jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Østen er rød

«Østen er rød» (kinesisk: 东方红; pinyin: Dōngfāng Hóng) er en sang som de facto ble Folkerepublikken Kinas nasjonalsang under kulturrevolusjonen, særlig i dens første fase i 1960-årene. 
Teksten tilskrives bonden Li Youyuan fra det nordlige Shaanxi i 1942, og melodien er avledet fra en lokal folkesang Ride den hvite hest (Qí báimǎ 骑白马) i den provinsen. Det heter at han ble inspirert av å se soloppgangen en vakker dag. Den ble publisert første gang av «Yan'ans Dagblad» (Yan'an Ribao 延安日报) i 1944 som en hyldest til Mao Zedong. 
Klokken i det britiskbygde Shanghais gamle tollhus ble under kulturrevolusjonen omstilt slik at den slo tonene til Østen er rød, i stedet for de tonene som lød fra Palace of Westminster. 
Sangen ble spilt til stadighet gjennom det landsdekkende høytaleranleggsystemet som gjennomtrengte hver by og hver landsby, der det ble sendt propaganda fra morgen til kveld. Sendingene begynte med «Østen er rød» spilt på klokkespill med klokker som gikk tilbake til de stridende rikers tid i tidlig kinesisk historie, og ble avsluttet med «Internasjonalen». Skoleelever og studenter begynte hver undervisningsdag med unison avsynging av denne sangen. Under kulturrevolusjonen ble Tian Han, forfatteren av den offisielle nasjonalsangen «De frivilliges marsj», utrensket og kastet i fengsel der han kort etter døde, og den sangen var ikke lenger i bruk.
Østen er rød er også et episk synge- og dansespill som hyller kommunismen, særlig Mao Zedongs tanker. Den ble til i Kina tidlig i 1960-årene, og en filmversjon ble lansert i 1965. Musicalen gjengir Det kinesiske kommunistpartis historie under Mao Zedong. Musicalen er fremdeles (2007) tilgjengelig på CD og video. 
Melodien ble senere inkorporert i den kjente pianokonserten Guleelven i 1969 av Yin Chengzong, som var basert på Guleelv-kantaten av Xian Xinghai.
På grunn av sin sterke historiske tilknytning til kulturrevolusjonen ble sangen hørt sjeldnere og sjeldnere under Deng Xiaoping fra sent i 1970-årene. Den fremføres imidlertid gjerne på turiststeder for såkalt «Rød turisme», som for eksempel i Yan'an. I dag er den blitt fortrengt av den gamle nasjonalsangen, «De frivilliges marsj», ikke nevner verken Mao eller Kommunistpsartiet ved navn.
Dōngfāng Hóng (Østen er rød) var også navn på en rekke kinesiske satellitter. Kinas første satellitt, den 173 kg tunge Dong Fang Hong 1 som ble skutt opp i 1970, hadde med seg en radiosender som kringkastet sangen i 28 dager.


== Tekst ==


== Eksterne lenker ==
Lenke til filmsnutt med musicalens sang- og danseopptrinn til første vers av Østen er rød
Jon Hildrum

Jon Hildrum (født 9. januar 1934) er en norsk lærebokforfatter og lærer fra Namsos. Han har skrevet nærmere 80 lærebøker i norsk og har i tillegg holdt mer enn 500 norskfaglige foredrag for lærere over hele landet.
Hildrum har i en årrekke redigert fagbladet Norsknytt.
Jon Hildrum har et ukentlig radioprogram på Radio Trøndelag som heter Diktforum.
Fongen

Fongen (sørsamisk: Lopmesvaerie – «Snøfjellet») er et fjell i Meråker, Selbu og Tydal kommuner i Trøndelag. Det har en høyde på 1 441,2 meter over havet og er den høyeste fjelltoppen i Skarvan og Roltdalen nasjonalpark og i Meråker kommune, og det nest høyeste fjellet i Nord-Trøndelag fylke av fjellene med primærfaktor på minst 50 meter. Toppen markerer det sørligste punktet i Nord-Trøndelag fylke. Fjellets sekundærfaktor på over 30 km er blant de 100 lengste i Skandinavia.
Den ubetjente DNT-hytta Ramsjøhytta ligger noen kilometer øst for Fongen, og Schulzhytta ligger sju kilometer nordvest for fjellet. 
Navnet Fongen kommer fra gammelnorsk fa eller fang, og betyr «fangst».


