jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Xitang-kirken i Beijing

Xitang-kirken i Beijing er en av de fire større katolske kirkene i den kinesiske hovedstaden. Den ligger vest i Beijing, derav navnet: Xi=vest; 西堂 Vestkirken. Kirken har en lang historie.

I Kangxi-keiserens 44. regjeringsår kom den pavelige legat patriark Charles-Thomas Maillard de Tournon på pavelig oppdrag i forbindelse med ritestriden i Kina. I hans følge var det tre prester, blant dem en fader Teodorico Pedrini. De ble senere ansatt på lavere nivå i keiserens hoff: Pedrini underviste en av keiserprinsene, han som senere skulle bli Yongzheng-keiseren, i Vestens lærdom. 
I 1723 kjøpte Pedrini den nåværende kirketomt i Xizhimen i hovedstaden, og bygde en rekke residenser der likesom en kirke som han gav tittelen Vår Frue av de syv smerter. Pedrini var vincentiner, og han lot prester fra flere kongregasjoner som misjonerte i Kina benytte kirken og residensene. 
Da Pedrini døde 77 år gammel i 1746 ble han begravet i Vestkirkens lille kirkegård. Ikke så lenge etter ble anlegget hovedkvarteret for to misjonskongregasjoner for ordenssøstre, St. Josefs døtre og vincentinerinnene.
I 1811 ble det ved keiserlig dekret bestemt at bare de kirkefolk som stod i det keiserlige hoffs tjeneste fikk lov å oppholde seg i Beijing. Myndighetene rev så fullstendig Vestkirken, slik at intet var igjen av den kirke som Pedrini hadde bygget 89 år tidligere. 
I 1860, da de kirkelige eiendommer ble restituert, gjenoppbygde biskop Joseph Martial Mouly Vestkirken. Den ble innviet i 1867. 
Under bokseropprøret ble kirken og residensene fullstendig rasert den 14. juni 1900, denne gang ved ildspåsettelse. 
Tolv år etter ble kirken gjenoppbygd og fikk navnet Vår Frue av Karmelfjellet. 
Minnetavler i kirken minnes denne forhistorie:

Under kulturrevolusjonen var kirken stengt for gudstjenester, men ble gitt tilbake til katolikkene den 23. desember 1994.
Den kinesiske katolske mariafromhet gir seg utslag i kirkens kor, særlig i dekorasjonsbildet innenfor alteret. 


== Litteratur ==
Jean Charbonnier, M.E.P. (red.): Guide to the Catholic Church in China 2004, China Catholic Communication, Singapore 2004
William Devine: The Four Churches of Peking, London / Tientsin 1930


== Eksterne lenker ==
Beskrivelser fra "China Daily"
Nordjylland

Nordjylland betegner Jylland nord for Limfjorden (Nørrejyske Ø), Morsø og Himmerland. Den største byen i Nordjylland er Aalborg.
Liuyang

Liuyang (kinesisk: 浏阳, 瀏陽; pinyin: Liúyáng) er en by på fylkesnivå i Changsha, hovedstaden i Hunan i Folkerepublikken Kina. 
Befolkningen var på 1 339 594 innbyggere i 1999.Liuyang er kjent for sin fyrverkeriindustri. Etter kinesisk tradisjon kom svartkruttets oppfinner fra en landsby i fylket Liuyang. Li Tian, kalt Zhusheng, skal ha blitt født i Dayao i Liuyang den 18. april 601 under keiser Renshou og døde i en alder av 89 år i 690. Hans grav finnes i Beidahe i gamle Dayao.
Liuyang er blant de mange lokalsamfunn i Kina som i moderne tid er blitt rammet hardt av forurensningsproblemer. I 2009 kom det til folkelige protester etter at mer enn 500 innbyggere ble forgiftet av tungmetaller benyttet i en bly- og zinkforedlingsfabrikk og så spylt inn i vassdrag eller på bakken.


