jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Clarté (Sverige)

Clarté er både navnet på et svensk marxistisk tidsskrift og det navnet som til vanlig brukes på tidsskriftets utgiver, den partipolitisk uavhengige sosialistiske organisasjonen Svenska Clartéförbundet. Tidsskriftet regnes som det eldste marxistiske tidsskriftet i den vestlige verden.
Clarté ble opprettet som en hovedsakelig studentorganisasjon i Sverige i 1921 etter forbilde fra Frankrike, og sto i så måte nær norske Mot Dag, som de også hadde et nært samarbeid med. På 1930-tallet la foreningen stor vekt på kampen mot nazismen, men var samtidig preget av interne spenninger, noe som førte til at organisasjonen midlertidig var ute av funksjon mellom 1939 og 1944.
På 1960-tallet ble Clarté radikalisert og erklærte seg selv for å være en kommunistisk organisasjon, og til langt ut på 1970-tallet sto organisasjonen nær Kommunistiska förbundet marxist-leninisterna. Organisasjonen opplevde også en splittelse i 1968 da tilhengere av Gotfred Appels «snylterteori», en teori som innebærer at revolusjonære i vestens eneste oppgave er å drive solidaritet med revolusjonære bevegelser i den tredje verden, grunnla det som senere har blitt kalt Rebellrörelsen.
På 1960- og 70-tallet var organisasjonen den ledende studentorganisasjonen til venstre for sosialdemokratene ved en rekke universiteter og høyskoler, og ble dermed representert i en rekke studentorganer. Organisasjonen holdt ut lengst ved universitetet i Uppsala, der de under navnet Argus var representert til inn på 1980-tallet.
Siden 1980-tallet har organisasjonen hatt en kraftig nedgang i medlemsmassen, og har i dag rundt 60 medlemmer. I 1982 fjernet den også kommunisme-begrepet fra programmet sitt. Tidsskriftet, som redigeres av Olle Josephson kommer i dag med fire nummer i året. Opplaget er på rundt 800 eksemplarer.


== Eksterne lenker ==
Tidskriftet Clarté på internett
Clarté

Clarté kan ha flere forskjellige betydninger:

Clarté Internasjonal revolusjonær tendens fra tiden rundt første verdenskrig og mellomkrigstiden.
Clarté (Danmark) Den danske Clartébevegelsen og tidsskriftet Clarté.
Clarté (Norge) Den norske Clartébevegelsen 1925-29.
Clarté (Sverige) Den svenske Clartébevegelsen og tidsskriftet Clarté.
Clarté (bevegelse)

Clarté er en akademisk studentbevegelse som oppsto i Frankrike i kjølvannet den første verdenskrig ut fra en forståelse av at kun en endring i sosialistisk retning kunne skape en varig fred. Den ideologiske grunnleggeren av bevegelsen var Henri Barbusse, som grunnla tidsskriftet Clarté (klarhet) i 1919. Ideologien var til å begynne med pasifistisk orientert, men beveget seg, med Barbusse i spissen, stadig mer i retning Sovjetunionen og bolsjevisme.
Clarté ble grunnlagt som internasjonal bevegelse samme år, og da den gikk i oppløsning i 1923 var det, ved siden av i Frankrike, lokalavdelinger i Sverige, Argentina og Tyskland. Ideologien den var bygget på overlevde imidlertid, og etter oppløsningen av den internasjonale bevegelsen oppsto det også Clarté-grupperinger i Norge og Danmark, og de nordiske avdelingene hadde i perioder et nært samarbeid. Selv om Barbusse senere emigrerte til Sovjetunionen overlevde det franske tidsskriftet helt frem til 1939.
I Norge forsvant Clarté i 1929. Mens det svenske Clarté har eksistert mer eller mindre kontinuerlig siden mellomkrigstiden, ble det danske Clarté gjenopprettet i 2006.
Marianne på sykehus

