jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fylkesvei 3718

Fylkesvei 3718 går mellom Blakstad i Froland og Nes Verk i Tvedestrand kommune. Veien er 25,6 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 151 (Aust-Agder).


== Kommuner og knutepunkter ==

 FrolandBøylestadveien 

 Blakstad holdeplass
 TvedestrandVålandsveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3718
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 3720

Fylkesvei 3720 går mellom Osedalen og Oland i Froland kommune. Veien er 22,8 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 152 (Aust-Agder).


== Kommuner og knutepunkter ==

 FrolandOland 

Endepunkt OlandHeldalsveien 

Jomåsveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3720
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Cystisk fibrose

Cystisk fibrose (CF) er en medfødt, arvelig sykdom som påvirker lunger, bihuler, svettekjertler og fordøyelsessystemet og fører til kroniske åndedretts- og fordøyelsesproblemer.  


== Historie og statistikk ==
Cystisk fibrose ble første gang beskrevet som en sykdom sent på 1930-tallet av Dorothy Hansine Andersen. Det er den vanligste genetiske sykdommen blant folk med europeiske forfedre. Om lag 1 av 25 personer av europeisk opphav er bærer av en cystisk fibrose-mutasjon — de har ett vanlig gen og ett CF-gen. Siden cystisk fibrose er et recessivt gen, må en person ha begge CF-genutgavene for å få symptomer som 1 av 2500 barn får. Folk fra steder der kolera ikke er et problem, viser en lavere forekomst av CF. Genetisk rådgivning og genetisk testing er anbefalt for familier som kan være bærere av cystisk fibrose.
Myndighetene har opprettet et kompetansesenter for cystisk fibrose, Norsk senter for cystisk fibrose, som ligger ved Oslo universitetssykehus.


== Symptomer og diagnose ==
Cystisk fibrose karakteriseres som en multiorgansykdom som skyldes mutasjoner som gir feil i salt- og vanntransporten i kroppens celler. Denne feilen fører blant annet til seigt slim i lungene som igjen skaper grobunn for infeksjoner. Sykdommen karakteriseres av at personen har kronisk, men varierende grad av hoste, med seigt slim fra bronkiene. Andre symptomer på sykdommen er tung pust og tette bihuler .


== Forekomst ==
Hvert år fødes det mellom åtte og ti barn med CF i Norge, og det er nå over 300 personer som har sykdommen (2013). 


== Diverse ==
Det fins også andre typer fibroser, f.eks. ‘epiretinal fibrose’. Etymologisk kommer ordet fra latin fibra, “trevl”. 


== Eksterne lenker ==
Norsk senter for cystisk fibrose
Norsk forening for cystisk fibrose
Cystisk fibrose (en) 
University of Reading (en)
Lolita (1997)

Lolita er en film fra 1997 regissert av Adrian Lyne og var den andre filmen basert på romanen Lolita av Vladimir Nabokov. Filmens hovedrolle innehas av Jeremy Irons som Humbert og Dominique Swain (den gang 17 år gammel) som Dolores «Lolita» Haze. Viktige biroller spilles av Melanie Griffith som Charlotte Haze og Frank Langella som Clare Quilty.
Den første filmversjonen av Lolita var 1962-versjonen, regissert av Stanley Kubrick. 


== Forskjeller vis-à-vis romanen ==
Filmen ble laget i et forsøk på å være tro mot Nabokovs roman. Scener og hendelser holder seg tett opp til romanens beskrivelse. Enkelte kritikere og lesere beklaget at enkelte av hovedpersonens ikke tillitvekkende karaktertrekk dermed forsvant. Mange mente også at mye av bokens humorfylte og tragiske ironi — som kan skimtes ut ifra forskjellene mellom Humberts selvbilde og hans handlinger — gikk tapt, ettersom filmen på et vis lanserer Humberts beretninger som fakta.
Et annet, stort avvik er portretteringen av Lolita som svært vakker. Mange av personene i boken, inkludert hennes egen mor og Humbert selv, bemerker at Lolita ikke er vakker i ordinær betydning. Det antydes også at dette er grunnen til at ikke større mistenksomhet rettes mot Humbert.
Lolitas utseende i filmen var svært forskjellig fra hvordan hun beskrives i boken. I boken skal hun ifølge Humbert ha mørkt, kastanjefarget hår i bobfrisyre og honningbrun hud. Filmens Lolita er mye mer «sexy schoolgirl» stereotypisk, med rødaktig blondt hår i fletter. Filmen viser henne også klart og tydelig med tannregulering, noe hun ikke har i boken.
Lolitas alder da Humbert møter henne er 14 år i filmen, i stedet for 12 år, som i boken. Hun oppfører seg generelt også mye mer voksent i filmen enn i boken.


