jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Israels flyvåpen

Heyl Ha'Avir (hebraisk: זרוע האוויר והחלל, Zroa HaAvir VeHaḤalal) er det israelske flyvåpenet. Dette er en forsvarsgren som ligger under Israels forsvar.
Israels flyvåpen er regnet som et av de sterkeste i verden. Dagens materiell er i høy grad basert på amerikansk utstyr, mens det tidligere var fransk utstyr som dominerte.


== Materiell ==
Israel har gjerne satt egne navn på utstyr de har produsert selv på lisens (for eksempel Boeing AH-64 Apache), eller utstyr skreddersydd for dem (F-15, F-16). Listen for materiellet her er fra 2006 og er ikke uttømmende.


=== Kampfly ===
Lockheed Martin F-35 Lightning II (fra 6. Desember 2017)
McDonnell Douglas (nå Boeing) F-15 Eagle (A, B, C, D) (Israelsk variant: Baz 2000)
F-15E Strike Eagle (Israelsk variant: I)
Lockheed F-16A, B, C, D, I
Mazlat (Drone)
Socata TB-20 Trinidad («Pashosh» («Warbler»))
Raytheon A36 Bonanza («Hofit»)
Beechcraft King Air
Israel Aircraft Industries «Tzukit»
GROB G-120A «Snunit»
Israel Aircraft Industries «Searcher» / «Searcher 2»


=== Helikoptre ===
Aerospatiale HH-65A («Dolphin»)
AH-64 Apache (40 stk AH-64A «Peten», 3 stk AH-64D «Saraph»)
Eurocopter AS-565 Panther («Atalef»)
Sikorsky Aircraft UH-60 Black Hawk («Yanshuf»)
Yas'ur 2000


=== Overtatt utstyr ===
Fairchild F24R Argus
Benes Mraz Sokol
Heliopolis Gumhuria
Jakovlev Jak-11 "Moose"
Mikojan-Gurevitsj MiG-17 "Fresco"
Mikojan-Gurevitsj MiG-21 "Fishbed"
Mil Mi-8 "Hip"
Mikojan-Gurevitsj MiG-23 "Flogger"
Aérospatiale Gazelle SA-342


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Israeli Air Force – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Israeli Air Force – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Todalen kirke

Todalen kirke er en langkirke fra 1861 i Surnadal kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Indre Nordmøre prosti i Møre bispedømme.
Byggverket er i tre og har 250 plasser.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Todalen kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 278. ISBN 82-7527-022-7. 
Leif Halse (1991). «Kyrkje, skule og lag». Todalen bygdebok. Todalen: Bygdeboksnemnda. s. 125ff. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Todalen kirke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) «Todalen kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Todalen menighet
«Todalen kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Dwm

For andre betydninger, se: DWMdwm er et minimalistisk og dynamisk skrivebordsmiljø for vindussystemet X. Den er bygget som en dynamisk vindusbehandler som sammenkjører vinduer ved siden av hverandre (kalt «tiling») i stedet for å stable dem over hverandre (kalt «stacking»). Dette gjør at dwm skiller seg vesentlig ut fra andre skrivebordsmiljøer som GNOME og KDE, i både utseende og funksjon. Andre minimalistiske vindusbehandlere som bruker samme modell for vindusvisning, som xmonad og awesome, har alle vært sterkt påvirket av dwm. Utseendemessig er dwm svært lik wmii, da begge programmene ble skrevet av samme programmerer rundt samme tid. Hovedforskjellen mellom de to ligger i muligheten for konfigurasjon. Skrevet i programmeringsspråket C inneholder kildekoden til dwm under 2000 linjer, og har ingen andre muligheter for konfigurering annet enn direkte i kildekodendwm har muligheten til å bruke flere skrivebord som brukeren kan bla gjennom. Ved en fersk installering uten endringer har brukeren 9 skrivebord man kan velge å bruke. De forskjellige skrivebordene blir listet opp i menyen, og hvis man ønsker å navngi skrivebordene kan dette gjøres i kildekoden, som standard er det 1 til 9. Hvert program kan designeres til sitt spesifikke skrivebord enten ved hjelp av en hurtigtast eller som standard ved spesifisering i kildekoden før kompilering. I motsetning til andre vindusbehandlere, som for eksempel ratpoison, har også dwm moduser for å justere og flytte på vindustørrelser. Fra og med versjon 5.7.2 har også dwm støtte for Xinerama, som tillater brukeren å kjøre dwm på flere skjermer.


