jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Walter Howell Deverell

Walter Howell Deverell (født 1. oktober 1827 i Charlottesville i Virginia i USA, død 2. februar 1854 i London) var engelsk kunstmaler som ble født i Charlottesville, Virginia i USA av engelske foreldre som flyttet med ham tilbake til England da han var to år. Deverell malte bilder i henhold til pre-rafaelittenes idealer.


== Liv og virke ==
Som ung mann arbeidet Deverell på et advokatkontor, men hadde kunstneriske interesser og studerte kunst ved å gå på Henry Sass’ kunstskole fra 1844. Her møtte han den karismatiske Dante Gabriel Rossetti som tok Deverell under sin beskyttelse. Fra 1846 besluttet Deverell å bli kunstmaler på heltid og begynte sine studier på Royal Academy. I 1851 delte han malelokale med Rossetti. 
Det pre-rafaelittiske broderskap ble dannet i 1848, og ved påvirkning av Rossetti begynte Deverells malerier å vise innflytelse fra bevegelsen, men beholdt likevel også trekk fra tidligere genremalere som Charles Robert Leslie. Han bidro til bevegelsen tidsskrift The Germ og stilte ut det pre-rafaelittiske maleriet Twelfth Night (Helligtrekongersaften) som nå finnes i Forbes Magazine Collection i New York. Bildet tolket en scene fra William Shakespeares stykke av samme navn (fra Akt II, Scene IV). Den kvinnelige modellen var Elizabeth Siddal, en blek, tynn og vakker kvinne, som Deverell hadde oppdaget. Hun skulle bli pre-rafalittenes mest betydningsfull modell, men til tross for at Deverell var tiltrukket av henne, var det til slutt Rossetti hun giftet seg med.
Da James Collinson trakk seg fra broderskapet av religiøse grunner foreslo Rossetti at Deverell skulle erstatte ham, men avgjørelsen trakk ut og han ble aldri valgt inn.
Deverell fullførte svært få bilder, og stilte ut kun fire malerier hos Royal Academy. Hans bilder var alle figurmalerier i fargerike og kostbare klær. Foruten Twelfth Night tolket han også en scene fra Shakespeares stykke As You Like It (Som dere vil ha det), nå i Shipley Art Gallery, Gateshead. Tate Gallery har flere portretter, blant annet A Pet og Eustatia, og Johannesburg Art Gallery har et betydelig og samtidig noe uhyggelig maleri fra sent i karrieren, The Irish Vagrants.
I 1853 døde hans far og Deverell ble etterlatt med ansvaret for å ta seg av og understøtte sin yngre søsken. Sykdom tvang ham til å oppgi sitt arbeid som lærer ved en formgivningsskole, og på grunn av fattigdom måtte han male hjemme. Han utviklet en dødelig nyresykdom som ble kalt for Brights sykdom  og døde så i den unge alder av knappe 27 år i tidlig i 1854.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Chalk Drawing – Walter Howell Deverell – Deverells selvportrett og aller siste tegning før han døde
Kaare Bratung

Kaare Bratung (1906–1985) var en norsk tegneserietegner og illustratør. Han tegnet både eventyrserier med realistiske tegninger og humorserier med lett og enkel strek.
Han var født i Bodø, tok eksamen ved SHKS i 1929, og arbeidet hos Eyvin Ovrum i hans Atélier E-O fra krigsårene og i alt 30 år.I 1942 tegnet han tre bøker baserte på J.F. Coopers indianerfortelling Overfallet på Beverborgen for EOs billedserier. I den tidligste etterkrigstiden skapte han eventyrseriene Skatteøya og Jøngehøvdingen i samarbeid med Eyvin Ovrum.
Blant Bratungs humoristiske serier finnes Professoren, som han tegnet i en årrekke, først i Se og Les (1945–47), siden i Morgenbladet og den går fremdeles som reprise i Vårt Land og i DagenMagazinet; og serien Baldrian, som gikk i dagsavisen Nationen (1948–50). Bratungs mest velkjente serie er nok imidlertid Dagros, en helnorsk tegneserie med lun bygdehumor, som handler om det aldrende ekteparet Ola og Gurine og deres liv på gården med kua Dagros. Dagros gjorde sin debut i Se og Les i 1945, hvor den gikk med faste innslag i et par år. Siden tegnet Bratung serien for Nationen i en drøy 15-årsperiode, og serien ble trykket i reprise siden. Dagros kom også ut som julehefte årene 1979-1986 fra Semic.
I 1977 fikk Bratung Kultur- og kirkedepartementets tegneseriepris for sin samlede innsats.
Kaare Bratung malte også oljemalerier av norske landskap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Bratungs tegneserier
Kort, engelskspråklig presentasjon
Bærum Taekwon-do klubb

