jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Christian Ihle Hadland

Christian Ihle Hadland (født 20. februar 1983 i Stavanger) er en norsk klassisk pianist.
Sin første pianoundervisning mottok han av Ingeborg Songe-Møller i en alder av åtte år. Deretter fulgte undervisning med førsteamanuensis Erling Ragnar Eriksen ved Høgskolen i Stavanger, avdeling for kunstfag, (tidligere Rogaland Musikkonservatorium). Christian Ihle Hadland var elev ved Stavanger katedralskole.


== Orkesterdebut og videre studier ==
15 år gammel fikk Hadland sin orkesterdebut med Kringkastingsorkestret. Senere har han også vært solist med Oslo Filharmoniske Orkester. Fra høsten 1999 studerte han med professor Jiří Hlinka, først privat og så senere ved Barratt Due musikkinstitutt i Oslo. 


== Konsertvirksomhet ==
Som solist har utmerket seg med samtlige norske symfoniorkestre, særlig høstet hans debut med Oslo Filharmoniske Orkester høsten 2005 stort bifall så vel blant publikum som i den riksdekkende pressen. Han er også en svært ettertraktet kammermusiker, og har samarbeidet med musikere som Henning Kraggerud, Lars Anders Tomter, Truls Mørk, Janine Jansen, Ivry Gitlis m.fl. 
Hadland er kjent som en meget dyktig akkompagnatør og akkompagnerte sopranen Renée Fleming under overrekkelsen av Nobels fredspris 10. desember 2006.


== Innspillinger ==
Hans innspilling med verker av Bela Bartok med fiolinisten Annar Follesø og klarinettisten Björn Nyman utkom i 2005. Naxos-utgivelsen med verker av den norske komponisten Christian Sinding innspilt sammen med den norske fiolinisten Henning Kraggerud ble utgitt høsten 2009. Han utga sin solodebut på Simax i april 2010 med verker av «2010-jubilantene» Chopin og Schumann.].


== Kammermusikkfestivalen i Stavanger ==
17. juli 2009 annonserte Kammermusikkfestivalen i Stavanger at Christian Ihle Hadland og den svenske klarinettisten Martin Fröst vil etterfølge Grieg Trio som kunstneriske ledere fra 15. september 2009.


== Priser og utmerkelser ==
Hadland har vunnet blant annet Rudolf Firkusny-konkurransen i Praha. Her vant Hadland en spesialpris i tillegg til førsteprisen. Spesialprisen ga ham rett til en CD-innspilling, samt solistengasjement med det tsjekkiske radioorkesteret i Praha. Han har i tillegg vunnet Shell-prisen for 2004 og 2007, Kjell Bækkelunds ærespris i 2006, Den norske solistpris og De unges Lindemanpris i 2007.
Christian Ihle Hadland ble 16. november 2009 tildelt Statoils talentstipend innen klassisk musikk for perioden 2010-2013, verdt én million kroner.
Sammen med Erlend Skomsvoll og 1B1 fikk han Spellemannprisen 2014 i klassen klassisk for albumet Holberg Variations. Han har i tillegg vært nominert til Spellemannprisen 2013 for Mozart Piano Concertos nos. 21 and 22 sammen med Oslo-Filharmonien og Arvid Engegård, Spellemannprisen 2016 i for The Lark og Spellemannprisen 2018 for Christian Ihle Hadland plays Domenico Scarlatti, alle i klassen klassisk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dagbladet: Omtale fra Risør kirke Risør Kammermusikkfest
Dagbladet: konsertmaraton
Stavanger Kammermuskkfestival
Statoils talentstipend
Omtale på Levende klassisk
Omtale i Ballade, nettavis om norsk musikkliv Arkivert 7. februar 2007 hos Wayback Machine.
Blaupunkt (band)

