jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kortvoksthet

Kortvoksthet, også kalt veksthemning,  nanisme, nanosomi og dvergvekst (foreldet betegnelse), er en tilstand hos personer med lav kroppshøyde. I Norge betegnes menn som er lavere enn 166 centimeter, og kvinner som er lavere enn 154 centimeter, som kortvokste. I andre land betegnes personer under en høyde på ca. 157 centimeter som kortvokste. Tidligere ble personer med sterkt redusert lengdevekst, ofte omtalt som dverger.


== Årsaker og typer ==
Vekst er et samspill mellom veksthormoner og egenskaper i bein- og bruskorganene. Kortvoksthet hos mennesker skyldes oftest genetiske disposisjoner, det vil si er arvelig bestemt, og de fleste innbefatter enkle genvariasjoner som påvirker strukturen eller utviklingen av bein-, brusk- eller bindevev. 
Denne typen av avvik kalles skeletal dysplasi. Også kondrodystropi, kondrodysplasi og osteokondrodystropi anvendes i medisinsk litteratur med omtrent samme betydning. 
I mange av disse tilfellene er i hovedsak bein og knokler de påvirkede kroppsdelene, og personen er frisk ellers. I andre tilfeller påvirker de genetiske forandringene også andre deler av kroppen. 
En skiller mellom veksthemning med normale størrelsesforhold mellom kroppsdelene (primordial, hypofysær og symptomatisk veksthemning) og veksthemning med unormale proporsjoner mellom kroppsdelene når veksthemningen først og fremst rammer lemmene. Akondroplasi tilhører den sistnevnte formen og er en av de vanligste og kanskje mest lettgjenkjennelige skeletale dysplasier. Den rammer ca. 1 av 40 000 barn, og begge kjønn i samme utstrekning.

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dwarfism – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kortvokst refser NRK. 12.07.07 Seher.no
Dverg

Dverg kan sikte til:

Kortvoksthet, som små eller særlig kortvokste mennesker
Dverg (mytologi), som vesen i norrøn mytologi
Dverg (Tolkien), som vesen i J.R.R. Tolkiens bøker
Pygme, en eldre betegnelse på folkeslag i Afrika
Dvergstjerne
Brun dverg
Hvit dverg
Gul dverg
Rød dverg
Sub-brun dverg
Sort dverg


== Se også ==
Snehvit og de syv dvergene
John Fante

John Fante (født 8. april 1909, død 8. mai 1983) var en amerikansk forfatter av italiensk herkomst. Hans mest kjente verker er de delvis selvbiografiske bøkene om Arturo Bandini, en gutt med italiensk bakgrunn som vokser opp i Colorado. Bandini-kvartetten består av Wait Until Spring, Bandini (1938), The Road to Los Angeles (utgitt 1985), Ask the Dust (1939) og Dreams From Bunker Hill (1982). Den siste dikterte han til sin kone fordi han selv var blitt blind som følge av diabetes. Fante har også skrevet en rekke filmer: Walk On the Wild Side (1962), Full of Life og My Man and I. Temaer i Fantes bøker er fattigdom, katolsk oppvekst, flerkulturell identitet (fortrinnsvis italiensk/amerikansk) og forfatterlivet. Fantes bok, Ask the dust (2006), er filmatisert. 
I forordet til en ny utgivelse av Bandini-bøkene skriver Charles Bukowski at «Fante var min Gud.»
Tittelen Ask the dust (norsk tittel: Spør støvet) er hentet fra Hamsuns  Pan


== Bibliografi ==
I rekkefølge etter amerikansk utgivelse, og med angivelse av år for oversettelse

Wait Until Spring, Bandini (1938) – Vent til våren, Bandini (1940), oversatt av Johan Borgen
Ask the Dust (1939) – Spør støvet (2007), oversatt av Børge Lund
Dago Red (1940), novellesamling
Full of Life (1952)
The Brotherhood of the Grape (1977)
Dreams from Bunker Hill (1982)
1933 Was a Bad Year (posthumt, 1985, ufullstendig) – 1933 var et dårlig år (1987), overs. av Per Petterson
Road to Los Angeles (posthumt, 1985)
West of Rome (posthumt, 1986), to kortromaner
The Big Hunger (posthumt, 2000), novellesamling


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Fante – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Fante på Internet Movie Database 
(sv) John Fante i Svensk Filmdatabas 
(da) John Fante på Filmdatabasen 
(da) John Fante på Scope 
(fr) John Fante på Allociné 
(en) John Fante på AllMovie 
(en) John Fante hos The Movie Database 
(en) John Fante hos American National Biography 
(en) Omtale på NNDB
Osstrupen bru

Osstrupen bru er ei fritt frambygg-bru på fylkesvei 611 i Kinn kommune i Vestland. Brua krysser den ytre delen av fjordarmen Osstrupen. Brua er 258 meter lang og hovedspennet er 198 meter. Den ble åpnet 15. februar 1976.