Marianne på sykehus er en norsk barnefilm fra 1950 regissert av Titus Vibe-Müller. Den var basert på Odd Brochmanns bok med samme navn fra 1948. Filmen hadde originalmusikk komponert av Christian Hartmann.
I filmens programhefte var handlingen beskrevet slik:«Vesle Marianne er uheldig og sluker en brystnål sammen med havregrøten. Hun blir transportert med spesialfly fra Lillesand til Oslo, hvor hun blir innlagt på Rikshospitalet. På sykehuset blir hun røntgenfotografert, senere bedøvet og operert. Hun får mange nye venner på sykehuset, både leger, sykepleiersker og pasienter. Marianne liker seg godt på barneavdelingen og filmen om hennes opplevelser der vil nok gjør sitt til å lære norsk barn at de ikke skal være redd for å bli sendt på sykehus.»Ifølge sosialminister Aaslaug Aasland var hovedhensikten med filmen «å vise barn at det ikke er «farlig» å komme på sykehus». I tillegg ønsket myndighetene å vise frem norsk sykehusvesen fra dets beste og mest moderne side. Filmen ble tatt opp i autentiske omgivelser på Rikshospitalets barneavdeling. Mer enn 50 av Rikshospitalets ansatte medvirket i filmen, blant annet tidligere Røde Kors-president og overlege Nikolai Nissen Paus.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marianne på sykehus på Internet Movie Database 
(no) Marianne på sykehus i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Marianne på sykehus hos Filmfront 
Artikkel i Tidsskrift for Den norske lægeforening
Gjertrud Økland

Gjertrud Økland (født 21. september 1963) er en norsk musiker (fiolin) og orkesterleder, kjent for sitt spill av sigøynermusikk.
Hun er utdannet ved Norges musikkhøgskole og Lisztakademiet i Budapest, der hun studerte under Geza Kapás.
Hun har siden 1989 ledet sitt Gjertruds sigøynerorkester som har spesialisert seg på østeuropeisk sigøynermusikk.
Tidligere var hun med i Stavangerbandet Viirus ledet av  Vlada Kanic.  Hun har medvirket på flere utgivelser i Pål Jackmans gruppe Wunderkammer (1999-).  Ellers har hun bidratt til plater med  Jon Balkes Magnetic North Orchestra (1994),Randi Tytingvågs debutalbum, Elias Akselsen,  Morten Abel (Snowboy, 1997) og Thomas Dybdahl (Stray Dogs, 2003). 
Hun tok del i oppsetningen «Galen i Halen» med Kirsten Måsvær og er også  tilsatt i Stavanger Symfoniorkester.


== Utgivelser ==
Gjertruds Sigøynerorkester med gjester (1992)
Gjertruds Sigøynerorkester (1996)
Gjertruds Sigøynerorkester, Jeg er på vandring (Lærdal Musikkproduksjon, 2005) med Elias Akselsen og Bente Kahan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gjertrud Økland på Discogs 
(en) Gjertrud Økland på Discogs 
(en) Gjertrud Økland på MusicBrainz
Merethe Lindstrøm

Merethe Lindstrøm (født 26. mai 1963 i Bergen) er en norsk forfatter.
Lindstrøm fikk Nordisk råds litteraturpris i 2012 for romanen Dager i stillhetens historie. I juryens begrunnelse het det at «I ein stillferdig, presis og ettertenksam prosa fortel Lindstrøm om korleis ei dramatisk fortid langsamt bryt inn i livet og røynda til ei eldre kvinne.» Hun fikk også Kritikerprisen 2011 for denne boka. 
Merethe Lindstrøm ga ut sin første bok som tjueåring, novellesamlingen Sexorcisten og andre fortellinger i 1983. Senere har hun skrevet både noveller og romaner. Steinsamlere fra 1996 regnes som hennes litterære gjennombrudd.
Lindstrøm er født i Bergen, og er vokst opp i Hammerfest, Bergen, Stord, Høland og Oslo. I dag er hun bosatt i Storbritannia.


== Bibliografi ==
Sexorcisten og andre fortellinger – novellesamling (1983)
Borte, men savnet –  novellesamling (1986)
Kannibal-leken – novellesamling (1990)
Regnbarnas rike – roman (1992)
Svømme under vann – novellesamling (1994)
Steinsamlere – roman (1996)
Stedfortrederen – roman (1997)
Mille og den magiske kringlen – barnebok (sammen med Gro Hege Bergan) (1997)
Jeg kjenner dette huset – novellesamling (1999)
Natthjem – roman (2002)
Ingenting om mørket – roman (2003)
Barnejegeren – roman (2005)
Gjestene – novellesamling  2007 nominert til Kritikerprisen og Nordisk råds litteraturpris
Det må ha vært ensomt der. Utvalgte noveller – novellesamling (2008)
Dager i stillhetens historie – roman (2011) tildelt Nordisk råds litteraturpris
Arkitekt – novellesamling (2013)
Fra vinterarkivene – roman (2015)
Nord – roman (2017)
Fuglenes anatomi – roman (2019)


