jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Stasjon Vlissingen

Stasjon Vlissingen er en av endestasjonene på den nederlandske jernbanelinjen Zeeuwse linje. Stasjonen er situert øst for Vlissingens sentrum, ved fergehavnen ved Westerschelde. Jernbanesporet ender foran stasjonsbygningen.
1. september 1873 ble stasjonen åpnet under navnet Vlissingen Haven (no.: Vlissingen havn). Den var viktig i forbindelse med trafikken til og fra England. Den første stasjonsbygningen ble skiftet ut for en større i 1892, denne fikk blant annet et eget venterom for adelige personer. I 1944 ble Vlissingen Haven bombardert og etter den annen verdenskrig ble en ny stasjon bygget. Denne kom istedenfor to tidligere stasjoner, Vlissingen Haven og Vlissingen Stad (Vlissingen by). Den siste lå nærmere bykjernen enn Vlissingen Haven. Dagens stasjon ble bygget i 1950 etter et design av Sybold van Ravesteyn. Han brukte ofte en ny-barokk stil i sine design, og det er godt synlig i denne stasjonsbygningen. Den eldste delen av stasjonen er nå taket over perrongen som stammer fra 1892.
Stasjonen spiller en viktig rolle i persontrafikken til og fra Vlissingen og den vestlige delen av Zeeuws-Vlaanderen. Takket være at stasjonen ligger like ved havnen er forbindelsen med Zeeuws-Vlaanderen god, mellom Vlissingen og Breskens er det en fergeforbindelse for fotgjengere og syklister. At stasjonen ligger nær havnen er ikke bare positivt, dette gjør at stasjonen ligger usentralt i forhold til bykjernen. På grunn av dette har man utviklet planer for å flytte stasjonen lengre mot nord, like ved området der Vlissingen kommune vil bygge et senter for kunnskap og innovasjon. Området som er planlagt for den nye stasjonen er omtrent den samme som for Stasjon Vlissingen Stad.  Mange mennesker fra Zeeuws-Vlaanderen protesterer mot disse planene, fordi en flytting av stasjonen vil bety at det ikke lengre kan byttest direkte fra tog til ferge og man dermed vil tape tid.
Heller ikke Vlissingen stasjon har fått beholde billett-luken, billetter kjøpes fra automater, men i stasjonsbygningen finnes fremdeles en butikk og en stasjonsrestaurant.
I første halvår 2006 går hver time et fjerntog (intercity) til Amsterdam og et lokaltog til Roosendaal.


== Eksterne lenker ==
Stasjon Vlissingen på stationsweb (nederlandsk)
Scanair

Scanair var et skandinavisk charterselskap, eiet av Scandinavian Airlines. Selskapet ble dannet den 30. juni 1961 og gjennomførte  sin første charterflyvning den fjerde september samme år. Fram til den 1. oktober 1965 var selskapet oppdelt to  datterselskap «Norske Scanair A/S» og «Svenska Scanair A/B». Deretter ble eierskapet delt mellom ABA, DDL og DNL, d.v.s  SAS. Selskapets virksomhet opphørte etter 32 år, den 31. desember 1993. Scanair ble da sammenslått med det danske Conair, og det nystartede charterselskapet Premiair ble dannet.


== Destinasjoner ==
Scanair opererte på de destinasjoner som var datidens mest populære reisemål for charterturister:
Alghero, Alicante, Athen, Barcelona, Beirut, Catania, Dubrovnik, Genova, Grosetto, Ibiza, Kairo, Las Palmas, Lisboa, Ljubljana, London, Madeira, Málaga, Palma de Mallorca, Milano, München, Napoli, Nice, Nikosia, Paris, Pula, Rhodos, Rimini, Roma, Salzburg, Sevilla, Tel Aviv, Tenerife, Tunis, Varna, Venezia, Verona, Wien, Zürich, Barbados


