Ursnutebiller

Ursnutebiller (Dryophthoridae) er en gruppe av biller i overfamilien snutebiller (Curculionoidea). De blir her behandlet som en familie, men blir nå regnet som en underfamilie (Dryophthorinae) i familien snutebiller (Curculionidae). De har knebøyde antenner, og de fleste av artene er relativt store med en avlang, sylindrisk kroppsform. Bare én art lever utendørs i Norge, men i tillegg har vi kornsnutebillen (Sitophilus granarius), som kan gjøre betydelig skade i kornmagasiner. De fleste av artene lever i tropene. Tross det norske navnet "ursnutebiller" regnes de til de "avanserte" snutebillene, fordi antennene er knebøyde. De blir regnet som de mest primitive av de "avanserte" snutebillene fordi hannenes kjønnsorganer har en ganske primitiv struktur.


== Utseende ==
Små til store (2 – 50 mm) biller, de fleste av artene forholdsvis store til snutebiller å være. Kroppsformen er vanligvis avlang og mer eller mindre sylindrisk, og de har en lang, krum snute som er rund i tverrsnitt. Grunnfargen er vanligvis mørkebrun eller svart, men de har ofte rødlige eller hvite tegninger. Hodet er forholdsvis lite med store fasettøyne. Hos noen arter møtes fasettøynene på undersiden av hodet. I midten er hodet trukket ut til en lang snute. Antennene sitter festet på sidene av snuten. Disse består av et langt indre ledd, en midtre svøpe (funiculus) på 4-6 ledd, og en ytre, tre-leddet kølle. Antennene er knebøyde mellom det første leddet og svøpen. Brystskjoldet (pronotum) er forholdsvis stort, omtrent så langt som bredt, med rundede sider. Det er gjerne kraftig punktert, men mangler tydelige groper eller furer. Dekkvingene er gjerne omtrent så brede som brystskjoldet, avlange og parallellsidige, ofte med tydelige punktrekker. Beina er forholdsvis kraftige og middels lange. Lårene kan ha en tann på undersiden. Føttene er fem-leddete, det fjerde leddet varierer i størrelse fra ganske stort og tydelig til meget lite og nesten usynlig. Det tredje leddet er tolappet. En spektakulær art er "skjeggsnutebillen" Rhinostomus barbirostris. Hos denne store arten bærer mesteparten av snuten på siden tette, lange, utstående hår slik at det ser ut som om billen har et fyldig skjegg.


== Levevis ==
De fleste av artene lever i tropene på enfrøbladete planter, særlig på palmer (Arecaceae), arter i ananasfamilien (Bromeliacaceae) og orkidéer (Orchidaceae), også på gress (Poaceae) og halvgress (Juncaceae). Unntaket mellom de artene som lever på levende planter er slekten Rhodobaenus som lever på kurvplantefamilien (Asteraceae), en tofrøbladet gruppe. Larvene minerer vanligvis inne i stengler og skudd. Det finnes også noen arter som ser ut til å være knyttet til død ved, og noen (i slekten Sitophilus) lever på lagrede matvarer. Ursnutebillene er mest tallrike i lavlands-regnskoger i tropene.