== Priser og utmerkelser ==
Mads Wiel Nygaards legat 1994
NotaBenes litteraturpris 1996
Natt og Dag-prisen (senere Osloprisen)
Tanums kvinnestipend 1997
Nominert til Kritikerprisen 2007
Nominert til Nordisk råds litteraturpris 2008
Dobloug-prisen 2008
Kritikerprisen 2011 for Dager i stillhetens historie
Nordisk råds litteraturpris 2012 for Dager i stillhetens historie
Amalie Skram-prisen 2012


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Merethe Lindstrøm i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Merethe Lindstrøm på Aschehougs hjemmeside, Wayback 2015-09-23
Merethe Lindstrøm i NRK Forfatter
Merethe Lindstrøm i Dagbladet Forfatter
Merethe Lindstrøm i Aftenposten Alex
Indiana Jones

Indiana Jones, eller dr. Henry Walton Jones jr., er en fiktiv person i flere amerikanske underholdningsfilmer, TV-serier og videospill. Figuren framstilles som en amerikansk arkeolog på spennende eventyr rundt omkring i verden på 1930-tallet.
Indiana Jones ble skapt av George Lucas på 1970-tallet som hovedpersonen i en filmserie, og ble videreutviklet av Lucas sammen med Lawrence Kasdan. Den første Indiana Jones-filmen, Raiders of the Lost Ark (Indiana Jones og Jakten på den forsvunne skatten), kom i 1981. Siden kom det enda to kinofilmer og en TV-serie om helten. Den fjerde filmen, Indiana Jones og krystallhodeskallens rike kom på kinoene i mai 2008.
I 2016 kunngjorde The Walt Disney Company at Steven Spielberg og Harrison Ford skal lage film nummer fem. Filmen skullel etter planen ha premiere i 2019, men har i ettertid blitt forskjøvet og er nå å forvente sommeren 2021.Det amerikanske filminstituttet har kåret Indiana Jones til filmhistoriens andre beste helteskikkelse.


== Filmene ==
Jakten på den forsvunne skatten – 1981
Indiana Jones og de fordømtes tempel – 1984
Indiana Jones og det siste korstog – 1989
Indiana Jones og krystallhodeskallens rike – 2008
Indiana Jones and the Dial of Destiny – 2023Indiana Jones spilles av Harrison Ford i alle filmene.


== TV-serien ==
The Young Indiana Jones Chronicles 1992-1993I TV-serien spilles Indiana Jones av Sean Patrick Flanery, Corey Carrier og George Hall. Harrison Ford opptrer i en cameorolle i en av episodene som en aldrende Indiana. Tv-serien er utgitt som tre DVD-bokser. Det er sju plater i hver boks.


== Videospill ==
Indiana Jones and the Last Crusade: The Graphic Adventure for PC
Indiana Jones and the Fate of Atlantis for PC
Indiana Jones and the Infernal Machine for PC og spillkonsoll
Indiana Jones and the Emperor's Tomb for PC og spillkonsoll
Lego Indiana Jones for PC og spillkonsoll
Lego Indiana Jones 2 for PC og spillkonsoll


== Referanser ==


== Kilder ==
Mark Cotta Vaz & Shinji Hata: "From Star Wars to Indiana Jones", Chronicle Books, 1994
IMDB.com


== Eksterne lenker ==
(en) Indiana Jones – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmdatabaser i Wikidata
Young Indiana Jones episode-guide
Thomas av Celano

Thomas av Celano (født ca. 1190, død 1255) var en italiensk fransiskanermunk. Han var en av Fransiskanerordenens grunnegger, Frans av Assisis, første etterfølgere, og skrev dennes biografi, Vita prima sancti Francisci i forbindelse med Frans' kanonisering i 1228 og Memoriale Desiderio Animae de Gestis et Verbis Sanctissimi Patris Nostri Francisci i 1246/47. Det førstnevnte verket skrev han på oppdrag fra pave Gregor IX mens det andre var et oppdrag fra lederen av Fransiskanerordenen. I tillegg er den gregorianske sekvensen Dies irae (Vredens dag) er tilskrevet ham. I Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013  er han representert med en salme.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0. Side 16.
Donald Knuth

