jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Stabsoffiser

Stabsoffiser er en fellesbetegnelse på de militære gradene oberst, oberstløytnant og major (og tilsvarende grader i marinen). Forsvarets stabsskoler ble etablert for å utdanne offiserer til forsvarsgrenenes høyere staber. På engelsk kalles disse gradene for field officer (USA: field grade).Uformelt brukes det også som betegnelse på offiserer ved sentrale militære staber og overkommandoer.


== Referanser ==
Rolf Lunheim

Rolf Lunheim (født 7. februar 1960) er en norsk professor i sosialantropologi, tidligere ved Sosialantropologisk institutt ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU) og arbeidet frem til 2005 i Norsk Hydro, blant annet som konsernantropolog i Hydro Aluminium og direktør for samfunnsansvar («corporate social responsibility»). Han er sivilingeniør i datateknologi fra Norges tekniske høgskole og ble dr.philos. på avhandlingen «Desert People-Caste and Community, a Rajasthani Village» i 1993 ved NTNU, hvor Jan Petter Blom og Ulf Hannerz var opponenter til avhandlingen. Lunheim ble deretter professor II ved institutt for industriell økonomi, NTNU, og var ansvarlig for undervisning i kulturforståelse for kommende sivilingeniører. Lunheims undervisning og forskning retter seg mot tverrkulturell kommunikasjon og problemstillinger knyttet til etikk og samfunnsansvar i næringslivet. 


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Rolf Lunheim i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Rolf Lunheim i BIBSYS
Lunheims hjemmeside
Bjørn Bauck Erring

Bjørn Bauck Erring (født 6. juni 1947) er professor emeritus i sosialantropologi ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Han ble mag.art. i 1978 med en avhandling fra Sudan.
Erring ble instituttets andre ansatte etter professor Jan Brøgger. Hans faglige interesser er særlig Afrika, arkitektur og turisme. Erring har bidratt mye i utvikling av det tverrfaglige programmet i afrikastudier ved NTNU.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Bjørn Bauck Erring i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Bjørn Bauck Erring i BIBSYS
Svalbard kirke

Svalbard kirke ligger i Longyearbyen på Svalbard og er verdens nordligste kirke. Kirken er en langkirke i tre med 140 plasser. Den ble bygd i 1957, vigslet 24. august 1958 av biskop Alf Wiig, og ombygd i 2004. Arkitekt for kirka var Hans Magnus. 

Svalbards første kirke ble bygd i 1921, men ble brent ned under andre verdenskrig. Kirken inngår i Den norske kirkes organisasjon, men er som Norges eneste kirke administrativt og budsjettmessig underlagt Justisdepartementet.
Forvaltningen av Svalbard kirke ble overtatt av Statens bygge- og eiendomsdirektorat (i dag Statsbygg) i 1977. Etter ombygningen i 2004 ble kirka tilknyttet fjernvarmenettet i Longyearbyen. Den ligger sentralt i Longyearbyen.
Svalbard prestegjeld inngår i Tromsø domprosti, som tilhører Nord-Hålogaland bispedømme. Det er tre ansatte: sokneprest, kateket og husholdsbestyrer. Virksomheten i regi av Den norske kirke finansieres over Svalbard-budsjettet. Soknepresten er ansvarlig for å forvalte den delen av budsjettet som går til kirkens virksomhet. 

Prest og kateket utfører kirkelige handlinger som gudstjenester, dåp, konfirmasjon, vigsel, sjelesorg og andre kirkelige tjenester. Dessuten drives barne- og ungdomsarbeid. I tillegg til den norske bosettingen i Longyearbyen og Ny-Ålesund, befolkningen i Barentsburg og den polske befolkningen i Hornsund, besøker  kirken også innbyggerne i Svea, fangstmenn og andre som overvintrer på Svalbard. Kirken samarbeider med den russisk-ortodokse kirke og den katolske kirke i Norge når det gjelder betjening av de russiske og polske bosetningene.
Biskopen i Nord-Hålogaland har tilsyn med kirkens virksomhet. Tilsetting av de kirkelig ansatte skjer ved Nord-Hålogaland bispedømmeråd, som også har arbeidsgiveransvaret. Siden norsk lov ikke gjelder på Svalbard, gjelder heller ikke kirkeloven. Det er ikke menighetsråd på Svalbard, men det er valgt et kirkeråd som er et slags husstyre for kirken og et samrådingsorgan for soknepresten. Soknepresten er tillagt hele den kirkelige ledelse på Svalbard.


