jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Public Record Office of Northern Ireland

Public Record Office of Northern Ireland (PRONI) er en offentlig etat i Nord-Irland, med lokaler i Belfast. Den skiller seg fra andre offentlige arkivetater i Det forente kongerike ved at det har både offentlige og private dokumenter. 
Etaten fungerer som arkiv for offentlige dokumenter, tilsvarende Public Record Office i England og Wales, som manuskriptarkiv med nasjonalbibliotekfunksjon og som arkiv for tidligere grevskap i Nord-Irland. Dette inkluderer også en stor mengde kirkelige og private dokumenter.
London Metropolitan Archives

London Metropolitan Archives er hovedarkivet til Corporation of London.
Det ligger i Northampton Road 40 i Clerkenwell, like ved Family Records Centre og Society of Genealogists. Arkivet er det største tilhørende en lokal myndighet i Storbritannia, med dokumenter som går opptil 900 år tilbake. Det meste av materialet kommer fra det gamle Londons grevskapsråd og fra myndigheter i Middlesex. 


== Dokumentsamlingen ==
Arkivet inneholder følgende typer dokumenter:

Bispedømmearkiver (fra 1467)
Familiedokumenter og personlige dokumenter (fra 1160)
Helsemyndigheter og sykehus (fra 1220)
Lokalmyndigheter (fra 1538)
London Generations (sogneregistre, fra 1538)
Nasjonale myndigheter (fra 1563)
Organisasjoner (fra 1555)
Jødiske organisasjoner (fra 1591)
Veldedige organisasjoner (fra 1377)
Rettshandlinger (fra 1549)
Selskaper (fra 1560)
Kart, planer, trykk og fotografier


== Eksterne lenker ==
London Metropolitan Archives
Society of Genealogists

Society of Genealogists («Slektsforskernes selskap») er en ideell organisasjon i Storbritannia. Den ble grunnlagt i 1911 med formålet å «fremme, oppmuntre og fremelske studiet, vitenskapen og kunnskapen om slektsforskning».
Organisasjonens bibliotek, som ligger i Clerkenwell i London, har en stor samling med slektsforskningsrelatert materiale, inkludert en stor samling av avskrifter fra kirkebøker og indekser til annet relevant materiale. Like i nærheten ligger Family Records Office og London Metropolitan Archives, som også er viktige arkiver for slektsforskere.
Selskapet holder foredrag og kurs, og gir ut tidsskrifet Genealogists' Magazine fire ganger i året.


== Eksterne lenker ==
Society of Genealogists
Jennifer Beals

Jennifer Beals (født 19. desember 1963 i Chicago i Illinois) er en  amerikansk skuespillerinne og tidligere fotomodell, kjent for hovedrollen i filmen Flashdance (1983) og som Bette Porter i TV-serien The L Word. Hun har opptrådt i mer enn 50 filmer.
Beals var gift med Alexandre Rockwell fra 1986 til 1996, og siden 1998 har hun vært gift med Ken Dixon. Hun og Dixon fikk en datter i oktober 2005. 


== Utvalgt filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jennifer Beals på Internet Movie Database 
(sv) Jennifer Beals i Svensk Filmdatabas 
(da) Jennifer Beals på Filmdatabasen 
(da) Jennifer Beals på Scope 
(fr) Jennifer Beals på Allociné 
(en) Jennifer Beals på AllMovie 
(en) Jennifer Beals hos Turner Classic Movies 
(en) Jennifer Beals hos Rotten Tomatoes 
(en) Jennifer Beals hos The Movie Database 
Jennifer Beals Online Arkivert 13. juni 2006 hos Wayback Machine. – fanside
Jennifer Beals Fansite Arkivert 13. juni 2006 hos Wayback Machine. – fanside
Iker Casillas

