jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Selfoss (foss)

Selfoss er en 10 meter høy foss i elven Jökulsá á Fjöllum. Lenger ned i elven ligger Dettifoss og Hafragilsfoss. Selfoss er fredet, sammen med naturparken i Jökulsárgljúfur.


== Eksterne lenker ==
(en) Selfoss (waterfall) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Helene Bøksle

Helene Margrete Bøksle (født 1. april 1981 på Frydnes i Harkmark i Mandal) er en norsk sanger og skuespiller. Hun skriver det meste av materialet sitt selv, i en blandingsjanger mellom folkemusikk, pop og folkrock. Hun fikk sitt gjennombrudd i 2009 med juleplata Det hev ei rose sprunge som solgte til platinaplate. Hun har også ved flere anledninger sunget sammen med Bjørn Eidsvåg, David Urwitz, Kurt Nilsen, Secret Garden og Vamp.
Bøksle er datter av Ivar Bøksle og vokste opp på Frydnes innerst i Harkmarkfjorden utenfor Mandal. Hun er utdannet ved Nordisk Institutt for Scene og Studio.


== Musikkarriere ==
Som 13-åring sang Bøksle under utdelingen av Nobels fredspris. Høsten 2003 deltok hun i talentkonkurransen Kjempesjansen på NRK sammen med Hannah Wilder på hardingfele. Hun stilte med låten «Heiemo og nykkjen», en moderne framførelse av middelalderballaden «Nøkken som belar». Hun kom til finalen, hvor hun framførte den tyske folketonen og julesalmen «Det hev ei rose sprunge», og endte på fjerdeplass. Julen 2003 opptrådte hun på Frelsesarmeens julekonsert med «Det hev ei rose sprunge».
I september 2004 satte Bøksle opp musikkforestillingen Elverhøy i Ravnedalen i Kristiansand. Den trakk over 5 000 tilskuere og arrangementet ble senere gjentatt tre år på rad. Hun ga ut debutplata Elverhøy i 2006 som ble nominert til Spellemannsprisen.Sammen med Forsvarets Stabsmusikkorps opptrådte Bøksle i forestillingene under Norsk Militær Tattoo i mai 2008, en redigert versjon av forestillingene ble senere sendt på NRK1.Bøksle har levert vokal til temamusikken til videospillet Age of Conan: Hyborian Adventures, komponert av Knut Avenstroup Haugen i 2009. Denne musikken mottok en rekke priser, blant annet Hollywood Music Awards for beste spill-musikk. Samme år opptrådte hun også på Spellemannprisen 2009.
I 2010 turnerte Bøksle i Kina med musikerne Markus Lillehaug Johnsen (gitar) og Stein Inge Brækhus (perkusjon) i regi av Rikskonsertene med 17 konserter på to uker. Lille julaften og 2. juledag 2010 hadde Bøksle en halv times julekonsert med Kringkastingsorkestret (KORK) på NRK1 med over 700 000 seere.
I 2011 deltok Bøksle i Melodi Grand Prix 2011 med melodien «Vardlokk». I den første delfinalen på Ørlandet 15. januar gikk hun direkte videre til finalen i Oslo Spektrum. I 2013 kom soloalbumet Svalbard.


== Diskografi ==
2006: Elverhøy
2008: Age of Conan: Hyborian Adventures (spillmusikk)
2009: Morild
2009: Det hev ei rose sprunge (juleplate)
2010: Det hev ei rose sprunge (2010-versjon med to nye innspillinger)
2010: Kurt Nilsen – Have Yourself a Merry Little Christmas («Gje meg handa»)
2013: Svalbard
2014: Godnatt, min skatt
2014: Stormy Nights (Single)


== Roller ==
Kaptein Sabeltann og skatten i Kjuttaviga – Sunniva (1998 og 1999)
Vildanden – Hedvig
Nattergalen – Hovedrolle (2006)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Helene Bøksle på Internet Movie Database 
(en) Helene Bøksle på Discogs 
(en) Helene Bøksle på MusicBrainz 
(en) Helene Bøksle på Spotify 
(en) Helene Bøksle på Songkick 
Helene Bøksle på Facebook
Selfangst

Selfangst er kommersiell fangst av viltlevende seler. Næringen utøves i vår tid av fangstfolk fra Norge, Canada og Russland i nordatlantiske farvann. De viktigste artene, økonomisk sett, er grønlandssel, klappmyss og storkobbe.