		


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Eksterne lenker ==
(en) Osstrupen bru – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Sogn og Fjordane fylkesarkiv: Vegen langs fjorden mellom Naustdal og Eikefjord
En udødelig mann

En udødelig mann er en norsk miniserie i tre deler om Henrik Ibsens barndom og ungdom vist på NRK i 2006, i forbindelse med markeringen av Ibsens 100 års dødsdag. Regissør var Berit Nesheim og manus var skrevet av Siri Senje. Serien som bestod av 3 timelange episoder ble vist på NRK1 i romjula.Serien hadde et seersnitt på nærmere 600 000. Anders Baasmo Christiansen vant prisen for beste mannlige skuespiller under Gullruten 2007 for serien mens selve serien ble nominert i klassen beste TV-drama.


== Medvirkende ==
Henrik Ibsen (barn): Sigurd Arntzen
Lille Hedvig: Gina Victoria Ulveie Lia
Henrik Ibsen (ungdom): Anders Baasmo Christiansen
Knud Ibsen: Sven Nordin
Marichen Ibsen: Kjersti Holmen
Hedvig (ungdom): Birgitte Larsen
Farmor Johanne Paus: Lise Fjeldstad
Stefarfar Ole Paus: Per Theodor Haugen
Onkel Henrik Johan Paus: Eindride Eidsvold
Onkel Christopher Paus: Erland Bakker
Cathrine Paus: Odille A. Heftye Blehr
Hilde Paus: Anna Lena Hansen
Rottejomfruen (faster Ploug): Wenche Foss
Else Sofie: Laila Goody
Clara Ebbel: Kaia Varjord
Reimann: Bjørn Sundquist
Madam Reimann: Marika Enstad
Lillesøster Reimann: Ingrid Emilie Hestnes
Jomfru Crawford: Stina Ekblad
Christopher Due: Joachim Rafaelsen
Ole Schulerud: Kim Sørensen
Latinlærer: Svein Erik Brodal
Lars Nielsen: Mads Ousdal


== Bak serien ==
Regissør: Berit Nesheim
Manus: Siri Senje
Produsent: Tore Bergstrøm
Produksjonsleder: Inger Vatne


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) En udødelig mann på Internet Movie Database
Thomisme

Thomisme er den formen for teologisk og filosofisk tenkning som utgår fra Thomas Aquinas. Thomisme har vært særlig utbredt innen dominikanerordenen, og har hatt sterk innflytelse innen den romersk-katolske kirken, ikke minst på 1800-tallet.
Thomismen forener gresk filosofi og kristen filosofi.


== Eksterne lenker ==
Artikkel om thomisme av Jacques Maritain Center of Notre Dame University
Reality: A Synthesis of Thomistic Thought av Reginald Garrigou-Lagrange
De 24 tesene i thomistisk filosofi – mp3-fil (engelsk)
Timon fra Fleios

Timon fra Fleios (født ca. 320 f.Kr., død 230 f.Kr.) var en filosof som tilhørte de såkalte skeptikerne. 
Han skal ha skrevet mye, og det sies at han var forfatter av både dikt og drama. I sin stil var han ofte meget satirisk. Bare fragmenter av dette er bevart i dag. 
Han kritiserte andre filosofer sterkt, og han mente at det er fånyttes å komme med hypoteser.
Stangehallen

Stangehallen er en flerbrukshall  i Stange kommune i Innlandet. Den ligger ved Stange videregående skole og ikke langt fra Stange stasjon. 
For friidrett har hallen bane med 200 meter doserte svinger. Videre finnes fire håndballbaner, treningsrom, samt lokaler for teater, kurs og skole. Idrettsarealet dekker 5 000 m² av anleggets totalt 12 000 m².


