jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Holmevatnet (Bykle og Suldal)

Holmevatnet er en innsjø i Bykle kommune i Agder og Suldal kommune i Rogaland. Den ligger øverst i Ullavassdraget og har utløp i nord, hvor ei kort elv renner ned til Steinkilevatnet. 


== Referanser ==
Trevatna

Trevatna er en innsjø som ligger i Søndre Land kommune i Innlandet. Sjøen er nærmest delt i to på midten, idet de to delene forbindes ved det smale sundet Nora. Den nordlige delen av sjøen ligger i nord-sørlig retning, den sørlige i nordvest-sydøstlig. Breddene er for det meste skogkledde, kun på østsiden av sjøens sørlige del finnes det noen gårder. På vestsiden av sjøens sørlige del går den nedlagte jernbanelinjen Valdresbanen, mens fylkesveien mellom Land og Toten går på østsiden, og runder sjøens nordende. Sjøen har gitt navn til Trevatn stasjon på Valdresbanen.
Trevatna mottar tilløp fra elvene Skjerra i østenden og Skjegga i nordenden av sjøen, og løper ut i Fallselva i nordenden. Herfra renner vannet ut i Randsfjorden.
Trevatna har vært regulert som magasin for kraftproduksjon siden ca. 1925, da med ca. 2,6 m heving og 0,2 m senking. I 2009 startet det nye Fall kraftverk ved Randsfjorden, til erstatning for Skrankefoss kraftverk, som da ble nedlagt. Vatnet ble ytterligere regulert, slik at  arealet ved laveste regulerte vannstand bare er halvparten av hva det er når magasinet er fullt.
Fiskebestanden i Trevatn består av ørret, røye, sik, krøkle, abbor, gjedde og ørekyt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Trevatna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vindsjåen

Vindsjåen er en innsjø i Hjartdal kommune i Telemark. Innsjøen tilhører Skiensvassdraget, og har utløp gjennom elva Kova.
Innsjøen er regulert mellom 971 og 956 moh som magasin for Mydalen og Hjartdøla kraftverk


== Referanser ==
Vatnvatnet

Vatnvatnet (også skrevet Vatn-Vatnet) er en innsjø i Bodø kommune i Nordland. Innsjøen ligger på Bodøhalvøya, og ligger på 4 meter over havet. Vatnvatnet ligger på den smaleste delen av Bodøhalvøya, og er skillet mellom indre og ytre Bodøhalvøy. Nord for innsjøen ligger Sørfjorden, mens i sør ligger Saltfjorden. Vannet blir delt i to av Storøya, og vannet deles i Nervatnet og Innervatnet.   


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.vatnvatnet.com
Russvatnet

Russvatnet er en innsjø i Vågå kommune i Innlandet. Det ligger øst i Jotunheimen og har utløp mot øst gjennom elva Russa, ei sideelv til Sjoa.
Vatnet har gjennom tidene vært et rikt fiskevann (ørret).  Russvatnet er i privat eie.


== Referanser ==
Bjørnstadvatnet

Bjørnstadvatnet er en innsjø i Hammerfest kommune i Troms og Finnmark. Den er regulert som magasin for Øvre Porsa kraftverk.


== Referanser ==
Bessvatnet

Bessvatnet er en næringsfattig innsjø i Vågå kommune i Innlandet. Navnet kommer av elven Bessa som renner ut av innsjøen. Bunnen av innsjøen har tre groper som spor etter tre forskjellig breer som har gravd ut vannet. Den dypeste gropen på bunnen er 102 meter under overflaten. Før istiden var det trolig en elvedal som hadde skåret seg dypt ned i det høyfjellsvidde der Bessvatnet ligger nå. Senere har isbreer erodert og slipt ned fjellet og dannet bassenget som Gjende og Bessvatnet fyller.