== Skuespillere ==
Jeremy Irons som Professor Humbert Humbert
Ben Silverstone som en yngre Humbert
Dominique Swain som Dolores "Lolita" Haze
Frank Langella som Clare Quilty
Melanie Griffith som Charlotte Haze
Suzanne Shepherd som Miss Pratt
Keith Reddin som prest ved navn Rigger
Erin J. Dean som Mona.
Joan Glover som Miss LaBone.
Ed Grady som Dr. Melinik.
Michael Goodwin som Mr. Beale.
Angela Paton som Mrs. Holmes.
Emma Griffiths-Malin som Annabel Lee.
Ronald Pickup som Humbert's far.
Michael Culkin som Mr. Leigh
Annabelle Apsion som Mrs. Leigh.


== Kilder ==
Intervju med Stephen Schiff ved Suellen Stringer-Hye. Zembla. 1996.
A Paradise with Skies the Color of Hell Flames: Adrian Lynes (usette) versjon av Lolita. (Den første akademiske vurderingen av filmen.) Ved Charles Savage. The Harvard Advocate. Vinteren 1997-98.
Intervju: Stephen Schiff on his Lolita ved Charles Savage. The Harvard Advocate. Våren 1998.


== Eksterne lenker ==
(en) Lolita på Internet Movie Database 
(no) Lolita hos Filmfront 
(sv) Lolita i Svensk Filmdatabas 
(da) Lolita i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Lolita på Allociné 
(nl) Lolita på MovieMeter 
(en) Lolita på AllMovie 
(en) Lolita på Turner Classic Movies 
(en) Lolita på Rotten Tomatoes 
(en) Lolita på Metacritic
Memphis Grizzlies

Memphis Grizzlies er et amerikansk basketballag som spiller i ligaen NBA. Laget holder til i Memphis i Tennessee, og spiller hjemmekampene i FedExForum.
Memphis Grizzlies er et resultat av at Vancouver Grizzlies ble flyttet til Memphis, og ble til Memphis Grizzlies i 2001.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Memphis Grizzlies – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kulisse

En kulisse er en del av dekorasjonen på en teaterscene. Kulissene er med på å fremheve hvilket miljø handlingen foregår i. Kulissene er en av flere viktige elementer som utgjør scenografien i en forestilling.
Noen kulisser er kun laget for å bli sett, som for eksempel en bakvegg, mens andre skal kunne klatres i eller bli stått på av skuespillere og statister. Et eksempel på sistnevnte er balkongscenen i Romeo og Julie. Felles for alle kulisser er at de består av fasader på sidene publikum ser, mens resten ofte består av rammeverk. Større teatere huser ofte egne verksteder med snekkere og teatermalere som sørger for at farger, dekor og perspektiver blir riktige. Tidligere ble trompe-l'œil flittig brukt, maleteknikker som ble benyttet for å skape en svært realistisk illusjon av for eksempel tredimensjonaltitet eller størrelse. I dag er ikke denne teknikken like mye brukt, blant annet fordi tredimensjonelle detaljer kan produseres billig og enkelt, for eksempel av isopor. I dag har man også mer avanserte byggeteknikker og -materialer enn tidligere, noe som gjør det lettere å bygge mer detaljerte og teknisk avanserte kulisser enn det man kunne før i tiden. Dermed unngår man noen av tilfellene hvor man tidligere ville brukt illusjonsmaling.
Kulisser har vært brukt som en del av krigføring. «Tordenskjolds soldater» er eksempel på bruk av levende kulisser, ved at han - ifølge en tvilsom anekdote - fikk sine få soldater til å marsjere på kryss og tvers av Marstrand for å illudere en større militærstyrke. Det ble også anlagt flere «flyplasser» i England under den andre verdenskrig for å få Luftwaffe til å kaste bort ammunisjon og bomber. Tyskerne på sin side rigget til tilsvarende kulisseanlegg, for eksempel på Jarlsberg flyplass utenfor Tønsberg. Liksomfly i papp og tre var malt opp for å likne tyske fly. Hans Clifton tok bilder av flyplassen og sendte dem til London. Noen uker etter i november 1940 ble flyplassen angrepet, angivelig av jukse-«bomber» av tre.


