jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bergirisk

Bergirisk (vitenskapelig navn Linaria flavirostris, Carduelis flavirostris) er en fink. I Norge hekker fuglen for det meste langs kysten. 
Fuglen bygger reir med det samme den kommer til hekkestaden. Reiret blir ofte plassert rett på bakken. Hunnen legger 5-6 egg i mai. Det er vanlig med to kull i løpet av sesongen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bergirisk i Encyclopedia of Life 
(en) Bergirisk i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Bergirisk hos Artsdatabanken 
(sv) Bergirisk hos Dyntaxa 
(en) Bergirisk hos ITIS 
(en) Bergirisk hos NCBI 
(en) Kategori:Linaria flavirostris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Linaria flavirostris – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Linaria flavirostris – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk ornitologisk forening: Bergirisk
Tornirisk

Tornirisk (Linaria cannabina) er en art i finkefamilien og regnes som en kortdistansetrekkfugl. Arten ble tidligere gruppert i slekten Carduelis. Tornirisken fins i Nord-Afrika, Europa og Asia. I Norge hekker den for det meste i lavlandet på Østlandet, langs sørlandskysten og i Rogaland og Hordaland.
Hunnen bygger reir og legger 3-6 egg. Under ruginga blir hunnen matet av hannen. Etter 11-12 døgn blir ungene klekt. De blir i reiret 11-12 døgn og blir matet med ugrasfrø. To kull er trolig vanlig. 
Tornirisken er en trekkfugl som reiser i september til november. Den overvintrer i Sør-Europa. Vårtrekket skjer i mars-april.


== Eksterne lenker ==
(en) tornirisk i Global Biodiversity Information Facility 
(no) tornirisk hos Artsdatabanken 
(sv) tornirisk hos Dyntaxa 
(en) tornirisk hos ITIS 
(en) tornirisk hos NCBI 
(en) Kategori:Linaria cannabina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Linaria cannabina – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Linaria cannabina – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk ornitologisk forening: Tornirisk
Brunsisik

Brunsisik (Acanthis flammea cabaret eller A. cabaret) er et taxon i finkefamilien, men det er uklart om den skal regnes som en underart av gråsisik (A. flammea) eller om den er en selvstendig art. Brunsisiken er litt mindre og har litt mer bruntone i fjærdrakten, men det er vanskelig å skille de to artene fra hverandre i felt. Også sang og andre lyder hos de to artene er svært like.
Brunsisiken hekker i lavlandet i Sør-Norge.
Føden består for en stor del av frø.


== Taksonomi ==

Brunsisik har tidvis blir regnet til både Acanthis og Carduelis, både som underart og som selvstendig art. Nyere forskning viser imidlertid at disse slektene var parafyletiske. Likeledes viser nyere forskning at arten trolig allikevel best håndteres som en underart av gråsisik (A. flammea ).


== Inndeling ==
Inndelingen og rekkefølgen av den følger HBW Alive og er i henhold til Collar, Newton & Bonan (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn, men kun midlertidige beskrivelser i påvente av offisielle navn.

Passeriformes, spurvefugler
Passeri, sangfugler
Passerida
Passeroidea
Fringillidae, finkefamilien
Fringillinae, (sanne finker)
Euphoniinae, (neotropisfinker)
Carduelinae, (stillitsfinker)
Coccothraustini, (kjernebiterfinker)
Drepanidini, (hawaiifinker)
Carpodacini, rosenfinker
Pyrrhulini, (dompaper og nære slektninger)
Carduelini, (stillitser og nære slektninger)
Haemorhous
Rhodospiza
Rhynchostruthus
Chloris
Linurgus
Crithagra
Linaria
Acanthis, monotypisk
A. flammea, gråsisik
A. f. cabaret, brunsisik (regnes av flere som en selvstendig art, men dette er fortsatt uavklart)
A. f. flammea (nominatformen), vanlig gråsisik
A. f. rostrata
A. f. exilipes
A. f. hornemanni, polarsisik (regnes av flere som en selvstendig art, men dette er fortsatt uavklart)
Loxia, korsnebber
Chrysocorythus
Carduelis, stillitser
Serinus, (irisker)
Spinus


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brunsisik i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Brunsisik hos Artsdatabanken 
(en) Brunsisik hos NCBI 
(en) Kategori:Acanthis cabaret – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Acanthis cabaret – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Acanthis cabaret – detaljert informasjon på Wikispecies
Båndkorsnebb

