jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Storslett

Storslett (kvensk: Hansinkenttä, nordsamisk: Hánssagieddi) er et tettsted og administrasjonssenteret i Nordreisa kommune i Troms og Finnmark. Tettstedet har 1 798 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger ved Reisafjorden omtrent fem kilometer sørøst for Sørkjosen, hvor flyplassen ligger. Europavei 6 går gjennom Storslett.
Her ligger Nordreisa kirke og Nord-Troms videregående skole.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Storslett, Nordreisa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Baglung (distrikt)

Baglung er et av de 75 administrative distriktene i Nepal.
Baglung-distriktet ligger Dhaualagiri-sonen i Vestregionen, og regnes til åsdistriktene. Hovedstad er Baglung, som i 2004 hadde et folketall anslått til 23 297.
Baglung grenser i nordvest mot Rukum, i nordøst mot Myagdi, i vest mot Parbat, og i sør fra øst og vestover mot Gulmi, Pyuthan og Rolpa.
Distriktet inneholder 59 landsbyutviklingssoner og 1 bykommune.
Andelen av buddister i distriktet skyldes særlig innlsaget av nasjonalitetene magar og gurung.
I det norvestligste hjørnet av distriktet ligger Dhorpatan jaktreservat.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Baglung District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kart over Baglung-distriktet
Kart med helseindikatorer (på engelsk)
Oppredning

Oppredning, også kalt mineralprosessering, er betegnelse på prosesser som skiller ut de verdifulle metallene og gråberget fra malmer til videre behandling. Prosessen ble gjerne tidligere gjort i nærheten av gruveinngangen og har gjennom tidene blitt gjennomført ved hjelp av flere forskjellige metoder.


== Etymologi ==
Ordet oppredning kommer fra det tyske ordet aufbereitung, som igjen har sine røtter i det oldgermanske "reidi", som betyr å greie eller ordne.


== Enhetsprosesser ==
Oppredning deles ofte inn i tre hovedgrupper; partikkelreduksjon, sikting og separering. Et moderne oppredningsverk benytter ofte enhetsoperasjoner fra alle disse tre gruppene.


=== Partikkelreduksjon ===
Deles ofte inn i knusing, grove prosesser, og maling (nedmaling), for finere prosesser. I tillegg brukes begrepet mikronisering for produksjon av ultrafint materiale.


=== Sikting ===
Sikteprosesser skiller mineralkorn etter størrelse og i noen tilfeller også kornform. Hensikten er å skille ut partikler med en viss størrelse fra resten av partiklene i en materialstrøm, enten vått eller tørt.


=== Separering ===
Også kalt oppkonsentrering, er betegnelse for en rekke prosesser som skiller mineraler fra hverandre basert på mineralenes spesielle egenskaper som for eksempel egenvekt, magnetisme, overflateegenskaper og elektrostatiske egenskaper. En annen metode er optisk sortering, der man bruker kameraer eller andre sensorer for å direkte registrere en optiske eller andre egenskaper på en partikkel, for deretter å skille den ut fra massestrømmen. Denne sorteringen kan også gjøres manuelt og da kalles det Skeiding. Dette utføres i mindre grad i dag, men var vanlig i tidligere tider.


== Etterbehandling ==
Etter oppredningsverket kan neste steg være et smelteverk, noe som er vanlig for mange malmer. Andre ganger er produktet ferdig og det går videre til sluttbruk, eksempelvis knust kalk til jordbruksformål.
Bjarne Odd Weider

Bjarne Odd Weider (født 17. juni 1913 i Trondhjem, død 17. august 1985) var biskop i Den norske kirkes bispedømme Sør-Hålogaland fra 1969 til 1982. 
Weider ble cand.theol. ved Det teologiske menighetsfakultet, Oslo  i 1936. Han arbeidet i flere år som ungdoms- og hjemmesekretær i Det norske misjonsselskap. I 1955 ble han sokneprest i Hurdal, og i 1961 rektor ved menighetsfakultetets praktisk-teologiske seminar. I 1969 ble han oppnevnt til biskop i Sør-Hålogaland.
Bjarne Odd Weider var far til Bjarne Olaf Weider, prost og i 2006 kandidat til vervet som biskop i Sør-Hålogaland etter Øystein Ingar Larsen.