Iker Casillas Fernández (født 20. mai 1981) er en spansk tidligere fotballspiller. Han har spilt for Spanias herrelandslag.
Casillas har tilbrakt 25 år av karrieren sin i klubben Real Madrid CF  i hjembyen, som han meldte seg inn i som niåring. Han fikk sitt gjennombrudd i sesongen 1999/2000, da han erstattet den skadde Bodo Illgner i Mesterligafinaleseieren mot Valencia CF.
I en periode mistet han førstelagsplassen til César Sánchez, men vant plassen tilbake etter at han kom inn som reserve for veteranen i Champions League-finalen i 2002 mot Bayer Leverkusen, og bidro sterkt til Real Madrids seier med en rekke fine redninger.
I 2008-sesongen ble han kåret til verdens beste keeper, fremfor profiler som Buffon, van der Sar og Čech. Hans fremragende spill i EM og for Real Madrid ble også belønnet med «Zamora-prisen» der han har færrest baklengs i ligaen.
Casillas ble i 2012 tildelt Fyrsten av Asturias' pris for sport.1. mai 2019 fikk han et hjerteinfarkt under trening med FC Porto.4. august 2020 la han opp som fotballspiller.


== Landslaget ==
Etter landslagsdebuten mot Sverige var Casillas ubenyttet reserve under EM 2000. Under VM 2002 i Korea og Japan var han førstekeeper, og fikk stor oppmerksomhet etter at Spania slo ut Irland på straffespark og avanserte til kvartfinalen.
Han spilte alle kampene i kvalifiseringen til EM 2004, og slapp bare inn fire mål. Han har per 18. november spilt 116 kamper for Spania.
Casillas var førstekeeper da Spania vant EM i 2008, og var svært delaktig i at Italia ble slått ut i kvartfinalen. Etter 120 målløse minutter reddet han to straffer i straffesparkkonkurransen som ble vunnet 4-2. Både i semifinalen mot Russland og i finalen mot Tyskland holdt han buret rent.
Casillas var førstekeeper da Spania vant VM i 2010, og var også kaptein for landslaget. Han var også førstekeeper da Spania vant EM i fotball 2012, også her bar han kapteinsbindet.
Han ble tatt ut i Spanias EM-tropp til EM i Frankrike 2016.


== Meritter ==
Real MadridPrimera División (5): 2000/2001, 2002/2003, 2006/2007, 2007/2008, 2011/2012
Copa del Rey (2): 2010/2011, 2013/2014
Supercopa de España (4): 2001, 2003, 2008, 2012
UEFA Champions League (3): 1999/2000, 2001/2002, 2013/2014
UEFA Super Cup (2): 2002, 2014
Intercontinental Cup (1): 2002SpaniaVM i fotball (1): 2010
EM i fotball (2): 2008, 2012


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Iker Casillas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Iker Casillas – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Iker Casillas – FIFA 
(en) Iker Casillas – UEFA 
(fr) Iker Casillas – LÉquipe 
(en) Iker Casillas – Transfermarkt 
(en) Iker Casillas – Transfermarkt (manager) 
(en) Iker Casillas – national-football-teams.com 
(en) Iker Casillas – WorldFootball.net 
(en) Iker Casillas – FootballDatabase.eu 
(de) Iker Casillas – fussballdaten.de 
(en) [2]
Marco Rodríguez

Marco Antonio Rodríguez Moreno (født 10. november 1973 i Mexico by) er en meksikansk fotballdommer. Han har dømt internasjonalt siden 2000, og var dommer under VM 2006 og 2010. Rodríguez skal også dømme under VM i fotball 2014.


== Kamper i VM som hoveddommer ==


=== 2014 ===
 Belgia – Algerie  (gruppespill)
 Italia – Uruguay  (gruppespill)
 Brasil – Tyskland  (semifinale)


=== 2010 ===
 Tyskland – Australia  (gruppespill)
 Chile – Spania  (gruppespill)


=== 2006 ===
 England – Paraguay   (gruppespill)
 Serbia og Montenegro – Elfenbenskysten  (gruppespill)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oversikt over internasjonale kamper hos WorldReferee.com Arkivert 14. juli 2014 hos Wayback Machine.
FIFA-profil Arkivert 18. juni 2014 hos Wayback Machine.
Kodzjent

Kodzjent (tadsjikisk Хуҷанд eller خجند, også skrevet Khudzhand, russisk Худжанд, tidligere Khodjend fram til 1939 og Leninabad til 1992) er den nest største byen i Tadsjikistan. Byen har 149 000 innbyggere (2000), en nedgang fra 160 000 i 1989. Byen er også hovedstaden i Sughd, den nordligste provinsen i Tadsjikistan. Byen ligger ved bredden av elven Syr-Darja ved enden av Ferganadalen.