== Norsk selfangst ==

Sel har vært jaktet i uminnelige tider i Norge, men før den kommersielle fangsten begynte ble det kalt seljakt. Norsk selfangst fra havgående fartøyer tok først til på begynnelsen av 1700-tallet, men særlig betydningsfull ble den ikke før på 1800-tallet. Til å begynne med var det kun nordnorske skuter som jaktet på hvalross ved Bjørnøya og Spitsbergen. Etter hvert ble det også jaktet etter hvalross i Vestisen, og skuter fra Nordvestlandet og Sør-Norge kom med i fangsten. Da hvalrossbestanden kulminerte ble jakten rettet mot andre arter, som grønlandssel og klappmyss, og jaktområdet ble utvidet til også å gjelde Østisen. Fra 1937 ble det også fanget sel utenfor Newfoundland.Seljakt i norske farvann foregår fortsatt i begrenset omfang etter havert, steinkobbe, ringsel og grønlandssel. Fangst av de kystlevende bestandene av havert og steinkobbe ble kvoteregulert fra 1997. Fangst av de pelagiske artene grønlandssel og klappmyss er nå kvotebestemt.
EU innførte i 2009 forbud mot transitt av selprodukter. Norske myndigheter subsidierte selfangst til 2015. Den siste selfangstskuten la ned virksomheten i 2017.


=== Østisen og Vestisen ===
Østisen er områdene utenfor Kvitsjøen i Russlands økonomiske sone. Vestisen eller Vesterisen er havområdene hovedsakelig mellom Grønland og Jan Mayen. De norske fangstkvotene for sel fastsettes etter anbefalinger fra Det internasjonale havforskningsrådet, Den nordvestatlantiske fiskeriorganisasjon og Havforskningsinstituttet. Norges kvoter i 2007 var på til sammen 46 200 voksne dyr, hvorav 15 000 i Østisen og 31 200 i Vesterisen. Russland har forvaltningsansvar for bestanden i Østisen, mens bestandene i Vesterisen er spredt over flere lands fiskerijursidiksjoner.


=== Ulykker ===
Ulykkene i Vestisen inntraff i 1952 da fem norske selfangstskuter fra Troms og Sunnmøre med tilsammen 78 mann ombord forsvant under en kraftig storm i Vestisen ved Grønland.


=== Internasjonal kritikk ===


== Fotogalleri ==

		
		
		


== Se også ==
Seler
Seljakt
Hakapik
Odd F. Lindberg


== Litteratur ==
Karlsen, Kjeldsberg, Sandnes, Hay, Juul (red.): Båten, bruket og fangsten ISBN 978-82-8090-020-3
Sandbæk, Sandnes, Juul (red.): Båten som bedrift ISBN 978-82-8090-021-0


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Seal hunting – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Forskrift om utøvelse av selfangst i Vesterisen og Østisen i Lovdata.no. 11. februar 2003
Fiskeridirektoratet om selfangst
Nærings- og fiskeridepartementet om selfangst i Østisen og Vesterisen
Søkbar digitalkopi av Sjøpattedyr (Universitetsforlaget, 1998)
Dr. T og kvinnene

Dr. T og kvinnene er en filmkomedie fra 2000. Den er regissert av Robert Altman, og har Richard Gere i hovedrollen som dr. T. Filmen ble distribuert av Artisan Entertainment.


== Handling ==
Dr. Sullivan Travis («Dr. T») er en rik gynekolog fra Dallas, som behandler de rikeste damene i Texas. Han opplever at livet hans begynner å falle fra hverandre da hans kone, Kate, får nervøst sammenbrudd og blir sendt til statens mentalsykehus. Dr. Ts eldste datter, Dee Dee, planlegger å gjennomføre sitt planlagte bryllup til tross for at hun bærer på en hemmelighet om at hun er lesbisk og har følelser for Marilyn, brudepiken. Dr. Ts yngste datter, Connie, er svært opptatt av konspirasjonsteorier, og har sin egen måte å gjøre det meste på. Dr. Ts lojale sekretær, Carolyn, har romantiske følelser for ham, som forøvrig ikke blir gjengjeldt. I tillegg må han forholde seg til Peggy, svigerinnen som bryr seg med det meste. Den eneste som tilbyr hjelp og trøst er Bree, en golfinstruktør.


