jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Det norske Pengelotteri

Det norske Pengelotteri (Pengelotteriet) var et statlig organisert pengespill som eksisterte fra 1912 til 1998. Spillet var organisert under Finans- og tolldirektoratet. Frem til 1912 var pengespill forbudt i Norge for å hindre borgerne i «lykkespillenes fordervelighet». Pengelotteriet ble opprettet som et unntak i 1912, og lotteriets inntekter brukt til blant annet bekjempelse av tuberkulose. Pengelotteriets overskudd bidro  til et blomstrende kulturliv i mellomkrigstiden. Teatrene i Bergen, Trondheim og Stavanger fikk støtte, i likhet med Det nye teater i Oslo. I etableringsfasen for profesjonelle symfoniorkestre rundt om i landet fikk også disse midler fra Pengelotteriet.I dette lotteriet kunne man kjøpe hel- eller halvlodd med bestemte nummer. Halvloddene kostet bare halvparten av helloddene, men ga da også bare halv gevinst hvis dette loddnummeret var det uttrukne. Den tiende i hver måned var det trekning, og vinnernummeret ble presentert i egen trekningsliste, såvel som i enkelte aviser. Hovedpremien gikk til loddet med vinnernummeret, mens de mindre gevinstene gikk til de med rette tall sist i loddnummeret. Numrene like under ogover hovedgevinsten fikk en trøstegevinst. Trekningen foregikk hos notarius publicus i Oslo.
Pengelotteriet var et monopol frem til de fikk legal konkurranse fra Norsk Tipping i 1948. Pengelotteriet økte selv i en duopol-situasjon allikevel i popularitet, og hadde sin topp i 1985, da omsetningen kom opp i 676 millioner NOK. Etter dette sviktet salget, mye på grunn av konkurranse fra nye spill som Lotto (1986) og Måltips (1989). I 1994 stoppet lotteriet da omsetningen var nede i 30 millioner NOK. Pengelotteriet gjenoppstod i 1997, men denne relanseringen ble ingen suksess, og allerede i mars 1998 ble det nedlagt for godt.


== Referanser ==


== Se også ==
Norsk Tipping
Totalisatorbane


== Litteratur ==
Pengelotteriet i Aftenpostens A-magasin 2007-01-26, side 64
Barnefordeling

Barnefordeling er et tema etter skilsmisse mellom et ektepar/samboerpar med barn, hvor barnet skal bosette seg fast hos begge eller den ene av partene.  
Barneloven (bl.) § 30 definerer innholdet i foreldreansvaret og er formulert som en prinsipperklæring om barnets rett til omsorg og kjærlighet, og foreldrenes rettigheter og plikter i forhold til barnets oppvekst og oppdragelse. Foreldreansvaret har i utgangspunktet ingen ting med hvem barnet bor hos.
Gifte foreldre har delt foreldrerett som videreføres ved eventuell skilsmisse. Begge foreldre har lik rett og ansvar for den daglige omsorgen for barn, men ved skilsmisse har det tradisjonelt vært vanligst at den ene av foreldrene overtar dette alene mens den andre får samværsrett. I dag er det i økende grad vanlig med delt omsorg, det vil si at felles barn bor fast hos begge foreldre etter samlivsbrudd. Ved uenighet mellom foreldrene bringes saken inn for retten, og det oppnevnes ofte en sakkyndig psykolog som skal utrede og gi retten råd om spørsmål omkring daglig omsorg og samværsrett.