Båndkorsnebb (vitenskapelig navn Loxia leucoptera) er en fink.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Båndkorsnebb i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Båndkorsnebb hos Artsdatabanken 
(sv) Båndkorsnebb hos Dyntaxa 
(en) Båndkorsnebb hos Fauna Europaea 
(en) Båndkorsnebb hos ITIS 
(en) Båndkorsnebb hos NCBI 
(en) Kategori:Loxia leucoptera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Loxia leucoptera – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Loxia leucoptera – detaljert informasjon på Wikispecies
Grankorsnebb

Grankorsnebb (Loxia curvirostra) tilhører finkefamilien.
Grankorsnebben er 16 cm og har et vingespenn på 27–30 cm.
Grankorsnebben er en stor, tettbygd fink med et tykt, krysset nebb.
De mørkebrune vingene og stjerten og den fargerike overgumpen er tydelige i flukt. Hannen er rød, med rosa-rød overgump; hunnen er grågrønn med gulgrønn overgump. 
Grankorsnebben lokker med en høy, metallisk, stakkato glipp-glipp-glipp.
Den ligner på skottekorsnebben (i Skottland) og furukorsnebben (Fennoskandia).
Føden består hovedsakelig av granfrø. Grankorsnebben legger som regel egg i februar—mars. 
Den er vanlig over hele landet hvis frøsettinga er god. Den er en streiffugl.


== Eksterne lenker ==
(en) grankorsnebb i Encyclopedia of Life 
(en) grankorsnebb i Global Biodiversity Information Facility 
(no) grankorsnebb hos Artsdatabanken 
(sv) grankorsnebb hos Dyntaxa 
(en) grankorsnebb hos Fauna Europaea 
(en) grankorsnebb hos Fossilworks 
(en) grankorsnebb hos ITIS 
(en) grankorsnebb hos NCBI 
(en) Kategori:Loxia curvirostra – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Loxia curvirostra – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Loxia curvirostra – detaljert informasjon på Wikispecies
Kjernebiter

Kjernebiter (Coccothraustes coccothraustes) er en fink. Den kjennetegnes ved sine flotte farger og det store hodet med et kraftig nebb.


== Kjennetegn ==

Kjernebiteren er en stor finkefugl med en kroppslengde på 18–19 cm og en kroppsvekt på 50–60 gram. Vingespennet er 29–33 cm. Den har et uforholdsmessig stort hode og et svært kraftig nebb. Nebbets trykkraft er 30–48 kg. Hannfuglen har klare farver med lys brun overgump, mørk brun rygg, grå nakke, lyse brune kinn og brunt hode. Halespissen er hvit. Undergumpen er hvit og undersiden er gråbrun med en sort strupeflekk. Den har en mørk tegning fra nebbet og rundt øynene. Vingene er sorte med hvite vingebånd. Hunnen er litt mindre enn hannfuglen. Den har de samme farvetegningene, men farvene er mere duse.
Fuglen er normalt sky og vaktsom og holder til høyt oppe i trærne, men den kommer også og spiser frø på fuglebrett, hvor den kan studeres på nært hold.
Blir den skremt på bakken, letter den med et skarpt, eksplosivt «zikk» og flyr opp i tretoppene. Den har også en dempet «srri»-lyd. Sangen, som kan høres om våren, kan minne om en lavmælt versjon av sangen til gulspurv.


== Utbredelse ==
Kjernebiteren hekker i store deler av Europa og i en forholdsvis smal stripe over de tempererte delene av Asia.
Sørskandinavia er artens nordligste utbredelse.
Observert i Norge i alle landsdeler til Finnmark. Har økt betydelig i antall fra 1970-årene og hekking er nå konstatert nord til Nordland..


== Habitat ==
Kjernebiteren holder til i områder med edelløvskog med høye trær. I Sør-Europa har den gjerne tilhold i olivenlunder.


== Føde ==

Frø og fruktkjerner er fuglens hovedføde. Kirsebærkjerner knekker den med letthet og den spiser kjerneinnholdet, mens fruktkjøttet ikke spises.