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dr. T og kvinnene på Internet Movie Database 
(no) Dr. T og kvinnene hos Filmfront 
(no) Dr. T og kvinnene på NRK TV 
(sv) Dr. T og kvinnene i Svensk Filmdatabas 
(da) Dr. T og kvinnene i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Dr. T og kvinnene på Allociné 
(nl) Dr. T og kvinnene på MovieMeter 
(en) Dr. T og kvinnene på AllMovie 
(en) Dr. T og kvinnene på Turner Classic Movies 
(en) Dr. T og kvinnene på Rotten Tomatoes
SoddJazz

SoddJazz (etablert på Inderøy i 1995) er en norsk jazzfestival, arrangert årlig i april/mai.  Det arrangeres av Inderøy Jazzforum, som igjen er sentrert rundt lærere og elever på jazzlinja ved Sund folkehøgskole, samme sted.  Av andre bidragsytere kan nevnes Midt-Norsk Jazzsenter og i noen grad Jazzlinja (NTNU).  Sentrale initiativtakere og ledere av festivalen gjennom årene har bl.a. vært Sverre Gjørvad, Olav Kallhovd, Njål Ølnes og Eirik Hegdal.
Soddjazz har som mål å presentere musikk av høy kvalitet. 
Hoveddelen av programmet har ligget innen det som kan betegnes som moderne jazzmusikk, men programmet har også inneholdt samtids-, tradisjons-, crossover- og verdensmusikk, performances, seminarer og workshops.
Festivalen har i flere år dessuten arrangert godt besøkte kirkekonserter, med bl.a Come Shine, Solveig Slettahjell, Kristin Asbjørnsen og Christian Wallumrød ensemble.
Utvalgte musikere har gjennom årene blitt utfordret til å holde rene solokonserter under Soddjazzfestivalen, deriblant:Vigleik Storaas, Stian Carstensen, Melvin Peters, Arve Henriksen, Christian Wallumrød, Paal Nilssen-Love, Mats Eilertsen, Håvard Wiik, Kjetil Møster, Tor Haugerud, Rolf-Erik Nystrøm og Ståle Storløkken.
Det arrangeres en egen festivalutstilling med en festivalkunstner i samarbeid med Nils Aas kunstverksted. Festivalkunstnere har bl.a vært:Kjell Bendiksen, Morten Krogvoll, Silje Sagfjæra, Arne Nøst, Jørgen Nash, Vigdis Dagsdatter Øien, Tore Hansen, Terry Nilssen-Love, Barbro Maria Tiller, Ingri Egeberg og Gunhild Vatn.
Nils Aas kunstverksted brukes også som konsertlokale, bl.a for solokonsertene.
Andre lokaliteter er Sakshaug kirke, Inderøy kulturhus og «Rødbrygga» i Straumen.


== Eksterne lenker ==
soddjazz.no
Eliot Ness

Eliot Ness (født 19. april 1903 i Chicago, død 16. mai 1957) var en amerikansk politietterforsker ved Finansdepartementet som ledet den legendariske etterforskningsgruppen med økenavn The Untouchables i forbudstiden.
Ness ble født i Chicago i Illinois som sønn av de norske immigrantene Peter og Emma Ness. Faren var født i Stangvik og moren på Jessheim. Familien drev et bakeri. Han fikk sin utdannelse ved Universitetet i Chicago og ble uteksaminert i 1925 med en grad i forretninger og jus. Han begynte sin karriere som etterforsker ved Retail Credit Co., der han innhentet bakgrunnsinformasjon for kredittopplysninger. Senere vendte han tilbake til Universitetet i Chicago og tok en mastergrad i kriminologi.
I 1926 ble Ness oppmuntret av sin svoger Alexander Jamie, som var agent i Bureau of Investigation (senere FBI), til å begynne som kriminaletterforsker. Han begynte i Finansdepartementet i 1927 og ble utplassert i Bureau of Prohibition i Chicago for å håndheve den nasjonale forbudsloven.
Etter at Herbert Hoover ble valgt til USAs president, fikk finansminister Andrew W. Mellon ansvaret for å bekjempe Al Capone. Den føderale regjeringen gikk til angrep fra to kanter: skatteunndragelse og alkoholforbudet. Ness ble valgt til å lede operasjonene etter forbudsloven ved å angripe Capones illegale bryggerier og forsyningsruter. Dette ble for øvrig skildret i TV-serien The Untouchables med Robert Stack i hovedrollen som Ness og i Brian De Palmas film De ubestikkelige fra 1987, hvor Kevin Costner spilte Ness.
Fra 1935 til 1937 var Ness direktør for offentlig sikkerhet (sjef for både politiet og brannvesenet) i Cleveland, som den gangen var USAs femte største by og ikke minst ansett som den farligste. Han hadde blant annet ansvaret for etterforskningen av en seriemorder som begikk minst tolv parteringsdrap i byen på den tiden, men gjerningsmannen ble aldri tatt.
I 1947 var Ness republikanernes borgermesterkandidat i Cleveland, men tapte mot den sittende borgermesteren Thomas A. Burke.
Ness slet de siste årene av sitt liv med turbulente ekteskap, dårlig økonomi og et synlig alkoholmisbruk. Hans innsats for å bekjempe mafiaen var for det meste glemt da han døde, men han rakk å skrive en selvbiografisk bok. Minnet om Ness ble gjenopplivet etter hans død, da boken ble inspirasjon for en TV-serie og en spillefilm om The Untouchables.