== Flåte ==
Airbus A300 (1983–1987)
Boeing 727 Leid fra  Transair Sweden
Boeing 747 (1981–1982) Utlån fra SAS
Sud Aviation Caravelle Leid fra SAS
Douglas DC-7 (1961–1967)
Douglas DC-8 (1961–1989)
Douglas DC-9 Leid fra SAS
Fokker F-28 Leid fra Linjeflyg 1973–1992
Douglas DC-10 (1988–1993)
McDonnell Douglas MD-82 (1991–1993)
McDonnell Douglas MD-83 (1991–1993)
Hermod Skånland

Hermod Skånland (født 15. juni 1925 i Tromsø, død 16. april 2011 på Jaren) var en norsk samfunnsøkonom og sentralbanksjef fra 1985 til 1994.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hermod Skånland var sønn av skolerektor Peder Skånland (1885–1958) og lærerinne Margit Maurstad (1893–1977). Han tok sin examen artium i 1944, studerte sosialøkonomi med studieopphold i Nederland og USA under Ragnar Frisch, og avla eksamen ved Universitetet i Oslo i 1951. 


=== Karriere ===
Han begynte som forsker i Statistisk Sentralbyrå, men ble allerede etter ett år ansatt som konsulent i Finansdepartementet. Dette var ikke ukontroversielt, for han kunne vel regnes blant de minst erfarne blant søkerne. Allerede i 1953 hadde han fast ansettelse som fungerende assisterende sekretær. Han forble i Finansdepartementet i mange år, unntatt et studieavbrudd i USA midt i 1950-årene. 
Skånland satt som sentralbanksjef fra 1985 til 1994, etter 14 år som visesentralbanksjef.
Han ledet en rekke offentlige utvalg, blant annet Prisproblemutvalget, Energiøkonomiseringsutvalget, Kredittstrukturutvalget og Tempoutvalget.
I 1994 tok han til orde for at tempoet i petroleumsutvinning burde reduseres. Hovedargumentet var todelt: dels mente at han politikerne ikke greide å frikoble bruken av petroleumsformuen fra kontantstrømmen fra den løpende utvinningen, og dels mente han at ny teknologi ville føre til at man ville kunne utvinne mer senere.


== Utmerkelser ==
Skånland mottok en rekke norske og utenlandske ordener og priser for sitt virke. Han ble i 1987 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. I 1998 ble han hedret med utnevnelse til kommandør med stjerne av Finlands løves orden, og han ble samme år utnevnt til kommandør med stjerne av Den islandske falkeorden. Skaanland ble i 1990 utnevnt til kommandør av Luxembourgs Fortjenesteorden. Han ble i 1980 hedret med Fritt Ords honnør, og i 1998 ble han tildelt Sosialøkonomprisen.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Hermod Skånland i BIBSYS
Inntektspolitikkens dilemma – kan det løses? J.W. Cappelens Forlag 1981.  ISBN 82-02-04872-9


== Om Skånland ==
Qvigstad, Jan Fredrik (2005-06-15), «Pengenes aktsomme vokter», Aftenposten, arkivert fra originalen on 2007-09-26, https://web.archive.org/web/20070926212857/http://www.norges-bank.no/Pages/Article____13725.aspx  Arkivert 26. september 2007 hos Wayback Machine.


== Referanser ==
Bokmålsforbundet

Bokmålsforbundet er en organisasjon som arbeider for å fremme moderat bokmål. Organisasjonen ble etablert 21. februar 1990 i Bergen, der det har hovedkontor. Initiativtaker og formann er Steinar Øksengård, mens viseformann er Arve Waage, begge bosatt i Bergen. Forbundet har også et lokallag med sete i Ålesund, Bokmålsforbundet Sunnmøre, som ledes av Kristin Gaaseide Aure.
I et intervju med Bergensavisen i 2013 oppgav formann Øksengård omkring 1000 medlemmer. Forbundet fører språkstatistikk basert på offentlige tall, som det samler inn og publiserer på hjemmesida si, og gir dessuten ut nettavisen Mål for Norge.