== Sokneprester på Svalbard ==
1920–1924 Thorleif Fredrik Østenstad
1924–1927 Sven Tobiassen Storaker
1927–1932 Marcel Larssen-Kammer
1932–1935 Peder Mathias Reinhart Sefland
1936–1941 Just Philip Christian Kruse
1946–1948 Severin Henrik Ræder Riiber
1948–1949 John Roaldset
1949–1951 Severin Henrik Ræder Riiber
1951–1960 Erling Johan Nødtvedt
1960–1963 Olav Ragnar Tysnes
1963–1970 Samson Vik
1970–1971 Jan P. Hagberg
1971–1973 Samson Vik
1973–1984 Kjell Edgar Jensen
1984–1985 Sverre Møller
1985–1988 Skirnir Gardarsson
1988–1992 Bjørn Joh. Sørensen
1992–1995 Per-Arne Engdal
1995–1999 Jan Høifødt
1999–2005 Svein Raddum
2005–2006 Magne Klingsheim
2006–2018 Leif Magne Helgesen
2018–2019 Arve Marton Marthinsen
2019–Siv Limstrand


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Svalbard kirke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Svalbard kirkes hjemmeside
Kirkelig Pressekontor: Svalbardfolk samles til åpen peisestue
Luftmotstand

Luftmotstand er kraften fra gasspartiklene i luften som virker på et legeme som beveger seg gjennom luften, og som motvirker (bremser) legemets bevegelse.
Motstandskraften (
  
    
      
        
          
            F
            
              D
            
          
        
      
    
    {\displaystyle {F_{D}}}
  ) som virker på et legeme som forflytter seg gjennom et medium, gass eller væske, er gitt ved formelen:

  
    
      
        
          
            F
            
              D
            
          
        
        =
        
          
            1
            2
          
        
        ⋅
        
          
            C
            
              D
            
          
        
        ⋅
        ρ
        ⋅
        A
        ⋅
        
          v
          
            2
          
        
      
    
    {\displaystyle {F_{D}}={\frac {1}{2}}\cdot {C_{D}}\cdot \rho \cdot A\cdot v^{2}}
  
hvor:

CD er dragkoeffisienten for legemet
ρ (gresk bokstav rho) er mediets (gassens eller væskens) tetthet
A er arealet av det tverrsnittet av legemet som står normalt på (på tvers av) strømningsretningen
v er legemets relative hastighet i forhold til mediet (gassen eller væsken)
Panserhaier

Panserhaier (Placodermi) (av gresk: plax – «plate» og derma – «hud») er en utdødd klasse av fisker som levde i silur til karbon. De hadde beinplater på hode og frampart, noen med ledd mellom hode- og kroppspanser. De ulike artene kunne bli fra 1 til 10 m lange. I stedet for tenner hadde de kraftige beinplater i munnen.
En regner med at panserhaiene var en tidlig sidegren på de kjevebærende virveldyrenes stamtre, og er de eldste kjente virveldyrene med kjever. Sammen med en annen utdødd gruppe fisker Pigghaier (som man i dag regner for å være nærmest beslektet med beinfiskene),  etterlot pansehaiene seg ingen etterkommere.


== Se også ==
Dinichthys


== Eksterne lenker ==
(en) panserhaier i Encyclopedia of Life 
(en) panserhaier hos Fossilworks 
(en) Kategori:Placodermi – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Placodermi – detaljert informasjon på Wikispecies
Emma Bones

Emma Bones (født 25. juli 1999) er en norsk skuespiller, kjent for sin rolle som Camilla Mikkelsen i serien Heimebane. I mars 2019 offentliggjorde Netflix at hun hadde fått en av hovedrollene i den amerikanske strømmetjenestens nye, norske dramaserie Ragnarok.Bones flyttet fra Nittedal før hun begynte på skolen og er oppvokst på Vikhammer i Malvik kommune. Hun har gått dramalinja ved Charlottenlund videregående skole, og gikk på Romerike Folkehøgskole 2018/19. Høsten 2019 begynte hun på skuespillerutdanningen ved Teaterhøgskolen i Oslo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emma Bones på Internet Movie Database 
(en) Emma Bones hos The Movie Database
Solrun Williksen