== Utvidelser ==
I hovedsak er det kun informasjon om vinduet som er i fokus som blir vist i menyen, men med noen enkle script kan det programmeres til å vise forskjellig informasjon.
Et enkelt script for å vise klokke, dato og oppetid på maskinen kan gjøres ved å skrive følgende i en kjørbar fil.

For å gjøre det enkelt å åpne programmer har utvikleren av dwm også laget et program som heter dmenu. Ved å taste en hurtigtast (Alt+P i standard dwm konfigurasjon) vil brukeren kunne skrive inn navnet på programmet for så å la det åpne seg i det skrivebordet som er åpnet.


== Andre vindusbehandlere basert på dwm ==
xmonad er en fullstendig renskrevet utgave av dwm, programmert i Haskell med flere tilleggsfunksjoner.
awesome er en modifisert utgave a dwm som gir større muligheter for utvidelser, tema og kan kjøre Lua-script.
scrotwm tar kode fra dwm og gjør det enklere å konfigurere i tillegg til at man kan laste nye innstillinger uten å måtte kjøre en omstart av vindusbehandleren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Dwm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Miyavi

Miyavi (雅-miyavi-, født 14. september 1981 i Osaka, Japan) er en japansk artist og tidligere gitarist i bandet Dué le Quartz. 
Under Dué le Quartz-tiden var Miyavi også modell for blant annet Gothic & Lolita Bible. Etter at han gikk over til å bli soloartist i 2002, skiftet han navn fra Miyabi til Miyavi, og ga ut sitt første album, 'Gagaku'.
Den 25. mai 2007, under JRock Revolution, ble det annonsert at Miyavi er det fjerde medlemmet av bandet S.K.I.N., sammen med Gackt (Malice Mizer), Sugizo (Luna Sea) og Yoshiki (X Japan). Miyavi har nå forkortet navnet sitt til Myv. 


== Album ==
Gagaku(【雅楽】-gagaku-) 31. oktober 2002
Galyuu (雅-galyuu-流) 12. februar 2003
Miyavizm (雅-miyavizm-主義) 1. juni 2005
MYV☆POPS 2. august 2006
Miyaviuta ~dokusou~ (雅-みやびうた-歌～独奏～) 13. september 2006
7 Samurai Sessions -We're Kavki Boiz- 18. juli 2007
This Iz The Japanese Kabuki Rock 19. mars 2008


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Miyavi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Miyavi på Internet Movie Database 
(sv) Miyavi i Svensk Filmdatabas 
(da) Miyavi på Scope 
(fr) Miyavi på Allociné 
(en) Miyavi på AllMovie 
(en) Miyavi hos The Movie Database 
(en) Miyavi på Apple Music 
(en) Miyavi på Apple Music 
(en) Miyavi på Discogs 
(en) Miyavi på Discogs 
(en) Miyavi på MusicBrainz 
(en) Miyavi på Spotify 
(en) Miyavi på Songkick 
(en) Miyavi på Last.fm 
(en) Miyavi på AllMusic 
Miyavi på Twitter 
Miyavi på Facebook 
Miyavi på Instagram 
Miyavi på YouTube 
Miyavi på YouTube 
Miyavi på Myspace 
Miyavi på Myspace 
Miyavi på Universal Records
Kavki Boiz blog
«Garm» (1913)