== Historie ==
Kodzjent er en av de eldste byene i Sentral-Asia. Den lå langs Silkeveien fra Kina til Europa, og markerte en av ytterpostene til Aleksander den store. Aleksander den store bygde her festningen Alexandria Eskhat (det ytterste Aleksandria). Byen ble tatt av araberne i 711, av Djengis Khans styrker i 1220, og som en del av Kokand-khanatet av russerne i 1866. Byen og området rundt tilhørte Usbekistan fra 1924 til 1929.Tidligere gikk all handel mellom khanatene Bokhara og Kokand gjennom byen, men dette endret seg etter den russiske okkupasjonen i 1866. Byen spilte en viktig rolle i russernes krig mot Kokand i 1875.Mye av byen er blitt ødelagt gjennom årene, og få gamle bygninger er igjen. De to mest kjente er Sheikh Muslihiddins mausoleum og det gamle citadellet. Av nyere monument var den største statuen (24 m høy) i Sentral-Asia av Lenin. Den ble revet i 2011, og skal etter planen erstattes av en statue av tadsjiken Ismail Samani.


== Kjente personer fra Kodzjent ==
Abu-Mahmud Khojandi (astronom og matematiker)
Abdumalik Abdullajanov (statsminister)
Oqil Oqilov (statsminister)
Juri Dmitrijevitsj Masljukov (politiker)
Hanifa Mavlianova (operasanger)
Andreas Wolf (fotballspiller)
Jahon Qurbonov (bokser)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Khujand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Míchel Salgado

Miguel Ángel Salgado Fernández (født 22. oktober 1975 i As Neves) var en spansk fotballspiller som er best kjent for sin offensive spillestil og knallharde taklinger. Høyrebacken fikk kallenavnet Il Due (italiensk for nummer 2), etter nummeret han spilte med på ryggen gjennom store deler av karrieren.
Salgado begynte karrieren i 1994 hos Celta Vigo. Første sesong spilte han 20 kamper for klubbens B-lag, før han tok steget opp på førstelaget i 1995. I 1996 ble han lånt ut til UD Salamanca, før han spilte ytterligere to år for Celta. I 1999 gikk Salgado til Real Madrid for om lag 11 millioner euro, og gjennom en ti år lang karriere, med 254 kamper og 4 mål, i den spanske storklubben ble han en klubblegende.
Den 19. august 2009 signerte Salgado for den engelske klubben Blackburn Rovers. Han spilte 66 kamper for klubben over tre sesonger, før han la opp i 2012.
Salgado har også en lang landslagskarriere. Etter å ha gått gradene på ungdomsslandslagene (U18, U19, U20 og U21) debuterte han på det spanske landslaget den 5. september 1998, i et svært overraskende tap mot Kypros (2-3). Mellom 1998 og 2006 spilte Salgado til sammen 53 landskamper for Spania.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Míchel Salgado – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Míchel Salgado – FIFA 
(en) Míchel Salgado – UEFA 
(en) Míchel Salgado – Transfermarkt 
(en) Míchel Salgado – Transfermarkt (manager) 
(en) Míchel Salgado – national-football-teams.com 
(en) Míchel Salgado – WorldFootball.net 
(en) Míchel Salgado – Soccerbase.com 
(en) Míchel Salgado – FootballDatabase.eu 
(de) Míchel Salgado – fussballdaten.de
Pedro Pauleta

