioner arbeidsdager gikk tapt. De mange konfliktene mellom arbeidere og arbeidsgivere førte frem mot kompromisset Hovedavtalen i 1935. NAF bestemte at lønnen skulle settes ned mellom 15 og 20 prosent på grunn av rasjonaliseringspolitikken. LO godtok ikke dette, og foreslo en reduksjon av arbeidstiden. NAF svarte med lockout. Mens lockouten pågikk lot Norsk Hydro og Union Co. noen kontraktsarbeidere utføre en del arbeid. Dette ble oppfattet som streikebryteri og førte til en opptrapping av konfliktnivået.
Det ble en hissig stemning hvor sekretær i Arbeiderpartiet, senere statsminister Einar Gerhardsen kalte streikebryterne «skabbdyr» og direktør Bjarne Eriksen i Hydro sa at dette var en kamp mellom Arbeiderpartiet og samfunnet. Om ettermiddagen 8. juni marsjerte 2 000 arbeidere, de fleste organisert i LO-forbundet Norsk Kjemisk Industriarbeiderforbund, til  Hydros utskipningshavn og lasteplass på Menstad, hvor 100 statspolitifolk passet på kontraktsarbeiderne. Det ble et voldsomt sammenstøt der tre politimenn ble alvorlig skadet. Peder Kolstads regjering, hvor Vidkun Quisling var forsvarsminister, sendte hele fjerde gardekompani på 145 soldater fra Oslo, og fire marinefartøyer ble sendt opp Skienselva for å holde ro og orden, men disse ble aldri satt inn mot arbeiderne. Slaget varte i ca. fem minutter, og fagforeningen ga til slutt opp.
I rettsoppgjøret som fulgte, ble 30 av de streikende tiltalt, hvorav 24 ble idømt bøter og fengsel inntil tolv måneder. Av disse var 16 medlemmer av Norges Kommunistiske Parti, to fra Arbeiderpartiet og 6 partiløse.
Den opphissede stemningen må sees på bakgrunn av den internasjonale situasjonen med voldelig sammenstøt i mange land, radikaliseringen av fagbevegelsen i tiden etter den første verdenskrig og at svenske soldater skjøt og drepte streikende arbeidere i Ådalen (Sverige) samme vår.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Johansen, Per Ole, Menstadkonflikten 1931, Tiden forlag, 1977


== Bilder ==
Arbeiderbevegelsens Arkiv Bilder fra Menstadslaget, gjengitt i Fri Fagbevegelse (tidsskrift)


== Eksterne lenker ==
Fri fagbevegelseom Menstadslaget
Lengre artikkel av Per Ole Johansen om Menstadslaget
Iain Banks

Iain Menzies Banks (født 16. februar 1954 i Dunfermline, Fife, død 9. juni 2013) var en skotsk forfatter som skrev sciencefictionbøker som Iain M. Banks og skjønnlitteratur som Iain Banks. Hans første skjønnlitterære roman var The Wasp Factory. Som sciencefictionforfatter er han kjent for Cultureserien som han har bygd opp gjennom en rekke bøker.
Banks studerte engelsk språk og filosofi ved universitetet i Stirling. Han giftet seg i 1992 og bodde i North Queensferry, en by på nordsiden av Firth of Forth. I senere år var Banks en forkjemper for skotsk uavhengighet. Etter den britiske deltakelsen i okkupasjonen av i Irak i 2003 støttet han også kampanjen for å stille den britiske statsminister Tony Blair for riksrett. I protest skar han opp sitt britiske pass og postla det til Downing Street 10 (statsministerboligen).3. april 2013 ble det kjent at Iain Banks hadde fått diagnosen gallekreft med spredning . Han døde bare to måneder senere, 9. juni 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Iain Banks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Iain M. Banks – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Iain Banks på Internet Movie Database 
(en) Iain Banks hos The Movie Database 
(en) Iain Banks på Discogs 
(en) Iain Banks på MusicBrainz
Justisminister

Justisminister er den ministeren i et lands regjering som har ansvaret for rettsvesenet og lovarbeide. I Norge, Sverige og Danmark har ministeren også ansvaret for politiet og kriminalomsorgen, noe som i andre land ofte ligger under en annen minister, ofte med tittelen innenriksminister.
Justisministeren leder et justisdepartement eller tilsvarende og blir bistått av en tjenestemann som vanligvis er politiskt ansatt og som i mange land har tittelen statssekretær. I noen anglo-saksiske land blir justisministeren kalt Attorney General slik som i USA, Australia og Canada, mens i for eksempel Storbritannia er justisministeren en høytstående juridisk embedsmann og kronjurist.
Justisminister er gjerne en prestisjefylt ministerpost i regjeringen og i USA er posten nummer sju i suksesjonsordningen for presidenten. Innenfor rammen av den Europeiske unionens råd (ministerrådet) møtes justisministrene i Rådet for justis og innenriksspørsmål. 