== Bakgrunn og språkpolitikk ==
Bakgrunnen for initiativet var at Øksengård mente at eksisterende språkorganisasjoner ikke var i stand til å ivareta bokmålets interesser.Bokmålsforbundet mener at det norske talespråket skal utvikle seg fritt, uten innblanding av politikk eller byråkrati. I skolesammenheng ønsker de å gjøre skriftlig sidemål valgfritt, både i grunnskole og videregående skole. Når det gjelder offentlig ansatte, mener Bokmålsforbundet at de fritt skal kunne velge mellom bokmål og nynorsk.Forbundet er sterkt kritisk til at nynorsk har større andel i offentlig forvaltning enn tilslutningen i folket tilsier og er samtidig motstander av en tilnærming mellom de to offisielle språkformene bokmål og nynorsk.I 2017 foreslo Bokmålsforbundet å legge ned Språkrådet, fordi det etter forbundets mening har gått i retning av å bli et aktivistorgan for nynorsk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bokmålsforbundets hjemmesider
Dunderland Iron Ore Company

Dunderland Iron Ore Company Limited (etablert i London den 15. april 1902, avviklet 1. januar 1947) var et utenlandsk eid gruveselskap, drevet i Mo i Rana for å utvinne det som var landets rikeste jernmalm-forekomster i Dunderlandsdalen.  Etableringen ga stor tilflytning til området.  Etter tre korte negative driftsperioder ble selskapet solgt til Norsk Jernverk.  


== Bakgrunn ==
Bergrettighetene til forekomstene i Rana og Dunderland var i 1799 ervervet av Mostadmarkens Jernverk, i 1873 utvidet gjennom Ole Tobias Olsens anvisninger i Ørtfjellet.  Den svenske konsul Pehrsson (eier av gruvene i Sulitjelma) og Alfred Hasselblom etablerte rundt 1899 rettigheter for anlegging av jernbane, samt industri ved Ranfjorden, og innledet påfølgende samarbeid med «The Edison Ore Milling Syndicate», som hadde patenterte teknikker for utvinning av jern.  Etter to år med forsøk (i New Jersey) ble Dunderland Iron Ore Company (DIOC) dannet i 1902.


== Produksjon ==
Blokker på opptil seks tonn ble hentet ut fra dagbrudd i Ørtvatn (dagens Rana Gruber) via jernbane, og tippet i en 40 m høy knuser på Storforshei, delvis drevet av et nyopprettet dampdrevet kraftverk.  Den knuste råmalm med hematitt og magnetitt, gikk til videre foredling i separasjonsverket der det (med Edisons teknikk med magnetbehandling) ble utvinnet et jernkonsentrat (slig), som ble sendt 30 km via jernbane («Dunderlandsbanen») til Gullsmedvik utenfor Mo i Rana, der det i «Helvedes stekeovne» ble smeltet til briketter.  Her lå også en dampdrevet kraftstasjon og utskipingskai (Ranfjorden).  Opp mot 1000 arbeidere var tilknyttet produksjon.
Edisons teknikk innebar tørrseparering (ikke flotasjon, som senere ble vanlig). Storforshei opplevde store støvplager, og området ble kalt «støvets dal» på folkemunne.  Teknikken evnet heller ikke de påtenkte utvinnings-andeler, så etter drift 1906-1908 (nær 90 000 tonn briketter) ble aktiviteten innstilt.
Ny kapital fra tyske Alfred Krupp i 1913 innledet andre periode med Claude Bannatyne som direktør (1913–1946) og nytt navn, New Dunderland Iron Ore Company, Ltd..  Initielt skulle dr. Ulrichs metode for våtseparering tas i bruk, men en svensk metode ble foretrukket og oppbygd i det nye foredlingsverket i Gullsmedvik.  Grunnet krig og usikker leveranse av kull, ble driften aldri startet.  
To driftsperioder i mellomkrigstida (1937-39) ga 500 000 utvinnede tonn (67 % gehalt), men negative resultater; man så etableringen av Rana Gruber i 1937, og at britiske interesser overtok eierskapet i 1938.  Aktiviteten ble avbrutt av andre verdenskrig og tysk administrasjon.  Firmaet ble derpå kjøpt av staten for 7.5 millioner kroner, gjennom Norsk Jernverk i 1947, og gjennom Rana Gruber er der fremdeles tidvis drift. De tyske okkupasjonsmyndighetene under krigen beslagla jernbanestrekningen og gjorde den til en del av Nordlandsbanen. Vassdragsvesenet overtok kraftstasjonen i Gullsmedvik.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alf Egil Berg: Dunderland Iron Ore Company, Limited, i Rana.  Forspillet og første driftsperiode, Historisk Institutt, Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet, 1995
Devon Aoki