«Garm» var en jager i tjeneste for den norske marinen fra 1913 til 1940. «Garm» ble bestilt sammen med de identiske fartøyene «Draug» og «Troll». Jagerne ble bygget både fordi en trengte nye fartøyer, men også fordi fartøyet «Valkyrjen» viste seg for tregt for oppgaven det var bygget for, nemlig å holde fremmede torpedofartøyer borte fra kysten, altså en torpedobåtjager, og samtidig opptre som et torpedobåt selv. «Valkyrjen» hadde en toppfart på 23 knop – Draug-klassen fikk en toppfart på 26,5 knop, og ble, ifølge kildene, mer manøvrerbar enn det «Valkyrjen» var.
Ved krigsutbruddet lå «Garm» ved Herdla, en øy nordvest av Bergen. «Garm» fikk ordre om å forsøke å ta seg sørover mot Vatlestraumen for å torpedere den tyske invasjonsstyrken som kom inn fra Korsfjorden i sør. Torpedoskuddet mislyktes og «Garm» ble selv beskutt så heftig fra den tyske krysseren «Königsberg» at skipssjefen valgte å trekke seg ut av kampen. «Garm» fikk ingen skader, men seilte i stedet til Askvold, hvor den ankom kvelden 9. april. «Garm» ble beordret inn Sognefjorden, hvor den ble senket ved sin stasjon utenfor Bjordal om ettermiddagen, den 26. april 1940. Tyske bombefly slapp nærmere 30 bomber fra rundt 500 meters høyde mot jageren, og en av bombene traff «Garm» direkte. Dette utløste en voldsom eksplosjon, og jageren sank etter kort tid.


== Litteratur ==
Viceadmiral C. Sparre (red.) (opplysninger hentet fra Fartøier, av kommandørkapt. Chr. Blom, underdirektør ved marinens hovedverfts skibsbyggeri): Norges Sjøforsvar 1814-1914 Aschehoug 1914.
Marius Thomassen: 90 år under rent norsk orlogsflagg.
Anne av Storbritannia (1950)

Anne av Storbritannia (født 15. august 1950) er en britisk prinsesse. Hun er dronning Elizabeth II og prins Philips andre barn og eneste datter. Hun er, siden hennes mors død i september 2022, nummer 16 i arvefølgen til den britiske tronen. I 1987 fikk hun tittelen Princess Royal.
Prinsesse Anne har vært gift to ganger, første gang i 1973 med Mark Phillips. De har to barn, Peter Mark Andrew Phillips og Zara Anne Elizabeth Tindall. I 1992 giftet hun seg med Timothy Laurence.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Anne, Princess Royal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Anne, Princess Royal – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Anne av Storbritannia på Internet Movie Database 
(en) Anne av Storbritannia hos The Movie Database 
(en) Anne av Storbritannia hos The Peerage 
(en) Anne av Storbritannia – Olympics.com 
(en) Anne av Storbritannia – Olympic.org 
(en) Anne av Storbritannia – Olympedia 
(en) Anne av Storbritannia – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 


== Stamtavle ==
Salten Kraftsamband

Salten Kraftsamband AS er en norsk kraftprodusent og kraftleverandør med hovedsete i Fauske kommune i Nordland.
Selskapet har åtte vannkraftverk med en middelproduksjon på 1770 GWh. Selskapet gikk i 1997 fra å være et rent produksjonsselskap til å også selge kraft til sluttbruker.


== Eierskap ==

SKS overtok alle aksjer i Sjøfossen Energi AS i 2013.


== Kraftverk ==


== Eksterne lenker ==
Salten Kraftsamband
SKS om kjøp av Sjøfossen
Gildeskål kommune om salg av Sjøfossen
Sump