== Referanser ==
Karl XI av Sverige

Karl XI (født 24. november 1655, død 5. april 1697) ble Sveriges konge da han var litt over fire år gammel. Han var sønn av Karl X Gustav og Hedvig Eleonora av Holstein-Gottorp. Han var konge fra 1660 til sin død i 1697, men hadde en formynderregjering fram til 1672, og ble ikke kronet før i 1675.
Karl XI var med sin inngripen medvirkende til det danske nederlag i slaget ved Lund i 1676. Han innførte enevelde i 1680 og reduserte adelens makt betraktelig. Adelens ressurser ble anvendt til en kraftig utbygging av en sivil og militær organisasjon under Karl XIs ledelse. Den svekkede adelen gjorde at bøndene igjen ble en jordeiende klasse.Han er beryktet for å ha beordret massakren i Örkened i Skåne. Alle menn mellom 15 og 60 år skulle myrdes, og alle hus og gårder skulle brennes ned. Snapphanene i området ga svenskene så store problemer at det skulle statueres et advarende eksempel. Men det lykkes ikke svenskene å forhindre at en del av kommunens gutter og menn flyktet til de nærliggende skogene.
Karl XI skrev i sin dagbok at han planla en deportasjon av hele Skånes befolkning til Baltikum. Planen ble aldri gjennomført, men tusenvis av innbyggerne i Skåne ble sendt over Østersjøen for å bli brukt i Karl XIs hær, hvor de måtte gå i skuddlinjen fordi de ble betraktet som upålitelige.Barn:

Hedvig Sophia (1681–1708), gift med Fredrik IV av Holstein-Gottorp
Karl XII (1682–1718), konge av Sverige 1697–1718
Gustaf (1683–1685)
Ulrik (1684–1685)
Fredrik (1685–1685)
Karl Gustaf (1686–1687)
Ulrika Eleonora d.y. (1688–1741), gift med Fredrik I av Hessen-Kassel


== Referanser ==
Marius Gullerud

Marius Asak Gullerud (født 20. februar 1977 på Skjetten) er en tidligere norsk fotballspiller som sist spilte for Hamarkameratene fra 2002 til han la opp i ved sesongslutt i 2010. På banen var han regnet som en hurtig høyre kantspiller med spisskompetanse på arbeidskapasitet og innlegg.
Gullerud kom til Hamarklubben fra Kongsvinger foran 2002-sesongen, og debuterte mot Ørn-Horten den 14. april 2002. Han spilte fem sesonger i Kongsvinger etter en overgang fra Skjetten SK, og skåret 28 mål på 130 kamper, hvor han også fikk delta i UEFA Intertoto Cup i 1997 og 1998. I samme periode var han også innom aldersbestemte landslag hvor han fikk til sammen 15 kamper og skåret ett mål.Etter endt sesong i 1. divisjon fotball for herrer 2007 ble han kåret til årets høyrekantspiller og tatt med på årets lag av flere landsomfattende og regionale aviser som stod sammen for kåringen av årets lag basert på poengsummene fra deres felles spillerbørs. Etter en skadepreget sesong i 2010 besluttet Gullerud å legge opp som aktiv fotballspiller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marius Gullerud – Transfermarkt 
(no) Marius Gullerud – Norges Fotballforbund 
(en) Marius Gullerud – FBref 
Spillerbiografien til Marius Gullerud på hamkam.no
ATF

ATF kan sikte til:

Bureau of Alcohol, Tobacco, Firearms and Explosives (forkortes ATF), amerikansk byrå
ISO 3166-1 alfa-3-koden til De franske sørterritorier
Thulium

Thulium er et grunnstoff med kjemisk symbol Tm og atomnummer 69. 


