jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fanta

Fanta er en kullsyreholdig drikk utviklet av The Coca-Cola Companys avdeling i Nazi-Tyskland, etter at utbruddet av andre verdenskrig stanset tilgangen til Coca-Cola-sirup. Navnet stammer fra det tyske ordet for «fantasi» (Fantasie eller Phantasie). 
Denne erstatningen for Coca-Cola ble fremstilt av eplefibre fra siderpresser og myse fra osteproduksjon. The Coca-Cola Company hadde vært til stede i Tyskland siden 1929, og i 1933 overtok den tyskfødte Max Keith ledelsen av selskapets tyske avlegger, Coca-Cola GmbH. The Coca-Cola Company hadde tross alt vært blant sponsorene som bidro til OL i Berlin 1936, der bannere med Coca-Colas logo blafret side om side med hakekorset. Max Keith benyttet selskapets tiårsjubileum til å arrangere en masse-Sieg Heil til ære for Hitlers femtiårsdag i 1939, i anledning «vår dypeste beundring for vår Führer». Mens krigen raste, satt tidligere straffedømte, kinesere og andre arbeidere i Berlins utkanter og fylte flasker med Fanta.Avhengig av hvilke varer som var tilgjengelige fra Italia, ble drikken tilsatt druer, sitroner eller appelsiner. Hver eneste av Max Keiths fabrikker ble truffet av bomber i løpet av krigen, mens hans hovedkvarter i Essen ble fullstendig jevnet med jorden. Likevel fant amerikanske styrker ham i gang med å produsere Fanta i en delvis rasert fabrikk i mai 1945.Etter krigen ble Fanta kjøpt opp av moderselskapet, som kjøpte rettighetene til navnet i 1960. Fanta selges i dag i mer enn 180 land og i varierende smaker. Den er mer populær i Europa og Sør-Amerika enn i Nord-Amerika.
Fanta med appelsinsmak inneholder 4,5 % råsaft fra appelsin.


== Noen av de ulike Fanta-drikkene ==


=== Sukkerholdige varianter ===
Fanta Orange
Fanta Pineapple
Fanta Funky Orange
Fanta Lemon (gjeninnført i Norge, september 2009)
Fanta Green Apple
Fanta Tropical Citrus
Fanta Exotic Thrill (kjent som Fanta Exotic)
Fanta Shokata
Fanta Mango
Fanta Apple Pear
Fanta World (flere varianter)
Fanta B'Good Citrus
Fanta B'Good Red
Fanta fantasy lemon
Fanta Blueberry (finnes i Asia)
Fanta Grape
Fanta Mandarin


=== Sukkerfrie varianter ===
Fanta Orange
Fanta Exotic
Fanta Pink Grapefruit
Fanta Blood Orange
Fanta Solbær
Fanta Strawberry & Kiwi
Fanta Tropical Citrus
Fanta Wildberry
Fanta Shokata
Fanta Lemon
What the Fanta? (flere varianter)
Fanta Grape
Fanta Raspberry


== Næringsinnhold ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Fanta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Fanta – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Liste over stortingsrepresentanter 1954–1957

Liste over alle stortingsrepresentanter i perioden 1954 til 1957.  Listen omfatter alle som ble valgt fast til Stortinget ved stortingsvalget i 1953.
Det var totalt 150 representanter, fordelt med 77 til Det norske Arbeiderparti,
27 til Høyre, 15 til Venstre, 14 til Bondepartiet, 14 til
Kristelig Folkeparti og 3 til Norges Kommunistiske Parti.