== Referanser ==
Casino Royale (roman)

Casino Royale er den første boken om «James Bond» av Ian Fleming, utgitt i 1953. Boken gav opphav til elleve andre romaner av Fleming selv, i tillegg til to novelleantologier, fulgt av en rekke andre bøker om «James Bond» av andre forfattere.
Casino Royale har vært filmet tre ganger, i 1954, 1967 og 2006. Det ble også laget en satirisk versjon av filmen i 1967, med David Niven som Bond. Artig nok var David Niven en av kandidatene til å spille Bond i de seriøse filmene, men rollen gikk altså til Connery.
Casino Royale har også blitt utgitt som tegneserie. Første gang var i avisa The Daily Express i juli 1958. Det var den engelske tegneserietegneren John McLusky som i sin tid skapte ansiktet til James Bond. Likheten mellom Connery og tegneserieversjonen av James Bond i Casino Royale var slående og dette skal ha påvirket valget av nettopp Sean Connery som den første Agent 007 på film.


== Handling ==
M, sjef for den britiske hemmelige tjenesten, tildeler James Bond, agent 007, å slå Le Chiffre konkurs i en poker-turnering. James Bond må derfor gå undercover som en styrtrik jamaicansk playboy ved et kasino i Nord-Frankrike. M tildeler ham også en følgesvenn Vesper Lynd, personlig assistent til sjefen for seksjon S fra Sovjetunionen. CIA og det franske Deuxième Bureau sender også deres egne agenter som observatører. Spillet blir snart til en intens konfrontasjon mellom Le Chiffre og James Bond.
Le Chiffre vinner første runde av turneringen, og tar med seg alle pengene fra James Bond. En CIA-agent, Felix Leiter, gir Bond en konvolutt med penger. Spillet fortsetter, til tross for at en av Le Chiffres håndlangere forsøker å myrde Bond. Men Bond vinner til slutt poker-turneringen, og tar Le Chiffre sine åtti millioner franc. Le Chiffre blir desperat etter å få tilbake pengene sine, så han kidnapper Vesper Lynd, og torturerer Bond. Han truer med å drepe dem begge, hvis han ikke får alle pengene sine tilbake. Men en snikmorder dukker opp, og dreper Le Chiffre. 
Vesper Lynd besøker Bond hver dag når han blir frisk på sykehus, og han innser etter hvert at han elsker henne. Han vurderer til og med å forlate de britiske hemmelige tjenestene for å slå seg til ro sammen med henne. Når han omsider blir utskrevet fra sykehus tilbringer de tid sammen, og blir til slutt kjærester. En dag ser de en mystisk person ved navn Gettler som sporer alle bevegelsene deres, noe som gjør Lynd veldig urolig. Neste morgen oppdager Bond at Lynd har begått selvmord. Hun etterlater seg en beskjed som forklarer at hun var en ufrivillig dobbeltagent for det sovjetiske innenriksdepartementet. En kriminell organisasjon hadde kidnappet kjæresten hennes, en polsk pilot, som hadde avslørt informasjon om henne under tortur.


== Referanser ==
Jakob von Metzler

Jakob von Metzler (født 17. april 1991, død 27. september 2002 i Frankfurt am Main) var sønn av den tyske bankieren Friedrich von Metzler.
Han ble bortført og drept som 11-åring i nærheten av foreldrehjemmet i Frankfurt-Sachsenhausen av jusstudenten Magnus Gäfgen. Bakgrunnen for bortføringen var at Gäfgen, som utga seg for å være rik for å kunne omgås Frankfurts overklassemiljø, ville forsøke å presse foreldrene hans for penger.
Saken vakte stor og kontrovers oppsikt i Tyskland fordi visepolitipresidenten i Frankfurt hadde besluttet å la Gäfgen trues med tortur i håp om å finne Jakob von Metzler i live.