Bærum Taekwon-do klubb (BTK) ble stiftet 2. september 1985, og er Bærums eldste taekwon-do-klubb.
På Haslum driver klubben selvforsvarstrening og tradisjonell kampkunst under mottoet kvalitet, trygghet og etikk. Klubben har 150 medlemmer (2008) i alderen fra 9 til 75 år.
Klubben trener i sin egen dojang (sal for trening av kampkunst) på Haslum.
Bærum Taekwon-do klubb har arrangert flere norgesmesterskap og internasjonale stevner. Senest Norway Open 2005 som gikk av stabelen i Nadderudhallen.
Klubben ble stiftet av Søren Engelschiøn, som også ledet klubben fra 1985 til 2003. Siden 2003 har klubben vært ledet av Jørgen Botnan.
Inspirert av Wikipedia har også klubben tatt initiativ til en kunnskapsdatabase myntet på kampkunstinstruktører. Prosjektet heter "tipsarkivet.no" og skal være en hjelp til å variere kampkunsttrening, uavhengig av stilart. Alt i "tipsarkivet" er publisert under GNU fri dokumentasjonslisens.


== Eksterne lenker ==
Bærum Taekwon-do klubbs eget nettsted
Kampkunstinstruktørens tipsarkiv
Rødøyløva

Rødøyløva er et fjell på Rødøya i Rødøy kommune i Nordland. Fjellet har en høyde på 443 meter over havet, og har form som ei liggende løve. Rødøyløva er et kjent landemerke på Helgelandskysten, og har gitt inspirasjon til Rødøy kommunes kommunevåpen.
Det er flere merkede stier opp til toppen av Rødøyløva.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bent Svinnungs side om Rødøyløva
Hovgården

Hovgården på Adelsö i Mälaren er sammen med Birka listet på UNESCOs verdensarvliste. I tidlig middelalder var Hovgården en kongsgård som styrte over Birka.
Øya Adelsø rommer mer enn 3000 arkeologiske funn, og karakteriseres som et stort arkeologisk arkiv. Her finnes gravfelt, borger, tingsteder, runesteinen Håkanstenen og ikke minst området rundt Hovgården.
Ved Hovgården finnes en tingplass som trolig var i bruk på 800-tallet, og en av de første svenske kirkene, fra 1100-tallet. Her er òg flere gravhauger der man tror at flere svenske konger ligger gravlagt.

Her ligger ruinene etter Magnus Ladulås' tolvhundretallslott Alsnöhus. På Alsnöhus foregikk det historisk viktige møtet i 1279 (eller 1280) som førte til utstedelsen av Alsnö-forordningen som fastsatte adelens rettigheter. Ved Hovgården finnes også en tingplass, hvor man tror at Björn, konge i Uppland på tidlig 800-tall, holdt ting. Björn residerte trolig på kongsgården på Adelsö. Han er kjent som den kongen som mottok de kristne misjonærene som ifølge Rimberts Vita Anskarii kom til Birka ca. år 830.
Standpunkt