Pauleta, egentlig Pedro Miguel Barreiro Resendes, (født 28. april 1973 i Ponta Delgada) er en portugisisk tidligere fotballspiller. 
Han spilte blant annet spiss i Paris Saint-Germain og på Portugals landslag. Han toppet en stund listen over tidens toppscorerliste for landslaget med sine 47 mål på 88 kamper, en rekord han hadde overtatt fra fotballegenden Eusébio.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pedro Pauleta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pedro Pauleta på Internet Movie Database 
(de) Pedro Pauleta – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Pedro Pauleta – FIFA 
(fr) Pedro Pauleta – LÉquipe 
(en) Pedro Pauleta – Transfermarkt 
(en) Pedro Pauleta – Transfermarkt (manager) 
(en) Pedro Pauleta – national-football-teams.com 
(en) Pedro Pauleta – Soccerbase.com 
(en) Pedro Pauleta – FootballDatabase.eu 
(en) Pedro Pauleta – Soccerway 
(en) Pedro Pauleta – EU-Football.info 
(pt) Pedro Pauleta på FPFs offisielle hjemmeside
Frimanns gate (Oslo)

Frimanns gate (16-26) er en kort gate på Meyerløkka i Oslo. Den går fra Ullevålsveien ved Oslo katedralskole til Langes gate. Nord for gaten ligger Pilestredet park.
Den fikk sitt navn i 1864 og er oppkalt etter dikteren og sogneprest i Davik i Nordfjord i perioden 1781–1822 Claus Frimann (1746–1829). Frimann var kjent for sin skrivekunst, diktet om fjellet Hornelen fra 1776 og hans skildringer om sjøfolk og fiskerens liv og virke Poetiske Arbeyder fra 1788 og 1826. Almuens Sanger kom i 1790, Den syngende Søemand i 1792 og Søekabinet i 1793.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Frimanns gate». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 179. ISBN 978-82-573-1760-7. 
Arild Svensgam (1999). «Frimanns gate». De er døde - men lever fortsatt i Oslo! Gateskiltene i Oslo oppkalt etter avdøde personer (2. utg.). Oslo: Galehuset forlag. s. 74. ISBN 82-992894-2-4.  [Versjon på Bokhylla.no, tilgjengelig for norske IP-adresser]
Kaori Ekuni

Kaori Ekuni (江國 香織 Ekuni Kaori, født 21. mars 1964) er en japansk forfatter. Hun ble født i Setagaya i Tokyo.


== Bibliografi ==
2006 – Stjerne stjerne (oversatt fra engelsk av Torstein Velsand), Bazar forlag


== Referanser ==
Onkel Oswald

Onkel Oswald (engelsk My Uncle Oswald) er en roman av den norsk-engelske forfatteren Roald Dahl, utgitt i 1979.
Hovedpersonen i romanen er onkel Oswald, en karakter som har dukket opp tidligere i et par noveller i novellesamlingen Bytt Beite (Switch bitch, 1974). Ifølge fortelleren er onkel Oswald «historiens overlegent største horebukk», der hans motto er aldri sov med samme kvinne to ganger. 
«Onker Oswald» er fortellerens fiktive onkel Oswald Hendryks Cornelius, en mann som kan forføre kvinner, samler på edderkopper, skorpioner og spaserstikker, elsker opera og kinesisk porselen og er en meget god businessmann. I historien møter man Oswald som ung mann i 1912, og om hvordan han slår seg sammen med sin kjæreste, den uimotståelige Yasmin Howcomely, og kjemilæreren hans ved Cambridge, A.R. Woresley. Sammen planlegger de å starte verdens første og meget lukrative sædbank ved å stjele sæd fra de rike og berømte. Av en knust skarabébille, lager de et kraftfullt afrodisiakum som får hver person som tar den til å bli et villdyr. Kjendiser de møter er bl.a Albert Einstein, Sigmund Freud, Igor Stravinskij, Pablo Picasso, Haakon VII av Norge og mange av samtidens konger. 
Teksten er formet som onkel Oswalds etterlatte brev og dagbøker.
Tyholttunnelen