== Se også ==
Liste over fjell i Skandinavia


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Henrik Homan

Henrik Olsen Biørn Homan (født 1824, død 5. desember 1900) var en norsk jurist, eiendomsutvikler og idrettsleder.
Henrik Homan er mest kjent for byutviklingsprosjektet Homansbyen. I 1858 startet han utbyggingen av dette villaområdet på Christiania Vestkant sammen med sin eldre bror Peter Jacob (1816–1868).
H. Homan var også en av sin tids fremste idrettsledere. Som formann i Christiania Skøiteklub fungerte han 1898–1900 som president i Norsk Skøiteforbund.


== Referanser ==
Åk

Et åk eller børtre er et redskap som brukes til å utjevne vekt. Oftest er det på norsk et bæreredskap til å legge over skuldrene, et redskap som gjør det mulig å bære tyngre vekt enn en ellers hadde klart fordi belastningen blir riktig plassert. Ordet kan også gis en overført betydning som «hardt påtvunget arbeid» eller «tung bør». 
Åk betegner i fysikken et middel til mekanisk samling eller spredning av to likeverdige krefter. Det har alltid form av en stang som er rett eller buet tilpasset bruksområdet. 
Åket har som redskap vært brukt i uminnelige tider. I engelsk brukes ordet «yoke» der vi ofte ville bruke «spak», eksempelvis i småfly. 


== Vassåket ==
På norsk er den vanligste betydningen av åk et bæreredskap til å legge over skuldrene, med en taustropp med krok i hver ende. Krokene er vanligvis til å henge bøtter i, oftest vannbøtter. En bøtte på hver side utjevner hverandre. 
Åket er en spesielt utformet vektstang, ca. 1,50 m lang, med snor og krok hengende i hver ende. Stanga var tilpasset skuldrene, med en utsparing på midten til nakken. I endene hektet man på to jevnvektige lass, vanligvis vassbøtter. Det ble dermed lettere å håndtere lasset, og man klarte litt tyngre bør enn i hånda eller i fanget.
Åket kunne også brukes til å bære andre ting enn vannbøtter. 
Vassåket har vært i bruk overalt i Norge.


== Kopling mellom trekkdyr ==
Åk er også navn på tverrstykket mellom to trekkdyr, som en del av seletøyet. Dette kunne sitte over pannene (festet til hornene) til okser eller over bringene (brystet) til okser eller hester. Tverrstykket var så forbundet med dragene på kjerre eller slede.


== Litteratur ==
Aall, Lily Weiser (1953). Vassbæring i Norge. Oslo: Norsk folkemuseum. 


== Eksterne lenker ==
(en) Carrying poles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
U4 (Berlins undergrunnsbane)

U4 er en linje i Berlins undergrunnsbane. Den har 5 stasjoner og er 2,9 kilometer lang.  Den går fra Nollendorfplatz til Innsbrucker Platz og er dermed den eneste linjen som bare trafikkerer én bydel. I rushtiden går den hvert femte minutt. Resten av dagen går den hvert tiende minutt.


