Covent Garden

Covent Garden er et område i City of Westminster i det sentrale London og i den østlige enden av West End, mellom veiene Charing Cross Road og Drury Lane. Navnet refererte til et blomster-, frukt- og grønnsaksmarked i det sentrale torget, men er nå et populært butikk- og turistsenter. Det tidligere markedet har nå flyttet til Nine Elms i Vauxhall. En av inngangene til Royal Opera House (som også kalles Covent Garden) ligger her. Covent Garden er delt i to av gaten Long Acre. Nord for denne er det butikker sentrert ved de mindre gatene Neal's Yard og Seven Dials, mens i sør er det sentrale torget med gatemusikanter og de fleste av de historiske bygningene, teatre og ulike underholdningssteder, blant annet London Transport Museum og Theatre Royal Drury Lane.


== Historie ==
Det er generelt antatt at stedsnavnet er forvanskning av «convent garden», det vil «klosterhagen», men det meget mulig at covent garden faktisk var den opprinnelige versjonen da convent er avledet fra anglo-normannisk covent eller cuvent, igjen avledet fra gammelfransk convent, «et religiøst hus».I romersk tid gjorde romerne ikke mer enn å passere forbi stedet, men det var kortvarig bosatt på 600-tallet da det ble senter for den angelsaksiske handelsbyen Lundenwic, men som ble forlatt mot slutten av 800-tallet. Ved 1200 ble deler av det innmuret av Westminster Abbey for å benyttes som dyrkbar mark og frukthager. Navnet Covent Garden oppsto under kong Johan (1199–1256). Området lå da i Middlesex. St. Peters kloster, på engelsk Convent of St Peter, hadde en stor kjøkkenhage, og convent garden («klosterhagen»).

Det ble konfiskert av Henrik VIII av England under oppløsningen av Englands klostre på midten av 1500-tallet. Området og eiendommene ble gitt til jarlen av Bedford i 1552. Den fjerde jarlen ga arkitekten Inigo Jones i oppdrag å bygge en rekke fine hus for å tiltrekke seg rike leieboere. Jones formga de italieniserte arkadetorget sammen med kirken St. Paul's. Utformingen av torget var nytt og en innovasjon for London og fikk betydelig påvirkning på moderne byplanlegging. Det fungerte som prototypen for nye eiendommer etter hvert som London vokste.Ved 1654 hadde et lite frukt- og grønnsaksmarked etablert seg på sørsiden, og gradvis fikk både markedet og omgivelsene dårlig omdømme da det åpnet drikkesteder, teatre, kaffehus og bordeller. Ved 1700-tallet hadde det blitt et velkjent «syndens sted», red-light district, det vil si et bordellstrøk. En lov i parlamentet ble trukket opp for å kontrollere stedet, og Charles Fowlers klassisistisk bygninger ble reist i 1830 for å dekke over og bidra til å organisere markedet.


== Turisme ==
Markedshallen er et populært turistmål, med en rekke butikker, markedsboder og serveringssteder. Området tiltrekker seg også mange gatemusikanter og andre underholdere.
Londons jernbanemuseum ligger i Covent Garden.
De nærmeste undergrunnsstasjonene er Covent Garden og Leicester Square.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Boursnell, Clive; Ackroyd, Peter (2008): Covent Garden: The Fruit, Vegetable and Flower Markets. Frances Lincoln Publishers. ISBN 0-7112-2860-4.
Porter, Roy (1998): London: A Social History. Harvard University Press. ISBN 0-674-53839-0.
Gatrell, Vic (2013): «Covent Garden». The First Bohemians: Life and Art in London's Golden Age. Penguin UK. ISBN 978-0-7181-9582-3.


== Eksterne lenker ==
(en) Covent Garden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Covent Garden Community Association