== Referanser ==


== Se også ==
Rekvisitt
Scenografi
Spesialeffekter (film)
Trompe l'oeil
Nygata (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Nygata.
Nygata (3) er en liten sentrumsgate som går mellom Stenersgata/Strandgata og Storgata i Oslo. Kun ett bygg har adresse til gaten. Bygget ligger i samme kvartal som Hotel Royal Christiania.
Navnet er fra rundt 1800. Før det ble navnet Bukkehornsgaden brukt.
Tidligere hadde flere bygg adresse til Nygata. Nygata 12, som ble oppført i 1954, har fått ny adresse. Men fasaden står fortsatt som hjørnet på Oslo City.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nygata». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 405. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (N)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
New Orleans Pelicans

New Orleans Pelicans, tidligere New Orleans Hornets, er et amerikansk basketballag som spiller i ligaen NBA. Laget holder til i New Orleans i Louisiana, og spiller hjemmekampene på Smoothie King Center i New Orleans. Laget spiller i ligaens vestlige avdeling.


== Hall of Fame ==
Det er foreløpig kun Robert L. Parish som  er innvalgt i Naismith Memorial Basketball Hall of Fame, og samtidig har hatt tilknyttning til denne klubben.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) New Orleans Pelicans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stenersgata (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Stenersgata.Stenersgata (1, 2-24) er en sentrumsgate i Oslo. Gaten går fra Strandgata/Nygata ved Oslo City til Lilletorget og Brugata på Vaterland.
I Stenersgata 15 lå Oslo Elementærtekniske skole fram til hele området ble sanert på slutten av 1960-tallet.
I september 2019 åpnet en trikkelinje gjennom gaten, som erstatningslinje for trikken i Storgata. Linjen ble fjernet etter at trikken i Storgata med nye Storgata holdeplass åpnet i 2021.


== Bygninger ==
Oslo City (nr 1)
Stenersgata 2 (nr 2)


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Stenersgata». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 410. ISBN 82-573-0815-3. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015.
Lillemor Johnsen

Lillemor Johnsen (født 10. desember 1920, død 13. juli 1997 i Oslo) var en norsk fysioterapeut som utviklet en metode for helhetsterapi kalt integrert respirasjonsterapi.
Johnsen arbeidet som ung ved Dikemark sykehus som fysioterapeut, og senere ved Rikshospitalets nevrologisk avdeling. I tiden på Rikshospitalet utviklet hun sin diagnosemetode, med teorien om hyperton og hypoton muskulatur, og laget sin fargekodemetode for beskrivelse av muskulatur. En tidlig engelskspråklig presentasjon av metoden ble utgitt i 1970, og hovedverket Integrert respirasjonsterapi utkom på Universitetsforlaget i 1975.
Johnsen etablerte egen terapeutisk praksis i Oslo. Hun ble utnevnt til statsstipendiat i 1986. Hun hadde et internasjonalt kontaktnett, med elever i Danmark og deltagelse i internasjonale konferanser. Hennes virksomhet var i noen grad preget av at hun følte seg motarbeidet.


== Litteratur ==
Indikasjoner og prognose ved muskelterapi. Universitetsforlaget, 1966
Psykiske aspekter ved muskelterapi. Universitetsforlaget, 1968
Psychic aspects of muscular testing and therapy. Oslo, 1969
Integrated respiration therapy. Eget forlag, 1970
Sekunder i grenseland : kultursosiologiske forelesninger om individ og samfunn. Sammen med Chr Bønding. Oslo, 1972
Integrert respirasjonsterapi. – Oslo : Universitetsforlaget, 1975 ISBN 82-00-04976-0
En nøgle til livsglædens skjulte kilde : om menneskets psykofysiske udvikling og IRT integreret respirationsterapi. København, 1976
IRT – Integrated respiration theory/therapy : birth and rebirth in the fullness of time. Eget forlag, 1981
IRT – Integrated respiration theory/therapy : birth and rebirth in the fullness of time. Universitetsforlaget, 1986 ISBN 82-00-07660-1
Det frigjørende åndedrett : integrert respirasjonsteori/ terapi / Lillemor Johnsen ; med et tillegg om autonomi og samfunn. Aventura forlag, 1990 ISBN 82-588-0665-3
Det frigjørende åndedrett : integrert respirasjonsteori/ terapi / Lillemor Johnsen ; med et tillegg om autonomi og samfunn. Pax, 1995 ISBN 82-530-1762-6
Mennesket – en helhet? : om IRT-teoriens skjebne i norsk psykiatrisk fagmiljø. Eget forlag, 1982
Douglas C. Engelbart