Blaupunkt var et norsk nyveiv-band som eksisterte mellom 1978 og 1982. Bandet ble opprinnelig grunnlagt under navnet Ski Patrol, men skiftet navn til Blaupunkt. Bandet besto av Kåre Berntzen og Harald Haakstad (gitar), Bjørn Rølla (bass), Tone Rønning (vokalist) og Ola Snortheim (trommer). I 1980 ga denne besetningen ut en EP med tre sanger, deriblant Wenche Myhres klassiker «La meg være ung» som ble en undergrunnshit, og som ble med på samleplata Anarki & Kaos – Norsk punk '79–'81 i 1992, som også ble gjenutgitt i 2007.
Etter denne utgivelsen sluttet Snortheim for å satse på De Press. Han ble erstattet av Gunnar Hanslien, og i 1981 kom det selvtitulerte debutalbumet Blaupunkt. Singelen «Maskin, Maskin» kom også i denne forbindelse.
Bandet oppnådde verken den samme suksessen eller det samme ettermælet som band som Kjøtt, The Aller Værste!, De Press og The Cut. LP-en Blaupunkt ble først gitt ut på CD i 2021.


== Eksterne lenker ==
(en) Blaupunkt på Discogs
Sam & Max Hit the Road

Sam & Max Hit the Road er et eventyrspill, som ble utviklet og utgitt av LucasArts i 1993 for DOS og i 1995 for Macintosh. Spillet ble skrevet og designet av Sean Clark, Michael Stemmle, Steve Purcell og Collette Michaud. Det er det niende spillet som bruker spillmotoren SCUMM.
Spillet er basert på tegneserien Sam & Max: Freelance Police, skapt av Steve Purcell. Det handler om duoen Sam (en hund) og Max (en kanin) som drar gjennom USA på jakt etter en rømt Bigfoot.
Spillet introduserte en noe modifisert utgave av SCUMMs grensesnitt. De tidligere spillene hadde verbene man kunne bruke og objektene spilleren hadde plukket opp på den nederste delen av skjermen. I Sam & Max høyreklikker man for å gå gjennom verbene og man kan se på spillerens objekter ved å klikke på et ikon i nedre, venstre hjørne. Et liknende grensesnitt ble også brukt i The Dig og alle spillene som senere ble laget med SCUMM.
Spillet ble gitt ut samtidig på disketter og CD-ROM. CD-ROM-versjonen hadde stemmer for alle karakterene og 4 melodier fra spillet som CD-lyd.


== Oppfølger ==
LucasArts ga ut en pressemelding 23. august 2002, som sa at de holdt på å utvikle en oppfølger til spillet kalt Sam & Max Freelance Police. Oppfølgeren skulle også være et pek-og-klikk eventyrspill, men med 3D-grafikk. Michael Stemmle, som var med på å lage Sam & Max Hit the Road, var hovedregissør på dette spillet sammen med Steve Purcell som også bidro med historie og konsepttegninger. Dette spillet ble uventet kansellert 3. mars 2004.


== Eksterne lenker ==
(en) Sam & Max Hit the Road på Steam 
(en) Sam & Max Hit the Road på GOG.com 
(en) Sam & Max Hit the Road hos MobyGames 
(en) Sam & Max Hit the Road på Internet Movie Database 
(en) Sam & Max Hit the Road på Behind The Voice Actors 
(en) Sam & Max Hit the Road hos Internet Game Database 
The Unofficial Sam & Max Website
Omtaler av Sam & Max Hit the Road hos Game Rankings
Pokémon XD: Gale of Darkness

Pokémon XD: Gale of Darkness er det andre  rollespillet i Pokémon-serien til Nintendo GameCube, og oppfølgeren til Pokémon Colosseum. Akkurat som forgjengeren foregår XD i Orre-regionen.Pokémon-titlene på Game Boy Advance-plattformen kan kommunisere med denne tittelen, både ved Pokétrade & Pokébattle.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pokémon XD: Gale of Darkness hos MobyGames 
(en) Pokémon XD: Gale of Darkness hos MobyGames 
(en) Pokémon XD: Gale of Darkness på Metacritic 
(en) Pokémon XD: Gale of Darkness på Internet Movie Database 
(en) Pokémon XD: Gale of Darkness hos Giant Bomb 
(en) Pokémon XD: Gale of Darkness hos Internet Game Database 
(en) Pokémon XD: Gale of Darkness hos GameFAQs
Tuneflue