== Hekking ==

Kjernebiteren er kjønnsmoden etter et år. Den bygger redet høyt oppe i løvtrærne. Det er kunstferdig flettet av kvister og foret med fine røtter, ull og hår. Den legger 3–6 hvite egg med brune flekker. Eggene er i gjennomsnitt 2,4 cm lange og 1,9 cm. brede, og veier ca. 3,9 gram. Eggets skallvekt er i gjennomsnitt 0,226 gram. Hunnen ruger på eggene i 13–14 dager. Begge foreldrene forer ungene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) kjernebiter – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) kjernebiter i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kjernebiter hos Artsdatabanken 
(sv) kjernebiter hos Dyntaxa 
(en) kjernebiter hos Fauna Europaea 
(en) kjernebiter hos Fossilworks 
(en) kjernebiter hos ITIS 
(en) kjernebiter hos NCBI 
(en) Kategori:Coccothraustes coccothraustes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Coccothraustes coccothraustes – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Coccothraustes coccothraustes – detaljert informasjon på Wikispecies
Gulbrynkjernebiter

Gulbrynkjernebiter (Hesperiphona vespertina) er en fugl i finkefamilien og tilhører slekten Hesperiphona, som består av to arter som begge er endemiske for Nord-Amerika.


== Etymologi ==
Da William Cooper opprinnelig beskrev arten (i Sault Sainte Marie, Michigan, USA, i 1825) var det under det vitenskapelige navnet Fringilla vespertina, som er et feminint. I en tid ble det imidlertid regnet som maskulint (jfr. H. vespertinus), men det er siden omgjort til feminint igjen (H. vespertina).Hesperiphona er sammensatt av de to greske beskrivelsene hesperos (ἑσπερος) og phōnos (φωνος) som betyr henholdsvis kveld og lydhør, og har nok sammenheng med at arten kan være ganske lydhør (vokaliserer) og aktiv om kvelden.


== Systematikk ==
Clements et al. (2010) plasserte de to artene i slekten Hesperiphona sammen med med Coccothraustes, men molekylære data fra en studie i 2012 slår fast at Coccothraustes er monotypisk og kun omhandler én art, som er vidtspredd i Eurasia, mens Eophona omhandler to arter i Øst-Asia og Hesperiphona to arter i Nord-Amerika. Kjernebiter (C. coccothraustes) er derfor eneste art i denne slekten, mens de to nordamerikanske artene gulbrynkjernebiter (H. vespertina) og tåkekjernebiter (H. abeillei) hører hjemme i slekten Hesperiphona. Denne plasseringen støttes også av HBW Alive og BirdLife International.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gulbrynkjernebiter i Encyclopedia of Life 
(en) Gulbrynkjernebiter i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gulbrynkjernebiter hos Artsdatabanken 
(en) Gulbrynkjernebiter hos ITIS 
(en) Gulbrynkjernebiter hos NCBI 
(en) Kategori:Hesperiphona vespertina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Hesperiphona vespertina – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hesperiphona vespertina – detaljert informasjon på Wikispecies
Myrteparula

Myrteparula (Setophaga coronata) er en art i  parulafamilien (Parulidae), som videre inngår i gruppen spurvefugler (Passeriformes).
En finkelignende fugl, 13 cm lang, med spisst nebb og gul overgump.
Hører hjemme i Nord-Amerika, men er en sjelden gjest i Europa. Hovedsakelig funnet på De britiske øyer, som oftest på høsten. Ett funn i Rogaland 1996.


== Eksterne lenker ==
(en) Myrteparula i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Myrteparula hos Artsdatabanken 
(sv) Myrteparula hos Dyntaxa 
(en) Myrteparula hos Fossilworks 
(en) Myrteparula hos ITIS 
(en) Myrteparula hos NCBI 
(en) Kategori:Setophaga coronata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Setophaga coronata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Setophaga coronata – detaljert informasjon på Wikispecies
Sangspurv

Sangspurv (Melospiza melodia) er en fugl. Arten er hovedsakelig utbredt i Nord-Amerika, men enkeltindivider forekommer også i Europa.
Det er registrert hele 52 underarter av sangspurv, og ikke alle underartene ser ut til å hybridisere med hverandre. Sangspurv er derved trolig et artskompleks med flere kryptiske arter. Noen av underartene utgjør en ringart rundt Sierra Nevada.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) sangspurv i Global Biodiversity Information Facility 
(no) sangspurv hos Artsdatabanken 
(sv) sangspurv hos Dyntaxa 
(en) sangspurv hos Fauna Europaea 
(en) sangspurv hos Fossilworks 
(en) sangspurv hos ITIS 
(en) sangspurv hos NCBI 
(en) Kategori:Melospiza melodia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Melospiza melodia – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Melospiza melodia – detaljert informasjon på Wikispecies
Vinterjunko

Vinterjunko (vitenskapelig navn Junco hyemalis) er en fugl i buskspurvfamilien.
Den er ca. 21-28 cm. lang. Den har svart hode og oransje-rosa nebb og hvit buk.