== Eksterne lenker ==
Side med informasjon og bilder av Jakob von Metzler
Liv (1934)

For filmen fra 1967 ved samme navn, se Liv (1967).Liv er en norsk dramafilm fra 1934. Filmen var regissert av Rasmus Breistein, og dette var den første nynorske spillefilmen som ble laget.
Filmen er basert på Kristofer Jansons fortelling «Liv» fra hans første bokutgivelse «Fraa Bygdom» (1866). Fortellingen ble utgitt på nytt av Varde Forlag i 1945, og denne utgivelsen er illustrert med fotografier fra Rasmus Breisteins film.


== Handling ==
Filmen forteller om Liv (Tordis Maurstad) som forelsker seg i tateren Aslak (Alfred Maurstad). Aslak ønsker hevn over faren til Liv for gamle synder, og han ødelegger farens ry i bygda og drar da hevnen er fullført. Da er Liv gravid. Aslak angrer og vender forelsket tilbake til Liv.


== Produksjon ==
Uteopptakene ble gjort i Vågå i Gudbrandsdalen, langs Sjodalsvannene ved Gjende og i Bøverdalen sommeren 1934. Innendørsopptakene ble gjort i Ordresalen på Akershus festning.


== Skuespillere ==
Tordis Maurstad som Liv Haugen
Alfred Maurstad som Aslak Braaten
Ingjald Haaland som Gunnar Haugan
Eva Fochsen som Liv som barn,
Helga Rydland som Guro, mor til Aslak,
Sigurd Eldegard som en bonde
Edvard Drabløs som en bonde
Lisbet Nyborg som en bondekone
Johs. Jensen som en prest
Arne Kleve som en fant


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Liv på Internet Movie Database 
(no) Liv i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Liv hos Filmfront
The Gremlins

Se også filmen fra 1984, GremlinsThe Gremlins er en barnebok skrevet av den britiske forfatteren Roald Dahl i 1943. Boken er ikke oversatt til norsk. Boken ble skrevet til Walt Disney, som lagde en tegnefilm av boken, men filmen ble ikke utgitt. The Gremlins handler om jagerpiloter under den andre verdenskrig, og de ukjente farene som befinner seg i luften. Gremlins er noen små «djevler» som blant annet begynner å spise på flyene under kampens hete.
Ordet «Gremlin» ble brukt av RAF jagerpiloter fra 20-tallet, disse dyrene fikk som regel skylden for alle tekniske feil med flyene under flygning. Flere forfattere og filmskapere har brukt dette navnet i etterkant, i andre sammenhenger. 
Dahls bok The Gremlins har ingen direkte sammenheng med Hollywood-filmen Gremlins fra 1984.


== Utdypende handling ==
Historien omhandler de rampete mytiske skapningene, som har fått kallenavnet Gremlins. De blir ofte brukt av piloter fra Royal Air Force, som en forklaring på forskjellige mekaniske problemer og andre uhell. Gremlins' motivasjon for å sabotere britiske fly, er fordi de ønsker hevn på grunn av ødeleggelsen av skogen hvor Gremlinene bor. Denne skogen ble ødelagt for å gjøre plass til en fabrikk.
Hovedpersonen i boken, Gus, får sin Hawker Hurricane-jagerfly ødelagt over Den engelske kanal på grunn av en Gremlin, og må hoppe ut i fallskjerm over vannet. Men Gus klarer å overbevise Grelims om at de burde slå seg sammen mot deres felles fiende, Adolf Hitler og nazistene, i steden for å bare slåss mot hverandre. Etter hvert blir Gremlinene trent opp av Royal Air Force til å reparere, snarere enn å sabotere, fly.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Nyutgivelse i 2006; Dark Horse Comics
Det hemmelige våpenet

Det hemmelige våpenet er det 18. tegneseriealbumet med Tintin, skrevet og illustrert av Hergé. Serien ble første gang publisert i tegneseriebladet Le Journal de Tintin fra 22. desember 1954 til 22. februar 1956.


== Handling ==
 
En sensasjonell oppfinnelse av professor Tournesol begynner med å ødelegge vinduer og andre ting i glass på Moulinsart-slottet. Det viser seg å være en oppfinnelse som interesserer andre også, fordi spioner lusker omkring i nærområdet for å stjele Tournesols planer. Spionene viser seg å være fra Borduria, erkefiender av Syldavia, og har planer om å gjøre om oppfinnelsen til Tournesol til et masseødeleggelsesvåpen Ettersom spionene ikke klarer å få tak i oppfinnelsen selv, kidnapper de professoren og fører ham til Borduria. Tintin og kaptein Haddock følger etter for å frigjøre professoren.