== Aust-Agder ==


== Vest-Agder ==


== Akershus ==


== Bergen ==


== Buskerud ==


== Finnmark ==


== Hedmark ==


== Hordaland ==


== Møre og Romsdal ==


== Nordland ==


== Oppland ==


== Oslo ==


== Rogaland ==


== Sogn og Fjordane ==


== Telemark ==


== Troms ==


== Nord-Trøndelag ==


== Sør-Trøndelag ==


== Vestfold ==


== Østfold ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Haffner, Vilhelm (1954). Stortinget : 1954-1957. Oslo: Tanum.  [Tilgang for norske IP-adresser.]
Eddik

Eddik er en blanding av eddiksyre og vann, og er en organisk syre. Det selges vanligvis som 5 eller 7 prosent eddik. En del dagligvareforretninger selger også produktet eddikessens, som inneholder 35 % eddiksyre. 
Finere eddik lages blant annet av vin og kalles vineddik. Når vin utsettes for oksygen blir den sur, vinen invaderes av bakterier som puster luft, bakteriene oksiderer alkoholen til eddiksyre. En tradisjonell metode var å la vinen flyte gjennom et lag med høvelspon. Eddik heter på fransk vinaigre som betyr sur vin.
Balsamico er fatlagret eddik, der den mest tradisjonelle ble lagret på fat av minskende størrelse. Ferdig balsamico ble tappet på flasker fra det minste fatet, som så fikk påfyll fra det nest minste som - osv, inntil det største ble etterfylt med fersk vineddik. Lagring deretter var et år før prosessen ble gjentatt, og der kunne være inntil tolv fat, slik at modningen tok tolv år. Mye av det som i dag selges som balsamico, har atskillig kortere produksjonstid, og er tilsvarende rimeligere.
Eddiksylting er fortsatt en vanlig konserveringsmetode for enkelte rotvekster og grønnsaker. Eddik av vin eller sider, blandet med matolje og krydder, brukes også til marinering av kjøtt.


== Se også ==
Eddiksyre
Liste over stortingsrepresentanter 1958–1961

Liste over alle stortingsrepresentanter i perioden 1958 til 1961.  Listen omfatter alle som ble valgt fast til Stortinget ved stortingsvalget i 1957.
Det var totalt 150 representanter, fordelt med 78 til Det norske Arbeiderparti,
29 til Høyre, 15 til Bondepartiet, 15 til Venstre, 12 til
Kristelig Folkeparti og 1 til Norges Kommunistiske Parti.


== Aust-Agder ==


== Vest-Agder ==


== Akershus ==


== Bergen ==


== Buskerud ==


== Finnmark ==


== Hedmark ==


== Hordaland ==


== Møre og Romsdal ==


== Nordland ==


== Oppland ==


== Oslo ==


== Rogaland ==


== Sogn og Fjordane ==


== Telemark ==


== Troms ==


== Nord-Trøndelag ==


== Sør-Trøndelag ==


== Vestfold ==


== Østfold ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Torp, Olaf Chr. (1958). Stortinget : 1958-1961. Oslo: Tanum.  [Tilgang for norske IP-adresser.]
Liste over stortingsrepresentanter 1961–1965

Liste over alle stortingsrepresentanter i perioden 1961 til 1965.  Listen omfatter alle som ble valgt fast til Stortinget.
Det var totalt 150 representanter, fordelt med 74 til Det norske Arbeiderparti,
29 til Høyre, 16 til Senterpartiet, 15 til
Kristelig Folkeparti, 14 til Venstre og 2 til Sosialistisk Folkeparti.


== Aust-Agder ==


== Vest-Agder ==


=== Før omvalg ===


=== Etter omvalg ===
Fra 2. mars 1962


== Akershus ==


== Bergen ==


== Buskerud ==


== Finnmark ==


== Hedmark ==


== Hordaland ==


== Møre og Romsdal ==


== Nordland ==


== Oppland ==


== Oslo ==


== Rogaland ==


== Sogn og Fjordane ==


== Telemark ==


== Troms ==


== Nord-Trøndelag ==


== Sør-Trøndelag ==


== Vestfold ==


== Østfold ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Torp, Olaf Chr. (1962). Stortinget : 1961/62-1964/65. Oslo: Tanum.  [Tilgang for norske IP-adresser.]
Liste over stortingsrepresentanter 1965–1969

Liste over alle stortingsrepresentanter i perioden 1965 til 1969.  Listen omfatter alle som ble valgt fast til
Stortinget.
Det var totalt 150 representanter, fordelt med 68 til Det norske Arbeiderparti,
31 til Høyre, 18 til Senterpartiet, 18 til Venstre, 13 til
Kristelig Folkeparti og 2 til Sosialistisk Folkeparti.