== Historie ==
Den dengang selvstendige byen Schöneberg ønsket seg bedre kommunikasjoner, og besluttet i 1903 at de ville bygge en undergrunnsbane. Det ble ført samtaler med selskapet som hadde bygget de første banene i Berlin (Hochbahngesellschaft), men man kom ikke til enighet siden strekningen ikke ville lønne seg. Derfor tok kommunen saken i egne hender og besluttet å bygge den første kommunale undergrunnsbanen i Tyskland. Det første spadestikket ble tatt i 1908 og allerede etter to år var linjen ferdig. Åpningsfestlighetene var likevel begrensede da prosjektets primus motor Rudolph Wilde nettopp var død.
Linjen har ikke vært utvidet siden åpningen, og noen utvidelse er ikke planlagt.


== Linjekart ==


== Litteratur ==
Arbeitskreis Berliner Nahverkehr/Berliner Fahrgastverband: Berliner U-Bahn-Chronik, 2007, ISBN 978-3-89218-110-1
Meyer-Kronthaler/Kurpjuwit: Berliner U-Bahn, In Fahrt seit über hundert Jahren, 2. erweiterte Auflage, 2009, ISBN 978-3-8148-0170-4


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) U-Bahnlinie U4 (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) U4 (Berlin) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Fotografier på linje U4 på Untergrundbahn.de
Mons Lid

Mons Lid (født 8. april 1896, død 3. mars 1967) var en norsk politiker som representerte Arbeiderpartiet. Han ble valgt som fast stortingsrepresentant fra Bergen i 1945 der han satt til 1949. Mellom 1937–1945 var han vararepresentant.
Lid var utdannet postfullmektig, og var forretningsfører i Bergens Arbeiderblad 1938-40. Under krigen og fram til 1948 var han forretningsfører i Bergen Trygdekasse.
Fra 1949 til 1966 var Lid fylkesmann i Bergen og Hordaland. Da Einar Gerhardsen dannet sin tredje regjering i 1955, ble Lid finansminister i snaue to år.
Han var fetter av stortingsrepresentant og ordfører Sverre Helland fra Lindås.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Mons Lid hos Stortinget 
(no) Mons Lid hos Norsk senter for forskningsdata
Bekkenesholmen naturreservat

Bekkenesholmen naturreservat består av en holme ved innløpet til Tysfjorden.
Naturreservatet ligger nordvest for Skarberget og øst for Korsnes i Narvik kommune i Nordland og omfatter et areal på 435 dekar. Holmen har en fattig, kortvokst, og glissen kystfuruforekomst på en berggrunn av granitt og granodioritt.
Bekkenesholmen ble vernet ved kongelig resolusjon den 24. februar 1928. Denne resolusjonen sa ikke noe om verneform, men det har tidligere vært brukt betegnelsen nasjonalpark. Fredningsforskriften av 2000 fastlår verneformen til naturreservat. Bekkenesholmen har også av noen blitt regnet som Norges første naturreservat, men Stange naturreservat ble vernet fem år tidligere. Heller ikke der var verneform angitt fra starten.Formålet med fredningen av Bekkenesholmen er «å bevare en fattig, kortvokst og glissen kystfuruforekomst med alt naturlig plante- og dyreliv og med alle de naturlige økologiske prosessene. Av spesielle kvaliteter kan nevnes at området er lite påvirket og representerer en typisk utforming av fattig kystfuruskog.»Bekkenesholmen ligger under Statens naturoppsyns lokalkontor i Fauske.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Miljøstatus: Bekkenesholmen naturreservat
Lovdata: Forskrift om fredning av Bekkenesholmen naturreservat
Direktoratet for naturforvaltning
Bilder og turbeskrivelse på turliv.net. Besøkt 16. februar 2012.
Bjortjønnlimyrene naturreservat

Bjortjønnlimyrene naturreservat ligger i Grane kommune i Nordland. Området ligger noen km nord for Majavatn. Naturreservatet er på 4300 dekar. Området er vernet for å bevare et våtmarksområde med interessante myrtyper og et rikt og interessant fugleliv.