Bessvatnet er velkjent for alle som har gått Besseggen, da en har det klare blå Bessvatnet på den ene siden av eggen og det smaragdgrønne Gjende på den andre siden. Fargeforskjellen skyldes at Bessvatnet får lite tilsig av smeltevann fra isbre, mens Gjende får store mengder bresmeltevann (blant annet fra Memurubreen) som inneholder fine leirpartikler (slam). Fjellet Besshøe ligger rett ved Bessvatnet. Mot Gjende er det bare en tynn «vegg» ved Bandet/Besseggen som hindrer Bessvatnet å drenere til Gjende - istiden var over før breen hadde gnagd seg gjennom berget.


== Referanser ==
Veivatnet

Veivatnet er en innsjø i Ullensvang kommune i Vestland. Det har utløp til elva Kinso, som munner ut i Hardangerfjorden ved Kinsarvik. Veivatnet ligger innenfor Hardangervidda nasjonalpark.


== Referanser ==
Stortissvatnet

Stortissvatnet er en innsjø i Lierne kommune i Trøndelag.


== Referanser ==
Gyvatn

Gyvatn er en innsjø i kommunene Evje og Hornnes, Bygland og Åseral i Agder. Den har utløp mot sør til elva Skjerka. Innsjøen er regulert som magasin for Uleberg kraftverk.


== Referanser ==
Votna (Ullensvang)

Votna er en innsjø i Ullensvang kommune i Vestland. Den er regulert som magasin for Novle kraftverk.


== Referanser ==
Sausvatnet

Sausvatnet er en innsjø i Brønnøy kommune i Nordland. Det har utløp mot vest gjennom Mjosundet til Medvatnet, som ligger på samme høyde.


== Fiske ==
Det går laks opp i innsjøen fra Sjøfossen, og videre 6 km oppover vassdraget. I innsjøen lever det ørret, røye, ål og stingsild av fiskearter. Innsjøen er svært næringsrik, noe som medfører hurtig vekst på spesielt ørreten. Ørreten har en gjennomsnittsvekt blant den fangbare bestanden på om lag 400 gram, mens kilosørret er vanlig å få. 


== Referanser ==
Svartholvatnet

Svartholvatnet (nordsamisk: Suohpajávri) er en innsjø i Senja kommune i Troms og Finnmark. Innsjøen ligger på øya Senja.
Innsjøen er regulert som magasin for Lysbotn kraftverk.


== Referanser ==
Øvre Sjodalsvatnet

Øvre Sjodalsvatnet er en innsjø som er en del av elven Sjoa i Vågå kommune i Innlandet. Øverst, i sørenden, ved Sjoa oppstrøms for Øvre Sjodalsvatn ligger Maurvangen campingplass. Bessheim fjellstue og hytter ligger ved langs begge sider av Øvre Sjodalsvatn.
Sjoa er en elv som renner fra innsjøen Gjende forbi Gjendesheim gjennom Øvre Sjodalsvatnet, Nedre Sjodalsvatnet og tettstedet Sjoa i Gudbrandsdalen, hvor elven renner ut i Gudbrandsdalslågen.
Sjoa er en populær elv for rafting og kajakkturer.  Elven er også kjent for severdigheten Ridderspranget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bessheim fjellstue og hytter
Maurvangen
Nørdre Syndin

Nørdre Syndin er en innsjø som ligger i kommunene Vestre Slidre og Vang i Innlandet. Nørdre Syndin er den nordligste av de tre innsjøene Nørdre Syndin, Midtre Syndin og Søre Syndin.
Navnet Syndin kommer fra ordet «sund». Dette kommer av at vannene Nørdre og Midtre Syndin tidligere utgjorde ett enkelt vann, forbundet av et sund. Vannet hadde frem til 1690 utløp mot sør, via elva Hulja (Hylja) og Søre Syndin og videre ned til Ulnes ved Strondafjorden. I 1690 gravde bonden Hallvard Eriksson på gården Tørpe en kanal i nordenden av vannet slik at utløpet gikk via elva Ala som renner til Begna. I 1717 var det en stor flom som utvidet og senket kanalen noe som førte til at vannføringen i vassdragene sørover minket betydelig. Bonden ble dømt i retten til å tilbakeføre vannet, og en demning ble laget i 1719. I 1720 ble denne demningen ødelagt av en ny stor flom og denne førte til stor skade på gårder langs Ala.Ifølge Stortingets Verneplan I for vassdrag fra 1973 ble Nørdre- og Midtre Syndin vernet, men vedtaket åpner for en mulig tilbakeføring av vannene til Sundheimselva.Syndinvannene ligger i et åpent seterlandskap, hvor setervirksomheten gjennom lang tid har medført at bjørkeliene er erstattet av lyngheier med einer og dvergbjørk. Berggrunnen består av lett forvitrelige bergarter. Av denne grunn er jordsmonnet rundt svært rikt med tilhørende planteliv. I 1930 ble et 35 km² stort område mellom Syndinvannene og Helin fredet som botanisk plantenasjonalpark. I skiferura under fjellet Gilafjellet og langs Helin vokser flere sjeldne planter, blant annet urvalmue (Papaver relictum).