== Kulturminner ==
Stedet for troppenes forening i storkommunen Wenjiashi under Høstoppstanden (秋收起义文家市会师旧址, Qiushou qiyi Wenjia shi huishi jiuzhi), ca. 50 kilometer sørøst for Liuyang, ble i 1961 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Administrative enheter ==
Subdistrikter: Guankou (关口街道), Hehua (荷花街道), Jili (集里街道), Huaichuan (淮川街道).
Storkommuner: Shegang, Longfu, Chunkou, Shashi, Yong An, Beisheng, Zhangfang, Chengtanjiang, Zhonghe, Wenjiashi, Yonghe, Guandu, Gugang, Yanxi, Zhentou, Taipingqiao, Puji, Jin Gang, Guanqiao, Dayao, Daweishan, Dahu, Chengchong.
Kommuner: Xijiang, Qibaoshan, Guanqiao, Baijia, Gaoping, Gejia, Sankou, Dongyang, Yanghua, Xiaohe, Jiaoxi.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 106 går gjennom området. Den løper fra Beijing og er innom blant annet Hengshui, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sørkina.  
Kinas riksvei 319 fører også gjennom byfylket. Riksveien bgynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens offisielle hjemmeside
Die Stadt der lauten Kracher
Kart over Liuyang
Rhinorhipidae

Rhinorhipidae er en familie av biller som bare omfatter én kjent art, fra Australia. Den ble oppdaget så sent som i 1988 og er bare kjent fra et lite område i delstatene New South Wales og Queensland. Rhinorhipus tamborinensis er knyttet til skog, men ellers er ingenting kjent om biologien til denne billen. den er funnet i utkanten av en regnskog, men også mellom innførte ugress-arter. De voksne billene er aktive om våren. Denne billens systematiske plassering er usikker, men den blir gjerne plassert i overfamilien smellere (Elateroidea).


== Utseende ==
Middelsstor (5 – 8,5 mm), slank bille. På grunn av de lange og kraftige antennene kan arten minne om familien trebukker (Cerambycidae), men den er ikke beslektet med disse. Kroppsform avlang og sterkt hvelvet, overside hårete. Hodet er ganske bredt, nedbøyd, med små, men utstående fasettøyne. Antennene er ganske lange og kraftige, trådformede, 11-leddete. Brystskjoldet (pronotum) er omtrent så bredt som hodet og omtrent så langt som bredt, sterkt hvelvet, med markerte bakhjørner. Dekkvingene er avlange, med markerte "skuldre", mye bredere enn brystskjoldet. De har tydelige lengderekker av fine punktgroper. Beina er lange og kraftige, føttene fem-leddete.
Larven er ukjent.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien smellere (Elateroidea) (usikker plassering)
Familien Rhinorhipidae
Rhinorhipus tamborinensis Lawrence, 1988


== Eksterne lenker ==
(en) Rhinorhipidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Rhinorhipidae hos Fossilworks 
(en) Rhinorhipidae hos ITIS 
(en) Rhinorhipidae hos NCBI 
Rhinorhipidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Rhinorhipus tamborinensis, fra Delta Interactive key - bilde
Lars Sigurd Sunnanå