== Aust-Agder ==


== Vest-Agder ==


== Akershus ==


== Bergen ==


== Buskerud ==


== Finnmark ==


== Hedmark ==


== Hordaland ==


== Møre og Romsdal ==


== Nordland ==


== Oppland ==


== Oslo ==


== Rogaland ==


== Sogn og Fjordane ==


== Telemark ==


== Troms ==


== Nord-Trøndelag ==


== Sør-Trøndelag ==


== Vestfold ==


== Østfold ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Torp, Olaf Chr. (1966). Stortinget : 1965/66-1968/69. Oslo: Tanum.  [Tilgang for norske IP-adresser.]
Uwe Timm

Uwe Timm (født 30. mars 1940 i Hamburg) er en tysk forfatter.


== Liv ==
Timm studerte filosofi og germanistikk i München og Paris. Han tok doktorgraden med en avhandling om Albert Camus. Timm var utgiver av AutorenEdition fra 1972 til 1982. Han bodde i Roma fra 1981 til 1983 og flere år i Afrika og New York.
Han er kjent for flere bøker i Tyskland, blant annet barneboken Rennschwein Rudi Rüssel, som ble filmatisert i 2005, og Die Entdeckung der Currywurst som er oversatt til over 20 språk. Han bor nå i München.


== Verker ==
Widersprüche (1971)
Heißer Sommer (1974)
Wolfenbüttlerstr. 57 (1977)
Morenga (1978)
Kerbels Flucht (1980)
Die deutschen Kolonien (1981)
Die Zugmaus (1981)
Die Piratenamsel, Kinderbuch (1983)
Der Mann auf dem Hochrad (1984)
Der Schlangenbaum (1986)
Rennschwein Rudi Rüssel (1989)
Vogel, friss die Feige nicht (1989)
Der Kopfjäger (1991)
Die Piratenamsel (1991)
Die Entdeckung der Currywurst (1993)
Der Schatz auf Pagensand (1995)
Johannisnacht (1996)
Nicht morgen, nicht gestern (1999)
Rot, Roman (2001)
Am Beispiel meines Bruders (2003)
Der Freund und der Fremde (2005)
Halbschatten (2008)
Freitisch (2011)


== Oversettelser til norsk ==
For eksempel min bror; oversatt av Per Paulsen (2005)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Uwe Timm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Uwe Timm på Internet Movie Database 
(fr) Uwe Timm på Allociné 
(en) Uwe Timm på AllMovie 
(en) Uwe Timm hos The Movie Database 
(no) Intervju med Uwe Timm i Adresseavisen 2005
Erwin Strittmatter

Erwin Strittmatter (født 14. august 1912 i Spremberg, død 31. januar 1994 i Schulzenhof ved Dollgow) var en tysk forfatter.
Han var en av de mest kjente forfattere i det tidligere DDR.
I sin ungdom bodde Strittmatter i Bohsdorf, ikke langt fra Spremberg. Hans foreldre eide en liten butikk der. Fra
1924 til 1930 gikk han på Reform-Realgymnasium i Spremberg.  Han var medlem av SPD allerede før 1933. 
Etter verdenskrigen arbeidet han som baker og journalist i Senftenberg ved Märkische Volksstimme. 
Fra 1954 til sin død arbeidet han som forfatter. 
Hans mest kjente bok er Butikken (Der Laden). I denne autobiografiske trilologien beskriver han livet i det 20. århundre i Niederlausitz.