== Referanser ==
Nordre Dvina

Nordre Dvina (russisk: Се́верная Двина́ – Severnaja Dvina) er ei elv nordvest i den europeiske delen av Russland. Elva er 743 kilometer lang og har et nedbørfelt på 357 052 km².


== Elveløp ==
Elva dannes på det nordrussiske lavlandet ved samløpet av elvene Jug og Sukhona, hvorav den siste er den største og lengste av de to. Fra dette elvemøtet løper Nordre Dvina nordover inn i Arkhangelsk oblast. Ved Kotlas, 60 km nord for Velikij Ustjug, kommer sideelva Vytsjegda inn fra øst. Herfra løper Dvina hovedsakelig i nordvestlig retning, gjennom en sumpete og skogrik dalsenkning, som på sine steder er over 100 km bred, og som er omgitt av skogkledte åsrekker. Dvina er den største farbare elva i Nordvest-Russland, og i sitt nedre løp er den meget øyrik og på steder opptil 7 km bred og 15 m dyp. 40 km nordvest for Arkhangelsk og direkte øst for Severodvinsk munner Nordre Dvina ut i Dvinabukta i Kvitsjøen, gjennom et 900 km² stort delta.


== Transport og skipstrafikk ==
Elva er farbar for skipstrafikk i hele sitt løp, men er tilfrosset fra desember til april. Via Nordre Dvina-kanalen og Volga-Østersjøkanalen har den forbindelse både til Volga, som munner ut i Det kaspiske hav og som også har kanalforbindelse med Svartehavet, og til Finskebukta og Østersjøen via Onega og Ladoga. Nordre Dvina er en meget viktig vannvei i Nordrussland, spesielt for transport av tømmer og treprodukter til og fra Arkhangelsk. Elva er også meget fiskerik.


== Byer langs Nordre Dvina ==
Velikij Ustjug
Kotlas
Novodvinsk
Arkhangelsk
Severodvinsk


== Tilløp og sideelver ==
Sukhona
Jug
Pinega
Jomtsa
Vaga
Vytsjegda


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
About the Northern Dvina River (engelsk)
J.C.C. Michaelsen

Johan Carl Cristian Michaelsen (død tidligst 1802, antagelig i Bergen) var en maler som kom fra Rendsburg i Holstein. Etternavnet ble også skrevet Micaelsen, Han ble muligens tilkalt fra Tyskland til Trondhjem, der størstedelen av hans produksjon finnes. Han er blant annet kjent for veggmalerier og stukkarbeider på Stiftsgården og Harmonien i Trondheim og veggmaleriene i rokokkosalen ved Store Milde i Bergen (1786). Ved Damsgård hovedgård henger det også et portrett av Joachim Christian Geelmuyden Gyldenkrantz, malt av Michaelsen i 1783.
Han utførte også arbeider i hovedbygningen på Gjesvål gård i Orkdal. Noen av disse, to supraporter i husets bestestue, ble avdekket under en restaurering av bygningen i 1960, etter å ha vært overmalt i flere år:
Supraporter i bestestua på Gjesvålfoto: T.M. Hetland
		
		


== Referanser ==
Tinnhølen

Tinnhølen (også skrevet Tinnhylen) er en innsjø som ligger i Eidfjord kommune i Vestland og Nore og Uvdal kommune i Viken. Innsjøen er utspring for elva Bjoreio.