For avisen til Nei til EU - se StandpunktStandpunkt er et norsk debattprogram som gikk på NRK1 fra 2002 til 2007. Programmet ble regnet som ukas store debattprogram på NRK1, og hadde som mål å engasjere seerne i et interaktivt samspill. Hver tirsdag inviterte programlederne inntil 15 debattanter til en 45 minutters debatt. Innspill og respons fra seerne hadde en sentral plass, blant annet gjennom SMS-meldinger, e-post, Internett og telefon. Innspill og meninger fra SMS rullet nederst i TV-ruta, men ble også enkelte ganger tatt opp av programlederne som innspill i debatten.Debattene omfattet alt fra kulturelle, sosiale og samfunnsmessige emner til ren partipolitikk. Programmet hadde rundt 500 000 seere.


== Programledere ==
Nina Owing (2005–07)
Erik Wold (2003 & 2005-07)
Jarle Roheim Håkonsen (2002-03 & 2005)
Christine Præsttun (2002–05)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Standpunkt på Internet Movie Database 
(no) Standpunkt på NRK TV
Merida

Merida har flere betydninger:

Mérida (Spania), en by i Spania
Mérida (delstat), en delstat i Venezuela
Mérida (Venezuela), hovedstaden i Mérida
Mérida (Yucatán), en by i Yucatán i Mexico
Merida Bikes, en taiwansk sykkelfabrikant
Stians Sport AS (Merida Norge AS)
Mérida III kraftverk
Fran Mérida
Smalbånd

Smalbånd er et retronym brukt for å beskrive en internett-tilkobling med lav hastighet, det vil si tilkoblinger via et modem eller en ISDN terminal adapter. Maksimale hastigheter var opptil 56 kbit/s for modem og 64 kbit/s for ISDN. 
Uttrykket oppsto samtidig med at bredbånd-utbyggingen startet i Norge og folk i grisgrendte strøk ikke hadde tilgang på bredbånd. 


== Se også ==
Bredbånd
Den store fisketuren

Den store fisketuren er en norsk reiseserie med Per Ståle Lønning som gikk på TV 2 i 2002. Konseptet gikk ut på at Lønning tok med seg flere norsk kjendiser på båttur, der de seilte verden rundt for samtale og fisking.Premieren ble sett av 387 000.


== Gjester i serien ==
Episode 1: Ellen Horn, Arne Treholt og Einar Gelius (Australia)
Episode 2: Sven O. Høiby, Synnøve Svabø og Nils Gunnar Lie (Mauritius)
Episode 3: Steinar Bastesen, Frode Aga og Yngve Hågensen (Zimbabwe)
Episode 4: Kristin Krohn Devold, Peter Batta og Vidar Kleppe (Catalina Island i California)


== Referanser ==
Falsk tilståelse

Falsk tilståelse er når en person erkjenner å ha utført en handling som vedkommende ikke har utført.


== Juridisk ==
Professor i rettspsykologi Gisli H. Gudjonsson beskriver tre ulike modeller som kan forklare hvorfor det avgis falske tilståelser:
Kapitulerende falsk tilståelse: Tilståelsen fremkommer som en reaksjon mot press for å unnslippe avhørssituasjonen, varetekt eller lignende.
Internaliserende falsk tilståelse: Mistenkte tror uriktig at han er skyldig, fordi avhørssituasjonen har fremkalt falske minner.
Frivillig falsk tilståelse: Denne typen falsk tilståelse forekommer bl.a. for mistenkte som har et sterkt behov for oppmerksomhet, og som foretrekker fordømmelsen som følger med tilståelsen av en slik handling, fremfor å bli møtt med likegyldighet.Det finnes eksempler på kombinasjoner av de tre modellene.
Forøvrig kan falske tilståelser også skje for å skåne en annen person fra anklagen.
Å benytte teknikker som ender i utpressede tilståelser er ekstreme teknikker og faller under psykisk vold og overgrep. Vedkommende som benytter teknikkene er å regne som overgriper.
Avsløring av falske tilståelser er viktig for å hindre at det begås justismord.