== Skadedyr ==
Noen av ursnutebillene er betydelige skadegjørere. Artene i slekten Sitophilus lever på korn, frø og andre lagrede matvarer. Kornsnutebillen (Sitophilus granarius) gjør særlig mye skade på lagret korn. Denne billen er 3 –5 mm lang og brun. Hver hunn kan legge 150-200 egg. Hun gnager et hull i et korn, legger et egg der og forsegler hullet. Larven utvikler seg inne i kornet og huler det etter hvert helt ut slik at bare skallet blir igjen. Kornsnutebillen er avhengig av relativt høye temperaturer og høy luftfuktighet – fuktighetsinnholdet i kornet må være minst 10 % og luftfuktigheten minst 50 %. Billene kan gå gjennom flere generasjoner på et år. Som de fleste andre skadedyr på lagrede matvarer stammer artene i slekten Sitophilus fra varme områder, men er i dag spredt over det meste av verden. De kan ikke overleve utendørs i Norge. Sitophilus oryzae er også funnet innendørs i Norge, men har ikke etablert permanente kolonier her. En tredje art, Sitophilus linearis, angriper belger og frø av tamarind i tropiske områder. 
Andre arter er skadedyr på levende planter. Polytus mellerborgii og Cosmopolites sordidus gjør skade på bananplanter, og har spredt seg til de områdene der disse blir dyrket.
Artene i slekten Sphenopterus gjør skade på mais. Noen arter kan også gjøre skade på orkidéer og planter i ananasfamilien som blir dyrket som prydplanter.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien snutebiller, Curculionoidea Latreille, 1802
Familien ursnutebiller, Dryophthoridae Schönherr, 1825 (ev. underfamilie av snutebiller Curculionidae)
Underfamilien ursnutebiller, Dryophthorinae Schönherr, 1825
Slekten Dryopththorus Germar, 1824
Dryophthorus corticalis (Paykull, 1792) – enste frittlevende art i Norden
Slekten Stenommatus Wollaston, 1873
Underfamilien Orthognathinae
Stammen Orthognathini
Slekten Mesocordylus Lacordaire, 1866
Slekten Orthognathus Schönherr, 1838
Stammen Rhinostomini
Slekten Rhinostomus Rafinesque, 1815
Rhinostomus barbirostris
Underfamilien kornsnutebiller, Rhynchophorinae Schönherr, [1833]
Stammen Rhynchophorini
Slekten Dynamis Chevrolat, 1883
Slekten Rhynchophorus Herbst, 1795
Stammen Litosomini
Slekten Cosmopolites Chevrolat, 1885
Cosmopolites sordidus (Germar) – viktig skadedyr på banan
Slekten Daisya Anderson, 2003
Slekten Eucalandra Faust, 1899
Slekten Melchus Lacordaire, 1866
Slekten Neophrynoides O'Brien & Wibmer, 1982
Slekten Sitophilus Schönherr, 1838
kornsnutebille, Sitophilus granarius (Linnaeus, 1758)
rissnutebille, Sitophilus oryzae (Linnaeus, 1767)
maissnutebille Sitophilus zeamais Motschulsky, 1855
Sitophilus linearis (Herbst, 1797)
Slekten Toxorhinus Lacordaire, 1866
Stammen Polytini – omfatter bare én art
Polytus mellerborgii (Boheman)
Stammen Sphenophorini – mange slekter, bl.a.
Slekten Alloscolytoproctus Hustache, 1929
Slekten Cactophagus LeConte, 1876
Slekten Metamasius Horn, 1873
Slekten Rhodobaenus LeConte, 1876 – på kurvplantefamilien
Slekten Scyphophorus Schönherr, 1838 – lever på agavefamilien
Slekten Sphenophorus Schönherr, 1838 – på gress og halvgress, bl.a. mais
Underfamilien Stromboscerinae Lacordaire, 1866 – mange slekter
Slekten Allacotes Pascoe, 1885
Slekten Besuchetiella Osella, 1974
Slekten Dexipeus Pascoe, 1885
Slekten Dryophthoroides Rocloff, 1879
Slekten Nephius Pascoe, 1885
Slekten Orthosinus Motschulsky, 1863
Slekten Parasynommatus Voss, 1966
Slekten Stromboscerus Schönherr, 1838
Slekten Synommatoides Morimoto, 1978
Slekten Synommatus Wollaston, 1873
Slekten Tasactes Faust, 1894
Slekten Tetrasynommatus Morimoto, 1985


== Referanser ==


== Kilder ==
Anderson, R.S. 2004. Dryophthoridae of Costa Rica and Panama. [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Ursnutebiller i Encyclopedia of Life 
(en) Ursnutebiller i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Ursnutebiller hos Artsdatabanken 
(sv) Ursnutebiller hos Dyntaxa 
(en) Ursnutebiller hos Fauna Europaea 
(en) Ursnutebiller hos Fossilworks 
(en) Ursnutebiller hos ITIS 
(en) Kategori:Dryophthoridae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dryophthoridae – detaljert informasjon på Wikispecies Billedgalleri over mellomamerikanske arter. På spansk. Velg "Ver todas" for å få se en oversikt. [2]