== Oppdemming og tilbakeføring ==
Vannføringen fra Tinnhylen ble i 1942 overført til Numedalslågens nedbørfelt for å nyttes i kraftverkene der. Overføringen skjedde ved en demning ved utløpet av Langhylen, et mindre vatn nedenfor Tinnhylen og en kort kanal fra østenden av sjøen til Vestre Bakkatjønn. Demningen ble først bygget av tyskerne som en provisorisk plankedam, som på 1950-tallet ble erstattet av en jordvoll/demning.Da Sima kraftverk ble bygget ble Tinnhylen i 1980 tilbakeført til Bjoreios nedbørfelt, hvor den nå overføres til magasinet i Sysenvatnet gjennom en tunnel lengre ned i elva. Etter oppdemmingen i 1942 ble ikke vannstanden i Tinnhylen regulert, men holdt konstant på den nye høyden. Det utviklet seg derfor en ny naturlig tilstand på det nye nivået, og da vannføringen ble ført tilbake til Bjoreio ble vannstanden beholdt på denne høyden og demningen ved utløpet ble beholdt som en terskel. Det opprinnelige utløpet fra Tinnhylen lå ved Heinebu, rundt 1,3 kilometer sør for demningen.


== Referanser ==
Åbjørvatnet

Åbjørvatnet (sørsamisk: Diedtijenjaevrie) er en innsjø i Åbygda i Bindal kommune i Nordland. 


== Fiskeslag ==
Laks
Ørret
Røye


== Referanser ==
Langesæ

Langesæ er en innsjø i Vinje kommune i Telemark. Den har utløp gjennom Langesæåi, som renner ned til Førsvatn. Innsjøen er regulert som magasin for Kjela kraftverk og vannstanden kan reguleres mellom 1 091 og 1 067 moh.


== Referanser ==
Lysvatnet (Meløy)

Lysvatnet er en innsjø i Meløy kommune i Nordland. Innsjøen er regulert som magasin for Lysvatn kraftverk


== Referanser ==
Lykilsvatnet

Lykilsvatnet (også kalt Løkjelsvatnet) er en innsjø i Etne kommune i Hordaland. Den er regulert som magasin for Hardeland kraftverk, som utnytter en fallhøyde på 400 meter.
Haugesund Turistforening eier og driver Løkjelsvatnhytta som ligger på vestsiden av vannet. Turistforeningen vedlikeholder og merker turstier til Olalihytta i Ølen, østover mot Sauda og Haukelifjell, og Stegane, en rute med boltede jernstiger og wire til Hårland.


== Referanser ==
Mellingsvatnet

Mellingsvatnet (sørsamisk: Veelnjesjaevrie) er en innsjø i Namsskogan kommune i Trøndelag og Grane kommune i Nordland.


== Referanser ==
Frysjøen

Frysjøen er en innsjø i Grue kommune i Innlandet. Sjøen ligger på grensen til Grue Finnskog. Det er mulig å fiske abbor, gjedde, mort, hork, lake og kreps om høsten. Det er også enkelte ørreter å få. Det er en del hytter rundt sjøen og fast bebyggelse i sydenden av sjøen. Det er forbud mot bruk av motorbåt. I 2010 ble det åpnet for bruk av elektrisk motor i sjøen. Vannet fra sjøen renner ned i Frysjøåa til Tysjøen der noe av vannet blir pumpet opp og brukt til drikkevann. Vannet renner videre i Tjuraåa ned til Gardsjøen og ut i Glomma. Det er skriftlige kilder fra Tjuraåa like tilbake til 1300-åra. Det har vært kverner, sager, møller, spikerverk og kraftverk i åa. Det er gjort flere flintfunn ved sjøen.


== Referanser ==
Djupsjøen

Djupsjøen er en innsjø i Røros kommune i Trøndelag.


== Referanser ==
Sealggajávri

Sealggajávri er en innsjø i Narvik kommune i Nordland.