Se også: Pumpesump
Sump (fra lavtysk) er et ord som på norsk brukes litt upresist om ulike typer våtmark der vannspeilet står i høyde med, eller et stykke over markoverflaten. Sumper skiller seg fra myrer ved at torvmose ikke forekommer. Ordet brukes kun om områder med tett vegetasjon, mens mer åpne områder kalles mudderflater eller strender. Vegetasjonen kalles «siv», selv om både gras, siv, starr og andre urter er viktige. Sumper med trær er omtalt i artikkelen sumpskogsmark. Vannet i sumpen kan være både ferskvann og saltvann.
Denne naturtypen er ofte et trinn i en suksesjon der en innsjø gror igjen. Etter hvert som død vegetasjon samles opp, stiger markoverflaten, og kommer til slutt så høyt over vannspeilet at annen vegetasjon kan vandre inn. På den ene siden av sumpen finner en åpent vann, mens tørrere naturtyper overtar på den andre siden. I Nord-Europa kan sumpen gå over til myr eller fuktig skog. Ofte overtar dyrket mark, eller annen menneskelig virksomhet i kanten av sumpen.
Sumpplantene har røttene i vann, og må derfor ha derfor spesielle tilpasninger for å skaffe oksygen til hele planten. Et annet problem er paradoksalt nok faren for uttørking ettersom vannstanden ofte varierer mye. De fleste sumpplanter tåler ikke at det er for sterk strøm i vannet.
Et velkjent type sump er sivbeltene som vokser rundt næringsrike innsjøer, og sakteflytende elver. Den meste kjente planten her er det kosmopolitiske graset takrør. Andre vanlige arter er elvesnelle, kjempesøtgras, sjøsivaks, bred dunkjevle og kjempepiggknopp. Her vokser også vakre blomster som sverdlilje, og mer sjeldent brudelys og pilblad. Der det ikke er så mye næring i vannet, til fjells, og langt nord overtar mer lavtvokste arter, for det meste starr.
Takrør tåler svakt brakkvann, og danner her sivbelter sammen med pollsivaks. Slike sumper finnes i elvemunninger i Sør-Norge, og rundt hele Østersjøen. Langs havstrender fører som regel bølger, strøm og tidevann  til at det ikke dannes noe sumpbelte, men i beskyttede viker kan en finne havsivaks. Sørover fra Skottland og Danmark danner ofte Spartina-gras tette belter langs havstrendene.
I varme strøk kan andre planter danne sivbelter, for eksempel papyrus, eller det rundt 6 m høye graset Arundo donax.
Mange fiskearter vandrer inn i sumper for å gyte. Sumpene har også stor betydning for mange fugler, for eksempel skjeggmeis, rørsanger, sivhauk og rørdrum. En rekke insekter har et larvestadium i vann, og de er ofte avhengig av at det finnes sumper. For å redusere plager med mygg og andre blodsugende og smittebærende insekter blir ofte sumper drenert. Ettersom sumper er vanskelig tilgjengelig for mennesker, kan en ofte finne et rikt dyreliv, selv om sumpen ligger ved en stor by.
Et vanlig epitet i biologisk nomenklatur er det latinske ordet palustris, som betyr «fra sumpen». Bekkeblom, løvmeis, myrsanger, sivblomst og sumpfuru er alle arter med palustris i det vitenskapelige navnet.


== Litteratur ==
A. Malloch (1982).  G. Halliday og A. Malloch; oversatt av P. Sunding og A.M. Sunding, red. Ville vekster i Norge og våre naboland. Schibsted. ISBN 82-516-0908-9.
Danuta Kozon

Danuta Kozon (født 1975) er en polsk dirigent bosatt på Siggerud rett utenfor Oslo. Hun var dirigent av  blandakoret Via Cantus siden det ble etablert i 1996. I to perioder har hun også dirigert St. Hallvard-guttene, først fra 1999 til 2000 og deretter fra 2003 til 2005. 
Danuta Kozon har diplomeksamen i korledelse og klaver fra Musikkakademiet i Warszawa. Hun har også kandidateksamen i kirkemusikk fra Norges musikkhøgskole i Oslo. Hun fikk kulturprisen i Frogn 2006 for sitt arbeid med musikk i kommunen, hvor hun også startet opp Det Norske Guttekoret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Danuta er budsjettvinner i Frogn
Hurtigskytende kanon