Devon Edwenna Aoki (født 10. august 1982) er en amerikansk modell og skuespiller.


== Biografi ==


=== Tidlig liv ===
Aoki ble født i New York City. Hennes japanske far er Rocky Aoki, en tidligere olympisk bryter og eier av restaurantkjeden Benihana. Hennes mor, Pamela Hilburger, er smykkedesigner. Hennes bror, Steve Aoki, er DJ i Los Angeles og eier av plateselskapet Dim Mak.
Devon Aoki ble oppdaget i New York på en Rancid-konsert hun hadde sneket seg inn på. Hun begynte som modell i en alder av 13 år.


=== Karrière ===
Hun har opptrådt i filmene 2 Fast 2 Furious, D.E.B.S. og Sin City, i tillegg har hun vært avbildet i en mengde blader. Hun har vært modell for motehusene Lancôme, Chanel og Versace. 
Tidlig i sin karrière hadde Aoki en cameoopptreden i Duran Durans musikkvideo «Electric Barbarella», og senere en cameoopptreden i Ludacris' musikkvideo «Act a Fool», en sang som var med på lydsporet til filmen 2 Fast 2 Furious.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Devon Aoki på Internet Movie Database 
(sv) Devon Aoki i Svensk Filmdatabas 
(da) Devon Aoki på Filmdatabasen 
(da) Devon Aoki på Scope 
(fr) Devon Aoki på Allociné 
(en) Devon Aoki på AllMovie 
(en) Devon Aoki hos Turner Classic Movies 
(en) Devon Aoki hos The Movie Database 
Devon Aoki på tv.com
«Devolution»-side
Caesar III

Caesar III er et bybyggingsspill utviklet av Impressions Games, utgitt til PC og Macintosh i 1998. Spillet er tredje del av Caesar-serien, og et av spillene i Sierra Entertainments City Building Series.


== Oppbygning ==
Caesar III er lagt til romersk tid, og spilleren får i oppdrag av Julius Cæsar å bygge opp og opprettholde flere byer i Romerriket. Til det får man tilgang til autentiske romerske bygninger. Byen må bli innbringende ved produksjon av råvarer, som jern, eller mer raffinerte varer, som rustning, som den kan bruke eller selge videre. I tillegg vil utenlandske armeer dukke opp, og byen må ha sine egne armeer, tillegg til festningsverk, for å kunne stoppe dem.
I tillegg til kampanjen, hvor spilleren får oppdrag av stigende vanskelighetsgrad og mål å nå, kan man velge «City Construction Kit», hvor spilleren velger et passende sted å bygge en by, uten forhåndsbestemte krav.


== Caesar IV ==
I august 2005 ble det offentliggjort at Caesar IV er under produksjon av Tilted Mill Entertainment, bestående av mange av de ansatte i nedlagte Impressions som lagde Caesar III. Caesar IV vil være i full 3D, og være et bybyggingsspill som de foregående spillene i serien. Det er forventet utgitt høsten 2006.