== Referanser ==
Skjesvatnet

Skjesvatnet er en innsjø i Hjartdal kommune i Telemark. Hovedtilløpene er Skjesåi og Åtoåi, mens utløpet skjer via Gauslåsåi og ut i elva Hjartdøla.
Innsjøen er regulert som magasin for kraftverkene Bjordalen og Hjartdøla, og vannføringen fra Skjesvatnet blir overført til Breivatn via utløpstunnelen fra Bjordalen kraftverk. Elva Heiåi i vest er overført til Skjesvatnet gjennom en to kilometer lang overføringstunnel.


== Referanser ==
Skyvatn

Skyvatn er en innsjø i Bykle kommune i Agder. Den er regulert som magasin for Holen kraftverk.


== Referanser ==
Reinoksvannan

Reinoksvannan (også skrevet Reinoksvatna) er en innsjø i Lebesby kommune i Troms og Finnmark. Den er regulert som magasin for Mårøyfjord kraftverk. Reinoksvannan var opprinnelig flere mindre innsjøer, som etter oppdemmingen fløt sammen til et sammenhengende magasin.


== Referanser ==
Sandvinvatnet

Sandvinvatnet (også skrevet Sandvevatnet) er en innsjø i Ullensvang kommune i Vestland. Innsjøen har fått navnet sitt av gården Sandvin i sørenden av sjøen. Tettstedet Odda ligger på eidet og terrassene mellom fjorden og innsjøen. Eidet og terrassene er sedimenter avsatt foran breen som fylte dalen til 9800 år før nåtid. Sandvinvatnet blir delvis demt opp av disse brefrontavsetningen og elven har gravd seg gjennom og danner en foss ved eidet, Eidefossen.

Det er den største innsjøen i vassdraget. Storelvi, hovedelven fra Oddadalen, munner ut i innsjøen. Fra øst kommer Sjauseelva, fra vest Fossaseteelva og Buarelvi (også kalt Jordalselvi). Buarelvi er den største sideelven og drenerer Buarbreen. Buarelvi har kaldt smeltevann og mye partikler, brevannet preger også innsjøen og vannet har liten siktedybde. Odda får drikkevann fra grunnvannsbrønner på Buarelvis delta ved munningen i Sandvinvatnet. Til 1993 ble drikkevann tatt rett fra innsjøen. Gården Sandvin ligger på en sandflate lagt opp av Storelvi der den munner ut i innsjøen. Det er den eneste gården på -vin i Odda og navnet er gammelt, sikkert fra før vikingtiden. Riksvei 13 går langs østsiden, mens en gammel gangvei for allmennheten går på vestsiden. Traseen på østsiden ble tatt i bruk som kjørevei i 1865 (eller 1875 ifølge annen kilde) som del av veien Odda-Dalen over Haukeli.Dampbåten «Buar» ble satt i drift på innsjøen i 1891 og fraktet blant annet turister som skulle se Buarbreen. Tross stor trafikk var ikke ruten lønnsom og ble lagt ned etter ti år. I Opo nedenfor innsjøen er det en laksetrapp i 250 meters lengde. Det ble på 1860-tallet sprengt ut i fossen nedenfor Sandvinvatnet for å gi laks tilgang til innsjøen.

Tidemand og Gudes «Brudeferd i Hardanger» har trolig landskap inspirert av innsjøen og Sørfjorden. Strandkanten til høyre i bildet viser tang og blåskjell slik at det ikke kan være en direkte gjengivelse av en innsjø. Fjellene stemmer så godt med terrenget langs Sandvinsvatnets vestside at Gude trolig hadde skisser derifra som utgangspunkt for komposisjonen. Bildet viser også en stavkirke på en odde, og noe slikt fantes ikke i Hardanger på 1800-tallet. Som andre Düsseldorf-malere ble detaljene nøye notert på studiereiser, mens helheten ble fritt sammensatt og bearbeidet i atelieret senere.


== Referanser ==
Grøssæ

Grøssæ er en innsjø i Fyresdal kommune i Vestfold og Telemark og Bygland kommune i Agder. Den har utløp via Grønåni som renner ned til Topsæ.


== Referanser ==
Eiavatnet

Eiavatnet er en innsjø i kommunene Eigersund og Sokndal i Rogaland. Den er regulert som magasin for Lindland kraftverk.