== Hekking ==
Den hekker i Nord-Amerika og Arktis.


== Eksterne lenker ==
(en) vinterjunko i Global Biodiversity Information Facility 
(no) vinterjunko hos Artsdatabanken 
(sv) vinterjunko hos Dyntaxa 
(en) vinterjunko hos Fauna Europaea 
(en) vinterjunko hos Fossilworks 
(en) vinterjunko hos ITIS 
(en) vinterjunko hos NCBI 
(en) Kategori:Junco hyemalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Junco hyemalis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Junco hyemalis – detaljert informasjon på Wikispecies
Gråhodespurv

Gråhodespurv (vitenskapelig navn Emberiza spodocephala) er en fugl.
Den hekker i sørlige Sibir videre over nordlige deler i både Kina og Japan. Den er en trekkfugl og overvinter nordøst i India, sør i Kina og nordlige deler av Sørøst-Asia. Den er en svært sjelden gjest i Vest-Europa.
Gråhodespurv hekker i tett underskog langs bekker og elver på taigaen, hvor den legger fire til fem egg i et redet enten på bakken eller i et tre. Dens naturlige føde består av insekter når den føder opp unger, og ellers frø.
Den blir ca. 16 cm lang. På sommeren har hannen ett mørkt grått hode med innslag av gult, grønt og svart. Oversida er brun og sterkt streket med svart, med unntak av gumpen. Gumpen er brun og stjerten er mørk brun. Undersida er gulig hvit med noen fine mørk brune sidestreker. Nebbet er rosa. Hunnen og ungfugler har et svakere mønstret hode, med olivengrå kinn og svakt kremhvit øyestripe. Undersida er kremgul med og godt streker med mørk brun.


== Eksterne lenker ==
(en) gråhodespurv i Global Biodiversity Information Facility 
(no) gråhodespurv hos Artsdatabanken 
(sv) gråhodespurv hos Dyntaxa 
(en) gråhodespurv hos Fauna Europaea 
(en) gråhodespurv hos ITIS 
(en) gråhodespurv hos NCBI 
(en) Kategori:Emberiza spodocephala – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Emberiza spodocephala – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Emberiza spodocephala – detaljert informasjon på Wikispecies
Snøspurv

Snøspurv (Plectrophenax nivalis), også kalt for snøtiting/snetiting, er en kortdistansetrekkfugl som tilhører i slekten Plectrophenax, som også inkluderer hvitspurv (P. hyperboreus) og inngår i lappspurvfamilien (Calcariidae), sammen med slektene Calcarius og Rhynchophanes. Arten er registrert med fire underarter, men innbyrdes utbredelse må regnes som provisorisk.
Snøspurven ble tidligere regnet til buskspurvfamilien (Emberizidae), men nyere forskning viser at den bare var fjernt beslektet med disse fuglene.


== Biologi ==
Arten har sirkumpolar utbredelse og opptrer typisk i treløst, ukultivert steinete terreng fra 0–2 300 moh, ofte nær snø og klipper ved havet. Om vinteren finner man dem i åpent terreng, på steinete strender, strandenger, sanddyner og stubbefelt.Hunnene overvintrer lenger sør enn hannene. Tidlig på våren flyr de nordover til hekkeplassene (hannene 3–6 uker før hunnene) og kan da sees i stor flokker på rasteplasser i Nord-Norge. Der bygger de opp energireserver til den lange flyturen over havet til hekkeplassene på Svalbard og Grønland. 
Fuglene måler typisk 14–18 cm og veier omkring 18–56 g. Snøspurvhannen har en hvit og svart hekkedrakt, om vinteren ligner den mer på hunnen som har lysebrune flekker på fjærdrakta året rundt. Hunnene ruger eggene i 12–14 døgn til eggene klekker. Eggene er gråhvite med rødbrune flekker. Snøspurven legger 4–7 egg og etter 12–14 dager skal ungene være flygedyktige og ute av reiret.
I senere år har fjellfuglene hatt stor tilbakegang i Europa, sa seniorforsker ved Norsk institutt for naturforskning John Atle Kålås i januar 2019. Snøspurvbestanden har i så måte blitt redusert med hele 35 % i Skandinavia, der nominatformen opptrer.