Hurtigskytende kanon (HK) er en type kanon, i dag delvis avløst av betegnelsen maskinkanon. HK er dog en kanontype som ikke nødvendigvis deler den samme skuddtakten som en maskinkanon – «hurtigskytende kanon» ble helst brukt om kanoner som ble ladet bakfra, og brukte granater i stedet for tidligere tiders konvensjonelle kanonkule og kruttpøs. Kanonen kunne med dette lades hurtig, og dermed fyre av flere skudd per minutt enn en vanlig, eldre, forladekanon.
Stonewall Jackson

Thomas Jonathan «Stonewall» Jackson (21. januar 1824 – 10. mai 1863) tjenestegjorde som generalmajor for Amerikas konfødererte stater under den amerikanske borgerkrigen fra 1861 til 1863. Han er spesielt godt husket for «The Valley Campaign», og «First bull run», der han fikk kallenavnet sitt, Stonewall. Da han og hans tropper ankom slagområdet, sa en annen sydstatgeneral, Bernard Elliot Bee, «There stands Jackson like a stone wall. Rally behind the Virginians». Han ble drept av sine egne tropper i 1863, etter en rekogniseringstur. Da han ble gravlagt, lå sydstatsflagget, Stars and Bars, oppå kista. Flagget ble etter det kalt «The Stonewall Jackson Flag».


== Referanser ==
Flyprodusent

En flyprodusent er en industribedrift / konsern som produserer fly. Eksempler på flyprodusenter er Airbus, Boeing og Lockheed Martin. I Norge var Kjeller Flyfabrikk en flyprodusent fra 2012, mens Marinens flyvebaatfabrikk eksisterte fra 1915 til 1972 og produserte rundt 130 fly i perioden 1915–1940.


== Litteratur ==
Johan Høver (1975). «Marinens flyvebåtfabrikk. Tilbakeblikk over virksomheten 1915 til 1965». Årbok for selskapet Norsk Teknisk Museum. Vålund: 7-51. 


== Eksterne lenker ==
Søk etter flyprodusent i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
«Valkyrjen» (torpedobåtjager fra 1896)

«Valkyrjen» var et fartøy som gjorde tjeneste i den Norske Marine fra 1896 til 1922. Skipet var bygget for penger samlet inn av norske kvinner i begynnelsen av 1890-årene. Skipet ble så døpt «Valkyrjen», til ære for kvinnen. Skipet ble også kalt Damenes Krigsskib på grunn av dette.
«Valkyrjen»s var opprinnelig tiltenkt en rolle som torpedobåtjager, og skulle være i stand til å innhente og bekjempe fremmede makters torpedobåter, samtidig som den selv skulle kunne opptre som en torpedobåt. Fartøyet var med sine 23 knop for tregt til dette, og det er diskutabelt hvorvidt fartøyet hadde noen spesiell verdi for Marinen i det hele tatt. Det var derimot stor prestisje lagt ned i «Valkyrjen», og kommandoen ble ikke strøket før 27. september 1920. Med «Valkyrjen» fikk man også kunnskaper om hvorledes en ikke skulle bygge torpedobåtjagere, og jagerne i Draug-klassen ble bygget på bakgrunn av erfaringene man gjorde med «Valkyrjen». Fartøyet ble solgt i 1923, videre skjebne er ikke kjent. Inventaret i offisersmessen ble tatt vare på og er i dag utstilt i Marinemuseet på Karljohansvern i Horten.