Douglas «Doug» Carl Engelbart (født 30. januar 1925 i Portland, død 2. juli 2013 i Atherton) var en amerikansk forsker og IT-utvikler.
På 1960-tallet var han laboratoriesjef ved Stanford Research Institute i California, hvor han hadde jobbet siden 1957. Her deltok han i utviklingen av det sivile internettet, og på 1970-tallet patenterte han PC-musen. Denne oppfinnelsen gjorde han sammen med Bill English. Han demonstrerte bruk av PC-mus og online telekonferanse allerede i 1968.
Engelbart var i en årrekke en viktig talsperson for digitalisering av organisasjoner og problemløsning med datateknologi. I 1988 grunnla han Bootstrap Institute, hvor han arbeidet med andre forskere for å styrke utforskningen av informasjonsteknologiens potensialer.
Engelbart fikk Turing-prisen i 1997. I 2000 ble han tildelt National Medal of Technology, den høyeste utmerkelsen i USA for teknologiske samfunnsbidrag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Douglas Engelbart – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
DEI, Engelbarts historie – oversiktsside
Einar Haugen

Einar Haugen (født 19. april 1906 i Sioux City, Iowa, død 20. juni 1994) var en amerikansk språkforsker.


== Skole og utdannelse ==
Haugen ble født i et samfunn av norske innvandrere. Det første språket han lærte seg var norsk. Engelsk lærte han seg først på skolen. Tospråklighet opplevde han alt tidlig. Senere skrev han flere bøker om dette emnet.

I 1923 avla han examen artium. Fra 1924 til 1927 var han på Morningside College, Sioux City, Iowa.
I 1928 fikk han den akademiske graden Bachelor of Arts ved St. Olaf College i Northfield, Minnesota.
I 1929 fikk han den akademiske graden Magister Artium ved University of Illinois i Urbana, Illinois.
I 1931 la han fram et doktorarbeid som har titelen The New Norse Movement in Norway (Nynorsk-bevegelsen i Norge).
I 1932 giftet han seg med Eva Lund.


== Haugens arbeide som professor ==
Fra 1931 til 1964 var Einar Haugen professor for nordiske språk ved University of Wisconsin i Madison.
Fra 1964 til 1975 var han professor ved Harvard University i Cambridge, Massachusetts.
I 1975 gikk han av med pensjon.
Mellom 1938 og 1982 var han gjesteprofessor ved flere universiteter i Nord-Amerika, Europa og Australia. Han ble utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Trondheim i 1972.


== Haugens vitenskapelig arbeide ==
Einar Haugen var ingen tilhenger av en spesiell språkvitenskapelig skole. Et par av verkene hans er strukturalistisk preget mens andre verk er tradisjonellere og før-strukturalistiske. Han var skeptisk ovenfor de transformasjonell-generative strømningene i språkvitenskapen. Han arbeidet helt data-orientert og når han dannet teorier så bygde han dem først og fremst på disse dataene.
Sosiolingvistiske aspekter spiller en viktig rolle i verket hans. Dette vises i forskningstyngdepunktene hans: tospråklighet, dialektologi og språkplanlegging.
Et av hans viktigste verk er The Scandinavian Languages. An Introduction to their History, London og Cambridge (Massachusetts), 1976.


== Referanser ==


== Kilder ==
Haugen, Einar: Die skandinavischen Sprachen. Eine Einführung in ihre Geschichte, Helmut Buske Verlag, Hamburg  1984, ISBN 3-87118-551-5 (fra etterordet av oversetteren, Magnús Pétursson)


== Eksterne lenker ==
Einar Haugens private arkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
Kompromiss

Et kompromiss er resultat av forhandlinger der ingen parter får det 100 % som de vil, men alle får noe.I politikken er kompromisset den vanligste form for fellesbeslutninger, enten en snakker om tre partier i regjeringsforhandlinger eller stortingsvedtak.Pruting er en vanlig form for handel i mange kulturer. Prosessen er ment å ende opp med en pris begge parter er tilfreds med.