Solrun Williksen (født 22. juni 1940) er professor emeritus i sosialantropologi ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Hun er dr.polit. ved Universitetet i Oslo fra 1992 med avhandlingen Fijians in Business.
Williksen var på 1990-tallet ansatt som førsteamanuensis ved Universitetet i Oslo. Senere kom hun til NTNU. Hun har særlig forsket på Fiji og andre steder i Polynesia.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Solrun Williksen i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Solrun Williksen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Tanuki

Tanuki (狸, タヌキ) er et begrep som brukes om mårhund (Nyctereutes procyonoides) i Japan, der det lever to underarter (N. p. albus på Hokkaido, og N. p. viverrinus på Honshu, Shikoku og Kyushu). Japanske mårhunder er små, hundeligende canider som også opprinnelig stammer fra det fjerne østen, der den har betydning i japansk mytologi.
Noen forskere har hevdet at de japanske mårhundene bør vurderes som en egen art, blant annet basert på forskjeller i antallet diploide kromosomer. Nå visere imidlertid flere studier at antallet allikevel sammenfaller med de fire andre underartene og er 2n = 42. Det lave antallet skaper imidlertid et visst hodebry med hensyn til klassifiseringen. I øyeblikket grupperes arten derfor som andre canider.


== Japansk mytologi ==
I Japan er tanukien også kjent som «mame-danuki». Den er en del av den japanske mytologien og er kjent for å være lystig og skøyeraktig, i tillegg til å være en mester i transformasjon. Det hevdes også at tanukien har magiske evner. Arten figurerer ofte i japansk folkekunst, og den er blant annet med i Studio Ghiblis animefilm «Pom Poko» og det japanske eventyret «Kachi-kachi Yama».


== Eksterne lenker ==
Bilde av tanuki
Entry on tanuki at The Obakemono Project
Tanuki at The Portal of Transformation
Japansk reklame med bl.a. Lille Rødhette og en tanuki
Vørterøl

Vørterøl er en alkoholfri drikk laget av vann, malt og humle og tilsatt kullsyre. I prinsippet er vørterøl øl som ikke har vært gjennom gjæring. I Norge er vørterøl typisk mørkt, omtrent som bayerøl. Vørterøl selges i dag av Ringnes, Hansa og Aass.
Vørterøl inneholder en del mineraler, maltsukker samt noen b-vitaminer. Maltsukkeret tilfører hurtig energi, og vørterøl er derfor bra som sportsdrikk. Vørterølet er mørkt, sødmefylt og med litt smak av humle.
Vørter er et vandig uttrekk som fåes ved utluting av malt, det vil si ei søt «suppe» som er resultatet av kokt vann og malt-ekstrakt. Maltrestene filtreres fra mesken under ølbrygging. Maltuttrekk kan også brukes i vørterkake, brødaktig kake tilsatt vørter. Vørterkake lages av rug- og hvetemel tilsatt vørterøl, krydder, sirup og annet.


== Sportsdrikk ==
Frydenlund bryggeri hadde en vørterøletikett med to barn på. Men de ønsket å snu vørterøltrenden fra å være en barnedrikk til å bli en sportsdrikk. De fikk derfor tegnet en ny etikett for sitt vørterøl i 1938. Da fikk bryggeriets vørterøl etiketten med den kraftige armen til bokseren Schliemann og de fem OL-ringene (som ble utformet av Pierre de Coubertin for Den olympiske komité i 1913) på. Etiketten ble så mønsterbeskyttet av Frydenlund i Norge 1939. Da Norge skulle arrangere vinter-OL i 1952, fikk Den olympiske komité beskjed av patentkontoret at Frydenlund hadde sikret seg rettighetene til bruken av Den olympiske komités symbol lokalt i Norge. Frydenlund lot likevel Den norske olympiske komité bruke ringene under OL.
I 1972 solgte Frydenlund rettighetene til OL-ringene til komiteen for 1 kr og fikk samtidig beholde retten til å bruke ringene på vørterølet. I dag er det Ringnes Vørterøl som bærer OL-ringene.