Donald Ervin Knuth (født 10. januar 1938 i Milwaukee, Wisconsin, USA) er professor emeritus i informatikk ved Stanford University.
Han fikk mastergraden i 1960 ved Case Western Reserve University, og doktorgraden i 1963 ved California Institute of Technology, hvor han også ble professor. I 1968 ble han professor ved Stanford.
Han er mest kjent for flerbindsverket The Art of Computer Programming, som han fremdeles forfatter.
Han utviklet også programmene TeX og Metafont som gjør det mulig og enkelt å skrive profesjonelt utseende artikler som krever matematiske formler.


== Priser (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Donald Ervin Knuth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Yarımburgaz

Yarımburgaz er en hule i Istanbul.
Hulen ligger i bydelen Küçükçekmece i den europeiske delen av byen. Her er det funnet spor av bosettinger fra den paleolitiske perioden. Sporene i hulen går ca. 300 000 år tilbake i tid.I hulen er det funnet rester av verktøy, samt levninger etter både fiken og ville dyr (hulebjørn og brunbjørn).


== Referanser ==
Veslefrekk

Veslefrekk (etablert i Trondheim i 1989) er en norsk musikkgruppe (jazz), bestående av Ståle Storløkken tangent og synhesizer, Arve Henriksen vokal og trompet, samt Jarle Vespestad.  Dannelsen skjedde i studiemiljøet på Jazzlinja (NTNU).
Deres debutalbum var Veslefrekk (NorCD, 1994), og de medvirket også på The Seventh Mute, en del av Jazz from Norway-serien.  Videre bidro de med bestillingsverk til Vossajazz 1995.
Etter konserten Veslefrekk with DeathProd (Nattjazz, 1997) gikk trioen over til å bli  kvartetten Supersilent, der Helge Sten (også kjent som DeathProd) bidro med effekter han hadde lært i Motorpsycho.  Supersilent har gitt ut en rekke plater på Rune Grammofon.
Trioen Veslefrekk var tilbake med den melodiøse utgivelsen Valse Mysterioso (NorCD, 2004) og deltakelse på Trondheim Jazzfestival.


== Eksterne lenker ==
(en) Veslefrekk på Discogs 
(en) Veslefrekk på MusicBrainz 
(en) allaboutjazz.com om Valse Mysterioso
(no) jazzbasen.no har et fotografi av trioen
Supersilent

Supersilent (etablert i 1997) er en norsk musikkgruppe innen avant-garde, eksperimentell musikk og lydkunst.


== Historie ==
Supersilent ble etablert med utgangspunkt i trioen Veslefrekk, bestående av Henriksen, Vespestad og Storløkken. Sten var første gang samlet med resten av besetningen under Nattjazz i Bergen 31. mai 1997, den gang under navnet Veslefrekk med Deathprod.
Fra august til oktober 1997 møttes gruppen igjen og spilte inn sitt debutalbum, en trippel CD som fikk navnet 1-3. Dette ble gitt ut på plateselskapet Rune Grammofon, som forøvrig også var dette plateselskapets aller første utgivelse. Det var på denne utgivelsen Supersilent først tok i bruk dette navnet, som stammer fra en logo på en lastebil sett i Oslo.
23. november 1998 kom deres andre album, 4, satt sammen av improviserte studioopptak, og 14. mai 2001 kom album tre, 5, som var en samling av utvalgte liveopptak.
Etter dette gikk Supersilent tilbake i studio og spilte inn 6, som ble utgitt på CD 20. januar 2003, og vinyl nøyaktig åtte måneder senere, den 20. august. 6 er bandets album som har fått mest internasjonal oppmerksomhet, og ble blant annet anmeldt av The New York Times. Tradisjonen tro fikk deres neste utgivelse navnet 7. Dette var en DVD av et liveopptak på Parkteatret i Oslo 16. august 2004 filmet og bearbeidet av Kim Hiorthøy. DVD-en ble sluppet 26. september 2005.17. oktober 2007 ble deres til nå nyeste utgivelse, studioalbumet 8 sluppet.