== Eksterne lenker ==
Lovdata: Lov om barn og foreldre
Lovdata: LOV 1992-07-17 nr 100: Lov om barneverntjenester (barnevernloven)
Judith Vogt

Judith Vogt (født 13. mars 1929 i Düsseldorf) er en dansk-norsk statsviter, skribent og statsstipendiat.
Hun er født i Düsseldorf, i en jødisk familie, og flyktet første gang i 1933 med sine foreldre fra Tyskland til København. I 1943 flyktet familien videre, til Sverige. Hun vendte tilbake til Danmark etter krigen, og tok statsvitenskapelig embedseksamen i 1956. Etter at hun i 1960 giftet seg med Johan Vogt, bosatte hun seg i Norge. Hun flyttet tilbake til Danmark i 1996. 
Hennes virksomhet har dreiet seg om mediemanipulasjon/billedpropaganda, og hun har studert, forelest og skrevet om antisemittisme og antisionisme i middelalderkatolsk, sovjetisk, nazistisk, arabisk og iransk billedpropaganda. Hun har på oppfordring fra Simon Wiesenthal gjort research for en vandreutstilling om antisemittisme i USA, et arbeid som førte til boken Som sort så rød (1990). Hennes samling på 6 000 antisemittiske karikaturer befinner seg i dag i Det Kongelige Bibliotek, København.
Hun ble statsstipendiat i 1992. Hennes biografi om morens og sitt eget liv, fra 2004, speiler liv sett i lys av jødenes historie i Europa i det 20. århundre og den tapte generasjon etter første verdenskrig. 


== Forfatterskap ==
Historien om et image : antisemitisme og antizionisme i karikaturer. København: Samlerens forlag / Oslo: Cappelen, 1978. Dansk tekst. ISBN 82-02-04184-8
Billedet som politisk våben. C.A. Reitzel / Cappelen, 1988 ISBN 82-02-11266-4
Som sort – så rød : en billed-dokumentation . C.A. Reitzel / Cappelen, 1990 ISBN 82-02-12903-6
Symbolernes verden : et strejftog i den lange folkebevidsthed. 2 bind. C.A. Reitzel, 1993. ISBN 82-02-14052-8
Jødens ukristelige image : et studie i katolsk billedmageri. København: C.A. Reitzel, 1996 ISBN 87-7876-011-9
Gud fader bevares : hvad er det dog vi siger? : et skævt blik på levn fra fortids tro og overtro, skik og uskik. København:  C.A. Reitzel, 1998 ISBN 87-7876-091-7
Der er heller ikke noget nyt under månen : en mosaik om magtens sødme.  København: C.A. Reitzel, 2000 ISBN 87-7876-192-1
Den store illusion : religion og politik. København: C.A. Reitzel, 2002 ISBN 87-7876-282-0
Spaniens fascination : en tidsrejse. København: C.A. Reitzel, 2003. ISBN 87-7876-332-0
En fremmed – på flugt gennem livet : fragmenter i mol og dur. København: C.A. Reitzel, 2004. ISBN 87-7876-377-0
Hemmeligstemplet, Sverige bag facaden 1933-1945. København: C.A. Reitzel, 2006. ISBN 978-87-7876-483-6


== Referanser ==
Din

Din eller DIN kan sikte til:

Deutsches Institut für Normung
De tre gudinnene i The Legend of Zelda-serien
Serbisk dinar, lokalt forkortelse: «din»
Albue

Albuen er leddet mellom overarm og underarm.
Leddet er et hengselledd mellom humerus (overarmsbenet) og ulna (albuebenet), som er en av de to knoklene i underarmen. Den andre knokkelen i underarmen, radius (spolebenet), er i kontakt med albueleddet med en liten sylindrisk formet øvre ende, radiushodet, slik at den nesten flate øvre enden er i kontakt med humerus og utsiden av den sylindriske enden glir mot ulna. 
Ved rotasjon av underarmen og hånda roterer radiushodet. Det kalles supinasjon når håndflaten kommer opp, og pronasjon når håndbaken kommer opp.
Albuespissen, olecranon, er den øvre enden av ulna.
Albuen kan bøyes mye, slik at over- og underarm bare har en vinkel på ca. 20 grader. Ved full utstrekking kan albuen overstrekkes, slik at den bøyer 5-10 grader andre veien.
Leddet består av bruskdekkede flater på alle de tre bena, og det er en leddkapsel som er dekket på innsiden av en glatt hinne, synovialhinnen. 
Den største muskelen som bøyer albuen er biceps, som er den store muskelen på framsiden av overarmen. Den største muskelen som strekker albuen er triceps, som er den store muskelen på baksiden av overarmen.