== Se også ==
Vørterkoking, prosess i ølbrygging
Maltøl,  øl brygget av malt


== Eksterne lenker ==
Om vørterølringene til Ringnes
Kamikaze

Kamikaze (japansk: 神風) er en japansk betegnelse med betydningen «gudevind» eller litt upresist «guddommelig vind», etter en orkan som ødela en mongolsk flåte under ledelse av Kublai-khan som var i ferd med å invadere Japan i 1274 og 1281. De tallmessig overlegne mongolene måtte avbryte felttoget under et fryktelig uvær som feide over strendene i to dager og ødela store deler av den mongolske flåten, og slik ble Japan reddet fra invasjon. Dette var det nærmeste Japan har vært i bli invadert av en fremmed makt de siste 1 500 år før andre verdenskrig, og slik sett spilte historien om de mongolske invasjonsforsøkene en viktig psykologisk rolle i japansk tenkning.


== Definisjon ==
«Et kamikaze-angrep/-oppdrag beskriver et brått, voldelig angrep mot en fiende, særlig der angriperen(e) vet at oppdraget vil føre til egen død» er definisjonen til nettstedet Cambridge Dictionaries Online.


== Historie ==
Ordet ble tatt i bruk under andre verdenskrig som betegnelse for selvmordsfly hvor enkle (og vanskelig manøvrerbare) fly, nærmest flyvende, bemannede bomber ble flydd inn i amerikanske marinefartøyer, særlig hangarskip, for å stoppe den amerikanske framrykningen mot de japanske øyer mot slutten av krigen. Særlig i begynnelsen gjorde de store skader, hvor overraskelsesmomentet tidlig i bruken gjorde at amerikanerne ikke helt visste hvordan de skulle håndteres, men etterhvert lærte amerikanerne å skyte de vanskelig styrbare «flyene».
Japanerne bruke ikke selv Kamikaze-betegnelsen for disse enhetene som utførte disse selvmordsangrepene, men tokubetsu kōgeki tai (特別攻撃隊), som fritt oversatt betyr «Spesialangrepsenheter». Dette er vanligvis forkortet til tokkōtai (特攻隊).
Da andre verdenskrig sluttet hadde den japanske marinens flyvåpen brukt 2 525 kamikaze flygere og hærens flyvåpen 1 387. Ifølge japanske kunngjøringer hadde disse senket 81 fartøyer og skadet 195. Ifølge de japanske kildene hadde disse stått for inntil 80 prosent av de amerikanske tapene mot slutten av Stillehavskrigen. Ifølge amerikanske kilder senket rundt 2 800 Kamikaze flygere 34 fartøyer og skadet 368, drepte 4 900 marinepersonell og skadet over 4 800. De samme kilder sier at 14 prosent av flyene nådde sine mål og av de som ble truffet, sank 8,5 prosent. Det er vanskelig å få sikre tall om hvilken effekt disse angrepene hadde, men de ulike oppgavene gir en pekepinn.
Etter krigen har ordet i den vestlige verden også blitt brukt om selvmordsbombere. Slike selvmordsangrep ble også gjennomført i mindre skala av bakkesoldater tungt lastet med sprengstoff og båtpersonell med hurtiggående småbåter.


== Se også ==
Selvmordsbombere
Selvmord
Seppuku (harakiri)
Martyr


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kamikaze – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Artikkel Svenska Dagbladet, omtale av bok om Kamikazepiloter
Jikininki

Jikininki ( 食人鬼 – menneskespisende spøkelser) er i japansk buddhisme gjenferdene etter grådige, egoistiske og ugudelige personer som er dømt til å dra ut og spise menneskelik etter døden. Om natten drar de på leting etter nylig døde kropper og matofringer lagt ut for de døde.Jikininki blir ofte beskrevet som råtnende kadaver, av og til med umenneskelige trekk som skarpe klør eller glødende øyne.


== Referanser ==
Havengler

Havengler er en gruppe haier som med sin flate kropp likner mye på skater og rokker. 


== Slektskap ==
De 16 kjente artene er alle klassifisert i én slekt (Squatina) som utgjør en egen familie (Squatinidae) og orden (Squatiniformes). 