== Referanser ==
Ramzan Kadyrov

Ramzan Akhmadovitsj Kadyrov (russisk: Рамзан Ахмадович Кадыров) (født 5. oktober 1976 i Tsenteroj i Tsjetsjenia) er fungerende statsminister i den russiske delrepublikken Tsjetsjenia. Han er sønn av den tidligere presidenten Akhmad Kadyrov, som ble myrdet i et attentat 9. mai 2004.
Kadyrov ble fungerende president 15. februar 2007 etter Alu Alkhanov, som da ble utnevnt til visejustisminister i Russland av president Vladimir Putin. 2. mars 2007 ble han erklært president av Tsjetsjenias nasjonalforsamling.
Kadyrov styrer Tsjetsjenia gjennom despotisme og undertrykking. Han er blitt kritisert av flere internasjonale organisasjoner for et bredt utvalg av brudd på menneskerettigheter. Human Rights Watch anser bortføring og tortur så utbredt at det utgjør forbrytelser mot menneskeheten. Han har stått for begrensning av offentlig liv for kvinner, og han har ledet utrensking av homoseksuelle. Ramzan Kadyrov har ofte blitt beskyldt for involvering i å kidnappe, henrette og torturere menneskerettsaktivister, kritikere og deres slektninger, både innenfor Tsjetsjenia, i andre regioner av Russland og utenlands, gjennom politisk bruk av politi og militære. Han skal også personlig ha deltatt ved tortur. Han benekter disse beskyldningene.Kadyrov poserer ofte med våpen og militært utstyr, og han viser ofte fram rikdommene sine. Kadyrov-familien har beriket seg kraftig under sitt styre i Tsjetsjenia. Russland sender store pengebidrag til Tsjetsjenia.  Forskjellen mellom Tsjetsjenias regjering og Kadyrov er uklar.I 2017 innførte USA økonomiske sanksjoner mot Kadyrov. USA anklager Kadyrov blant annet for utenomrettslige henrettelser og tortur av fanger. 20. juli 2020 kunngjorde USA nye sanksjoner mot Kadyrov, hans kone og to døtre. Sanksjonene innebærer at de nektes innreise til USA.Nye sanksjoner mot Kadyrov ble offentliggjort av amerikanske myndigheter 10. desember 2020.Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 tilbød Kadyrov sin hær til Russland.  Styrkene til Kadyrov var involvert i Butsja, kjent for Butsja-massakren.  Styrkene til Kadyrov tok kontroll i den ukrainske byen Popasna etter at russisk bombing og artilleribombardement hadde ødelagt mesteparten av byen.  Han foreslo at Russland skulle bruke atomvåpen mot Ukraina.


== Referanser ==
Lydmiksing

Lydmiksing benyttes til lydinnspilling, lydredigering og lydsystemer for å balansere volumene og frekvensene fra en eller flere lydkilder. Dette kan være musikkinstrumenter og vokalister i et band, orkesterseksjoner, programannonsører og journalister, publikumsstøy osv.
Noen ganger gjøres lydmiksing live av en lydtekniker, for eksempel på en rockekonsert eller andre musikkfremføringer hvor PA-system benyttes. En typisk konsert benytter to miksere, en plassert blant publikum for å mikse lyden som går gjennom hovedhøyttalerne, og en annen plassert på siden av scenen for miksing av monitorhøyttalere plassert rett foran utøverne så de kan høre hverandre.
Et annet eksempel på livemiksing er når en DJ mikser to LP-er sammen. Breakbeats lages ved å mikse sammen identiske "breaks". Ofte blir slutten av en forhåndsinnspilt sang mikset sammen med starten på en annen slik at overgangen blir sømløs, hvilket gjøres gjennom beat-matching eller beat-miksing, og gjerne også pitchkontroll.
I andre tilfeller gjøres lydmiksing i studio som en del av en flersporsinnspilling. Dette for å kunne produsere digitale eller analoge lydinnspillinger som en del av et album, en film eller et tv-program. Se: remix.