== Muskel- og skjelettplager i albuen ==


=== Smerter på utsiden av albuen ===
Smerter i albuen oppleves ofte på utsiden av armen. Dette er i mange tilfeller det som kalles "musearm" eller "tennisalbue," som er betegnelser på en tendinopati (senebetennelse) i underarmen. Det er vanlig å oppleve ett eller flere av følgende symptomer:

Verkende smerte på utsiden av albuen.Økende smerter ved bruk av hånd og arm.
Kraftig ømhet ved trykk inn i muskulaturen.
Redusert styrke og/eller bevegelighet.
Smerter som stråler nedover i underarmen og hånden.Årsaken til smertene er ofte en overbelastning som følge av langvarig ensformig muskelarbeid. Dette kan f.eks være kontorarbeid med mye bruk av mus og tastatur, håndverk eller en ny form for trening.


== Flere bilder ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==
Daniel Mahrer

Daniel Mahrer (født 6. januar 1962 i Chur) er en tidligere sveitsisk alpinist.
I løpet av karrieren vant han åtte renn i verdenscupen. Under VM 1991 i Saalbach tok han bronse i utfor. Han la opp i 1996.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Daniel Mahrer – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Daniel Mahrer – Olympedia 
(en) Daniel Mahrer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Daniel Mahrer – FIS (alpint) 
(en) Daniel Mahrer – ski-db.com 
Daniel Mahrers hjemmeside
Dun (byggverk)

Dun, fra brethonisk Din, moderne walisisk Dinas og gælisk Dùn, betyr opprinnelig festning, men blir nå innenfor arkeologien benyttet som et felles begrep for festning, hovedsakelig for å beskrive en undergruppe av festninger på en høyde (hill fort) og for en bestemt type av atlantiske rundhus. I noen områder synes de å ha blitt konstruert på en egnet bratt fjellskrent eller høydedrag, spesielt sør for Firth of Clyde og Firth of Forth ned mot grenseområdene til Northumberland.
Dun-konstruksjoner, som festninger, synes å ha kommet med brytoniske keltere en gang på 600-tallet f.Kr., assosiert med deres jernalderkultur av krigerstammer og med småkongedømmer. Tidlige typer av dun hadde en nær vertikal festningsvoll konstruert av stein bundet med tømmer, og når disse ble satt i brann (enten tilfeldig eller med hensikt) ble steinene delvis smeltet sammen og dannet en formidabel festningsvoll, en effekt som fortsatt er synlig. Bruken av dun-konstruksjoner fortsatte i noen tilfeller helt inn i middelalderen. 
Dun, som rundhus, delte mange fellestrekk med broch ved at de ofte inkluderte gallerier og trapper, men er smalere og ville sannsynligvis ikke ha maktet å holde opp en høy struktur. Gode eksemplarer på disse typene av dun kan bli funnet på de vestlige øyene av Skottland, gjerne på små kunstige øyer i små innsjøer.


== Stedsnavn ==
Ordet i sin opprinnelige betydning finnes i mange stedsnavn i Skottland og Irland, og kan inkludere festningsbygg av alle størrelser og typer, eksempelvis Din Eidyn, i gælisk Dùn Èideann som anglerne døpte om til Edinburgh; Dún na nGall i Irland, som på irsk betyr «de fremmedes festning», og ble språklig omformet til Donegal av engelske bosettere; og Broch Dun Telve i Glenelg i Skottland. Dundee, fra gælisk Dùn Dèagh – opprinnelig kalt for Alectum, er i dag den fjerde største byen i Skottland. Duns er en tidligere landsby i Berwickshire i Skottland som ble gitt status av Burgh i 1490.