== Eksterne lenker ==
Sierras offisielle hjemmesider
Caesar III på Heavengames
Uma Thurman

Uma Karuna Thurman (født 29. april 1970 i Boston i Massachusetts) er en amerikansk modell og Oscar-nominert skuespillerinne. 
Thurman begynte sin karriere som modell, og var profesjonell modell i slutten av 1980-årene, inntil hun gikk over til skuespilleryrket i 1988.
Thurman har hovedrollen i en del lavbudsjettfilmer og store studioproduksjoner, med sjangre som går fra romantiske komedier og dramafilmer til science fiction og spenningsfilmer. Hun er best kjent for filmene hun medvirket i i 1990-årene og på 2000-tallet, og spesielt for filmene regissert av Quentin Tarantino. Hennes mest populære filmer er blant annet Farlige forbindelser (1988), Pulp Fiction (1994), Gattaca (1997) og Kill Bill Vol. 1 og Kill Bill Vol. 2 (2003–04).
Uma fikk datteren Maya Ray i 1998 og sønnen Levon i 2002. Begge med Ethan Hawke, hennes andre ektemann. Hun har en datter, Rosalind Arusha Arkadina Altalune Florence Thurman-Busson, kjent som Luna, (f. 2012) med den franske finansmannen Arpad Busson.Uma Thurman ledet i 2007 Nobels fredspriskonsert sammen med Kevin Spacey.
Thurman har svenske aner fra Skåne, og i juni 2018 ble det kjent at hun får hjelp av den tidligere svenske justisministeren Thomas Bodström om å søke svensk statsborgerskap og flytte til Skåne i Sverige.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Uma Thurman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Uma Thurman – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Uma Thurman på Internet Movie Database 
(no) Uma Thurman hos Filmfront 
(sv) Uma Thurman i Svensk Filmdatabas 
(da) Uma Thurman på Filmdatabasen 
(da) Uma Thurman på danskfilmogtv.dk 
(da) Uma Thurman på Scope 
(fr) Uma Thurman på Allociné 
(en) Uma Thurman på AllMovie 
(en) Uma Thurman hos Turner Classic Movies 
(en) Uma Thurman hos Rotten Tomatoes 
(en) Uma Thurman på Apple Music 
(en) Uma Thurman på Discogs 
(en) Uma Thurman på MusicBrainz 
(en) Uma Thurman på Songkick 
(en) Uma Thurman på Last.fm 
(en) Uma Thurman på AllMusic 
(en) Uma Thurman på Twitter 
(en) Uma Thurman på Facebook 
(en) Uma Thurman på Instagram
Overlærer

Overlærer er en tidligere stillingstittel for lederen for en grunnskole, idag kalt rektor.
Tittelen ble fra 1913 til 1919 også brukt om visse fast ansatte lærere med embedseksamen ved en del høyere skoler (gymnasier). Denne stillingen var et embede i staten (dvs. stillingsinnehaveren ble utnevnt i statsråd). I 1919 ble tittelen endret til lektor.
I Oslo ble de første overlærerne tilsatt i 1915. De tilhørte Aker kommune, og var alle godt voksne menn med bakgrunn som innflyttere til Oslo. Det ble ansatt syv overlærere, og disse kom fra Nordland, Vestlandet og Telemark:

Sigvald Smith (1866–) ved Lilleaker skole.
Nils Dalaker (1871–) ved Grefsen skole
Tormod Knutson (1863) ved Grorud skole
Ole Devik (1856–1941) ved Bryn skole
Hans Jakobsen (1865–) ved Bekkelaget skole
Jørgen Winje (1867–) ved Nordstrand skole
M. O. Trøen (1855–) ved Løren skole


== Referanser ==
Volga-Dnepr

Volga-Dnepr Airlines er et russisk flyselskap med base i Uljanovsk i Russland.  Det opererer med såvel charter- som regulær ruteflygning, men er mest kjent for å kunne tilby store og tunge transporter (som hele jernbanevogner og lokomotiver). Det  har en flåte bestående av et av verdens største transportfly Antonov An-124. Hjemmebasen Vostochny International Airport (ULY), Uljanovsk og er også stasjonert ved Yemeljanovo Airport (KJA), Krasnojarsk. 