Tuneflua (vitenskapelig navn Simulium truncatum) er en blodsugende knottart som finnes over hele landet, men har fått navnet «tuneflue» fordi den er mest utbredt i områder av Glommavassdraget som ligger i tidligere Tune kommune, i dag en del av Sarpsborg kommune. Den klekkes like ovenfor Sølvstufoss i Ågårdselva, en sidegren til Glomma.Tuneflua har eksistert i området siden før den menneskelig bosetningen, men størrelsen på bestanden varierer sterkt fra år til år, dels på grunn av naturlige svingninger og dels på grunn av at vannstanden i Ågårdselva varierer. Tuneflua kan lokalt opptre i store mengder i en 2–3 ukers periode rundt Sankthans. Den finnes først og fremst i Sarpsborg, men voksne tunefluer kan fly 10–15 km så den opptrer også i nabokommunene.
Tuneflue klekkes i langgrunne strandområder i øvre del av Ågårdselva. Eggene ligger i klaser på opptil en halv milliard egg per kvadratmeter, i et område fra en halvmeter til halvannen meters høyde over vannet. Vanligvis vil de fleste larvene tørke ut, men akkurat nordre Ågårdselva har den optimale kombinasjon av tilsig av grunnvann og optimal fart på strømmen i elva.
Flueplagen ble betydelig forverret etter at Glomma ble regulert. I tidligere tider varierte vannstanden enormt gjennom året, og eggklasene ble skylt vekk eller tørket ut. I 1954 ble vannstanden i Glomma mellom Vamma og Sarpsfossen økt fra 23,2 til 24,1 meter over havet. Reguleringen bidro til at nye strandområder med gode klekkemuligheter havnet i riktig avstand til vannet.
De siste årene har det blitt arbeidet systematisk for å bekjempe tuneflueklekkingen i Ågårdselva, blant annet gjennom manipulering av vannføringen i elva. En organisasjon kalt Tunefluas Venner jobber i mot dette, og mener tuneflua er viktig for økosystemet.  
Ordet tuneflue brukes også om andre knottarter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) tuneflue i Encyclopedia of Life 
(en) tuneflue i Global Biodiversity Information Facility 
(no) tuneflue hos Artsdatabanken 
(sv) tuneflue hos Dyntaxa 
(en) tuneflue hos Fauna Europaea 
(en) tuneflue hos NCBI 
Simulium truncatum – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Blood-feeding host preferences of the isomorphic species Simulium venustum and S. truncatum. - PubMed
(en) Larval and pupal microhabitat selection by Simulium truncatum Lundström, S. rostratum Lundström, and S. verecundum AA (Diptera: Simuliidae)
(en) Mass Occurrence of Bloodsucking Blackflies in a Regulated River Reach: Localization of Oviposition Habitat of "Simulium Truncatum" using DNA Barcoding - Wiley Online Library
(nb) Vil bli flere plageånder i år enn i fjor: På flere steder i Sarpsborg meldes det nå om hissige Tuneflueangrep. - Sarpsborg Arbeiderblad
(nb) Blodtørstige tunefluer i Østfold skal knekkes. Forskerne har funnet ut hvordan. - Aftenposten
Extreme Makeover