== Historie ==
Thulium ble oppdaget av den svenske kjemikeren Per Teodor Cleve i 1879. Han forsket på erbiumoksid erbia (Er2O3) og lette etter urenheter da han skilte ut to ukjente oksider, et brunt og et grønt. Det brune som viste seg å være holmiumoksid, kalte han holmia. Det grønne var oksidet til et ukjent grunnstoff, og Cleve kalte oksidet thulia. Grunnstoffet kalte han thulium  av Thule som er et gresk navn på et land langt mot nord, muligens Skandinavia. 
Thuliums kjemiske symbol var til å begynne med Tu, men ble forandret til Tm av IUPAC, siden wolfram (tungsten på engelsk) på dette tidspunktet brukte Tu. Relativt rent thulium ble isolert i 1911 av den britiske kjemikeren Charles James i USA.


== Egenskaper ==
Thulium er et sølvgrått skinnende metall som tilhører lantanoidene og de sjeldne jordmetallene. Det er formbart, smibart og mykt nok til at det kan skjæres i med kniv. I tørr luft er thulium relativt stabilt, men i varm eller fuktig luft dannes det raskt et grått oksidsjikt. Det reagerer med vann, og i syrer løser det seg opp under dannelse av hydrogen. 


=== Isotoper ===
Naturlig forekommende thulium består utelukkende av den stabile isotopen 169Tm. I tillegg er 34 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. De mest stabile av disse er 171Tm med halveringstid 1,92 år, 170Tm med halveringstid 128,9 døgn, 168Tm med halveringstid 93,1 døgn og 167Tm med halveringstid 9,25 døgn. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 2 minutter.Isotopenes atommasse varierer fra 144,970073 u for 145Tm til 178,95534 u for 179Tm.CAS-nummer: 7440-30-4


== Forekomst ==

Thulium forekommer ikke i ren form naturlig, men finnes i mineraler som gadolinitt, euxenitt og monazitt. Det er det minst vanlige av de sjeldne jordmetallene, og andelen i jordskorpen er omkring 0,45 ppm. Kommersiell utvinning foregår hovedsakelig fra monazitt-leire i det sørlige Kina. Årlig produseres det omkring 50 tonn thuliumoksid på verdensbasis.
Siden thulium er sjeldent og vanskelig å utvinne, koster metallisk thulium omtrent 50 USD per gram.


== Anvendelse ==
På grunn av thuliums høye pris har det få kommersielle bruksområder. Isotopen 170Tm brukes som gammastråle-kilde i bærbare radiografiske instrumenter for materialinspeksjon på utilgjengelige steder. Thulium brukes også i lasere og som blått lysstoff i nyere plasmaskjermer.


== Se også ==
Holmium


== Referanser ==
Zeta (operativsystem)

Zeta var navnet på et operativsystem fra det tyske selskapet yellowTAB. Zeta er en videreutvikling av BeOS, operativsystemet fra Be. Versjon 1.0 av Zeta kom i juli 2005.


== Eksterne lenker ==
Produktside hos yellowTAB
Ludwig Stumpfegger

Ludwig Stumpfegger (født 11. juli 1910 i München, død 2. mai 1945 i Berlin) var en tysk nazi-lege og SS-offiser. Han var Adolf Hitlers personlige lege, og var i Førerbunkeren da Hitler begikk selvmord. Han deltok også i medisinske forsøk på fanger i konsentrasjonleire.
Han meldte seg inn i SS i 1933 og i NSDAP i 1935. Han mottok Jernkorset av 1 klasse i 1943.Stumpfegger var en dyktig ortopedisk kirurg, og arbeidet på en klinikk i Hohenlychen under Karl Gebhardt. På Gebhardts anbefaling ble han 31. oktober 1944 sendt til førerhovedkvarteret på Østfronten. Han beundret Hitler, og gav ham sin ubetingede lojalitet. På dette tidspunkt ble Hitler også behandlet av Theodor Morell, som gav ham piller som forverret tilstanden. Stumpfegger var allikevel påpasselig med ikke å kritisere Morell.
Fra 20. april 1945 var Stumfpegger til stede i Førerbunkeren i Berlin. Han bodde der på to rom på det nedre nivået, i tilknytning til Hitlers private del av bunkeren. Han tok også hånd om andre i bunkeren; blant annet stelte han 28. april foten til Robert Ritter von Greim, som hadde blitt såret da han fløy inn til Berlin. 
Stumpfegger var blant dem som forsøkte å flykte fra Førerbunkeren etter Hitlers selvmord 30. april. Artur Axmann fortalte senere at han hadde sett likene av Stumpfegger og Martin Bormann på stedet hvor Invalidenstrasse krysser jernbanelinjen, og at de åpenbart hadde blitt drept av russiske soldater 1. eller 2. mai. Det er også hevdet Stumpfegger begikk selvmord med en giftampull, ettersom han hadde tilgang til slike, og det har vært knyttet stor usikkerhet til Axmanns opplysning om Bormann.