== Kjente norske falske tilståelser ==
Hollekim-saken
Moen-saken
Birgitte-saken
Rødseth-saken


== Se også ==
Memory distrust syndrome


== Kilder ==
Kassin, S.M.: False confessions: Causes, consequences and implications for reform. Current Directions in Psychological Science volum 17 nummer 4 2008.
Granat (ammunisjon)

Granat (fra latin: granatus, «som inneholder kjerner, kornet») er en metallhylse eller et prosjektil som inneholder sprengstoff og som vanligvis utskytes av artilleri. 
En moderne granat består av granathylse, brannrør, og prosjektil med sprengstoff. Granater for skytevåpen kan skytes fra bombekaster, granatkaster, rekylfri kanon, kanon, maskinkanon eller haubits. Granater kan være finne eller rotasjonsstabilisert. Granater eksploderer ved med hjelp av brannrøret ved treff eller ved en viss avstand fra et fast objekt. Andre granater kan sprenges ved tidsinnstilling, for eksempel lysgranater som tennes høyt over bakken for å opplyse omgivelsene.


== Historikk ==
De første granatene ble skutt ut av kanoner, og var kanonkuler fylt med krutt og hadde egen lunte. Disse er dokumentert tilbake til 1300-tallet. Fra 1600-tallet ble disse også kastet for hånd, av egne trente soldater (grenaderer) for formålet. Disse granatene fikk naturlig nok benevningen håndgranater. Da rekkevidden var kort begynte man etter hvert å montere granatene på rifler, som man skjøt ut med egne drivpatroner. Så begynte man å eksperimentere med egne granatkastere, som eget våpen og som ekstrautstyr til andre våpen, som moderne automatgevær. 
Etter at man begynte med stridsvogner under første verdenskrig kom også behovet for pansergranater, granater som skal ødelegge pansrede kjøretøy. Dette førte til skapelsen av panservernvåpen. De første ble kastet for hånd mot stridsvognene, noen var magnetiske som man plasserte manuelt på kjøretøyet, og det ble også produsert en som ble festet med lim. Dette var lite hensiktsmessig da man måtte svært nærme for å få brukt dem. Så man konstruerte løsninger for å kunne skyte granatene på kjøretøyene, som rakettdrevet granater. Først ut kom den amerikanske Bazookaen under andre verdenskrig, som ble kopiert av tyskerne og ble til Panzerschreck. Disse var tunge og krevde gjerne to mann, så man skapte Panzerfaust et engangsvåpen som var enkel og billig å produsere, samt så enkel i bruk at til og med barn kunne bruke dem. Panserverngranatene ble laget med et konet prosjektil, noe som samlet sprengkraften forover og gjorde at de brant igjennom panseret. Etter andre verdenskrig tok russerne og skapte Ruchnaya Protivotankovaya Granata (RPG) etter de tyske panservåpnene, et våpen som fremdeles brukes i 2012, selv om panservernmissiler har hovedsakelig tatt over bruken.
Grovkalibrede granater var fra etter første verdenskrig den vanligste ammunisjonen for artilleri, panserkjøretøy og krigsskip. Moderne våpensystemer har i økende grad gått over til å bruke rakettartilleri, til forskjell fra rørartilleri.


== Se også ==
Aasen-granat
Heidersprisen Aasmund Olavson Vinje

Heidersprisen Aasmund Olavson Vinje, i dagligtale Vinjeprisen, ble utdelt årlig av Riksfondet for nynorsk presse. 
Ifølge statuttene skulle prisvinneren utpekes blant «bladfolk og andre mediearbeidarar som nyttar norsk mål og som i si verksemd stør arbeidet med å halde oppe det særmerkte norske kulturlivet». Prisen ble første gang utdelt i 1986 og siste gang i 2007.