Lars Sigurd Sunnanå (født 1946) er en norsk journalist og korrespondent for NRK.
Sunnanå er født på Karmøy, men vokste hovedsakelig opp i Porsgrunn.Han begynte sin journalistiske karriere i Telemark-avisen Varden i 1963. Etter Journalisthøgskolen arbeidet han i Aftenposten (1966–1972), hvor han dro i gang miljøjournalistikken i Norge. Innsatsen innbrakte ham Narvesen-prisen i 1971 og resulterte i Oslo-konvensjonen i 1973 som forbød dumping av industriavfall i Nord-Atlanteren. I 1972 begynte han i NRK Dagsrevyen, der han i flere år arbeidet med olje- og energispørsmål. Fra 1999 til 2003 var han NRKs korrespondent i Midtøsten og fra 2010 til 2013 var han kanalens korrespondent i Afrika.
Som flere andre norske journalister med arbeidsfelt Midtøsten, har også Sunnanå blitt utsatt for mye kritikk fra Israelvennlig hold, særlig fra aviser som Dagen, Magazinet og Norge IDAG.I 2004 utgav han boken Saddams fortrolige, som omhandlet Saddam Husseins livlege, Ala Bashir. Året etter skrev han, sammen med Jafar Dhia Jafar, boken Oppdraget som omhandlet Saddams påståtte atomvåpenprogram. Han har også skrevet boken Skibbrudd som omhandlet fyll og tvilsom pengebruk i Redningsselskapet. Boka var omstridt og ble forsøkt stanset i rettsapparatet.Sunnanå var medlem og fylkessekretær i Unge Høyre i ungdomsårene.


== Referanser ==
Fylkesvei 1646

Fylkesvei 1646 går mellom Vøyenenga og Kirkerud i Bærum. Veiens lengde er 1,5 km.
Traséen følger Skuiveien og Franzefossveien.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 173.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 617.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Bærum


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1646
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Kommunal vei 2450 (Bærum)

Kommunal vei 2450 i Bærum går mellom Gommerud og Ringvoll i Bærum.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 152.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 601, den fikk nytt nummer Fv1614. Per oktober 2021 hadde veien blitt omlassifisert til kommunal vei.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Bærum
 Holmaveien bru (Isielva, 60 m)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Den første serbiske hæren

Den første serbiske hæren (serbisk: Српска Прва Армија / Srpska Prva Armija) var en serbiske felthær som kjempet under første verdenskrig. Den ble kommandert av general Petar Bojović.
Fylkesvei 616 (Akershus)

Fylkesvei 616 i Akershus gikk mellom Tangen bru og Levre i Bærum.
Traséer: Levre – Tangen bru (1,3 km), Rud – Hagan (1,0 km)
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 172.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1642 og fylkesvei 1644.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Bærum
 Tangen bru (Sandvikselva, 28 m)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Ragnhild Groven

Ragnhild Groven Holmboe Nykmark (født 9. januar 1955 ) er en norsk opera- og konsertsangerinne (sopran) og tidligere vokalpedagog ved Ringerike videregående skole. Hun har opptrådt under navnene Ragnhild Groven og Ragnhild Groven Holmboe. Hun har medvirket på en rekke konserter og festivaler i Norge og i utlandet.


== Bakgrunn og utdannelse ==
Ragnhild Groven er barnebarn av komponisten Eivind Groven og gift med barytonsangeren og dirigenten Rolf Nykmark. Ragnhild Groven har utdannelse fra Barratt Due musikkinstitutt i opera-, konsert- og romansesang, med lærerne Oskar Raaum, Olav Eriksen, Robert Levin og Torbjørn Lindhjem. Operastudier i London med Vera Rosza og Ôstermalms Operaskola i Stockholm.


== Sangkarriere ==
Ragnhild Groven har hatt flere konsertopptredener i store deler av Europa og Japan. En av hennes tidlige konserter var i 1986 i Bygdøy kirke. Hun var en etablert sanger da hun debuterte i Aulaen i 1988 med Wolfgang Plagges komposisjoner «Tre innskrifter» til tekster av Olav Aukrust og verker av Grieg, Groven, Brahms, Richard Strauss og Wagner. Hun ble akkompagnert av  Wolfgang Plagge på konserten.Hun hadde sin sceniske debut i 1993 med en rolle i forestillingen «Utsikten» på Black Box.Hun sang i Stavern ved uroppføringen i 1995 av Asbjørn Øksendal og Wolfgang Plagge sitt «Sogespelet om Olav Tryggvason».I 1997 sang hun i Aulaen sammen med Den Norske Studentersangforening, Barbro Marklund og Rolf Nykmark på en konsert hvor Wolfgang Plagge spilte piano og Piotr Janowski spilte fiolin.I 2000 fikk Ragnhild Groven sammen med ektemannen Rolf Nykmark og pianisten Geir Henning Braaten en bevilgning fra «The Japan Foundation» for å presentere norsk musikk i Japan. 
De ga tre konserter i Tokyo (hvorav en sammen med det japanske orkesteret «The Nordic Ensemble of Japan» i Suntory Hall i Tokyo) og en konsert i Sapporo.I 2005 sang hun i Aulaen sammen med Wandsbecker Sinfonieorchester fra Hamburg og Nittedal Bygdekor «Voluspaa» av David Monrad Johansen.I 2006 debuterte hun i Wien med Bratislava Operaens orkester og sang utdrag fra Verdis «Otello» og Wagners «Tristan und Isolde».Hun synger i vokalkvartetten Grieg Solo Singers.