En lydmikser, eller miksepult, har mange rotérbare knotter (potensiometere) og volumslidere (hvilke også er potensiometere) som brukes for å forandre volumet, volumet på effekter som romklang og lignende, og (tonekontrollering) av de ulike frekvensene tilhørende lydsignalene. På de fleste miksere er alle kontrollere som gjelder for en enkelt lydkanal samlet i en vertikal kolonne. Større og mer komplekse miksere, sånn som de som benyttes i film og tv, kan ha hundrevis av kanaler. Idag har mange miksere, uavhengig av kostnad, automatiseringsfunksjoner som gjør at bevegelsene til kontrollerne utføres automatisk, ikke ulikt et pianola.
Lydmiksing på datamaskin blir også mer og mer populært. Flere og flere uavhengige artister benytter deres egne datamaskiner for digital innspilling og miksing. Lydredigering er ofte også foretatt på datamaskin..
En annen trend er å benytte 5.1, hvilket er "surround"-lyd. Dette krever seks lydkanaler: venstre, senter, høyre, venstre bak, høyre bak, og en egen kanal for lave frekvenser (subwoofer).  På det kommersielle marked er det bare DVD som har en standard for surroundlyd. Etterspørselen etter 5.1 innen lyd- og musikkproduksjon var en gang lite, men har i det siste økt dramatisk samtidig med introduksjonen av 7.1- og 9.1-surround.
Seppuku

Seppuku (japansk 切腹, direkte oversatt «buk-skjæring» eller «mage-snitt») var en form for rituelt selvmord, utført av de japanske samuraiene. Harakiri (腹切 eller 腹切り) er den uformelle, muntlige betegnelsen, et ord som også er mest brukt i Vesten. 
Årsaken til seppuku var vanligvis at samuraien enten vil unngå fiendtlig fangenskap eller bøte for et alvorlig feilgrep, for eksempel for å ha sviktet sin herre. Dette skal allikevel ikke forveksles med soning av en forgåelse, da seppuku ble sett som samuraiens mulighet til å forlate denne verden med æren i behold. Seppuku var en viktig del av samuraienes æreskodeks, den såkalte bushidō, og det var bare samuraiene som hadde anledning til å gjennomføre dette ritualet. Seppuku ble vanlig på slutten av 1100-tallet, og fortsatte frem til slutten av samuraienes tidsperiode, mot slutten av 1870-årene.


== Framgangsmåte ==
Seppuku ble gjennomført ved at samuraien satt i seisa på en pute som lå på et hvitt klede, ikledd hvit kimono. Samuraien tok deretter enten sin tantō (kniv) eller wakizashi (ekstra våpen) og stakk den inn i magen på venstre side og skar over mot høyre. Deretter ville en oppasser normalt avslutte de forferdelige smertene dette førte med seg, ved å halshugge samuraien. De som var ekstra modige kunne imidlertid gjennomføre et tilleggskutt, ved å vri kniven rundt i såret, og føre den tilbake og opp gjennom mellomgulvet. Dette ble ansett som ekstra ærerikt, men de fleste valgte å avslutte livet etter det første kuttet. Da seppuku ble sett som en ærefull avslutning på livet, var det meningen at oppasseren (det blir ennå diskutert om det faktisk var en samurai eller en offisielt, oppsatt bøddel) skulle hugge av hodet og dermed også hjelpe den dømte med å opprettholde sin ære frem til døden. Det ble ansett som svært nedverdigende å vise sine smerter.En mer uoffisiell forklaring på ritualet i mange kobudokretser er at sittestillingen og bukkuttet ville føre til at hodet falt framover og siden ned i hendene på den dømte da det ble hogd av, og at samuraien dermed ville framstå som om han var midt i en bønn.


== Kjente personer som har utført seppuku ==
Det er flere japanere som har begått rituelt selvmord, også i forholdsvis ny tid. Det gjelder for eksempel Saigō Takamori, «den siste sanne samuari» som døde 1877, generalløytnanten Cho Isamu, admiralen Chuichi Nagumo og flere andre militære fram mot Japans nederlag i andre verdenskrig 1945, den nasjonalistiske aktivisten og forfatteren Yukio Mishima som utførte ritualet i 1970 og judomesteren Isao Inokuma som døde 2001.


== Rituelt selvmord i populærkulturen ==
Det finnes en rekke japanske filmer der seppukuritualet står i fokus, hvorav den mest kjente nok er klassikeren Seppuku fra 1962 (mest kjent i vesten som Harakiri). Andre eksempler er  Sword of Vengeance (1972), Shogun Assasin (1980) og Gohatto (1999).