== Bibliografi ==
Søndagens evangelium 1979
Fortolkning av Tessalonikerbrevene 1978
Kallet og tjenesten 1969
Troens ja 1966
I den Høyestes tjeneste 1956


== Referanser ==
Rachid av Marokko

Rachid av Marokko (arabisk: الأمير مولاي رشيد; født 20. juni 1970 i Rabat) er en marokkansk prins. Han er sønn av kong Hassan II og Latifa Hammou. Prinsen omtales også med tittelen Moulay.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hassan II Golf Trophy
King of Hearts
The greatest visionary leader
Together For a Better World
Strandmaurløve

Strandmaurløve (Myrmeleon bore) er en maurløve (Myrmeleontidae) og er blant de største nettvingene i Norge.


== Utbredelse ==
Strandmaurløve finnes i Nord-Europa bare på havstrender. I Norge er den sjelden. Den finnes bare noen få steder på Østlandet og mangler i dag mange steder der den tidligere er funnet.


== Utseende ==
Vingene er klare uten flekker. Forvingene er under 35 mm lange, ofte mellom 25 og 35 mm. Hodet er nedoverbøyd, med munndelene på undersiden (ortognath). Hannen kan skilles fra den nærstående andre norske arten, M. formicarius på en klubbeformet utvekst (axillarpelott) med korte bøyde hår, finnes ved roten (basis) av bakvingen. Dette mangler hos hannene av M. formicarius.
Arten kan minne om en øyenstikker, men kan skilles fra disse på den lange trådformede antennen med en klubbaktig utvidelse ytterst. Øyenstikkere har kun noe korte nesten ikke synlige antenner.  Maurløver holder vingene bakover kroppen i hvile, libeller har vingene rett ut fra kroppen. Derimot legger vannymfer vingene bakover kroppen i hvile.


== Levevis ==
Maurløver finnes generelt på varme og tørre steder. Larvene bygger groper i løs sand for å fange andre dyr den kan spise. De største gropene er 6-7 cm brede. Maurløvelarven sitter i bunnen av gropen, hvor den har gravd seg ned slik at bare hodet med de kraftige kjevene er synlig. Den venter på at et insekt, ofte en maur, skal komme krypende og falle ned i gropen.
Larvene har fangstgroper i løs sand på havstrender. Ofte er dette steder som blir brukt som badestender eller annen friluftsaktivitet. Derfor er det lett at gropen blir ødelagt og larven sulter. Dette er et alvorlig problem hos  strandmaurløve, og en av grunnene til at den er på tilbakegang i Nord-Europa.  Hos M. formicarius er ikke dette noen trussel, da den har fangstgroper under overheng som røtter, trestammer eller store steiner. Dette er med å beskytte maurløvelarven på den måten at larvegropen ikke utsettes så lett for ødeleggelse.


== Rødlisteart ==
Strandmaurløve har status EN, sterk truet på Norsk rødliste for arter (2015).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Strandmaurløve i Encyclopedia of Life 
(en) Strandmaurløve i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Strandmaurløve hos Artsdatabanken 
(sv) Strandmaurløve hos Dyntaxa 
(en) Strandmaurløve hos Fauna Europaea 
(en) Strandmaurløve hos ITIS 
(en) Strandmaurløve hos NCBI 
(en) Kategori:Myrmeleon bore – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Myrmeleon bore – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.


== Kilder ==
Greve, Lita. 1987. Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer. Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.
Füssen

Füssen er en tysk by i Landkreis Ostallgäu i regionen Allgäu. Byen ligger sørvest i Bayern ved den romantiske veien, en av de mest kjente ferierutene i Tyskland.


== Geografi ==
Füssen ligger på 808 moh., og er  den høyest beliggende byen i Bayern. Gjennom byen flyter Donaus bielv Lech som renner ut i Forggensee rett nordøst for byen. 