== Utgivelser ==
1-3 – Trippel CD (1997)
4 – CD (1998)
5 – CD (2001)
6 – CD og dobbel Vinyl (2003)
7 – DVD (2005)
8 – CD (2007)
9 – CD (2009)
10 – CD (2010)
11 – Vinyl (2010)
12 - CD (2014)
13 - CD og dobbel Vinyl (2016)
14 - CD og Vinyl (2018)


== Arbeidsmetode ==
Supersilent er et helt improvisasjonsbasert band Deres måte å arbeide på kjennetegnes ved at de begynner å spille uten noen som helst plan eller forberedelse. Alt de skaper av musikk er et resultat av øyeblikkets spontane utvikling. Dette gjelder både for deres konserter og plateinnspillinger. 


== Utmerkelser ==
Alarmprisen 2004 i kategorien jazz for albumet Supersilent 6.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Supersilent – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Supersilent på Discogs 
(en) Supersilent på MusicBrainz 
(en) Supersilent på SoundCloud 
(en) Supersilent på Spotify 
(en) Supersilent på Songkick 
(en) Supersilent på Last.fm 
(en) Supersilent på AllMusic
Pentameter

Pentameter (av gresk pente, fem og metron, mål) er et versemål med fem verseføtter i hver verselinje.
I antikk litteratur er pentametret et vers bestående av to like halvdeler, hver på to og en halv daktyl, altså – v v – v v – | – v v – v v -.
I første halvdel av verset kan to korte stavelser erstattes av en lang, men det tillates ikke i siste halvdel.
Et par eksempler:

et caput impositis pressit Amor pedibus (Properts)
Werd ich auch halb nur gelehrt, bin ich doch doppelt beglückt. (Goethe)Det antikke pentametret brukes aldri alene, men alternerer alltid med heksametret i det såkalte elegiske distikon, som er versemålet for elegier og epigrammer.
I nyere tid brukes ordet stundom også om andre versemål med fem verseføtter, for eksempel omtales av og til blankverset som «jambisk pentameter».
Røssvoll

Røssvoll er en bygd i Rana kommune på Helgeland i Nordland. Bygda befinner seg 13.8 km nordøst for Mo i Rana, på vestsiden av Ranelva. Navnet henger trolig sammen med fjellnavnet Røffa.
Det har vært bosetning fra 1600-tallet, kanskje enda tidligere. På Røssvoll ligger Mo i Rana lufthavn og Helgeland Avfallsforedlings hovedanlegg Røssvollhei Avfallsdeponi.
Tidligere gikk E6 gjennom Røssvoll. Som ledd i prosjektet E6 Helgeland nord, ble E6 den 27. september 2018 lagt utenom bygda. Bygda er tett forbundet med Skonseng som ligger på østsiden av elva.
En kolonialbutikk, et scooter- og mcverksted og en campingplass danner «sentrum» på stedet. I tillegg ligger Røssvoll kirke her.
Stedet er en naturlig stoppe- og overnattingsted for turister som besøker Svartisen, Grønligrotta eller Setergrotta i løpet av sesongen. I tillegg stopper mange bil- og mc-entusiaster på sin ferd til ulike arrangement på Arctic Circle Raceway(ACR) som ligger på Storforshei.
Like ved flyplassen ligger Røssvoll motorstadion hvor det nå kun kjøres bilcross, men inntil ACR ble opprettet også ble kjørt roadracing. I 2006 ble countryfestivalen Svartisfestivalen avholdt for første gang på Røssvoll.
Røvassdalen

Røvassdalen er et dalføre i Rana kommune i Nordland. Elva Røvassåga renner gjennom dalen, og munner ut i Langvassåga like øst for Langvatnet. De store elvene Blakkåga og Svartisåga munner også ut i dalen. Den øverste delen av dalføret ligger innenfor Saltfjellet-Svartisen nasjonalpark.
I Røvassdalen ligger flere kalksteinsgrotter, hvorav de mest kjente er Grønligrotta og Setergrotta.  Begge grottene er åpne for publikum.
Nedenfor nasjonalparkgrensa er dalen bred og flat, med unntak av en rundt to kilometer lang strekning nedstrøms fra Bjørnneset, hvor elva går gjennom ei trang kløft. Det ligger gårdsbruk langs dalen over stort sett hele den nederste strekningen. Fv354 følger østsida av dalføret, mens det går en kommunal vei langs vestsida. Tidligere var det skole og butikk i dalen, men disse er nå nedlagt.
Plurdalen

Plurdalen er et dalføre i Rana på Helgeland i Nordland. Dalen befinner seg sørøst for Skonseng og strekker seg østover til Kallvatnet. Gjennom dalen renner elven Plura, som er utløpet fra Kallvatnet. Rundt to kilometer fra demningen ved Kallvatnet ligger Jordbrugrotta, som er Norges største vannfylte grottesystem.