== Arbeider ==
Groven har skrevet og regissert en barne- og familieforestilling om «Gutten med seljefløyten og Skogalven». 
Multimedieforestillingen hadde premiere i 2010.Hun har sammen med ektemannen Rolf Nykmark og Wolfgang Plagge spilt inn en CD med romantiske sanger av Johannes Brahms, Edvard Grieg, Eivind Groven, Franz Schubert og Jean Sibelius. Hun har også sunget på CD-en som moren, Tone Groven Holmboe, fikk spilt inn i anledning sin 70-årsdag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Hospitality Club

Hospitality Club er en møteplass, hovedsakelig for reiselystne, men også for folk som har lyst på besøk og møte andre kulturer.
14. september 2007 nådde klubben 328 000 medlemmer over hele verden.


== Mål ==
Målet med Hospitality Club er å koble folk sammen, verter og gjester, reisende og lokale.
Det finnes tusener av medlemmer over hele verden som hjelper hverandre ut hver eneste dag. Det kan være med et tak over hodet, en tur på kafé eller en liten guidet tur i ens nærområde eller by.


== Hvordan ==
Medlemmene har sin egen profil inne på nettstedet der de kan søke på hverandre.
Skal du ut og reise? Trenger du en overnattingsplass? Lurer du på noe om det stedet du skal til?
Ta kontakt med en som kommer derfra!
Hvis du har vært gjest eller vert, så kan du etter møtet legge inn en kommentar om din erfaring med motparten, i motpartens profil.


== Hvem står bak? ==
De som står bak er en gruppe frivillige som tror på en stor idé; å bringe reisende i kontakt med "lokale" folk på plassene de besøker, samt gi de "lokale" en mulighet til å møte folk fra en annen kultur, forhåpentlig øke den interkulturelle forståelsen og styrke verdensfreden.


== Eksterne lenker ==
Hospitalityclub.org Arkivert 8. november 2011 hos Wayback Machine.
Sissel Gran

Sissel Gran (født 1951) er en norsk psykolog og spesialist i klinisk psykologi og familieterapi. Hun er også foredragsholder og skribent og var i flere år fast samlivsspaltist i A-magasinet. Hun har utgitt flere bøker innen sitt fagfelt.
Gran er oppvokst i Hønefoss, men familien flyttet til Oslo når hun var 10 år.Hun ble utdannet psykolog i 1979 ved Universitetet i Oslo. Hun ble godkjent spesialist i klinisk psykologi i 1991 og tok videreutdanning i familieterapi i 1993. 
Fra 1979 til 1997 var hun ansatt ved Ullevål sykehus der hun arbeidet med rusbehandling og psykisk helsevern. Hun har siden arbeidet som parterapeut og veilder i parterapi, foredragsholder og skribent.