Extreme Makeover er en amerikansk dokusåpe som gikk på ABC fra 2002 til 2007. Programmet handlet om mennesker om ønsket å fikse på utseende sitt. En gruppe bestående av lege, plastisk kirurg, psykolog, designer, kostholdekspert og personlig trener hjalp og forandret en person som hadde problemer av fysisk eller psykisk karakter. Hver episode ble avsluttet med at deltakeren vendte tilbake til familie og venner, som ikke har vært vitne til personens gradvise forandring.
En spinoff av programmet ble laget i 2003, Extreme Makeover: Home Edition. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Extreme Makeover på Internet Movie Database 
(en) Extreme Makeover på Metacritic
Ekstrem oppussing

Ekstrem oppussing er en norsk reality-TV-serie med Asgeir Borgemoen som gikk på TV3 i 2005. Serien er en norsk versjon av den amerikansk serien Extreme Makeover: Home Edition. Formålet med programmet var å pusse opp boligen til familier som slet økonomisk og hadde en falleferdig bolig. Programskaperne vurderte flere tusen søknader, men prioriterte de familiene som man mente fortjente det og passet best i konseptet. Ifølge produsenten prioriterte man familier med en god story, som ellers aldri ville ha mulighet eller råd til å gjøre det selv. Ingen av søkerne ble varslet på forhånd om at de var plukket ut. Asgeir dukker bare opp på døren og sendte sporenstreks de uvitende familiene på ti dagers ferie til varmere strøk. Jobben skulle dermed utføres innen ti dager. Med seg hadde Borgemoen et arbeidslag på syv designere og rundt femti arbeidsfolk.Første sesong ble i snitt sett av 230 000. Etter det gikk seertallene betydelig ned og ble i løpet av andre sesong liggende på godt under 200 000.


== Referanser ==
Entrecôte

Entrecôte (uttales angtrekåt>t eller angtrekå>t) er en stykningsdel, fortrinnsvis av storfekjøtt, som sitter mellom ribbena på dyret. Ordet kommer fra fransk entre côte, «mellom ribbenene». Ordet entrecôte uttales med hørbar t på slutten av ordet (og ikke lang å).Entrecôte er en noe fetere stykningsdel som anvendes helstekt til roastbeef eller tillaget i skiver som biff. Entrecôte er blant de fem møreste stykningsdelene fra kjøttfe, disse er i rekkefølge etter mørhetsgrad: Indrefilet, ytrefilet, entrecôte, mørbrad og flatbiff. Entrecôte er det eneste av disse stykkene som hentes fra forparten, de øvrige hentes fra bakparten
Slik franskmennene vil ha det, er kjøttstykket gjerne inntil tre centimeter tykt og har en vekt på mellom 400 og 500 gram. Engelsk roastbiff lages fortrinnsvis av entrecôtekam som helstekes med ben til en saftfull rett med rik marmorering.
Dette kjøttstykket går ikke overalt internasjonalt under sitt franske navn. Andre navn for denne stykningsdelen er for eksempel Porterhouse steak  (som er det begrepet man benytter i Storbritannia, Australia og New Zealand). I USA har stykningsdelen mange navn, som strip steak, striploin steak, ribeye steak, wing steak, club steak, Delmonico steak.


== Referanser ==
Crème fraîche

Crème fraîche eller creme fraiche ([IPA: krɛm frɛʃ], fransk for «frisk fløte») er en tykk fløte som er syrnet med en bakteriekultur, men ikke så sur eller tykk som rømme. Crème fraîche var opprinnelig et fransk produkt, men er idag tilgjengelig også andre steder..
Hovedforskjellen på rømme og crème fraîche er at crème fraîche er homogenisert. Derfor er crème fraîche godt egnet til å koke, noe rømme ikke er siden den lett sprekker ved koking.


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==
Gypsy vanner

Gypsy vanner er en irsk hesterase som kalles for Irish cob eller Piebald i Irland. I Norge er de kjent som før ble kalt Tinker men som nå blir kalt Gypsy cob. Gypsy vanner er hestens amerikanske navn. Dens opprinnelse kommer fra de hester som sigøynere i Storbritannia avlet frem, og er en blanding av raser som Clydesdale, Shire, Fell, Dales, Connemara og Irish draught, blant annet.
I dag er det ca. 500 gypsy cobs i Norge.