== Litteratur ==
Viceadmiral C. Sparre (red.) (opplysninger hentet fra Fartøier, av kommandørkapt. Chr. Blom, underdirektør ved marinens hovedverfts skibsbyggeri): Norges Sjøforsvar 1814-1914 Aschehoug 1914.
Marius Thomassen: 90 år under rent norsk orlogsflagg.
Odd G. Engdal: "Norsk marinehistorisk atlas 900-2006". Vigmostad Bjørke 2006.
James Simon Galerie

James Simon Galerie er et planlagt nytt besøkssenter på Museumsinsel i Berlin. Det er en futuristisk bygning tegnet av David Chipperfield, og oppkalt etter kunstmesenen James Simon (1851–1932), som gav museene på Museumsinsel store gaver.
Bygningen vil ta imot de besøkende og tilby dem orientering i museumsanlegget. Den vil også inneholde auditorium, mediesenter, rom for midlertidige utstillinger, bokhandel, kaféer og restauranter.
Chipperfields første utkast til bygningen møtte massiv kritikk, noe som førte til at Chipperfield omarbeidet planene fullstendig for at bygningen skal passe inn blant de andre bygningene på Museumsinsel.


== Eksterne lenker ==
James Simon-Galerie
Bilder av James Simon Galerie
Daja kraftverk

Daja kraftverk er et vannkraftverk som utnytter fallet mellom Kjelvatnet og Dajavatn i Sulitjelma på 151 meter. 
Kraftverket ble bygget i 1958 av Balmi Kraftlag hvor Sulitjelma gruber var hovedaksjonær med 60% og det som senere skulle bli Salten kraftsamband eide 40%. 
I 1983 falt bergverkskonsesjonen til staten og dermed også eierskapet til vassdraget. SKS drev kraftverket på vegne av staten fram til 1997 hvor de fikk kjøpt statens andel i anlegget.
Grunnet den tidligere gruvevirksomheten i Sulitjelma og håp om ny drift er det fortsatt en klausul om inntil 30 GWh/år skal kunne brukes til selvkostpris ved eventuell ny gruvedrift.
Kjelvatnet suppleres med lukeregulert overføring fra Balvatnet, samt Dorrovann.
Dajavatn er for en liten dam å regne, slik at produksjonen må koordineres med Fagerli kraftstasjon som utnytter fallet fra Dajavatn og ned til Langvatnet.
Kraftverket har i dag en nominell årsproduksjon på 157 GWh fra et nedslagsfelt på 404,6 km².
Eier og operatør er Salten kraftsamband.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«NVE Atlas». Vannkraft – Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
SKS produksjon
Fagerli kraftstasjon

Fagerli kraftstasjon eller Fagerli kraftverk er et vannkraftverk i Nordland. Verket utnytter et 232 meter høyt fall mellom Dajavatn og Langvatnet i Sulitjelma. 
Kraftverket har i dag en nominell årsproduksjon på 252 GWh, og eies og drives av Salten kraftsamband. Fagerli var det første kraftverket bygget av Salten kraftsamband, i samarbeid med Sulitjelma Gruber.
Dajavatns eget nedbørfelt er på bare 5,7 km², og produksjonen må derfor koordineres med Daja kraftverk, som utnytter fallet fra Kjelvatnet og ned til Dajavatn, og som står for mesteparten av tilsiget til vatnet.


== Fagerli gamle kraftstasjon ==

Allerede i 1898 ble det anlagt et kraftverk ved Balmielvas utløp i Langvann, som også ble kalt Fagerli kraftverk. Dette ble bygget av Sulitjelma gruber og leverte elektrisk kraft til alminnelig bruk i Sulitjelma og til verket. Opprinnelig var installasjonen på 175 kVA og med en spenning på 5 kV. Kraftverket ble ombygget flere ganger og i 1929 ble det satt inn en generatoren på 4,2 MVA med en turbin på 3,6 MW. Brutto fallhøyde var 43 m og slukeevne 10 m3/s. Et spesielt problem var mye materialføring i Balmielva, dette førte til stor slitasje på turbinen.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
SKS produksjon
Northrop Grumman

Northrop Grumman Corporation er et amerikansk industrikonsern som hovedsakelig produserer forsvarsmateriell. Konsernet oppstod i 1994 da Northrop Corporation kjøpte Grumman Aircraft Engineering Corporation. Hovedkontoret ligger i Los Angeles, California.