== Bibliografi ==
Gran, Sissel. Kjærlighet i hastighetens tid (2005). Aschehoug. ISBN 82-03-22724-4
Gran, Sissel. Kjærlighetens tre porter (2007). Aschehoug. ISBN 978-82-03-23396-8
Gran, Sissel & Skaug, Nora. HEKTA på et håp om kjærlighet (2010). Aschehoug. ISBN 978-82-03-23767-6
Gran, Sissel. Det er slutt: historier om løsrivelse (2016). Aschehoug. ISBN 978-82-03-29542-3
Gran, Sissel. Inni er vi alltid unge: aldringsmeditasjoner (2019). Aschehoug. ISBN 978-82-03-29738-0
Gran, Sissel. Men størst av alt er begjæret: kjøttets higen i liv og litteratur (2021). Aschehoug. ISBN 978-82-03-29732-8


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sissel Gran på Internet Movie Database 
(no) Sjelens gartner - portrett av Sissel Gran (Rådet for psykisk helse, intervju, 2001)
Vannboring

Vannboring er en teknikk som benyttes for å finne vann til forskjellige formål.


== Kriterier ==
Skal man finne vann som er rent bør man bore dypere enn 30m i fjell for å være sikker på at urent vann ikke forurenser brønnen. Før man borer må man finne en gunstig plass å plassere borehullet, og da må man gå ut i fra disse kriteriene: 

Dybde
Avstand til sjø
Fjellkvalitet
Avstander


== Dybde ==
Hvor dypt det må bores er varierende. Man kan finne vann allerede ved 10 meter, eller man kan ende opp med ikke å finne en dråpe vann i det hele tatt på 160 meter. I hovedsak bør man ikke opprette en brønn før man har passert 30 meter. Det er fordi vannet blir lett forurenset ved slike grunne hull.


== Avstand til sjø ==
Om man borer for nær sjø kan man ende opp med å få sjøvann inn i brønnen. Hvor nært det er mulig å bore sjøen kommer an på hvordan fjellet ligger.


== Fjellkvalitet ==
Fjellkvalitet kan ha mye å si for om brønnen er tett. Er fjellet porøst må man passe på å bore dypt nok slik at slam som siger til ikke forurenser vannet. Er fjellet hardt vil tilsig av slam være mindre en ved porøst fjell, og like dype hull vil ikke være nødvendig. 
Også hvilke vei fjellet ligger (det vil si hvordan fjellet ligger lagvis) har noe å si. Ligger lagene på hverandre, som papir på et bord med sjøen på toppen, vil det ikke komme noe sjøvann inn i brønnen. Det er fordi fjellagene stenger sjøen ute.
Se for deg papirene på bordet enda en gang. Når sjøvannet kom fra toppen ble det stengt ute, men hvis sjøvannet kommer i fra siden vil vannet sive rett gjennom. Da vil man ikke få en brønn som er fri for sjøvann.


== Avstander ==
For den som skal bruke brønnen vil nok plassering av brønnen og avstanden fra huset være litt viktig. I tillegg vil man ikke være nødt til å montere opp så kraftige pumper for å få opp vannet.


== Boring ==
Boringen som skal til for å bore etter utføres av firmaer som har spesialisert seg på dette, og eventuelt andre borejobber som krever samme type utstyr som bedriften rår over. 
På «Eksterne lenker» finnes flere bedrifter som har spesialisert seg på dette.


== Eksterne lenker ==
Grunnvann i Norge
Völkerball

Völkerball er Rammsteins andre konsertalbum og det syvende totalt.  Albumet ble lansert 17. november 2006. Hovedopptakene er gjort i amfiteateret i den franske byen Nîmes 23. juli 2005. I tillegg får man opptak fra London, Tokyo og Moskva. Albumet ble lansert i tre utgaver i november 2006. Felles er et 1960-talls USA-inspirert omslag i gullskrift på svart bakgrunn, og designelementene går igjen i detaljer på innsiden av omslagene.


== Sporliste ==


=== Standard Edition ===
Standard edition har ett digipack-cover, som har seks sider, som i utbrettet form danner et kors. Sidene er prydet med svart/hvitt-fotografier tatt av den franske fotografen Frederic Batier. Pakken inneholder en CD og en DVD. 