== Rasebeskrivelse ==
Tinkeren er en kort og kompakt hest av kaldblodsrasen.
Den finnes i flere typer av størrelser og tyngde. De tyngste skal ha en imponerende mengde hovskjegg. Hovskjegget er karakteristisk for tinkerhesten, men finnes i varierende mengde hos de lettere typene. De bør ha en fyldig man og hale med god lengde.
Farge: Flekkete i alle varianter, men også ensfargede er vanlige. Alle farger unntatt albino er tillatt.
Høyde: De forskjellige typene har forskjellige høyder, fra 128 cm, og opp til stor hest på 170 cm er tillatt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gypsy Horse – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Trond Mohn

Trond Mohn (født 3. april 1943 i Buckie i Skottland) er en norsk næringslivsleder. Trond Mohn er siviløkonom («diplomkaufmann») fra Universitetet i Mannheim i 1970.
Han ble ansatt i Frank Mohn AS i 1970 og ble administrerende direktør i selskapet i 1986. 
Han var medlem av representantskapet i Bergen Bank i perioden 1984 til 1989. Trond Mohn er kommandør av St. Olavs Orden. Han er også utnevnt til æresdoktor ved Universitetet i Bergen og Universitetet i Tromsø.
Han ble i 2005 utnevnt til kommandør av St. Olavs orden.Han ble født i Skottland der foreldrene var under andre verdenskrig.


== Filantropi ==
Mohn er en stor bidragsyter til norsk idrettsliv og forskning og Bergens største private arbeidsgiver. Han har blant annet støttet byggingen av en ishall i Bergen Vest med 15 millioner kroner og i 2006 bidro han med over 45 millioner kroner for å bygge nye fotballbaner i Bergen. I 2009 gav han Tromsø Idrettslag en gave på 10 millioner for å støtte klubben i et økonomisk vanskelig år. I 2012 fikk St. Olavs hospital i Trondheim 50 millioner til en PET-MR-scanner, og i 2015 40 millioner til kreftforskning.Bergens forskningsstiftelse ble opprettet i 2004 gjennom en donasjon på 250 millioner kroner fra Trond Mohn. I 2007 opprettet han Tromsø forskningsstiftelse. Han har gitt 100 og 300 millioner kroner til Universitetet i Tromsø ved forskjellige anledninger, der sistnevnte beløp gikk til forskning.Han ble i 2005 årets bergenser i en kåring i regi av Bergensavisen og ble kåret til «Bergens Beste Bergenser» i 2010. I 2021 passerte Mohn fem milliarder kroner donert i pengegaver til forskjellige formål innen utdanning, forskning, idrett og veldedige organisasjoner.Høsten 2006 ønsket Mohn å sette Høgskolen i Bergen i stand til å bygge nytt høyskolebygg. Men da han møtte opp på kunnskapsdepartementets kontorer med en gavepakke på 300 millioner, ble tilbudet avvist. Ettersom kunnskapsminister Øystein Djupedal like før hadde gitt klarsignal til nybygg til Kunsthøgskolen i Bergen med betingelse av private investorer, ble avvisningen oppfattet som overraskende. Statssekretær Per Botolf Maurseth sa at et slikt prosjekt ville gi økt press i økonomien.