== Historie ==

Füssens røtter strekker seg tilbake til romertiden. Stedet utviklet seg med romerveien Via Claudia Augusta som bandt sammen Augsburg og Nord-Italia.  
Fra 1486 til 1505 bygde biskopene i Augsburg Hohe Schloss over middelalderbyen og gjorde det til sin sommereresidens. 
Idag er regionen rundt Füssen et viktig turistområde, kjent for kongeslottene Neuschwanstein og Hohenschwangau som ligger i byens umiddelbare nærhet.


== Severdigheter ==
Hohe Schloss: et godt bevart sengotisk borganlegg.
Kloster Sankt Mang: et tidligere Benediktinerkloster
Schloss Neuschwanstein: et av de mest kjente turistmål i Tyskland ligger i Schwangau utenfor Füssen.
Schloss Hohenschwangau: også i Schwangau.
Festspielhaus Neuschwanstein: en musikkteaterbygning ved Forggensees bredder.


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Füssen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Skogmaurløve

Skogmaurløve (Myrmeleon formicarius) er en maurløve (Myrmeleontidae) og er blant de største nettvingene i Norge.


== Utbredelse ==
Skogmaurløve finnes på lune varme havstrender, men også andre varme steder med løs sandgrunn. I Norge er den sjelden, selv om den er den vanligst maurløvearten. Den finnes bare noen steder på Østlandet, ved Kvam i Gudbrandsdalen og er funnet i Tafjord og Sunndal i Møre og Romsdal og i Hardanger.


== Utseende ==
Vingene er klare uten flekker. Forvingene er over 35 mm lange, ofte nærmere 40 mm. Hodet er nedoverbøyd, med munndelene på undersiden (ortognath). Hannen kan skilles fra den nærstående andre norske arten, strandmaurløve, ved at han mangler en klubbeformet utvekst (axillarpelott) med korte bøyde hår, ved roten (basis) av bakvingen. Dette finnes hos hannene av M. bore.
Arten kan minne om en øyenstikker, men kan skilles fra disse på den lange trådformede antennen med en klubbaktig utvidelse ytterst. Øyenstikkere har kun noe korte nesten ikke synlige antenner. Maurløver holder vingene bakover kroppen i hvile, libeller har vingene rett ut fra kroppen. Derimot legger vannymfer vingene bakover kroppen i hvile.


== Levevis ==
Maurløver finnes generelt på varme og tørre steder. Myrmeleon formicarius flyr sjeldent, ofte sitter den på en gren eller noe lignende.
Larvene bygger groper i løs sand for å fange andre dyr den kan spise. De største gropene er 6-7 cm brede og i bunnen sitter larven. Den venter på at et insekt, ofte en maur, skal komme krypende og falle ned i gropen. Maurløvelarven sitter i bunnen av gropen, hvor den har gravd seg ned slik at bare hodet med de kraftige kjevene er synlig.
Larvene har fangstgroper under overheng som røtter, trestammer eller store steiner. Dette er med å beskytte maurløvelarven på den måten at larvegropen ikke utsettes så lett for ødeleggelse. Om larvegropen lå mer åpent kunnen det være lettere at gropen ble ødelagt og larven sulte. Dette er et alvorlig problem hos den andre norske arten, strandmaurløve, som har fangstgroper i løs sand på havstrender. Ofte er dette steder som blir brukt som badestender. Den finnes bare noen steder på Østlandet og mangler mange steder den tidligere er funnet.


== Kilder ==
Greve, Lita. 1987. Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer. Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) skogmaurløve i Encyclopedia of Life 
(en) skogmaurløve i Global Biodiversity Information Facility 
(no) skogmaurløve hos Artsdatabanken 
(sv) skogmaurløve hos Dyntaxa 
(en) skogmaurløve hos Fauna Europaea 
(en) skogmaurløve hos ITIS 
(en) skogmaurløve hos NCBI 
(en) Kategori:Myrmeleon formicarius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Myrmeleon formicarius – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.
Arvid Nergård

