jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Enrique Almaraz Santos

Enrique Almaraz Santos (født 22. september 1847 i La Vellés ved Salamanca i Spania, død 22. januar 1922 i Madrid) var en av Den katolske kirkes kardinaler, erkebiskop av Sevilla 1907–1920 og erkebiskop av Toledo 1920–1922.
Han ble kreert til kardinal av pave Pius X i 1911, og deltok ved konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
Kardinal Francisco de Solís Folch de Cardona (1713-1776) *1749
Biskop Agustín Ayestarán y Landa (1738-1804) *1772
Erkebiskop Romualdo Antonio Mon y Velarde (1749-1819) *1804
Kardinal Francisco Javier de Cienfuegos y Jovellanos (1776-1847) *1819
Kardinal Cirilo de Alameda y Brea (1781-1872) *1832
Kardinal Juan de la Cruz Ignacio Moreno y Maisanove (1817-1884) *1857
Erkebiskop Ciriaco María Sancha y Hervás (1833-1909) *1876
Kardinal Enrique Almaraz Santos (1847-1922) *1832


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Victoriano Guisasola y Menéndez

Victoriano Guisasola y Menéndez (født 21. april 1852 i Oviedo i Spania, død 2. september 1920 i Madrid) var en av Den katolske kirkes kardinaler, erkebiskop av Sevilla 1907–1920, og erkebiskop av Toledo 1914–1920.
Han ble kreert til kardinal av pave Pius X i mai 1914, med Santi Quattro Coronati al Laterano som tittelkirke, og deltok ved konklavet som senere samme år valgte pave Benedikt XV.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Juan Soldevilla y Romero

Juan Soldevilla y Romero (født 20. oktober 1843 i Fuentelapeña i bispedømmet Zamora i Spania, død 4. juni 1923 i Zaragoza) var en av den katolske kirkes kardinaler, erkebiskop av Zaragoza 1901–1923.
Han ble kreert til kardinal av pave Benedikt XV i mai 1919, med Santa Maria del Popolo som tittelkirke, og deltok ved konklavet 1922 som valgte pave Pius XI.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
Pave Pius IX (1792-1878) *1829
Kardinal Alessandro Franchi (1819-1878) *1873
Erkebiskop Benito Sanz y Forés (1828-1895) *1868
Kardinal Juan Soldevilla y Romero


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Ramsar-konvensjonen

«Ramsarområde» omdirigeres hit; se også Ramsar-områder i Norge
Ramsar-konvensjonen (egentlig Konvensjonen om våtmarker av internasjonal betydning, særlig som fuglehabitat) er en internasjonal avtale for bevaring og bærekraftig bruk av våtmarker. Formålet er å begrense tap av våtmarker og bremse det økende presset på våtmarksområder. Konvensjonen skal utbre kunnskapen om våtmarkenes økologiske betydning og deres betydning for forskning og rekreasjon.
Konvensjonen ble vedtatt på et møte mellom 18 nasjoner i Ramsar i Iran 2. februar 1971, og trådte i kraft 21. desember 1975. Deltakerlanda møtes til en deltakerkonferanse hvert tredje år. Tillegg til den opprinnelige avtaleteksten er blitt vedtatt i Paris i 1982 og i Regina i 1987. Det er oppretta et fast sekretariat med sete i Gland i Sveits.


== Ramsar-områder ==
Per 2013 har 168 land ratifisert avtalen, og avtalen omfatter 2 143 verneområder, på tilsammen 205 530 km². Landene forplikter seg til å vektlegge bevaring av våtmark, samarbeide om vern av våtmark, og å opprette minst ett såkalt Ramsar-område hver. Disse områdene skal være viktige i internasjonal målestokk og skal gis et spesielt vern. Storbritannia har det største antall Ramsar-områder med 166, mens Canada har det største arealet med 131 000 km².