== Code Data ==

IATA: VI
ICAO: VDA
Callsign: Volga-Dnepr


== Historie ==
Selskapet ble etablert i august 1990. De tre viktigste aksjonærer er Aviastar, Antonov Design Bureau og Motor Sich. Det begynte sine operasjoner i oktober 1991. og inngikk et samarbeid med det UK-baserte HeavyLift og tilbød da Antonov An-124 på verdensmarkedet.
Det ble det første selskap i Russland som ikke var en del av Aeroflot, som kunne tilby kunne tilby transport av overdimensjonert last.  I startfasen hadde en russisk stor-investor og oligark (Kaskol) sikret seg 48% av aksjekapitalen, senere hadde han 50% eierandel i selskapet, men solgte det i protest mot den strategi som selskapets ledelse hadde lagt opp til.
Volga-Dnepr er i en gruppe som består av 11 selskaper. I 2004 ble AirBridge Cargo dannet for å kunne tilby frakt med regulære fraktruter mellom Europa og Det fjerne østen via Russland. Dette selskap flyr regelmessige fraktruter med Boeing747-400F Jumbojet fraktmaskin:

Luxembourg til Beijing og Tianjin (via Krasnojarsk)
Frankfurt am Main til Shanghai (via Moskva)
Frankfurt am Main til Beijing (via Novosibirsk)Vedlikeholdsbasene  ligger på  Shannon i Irland og Sharjah International Airport i De forente arabiske emirater (UAE). Disse er selvstendige enheter under Volga-Dnepr-gruppen.


== Selskapets tilbud ==


=== Flyfrakt ===


=== Passasjerflyvning ===
Selv om transport av tung og overdimensjonert last er selskapets viktigste opreasjonområde, startet Volga-Dnepr et lite og mindre kjent tilbud om regulære passasjerflyvninger  mellom Moskva og byer langs Volga Pr. mars 2006 ble følgende byer betjent med Yakovlev Yak-40, et 40 seters  passasjerfly: Nizjnij Novgorod, Penza og Uljanovsk.  


== Flåte ==
The Volga-Dnepr Airlines flåte består av (pr. mars 2006 ifølge Airliners World):

9 Antonov An-124-100
1 Antonov An-124-100M
1 Ilyushin Il-76MD
3 Ilyushin Il-76TD
1 Ilyushin Il-76TD/90VD
4 Yakovlev Yak-40
2 Yakovlev Yak-40K