== Prisvinnere ==
1986 – Herbjørn Sørebø
1987 – Per Håland
1988 – Sogn Dagblad
1989 – Ivar Eskeland
1990 – Roald Helgheim
1991 – Ola Jonsmoen
1992 – Jon Moe
1993 – Ikke utdelt
1994 – Olav Kobbeltveit
1995 – Gerd Haugen
1996 – Atle Hansen
1997 – Are Kalvø
1998 – Ottar Fyllingsnes
1999 – Ikke utdelt
2000 – Andreas Hompland
2001 – Hartvig Sætra
2002 – Ikke utdelt
2003 – Marte Mona
2004 – Vidar Ystad
2005 – Ragnar Hovland
2007 – Kåre Lunden


== Referanser ==
Nordisk kulturfond

Nordisk kulturfonds (etablert 3. oktober 1966) oppgave er å fremme det kulturelle samarbeidet mellom de nordiske land – Danmark, Finland, Island, Norge og Sverige samt de selvstyrende områdene Færøyene, Grønland og Åland. Det gjelder kulturelt samarbeid så vel innenfor som utenfor Norden.
Kulturfondet er virksomt innenfor et bredt kunst- og kulturområde, og virksomheten omfatter både profesjonelle og amatører. Kulturfondet gir bidrag til aktiviteter som preges av kvalitet, langsiktighet, tilgjengelighet og mangfold, der både tradisjonelle og nye arbeidsformer kan utvikles.  Det kan gis bidrag til eksempelvis konferanser, konserter, turnéer, utstillinger, festivaler og forsknings- og utdanningsprosjekter. Et prosjekt kan gjennomføres såvel innenfor som utenfor Norden. 
Styret består av tretten medlemmer fra politisk og kulturell virksomhet i
landene Danmark (2), Island (2), Finland (2), Norge (2), Sverige (2), 
Færøyene (1),
Åland (1) og Grønland (1).
De utpekes av Nordisk råd og Nordisk ministerråd, og sitter
i to år av gangen.  Styreleder-vervet roterer.
De deler ut 29 millioner danske kroner årlig (2009).
Administrasjonen ligger i København.
Direktør var svenske Mats Jönsson (1999–2006), danske Karen Bue (2006-2014), nylig etterfulgt av Benny Marcel (2014-).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Nordisk ministerråds hjemmeside
Artilleriobservasjonsfly

Artilleriobservasjonsfly, også kalt OP-fly i norsk tjeneste, er fly som blir brukt for å rekognosere og melde om mål som dukker opp for artilleri. De kan også dirigere artilleriild mot mål som ikke er synlig for kanonbesetningene. Som artilleriobservasjonsfly brukes gjerne lette og teknisk enkle fly som kan brukes fra improviserte rullebaner og krever lite vedlikehold.
I Norge er flytyper som Piper L-18C Super Cub og Cessna L-19A Bird Dog brukt som artilleriobservasjonsfly av Feltartilleriet.
Riksfondet for nynorsk presse

Riksfondet for nynorsk presse er en frivillig organisasjon med formål å støtte nynorske medietiltak generelt, og avisa Dag og Tid spesielt. Fra 1964 til 2013 hadde fondet bevilget 5,4 millioner NOK. Godt og vel to tredjedeler av dette gikk til Dag og Tid.
Organisasjonen ble grunnlagt 2. april 1964. I det første styret var Hartvig Kiran formann og Erling Lægreid sekretær. Fondets inntekter kommer fra frivillig årskontingent og gaver fra medlemmene. I 2007 hadde fondet i underkant av tusen medlemmer.
Riksfondet for nynorsk presse utdeler siden 1986 årlig Heidersprisen Aasmund Olavson Vinje.