== Eksterne lenker ==
(en) Havengler – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Havengler i Encyclopedia of Life 
(en) Havengler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Havengler hos Artsdatabanken 
(sv) Havengler hos Dyntaxa 
(en) Havengler hos Fossilworks 
(en) Havengler hos ITIS 
(en) Havengler hos NCBI 
(en) Kategori:Squatina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Squatina – detaljert informasjon på Wikispecies
Anders Platou Wyller

For musikeren se: Anders Wyller.Anders Platou Wyller (født 24. april 1903 i Stavanger, død 2. oktober 1940 i Stockholm) var en norsk litteraturforsker og humanist. 


== Liv og virke ==


=== Familie ===
Anders Wyller var sønn av Thomas Christian Wyller (1858–1921) og Birgitte Platou (1862–1922). Faren var stadsfysikus (bylege), av slekten Wyller, og mora av slekten Platou. Anders selv ble gift i 1926 med Anne-Marie Strindberg (1902–2007), som var datter av den svenske forfatteren August Strindberg. Deres sønn Arne August Wyller (1927–2001) ble en anerkjent astronom og professor i USA. En annen sønn ble far til musikeren Anders Wyller (født 1964).
Etter examen artium ved Kongsgård skolei Stavanger, studerte han jus ved Det Kongelige Frederiks Universitet i Oslo og ble leder av Det Norske Studentersamfund i 1925. Fra 1927 var han redaktør i Samtiden. Han bodde i Frankrike fra 1929 og var norsk lektor ved Sorbonne fra 1933 til 1936, da familien flyttet tilbake til Oslo. Han ble så dr. philos. året efter, med avhandlingen Paul Claudel. En kristen dikter og hans drama. (Paul Claudel (1868–1955) var en antinazistisk fransk forfatter som tyve år senere også ble biografert av Hallvard Rieber-Mohn.) 
Anders Wyller stiftet Nansenskolen, sammen med Kristian Schjelderup og Henriette Bie Lorentzen. Innvielsen fant sted på Lillehammer den 18. mars 1939. Ved invasjonen den 9. april 1940 meldte Wyller seg til tjeneste og ble sendt til Nord-Norge, hvor han hovedsakelig jobbet for Norsk rikskringkasting. Men han ville forlate landet. Da krysseren HMS «Devonshire» (1927) stevnet fra kai i Tromsø den 7. juni med kurs for England, var Wyller ombord, sammen med kong Haakon VII, kronprins Olav og flere regjeringsmedlemmer. 
Han arbeidet en kort tid for den britiske kringkastingen BBC i London, før han ble diagnostisert med kreft. Han ble sendt med fly til Sverige, hvor han fikk treffe familien, før han døde 2. oktober. 
I boka Kjempende humanisme, som kom ut etter hans død, presenterer han sine visjoner om menneskeverd og kristen humanisme.


== Utgivelser ==
Wyller, Anders Platou (1936). Paul Claudel: en kristen dikter og hans drama. Oslo: Aschehoug. 
Wyller, Anders Platou (1947). Kjempende humanisme: artikler og taler. Oslo: Aschehoug. Se også mange titalls digitaliserte brev forfattet av Anders Platou Wyller til kjente humanister som Fridtjof Nansen (1861–1930)


== Referanser ==


== Kilder ==
Anders Wyller i Norsk biografisk leksikon.
Yatagarasu

Yatagarasu (八咫烏) er en ravn med tre føtter, forbundet med solgudinnen Amaterasu. Fuglen brukes i emblemet til Japans fotballforbund.
Whig

Whig kan referere til:


== Politiske partier og grupper ==
Kirkepartiet, en radikal faksjon av skotske presbytere på midten av 1600-tallet (de opprinnelige whiggene)
Whig (historisk britisk parti), en løs politisk gruppe fra slutten av 1600-tallet til midten av 1800-tallet i Storbritannia
Radikale whigs, en gruppe av politiske kommentatorer i Storbritannia som spilte en betydningsfull rolle under den amerikanske revolusjon
Whig,  patriot under den amerikanske revolusjon, en britisk nordamerikansk kolonist som støttet etableringen av en uavhengig stat (som ble USA)
Whig (historisk amerikansk parti) (1833 – 1860)
True Whig Party, også kjent som «Liberian Whig Party», Liberias eneste lovlige politiske parti fra 1878 til 1980
Kulturminnevern

Kulturminnevern er det arbeidet som utføres for å verne kulturminnene. Ordet brukes også som et samlebegrep om de offentlige instanser og de frivillige organisasjoner som arbeider med kulturminnevern.