== Se også ==
Selvmord
Selvmord i Japan
De 47 rōnin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Seppuku – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dick Francis

Richard Stanley «Dick» Francis  (født 31. oktober 1920, død 14. februar 2010) var en britisk forfatter og jockey.
Francis var sønn av en jockey. Under andre verdenskrig tjenestegjorde han i Royal Air Force (RAF) som pilot for både bombefly og jagerfly.
Etter at han forlot RAF i 1946, ble Francis en celebritet innen britisk sprangridning. Fra 1953 til 1957 var han jockey for den britiske dronningmoren, mor til dronning Elisabeth II av Storbritannia. Han vant over 350 veddeløp, og ble i sesongen 1953–54 «champion jockey». Karrieren ble avbrutt etter et stygt fall i 1957.
Francis debuterte som forfatter i 1957 med selvbiografien The Sport of Queens. Deretter var han i 16 år fast veddeløpsmedarbeider i avisen London Sunday Express. I 1962 fikk han utgitt sin første thriller, Dead Cert. Dette ble starten på en lang forfatterkarriere og utgivelsen av en rekke kriminalromaner fra hesteløpsmiljøet. Bøkene er oversatt til mer enn 30 språk.Francis mottok en rekke priser for sitt forfatterskap, og per 2006 var han den eneste forfatteren som tre ganger hadde vunnet Mystery Writers of Americas Edgar Award for årets beste roman. I 1989 fikk han britiske Crime Writers' Associations utmerkelse for livslangt arbeide av særlig høy kvalitet innen krimsjangeren, The Cartier Diamond Dagger. I 1996 ble han også tildelt Mystery Writers of Americas høyeste utmerkelse, Grand Master Award.
I 1984 mottok han Order of the British Empire. I 2000 ble han kommandør av samme orden.


== Bibliografi ==
Engelske titlerThe Sport of Queens – selvbiografi (1957)
Dead Cert (1962)
Nerve (1964)
For Kicks (1965)
Odds Against (1965)
Flying Finish (1966)
Blood Sport (1967)
Forfeit (1968)
Enquiry (1969)
Rat Race (1970)
Bonecrack (1971)
Smokescreen (1972)
Slayride (1973)
Knockdown (1974)
High Stakes (1975)
In the Frame (1976)
Risk (1977)
Trial Run (1978)
Whip Hand (1979)
Reflex (1980)
Twice Shy (1981)
Banker (1982)
The Danger (1983)
Proof (1984)
Break In (1985)
Bolt (1986)
Hot Money (1987)
The Edge (1988)
Straight (1989)
Longshot (1990)
Comeback (1991)
Driving Force (1992)
Decider (1993)
Wild Horses (1994)
Come to Grief (1995)
To the Hilt (1996)
10 LB. Penalty (1997)
Field of Thirteen – novellesamling (1998)
Second Wind (1999)
Shattered (2000)
Under Orders (2006)


=== Oversettelser til norsk ===


== Priser og utmerkelser ==
The Edgar Award for Best Novel 1970, for Forfeit
Gold Dagger 1979, for The Whip Hand
The Edgar Award for Best Novel 1981, for Whip Hand
Officer of the Order of the British Empire 1984
The Cartier Diamond Dagger 1989
The Edgar Award for Best Novel 1996, for Come to Grief
Mystery Writers of America Grand Master Award 1996
The Shamus Award for best Private Investigator Novel (Private Eye Writers of America ) 1996, for Come to Grief
The Agatha Award – Lifetime Achivement Award 2000
Commander of the Order of the British Empire 2000
The Gumshoe Award for Lifetime Achievement 2003


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dick Francis offisielle hjemmeside
1983, 1985, 1986 and 1989 audio interviews med Dick Francis
«Obituary: Dick Francis» BBC News
Be Cool

Be Cool er en amerikansk krimkomedie fra 2005 som var basert på en bok av Elmore Leonard med samme navn fra 1999. Boka var oppfølger til romanen Get Shorty, som ble filmatisert i 1995.
Elmore Leonard ble inspirert av Barbara Keith til å skrive Be Cool. Leonard og bandet hennes opptrådde sammen rundt om i USA med en Words and Music Tour etter utgivelsen av boka.