== Eksterne lenker ==
Miljøstatus: Bjortjønnlimyrene naturreservat
Slaget om risbåtene

Slaget om risbåtene var et slag i den amerikanske uavhengighetskrigen som fant sted i Savannah River på grensen mellom Georgia og Sør-Carolina. Slaget som foregikk mellom milits fra koloniene og den britiske marine fant sted 2.–3. mars 1776. Det blir noen ganger kalt slaget ved Yamacraw Bluff.
I begynnelsen av den amerikanske revolusjon, klarte Georgia å forbli relativt nøytral i konflikten. Tidlig i 1776 beordret Georgias kongelige guvernør, James Wright, at flere britiske krigsskip som lå ved anker i Savannah River skulle forsynes. Forsamlingen som sympatiserte med militsen nektet å tillate dette og drev Wright ut av hovedstaden. Wright, sammen med et dusin lojalister, søkte tilflukt på krigsskipene.
Lenger nord ble en gruppe handelsskip angrepet av britiske krigsskip den 2. mars 1776, og deres last som bestod av ris ble beslaglagt. Georgierne reagerte raskt. Rundt 500 militsmenn fra Georgia og rundt 500 patrioter fra South Carolina satte fyr på skipet Inverness og skar skipet løs fra sine fortøyninger. Det brennende skipet drev inn i den britiske briggen Nelly. Disse to skipene drev brennende nedover elva og satte fyr på ytterligere tre skip. Den britiske skvadronen var tvunget til å trekke seg tilbake.


== Litteratur ==
Cashin, Edward J (26. mars 2005). «Revolutionary War in Georgia». New Georgia Encyclopedia. Besøkt 14. april 2010.  Arkivert 19. september 2008 hos Wayback Machine.
Johnson, James M (2003). Militiamen, Rangers And Redcoats: The Military In Georgia, 1754–1776. Macon, GA: Mercer University Press. ISBN 978-0-86554-910-4. OCLC 227969253. 
Jones, Charles Colcock (1883). The history of Georgia, Volume 1. Boston: Houghton, Mifflin. OCLC 1816720. 
Russell, David Lee (2006). Oglethorpe and colonial Georgia: a history, 1733–1783. Jefferson, NC: McFarland. ISBN 978-0-7864-2233-3. OCLC 260062906. 
Naval Documents of the American Revolution. 4,5. Washington: US Department of the Navy. 1970. OCLC 469688874.
Krumme Lanke

Krumme Lanke er en sjø i den sydvestlige delen av Berlin, i bydelen Steglitz-Zehlendorf i utkanten av Grunewald. Sammen med Nikolassee og Schlachtensee utgjør den den tredje sydligste sjøen i den såkalte Grunewaldsjøkjeden. 
I nordøst følger Riemeistersee i naturparken Riemeisterfenn, naturparken Langes Luch, Grunewaldsee og Hundekehlesee. 
Krumme Lanke har en lengde på 1000 meter og et areal på ca. 154 000 kvadratmeter. En 2,5 km. lang sti langs sjøen blir brukt til spasering og jogging. Det er også to badeplasser ved sjøen,hvor badeplassen i sydenden av sjøen er svært mye brukt av naturister. Sjøen blir også brukt til fisking. 
Krumme Lanke undergrunnsstasjon er endestasjon for metrolinjen U3. Stasjonen ble åpnet i 1929.
Blakkådalen naturreservat

Blakkådalen naturreservat ligger i Blakkådalen i Rana kommune i Nordland. Naturreservatet er på 3080 dekar. Området er vernet for å bevare et spesielt barskogområde med delvis ekte urskog. To granforekomster i området er blant de nordligste i Europa.Naturreservatet grenser til Saltfjellet-Svartisen nasjonalpark.


== Referanser ==
Bleikmorenen naturreservat

Bleikmorenen naturreservat ligger like sørvest for Bleik i Andøy kommune i Nordland. Naturreservatet er på 1235 dekar. Området er vernet for å ivareta et område av stor kvartærgeologisk verdi.
Slaget ved Alligator Bridge

Slaget ved Alligator Bridge fant sted 30. juni 1778 og var den viktigste trefningen i oberst Elijah Clarkes tredje og siste felttog for å erobre East Florida under den amerikanske uavhengighetskrigen. I et katastrofalt slag møtte Clarkes 300 militsmenn fra Georgia en langt større styrke som bestod av britiske regulære soldater, lojalister og indianere. Hans nederlag gjorde at området var under solid britisk kontroll.