== Verker ==
Ochsenkutscher (1950)
Katzgraben (1953)
Tinko (1954)
Der Wundertäter (1957, 1973, 1980)
Die Holländerbraut (1959)
Pony Pedro (1959)
Ole Bienkopp (1963)
Schulzenhofer Kramkalender (1967)
Ein Dienstag im Dezember (1969)
3/4hundert Kleingeschichten (1971)
Die Nachtigall-Geschichten (1972, 1977, 1985)
Selbstermunterungen (1981)
Wahre Geschichten aller Ard(t) (1982)
Der Laden (1983, 1987, 1993)
Lebenszeit (1987)
Die Lage in den Lüften (1990)
Vor der Verwandlung (Erwin / Eva Strittmatter, 1995)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erwin Strittmatter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Erwin Strittmatter på Internet Movie Database 
(fr) Erwin Strittmatter på Allociné
Pentapolis

Pentapolis, fra det greske ordet πέντε (pente), «fem», og πόλις (polis), «by(-stat)», er en geografisk og/eller institusjonell gruppering av fem byer. Byer i antikken ville antagelig danne slike grupper av politiske, kommersielle og militære årsaker, noe som skjedde senere med Cinque Ports (fem havner), som henviste til fem havnebyer i Kent og Sussex i England.


== Historiske tilfeller ==
I det hellige land, henviste betegnelsen i Septuagintas Visdomsbøker, x, 6, til regionen hvor det var fem byer: Sodoma, Gomorra Soar (Segor, Zoara/Zoar eller Bela)  Adma og Sebojim. Disse var forent for å stå imot en invasjon fra Kedor-Laomer, konge av Elam, og fire av disse byene ble kort etter fullstendig ødelagt.
I Italia var det:
først, et pentapolis som omfattet: Ravenna, Forlì, Forlimpopoli, Classe, Caesarea
andre, middelalderens hertugdømmet Pentapolis ved østkysten av Adriaterhavet, øst for Toscana og nord for hertugdømmet Spoleto, inkludert havnebyene (fra vest til øst) Rimini, Pesaro, Fano, Senigallia og Ancona. Det var en del av kjernen av det bysantinske eksarkatet Ravenna. Senere, etter at eksarkatet hadde falt, ble det omgjort til marca Anconitana.
Filistinske pentapolis i Midtøsten: Ashkelon, Ashdod, Ekron, Gat, og Gaza
Det doriske pentapolis: Kos, på øya av samme navn i Egeerhavet; Knidos i Karia, Lindos, Ialysos, og Kamiros, de tre sistnevnte på øya Rodos. Men hvis Halikarnassos, også i Karia, regnes med var det et hexapolis, seks byer.
Det pontiske pentapolis: Apollonia, Callatis, Mesembria, Odessos, og Tomis, alle i Euxeinos Pontos (kysten av Svartehavet).
Det vestlige pentapolis: de fem greske koloniene som kom til å bli i den romerske provinsen Libya Superior, den vestlige delen av Kyrenaika (i dag Libya) inntil Diokletians reform i 296. Den viktigste byen var Kyrene, og dens havn Apollonia, Ptolemais (den neste hovedstaden etter Kyrene ble ødelagt av et jordskjelv), Barca (den senere arabiske provinshovedstaden Barka), Berenice (dagens Benghazi); også kjent som Pentapolis inferior (Nedre Pentapolis). Dette er det pentapolis som er referert til i den offisielle tittelen til den østortodokse patriarken av Alexandria og paven av den koptisk-ortodokse kirke.
Cinque Ports i England – de fem havnebyene er Hastings, New Romney, Hythe, Dover, og Sandwich.