== Referanser ==
Hatful of Hollow

Hatful of Hollow er et samlealbum av den britiske gruppa The Smiths, utgitt i 1984. Platen består av opptak de gjorde i BBC Radio 1, samt to singler med dertilhørende b-sider.


== Sporliste ==
«William, It Was Really Nothing»
«What Difference Does It Make?» (BBC)
«These Things Take Time» (BBC)
«This Charming Man» (BBC)
«How Soon Is Now?»
«Handsome Devil» (BBC)
«Hand in Glove» (singelversjonen)
«Still Ill» (BBC)
«Heaven Knows I'm Miserable Now»
«This Night Has Opened My Eyes» (BBC)
«You've Got Everything Now» (BBC)
«Accept Yourself» (BBC)
«Girl Afraid»
«Back to the Old House» (BBC)
«Reel Around the Fountain» (BBC)
«Please Please Please Let Me Get What I Want»


== Eksterne lenker ==
(en) Hatful of Hollow på Discogs 
(en) Hatful of Hollow på MusicBrainz 
(en) Hatful of Hollow på Spotify 
(en) Hatful of Hollow på AllMusic
Luigi Riva

Luigi Riva (født 7. november 1944) er en italiensk tidligere fotballspiller. Han er den mestscorende spilleren på Italias landslag gjennom alle tider.
Karrieren startet i 1962 da han gikk til klubben Legnano. Sesongen etter gikk han til Cagliari og ble der resten av karrieren, selv om større klubber viste sin interesse. Han debuteret i ligaen for Cagliari 13. september 1964, da laget tapte 2-1 for Roma. Han var toppscorer i Serie A tre ganger med Cagliari, i 1967, 1969 og 1970. Hans eneste Serie A-tittel kom i 1970.
Landslagsdebuten kom 27. juni 1965 mot Ungarn. Luigi Riva spilte totalt 42 landskamper, og scoret hele 35 mål, noe som gjør ham til tidenes toppscorer for Italia. Han var med på laget som vant EM i fotball 1968.
I 1976 ble han skadet. Han forsøkte å komme tilbake, men la opp for godt i 1978. Han spilte 338 ligakamper og scoret 170 mål i løpet av karrieren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Luigi Riva – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Luigi Riva – FIFA 
(en) Luigi Riva – UEFA 
(en) Luigi Riva – Transfermarkt 
(en) Luigi Riva – national-football-teams.com 
(en) Luigi Riva – WorldFootball.net 
(en) Luigi Riva – EU-Football.info 
(en) Luigi Riva – FBref
Guillaume Court

Guillaume Court (død 12. juni 1361) var en av den av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Albi i Frankrike. Court var medlem av Cistercienserordenen.
Han ble kreert til kardinal i desember 1338 av sin onkel pave Benedikt XII.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Geir Overskeid

Geir Overskeid (født 19. juli 1963 i Levanger) er professor i psykologi ved Universitetet i Oslo. Han har bl.a. vært opptatt av hva som styrer folks atferd og oppfatninger, samt av psykologiens historie.
Overskeid har redigert boken Det ubevisste og moderne vitenskap (1997, med Frode Svartdal), og utga i 2003 Sprø som selleri: Hvor gærne psykologene egentlig er (og psykiaterne er enda verre), et skjevt blikk på norsk og internasjonal psykologi og psykiatri.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Geir Overskeid i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Geir Overskeid i BIBSYS
Raymond de Montfort

Raymond de Montfort  eller Fra Ramon de Tolosa (født i Toulouse i Frankrike, død 19. januar 1339 i Barcelona) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Som mercedarier dro han to ganger til Afrika der han frikjøpte mange fanger.
Han ble kreert til kardinal i desember 1338 av pave Benedikt XII.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church