== Bakgrunn ==
Som med de foregående mislykkede forsøkene i regionen, nektet politikerne i sør å gi offiserene i den kontinentale armé full kommando over deres militser. Mens general Robert Howe ventet med rundt 400 regulære soldater ved Fort Tonyn i nord på at Georgias guvernør John Houstoun og generalen Andrew Williamson fra South Carolina skulle ankomme med sine militser, forfulgte Clarke en fiendtlig avdeling som nettopp var blitt drevet ut av en utpost vest for fortet. Han og hans menn ble stoppet ved Alligator Bridge, hvor major Marc Prevost raskt hadde etablert feltbefestninger.


== Slaget ==
I befestningene sto 500 britiske soldater. Ytterligere 200 soldater var utenfor sammen med rundt 100 rangere. Clarke tok en avdeling med ryttere og angrep det han vurderte som et svakt punkt i den britiske linjen. Han forventet å bryte linjen og fylle på med resten av sine menn i bruddet. Men hestene hadde problemer med å komme seg gjennom buskene og tømmerstokkene som var satt opp som en hinderløype. Da de kom seg fri fra denne, nådde de en grøft som var laget for samme formål. Grøften var for bred til at hestene kunne hoppe over, og dette var øyeblikket britene valgte å begynne å skyte og rope. Clarke ble såret og nesten tatt til fange før han fikk beordret en tilbaketrekning. Noen sier han bestemte seg etter et motangrep fra britiske styrker som var plassert utenfor befestningene. Uansett hva grunnen var, trakk Clarke seg tilbake etter at ni menn var blitt drept i kampene. Han mistet flere i sult og sykdom som førte til at invasjonen i 1778 kollapset.
Det har lenge vært antatt at stedet broen lå på var i det sentrale Callahan der et merke markerte stedet, men noen historikere mener at det faktiske stedet for broen lå noe lenger øst.


== Litteratur ==
Boatner, Mark M., Landmarks of the American Revolution, utgaven fra 1992.
Bleiksøya naturreservat

Bleiksøya naturreservat ligger utenfor Bleik i Andøy kommune i Nordland. Området omfatter Bleiksøya og noen småskjær utenfor. Naturreservatet er på 393 dekar, hvorav 248 dekar sjøareal. Området er vernet for å ivareta et verdifullt fuglefjell og beskytte hekkeplassene til flere utsatte sjøfuglarter.


== Referanser ==
Petter Jakob Bjerve

Petter Jakob Bjerve (født 27. september 1913 i Stjørdal, død 12. januar 2004 i Oslo) var en norsk sosialøkonom og politiker (Ap). Han var direktør i Statistisk sentralbyrå (SSB) 1949–1980, og finansminister i Einar Gerhardsens tredje regjering 1960–1963. Som byråsjef i Finansdepartementet 1945–1947 utarbeidet han det første nasjonalbudsjettet i Norge. Bjerves utgivelser omfatter over 40 titler.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Petter Jakob Bjerve vokste opp på Gråbrek ved Stjørdalshalsen som sønn av gårdbruker Petter Jakob Bjerve og Kristine Arnstad. Han var den yngste i en søskenflokk på tretten, der eldste sønn var Peder Bjerve. Gården hadde møller for korn, bein- og fiskemel, og Petter Jakob arbeidet omtrent ett år i møllen.
Han gikk på Orkdal landsgymnas, hvor han også var medlem av den sosialistiske elev- og studentorganisasjonen Clarté. Senere meldte han seg inn i Arbeiderpartiet. På gymnaset ble han også kjent med Odd Aukrust. Bjerve begynte å studere sosialøkonomi ved Universitetet i Oslo, og hadde et studieopphold ved The American University 1938–1939. Som forskningsassistent ved Universitetet i Oslo 1939–1940 deltok han i et tidlig forsøk på å utvikle et nasjonalregnskap i Norge. Bjerve ble cand.oecon. i 1941.