== Inndeling ==
Inndelingen under følger HBW Alive. Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017).

Passeriformes, spurvefugler
Passeri, sangfugler
Passerida
Passeroidea
Calcariidae, lappspurvfamilien
Calcarius
Rhynchophanes (monotypisk)
Plectrophenax
P. nivalis, snøspurv
P. n. nivalis (nominatformen)
P. n. insulae
P. n. vlasowae
P. n. townsendi
P. hyperboreus, hvitspurv


== Annet ==
Snespurvefjeld nordøst på Grønland er oppkalt etter fuglen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) snøspurv – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) snøspurv i Global Biodiversity Information Facility 
(no) snøspurv hos Artsdatabanken 
(sv) snøspurv hos Dyntaxa 
(en) snøspurv hos Fauna Europaea 
(en) snøspurv hos Fossilworks 
(en) snøspurv hos ITIS 
(en) snøspurv hos NCBI 
(en) Kategori:Plectrophenax nivalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Plectrophenax nivalis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Plectrophenax nivalis – detaljert informasjon på Wikispecies
Hvithodespurv

Hvithodespurv (Emberiza leucocephalos) er en fugl i buskspurvfamilien.
Den er en robust fugl og blir 16-17,5 cm lang. Hvithodespurven brukes å beskrives som en tvillingart til gulspurven hvor alt det gule pigmentet er byttet ut mot hvitt. Den voksne hannen er konstrastrik farga med rødbrun strupe og øyenbrynstrek. Den har også en hvit isse og en hvit flekk bak øyet som er svart irundt. Resten av fuglen er farga i rødbrunt og hvitt. Den hybridiserer seg med gulspurv, og disse hybridene viser et mangfold av ulike karakteristikker. 
Fuglen hekker over store områder i tempererte områder i Asia og overvintrer i Sentral-Asia, nord i India og sørlige deler av Kina. Den er vanlig i alle typer åpent landskap med noen trær og busker. 
Hvithodespurvens diett er insekter når den føder opp unger og frø i andre tider. 
Hvithodespurven lager redet sitt på bakken, og legger 4-6 egg med hårlignende tegninger.


== Eksterne lenker ==
(en) hvithodespurv i Global Biodiversity Information Facility 
(no) hvithodespurv hos Artsdatabanken 
(sv) hvithodespurv hos Dyntaxa 
(en) hvithodespurv hos Fauna Europaea 
(en) hvithodespurv hos ITIS 
(en) hvithodespurv hos NCBI 
(en) Kategori:Emberiza leucocephalos – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Emberiza leucocephalos – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Emberiza leucocephalos – detaljert informasjon på Wikispecies
Hortulan

Hortulan (Emberiza hortulana) er en fugl i buskspurvfamilien. Hortulanen blir ca. 16 cm lang og veier mellom 20 og 26 gram. Hannen har olivengrått hode og bryst, lysegul strupe og skjeggstripe og lys ring rundt øyet. Nebbet er lyserødt og buken orangebrun. Hunnen ligner på hannen, men har mindre klare farger og mørkstreket bryst og isse. Hortulanens sang minner om gulspurvens, men er kortere og langsommere.


== Føde ==
Hortulanen er i hovedsak frøspiser, men kan også ta smådyr. Ungene fôres gjerne med insekter. Spillkorn er viktig føde for hortulanen rett etter ankomst om våren, og senere på året hentes mye
insekter i kornåkre. Alle norske hekkeplasser ligger ved dyrket mark.


== Utbredelse ==
Hortulan var tidligere knyttet til kulturlandskapet, men hekker nå bare på brannfelt, hogstfelt, torvmyrer og noen nydyrkingsområder. I Norge er hortulanen nå en svært sjelden hekkefugl. I Norge hekker arten i et kjerneområde i Hedmark. I tillegg hekket noen få par i Oppland og Akershus inntil nylig. I Norge står hortulan på den nasjonale rødlisten i kategorien "kritisk truet". Hovedårsaken til en fortsatt bestandsnedgang er trolig at bestanden er liten og isolert. Den norske bestanden var i 2006 på bare 110 syngende hanner.
En tilsvarende tilbakegang har funnet sted over store deler av Europa. Hortulanens utbredelse strekker seg fra Europa østover gjennom Russland til Mongolia og sør til Middelhavet og Lilleasia. Nedgangen ellers i Europa skyldes trolig i stor grad endringer i jordbruket. Færre husdyr, mindre beitemark, færre kantsoner og mer sprøyting er negativt for hortulanen. Av andre negative faktorer kan bruk av kvikksølvbeiset korn (som antagelig forårsaket krakket på 1950-tallet), endringer i klimaet i Europa, tørke i overvintringsområdene i Afrika og fangst, ha bidratt til bestandsnedgangen.