==== Live CD (amfiteateret i Nîmes) ====
«Intro»
«Reise, Reise»
«Links 2 3 4»
«Keine Lust»
«Feuer Frei!»
«Asche zu Asche»
«Morgenstern»
«Mein Teil»
«Los»
«Du riechst so gut»
«Benzin»
«Du hast»
«Sehnsucht»
«Amerika»
«Sonne»
«Ich Will»


=== Live DVD ===


==== Fra Nîmes ====
«Reise, Reise»
«Links 2 3 4»
«Keine Lust»
«Feuer Frei!»
«Asche zu Asche»
«Morgenstern»
«Mein Teil»
«Stein um Stein»
«Los»
«Du Riechst So Gut»
«Benzin»
«Du Hast»
«Sehnsucht»
«Amerika»
«Rammstein»
«Sonne»
«Ich Will»
«Ohne Dich»
«Stripped»


==== Fra Brixton Academy i London ====
«Sonne»
«Rein Raus»
«Ohne Dich»
«Feuer Frei!»


==== Fra Club Citta i Tokyo ====
«Mein Teil»
«Du Hast»
«Los – Trailer»


==== Fra Sport Complex Olympiski i Moskva ====
«Moskau» (Special)


== Special Edition ==
Special Edition har også et Digipack-cover og har i tillegg til innholdet i Standard Edition en ekstra DVD med to dokumentarer:

ANAKONDA IM NETZ
Making of the Album Reise, Reise


== Limited Edition ==
En av Rammsteins hittil mest eksklusive innpakninger består av en 190-siders bildebok med svart/hvitt-bilder fra turneen og har to CD-er og to DVD-er på innsiden av omslaget. Boken har målene 27 x 31 cm. Limited Edition begge DVD-diskene fra Special Edition, men har i tillegg to CD-er med hele konserten. 
Sporoversikt:


=== Live CD1 ===
«Intro»
«Reise, Reise»
«Links 2 3 4»
«Keine Lust»
«Feuer Frei!»
«Asche zu Asche»
«Morgenstern»
«Mein Teil»
«Stein um Stein»
«Los»


=== Live CD 2 ===
«Du Riechst So Gut»
«Benzin»
«Du Hast»
«Sehnsucht»
«Amerika»
«Rammstein»
«Sonne»
«Ich Will»
«Ohne Dich»
«Stripped»
«Outro»


== Eksterne lenker ==
(en) Rammstein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Völkerball på Internet Movie Database 
(en) Völkerball på Discogs 
(en) Völkerball på MusicBrainz
Fylkesvei 1432

Fylkesvei 1432 går mellom Bjørnegård i Bærum og Slependen i Asker.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 151.
Strekningen ble opprettet 2019, og består av den tidligere fylkesvei 600, samt rundt 100 m av den tidligere fylkesvei 201.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Bærum

 Asker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1432
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 1626

Fylkesvei 1626 går mellom Birkheim og Løkeberg i Bærum.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 160.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 607.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Bærum


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1626
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Baker Street (andre betydninger)

Baker Street har flere betydninger

Baker Street, en gate i London.
Baker Street undergrunnsstasjon, en stasjon på undergrunnen i London
Baker Street, en spillefilm med premiere i 2008
«Baker Street», en sang av Gerry Rafferty
Fylkesvei 484

Fylkesvei 484 går mellom Tordenskjolds gate og Dronningens gate i Kristiansand kommune. Veien er 543 meter lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 28 (Vest-Agder).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Kristiansand


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv28
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Viva la Vega

Viva la Vega er en konsert-DVD, utgitt i Europa og Norge henholdsvis 18. april 2006 og 29. mai 2006 av det norske bandet Kaizers Orchestra. Norges-lanseringen ble forsinket to ganger på grunn av produksjonsproblemer. Opptaket er gjort på Vega i København den 6. oktober 2005. Denne konserten ble også utgitt som liveplate, Live at Vega.