Arvid Halgeir Nergård (født 11. april 1923 i Lenvik i Troms, død 23. november 2006 i Larvik) var en norsk teolog. Mellom 1979 og 1990 var han biskop i Nord-Hålogaland bispedømme. Gift 16. august 1947 med Sofie Lisete Alvilde Nergård (f. 1921) 
Nergård hadde teologisk utdannelse fra det teologiske menighetsfakultet, og ble cand.theol. i 1953. Han ble ordinert til prestetjeneste av biskop Alf Wiig i Tromsø domkirke samme år. 
Nergård arbeidet som sekretær i Den Norske Israelsmisjon, og tjenestegjorde blant annet som residerende kapellan i Sør-Varanger, sokneprest i Tana (1961), Vadsø (1966) og Molde (1970). Fra 1974 var han konstituert prost i Ytre Romsdal prosti. I prestetiden i Finnmark lærte han seg samisk og finsk, gjennom kontakt med brukere av språkene og ved to studieopphold. Han studerte også læstadianisme.
Nergård var i to perioder geistlig representant i Nord-Hålogaland bispedømmeråd.
Arvid Halgeir Nergård utga prekensamlingen Kallet og tjenesten (Didakta norsk forlag, Oslo 2000 ISBN 82-7056-049-9)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Slektsinformasjon om Arvid Nergård
Jörg Schönbohm

Jörg Schönbohm (født 2. september 1937 i Neu Golm i Mark Brandenburg, død 7. februar 2019) var en tysk generalløytnant og politiker (CDU). Fra 1998 var han innenriksminister i delstaten Brandenburg. Han var også visepresident for Studienzentrum Weikersheim.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Jörg Schönbohm vokste opp med fire søsken i Vest-Tysakland, dit de kom etter flykt fra øst i 1945. Han kom fra en luthersk bakgrunn, og var selv troende. Hans bror  Wulf Schönbohm (født 1941) ble CDU-politiker; sønnen Arne Schönbohm ble i 2016 president for Bundesamt für Sicherheit in der Informationstechnik.


=== Militær ===
Han innledet sin militære karrière i 1957. I 1989 ble han utnevnt til generalløytnant. 
Ansvarlig for den tidligere østtyske stridskrefter: I forbindelse med Tysklands gjenforening ble han utnevnt til øverstkommanderende for Bundeswehr i det tidligere DDR, og fikk i oppdrag å koordinere oppløsningen av den tidligere statens hær, Nationale Volksarmee. I september 1991 ble han utnevnt til generalinspektør for hæren. 
Allerede på nyåret i 1992 ble han imidlertid utnevnt til statssekretær i Tysklands forsvarsministerium under forsvarsminister Gerhard Stoltenberg.


=== Politiker ===
Schönbohm ble medlem av CDU i 1994. Han ble først innvalgt i Berlins parlament i 1995, og fra 1996 til 1998 var han innenrikssenator i Berlin i Eberhard Diepgens senat. Han gikk av som senator i 1998, og ble samme år valgt til leder for CDU Brandenburg. I 1998 dannet CDU regjering sammen med SPD i delstaten, og Schönbohm ble utnevnt til innenriksminister og visestatsminister i Brandenburg. Han beholdt disse vervene også etter landdagsvalget i 2004.
Fra 2000 til 2006 var han også medlem av presidiet i CDU. Han gikk av som leder for CDU Brandenburg i 2007, og trakk seg senere også som visestatsminister.

Han ble tildelt Brandenburgs fortjenstorden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jörg Schönbohm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stankgulløye

Stankgulløye (Crysopa perla, syn. Crysopa chrysops) er en av gulløyene (Chrysopidae), en av de middelstore nettvingene i Norge.


== Utbredelse ==
Stankgulløye er en av de vanligste gulløyene i Norge, og er funnet nord til Troms.


== Utseende ==
Stankgulløye ligner mye på Crysoperla carnea, og er en middels stor nettvinge, ca. 3 cm lang. Den er lys grønn. Hodet er lyst grønt, nedoverbøyd, med munndelene på undersiden (ortognath). Øynene er metallisk farget, ofte røde. Det er en mørkere tegning mellom, eller litt bak antennene. Dette er vanligvis en lukket sirkel. Det kan være noen flekker på siden av hodet. Kroppen er grønn, ofte litt svakt blågrønn, og har mange mørke svarte flekker.
Vingene er uten flekker eller mønster, og har for det meste grønne lengderibber (ribbenett), tverribbene er svarte. Langs framkanten av framvingene, på den første åren (costa), finnes noen fine hår som ligger ned langs åren (costa). Vingespennet er mellom 26 og 33 mm.


== Levevis ==
Stankgulløye finnes helst i skog- eller skogkledde myrområder, hvor den lever som rovdyr.


== Referanser ==


== Kilder ==
Greve, Lita. 1987. Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer. Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) stankgulløye i Encyclopedia of Life 
(en) stankgulløye i Global Biodiversity Information Facility 
(no) stankgulløye hos Artsdatabanken 
(sv) stankgulløye hos Dyntaxa 
(en) stankgulløye hos Fauna Europaea 
(en) stankgulløye hos NCBI 
(en) Kategori:Chrysopa perla – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Chrysopa perla – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chrysopa perla – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.
Edmonton (London)

Edmonton er et område i den østlige delen av distriktet Enfield i London, omkring fjorten km nord-nordøst for Charing Cross. Området er avgrenset av North Circular Road i sør, Edmonton Green i nord, Great Cambridge Road i vest og elven Lea i øst. Det er delt inn i Upper Edmonton i sør og Lower Edmonton i nord. Det ligger 13,8 km nordøst for Charing Cross. I henhold til folktellingen av 2001 hadde valgkretsen Edmonton en befolkning på 96 493 innbyggere.


== Historie ==
Den romerske veien Ermine Street går gjennom dagens Edmonton. Edmonton ble første gang dokumentert i  Domesday Book (1086) som Adelmentone. Stedsnavnet er avledet av en gård tilhørende en angelsaksisk mann ved navn Ēadhelm og tūn, «gård».På denne tiden var det den minste av hundredene (herred) i Middlesex, men besto uansett av Enfield, Tottenham og South Mimms. Skog dekket det meste av distriktet og griserøkt var den fremste formen for landbruk.Pymmes Park i Upper Edmonton var opprinnelig en privat eiendom, som på slutten av 1500-tallet tilhørte den mektige Cecilslekten. I 1589 tilbrakte Robert Cecil, 1. jarl av Salisbury sin bryllupsnatt der. Eiendommen ble kjøpt av distriktsforvaltningen og åpnet som en offentlig park i 1906. Pymmes House ble totalskadet av brann under den andre verdenskrig, og ruinene er fjernet. 
I Church Street finner man sognekirken All Saints' Church og Lamb's Cottage, hjemmet til forfatterne Charles og Mary Lamb. 
Edmonton var hjemstedet til sir James Winter Lake, direktøren for Hudson's Bay Company. Dette var årsaken til at en utpost i Canada ble oppkalt etter stedet. Den vokste og er nå provinshovedstad i Alberta. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edmonton, London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Lower Edmonton N9 Information
Reports and Statistics for Edmonton and Enfield Borough
Nordvintergulløye

Nordvintergulløye (Chrysoperla carnea) er en av gulløyene (Chrysopidae), en av de middelstore nettvingene i Norge. 


== Utbredelse ==
Nordvintergulløye er nok den vanligste arten av gulløyer i Norge, og finnes over hele landet. Den finnes vidt utbredt i hele verden (unntatt på polene). 


== Utseende ==
Nordvintergulløye er en middels stor nettvinge, ca. 3 cm lang. Den er lys grønn om høsten og etter overvintringen mer brunlig, nesten rødbrun.  Utover forsommeren lysner igjen fargen til en lyser fin grønn farge. Hodet er nedoverbøyd, med munndelene på undersiden (ortognath). Øynene er metallisk farget, ofte røde.
Vingene er uten flekker eller mønster, og har grønne årer (ribbenett).  Langs framkanten av framvingene,  på den første åren (costa), finnes noen fine hår som ligger langs åren. Hodet er lyst grønt eller brunorange uten noen mørkere tegninger eller flekker mellom antennene. Det kan være noen flekker på siden av hodet. Vingespennet er mellom 24 og 32 mm.


== Levevis ==
Nordvintergulløye er helt ufarlig for mennesker, men lever som rovdyr. Derfor er arten mange steder, blitt brukt i kampen mot skadedyr.
Disse gulløyene tiltrekkes lett til lys, og kan ofte søke til utlamper i stort antall.  Mange kommer også inn i hus, særlig om høsten da de leter etter et egnet sted for overvintring.
Larvene utvikles i løpet av sommeren. De voksne klekkes på sen-sommeren eller om høsten, og overvintrer. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Greve, Lita. 1987. Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer. Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) nordvintergulløye i Global Biodiversity Information Facility 
(no) nordvintergulløye hos Artsdatabanken 
(sv) nordvintergulløye hos Dyntaxa 
(en) nordvintergulløye hos Fauna Europaea 
(en) nordvintergulløye hos ITIS 
(en) nordvintergulløye hos NCBI 
(en) Kategori:Chrysoperla carnea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chrysoperla carnea – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.
Nineta vittata

Nineta vittata er en av gulløyene (Chrysopidae), en av de store nettvingene i Norge.


== Utbredelse ==
Nineta vittata er den vanligste av de store grønne gulløyene i Norge. Enkelte år er den mer tallrik enn andre år. Den finnes i Sør- og Midt-Norge, i det meste av Europa, men ikke lengst sør.


== Utseende ==
Nineta vittata er lys grønn uten noen markerte mørke tegninger eller mønster på kroppen eller vingene. De store fasettøynene er metallisk farget, ofte røde. Hodet er nedoverbøyd, med munndelene på undersiden (ortognath).
Vingene er ufarget med grønne årer (ribbenett). Vingespennet er opptil 40 mm.
Arten kan minne om en øyenstikker, men kan skilles fra disse på de lange tråformede antennene. Øyenstikkere har kun noen korte, nesten ikke synlige antenner. Gulløyer holder vingene taklagt bakover kroppen i hvile, øyenstikker som libeller har vingene vinkelrett ut fra kroppen. Derimot legger vannymfer vingene bakover kroppen i hvile.
De to andre store grønne artene gulløyer i Norge, som kan forveksles med N. vittata, er sjeldne. Nineta flava og Nineta inpunctata har begge et tykt og kort første antenneledd (ved pannen). Hos Nineta vittata er dette dobbelt så langt som bredt (se bilde).


== Levevis ==
Nineta vittata …


== Kilder ==
Greve, Lita. 1987. Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer. Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) sokkelgulløye i Encyclopedia of Life 
(en) sokkelgulløye i Global Biodiversity Information Facility 
(no) sokkelgulløye hos Artsdatabanken 
(sv) sokkelgulløye hos Dyntaxa 
(en) sokkelgulløye hos Fauna Europaea 
(en) sokkelgulløye hos NCBI 
(en) Kategori:Nineta vittata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Nineta vittata – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.
Botany Bay (London)

Se også Botany Bay (andre betydninger)Botany Bay er en landsby i distriktet Enfield, helt i utkanten av London. Det bor omkring 200 mennesker der (2007). Landsbyen er sentrert ved  The Ridgeway, en vei som knytter Enfield til Potters Bar, og til motorveieCrews Hill.n M25. Enfield Chase ligger i sør og vest. Den er omtrent 1,5 km fra jernbanestasjonen ved Crews Hill.
Stedet oppsto da Chase ble omsluttet i 1777 og ble nedtegnet som Botany Bay på C.G. Greenwoods kart av 1819. Navnet er spesielt, ettersom det ikke er noen bukt (bay) i nærheten; stedet er langt fra sjøen. Det var tidligere en kongelig jaktstue der, men reisen fra London sentrum var så lang og vanskelig at det hevdes at et medlem av hoffet skal ha sagt at «man kan like godt reise til Botany Bay»; dette tilnavnet på stedet ble dermed tatt i bruk. Da det finnes steder kalt for Botany Bay spredt over hele England er en alternativ forklaring at disse var opprinnelige begynnelsen for domfelte som var bestemt sendt til Botany Bay i Australia.


== Referanser ==