== Referanser ==
Torstein Eckhoff

Torstein Eckhoff (født 6. juni 1916 i Vestre Slidre i Oppland, død 17. april 1993 i København i Danmark) var dr.juris og professor i rettsvitenskap ved Universitetet i Oslo. 
Han var ledende innen norsk og nordisk forvaltningsrett. Hans bok Forvaltningrett regnes som et standardverk innenfor forvaltningsretten. Den gis fortsatt ut, nå av hans kollega Eivind Smith. Eckhoff er også kjent for sin rettskildelære. Eckhoff var dommerfullmektig ved Senja Sorenskriverembete fra 1939-1942. 
Torstein Eckhoff var også sentral i grunnleggelsen av Institutt for fredsforskning, og var styremedlem i en årrekke og styreleder 1979-86.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Torstein Eckhoff i Norsk biografisk leksikon
Eivind Smith

Eivind Smith (født 4. desember 1949) er en norsk professor i rettsvitenskap ved Universitetet i Oslo. Hans hovedarbeidsområde er norsk og komparativ forvaltningsrett og statsforfatningsrett.
Smith ble cand.jur. i 1974 og tok den juridiske doktorgrad i 1979 med avhandlingen Organisasjoner i fiskeriforvaltningen. I 1986 ble han utnevnt til professor i rettsvitenskap med særlig plikt til å forelese i offentlig rett. 
Han har blant annet forfattet videreføringen av verket Forvaltningrett, som hans avdøde kollega Torstein Eckhoff i sin tid skrev.
Smith har mottatt flere utmerkelser. Han er æresdoktor ved universitetene i Uppsala, Aix-Marseille og København.  Han er offiser av den franske ordenen Palmes académiques. I 2012 ble han utnevnt til ridder av den franske Æreslegionen.Eivind Smith er medlem av Det norske Videnskaps-Akademi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside ved Universitetet i Oslo
(no) Publikasjoner av Eivind Smith i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Eivind Smith i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Pesaro

Pesaro er en italiensk havneby i regionen Marche, og hovedstad i provinsen Pesaro og Urbino 
Pesaro har om lag 90 000 innbyggere. Den har stor turistnæring. Blant de severdige byer i provinsen er Cagli, Fontonte, Mondavio, Pergola, San Leo, Sant'Agata Feltria, Sassocorvaro, Urbania og Urbino.


== Historie ==
I romertiden het denne etruskiske byen Pisaurum. Pisaurum lå ved Via Flaminia og var dikteren Lucius Accius' fødeby. 
Byen var blant de fem kystbyene i dette området som i middelalderen gikk under samlebetegnelsen Pentapolis. Pesaro blomstret i den tidlige italienske renessanse mellom 13- og 1500-tallet. 


== Kjente personer født i Pesaro ==
Komponisten Gioacchino Rossini
Musikktteoretikeren Ludovico Zacconi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Pesaro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pesaro – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Anders

Anders er en skandinavisk variant av mannsnavnet Andreas. Navnet er avledet av det greske ordet ἀνήρ, anér (genitiv ἀνδρός, andrós), «mann»..


== Utbredelse ==
Anders er et vanlig navn i hele Skandinavia og i Finland og Grønland.
Navnet er kjent i Danmark siden 1200-tallet og i Norge og Sverige siden 1300-tallet. Anders var det fjerde mest brukte mannsnavnet i Norge på 1600- og 1700-tallet. Det var blant de mest populære døpenavnene i Norge på slutten av 1800-tallet og senere i perioden ca. 1975-1995. Navnet var blant de seks mest populære døpenavnene i perioden 1979–1985.

Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Anders  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Anders Celsius (1701–1744), svensk astronom kjent for celsiusskalaen
Anders Jahre (1891–1982), norsk skipsreder
Anders Lange (1904–1974), norsk politiker
Anders Kjær (f. 1940), norsk maler
Anders Magnus (f. 1952), journalist, korrespondent i NRK
Anders Dahlberg (f. 1960), norsk skuespiller
Anders Baasmo Christiansen (f. 1976), norsk skuespiller
Anders Behring Breivik (f. 1979), norsk terrorist
Anders Bardal (f. 1982), norsk skihopper
Anders Jacobsen (f. 1985), norsk skihopper


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Anders
(en) Think Baby Names: Anders
Fano

Fano (i antikken:  Fanum Fortunae ) (i dag 62.455 innbyggere) er en by i provinsen Pesaro og Urbino i Marche-regionen i Italia. Den er en badeby 12 km sørøst for Pesaro, der den gamle romerveien Via Flaminia når ned til Adriaterhavet.