== Northrop Grumman i Norge ==


=== Park Air Systems ===
Northrop Grumman eier Park Air Systems, som produserer hovedsakelig sivilt utstyr for flysikringstjeneste. Park Air Systems har ca. 200 i Peterborough, Storbritannia.
Park Air Systems i Norge ble solgt til Indra Sistemas SA i 2012 og skiftet navn til Indra Navia.


=== Sperry Marine ===
Northrop Grumman Sperry Marine, produserer utstyr for skipsfart som radarer, gyrokompasser og navigasjonsutstyr for sivile og militære formål. Sperry Marine har salgskontor i Bergen og Oslo.


== Produkter ==


=== Northrop fra tidligere ===
Store fly

Northrop B-2 Spirit
E-3 Sentry (kun radaren)Nyere jagerfly

Northrop YF-23 Black Widow II : ble vraket for F-22 Raptor, (Y står for testfly)
Northrop F-20 Tigershark : ble vraket
Northrop YF-17 Cobra : ble vraket for General Dynamics F-16 Fighting Falcon. YF-17 dannet imidlertid grunnlaget for  Boeing F/A-18 Hornet, (Y står for testfly)Eldre jagerfly

Northrop F-5 Freedom Fighter


=== Grumman fra tidligere ===
Grumman F-14 Tomcat
Grumman F-11 Tiger
Grumman HU-16 Albatross


=== Park Air Systems ===
PAE T6 : Radio for flykontrolltjeneste


== Se også ==
Northrop Grumman Shipbuilding
Northrop Grumman Shipbuilding Newport News
Northrop Grumman Ship Systems


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Northrop Grumman – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Norway Airlines

Norway Airlines var et norsk charterselskap basert i Oslo. Selskapet operererte med to Boeing 737-300 i perioden 1988 til 1992. Disse ble i 1992 erstattet av to fly fra McDonnell Douglas MD-80-serien, en MD-83 og en MD-87. Selskapet betjente én vanlig flyrute, mellom Oslo lufthavn, Fornebu og London Gatwick Airport, først på kontrakt med Air Europe, men fra 1991 på egen hånd. På det meste hadde Norway Airlines 196 ansatte. Etter langvarige økonomiske problemer og totale tap på om lag 100 millioner kroner begjærte selskapet oppbud i oktober 1992.
Selskapet ble etablert 2. april 1987 av en gruppe investorer fra Trøndelag, og det opprinnelige formålet var å drive charterflygninger i middelhavsområdet. Flyselskapet Ansett Australia var en kort periode etter oppstarten inne som investor. Selskapets viktigste oppdragsgiver på charter, Sun Tours, gikk konkurs i 1988, noe som førte til at Norway Airlines flyttet sin virksomhet til det britiske chartermarkedet. Air Europes holdingselskap gikk inn som en tredels eier i oktober 1989, og det norske selskapet overtok Air Europes rute mellom Fornebu og Gatwick gjennom en såkalt wet lease-avtale, samt flygninger til en rekke andre internasjonale destinasjoner ut fra London. Air Europe gikk konkurs i 1991, noe som førte til at Norway Airlines måtte stoppe driften for en periode.
Sterling Airways kom inn som en ny strategisk minoritetseier, og disse to selskapene gikk sammen i en allianse med Transwede. Formålet var å sikre seg konsesjoner til å fly mellom de skandinaviske hovedstedene, men slike konsesjoner ble ikke gitt. I stedet opprettet Norway Airlines en egen rute mellom Oslo og London. Virksomheten opphørte 14. oktober 1992 da styret i selskapet begjærte oppbud.


== Eksterne lenker ==
(en) Norway Airlines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Benair

Benair AS er et søsterselskap av det danske flyselskapet Ben Air. Selskapets hovedbase ligger i Oslo. Flyselskapet har i alt 3 fly av typen Cessna 208.


== Eksterne lenker ==
Benair AS, offisiell nettside
Inspektør

En inspektør kan være betegnelse for ulike yrker eller stillinger: 

 Undervisningsinspektør ved en utdanningsinstitusjon
 Politiinspektør ved en juridisk institusjon