== Handlingsreferat ==
Chili Palmer, rastløs etter år med det han mener var kjedelig film-produksjon, kommer inn i musikk-bransjen etter å ha sett en leiemorder henrette sin gamle venn Tommy Athens, eier av et plateselskap. Chili tilbyr å hjelpe Tommys enke, Edie Athens, med å administrere den sviktende virksomheten, som skylder 300 000 dollar til hiphop-produsent Sin LaSalle. Chili er imponert av sangeren Linda Moon, og hjelper henne med å frigjøre henne fra kontrakten hennes til Nick Carr og Raji, som har en homofil samoansk livvakt ved navn Elliott.
Carr og Raji ansetter en leiemorder, Joe "Loop" Lupino for å drepe Chili før han kan redde Edies bedrift ved å arrangere en live-opptreden for Linda sammen med Steven Tyler og Aerosmith. Lasalle krever betaling på 300 000 dollar, men godtar å gi Chili noen dager på å få pengene på plass. Når russerne forsøker å drepe Chili, dreper Joe Loop feilaktig Ivan Argianiyev - den russiske pøbelens leiemorder. Carr blir rasende når han oppdager denne feilen. Raji forsøker deretter å ta livet av Loop. Carr forsøker å lure Chili, men Chili er mye smartere enn Carr forventet. Raji og Elliott setter også opp en felle for LaSalle. Men fornærmet av Bulkins rasistiske bemerkninger, dreper LaSalle ham.


== Rolleliste ==
John Travolta som Chili Palmer
Uma Thurman som Edie Athens
Vince Vaughn som Roger "Raji" Lowenthal
André Benjamin som Dabu
Robert Pastorelli som Joseph "Joe Loop" Lupino
Christina Milian som Linda Moon
Paul Adelstein som Hyman Gordon
Debi Mazar som Marla
Dwayne Johnson som Elliot Wilhelm
Gregory Alan Williams som Darryl
Harvey Keitel som Nick Carr
Danny DeVito som Martin Weir
Seth Green som Shotgun
James Woods som Tommy Athens
Alex Kubik som Roman Bulkin
George Fisher som Ivan Argianiyev
Serdar Kalsin som Semyon
Anthony J. Ribustello som Fast Freddie
Carol Duboc som Pumpkin
Minae Noji som Miss Bangkok
Arielle Kebbel som Robin
Kimberly J. Brown som Tiffany
Margaret Travolta som Marge
Dan Brown som konsert-publikum.


== Eksterne lenker ==
(en) Be Cool på Internet Movie Database 
(no) Be Cool hos Filmfront 
(sv) Be Cool i Svensk Filmdatabas 
(da) Be Cool i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Be Cool på Allociné 
(nl) Be Cool på MovieMeter 
(en) Be Cool på AllMovie 
(en) Be Cool på Turner Classic Movies 
(en) Be Cool på Rotten Tomatoes 
(en) Be Cool på Metacritic
Tullverket

Tullverket er en statlig myndighet som har til oppgave å kontrollere inn- og utførsel av varer over Sveriges grenser. Tullverket samler inn toll, merverdiavgift og andre skatter for de varene som føres inn fra land utenfor EU samt opplysninger som ligger til grunn for utenrikshandelsstatistikken. Tullverket behandler også informasjon om hvilke regler som gjelder ved handel med land utenfor EU og har til oppgave å se til at disse reglene etterleves.
Strategisk plassert utmed Sveriges grense overvåker Tullverket grensene slik at ikke varer som narkotika, våpen, alkohol m.m. ulovlig føres inn eller ut av Sverige. Bekjempelse av narkotikasmugling, alkohol- og tobakkssmugling samt økonomisk kriminalitet er områder som prioriteres høyt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Emile Berliner

Emile Berliner (født 20. mai 1851, død 3. august 1929) var en tysk-amerikansk oppfinner. Han er mest kjent for å ha funnet opp grammofonen i 1887.
Berliner ble født i Hannover i Tyskland, men emigerte til USA da han var nitten. Han jobbet blant annet i Bell Telephone Company med å utvikle telefoner.
Ved siden av grammofonen oppfant han en ny vev for masseproduksjon av tøy og eksperimenterte mye med helikoptre. Han skal ha klart å lage et helikopter så tidlig som 1909. Den 16. juli 1922 demonsterte han og sønnen et fungerende helikopter for den amerikanske hæren.


== Referanser ==
Gilhusodden

59° 44′ 51.1″N, 10° 15′ 58.0″

Gilhusodden er en odde i Lier som går ut i Drammensfjorden, rett overfor tømmerterminalen på Lierstranda. Om sommeren er Gilhusodden et populært badested, dessuten er det et populært fiskested. Gilhusodden ligger rett ved der Lierelva renner ut i Drammensfjorden, derfor finnes det masse slags fisk der. Sjøørret, ørret, laks (mest i elva), torsk, sei, hvitting og flyndre er arter som er ganske vanlige der.
St. Hallvard-spillet,  Hallvards valg spilles her.


== Eksterne lenker ==
Presentasjon av Gilhusodden friluftsområde fra Lier kommune