=== Karrière ===
Bjerve ble værende ved universitetet etter uteksamineringen, og var ansatt som hjelpelærer i teoretisk økonomikk inntil universitetet ble stengt i 1943. Han var deretter sekretær i Statistisk sentralbyrå inntil frigjøringen i 1945. Bjerve var universitetsstipendiat 1945–1949, men oppholdt seg ikke mye ved universitetet, og fungerte som tidvis foreleser og sensor ved frem til 1960. 
Da Erik Brofoss ble finansminister i 1945, ble det opprettet et nytt kontor i departementet, Det pengepolitiske kontor, hovedsakelig for å styrke miljøet for økonomisk planlegging og politikk. Her ble Bjerve ansatt som byråsjef, med oppgave å bistå i pengesaneringen og gjenopprettingen av stabile valutaforhold etter andre verdenskrig, og utarbeidet dessuten Norges første nasjonalbudsjett. Han hadde et nytt studieopphold i USA med Rockefeller-stipend 1947–1949.


=== Direktør i Statistisk sentralbyrå ===
Da han kom hjem igjen ble han direktør i Statistisk sentralbyrå. Kun med enkelte avbrudd, den viktigste som finansminister 1960–1963, var han i direktørstillingen frem til han nådde pensjonsalder i 1980. Likevel fortsatte han å ha kontorplass ved SSB frem til 2000, da han var 87 år gammel.


== Eksterne lenker ==
(no) Petter Jakob Bjerve hos Stortinget 
(no) Petter Jakob Bjerve hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Petter Jakob Bjerve i Norsk biografisk leksikon
Portrett på SSBs nettside (død lenke)
Bliksvær naturreservat

Bliksvær naturreservat ligger i Bodø kommune i Nordland. Naturreservatet omfatter hovedøya Bliksvær, Kjærvær, Terra, Sjursholmen, Grønnholmen, Skjoldsholmen, Tørrisøya og Einarsholmen. Til sammen er arealet 43 195 dekar, hvorav 37 355 dekar sjøareal. Området er vernet for å ivareta et tilnærmet urørt kystområde med store faglige verdier innen både zoologi og botanikk. Bliksvær naturreservat har dyrelivsfredning.
I august 2002 ble Bliksvær naturreservat opprettet, og samtidig opptatt som ramsarområde. Området hadde tidligere hatt dyrelivsfredning fra 1970.


== Eksterne lenker ==
(no) Bliksvær naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
(no) Bliksvær dyrelivsfredningsområde  i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
turliv.no - informasjon og bilder fra Bliksvær (kaia), Nonskardvågen og Hjelmøy
Gleisdreieck undergrunnsstasjon

Gleisdreieck undergrunnsstasjon (no. sportrekant) er en stasjon i dagen på  Berlins undergrunnsbanenett (U-bahn) og krysningspunkt mellom nåværende linje U1 og U2. Stasjonen ligger på et sted der begge linjene er bygd som høybane, og de krysser også over jernbanesporene til Anhalter- og Dresdener Bahn.
Stasjonen var opprinnelig et trearmet plankryss. Etter stadig økende trafikk og alvorlige ulykker både i 1908 og senere, ble stasjonen mellom 1912 og 1926 ombygd til to plan, hvor den ene høybanen (U1) krysser over den andre (U2). Etter denne endringen av linjenettet er Gleisdreieck en ren planfri krysningsstasjon.
Deutsches Technikmuseum (det tyske tekniske museet) ligger like ved av stasjonen.
«Gleisdreieck» har også (uoffisielt) gått over til å betegne det omliggende byområdet.