=== Norge ===

Norge var i 1974 et av de første landene som ratifiserte våtmarkskonvensjonen. Miljødirektoratet er forvaltningsmyndighet for konvensjonen. Antallet ramsar-områder i Norge har blitt utvidet i alt seks ganger, sist i 2013. For tiden er det 63 Ramsar-områder i Norge. Flere av Ramsar-områdene er «våtmarkssystem» som omfatter flere separate verneområder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Ramsar Convention on Wetlands
Miljøstatus i Norge: Ramsarkonvensjonen
Juan Bautista Benlloch y Vivó

Juan Bautista Benlloch y Vivó (født 29. desember 1864 i Valencia i Spania, død 14. februar 1926 i Madrid) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Urgell, og dermed samfyrste av Andorra, fra 1906 til 1919. I denne perioden satte han ord til Andorras nasjonalsang, El Gran Carlemany. Fra  1919 til 1926 var han erkebiskop av Burgos.
Han ble kreert til kardinal av pave Benedikt XV i 1921, og deltok i konklavet 1922 som valgte Pius XI, med Santa Maria in Ara Coeli som tittelkirke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Francisco de Asís Vidal y Barraquer

Francisco de Asís Vidal y Barraquer (født 3. oktober 1868 i Cambrils nær Tarragona i Spania, død 13. september 1943 i Foyer Saint'Elizabeth, Fribourg i Sveits) var en av den katolske kirkes kardinaler, erkebiskop av Tarragona 1919–1943, i eksil siden 1946.
Han ble kreert til kardinal av pave Benedikt XV i 1921, og deltok i konklavet 1922 som valgte Pius XI, og i konklavet 1939 som valgte Pius XII.
Under den spanske borgerkrig var han en kort stund i fangenskap og hans liv var i fare. Han ble utvist og sendt i eksil av spanske myndigheter i august 1936 og slo seg ned i kartheuserklosteret Farneta ved Lucca i Italia, og tilbragte somrene i Sveits. Han var katalonier, hadde vært på god fot med de republikanske myndigheter i Cataluña, og støttet ikke nasjonalistsiden under borgerkrigen. Dette var bakgrunnen for at generalissimo Francisco Francos regjering utviste ham og nektet ham å vende tilbake og lede sitt erkebispedømme Tarragona.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1882
Kardinal Gregorio María Aguirre Garcia (1835-1913) *1885
Erkebiskop Antolín López y Peláez (1866-1918) *1905
Kardinal Francisco de Asís Vidal y Barraquer (1868-1943) *1914


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Habitat

Habitat (levested) brukes i økologien for å beskrive det miljøet artene velger å holde til i. Det vil si det området der de fysiske og biologiske forholdene er best i samsvar med artens spesifikke krav til livsmiljø. Fjellrev er i så måte et eksempel på en art hvis habitat er terrestrisk og ofte synonymt med platåer i høyfjellet eller polare landområder på høye breddegrader med subarktisk- eller arktisk klima og rikelig nok tilgang på byttedyr (for eksempel lemen, fugleegg og fugler) som trives i det samme habitatet.
Mens et habitat er stedet der en art fins, er biotop stedet der et samfunn av arter fins. Tap av habitat er en vanlig årsak til at arter dør ut. Mange arter er nå utrydningstruet fordi habitatene går tapt. Eksempler er blomsterenger som erstattes av kornåkre, byggefelt og veier, eller tropisk regnskog som erstattes med oljepalmeplantasjer.
Innenfor et biotop kan en art ha flere habitater.
Habitat brukes også i andre sammenhenger, for eksempel om FNs bosettingsprogram


== Se også ==
Biom
Økosystem
Økoregion
Økosone
Terrestrial
Fossorial
Trelevende
Limnisk
Marin


== Referanser ==
Orgelbygger

En orgelbygger er en håndverker som bygger, vedlikeholder og reparerer orgler. Det er et særlig vidtfavnende fag, siden orgelbyggeren må designe og være arkitekt for det instrumentet han skal bygge (eller han får noen til å bistå seg med den biten), samtidig som han bør være både finsnekker og beherske metallarbeid som lodding av metallpipene etc. Orgelets teknikk/mekanikk er å ligne med et intrikat ingeniørarbeid, der et samspill av mange små detaljer avgjør om instrumentet er godt å spille på for organisten.
Det virkelige kvalitetsstempelet knytter seg til den klangen orgelbyggeren greier å få ut av hver enkelt stemme og av hver enkelt pipe, og summen av disse stemmene, altså hvordan de står til hverandre og enten smelter fint sammen eller kontrasterer hverandre. Dette er ikke et spill av tilfeldigheter, men er resultatet av orgelbyggerens kunnskaper og ferdigheter, samtidig som det også er et svar på bestillerens spesifikasjoner for instrumentet.