== Kilder ==
Om riksfondet hos nsd.uib.no
Språkfakta 2015 hos aasentunet.no
Joshua Redman

Joshua Redman (født 1. februar 1969 i Berkeley) er en amerikansk jazzmusiker (saksofon), og har flere samarbeid med norske jazzmusikere.
Han er sønn av jazzsaksofonist Dewey Redman, utdannet i jus ved Harvard (1991), mens han blant annet medvirket på farens utgivelse Choices (1992), samt ga ut debutplaten Joshua Redman (1993). Senere utkom Wish (1993) med Pat Metheny og Charlie Haden.  Han leder (1997–) den rene akustiske besetning «Elastic» med Brian Blade/Jeff Ballard trommer, Sam Yahel piano, som avstedkom Elastic (2002) og Momentum (2005).  Redman er kunstnerisk leder for San Francisco Jazz Festival, besøkte Kongsberg Jazzfestival (1995/96/99, 2002), har hatt et lengre samarbeid med Bugge Wesseltoft, og underholdt ved Moldejazz (2006).


== Diskografi ==


=== Som bandleder ===


=== Som sideartist ===
Med Jonny King

Notes from the Underground (1996, Enja Records)Med Christian McBride

Gettin' To It (1993)Med Kurt Rosenwinkel

Deep Song (2005)Med Brad Mehldau

Highway Rider (2010, Nonesuch)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Joshua Redman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Joshua Redman på Internet Movie Database 
(en) Joshua Redman hos The Movie Database 
(en) Joshua Redman på Discogs 
(en) Joshua Redman på MusicBrainz 
(en) Joshua Redman på Spotify 
(en) Joshua Redman på Songkick 
(en) Joshua Redman på AllMusic 
Joshua Redman på Instagram 
Joshua Redman på Myspace 
(en) Joshua Redman og Trondheim Jazz Orchestra - «Space is still the place» på vimeo.com
National Health Service

National Health Service (NHS) er det statlige helsevesenet i Storbritannia. Det er delt inn som NHS England, NHS Scotland og NHS Wales, med Health and Social Care (HSC) tilknyttet i Nord-Irland. Med totalt 1,6 millioner ansatte er NHS den største arbeidsgiveren i Europa, og en av de største i verden. NHS ble opprettet i 1948, og er i sin helhet finansiert av skatteinntekter. Britiske innbyggere mottar gratis helsetjenester gjennom NHS, unntatt visse tjenester som reseptbelagte medisiner og øye- og tannlegetjenester. I motsetning til mange andre europeiske helseordninger ansetter NHS størstedelen av det medisinske personalet selv.I juni, 2021, i forbindelse med feiringen av det 73. året til NHS var det protester i England, Skottland og Wales mot en underfinansiering av helsevesenet over mange år. Protestantene mener dette går ut over liv og helse både hos pasienter og de ansatte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) National Health Service – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) National Health Service – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
NHS

NHS kan bety:

National Health Service, det statlige helsevesenet i Storbritannia
Norsk Helse- og Sosialforbund
Norsk hotellhøgskole
Norsk Hestesenter
Norsk Helikopterservice
ONS (andre betydninger)

ONS er en forkortelse som har flere betydninger:

Offshore Northern Seas, olje- og gassutstilling i Stavanger som er verdens nest største
Office for National Statistics, britisk offentlig etat for innsamling av statistikk
TNA

TNA kan vise til:

The National Archives, det britiske nasjonalarkivet
Total Nonstop Action Wrestling, wrestlingforbund
IATA-koden til Jinan Yaoqiang internasjonale lufthavn i Kina
Sigrid Edvardsson

Sigrid Edvardsson (født 26. desember 1967) er en norsk koreograf og danser. Hun er utdannet ved Statens Balletthøgskole, danselinjen, og videreutdannet ved Peridance Center, New York City. 
Sigrid Edvardsson jobbet som frilansdanser med base i Oslo, mest kjent for sitt arbeid i [Ingun Bjørnsgaard Prosjekt], Dans Design (blant annet avslutningsseremonien under Vinter-OL 1994 i Lillehammer), dessuten deltatt i ulike forestillinger på Nastionaltheatret, Det Norske Teateret og diverse  prosjekter med koreografene Ina Cristel Johanessen, Un-Magritt Nordseth, Karen Foss, Karene Lyngholm og Øyvind Jørgensen, Kompani Wee med flere. 
Hun er tildelt Statens 3-årige arbeidsstipend i to omganger, og fikk kritikerprisen for  IBPs forestilling «Sleeping Beauty». I 2005 dannet Sigrid Edvardsson teater/danskompaniet Edvardsson & Berggren sammen med forfatter og dramatiker Arne Berggren. Debuterte som skuespiller i en liten rolle i TV-serien Seks som oss på TV 2, våren 2007. I 2007 var hun sammen med Arne Berggren en av menneskene bak musikalen Snø og ild. Spiller rollen som Tara B. Hansen i TV-serien Hvaler av Arne Berggren.
Sonny Stitt