== Eksterne lenker ==
Tysk side om området rundt stasjonen
Side fra Berlins senat om området Gleisdreieck
Tysk side om stasjonen og dens historie
Blindkjølen naturreservat

Blindkjølen naturreservat ligger i Åbygda i Bindal kommune i Nordland. Naturreservatet er på 3816 dekar. Området er vernet for å bevare et område med stor variasjon i vegetasjonsutformingen.


== Referanser ==
Norvegia

For lydskriften, se Norvegia (lydskrift).
Norvegia er et registrert varemerke for en norsk ost som blir produsert av TINE SA. Osten er en type gouda som har en mild og fyldig smak. Den er Norges mest solgte ost.


== Produksjon ==
Pasteurisert melk blir fylt opp i store ystekar og blir varmet opp til ca. 30 °C. Deretter tilsettes løpe og syrningskultur. Det er syrningskulturen som er avgjørende for hvilken smak, konsistens og hullsetting osten får. Syrningskulturen for Norvegia er spesiell og hvordan man har kommet frem til akkurat denne kulturen er en hemmelighet. Løpen får melken til å stivne, den får en konsistens på linje med gele. Geleen blir deretter skåret opp i små terninger av langsgående og tversgående kniver. Etterhvert trekker terningene seg sammen til faste ostekorn, i denne prosessen blir mysen skilt ut. Ostekornene blir så presset sammen i store kaker som blir lagt i former for der å bli saltet og satt til modning. Vanlig Norvegia modnes i 3 måneder, mens en variant som kalles vellagret Norvegia modnes i fra 8 til 15 måneder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oppskrifter med Norvegia
Produsentens informasjonsside om Norvegia
Bølgefase

Bølgefase er i fysikk og elektronikk den periodiske forskyvningen av en harmonisk svingning eller en bølge, i forhold til en referanse. Bølgefasen kan på samme måte som en vinkel angis i grader eller radianer. Hvis fasen av svingningen er 180 grader (=π radianer) er svingningen i motfase i forhold til referansen.


== Se også ==
Faseforskyvning
Edderkoppsilke

Edderkoppsilke er en silkelignende, klebrig tråd som blant annet produseres av edderkopper. Den lages inni edderkoppens kropp, hvor den er flytende, straks den kommer i kontakt med luft herder den til edderkoppsilke. Edderkoppsilke er et av de sterkeste og seigeste stoffene man kjenner til, og består av lange proteinmolekyler. Flere arter edderkopper lager nett blant annet for å fange mat. Edderkoppsilke er lettere enn bomull, men pr. vektenhet er den sterkere enn stål. 
Forskere forsøker å kopiere dette materialet som edderkoppene framstiller helt naturlig. De har studert edderkoppsilken som lages av hjulspinnere, en familie av edderkopper. Det har vist seg at edderkoppene kan spinne ulike kvaliteter av edderkoppsilke. Forankringstråden eller linesilken, er den sterkeste av de sju typene disse edderkoppene kan spinne, nettopp denne kvaliteten har vært gjenstand for størst oppmerksomhet fra forskere. Den er sterkere, mer elastisk og mer vannavstøtende enn fibrer fra silkeormer, som er den silken som bruke til produksjon av klær. Produksjon av kunstfibrer, som kevlar, krever høye temperaturer og bruk av organiske løsningsmidler. Edderkoppen lager sin silketråd i vanlig romtemperatur og bruker vann som løsningsmiddel, allikevel er den både sterkere og mer elastisk enn kevlar.
Forskere er fascinert av linesilkens styrke og elastisitet, derfor søker vitenskapen å utnytte denne egenskapen på en rekke områder, fra materiale i skuddsikre vester til festekabler for hengebro. Det viser seg vanskelig å framstille linesilke kunstig. Vitenskapen forstår ennå ikke prosessen fullt ut, og har ikke helt løst gåten. 


== Referanser ==