== Bruk ==

Helt siden romertiden har hortulaner blitt fanget under høsttrekket og fôret opp til de er tykke. Hortulaner blir fortsatt betraktet som en delikatesse og storstilt fangst foregår fremdeles enkelte steder ved Middelhavet. Det er beregnet at omtrent 50 000 hortulaner blir fanget hvert år bare i den sørvestre delen av Frankrike. Frankrike krever dispensjon fra EUs fugleverndirektiv under henvisning til at det dreier seg om «tradisjonell» fangst.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) hortulan i Global Biodiversity Information Facility 
(no) hortulan hos Artsdatabanken 
(sv) hortulan hos Dyntaxa 
(en) hortulan hos Fauna Europaea 
(en) hortulan hos ITIS 
(en) hortulan hos NCBI 
(en) Kategori:Emberiza hortulana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Emberiza hortulana – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Emberiza hortulana – detaljert informasjon på Wikispecies
Dvergspurv

Dvergspurv (Emberiza pusilla) er en art i Buskspurvfamilien (Emberizidae).


== Biologi ==

Den er som navnet sier, litt mindre enn de andre europeiske buskspurvene med en lengde på 13,5 cm og en vekt på 12–16 g. Den ligner på sivspurv, men har spissere nebb, ensfarget rødbrune kinn og issestripe, lys øyering og ofte en lys flekk bak øredekkfjærene.
Dvergspurv hekker i hele det eurasiske barskogbeltet fra nordlige deler av Norge, Sverige og Finland til Stillehavet. Den er en trekkfugl som overvinter i Sørøst-Asia fra India til Sør-Kina.
Norge ligger i utkanten av utbredelsesområdet, og arten er bare funnet hekkende i Finnmark. De fleste funnene er gjort i Sør-Varanger. Syngende hanner er observert i Troms og i 1985 på Fokstumyra. Det er antatt at den norske bestanden er mindre enn 50 reproduserende individer. 
Arten er rødlistet i Norsk rødliste for arter, til Sårbar (VU). Kategorien skulle egentlig vært Sterkt truet (EN) hvis man bare så på Norge, men så ble den satt ned et trinn til VU fordi det går bra med arten i nabolandene - og man anser at arten vil kunne innvandre derfra hvis den blir borte hos oss.


== Referanser ==


== Litteratur ==
B. Frantzen (1994). «Dvergspurv».  I J.O. Gjershaug m.fl. Norsk fugleatlas. Klæbu: Norsk Ornitologisk Forening. 


== Eksterne lenker ==
(en) dvergspurv i Global Biodiversity Information Facility 
(no) dvergspurv hos Artsdatabanken 
(sv) dvergspurv hos Dyntaxa 
(en) dvergspurv hos Fauna Europaea 
(en) dvergspurv hos ITIS 
(en) dvergspurv hos NCBI 
(en) Kategori:Emberiza pusilla – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Emberiza pusilla – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Emberiza pusilla – detaljert informasjon på Wikispecies
Kastanjespurv

Kastanjespurv (Emberiza rutila) er en fugl.
Den er en nokså liten buskspurv, 14–15 cm i lengde. Hannen er kastanjebrun på oversiden og på hodet, men har ikke så sterk farge utenfor hekkesesongen. Brystet og buken er gul. Hunnen er brun på oversiden med mørke streker, mens undersiden er blek gul.
Den hekker i Sibir, nord i Mongolia og nordøstlige deler av Kina. Om vinteren trekker den til sør i Kina, Sørøst-Asia og nordløst i India.


== Eksterne lenker ==
(en) kastanjespurv i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kastanjespurv hos Artsdatabanken 
(sv) kastanjespurv hos Dyntaxa 
(en) kastanjespurv hos Fauna Europaea 
(en) kastanjespurv hos ITIS 
(en) kastanjespurv hos NCBI 
(en) Kategori:Emberiza rutila – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Emberiza rutila – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Emberiza rutila – detaljert informasjon på Wikispecies