== Forholdet til broren ==
Tvillingbroren Stein Mohn forlot i 1982 familie­selskapet Frank Mohn AS etter et bittert brudd med broren Trond og faren Frank. Han arvet nesten ingenting av den svært verdifulle familiebedriften, men fikk i 2015 fikk imidlertid rundt 100 millioner kroner fra sin bror.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nye æresdoktorer ved Universitetet i Bergen
Web-TV

Web-TV kan referere til flere systemer:
I Norge brukes betegnelsen om fjernsynssendinger som kan sees på Internett, som oftest ved strømming (streaming), se nett-TV.
I USA brukes betegnelsen om et system som gjør det mulig å bruke Internett via TV-skjermen, uten bruk av datamaskin med hard disk. Systemet er billigere å kjøpe enn en datamaskin, og derfor relativt populært, men det mangler flere av funksjonene en datamaskin har. Blant annet mangler muligheten til å kjøre JavaScript, og en kan ikke utføre flere operasjoner samtidig.
Hjernebark

Hjernebarken, cerebral cortex, cortex cerebri eller bare korteks er det ytre laget av storehjernen, en del av hjernen som finnes hos alle virveldyr (som mennesket). 
Den består av grå substans, en substans som i en levende hjerne snarere er rosa – ordet "grå substans" kommer av at fargen på ikke-levende hjernebark har en grå farge. Grå substans består av nevronale cellekropper og deres umyeliniserte fibre. Laget på innsiden av grå substans er hvit substans, som i hovedsak består av gliaceller og myeliniserte nervefibre som forbinder forskjellige regioner av sentralnervesystemet med hverandre. Hvitfargen kommer av et stort innhold av myelin. I den hvite substansen finnes også bunter av nervecellekropper som kalles ganglier. Hjernebarken hos mennesket er rundt 2–5 millimeter tykk og furet. Kvinner har i gjennomsnitt 19 milliarder og menn har i gjennomsnitt 23 milliarder  nevroner i hjernebarken.
Hos «høyerestående» dyr (spesielt pattedyr) er overflaten på hjernebarken sterkt foldet, noe som er karakteristisk for dyr med mer avanserte hjerner. Foldingen gir en stor overflate med plass for flere nerveceller på et mindre volum som gjør hjernen kompakt nok til å passe i skallen. De dype furene kalles (sulci) og forhøyningene mellom furene kalles hjernevindinger (gyri). Hjernebarken deles inn i fire hjernelapper, frontal lappen, temporal lappen, parietallappen og occipital lappen. Og den er involvert i mange komplekse hjernefunksjoner, som hukommelse, oppmerksomhet, sensoriske prosesser, tenkning, språk og bevissthet.


== Referanser ==
Cortex

Cortex har flere betydninger

Hjernebarken kalles cerebral cortex eller cortex cerebri
Nyrebarken kalles renes cortex
Binyrebarken kalles cortex glandulae adrenalis
Sølvstolen

Sølvstolen (The Silver Chair, 1953) er den sjette av bøkene i Narniaserien av C.S. Lewis.
Romanen var den fjerde av bøkene fra forfatterens hånd, men inngår som den sjette i serien, etter narniansk kronologi.
Hovedpersonene i boka er de engelske barna Eustace Scrubb og Jill Pole, og den narnianske myrvrikkeren Dysterpytt (Puddleglum). Eustace er søskenbarn av Penvensie-barna Peter, Susan, Edmund og Lucy fra de tidligere bøkene, og figurerer også i den forrige boka, Reisen til det ytterste hav. Jill og Dysterpytt er nye.


== Handling ==
Eustace Scrubb, nå en reformert karakter etter hendelsene i Reisen til det ytterste hav, møter sin nye venninne Jill Pole ved skolen deres, Experiment House. Jill har blitt plaget av mobbere, og gjemmer seg for dem. Eustace forteller Jill om hans Narnia-eventyr, og foreslår å be om hjelp fra løven Aslan. Når mobberne møter dem, forsvinner de to gjennom en port som fører dem til Aslans område. De dukker opp igjen på en klippe hvor Jill nærmer seg kanten, og Eustace forsøker å trekke henne tilbake - men faller selv over kanten. Aslan dukker opp og redder Eustace ved å blåse ham gjennom en magisk vind til Narnia. 
Aslan forteller dem om kong Caspian X sin sønn, prins Rilian av Narnia, som forsvant flere år tidligere. I Narnia ser Eustace og Jll hvordan en gammel, skrøpelig mann går om bord på et skip og seiler fra en havn. Til Eustaces forferdelse oppdager de at den eldre mannen faktisk var kong Caspian. 70 år har gått siden Eustace sist befant seg i Narnia, selv om det har gått mindre enn ett år i hans egen verden. Caspian har tydeligvis fått stadig verre helse med sin høye alder, og hans folk frykter at Caspian ikke kommer til å leve stort lenger. Trumpkin, en dverg, nå veldig gammel og døv, gir Jill og Eustace et værelse i Cair Paravel. Men de må snart fortsette videre for å lete etter kong Caspian og hans sønn.
Hesten og hans gutt