== Historie ==
Stedet nevnes i de historiske kilder for første gang i 49 f.Kr., når Julius Cæsar holdt området sammen med byene Pisaurum og Ancona. Caesar Augustus opprettet en romersk koloni der og omgav den med en bymur som det fremdeles er deler igjen av. Augustus reiste også en bue i 2 e.Kr. ved innfarten til byen – den står fremdeles.
Det er dessuten kjent at den romerske arkitekt og ingeniør Marcus Vitruvius Pollio arbeidet på en basilika i Fanum Fortunae. Bygningen er i dag forsvunnet.
Byen var blant de fem kystbyene i dette området som i middelalderen gikk under samlebetegnelsen Pentapolis.


== Kultur ==
Rassegna Lirica Torelliana
Fano Jazz by the Sea
Fano International Film Festival
Karneval i Fano


== Kjente personer fra Fano ==
Klemens VIII, Ippolito Aldobrandini, (1536 – 1605) pave.
Giovanni Tonucci, (1941 – ) apostolisk nuntius til Norden.


== Vennskapsbyer ==


== Se også ==
Slaget ved Metaurus


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Fano – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Fano – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
David Zabriskie

David Zabriskie (født 12. januar 1979 i Salt Lake City) er en amerikansk tidligere profesjonell syklist. Han avsluttet karrieren i amerikanske Garmin-Sharp.
Zabriskie begynte som profesjonell i 1999. Fra 2001 til og med 2004 syklet han for US Postal Team, deretter for det danske laget Team CSC fram til og med 2007.
Blant hans største seire er en etappeseier i Vuelta a España 2004, en etappeseier i Giro d'Italia 2005 (8. etappe, tempo). I tillegg vant han første etappe i Tour de France 2005, noe som førte til at han kjørte med den gjeve gule ledertrøyen på de tre påfølgende etappene frem til han veltet like før mål på lagtempoetappen. Han var det første amerikaner til å vinne etapper i alle tre Grand Tours.
Zabriskie er syv ganger amerikansk mester på tempo (2004, 2006, 2007, 2008, 2009, 2011 og 2012).
I 2006 fikk han sølv på temporittet under VM i Salzburg. To år senere tok han bronse i temporittet.
Han var en av flere ryttere som i 2012 ga vitneforklaring i saken mot Lance Armstrong, og fikk seks måneders utestengelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Zabriskie – Olympedia 
(en) David Zabriskie – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) David Zabriskie – ProCyclingStats 
(en) David Zabriskie – Cycling Archives 
(en) David Zabriskie – Cycling Quotient 
(en) David Zabriskie – CycleBase 
(en) David Zabriskie – TheSports.org 
(en) David Zabriskie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) David Zabriskie – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 614

Fylkesvei 614 går mellom Stårheim i Stad og Grov i Kinn kommune. Veien (unntatt fergestrekningen) er 73,5 km lang.
Fylkesvei 614 er hovedforbindelsen gjennom Bremanger kommune. Fergestrekningen mellom Isane og Stårheim er del av veien.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestland fylke ===

 StadNordfjordvegen 

 Ferge fra Stårheim ferjekai (15 min., 1-2 turer/time)
 Bremanger
 til IsaneUten navn 

Hjortefaret 

HHornelsvegen 

Gulevegen 

Magnhildskarvegen 

 KinnMagnhildskarvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv614
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldingerFergeinfo Isane-Stårheim
Lyngby Boldklub

Lyngby Boldklubb er en dansk fotballklubb fra Kongens Lyngby, Danmark. Klubben ble stiftet i 1921, og spiller i 1. divisjon.
De spiller hjemmekampene sine på Lyngby stadion.