== Litteratur ==
Piggott, Stuart: Scotland Before History, Edinburgh University Press 1982, ISBN 0-85224-348-0
Armit, Ian: Scotland's Hidden History, Tempus (in association with Historic Scotland) 1998, ISBN 0-7486-6067-4
David Stirling

David Stirling (født 15. november 1915 i Perthshire, død 4. november 1990) var en skotsk fjellklatrer, offiser i den britiske hæren under 2. verdenskrig og grunnlegger av Special Air Service.
Stirling var sønn av brigadegeneral Archibald Stirling. Han ble utdannet ved Ampleforth College og Trinity College, Cambridge. Han drev med fjellklatringstrening med plan om å bestige Mount Everest da andre verdenskrig brøt ut. Stirling var grunnlegger av Capricorn Afrika Society, som var et samfunn for å fremme er Afrika fri for rasediskriminering. Denne organisasjonen ble grunnlagt i 1949, mens Afrika fremdeles var en koloni. Stirling ble tildelt Order of the British Empire. Han ble adlet i 1990, og døde senere samme år, 74 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Significant Scots biography of David Stirling
Merete Fjeldavlie

Merete Fjeldavlie (født 13. august 1968 i Oslo) er en tidligere, norsk alpinist. 
I mars 1992 vant hun et verdenscuprenn i Super-G i Vail (USA) foran østerrikske Petra Kronberger og franske Carole Merle. Dette var første gang en norsk kvinne vant et verdenscuprenn i alpint. Denne sesongen kom hun på andreplass i super-G-cupen sammenlagt. Hun deltok i vinter-OL for Norge i 1992 i Albertville med 15.-plass i storslalåm som beste resultat.
Det beste resultatet i et internasjonalt mesterskap var en niendeplass i utfor under VM 2001 i St. Anton. Hun la opp som alpinist i 2002.


== Verdenscupseire ==


== Nasjonale mesterskapsseire ==
Norgesmester 2001 Super G
Norgesmester 2001 Utfor
Nederlandske mesterskap 1997 Storslalåm


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Merete Fjeldavlie – Olympics.com 
(en) Merete Fjeldavlie – Olympic.org 
(en) Merete Fjeldavlie – Olympedia 
(en) Merete Fjeldavlie – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Merete Fjeldavlie – FIS (alpint) 
(en) Merete Fjeldavlie – ski-db.com
Andreas Birnbacher

Andreas Birnbacher (født 11. september 1981 i Prien am Chiemsee i Bayern) er en tysk tidligere skiskytter.
Under OL 2006 i Torino var han med i den tyske troppen, men fikk ikke gå noen av rennene. I sesongen 2006/07 fikk han sitt gjennombrudd i verdenstoppen. I det første rennet i sesongen 2006/07 kom han på andreplass. Han deltok for Tyskland i olympiske vinterleker i 2010 i Vancouver og 2014 i Sotsji med 12.-plass på normaldistansen i 2010 som beste individuelle resultat.
Under VM 2007 i Antholz fikk han sin første VM-medalje, sølvmedalje på fellesstart, etter landsmannen Michael Greis. Under VM i skiskyting 2008 var han med på det tyske laget som ble verdensmester i miksstafett.
Han vant sin første verdenscupseier da han vant sprinten i Holmenkollen 17. mars 2011. Birnbacher vant totalt seks individuelle verdenscuprenn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Andreas Birnbacher – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Andreas Birnbacher – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Andreas Birnbacher – Olympics.com 
(en) Andreas Birnbacher – Olympic.org 
(en) Andreas Birnbacher – Olympedia 
(en) Andreas Birnbacher – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Andreas Birnbacher – Tysklands olympiske komité 
(en) Andreas Birnbacher – IBU 
(en) Andreas Birnbacher – biathlon.com.ua 
Fanklubb
Matthias Simmen

Matthias Simmen (født 3. februar 1972 i Realp) er en sveitsisk tidligere skiskytter.
Matthias Simmen deltok i flere verdensmesterskap og i tre olympiske leker. Hans beste plassering i mesterskap ble 10.-plass på sprint under VM 2007 i Antholz.
Hans eneste pallplassering i verdenscupen kom på sprinten i Hochfilzen i Østerrike i desember 2006. Med 3.-plass i rennet ble han den første sveitsiske skiskytter som oppnådde en pallplassering i verdenscupen i skiskyting.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Matthias Simmen – Olympedia 
(en) Matthias Simmen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Matthias Simmen – IBU 
(en) Matthias Simmen – biathlon.com.ua
Fort Totten

Fort Totten er en park og et nabolag i Washington, D.C. i USA. Navnet er etter et fort fra den amerikanske borgerkrig som lå her. 
Fort Totten var et middels stort fort, et syvsidig polygon med et perimeter på 270 yards.  Det var anlagt på et høydedrag ved hovedveien fra Washington til Silver Spring i Maryland, omtrent tre miles nord for Capitol, og nær militærasylet og en liten stue dit president Abraham Lincoln av og til trakk seg tilbake for å hvile. 


== Eksterne lenker ==
National Park Service: Fort Totten's History
Civil War Defenses of Washington, DC: Fort Totten
Dekeworld: Fort Totten (History and Images)
Kazimierz Sokołowski

Kazimierz Sokołowski (født 11. februar 1963) er en polsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er assistenttrener for den norske klubben Stabæk Fotball.Han ble kjøpt av Tromsø i 1991. Fra 1992-94 sesongen storspilte «KAZ» for Tromsø og noterte seg for hele tre scoringer på 36 kamper. Etter hans karriere som spiller tok slutt, har Kaz hatt mange svært profilerte trenerjobber. Blant annet har han vært ansatt i klubbene Asker, Lyn og Sandefjord Fotball.
Kazimierz Sokołowski er far til fotballspilleren Tomasz Sokołowski.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Sokołowski
René-Laurent Vuillermoz

René-Laurent Vuillermoz (født 26. oktober 1977 i Aosta) er en italiensk tidligere skiskytter.
Vuillermoz debuterte i verdenscupen i 2002 på sprinten i Oberhof (med en 84.-plass). Følgende sesong oppnådde han en 11.-plass i Östersund. Senere har han tatt to tredjeplasser. Han har to pallplasseringer i verdenscupløp, tredjeplasser fra Ruhpolding i 2005 og Oberhof i 2007.
Vuillermoz har deltatt i tre OL, og i alle verdensmesterskap fra 2003 til 2012. Hans beste individuelle plassering er niendeplass på sprinten under VM 2007 i Antholz. I det samme mesterskapet var han med på å ta en overraskende fjerdeplass for det italienske stafettlaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) René-Laurent Vuillermoz – Olympedia 
(en) René-Laurent Vuillermoz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) René-Laurent Vuillermoz – IBU 
(en) René-Laurent Vuillermoz – biathlon.com.ua 
Statistikk hos Biathlonworld
Løkenhavna

Løkenhavna er et boligfelt på Kolsås i Bærum kommune i Akershus fylke. Boligfeltet består av rekkehus, eneboliger og noen få blokker. 
Under arbeidet med forlengelse av Kolsåsbanen til Rykkinn er det foreslått å legge en stasjon på Løkenhavna. Boligfeltet betjenes i dag relativt dårlig av eksisterende kollektivtransport. 
Opprinnelsen til navnet er ikke kjent.Like nord for boligbebyggelsen domineres landskapet av en bratt klippevegg, som siden 1990-årene har vært et populært område for sportsklatring.


== Eksterne lenker ==
Kolsås Klatreklubb
Rapport om kostnader for T-baneforlengelse til Rykkinn
Ole Kristian Salater

Ole Kristian Harr Salater (født 10. mai 1928 i Levanger) er en norsk musiker (gitar og bass), kjent fra 50-tallets jazz-arena der han medvirket i orkestre ledet av Frank Ottersen og Robert Normann.  Han var ansatt i NRK (1976–), og komponerte verker som Levangersuite (1991) og Sounds of scandinavia (Sonor Records, 1997).


== Eksterne lenker ==
biografi og bilde fra Norsk Musikkinformasjon
Lunden (Oslo)

Se pekerside for andre forekomster av Lunden, f.eks. kommunen Lunden i Ditmarsken.Lunden er en vei i Oslo kommune, bydel Bjerke. Den går fra Økernveiens endepunkt på Brobekk i nordvest ved Trondheimsveien til Østre Aker vei i sørøst. 
Via Økernveien ligger Øvre Lunden og Lunden kloster i enden av denne. I krysset til Statsråd Mathiesens vei ligger Thon Hotell Linne. Langs veiens østside sør for hotellet ligger Lunden borettslag, oppført midt på 2000-tallet. Nær Østre Aker vei ligger Vollebekk stasjon på Grorudbanen.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Lunden». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 342. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (L)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Reidar Sørensen

Reidar Sørensen (født 11. april 1956 i Hemnesberget) er en norsk skuespiller. 
Sørensen ble uteksaminert fra Statens Teaterhøgskole i 1986, og har vært tilknyttet en rekke teatre: Det norske teatret, Agder teater og Trøndelag Teater. Han har også en rekke oppgaver innen film, radioteater og fjernsyn bak seg, og vant Amandaprisen som beste mannlige skuespiller i 1989. Sørensen har portrettert Unni Lindells politietterforsker Cato Isaksen i TV-serier.
Sørensen er vokalist i rockebandet Freak. Han var teatersjef ved Nordland Teater 2008–2012. 
Reidar Sørensen er far til skuespillerne Kim Sørensen, Elias Holmen Sørensen og Isak Holmen Sørensen, de to siste sammen med Kjersti Holmen.


== Utvalgt filmografi og TV ==
2017 Trio – Jakten på Olavsskrinet
2014–2016 Trio (TV-serie)
2010 Hjem til jul
2009 Honningfellen (TV-serie, som Cato Isaksen)
2009 Orkestergraven (TV-serie, som Cato Isaksen)
2008 Nattsøsteren (TV-serie, som Cato Isaksen)
2007 Sørgekåpen (TV-serie, som Cato Isaksen)
2005 Drømmefangeren (TV-serie, som Cato Isaksen)
2005 Slangebæreren (TV-serie, som Cato Isaksen)
2004 Ikke naken
1998 1732 Høtten
1998 Når lyset kommer
1997 Hotel Oslo (TV-serie)
1997 Brent av frost
1997 Etterfølgeren
1996 Thygesen (TV-kriminalserie – NRK Drama, forf.: Jon Michelet)
1994 Ti kniver i hjertet
1994 Trollsyn – sagnet om Jostedalsrypa
1993 Hodet over vannet
1993 Telegrafisten
1989 Marerittet
1989 Himmelplaneten (Fjernsynsteatret)
1986 Plastposen (Film – Bankraner)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Reidar Sørensen – profil og bilder på Filmweb
(en) Reidar Sørensen på Internet Movie Database 
(no) Reidar Sørensen hos Filmfront 
(sv) Reidar Sørensen i Svensk Filmdatabas 
(en) Reidar Sørensen hos The Movie Database 
(en) Reidar Sørensen på Discogs 
(en) Reidar Sørensen på MusicBrainz 
(no) Reidar Sørensen på Rockipedia
Slangebæreren

For kriminalromanen til Unni Lindell, se Slangebæreren (roman), for TV-serien, se Slangebæreren (TV-serie)Slangebæreren (fra latin Ophiuchus) er et stjernebilde ved ekvator på himmelhvelvingen.
Noiseau

Noiseau er en kommune i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France, og er en av de sørøstlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 16,8 km fra sentrum av Paris.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Noiseau


== Transport/forstadstog ==
Noiseau betjenes ikke av noen av Paris' metro- eller forstadslinjer. Den nærmeste stasjonen er Sucy-Bonneuilstasjonen på RER A. Denne stasjonen ligger i nabokommunen Sucy-en-Brie 3,1 km fra Noiseaus kommunesentrum.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Noiseau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Drømmen om Norge

Drømmen om Norge er en historisk dokumentarserie som ble sendt på NRK1 i forbindelse med Norges 100-årsjubileum i 2005. Programmet var delvis informativt og delvis dramatisert. Det ble ledet av Stian Barsnes-Simonsen og gikk på søndager.Premieren ble sett av 651 000 TV-seere.


== Handling ==
Programmet ble ledet av Stian Barsnes-Simonsen. Han fikk hjelp av et femtitalls skuespillere og over tretti fageksperter som forsøkte å lage en underholdende reise gjennom Norges kulturhistorie fra 1850-årene og fram til 2005. Blant disse var Arve Tellefsen, som snakket om Ole Bull, Edvard Hoem fortalte om Bjørnstjerne Bjørnson og Nordahl Grieg, Ingar Sletten Kolloen om Knut Hamsun, Ketil Bjørnstad om Kristiania-bohemen og Gunnar Danbolt om Munch. Ved hjelp av et 50-talles skuespillere ble historien rekonstruert og dramatisert i sekvenser der Simonsen selv spiller mange ulike roller. I tillegg ble historien illustrert og utdypet gjennom omfattende arkivmateriale som ble knyttet til dramatiseringene og intervjuene. 


== Rolleliste ==
Kai Remlov – som Bjørnstjerne Bjørnson
Ellen Horn – som Sigrid Undset
Øystein Røger – som Nordahl Grieg
Jørgen Langhelle – som Arnulf Øverland
Marianne Sand – som Siri
Jan Grønli – som Gustav Vigeland
Tone Danielsen – som Camilla Collett
Robert Skjærstad – som Hans JægerAndre skuespillere med viktige roller var: 

Beate Rostin Wexelsen
Marian Saastad Ottesen
Trond Brænne
Nils Vogt
Nikis Theophilakis
Mads Henning Jørgensen
Christian Greger Strøm.


== Referanser ==
Kate Walsh

Kathleen Erin «Kate» Walsh (født 13. oktober 1967 i San Jose i California) er en amerikansk skuespiller. Hun er blant annet kjent for sin rolle som Addison Montgomery-Shepherd i de amerikanske TV-seriene Grey's Anatomy og Privat Praksis. 
Walsh vokste opp i Tucson i Arizona i et amerikansk-italiensk katolsk hjem. Hun har en lang teaterkarriere bak seg, og har også vært modell i Japan på 1980-tallet.I 2003 spilte Walsh i filmen Under the Tuscan Sun, der hun spilte den lesbiske lege-kjæresten til Sandra Ohs rollefigur. Hun spilte i The Family Man fra 2000 med Nicolas Cage og Téa Leoni i hovedrollene. I 2012 spilte hun i The Perks of Being a Wallflower, og i 2013 var hun med i komedien Scary Movie 5. I 2017 fikk hun en rolle i den biografiske filmen Mark Felt: The Man Who Brought Down the White House, I 2020 spilte hun mot Liam Neeson i thrilleren Honest Thief.
Hun var også med i TV-serien 13 Reasons Why.
Hun ble forlovet med kjæresten Alex Young i april 2007. De giftet seg i Los Angeles-distriktet den 1. september 2007. 12. desember 2008 kom nyheten om at hennes ektemann, Alex Young, hadde søkt om skilsmisse, grunnet uforenlige forskjeller mellom de to.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kate Walsh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kate Walsh på Internet Movie Database 
(sv) Kate Walsh i Svensk Filmdatabas 
(da) Kate Walsh på Filmdatabasen 
(da) Kate Walsh på Scope 
(fr) Kate Walsh på Allociné 
(en) Kate Walsh på AllMovie 
(en) Kate Walsh hos Turner Classic Movies 
(en) Kate Walsh hos Rotten Tomatoes 
(en) Kate Walsh hos The Movie Database 
(en) Kate Walsh hos Internet Broadway Database