== Verneverdighet ==
Et verneverdig eller bevaringsverdig kulturminne har så stor verneverdi at det bør vernes og bevares. De fleste verneverdige eller bevaringsverdige kulturminner er ikke formelt vernet, men tas allikevel vare på fordi de oppfattes som verdifulle.De mest verneverdige kulturminnene er oppført på UNESCOs liste over verdens kulturarv. Kulturminner av nasjonal verdi er enten automatisk fredet eller vedtaksfredet etter kulturminneloven. Kulturminner kan også ha regional eller lokal verdi. Normalt vil det være kommunene som vurderer vern av slike kulturminner. Med hjemmel i plan- og bygningsloven kan bygninger eller miljøer reguleres som hensynssone bevaring.
En annen måte å signalisere verneverdi på er listeføringer. Eksempler på slike lister er Byantikvaren i Oslos «gule liste», Riksantikvarens fartøyvernliste, landsverneplaner eller listen over statens kulturhistoriske eiendommer.


== Se også ==
Kulturminnevern i Norge
Kulturvern
Bygningsvern
Kulturminneforvaltningen i NorgeKonservering
Restaurering
Rehabilitering
Utbedring
Reparasjon


== Referanser ==


== Litteratur ==
Holme, Jørn (red.) Kulturminnevern : lov, forvaltning, håndhevelse. Oslo : Økokrim, 2005. ISBN 82-995929-0-9
Christensen, A.L.: Kunsten å bevare : om kulturminnevern og fortidsinteresse i Norge. Oslo : Pax, 2011. ISBN 978-82-530-3320-4


== Eksterne lenker ==
Miljøstatus i Norge: Kulturminner
Miljøstatus i Norge: Verdensarven
Ola Solum

Ola Solum (født 17. juli 1943, død 28. juni 1996) var en norsk filmregissør og manusforfatter, kjent for å ha regissert filmene Orions belte og Reisen til julestjernen.


== Karriere ==
Ola Solum var et av regissørtalentene som ble støttet av Norsk Film A/S på 1970-tallet. I 1976 regisserte han sin første spillefilm Reisen til julestjernen, som vises på NRK hver julaften. I 1978 laget Solum filmen Operasjon Cobra. I forbindelse med Norsk Films 50-årsjubileum, fikk Solum derfor regissøroppgaven på Carl Gustav, gjengen og parkeringsbandittene (1982). I 1985 regisserte Solum filmen Orions belte, som ble en stor suksess i Norge og i utlandet. Filmen ble vist til over 600 000 publikummere på kino i Norge og fikk en Amandapris.
Da Solum laget filmen Landstrykere (1989), tok filmen to år lengre å lage enn det som var planlagt. Den kostet også 12 millioner kroner mer enn forventet, noe som førte til at Norsk Film A/S byttet ut sjefen.
Musiker Hans Solum var hans far. Ola Solum døde av kreft i 1996, 52 år gammel.


== Filmografi ==
1994 – Trollsyn
1991 – Kvitebjørn kong Valemon
1989 – Landstrykere
1987 – Turnaround
1985 – Orions belte
1983 – Kamera går! - Norsk filmproduksjon gjennom 75 år
1982 – Carl Gustav, gjengen og parkeringsbandittene
1978 – Operasjon Cobra
1976 – Reisen til julestjernen


== Priser (utvalg) ==
1985 – Aamot-statuetten
1985 – Sølvklumpen for Orions belte (regi)
1980 – Sølvklumpen
1978 – Sølvklumpen


== Referanser ==


== Kilder ==
Bedre enn sitt rykte – En liten norsk filmhistorie. 2.utgave, Norsk filminstitutt Oslo, 2004. Gunnar Iversen, Øivind Hanche, Nils Klevjer Aas.


== Eksterne lenker ==
(en) Ola Solum på Internet Movie Database 
(sv) Ola Solum i Svensk Filmdatabas 
(da) Ola Solum på Filmdatabasen 
(da) Ola Solum på Scope 
(fr) Ola Solum på Allociné 
(en) Ola Solum på AllMovie 
(en) Ola Solum hos The Movie Database 
(no) Ola Solum i Norsk biografisk leksikon