== Historie ==
I 1994 satset klubben profesjonelt og fotballaget tok navnet Lyngby FC. I 2001 fikk laget store økonomiske problemer og ble slått konkurs 18. desember 2001. Som en følge av dette måtte de selge mange spillere og da sesongen var slutt ble de degradert til amatørligaen. De tok tilbake sitt gamle navn, Lyngby Boldklubb, og spilte 2002/03 sesongen på det 4. øverste nivået av dansk fotball. I 2003 rykket klubben opp til 2. divisjon, og to år senere, den 18. juni 2005, var laget klar for dansk 1. divisjon.
Økonomisk ser det også lysere ut for Lyngby, de har nettopp skrevet to spillerkontrakter for første gang siden 2001.


== Spillerstall ==


=== Utlånte spillere ===


== Meritter ==
Danmarksmesterskapet

Vinner (2): 1983, 1992Landspokalturneringen

Vinner (3): 1984, 1985, 1990


== Kjente spillere ==
Klaus Bergren
Henrik Larsen
Miklos Molnar
Bent Christensen
Dennis Rommedahl
Lars Bohinen
Claus Jensen
Niklas Jensen
Marcus Allbæk
Denni Conteh
Ørjan Dahl


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted 
(en) Lyngby Boldklub – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Blue Vikings – hjemmeside til Lyngby BK sin supporterklubb
Fylkesvei 5698

Fylkesvei 5698 går mellom Straumsnes og Grøndal i Kinn kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 544 (Sogn og Fjordane).


== Kommuner og knutepunkter ==

 KinnNorddalsfjord 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5698
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
OBOS-ligaen

OBOS-ligaen er den nest øverste divisjonen i norsk herrefotball. Ved overgangen til 1991 ble navnet endret fra 2. divisjon til 1. divisjon. Foran 2005-sesongen inngikk Norges Fotballforbund en avtale med Adecco som hovedsponsor for divisjonen. Sponsoravtalen innebar at Adeccoligaen var divisjonens offisiele navn fram til avtalen utløp i 2013. I 2014 stod 1. divisjon uten sponsor. Fra 2015 er det offisielle navnet OBOS-ligaen, etter at OBOS inngikk en sponsoravtale.


== Serien ==
Det er totalt 16 lag i ligaen. Det spilles 15 hjemmekamper og 15 bortekamper fra april til november. Ved slutt av sesongen rykker de to beste opp til Eliteserien. Lagene som ender fra tredje- til sjetteplass, spiller etter sesongslutt kvalifisering mot laget som ble nummer 14 i Eliteserien om en plass i den øverste divisjonen. 15. og 16. plass rykker direkte ned til 2. divisjon, mens 14. plassen spiller kvalifisering mot 2. plassen i 2. divisjon.


== Historie ==
Fram til 1996 besto 1. divisjon av to avdelinger, og fram til 1990 het serien 2. divisjon. Lagene i fet tekst vant kvalifiseringen og rykket opp.


== Sponsoravtaler ==
I forkant av sesongen 2015 ble det inngått en seksårsavtale med boligbyggelaget OBOS.  I perioden 2015 til 2020 får 1. divisjon navnet OBOS-ligaen. I september 2022 ble avtalen forlenget med nye fire år.

Den offisielle balleverandøren for divisjonen er Umbro, som den 20. februar 2020 signerte den aller første kontrakten om å levere offisielle baller til OBOS-ligaen.  Den toårige avtalen begynte fra starten av 2020-sesongen.


== Tilskuere ==
Graf som viser gjennomsnittlig tilskuertall per år i OBOS-ligaen


== Fotnoter ==


== Se også ==
Kvalifisering til Eliteserien i fotball
Norske idrettslag sortert etter gjennomsnittlige tilskuertall


== Eksterne lenker ==
OBOS-ligaens offisielle nettsted