Hesten og hans gutt (The horse and his boy, 1954) er en av de sju Narniabøkene av C.S. Lewis.
Romanen er egentlig uavhengig av narniansk kronologi, i og med at ingen barn fra «vår verden» spiller noen førende rolle i handlingen. Boka ble skrevet som den sjette av bøkene, men er tidfestet til begivenheter som foregår i den andre av bøkene i serien, Løven, Heksa og Klesskapet. 
Hovedpersonen Shasta er en gutt som har levd nesten hele sitt liv med en gammel sjømann, men som tydeligvis kommer fra et av landene i nord. Han finner ut at han skal bli solgt som slave til en mektig Tarkaan av Calormen, og han bestemmer seg for å rømme. Sammen med den talende hesten Bri legger han ut på en ferd mot Narnia. På veien møter de nok en snakkende hest, og en jente. De heter Hwin og Aravis, slår seg sammen med Shasta og Bri. Typer og miljø i boka gjenskaper konfliktene mellom middelalderens kristne korsfarere og muslimske stater.Samtidig planlegger Prins Rabadash av landet Calormen å invadere både Narnia og nabolandet Archenland. Han samler fort en hær som nærmer seg med raske skritt. Dersom ingen advarsel kommer i tide, vil de garantert knuse begge landene. De to barna opplever mye spennende og farlig, og Aravis overhører tilfeldigvis samtalen mellom Rabadash og Tisroc, faren hans der de planlegger invasjonen. Nå har de ingen tid å miste: Archenland og Narnia må bli advart, og de får bare håpe at de har marginene – og Aslan – på sin side. 


== Referanser ==
Den siste striden

Den siste striden (org. The Last Battle, utgitt 1956) er siste bok i serien om Narnia, skrevet av C.S. Lewis. Boka handler om slutten på verdenen Narnia.
Boken begynner med at landet Narnia er i stor fare. Det mener i alle fall kentauren Roonwit, som sier at ryktene om løven Aslans tilbakekomst er falske. Han advarer kong Tirian, og oppfordrer han på det sterkeste til å være på vakt. Men det hjelper ikke, for kongen tror (i likhet med alle andre) at ryktene er sanne, og sammen med sin trofaste venn, enhjørningen Juvel, ser han med glede frem mot å møte Aslan. 
Roonwit har dessverre rett, for onde konspirasjoner foregår ellers i verdenen. Folket fra landet Calormen planlegger nemlig å invadere Narnia, og den slue apen Listig er på deres side. En falsk Aslan dukker opp og tar kontrollen over landet. Listig, som sier han taler på vegne av Aslan, forklarer at løven har bestemt seg for å være strengere mot narnianerne. Forvirring spres, og samtidig dukker Calormen-folket opp. Kong Tirian blir tatt til fange og bundet til et tre. 
Han blir i midlertidig reddet av Jill Pole og Eustace Scrubb, som nok en gang havner i Narnia. Sammen prøver de å overtale Narnias folk til å gå til krig, men mange tør ikke pga. frykt for den falske Aslan(også kalt Tashlan), som de tror er ekte. Derfor blir de i sterkt undertall, og selv talende dyr og andre snille skapninger går over på Calormens side. Det blir et slag der mange dør og mange blir sårede.