=== Persongalleri ===
Hovedroller: Tintin og Terry, kaptein Haddock, professor Tournesol, Dupond og Dupont.
Støtteroller: Max Hansen, professor Topolino, Bianca Castafiore og oberst Sponz.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Turismebrosjyre fra Nyon som, på bykartet, viser hvor de forskjellige handlingene fra «Tintin: Det hemmelige våpenet» fant sted. Besøkt 27. april 2012
Portland

Portland er den største byen i delstaten Oregon i USA og er hovedsete for Multnomah fylke. Byen ligger nord i staten, på sørsiden av Columbia-elven. Dessuten renner Willamette-elven gjennom byen. Selve byen har en befolkning på 575 930, og med forsteder er folketallet på rundt to millioner. Byen har flere rosehager og er kjent som «rosenes by» i USA.
Før byen ble grunnlagt ble området kjøpt opp av William Overton og Asa Lovejoy i 1843, som så potensial for å anlegge en by på stedet. Overton solgte siden en del av landet sitt til Francis W. Pettygrove. Navnet på byen sto mellom Boston, etter Overtons hjemby Boston i Massachusetts, og Portland etter Pettygroves hjemby Portland i Maine. Navnet Portland ble til slutt avgjort ved hjelp av myntkast. 
Portland var i utgangspunktet i skyggen av den eldre byen Oregon City, men Portland blomstret etter hvert siden den lå ved elven og således var en viktig havneby. På slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet var Portland utsatt for tilfeller av «shanghaiing», kidnapping for å skaffe billig hyre på skip.
Transportnettverket i byen er godt utbygget, og kollektivtilbudet omfatter både trikk og bybane. Hovedflyplassen Portland International Airport ligger nordøst for bykjernen. Portland har i dag to store universiteter, Portland State University og Oregon Health & Science University, foruten en rekke mindre private universiteter og høyskoler. 
Band og artister Blitzen Trapper, The Dandy Warhols, Everclear, Elliott Smith og The Decemberists har sin opprinnelse i Portland.


== Vennskapsbyer ==
 Sapporo, Japan (1959)
 Guadalajara, Mexico (1983)
 Ashkelon, Israel (1987)
 Ulsan, Sør-Korea (1987)
 Suzhou, Kina (1988)
 Khabarovsk, Russland (1988)
 Kaohsiung, Republikken Kina (1988)
 Mutare, Zimbabwe (1991)
 Bologna, Italia (2003)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Portland, Oregon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Portland, Oregon – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en)  Portland hos Wikivoyage
Portland (andre betydninger)

Portland kan vise til:


== Byer (etter land) ==
I USA:

Portland – by i delstaten Oregon. Største by med dette navnet.
Portland (Arkansas)
Portland (Colorado)
Portland (Connecticut
Portland (Illinois)
Portland (Indiana)
Portland (Kentucky)
Portland (Maine)
Portland (Michigan)
Portland (New York)
Portland (Nord-Dakota)
Portland (Ohio)
Portland (Pennsylvania)
Portland (Tennessee)
Portland (Texas)
Portland (Dodge County, Wisconsin)
Portland (Monroe County, Wisconsin)
New Portland (Maine)
South Portland (Maine)I Australia:

Portland (New South Wales) – en liten by med sementfabrikk
Portland (Victoria) – en regional byI Canada:

Portlandkanalen – en vik mellom Alaska og British Columbia
Portland (Ontario) – en liten by rett nord for KingstonI Hongkong:

Portland Street – det best kjente «red light district» i HongkongPå Jamaica:

Portland Parish – prestegjeld på nordøstkysten av JamaicaPå New Zealand:

Portland (Northland) – en liten by sør for Whangarei
Portlandøya (New Zealand) – en liten øy utenfor MahiahalvøyaI Storbritannia:

Isle of Portland – en øy i Den engelske kanal utenfor Dorset


== Personer ==
Jarlen av Portland
Mest kjent William Bentinck, 1st Earl of Portland (mellom 1689 og 1709)
Hertugen av Portland


== Skip ==
HMS Portland – Royal Navy
USS Portland – United States Navy


== Kultur ==
Portland (film) – dansk film fra 1996


== Se også ==
Portlandsement
Portland Project