== Referanser ==
John Osborne

John James Osborne (født 12. desember 1929 i London, død 24. desember 1994 i Shrewsbury i Shropshire) var en britisk dramatiker. Hans mest kjente drama er Se deg om i vrede (Look back in Anger), som skapte furore da det ble satt opp på Royal Court Theatre i London i 1956 og regnes som et skjellsettende verk i nyere britisk dramatikk.
Foruten en lang rekke egne stykker for teater, fjernsyn og film har han gjort omarbeidelser av andre kjente dramatikere, blant andre Henrik Ibsens Hedda Gabler og August Strindbergs Faderen.
I et produktiv liv på mer enn førti år utforsket  Osborne en rekke temaer og sjangrer. Hans personlige liv var overspent og ikonoklastisk, og han var en av de første forfattere som adresserte Storbritannias mening og hensikt for en tid etter det britiske imperiet og hvor landet ikke lenger var en stormakt. Han var den første som satte spørsmålstegn ved det britiske monarkiet på en framtredende offentlig scene. I løpet av hans fremste tid (1956–1966), bidro han til å gjøre forakt til en akseptabel og i dag til og med et utdatert sceneuttrykk, hvor han argumenterte for den rensende visdom i dårlig oppførsel og dårlig smak, og kombinert med skånselløs sannferdighet.


== Verker ==


=== Teater ===
The Devil Inside, 1950
The Great Bear, 1951
Personal Enemy, 1955
Look Back in Anger, 1956 (norsk oversettelse ved Helge Krog, 1977: Se deg om i vrede)
The Entertainer, 1957
Epitaph for George Dillon, 1958
The World Of Paul Slickey, 1959
Luther, 1961
Plays for England, 1962
The Blood Of The Bambergs   
Under Plain Cover   
Inadmissible Evidence, 1964 (norsk oversettelse ved Hans Heiberg, 1965: Underkjent vitnemål)
A Patriot For Me, 1965
The Hotel In Amsterdam, 1968
Time Present, 1968
West Of Suez, 1971
A Sense Of Detachment, 1972
The End Of Me Old Cigar, 1975
Watch It Come Down, 1976
Try A Little Tenderness, 1978
Déjàvu, 1992


=== TV-drama ===
A Subject Of Scandal And Concern, 1960
The Right Prospectus, 1970
The Gift Of Friendship, 1972
Ms, Or Jill And Jack, 1974
Almost A Vision, 1976
Very Like A Whale, 1980
Flash Gordon, 1980 (Arborian Priest)
You're Not Watching Me, Mummy, 1980
A Better Class Of Person, 1985
God Rot Tunbridge Wells, 1985


=== Filmmanus ===
Tom Jones, 1963
The Charge of the Light Brigade, 1968


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Osborne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Osborne på Internet Movie Database 
(no) John Osborne hos Sceneweb 
(sv) John Osborne i Svensk Filmdatabas 
(da) John Osborne på Filmdatabasen 
(fr) John Osborne på Allociné 
(fr) John Osborne på Allociné 
(en) John Osborne på AllMovie 
(en) John Osborne hos The Movie Database 
(en) John Osborne hos Internet Broadway Database 
(en) «John Osborne  (1929 - 1994)» Arkivert 6. august 2013 hos Wayback Machine., Doolee, The Playwrights Database
(en) John Osborne's Collection hos Harry Ransom Center ved Universitetet i Texas ved Austin
(en) «'A Poor Jonah': John Osborne's Roads to Freedom» beskriver oppdagelsen av John Osbornes førutgave av Look Back in Anger i British Library
(en) John Osborne ved British Film Institute's Screenonline
Fylkesvei 3772

Fylkesvei 3772 går mellom Galteland i Evje og Hornnes og Stoblemyr i Iveland kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 292 (Aust-Agder).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Evje og HornnesLauvlandsvegen 

 Iveland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3772
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 3788

Fylkesvei 3788 går mellom Røynli bru i Åseral og Dåsnes i Evje og Hornnes.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av de tidligere Fylkesvei 353 (Vest-Agder) og Fylkesvei 302 (Aust-Agder).