== Referanser ==
Ormsetvatnet

Ormsetvatnet er en innsjø i Steinkjer kommune i Trøndelag. Den er regulert som magasin for Ormsetfoss kraftverk.


== Referanser ==
Halsjøen

For innsjøen i Nord-Trøndelag se: HallsjøenHalsjøen (svensk: Halsjön) er en innsjø i Finnskogen som ligger på grensen mellom Norge og Sverige. Den norske delen dekker mesteparten av sjøen og ligger i Våler kommune i Innlandet, den svenske delen ligger i Torsby kommune i Värmland. Sjøen har utløp i sør til Halåa, som like etter munner ut i Flisa.


== Referanser ==
Andorsjøen

Andorsjøen (sørsamisk: Aantesjaevrie) er en innsjø i Snåsa kommune i Trøndelag.


== Referanser ==
Hovlandsdalsvatnet

Hovlandsdalsvatnet er en innsjø sør i Fjaler kommune i Sogn og Fjordane.
Fylkesvei 93 følger innsjøen på sørsiden.


== Referanser ==
Kupvatnet

Kupvatnet er en innsjø i Luster kommune i Vestland fylke. Den er regulert som magasin for Jostedal kraftverk.


== Referanser ==
Øvrevann (Porsanger)

Øvrevann (nordsamisk: Bajitjávri) er en innsjø i Porsanger kommune i Finnmark. Innsjøen ligger like ved E6, mellom Lakselv og Karasjok. Ved østbredden ligger Skoganvarre.
Øvrevatn utgjør sammen med Skoganvarre og Gákkajávri et populært utfartsområde, særlig vinterstid, da det fungerer som knutepunkt for ski- og snøscooteraktivitet.


== Referanser ==
Storekrækkja

Storekrækkja er en innsjø i Hol kommune i Viken. Den ligger nord på Hardangervidda og er en del av Numedalsvassdraget.
Riksvei 7 passerer like sør for sjøen.


== Referanser ==
Bjørheimsvatnet

Bjørheimsvatnet (også skrevet Bjøreimsvatnet og Bjoreimsvatnet) er en innsjø i Strand kommune i Rogaland. Nedre del av Bjørheimsvatnet er Ryfylkes viktigste overvintringsområde for toppand. Ellers er det konstatert fisk som ørret, ål, stingsild og røye, hvor aure- og røyebestanden må sies å være tett.


== Referanser ==
Nugguren

Nugguren er en innsjø i Kongsvinger kommune i Innlandet. Den er den siste innsjøen i Skasvassdraget og vannet renner ut i Glåma via Noret. Men sjøen ligger så å si på samme nivå som Glåma, og strømretningen i Noret vil derfor snu ved flomgang i Glåma. Da avsettes det store mengder silt og leire ved Nuggurens nordende ved flomgang, og området klassifiseres derfor som naturtypen elvedelta. Mye av arealet er betegnet som rik kortskuddstrand, en sterkt truet vegetasjonstype. Dette tilsier at lokaliteten har nasjonal verdi.
Ferdsel med motorfartøyer er tillatt med motor mindre enn 10 hk.


== Referanser ==
Prestesteinsvatnet

Prestesteinsvatnet er en innsjø i Luster kommune i Vestland og Lom kommune i Innlandet.
Den er regulert som magasin for Herva og Skagen kraftverk. Prestesteinhytta ligger ved vannet, oppsynshytte fra den gangen telefonlinja mellom Bergen og Trondheim gikk forbi vannet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Prestesteinsvatnet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Govdajávri

Govdajávri er en innsjø i Storfjord kommune i Troms og Finnmark. Den er regulert som magasin for Lavka kraftverk. Govdajávris naturlige utløp er til Breidalselva og Signaldalen, men ved utbyggingen av Skibotn kraftverk ble vannføringen overført dit via en tunnel til Lavkavaggi.