== Eksterne lenker ==
Volga-Dnepr Airlines
Silver Convention

Silver Convention var et tysk disco-prosjekt som gjorde plateinnspillinger på 70-tallet med den såkalte Munich Sound. De hadde først navnet «Silver Bird Convention» eller «Silver Bird».
Gruppa ble opprinnelig etablert i München av produsentene og låtskriverne Sylvester Levay og Michael Kunze. «Silver» er i realiteten Sylvester Levays kallenavn. Med bruk av kvinnelige studiovokalister til den første innspillingen oppnådde de en hitsingle i Storbritannia i 1974 med sangen «Save me» og innså at de ville bli nødt til å framskaffe et ansikt utad for det som til da bare hadde vært en studiogruppe.
De rekrutterte vokalistene Linda Thompson (virkelig navn Linda Übelherr, på sine soloalbum hadde hun navnet Linda G. Thompson), Penny McLean (ekte navn Gertrude Wirshinger) og Ramona Wulf (virkelig navn Ramona Kraft). Som «Silver Convention» oppnådde de to store hitsingler i USA. «Fly, Robin, Fly» som hadde en tekst som alt i alt besto av bare seks ord lå tre uker på førsteplassen i 1975 og sørget for at gruppa vant en Grammy for beste R&B instrumentell framføring. Oppfølgeren var hit-en «Get up and boogie» som lå tre uker på annenplass i 1976. Michael Kuntze skrev tekstene til de to første albumene under pseudonymet Stephan Prager. I løpet av denne perioden utga de tre sangerne sine egne soloarbeider. Wulfs soloarbeid var bare en moderat suksess.
Silver Convention representerte Tyskland i Eurovision Song Contest 1977 med sangen «Telegram» som endte på en 8.-plass, rett bak Dream Express. Bidraget hadde engelsk tekst, men ble tillatt å være med til tross for språkregelen som dette året ble innført på ny. Grunnen var at den utvelgelsen av låta skjedde før gjeninnføringen ble annonsert.
Men ny produsent (John Davis) og et revidert oppsett av sangere (Suzie McClosky aka Zenda Jacks, Rhonda Heath og Ramona Wulf) gjorde Silver Convention braksuksess på diskotene i 1978 med LP-en «Love is a sleeper». 12"-singlen som ble sluppet fra LP-en var «Spend the Night With Me» med «Mission to Venus» på b-sida.
De påfølgende singleutgivelsene trioen kom med forsøkte å gjenskape lyden som en kort periode hadde gjort dem til en suksess, men singlene «Tiger Baby» og «No No Joe» ble bare mindre hitter.
Levay arbeidet også med Giorgio Moroder, og Kunze gikk videre til å jobbe med Jim Steinman. De tre sangernes solokarrierer dalte raskt og de forlot musikkbransjen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Silver Convention på Discogs 
(en) Silver Convention på MusicBrainz 
(en) Silver Convention på Spotify 
(en) Silver Convention på Songkick 
(en) Silver Convention på AllMusic
Stigma

Stigma (fra gresk στíγμα (stigma), er et «merke» eller «tegn», flertall stigma, stigmaer eller (kun på riksmål i betydningen «sårmerke») stigmata) har flere betydninger. Uttrykkets opprinnelse er kroppslige tegn (brent eller skåret inn i huden) av slaver, kriminelle, forrædere; personer av dårlig moral man måtte holde seg unna, spesielt offentlig. Slik stigmatisering ble også foretatt som æresstraff for å ydmyke og vanære en person.. 
Etter kristendommens inntog har to nye betydninger blitt vanlige, nemlig stigmata, kroppslige tegn på guddommelig nåde i form av sårdannelser i huden, og den medisinske referansen til dette i form av fysiske tegn.


== Botanikk ==
Arr, en del av hunnblomstens fruktemne, spesifikt enden av fruktemnet
En spirakel eller annen liten flekk


== Zoologi ==
Stigma (zoologi), åpningen til trakeer hos insekter, edderkopper og andre leddyr, et spirakle
Sprøytehull, en redusert gjelleåpning hos kappedyr og hos lansettfisk
Markert farget flekk i framkanten av vinger hos enkelte insekter, kalt vingemerke (pterostigma)
Flekker på vingene hos sommerfugler


== Andre betydninger ==
Sosialt stigma, et tegn på skam eller vanære, eller bebreidende karakteristikker
Stigma (anatomi), en liten flekk, merke, arr eller lite hull, spesielt på overflaten av Graafs follikkel
Stigma (patologi), røde områder på huden, oppstått enten ved at blod siver ut i vevet eller ved økt blodgjennomstrømning i kapillærårene
Stigma (geometri)
Stigma (bokstav), en ligatur av de greske bokstavene sigma og tau, også brukt som tallet 6 i greske tallsystemer
Stigma (album), et album utgitt av gruppen EMF i 1992
Stigma (sang), en sang fra albumet Wings utgitt av  gruppen BTS, 10. oktober 2016


== Se også ==
Astigmatisme
Brennemerking (straff)