Edward «Sonny» Stitt (født 2. februar 1924 i Boston, død 22. juli 1982 i Washington) var en amerikansk jazzmusiker (saksofon), kjent som en av bebop-stilens ledende, med et hundretall utgivelser.
Etter oppvekst i Michigan spilte han i New York under Stan Getz og Dizzy Gillespie (platedebut, 1945), Tiny Bradshaw og Billy Eckstine (1943–47).
Han ga ut Sonny Stitt With Bud Powell and J. J. Johnson (1949) og
Sonny Stitt sits in with the Oscar Peterson Trio (1957).
Med Sonny Rollins og Dizzy Gillespie utkom Sonny side up (1957).
Det langvarige samarbeidet med sakskompis Eugene Ammons innbefattet besetninger i Chicago (1950–) og utgivelser som Boss tenors (1961) og Boss tenors in orbit (1963).
Utgivelsen Salt and pepper med Paul Gonsalves kan også nevnes. Forøvrig spilte han på 1950-tallet med
Eddie Davis, Thad Jones og en ung Chick Corea.
Hans utgivelse fra tidlig 1958 avstedkom uttalelsen «Sonny Stitt drar avgårde med kaka blant modernistene. Hans fine altsax-spill i The nearness of you skal sent glemmes.» Og, et par måneder senere, da Jazz at the Philharmonic gjestet 
Nordstrandhallen var Stitt i besetningen, og samme anmelder bemerket at «… Sonny Stitt, denne store etterkommeren av Charlie Parker holdt seg mest til tenorsaksen denne gang, men jazzen ble ikke dårligere av det. Hyggelig å høre en av de unge som ikke følger i Lester Youngs fotspor.»Så ble Stitt med i Miles Davis' band som utga Live at Stockholm (1960), der Knut Borge observerte at Stitts rolle var noe anonym i forhold til John Coltrane som han hadde avløst, men at Miles Davis utnyttet dette og derfor «stiger [Miles] fram fra den skyggen Coltrane hadde hensatt ham i».Suksessen tok av fem år etter da han ved Moldejazz 1963 hadde timeslange dueller med Dexter Gordon, og: «I anledning av jazzfestspillene i Molde – som ble avsluttet søndag etter fire vellykkede dager – er det gitt ut en rekke Sonni Stitt-plater her i landet. Det er EP-platene «The hard hard swing», «Sonny Stitt plays Jimmy Giuffre arrangementa» og «For musicians only»  og  LP-platen «At Newport» (med Oscar Peterson, Roy Eldridge, Sonny Stitt og Jo Jones) og «Saxophone Supremacy» med Sonny Stitt og hans kvartett.»Stitt ga ut det Grammy-nominerte Tune up! (1972).
Han var tidlig bruker av elektrisk saksofon (variton), spilte i Giants of Jazz (1971–72) og  ved Kongsberg Jazzfestival. Under  Moldejazz 1981 spilte han med Red Holloway, også en saksofonist, ett lite år før hans tidlige bortgang (hjerteinfarkt).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sonny Stitt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sonny Stitt på Internet Movie Database 
(en) Sonny Stitt på Discogs 
(en) Sonny Stitt på MusicBrainz 
(en) Sonny Stitt på Spotify 
(en) Sonny Stitt på Songkick 
(en) Sonny Stitt på AllMusic