== Kommuner og knutepunkter ==

 ÅseralFiskårdalen 

 Evje og HornnesDåsvannsdalen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3788
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Eik (andre betydninger)

Eik eller Eick kan vise til:


== Tresorter ==
Eik – tresort
Sommereik – tresort
Vintereik – tresort


== Personer ==
Alexander Eik – norsk regissør og skuespiller
Alf Emil Eik – norsk musiker og plateprodusent
Johannes Eick – norsk jazzmusiker
Kristen B. Eik-Nes – norsk hormonforsker
Mathias Eick – norsk jazzmusiker
Sturla Eik-Nes – norsk forsker og fostermedisiner
Trude Eick – norsk musiker


== Stedsnavn ==
Eik (Tønsberg) – tettsted i Tønsberg kommune i Vestfold
Eik skole
Eik kirke
Eik (Bærum) – tettsted i Bærum kommune i Akershus
Eik (Drammen) – tettsted i Drammen kommune i Buskerud
Eik (navn) – dansk mannsnavn


== Organisasjoner og selskap ==
Eik-Tønsberg – idrettsforening fra Eik utenfor Tønsberg
E.I.K, en forkortelse for fotballklubben Egersund IK
Eik gjenvinningsstasjon – avfallsanlegg i Bamble kommune
Eik lærerhøgskole i Horten, nå fusjonert inn i Høgskolen i Vestfold
Eikmaskin – norsk landbruksmaskinimportør og kjedegiver til EIKSenteret


== Se også ==
Eike
Eiker
OXO Tower

OXO Tower, også kalt OXO Tower Wharf, er en bygning beliggende på South Bank i det sentrale London, mellom Waterloo Bridge i vest og Blackfriars Bridge i øst. Et fremtredende trekk ved art deco-bygningen er et tårn med vinduer forrmet som bokstavene OXO, som er et matvaremerke. Bygningen gjennomgikk en omfattende renovering på midten av 1990-tallet. I november 2013 ble OXO-logoen omformet til sirkel-, kryss-, firkant- og trekantsymbolene på fjernkontrollen til Sony Playstation, i forbindelse med lanseringen av Playstation 4.


== Historien ==
Rundt 1900 ble det bygget en kraftstasjon på stedet hvor OXO Tower nå ligger. Mot slutten av 1920-tallet ble bygningen kjøpt av matprodusenten Liebig Extract of Meat Company, produsenten av OXO-produktene. Liebig rev og ombygget mye av bygningen og forlenget fasaden mot Themsen. Målet var å etablere et vare- og produksjonshus. Stilen på den nye bygningen var art deco. Den berømte OXO-logoen på selve tårnet ble også laget nå, i form av vinduer for å omgå et forbud mot reklame for produkter på bygninger. På denne tiden het bygningen Stamford Wharf, og var Londons nest høyeste kommersielle bygning. På tidlig 1970-tall hadde bygningen langt på vei forfalt, selv om den stadig ble brukt til matproduksjon. Rundt disse tider kjøpte Coin Street Community Builders bygningen. En flytende helikopterlandingsplass ble stengt av de nye eierne. De nye eierne igangsatte også ulike ombyggings- og rivearbeider. Planer på 1970- og 80-tallet for å rive bygningen som en del av en overordnet plan i regi av arkitekt Richard Rogers for å revitalisere Coin Street fikk planleggingstillatelse, men ble ikke gjennomført. I 1991 ble bygningens grunnleggende struktur reparert. Etter dette var banker villige til å låne penger til et stort moderniseringsarbeid senere på 1990-tallet.


== Ombygging på 1990-tallet ==

På 1990-tallet igangsatte eierne, Coin Street Community Builders, et omfattende moderniseringsarbeid på bygningen. Planen var å omforme bygningen til en flerbruksbygning med boliger, designstudioer, butikker, gallerier, restauranter, kafeer og barer. Moderniseringsarbeidene ble gjennomført av Lifschutz Davidson Sandilands. Kostnadene på 20 millioner pund ble finansiert av banklån, egenkapital og offentlig støtte. Prosjektet var ferdig i 1996. De tre nederste etasjene huser mer enn 30 designstudioer, spesialistbutikker og restauranter. Det ferdige prosjektet har vunnet en rekke priser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
OXO Tower på Coin Street Community Builders Arkivert 28. desember 2014 hos Wayback Machine.
OXO Tower Wharf
OXO Tower på Skyscrapernews
OXO Tower på Emporis
OXO Tower på Skyscrapercenter