== Referanser ==
Gjesåssjøen

Gjesåssjøen er en innsjø i Åsnes kommune i Innlandet.
Sjøen er veldig grunn og har uvanlig nok både innløp og utløp i nord. Dette er fordi en diger isklump ble liggende og smelte der på slutten av siste istid. Sjøen har form som en peanøtt. Hovedtilløpet er Skyåa som kommer fra nord, det kommer også en liten bekk fra Baksjøen i sør, kalt Bakåa. Sjøen har utløp gjennom elva Søndre Hasla, som etter 4-5 km løper sammen med Nordre Hasla og danner Hasla, som renner videre gjennom Haslemoen og ut i Glåma.
Rundt hele sjøen er det åker og gjødselutslippene har ført til at sjøen er i ferd med å gro sammen.


== Referanser ==
Helgesjøen

Helgesjøen (svensk: Helgesjön) er en innsjø som ligger på grensen mellom Norge og Sverige. Den norske delen ligger i Eidskog kommune i Innlandet, den svenske delen ligger i Eda kommune i Värmland.


== Referanser ==
Røyrvatnet (Sørfold)

Røyrvatnet (lulesamisk: Rávddojávrre) er en innsjø helt sør i Sørfold kommune i Nordland. Innsjøen ligger 115 meter over havet og er regulert som magasin for Røyrvatn kraftverk.


== Referanser ==
Rokosjøen

Rokosjøen er en innsjø som ligger i Løten kommune i Innlandet, med en liten bit i Elverum kommune. Sjøen består av to deler, Rokosjøen og Vesle Rokosjøen. Vesle Rokosjøen er et fuglereservat hvor det ikke er tillatt med bruk av påhengsmotor.
Rokosjøen er en sjø omgitt av mye myr, og er derfor et myrvann. Dette gjør at vannet er brunt og grumsete med dårlig sikt under vann. Flere bekker renner inn i Rokosjøen, men vannet er svært stillestående. Ved Hammeren er sjøen demmet opp, og der begynner Rokoelva, som renner ut i Svartelva omtrent en kilometer lenger vest.
Rokosjøen har flere badeplasser, deriblant Kølbua og Haverbekkvika. Kølbua er en privat strand som finansieres ved hjelp av en frivillig parkeringsavgift. Haverbekkvika drives av Løten kommune.
Rokosjøen er svært rik på gjedde og abbor, samt andre småfisk og er derfor svært egnet for fiske.
Rundt Rokosjøen er det mange hytter samt Rokosjøen Camping ved Oset.


== Referanser ==
Øyangen (Gran og Hurdal)

Øyangen er en innsjø som ligger i Hurdal kommune i Viken og Gran kommune i Innlandet. Den ligger 442 meter over havet og har et areal på 4,03 km². Sjøen har utløp mot øst gjennom elva Hegga, som renner til Hurdalssjøen.
Øyangen ble kalket i årene 1989-1994, og har i dag bestand av ørret, røye, abbor, ørekyt og steinsmett. Fylkesmannen i Oppland har foretatt prøvefiske i 2014, og konstatert at røyebestanden har blitt redusert med 80 % siden 1996. På oppdrag for grunneieren Mathiesen Eidsvold Værk og Fylkesmannen i Oppland har Norsk Institutt for Naturforskning undersøkt forholdene i 2014-2016. Det er ikke funnet noen entydig årsak til tilbakegangen, men det ble antatt at rehabilitering av gyteområder med kalk og grus kunne være hensiktsmessig. I februar 2018 ble det lagt ut 84 tonn kalk og gytegrus på aktuelle steder på isen.


== Referanser ==
Gusvatnet

Gusvatnet (sørsamisk: Stoerenjuananjaevrie) er en innsjø i Lierne kommune i Trøndelag.


== Referanser ==
Litlverivatnet

Litlverivatnet (lulesamisk: Bassejávrre) er en innsjø i Sørfold kommune i Nordland. Det har utløp i vest gjennom den korte Litlverivasselva, som faller ned i Storskogdalen gjennom den rundt 200 meter høye Litlverivassforsen. Litlverivatnet ligger i sin helhet innenfor Rago nasjonalpark.


== Referanser ==
Nodlandsvatnet

Nodlandsvatnet er en innsjø i Eigersund kommune i Rogaland. Den er regulert som magasin for Honnefoss kraftverk.


== Referanser ==