Orgelbyggeren jobber som regel i et verksted.  I tillegg så er han ofte i kirker og konsertsaler og monterer og tester ut orgler.


== Utdanning ==
I Norge i dag er utdannelsen til dette yrket innen utdanningsprogrammet Design og håndverk eller bygg og anleggs teknikk. Du må gå to år på skole og to år i lære ute i bedrift. Første skoleåret er Vg1 Design og håndverk og andre skoleåret er Vg2 Design og trearbeid.
Orgelbyggerfaget er (pr. 2016) med på Utdanningsdirektoratets liste over små og verneverdige håndverksfag. Dette innebærer blant annet at bedrifter innen faget mottar utvidet støtte fra fylkeskommunen når de tar inn nye lærlinger.


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over orgelbyggere


== Eksterne lenker ==
Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av orgelbygger
International Society of Organbuilders (engelsk, tysk, fransk)
Design og håndverk – Orgelbygger
VilBli.no: Orgelbygger
Biotop

Biotop brukes i økologien om lokalitetstyper med karakteristiske plante- og dyresamfunn. 
På samme måte som habitat er stedet der en art finnes, er biotop stedet der et spesielt samfunn av arter finnes. Eksempler på biotoper kan være havstrand, strandeng, kystlynghei, oresump, lavfuruskog, kalkfuruskog, fukteng, høystaudemark, slåttemark, blåbærgranskog, edelløvskog, lavalpin, mellomalpin, høyalpin, sandørken, grotter. En biotop vil ofte ses på som synonymt med et økosystem.
EU har gående et biotopprosjekt som er en del av CORINE (CO-oRdinated of INformation on the Environment). Dette prosjektet publiserer en CORINE Biotope Manual som beskriver og definerer et stort antall europeiske biotoper.


== Se også ==
Biom
Økosystem
Geotop


== Referanser ==
Endemisk

Endemisk (av gr. endemos - opphold på et sted) og stedegen er uttrykk som brukes i biologien om arter, slekter og familier som har en utbredelse som er begrenset geografisk til et bestemt naturlig område eller miljø (liten geografisk spredning).
Endemiske arter og grupper kalles endemismer. Det totalt motsatte av en endemisme er en ubikvist eller kosmopolitt. Ingen av disse begrepene har en klar avgrensing.


== Utbredelse ==
En skiller ofte mellom paleoendemismer og neoendemismer. Paleoendemismer har tidligere hatt en videre utbredelse, men er nå begrenset til et lite område, et såkalt refugium. Neoendemismer har oppstått der de finnes i dag og har aldri forekommet andre steder. 
Tropiske områder har det største antallet endemiske arter, og dermed også det største biologiske mangfoldet. Det minste antallet endemiske arter finner man i arktiske strøk.
Endemiske arter er mer sårbare for utryddelse enn kosmopolitiske arter, og krever derfor særlig overvåking og eventuelt vern.
Oseaniske øyer har endemiske arter som er tilpasset det spesielle miljøet; fugler har for eksempel ofte mistet evnen til å fly. Når mennesket og dets følgesvenner slår seg ned på øya, ender det ofte med utryddelse for de endemiske artene. Det motsatte kan også skje: flatormen Arthurdendyus triangulatus var endemisk for New Zealand, men har spredd seg til De britiske øyer, der den betraktes som en skadelig invaderende art.


== Endemisk sykdom ==
Endemisk (endemi) er også et uttrykk som brukes innen medisin. En endemisk sykdom er således en sykdom som til stadighet opptrer innen et begrenset geografisk område, stort eller lite. Uttrykket epidemisk (epidemi) er det motsatte.