Tyholttunnelen er en 2760 meter lang jernbanetunnel i Trondheim. Tunnelen ble bygget av tyskerne under andre verdenskrig, men åpnet offisielt først i 1956. Den var en av de første anvendelser av frysestabilisering ved bygging av tunneler i løsmasser (leire) i Norge. Tyholttunnelen er en del av Stavne–Leangenbanen.
Tyholttunnelen brukes kun til godstrafikk, og til å snu togene til Bodø.
De syv søstre (sagn)

De syv søstre er et kjent opphavssagn om dannelsen til mange av Nordlands mest kjente fjellformasjoner. Det finnes utallige versjoner av dette sagnet. Ofte skiftes fjell og navn ut, men oppbygningen er den samme.


== En variant av sagnet ==
Vågakallen og Sulitjelmakongen hadde hver sine sorger. Den første hadde sønnen Hestmannen som var ulydig, og den andre åtte viltre døtre. Sulitjelmakongen var streng og nektet døtrene å være ute. Da han sovnet en kveld, lurte de seg likevel ut. De ville ned til kysten for å danse og bade i måneskinnet. Hestmannen så søstrene bade i sjøen ved Landegode. Han ble forelsket i Lekamøya og bestemmer seg for å røve henne samme natt. I full rustning og med flagrende kappe om skuldrene jager han sørover i et vilt midnattsritt. De badende søstrene får øye på han og tar på flukt sørover alt de orker. Utmattet gir de sju søstrene opp og kaster seg ned på øya Alsten mens den eldste flykter videre. I et veldig sprang hopper hun over Velfjord til Brønnøy akkurat som røveren nærmer seg polarsirkelen. Nå blir det håpløst for Hestmannen. Han ser at han ikke kan nå henne igjen. 
Da bestemmer han seg for at i stedet for at hun skulle slippe unna vil han se henne død. Omkring i fjellene sitter trollene og følger med i spenning på den ville jakten. Kongen i Sømnafjellet ved Brønnøysund – Skarsfjellgubben – sitter også oppe og ser fram under hattebremmen på det som foregår mens dagen tar til å gi skyene et gyllent skjær. Når Skarsfjellgubben ser at Hestmannen tar etter buen sin kaster han hatten i veien akkurat idet pilen er på vei mot Lekamøya. Pilen traff hatten og den falt ned på Torget rett sør for Brønnøysund med et stort hull igjennom, mens pilen endret retning og falt ned i havet ved Vikna. Lekamøya tok et kjempehopp og landet på Leka. Der snublet hun og mistet møssmørdunken som hun bar med seg. 
Møssmøret rant ut over fjellene på nordvestsiden av Leka. Derav den gule fargen på fjellene. Lekamøya kom seg til sørspissen av Leka før sola randt og alle ble til stein og kan ses den dag i dag.
Lekamøya på fart sørover, står som en liten tind og sees når en reiser langs Lekafjorden.
Torghatten – med det markerte hullet – er et kjent fjell og seilingsmerke sør for Brønnøysund.
Sju søstre sitter sammen og ser utover Sandnessjøen og omegn.
Hestmannen står på øya Hestmannøy som ligger rett under polarsirkelen.
Sulitjelmakongen troner høyt inne ved svenskegrensen innerst i Salten.
Vågakallen vokter sine rikdommer ved Henningsvær i Lofoten.


== Andre varianter ==
En annen variant av sagnet går ut på at Sulitjelmakongens døtre skulle på dans, og at Sulitjelmakongen i den anledning fikk Dønnamannen til å følge dem for å beskytte dem mot farer på ferden. I løpet av festen blir Dønnamannen full og sovner. Dermed kan ikke han beskytte Lekamøya mot Hestmannen, og hun legger på flukt sørover. De siste Syv Søstre danser videre i det sola renner, og alle blir til stein. 
Dønnamannen synes svært godt fra Leirfjord. Han ligger på rygg med hendene kneppet over brystkassen, mens på andre siden av fjorden har søstrene stivnet i dansen.
Nordisk Kennelunion

Nordisk Kennelunion (NKU) ble dannet i 1956, på en konferanse i Helsingfors, og er en samarbeidsunion mellom de nasjonale kennelklubbene i Norden, som hver i sær, med ett unntak, er stambokregistre for de hunderaser som registreres i de nasjonale registrene. De nasjonale registrene er ansvarlig for rasestandarden til det enkelte lands nasjonale hunderaser. Unntaket gjelder hunderasen samojedhund, også kalt samoiedskaïa sabaka, der de fem nasjonale stambokregistrene, etter et mandat fra 1969, har hatt et felles ansvar for rasestandarden.


== Om unionen ==
NKU har tilsammen ansvaret for 29 nordiske hunderaser, hvorav 19 er typiske jakthunder. Hensikten med unionen er å standardisere og forenkle regler og retningslinjer omkring nasjonale registreringer, hundeutstillinger og konkurranser m.v.De fem kennelklubbene i NKU er individuelle medlemmer av Fédération Cynologique Internationale (FCI) og anerkjenner derfor også automatisk alle hunderaser, regler og retningslinjer som inngår på tvers av landegrensene i FCI-samarbeidet.Hvert lands stambokregister har anledning og makt til å arrangere utstillinger og konkurranser, samt anerkjenne nye hunderaser i eget land. Hunderaser som blir anerkjent hos én av de nasjonale kennelklubbene, anerkjennes også automatisk av unionen som helhet, men ikke nødvendigvis av FCI.Unionsarbeidet krones gjennom årlig å arrangere Nordisk Vinner, en stor internasjonal hundeutstilling som gjerne går over tre dager og mønstrer flere tusen hunder. Arrangementet startet opp mot slutten av 1970-tallet og arrangeres vekselvis mellom kennelklubbene i Finland, Norge og Sverige.De fem nasjonale stambokregistrene som inngår i Nordisk Kennelunion er som følger:

Nordisk Kennelunion
Dansk Kennel Klub, Danmark
Hundaræktarfélag Islands, Island
Norsk Kennel Klub, Norge
Suomen Kennelliitto-Finska Kennelklubben, Finland
Svenska Kennelklubben, Sverige


== De nordiske hunderasene ==
Listene under gir en komplett oversikt over de 29 nordiske hunderasene, som alle anerkjennes av NKU, men ikke nødvendigvis av FCI. Hunderaser som ikke anerkjennes av verken NKU eller FCI eller bare anerkjennes av NKU er merket.

Nordiske hunderaser
Danske hunderaser
Finske hunderaser
Islandske hunderaser
Norske hunderaser
Svenske hunderaser


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nordisk Kennelunion (hjemmesider)
The Bride

The Bride er en filmversjon av Mary Shelleys Frankenstein. Filmen er fra 1985 og er regissert av Franc Roddam, og har Sting i hovedrollen som Baron Frankenstein og Jennifer Beals i rollen som monsteret han lager på samme måte som sitt berømte monster fra boken.


== Handling ==
Filmen begynner med at Baron Frankenstein, hans monster (Clancy Brown), Dr. Zalhus (Quentin Criso) og hans assistent Paulus (Timothy Spall) lager et kvinnelig monster ved navn Eva til det opprinnelige monsteret. Eva er fysisk sett identisk med et menneske, og mangler deformitetene til det opprinnelige monsteret. På grunn av dette frastøtes hun fra monsteret og avviser ham. Dette fører til at det opprinnelige monsteret blir rasende og ødelegger Frankensteins laboratorium. Frankenstein, som tror de eneste overlevende etter raserianfallet er han selv og Eva, flykter fra Castle Frankenstein. Der blir han forelsket i Eva og forsøker å ferdigstille sitt prosjekt med å gjøre henne til det perfekte mennesket. Monsteret, som også overlevde, vandrer rundt på landet der han blir venn med dvergen Rinaldo (David Rappaport). De kommer i kontakt med en sirkuseier som ender med å ta livet av Rinaldo, noe som fører til at monsteret går inn i en tilstand av dyp depresjon og raseri. Han bestemmer seg for å returnere til Castle Frankenstein for å hente sin påtenkte kone, Eva. Omtrent samtidig oppdager Eva at hun deler en psykisk lenke med monsteret. Hun avviser Frankenstein i det monsteret er på vei tilbake for å redde henne.


== Rolleliste ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Bride på Internet Movie Database 
(no) The Bride hos Filmfront 
(sv) The Bride i Svensk Filmdatabas 
(fr) The Bride på Allociné 
(nl) The Bride på MovieMeter 
(en) The Bride på AllMovie 
(en) The Bride på Rotten Tomatoes 
(en) The Bride på Box Office Mojo
Sperillbanen

Sperillbanen var en sidebane til Randsfjordbanen som åpnet til Finsand 31. juli 1926. Banen grenet av fra Randsfjordbanen ved Hen stasjon. Sperillbanen ble vedtatt bygget av Stortinget 20. juli 1921, vesentlig for å avhjelpe skogbruket på Ringerike, ettersom Begna ble regnet som lite egnet til tømmerfløting. Banen ble bygget som nødsarbeid i årene 1922-26, og ble åpnet for person- og godstrafikk 2. august 1926. Persontrafikken ble aldri noen suksess, trolig er det den jernbanelinjen som har fraktet færrest passasjerer i Norge, og alt fra den 1. juli 1933 ble det vedtatt å nedlegge persontrafikken ved banen. Godstrafikken ble opprettholdt til 1. aug. 1957.
Jernbanen gikk igjennom Ådal og var 24,9 km, men ble ikke forlenget opp til Valdres slik opprinnelig tenkt. Banen hadde fem stasjoner, alle bygget i 1926: Grønvold, Hallingby, Somdalen, Ringmoen og Sperillen (Finsand). De fire første stasjonsbygningene var flyttede og ominnredede lembarakker fra Norsk husbygningskompani, mens stasjonsbygningen ved Finsand ble tegnet av NSB Arkitektkontor og ble oppført i to etasjer.
Dampskibet DS «Bægna» hadde gått i trafikk fra Hen til Sørum siden 1868. Ved Finsand ble det bygget kai for omlasting fra jernbane og «Bægna» fortsatte i trafikk frem sommeren 1929, da var trafikkgrunnlaget blitt for dårlig. En mindre motorbåt som kunne ta 15 passasjerer ble i stedet satt inn på ruten. Den fikk også navnet Begna og var i drift frem til 1932. Så var det slutt, båtrutetrafikken i Ådal ble helt innstilt. Året etter ble Sperillbanen nedlagt. 


== Linjekart ==


== Litteratur ==
Bjerke, Thor og Holom, Finn m.fl (2004). Banedata 2004. Oslo / Hamar: Norsk Jernbanemuseum & Norsk Jernbaneklubb. s. 209. ISBN 82-90286-28-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Aspenberg, Nils Carl (1994). Glemte spor: boken om sidebanenes tragiske liv. Oslo: Baneforlaget. s. 115–120. ISBN 8291448000. 


== Eksterne lenker ==
(en) Sperillbanen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Sperillbanen i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
Sperillbanen i openstreetmap.org
Skinnelangs: Sperillbanen
Okutama

Okutama ( 奥多摩町　Okutama-machi ) er en by i Nishitama, Tokyo. Med et areal på 225,63 km² er byen størst på utstrekning i Tokyodistriktet. I Okutama ligger også de nordligste og vestligste punktene i Tokyoregionen, det samme gjør også Okutamasjøen som er en viktig vannkilde for Tokyo. Hovedattraksjonen i Okutama er foruten Okutamasjøen de lokale varme kildene og kalksteinsgrotten i Nippara.


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Okutama, Tokyo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Tokyo Tourism Infos side om Okutama (på engelsk)