== Etymologi ==
Gårdsnavnet Plurheia, som er oppkalt etter elva Plura, har blitt skrevet Plurhey i 1661 og Prugelhei i 1723. Dette tyder på at elva opprinnelig het *Prula, som kan ha sammenheng med prule, «å koke», som er notert i ranværingsdialekt. Elven er i strid med mange fosser og stryk, og navnet kan således oversettes med en «kokende» eller «sydende» elv.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sandnes, Jørn; Stemshaug, Ola (1976). Norsk stadnamnleksikon. Det Norske Samlaget, Oslo, 1976. ISBN 82-521-0544-0. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Elleve om kuppet

For filmen fra 2001, se Ocean's Eleven (2001)Elleve om kuppet (orig. Ocean's Eleven)  er en amerikansk spillefilm fra 1960 regissert av Lewis Milestone og med fem stjerner fra «The Rat Pack» i hovedrollene. Filmen ble gjeninnspilt i 2001, se Ocean's Eleven (2001).
I hovedrollene er Frank Sinatra, Dean Martin, Sammy Davis jr., Joey Bishop og Peter Lawford fra «Rat Pack», samt Angie Dickinson og Cesar Romero.


== Handlingsreferat ==
Danny Ocean og Jimmy Foster er veteraner fra andre verdenskrig, rekrutterer ni kamerater fra deres tidligere enhet å samtidig rane fem forskjellige kasino i Las Vegas. Gjengen planlegger å gjennomføre den forseggjorte planen på nyttårsaften med samme presisjon som en militær operasjon. Josh Howard får seg en jobb ved å kjøre søppelbil, samtidig som de andre fra gjengen får jobb ved de forskjellige kasinoene. 
Gjengen planlegger å kutte all strømmen på Las Vegas Strip, samtidig som gjengen på innsiden sniker seg inn, og stjeler alle pengene som de tømmer i hotellets søppelkasser. En søppelbil kjørt av Josh henter sekkene og passerer politiets blokade. Hele planen ser ut til å ha gått uten problemer. En elektriker, Tony Bergdorf som er medlem av gjengen, faller imidlertid død om på grunn av et hjerteinfarkt i nærheten av kasinoet. Dette gjør politiet og Sheriff Wimmer mistenksomme, og de lurer på om det finnes noen sammenheng mellom alle ranene og dette dødsfallet. 


== Skuespillere ==
Frank Sinatra som Danny Ocean
Dean Martin som Sam Harmon.
Sammy Davis, Jr. som Josh Howard.
Peter Lawford som Jimmy Foster
Richard Conte som Tony Bergdorf
Joey Bishop som "Mushy" O'Connors
Henry Silva som Roger Corneal
Buddy Lester som Vince Massler
Richard Benedict som George "Curly" Steffans.
Norman Fell som Peter Rheimer.
Clem Harvey som Louis Jackson.
Angie Dickinson som Beatrice Ocean.
Cesar Romero som Duke Santos
Patrice Wymore som Adele Elkstrom
Akim Tamiroff som Spyros Acebos
Ilka Chase som Mrs. Restes
Jean Willes som Gracie Bergdorf
Hank Henry som Mr. Kelly.
Robert Foulk som Sheriff Wimmer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elleve om kuppet på Internet Movie Database 
(no) Elleve om kuppet hos Filmfront 
(no) Elleve om kuppet på NRK TV 
(sv) Elleve om kuppet i Svensk Filmdatabas 
(da) Elleve om kuppet i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Elleve om kuppet på Allociné 
(nl) Elleve om kuppet på MovieMeter 
(en) Elleve om kuppet på AllMovie 
(en) Elleve om kuppet på Turner Classic Movies 
(en) Elleve om kuppet på Rotten Tomatoes