== Litteratur ==
John D. Thompson m.fl. (2005). «Ecological differentiation of Mediterranean endemic plants» (PDF). Taxon. 54 (4): 967–976. ISSN 0040-0262.
Landheimevernet

Landheimevernet (LHV) er spesialisert for å ivareta landforsvaret i Norge. Landheimevernet utgjør den største delen av Heimevernet og ivaretar ansvaret HV har for det territorielle landforsvaret. Landheimevernets organisasjon gjenspeiler Heimevernets organisering i territorielle HV-distrikter. Disse er igjen delt i avsnitt og områder som både i fred, krise og krig er underlagt HVs distriktsjefer. Distriktssjefene har det territorielle ansvaret for landforsvaret av Norge.
Landheimevernets hovedoppgaver:

Forebygge og bekjempe terrorisme og andre trusler.
Beskytte vitale samfunnsfunksjoner.
Styrkebeskyttelse.
Forsterke grensevakthold
Støtte forsvarsgrenene og totalforsvaret i fred, krise og krig.
Støtte det sivile samfunn ved naturkatastrofer og ulykker, samt søke etter savnede personer.
Abiotisk faktor

Abiotiske faktorer er betegnelsen på de ikke-levende bestanddelene i et økosystem. Dette er faktorer som setter grenser for alle de levende organismene. Luft, vann, jord, sollys, vind og temperatur. Med andre ord utgjør mye av det ikke-levende miljøet rundt levende organismer, ulike abiotiske faktorer.
De abiotiske faktorene betegner i biologien og økologien de faktorene i plantenes livsmiljø som ikke direkte skyldes forholdet til konkurrerende arter, men som skyldes ytre forhold.
Til de abiotiske faktorene regnes også lysforhold, nedbør og næringsstoffene i jorda, som i seg selv er en viktig miljøfaktor for plantene.
Eksempler på abiotiske faktorer er:

Vekstsesong
Temperatur
Nedbørsmengde
Lysmengde
Næringsstoffer i jorden
fuktighet
Apache (webserver)

Apache HTTP Server, eller kun Apache, er et vevtjenerprogram som utvikles av stiftelsen Apache, primært med tanke på Unix-liknende operativsystemer, men også i utgaver for Microsoft Windows, Novell NetWare, og andre systemer. Programvaren er fri og utgis med åpen kildekode.
Per november 2015 ble Apache anslått å tjene 49,9 % av alle aktive nettsteder og 46,7 % av topp én million travleste nettsteder. Apache blir brukt av 43,14 % av den totale registrerte norske domener.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Apache HTTP Server – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Web Server Survey
Apache HTTP Server på openhub.net
Theodor Steinbüchel

Theodor Steinbüchel (født 15. juni 1888 i Köln i Tyskland, død 11. eller 19. februar 1949 i Tübingen) var en betydelig katolsk prest og moralteolog. Hans verk Der Umbruch des Denkens skal ha øvet innflytelse på den senere pave Benedikt XVI.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Theodor Steinbüchel
Elisabeth Langgässer

Elisabeth Langgässer (født 23. februar 1899 i Alzey i Tyskland, død 25. juli 1950 i Rheinzabern) var en tysk forfatterinne.
Elisabeth Langgässer var en ledende blant det 20. århundres kristelig orienterte forfatterinner. Hun stod i den kristne mystikks tradisjon. Ettersom hun var såkalt «halvjøde» ble hun i 1936 underlagt publikasjonsforbud, men hun fortsatte likevel å skrive og fikk utgitt et verk til i Østerrike i 1938, fort tid før landet ble innlemmet i Det tyske rike. 
Hun overlevde den nazistiske jødeforfølgelse, men én av hennes døtre, Cordelia Edvardson, ble deportert til Auschwitz. Hennes forfatterskap i etterkrigstiden beskjeftiget seg ofte med jødeutryddelsene.
Langgässer ble særlig kjent for sin lyrikk og sine fortellinger og historier. I 1946 publiserte hun romanen Das unauslöschliche Siegel. En siste roman, Märkische Argonautenfahrt, ble på grunn av hennes tidlige død ufullendt.
Elisabeth-Langgässer-Literaturpreis ble innstiftet til minne om henne.


== Verker ==
Der Wendekreis des Lammes (lyrikk) 1924
Proserpina (fortelling) 1932
Die Tierkreisgedichte (lyrikk) 1935
Der Gang durch das Ried (roman) 1936
Rettung am Rhein. Drei Schicksalsläufe. 1938
Das unauslöschliche Siegel (roman) 1946
Der Laubmann und die Rose (lyrikk) 1947
Der Torso (noveller) 1947
Untergetaucht
Glück haben
Saisonbeginn
Nichts Neues
Das Labyrinth (noveller) 1949
Märkische Argonautenfahrt; (romanfragment) 1950
Gesammelte Werke (5 bind) posthumt 1959-64
Ausgewählte Erzählungen posthumt 1984


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1950 – Georg Büchners pris


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Verk av og om Elisabeth Langgässer i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Bernd Kettern: (de) «Elisabeth Langgässer» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL).


== Eksterne lenker ==
(en) Elisabeth Langgässer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Elisabeth Langgässer på Discogs
Arthur Hinsley

Arthur Hinsley (født 25. august 1865 i Carlton nær Selby i England, død 17. mars 1943 i Butingford nær London) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var lenge tilknyttet det pavelige diplomati i Afrika, men ble erkebiskop av Westminster i 1935. 
Han ble kreert til kardinal av pave Pius XI i 1937, med Santa Susanna som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1939 som valgte pave Pius XII.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744–1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770–1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775–1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808–1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829–1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843–1913) *1882
Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865–1930) *1900
Kardinal Arthur Hinsley (1865–1943) *1926


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arthur Hinsley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Maurice Roy

Maurice Roy (født 25. januar 1905 i Québec i Canada, død 24. oktober 1985 i Québec) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Han var erkebiskop av Québec 1947–1981, og senere overlappende president for Den pavelige kommisjon for rettferdighet og fred og Den pavelige kommisjon for familien 1967–1976.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1965.
Han deltok i konklavet august 1978 som valgte Johannes Paul I, og i konklavet oktober 1978 som valgte Johannes Paul II.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
Pave Pius IX (1792-1878) *1827
Biskop Armand-François-Marie de Charbonnel, O.F.M. Cap. (1802-1891) *1850
Erkebiskop John Joseph Lynch, C.M. (1816-1888) *1859
Kardinal Elzéar-Alexandre Taschereau (1820-1898) *1871
Erkebiskop Louis Nazaire Bégin (1840-1925) *1888
Erkebiskop Louis Joseph Napoléon Paul Bruchési (1855-1939) *1897
Erkebiskop Joseph-Guillaume-Laurent Forbes (1865-1940) *1913
Kardinal Jean-Marie-Rodrigue Villeneuve, O.M.I. (1883-1947) *1930
Kardinal Maurice Roy, (1905-1985) *1946


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Sebastiano Baggio

Sebastiano Baggio (født 16. mai 1913 i Rosà nær Vicenza i Italia, død 21. mars 1993 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Baggio var lenge tilknyttet det pavelige diplomati. Han tjenestegjorde til sist som nuntius i Brasil. Baggio var erkebiskop av Cagliari 1969–1973 og ble deretter kalt til Vatikanet der han ble prefekt for Kongregasjonen for biskopene 1973–1984 og president for Den pavelige kommisjon for Vatikanstaten 1984–1990. Baggio var camerlengo 1985–1993.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1969, først med Santi Angeli Custodi a Città Giardino, så med San Sebastiano alle Catacombe som tittelkirke.
Han deltok i konklavet august 1978 som valgte Johannes Paul I, og i konklavet oktober 1978 som valgte Johannes Paul II.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
Pave Pius IX (1792-1878) *1829
Kardinal Alessandro Franchi (1819-1878) *1873
Kardinal Giovanni Simeoni (1816-1892) *1875
Kardinal Antonio Agliardi (1832-1915) *1896
Kardinal Basilio Pompilj (1858-1931) *1911
Kardinal Adeodato Giovanni Piazza (1884-1957) *1930
Kardinal Sebastiano Baggio (1913-1993) *1953


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church