== Sporliste ==
«KGB» (live)
«Delikatessen» (live)
«Knekker deg til sist» (live)
«Hevnervals» (live)
«Container» (live)
«Señor Flamingos adieu» (live)
«Blitzregn Baby» (live)
«Bøn fra helvete» (live)
«Mann mot mann» (live)
«Kontroll på kontinentet» (live)
«Christiania» (live)
«På ditt skift» (live)
«Dr. Mowinckel» (live)
«Di grind» (live)
«Dieter Meyers Inst.» (live)
«Evig pint» (live)
«Ompa til du dør» (live)
«Maestro» (live)
«Mr. Kaizer, hans Constanze og meg» (live)
«Sigøynerblod» (live)
«Bak et halleluja» (live)
«Resistansen» (live)
«170» (live)
«Die Polizei» (live)
Åhus

Åhus er et tettsted i Kristianstad kommune i østre Skåne, ved Helge ås utløp i Hanöbukten. I 2010 hadde tettstedet 9 423 innbyggere. Det mottar også et betydelig antall sommergjester.


== Historie ==

Åhus' historie går tilbake til sen jernalder, da en viktig handelsplass ble etablert litt lenger opp langs elven i forhold til dagens Åhus. Navnet kommer fra det oldnordiske ordet aos, som betyr «elveos». Åhus var da en del av det danske riket. På 1100-tallet ble det oppført en borg utenfor byen etter kontinentalt forbilde, trolig av erkebiskop Eskil i Lund. Denne borgen fikk navnet Aose-hus. Sin blomstringstid opplevde byen fra 1200- til 1400-tallet, da den hørte under Lunds erkebispesete. Blant annet ble det da oppført en bymur; idag er restene etter denne muren de best bevarte restene av en ringmur fra middelalderen i Sverige. Det ble også oppført et dominikanerkloster; Åhus kloster i 1243. De eldste, kjente byrettighetene er fra 1326, men ifølge byens egen tradisjon regner man med at byen ble grunnlagt i 1149, da erkebiskop Eskil fikk den i forlening.
Byen mistet mye av sin betydning i og med reformasjonen på 1500-tallet, et århundre da også svenske plyndringstog rammet området hardt og blant annet la borgen i ruiner. Nedgangstiden endte med at Åhus mistet sine byrettigheter i 1617, da Christian IV grunnla festningsbyen Christianstad. I 1658 tilfalt Åhus sammen med resten av Skåne Sverige ved freden i Roskilde.
På 1720-tallet begynte man å dyrke tobakk ved Åhus. Dyrkningen opphørte på midten av 1960-tallet. I moderne tid er Åhus blitt kjent for sitt ålefiske og for produksjonen av Absolut Vodka.


== Referanser ==
New York City Marathon

New York City Marathon er verdens største maratonløp med over 36 000 løpere i 2005, som årlig blir arrangert i den amerikanske byen New York City. Sammen med Boston Marathon og Chicago Marathon er løpet regnet som det mest prestisjefylte langdistanseløpet i USA. På grunn av løpets popularitet er de knapt 37 000 plassene et fast antall, og deltakere blir plukket ut gjennom et stort lotterisystem. Profesjonelle løpere som er medlem av NYRRC eller nominert av en annen offisiell løpeklubb, er garantert plass.
Den mestvinnende utøveren i løpets historie, er norske Grete Waitz, som gikk til topps ni ganger.
I 2008 seiret brasilianske Marílson Gomes dos Santos i herreklassen, og fikk dermed sin andre seier på tre år. Vinneren av kvinneklassen, britiske Paula Radcliffe, vant for tredje gang.
I 2012 ble New York City Marathon avlyst etter press fra befolkningen etter stormen Sandy.
I 2020 ble New York City Marathon avlyst for andre gang. Denne gangen var det koronaviruspandemien fra 2019 som var årsaken.


== Liste over vinnere ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) New York City Marathon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons