jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sandstuveien (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Sandstuveien.Sandstuveien er en vei på Bekkelagshøgda-Ryen i Oslo i bydel Nordstrand (1B-57, 2-60A) og i bydel Østensjø (71-75, 70-70). Veien starter i Jomfrubråtveien og går til Enebakkveien. Veien fikk sitt navn offisielt i 1917, men navnet er mye eldre. Veien er oppkalt etter husmannsplassen Sandstuen, med navn fra sandtaket som var på eiendommen.Bomstasjon Sandstuveien befinner seg på brua over E6.


== Referanser ==
Enebolig i rekke

Enebolig i rekke er en betegnelse for en type rekkehus bestående av eneboliger som ligger vegg i vegg, men som har brutte fasader – i motsetning til typiske rekkehus.
Skatteetaten definerer enebolig i rekke i likhet med ordinære rekkehus som småhus. Småhus er boliger som er fysisk bundet sammen ved at det er minst en felles vegg, eventuelt felles gulv/tak med naboboligen. Dette vil typisk være rekkehus og tomannsboliger.


== Referanser ==


== Se også ==
Arealberegning av bygninger
Flesåsveien (Oslo)

Flesåsveien (1-13, 2-16) er en vei i bydel Nordre Aker i Oslo. Veien går vestover fra Sognsveien (ovenfor Nordbergveien) og fortsetter i Storkenebbveien, som gjør en løkke og munner ut i Flesåsveien igjen.
Vestre Haugerud gård er i nr. 10-12.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Flesåsveien». Oslo byleksikon (4 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 133. ISBN 82-573-0815-3. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (F)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Thor Reiersen Lilleholt

Thor Reiersen Lilleholt (født 3. mars 1770 i Holt, død 12. mai 1822) var en lensmann fra Holt i Aust-Agder som representerte Nedenes amt på Eidsvoll i 1814.Han stemte med unionspartiet. Lilleholt fulgte Jacob Aall i alle spørsmål. 
Lilleholt var født på gården Lilleholt i Holts prestegjeld ved Arendal, hvor faren var gårdbruker.  Våninghuset på Lilleholt er fra 1806 og står på gården i dag, men med en fornyet fasade.
I 1803 ble Thor Reiersen Lilleholt beskikket til lensmann for sognene Holt og Dybvåg, fra 1812 kun for Holt inntil utgangen av 1817.


== Æresbevisninger og minnesmerker ==
Lilleholt mottok borgerdådsmedaljen 31. oktober 1821.På Holt kirkegård ble det i 1914 reist en minnebauta over Thor Reiersen Lilleholt og jernverkseier Jacob Aall, til erindring om at de deltok i grunnlovsarbeidet på Eidsvold i 1814. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kirsten Hellerdal: Thor Reiersen Lilleholt og gården Lilleholt i Holt, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014, s. 303-305. ISBN 978-82-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(en) Thor Reiersen Lilleholt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Thor Reiersen Lilleholt hos Norsk senter for forskningsdata
Enebakkveien (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Enebakkveien.Enebakkveien er en vei i Oslo i bydelene Gamle Oslo (15-79), Nordstrand (100-135, 100-154B, 341), Østensjø (139, 158-322), og Søndre Nordstrand (342-947). Veien starter ved kollektivbommen på Galgeberg, drøye 50 meter før St. Halvards gate skifter navn til Strømsveien, og går fra Skulleruddumpa til Klemetsrud tilnærmet i samme trasé som E6.
Veien fikk sitt navn i 1866. Veistykket fra Klemetsrud til bygrensen, del av riksvei 155, ble frem til 1929 kalt Ljabrochausséen, som var en vei fra 1860.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Enebakkveien». Oslo byleksikon (4 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 122. ISBN 82-573-0815-3. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (E)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Alpena County

Alpena County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger nordøst på den sørlige halvøya ved Huronsjøen og grenser mot Presque Isle County i nord, Alcona County i sør og Montmorency County i vest.
Alpena Countys totale areal er 4 390 km² hvorav 2 903 km² er vann. I 2000 hadde fylket 31 314 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Alpena. 
Fylket ble grunnlagt i 1840 av land fra Mackinac County og het frem til 1843 Anamickee County. Det nåværende navnet er skapt av etnologen Henry Rowe Schoolcraft.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Alpena County, Michigan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ljabrochausséen (Oslo)

Ljabrochausséen var navnet på veien som ble anlagt fra Gamlebyen i Christiania via Ljan og Klemetsrud til Sværsvann. Veien ble ferdigkonstruert i 1860. Fra 1929 fikk den navnet Ljabroveien.  Senere har tre deler av veien fått hvert sitt navn. Den første delen av veien langs fjorden ble omdefinert til Mosseveien sammen med fortsettelsen av denne forbi Hvervenbukta og Gjersjøen. Strekningen fra fjorden via Ljan til Klemetsrud fikk navnet Ljabruveien, slik den er i dag. Det siste stykket fra Klemetsrud til Sværsvann ble slått sammen med Enebakkveien og fikk dette navnet.


== Referanser ==
Wayne County (Michigan)

Wayne County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger sørøst på den sørlige halvøya ved Eriesjøen og grenser mot Washtenaw County i vest, Monroe County i sør, Macomb County i nordøst og mot Oakland County i nordvest. Det grenser også (vanngrense Detroit River og Lake St. Clair) mot Canada i øst.
Wayne Countys totale areal er 1 741 km² hvorav 150 km² er vann. I 2000 hadde fylket 2 061 162 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Detroit som også er fylkets og delstatens største by. Grosse Ile er fylkets største øy og har forbindelse med fastlandet via fylkets eneste bro; Wayne County Bridge.
Fylket ble grunnlagt i 1796 og har fått sitt navn etter general Anthony Wayne som deltok i den amerikanske uavhengighetskrigen.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Wayne County, Michigan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Asturiansk

Asturiansk språk er et romansk språk nært beslektet med bl. a. spansk og portugisisk, som hovedsakelig blir talt i Asturias-regionen nord i Spania, hvor det ikke er offisielt språk, men har særlig beskyttelse. Vel 100 000 mennesker regner det som sitt morsmål, mens 450 000 har det som sitt andre språk


== Referanser ==
Ramnefjellsfossen

Ramnefjellsfossen (også kjent som Utigardsfossen) er en foss ved Nesdal i Stryn kommune i Vestland fylke. Fossen ligger ved Ramnefjellet som var åstedet for to av Norges største rasulykker.
Fossen ligger i Utigardselva, som er en del av Loenvassdraget. Elven får vann fra Ramnefjellsbreen som er en del av Jostedalsbreen og den renner ut i Loenvannet.
Fossen har et totalt fall på 808 meter fordelt på flere segmenter, hvorav ca. 600 meter er i den bratteste delen. 
Elven er uregulert.


== Se også ==
Rasulykken i Loen i 1905
Rasulykken i Loen i 1936


== Eksterne lenker ==
World waterfall database
Kart med oppstigningsruter
Bilde av fossen
Brennåsen

Brennåsen er et tidligere tettsted i Songdalen i Kristiansand kommune i Agder. Fra 2020 utgjør Nodeland og Brennåsen et felles tettsted. På stedet finnes det blant annet et kjøpesenter (Brennåsen senter), postkontor og bensinstasjon. Boligområdene Kolekniben og Volleberg hører inn under Brennåsen. E39 Kristiansand - Stavanger går gjennom Brennåsen. Fylkesvei 461 begynner her, går gjennom hele Songdalen kommune, gjennom blant annet Laudal og møter E39 igjen i Kvinesdal. Oasen skole ligger på stedet.


== Referanser ==
Eintracht Frankfurt

Eintracht Frankfurt ble stiftet i mars 1899. Laget kommer fra byen Frankfurt am Main i delstaten Hessen i Tyskland. Foreningen er mest kjent for fotball, men har også avdelinger innenfor mange andre idretter. Fotballaget spilte fram til og med 1996 i 1. Bundesliga. Årene 1996-2005 ble preget av vekslende opprykk og nedrykk mellom de to øverste divisjoner. Fra 2012 spiller laget igjen i den høyeste divisjonen.
Klubbens hjemmebane er Deutsche Bank Park (tidligere Waldstadion), som også ble brukt som arena under Fotball-VM 2006.


== Beste resultater ==
Vinner av UEFA-cupen 1979/1980, Europaligaen 2021/22
Seriemester i fotball 1959
Cupmester i fotball 1974, 1975, 1981, 1988, 2018


== Plasseringer ==


== Spillerstall ==
Oppdatert 31. januar 2023


=== Utlånte spillere ===


== Kjente spillere ==

 Stefan Aigner
 Uwe Bein
 Kevin-Prince Boateng
 Erik Durm
 Jürgen Grabowski
 Sébastien Haller
 Bernd Hölzenbein
 Luka Jović
 Andreas Köpke
 Karl-Heinz Körbel
 Filip Kostić
 Andreas Möller
 Oka Nikolov
 Jay-Jay Okocha
 Alfred Pfaff
 Christoph Preuß
 Ante Rebić
 Marco Russ
 André Silva
 Uli Stein
 Kevin Trapp
 Anthony Yeboah


=== Norske spillere ===

 Jørn Andersen
 Tommy Berntsen
 Vadim Demidov
 Jan Åge Fjørtoft
 Tore Pedersen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Eintracht Frankfurt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eintracht Frankfurt – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
informasjon om laget fra kicker.de
Dønski videregående skole

Dønski videregående skole ligger på Dønski i Bærum. Den ble opprettet som Bærum kommunale handelsskole i 1962. Frem til 1974 holdt skolen først til på Gjettum framhaldsskole, deretter på Blommenholm barneskole og til slutt på Jong barneskole. I 1974 flyttet Bærum yrkesskole for handels- og kontorfag inn i eget bygg på Dønski, og her har skolen holdt til siden. I 1976 fikk skolen navnet Dønski videregående skole.
I dag har skolen ca 550 elever og 100 ansatte og tilbyr linjene Studiespesialisering og Idrettsfag. Fram til 2013 hadde skolen også linjen Service og samferdsel, men denne ble lagt ned i årsskiftet 2012/2013.
Skolen ble i april 2016 kåret til Norges 7. beste videregående skole.Skolen har en egen alpint-linje, Dønski alpint. I 2021 var flere av elevene på landslaget: (Aleksander Aamodt Kilde, Henrik Kristoffersen, Atle Lie McGrath, Rasmus Windingstad, Sebastian Foss Solevåg, Adrian Smiseth Sejersted, Leif Kristian Nestvold-Haugen, Halvor Hilde Gunleiksrud, Kajsa Vickhoff Lie, Marte Monsen)


== Programfag ==
Skolen har et bredt utvalg av valgfrie programfag på Studiespesialisering og Idrettsfag.


=== Studiespesialisering ===


==== Realfag ====
Biologi 1 og 2 (fagene alternerere annethvert skoleår)
Fysikk 1 og 2
Kjemi 1 og 2
Matematikk R1 og R2
Matematikk S1 og S2
Teknologi og forskningslære 1 og 2


==== Språk, samfunnsfag og økonomi ====
Entreprenørskap og bedriftsutvikling 1 og 2
Historie og filosofi 1 og 2
Internasjonal engelsk (Vg2)
Markedsføring og ledelse 1 og 2
Psykologi 1 og 2
Rettslære 1 og 2
Samfunnsfaglig engelsk (Vg3)
Samfunnsøkonomi 1 og 2
Sosiologi og sosialantropologi (Vg2)
Sosialkunnskap (Vg3)
Tysk fordypning (Vg3)


=== Idrettsfag ===


==== VG2 ====
Aktivitetslære
Treningslære
Treningsledelse
Toppidrett eller Breddeidrett


==== VG3 ====
Aktivitetslære
Treningslære
Treningsledelse
Idrett og samfunn
Toppidrett eller Breddeidrett


== Rektorer ==
1962–1987 Olav Wigdahl
1987–1995 Gunda Falao Sparre
1995–2006 Truls Bølstad
2006–2008 Knut Jore
2008 – 1. mai 2012 Laila Handelsby
1. mai 2012 – 2018 Hanne Rud
2018– Anders Lindhjem-Godal


== Prosjekter ==
Leksehjelp
Jenter og realfag


== Kjente avgangselever ==
Anders Føyen, brettseiler
Thomas Føyen, brettseiler
Stig Olai Kapskarmo, lokalpolitiker
Cathrine Knudsen, kunstner
Annette Münch, forfatter og redaktør
Rune Velta, skihopper
Peter Bubresko, journalist
Pål Hanssen, bandyspiller


=== Alpinister ===
Henrik Kristoffersen
Atle Lie McGrath
Aleksander Aamodt Kilde
Sebastian Johann Foss Solevåg
Adrian Smiseth Sejersted
Leif Kristian Nestvold-Haugen
Atle Lie McGrath
Rasmus Windingstad
Halvor Hilde Gunleiksrud
Kajsa Vickhoff Lie
Mina Fürst Holtmann
Marte Monsen
Lucas Braathen (1 år)


== Kjente lærere ==
Liv Arnesen, polfarer.
Lasse Glomm, filmregissør
Marianne Storberg, historiker og forfatter


== Litteratur ==
Einar Skage Andersen (red): Dønski videregående skole gjennom 40 år. 2002. ISBN 82-7322-172-5


== Eksterne lenker ==
Dønski videregående skoles side
Artikkel om skolen i Budstikka, april 2016
Albert Barillé

Albert Barillé (født 14. februar 1920, død 5. februar 2009) var en fransk tv-produsent, filmskaper, regissør, animatør og manusforfatter. Han grunnla filmstudioet Procidis og er blant annet kjent for tegnefilmene om «Colargol» og seriene Det var en gang et menneske, Det var en gang - livet og Det var en gang - verdensrommet. Han har også skrevet medisinske dokumentarer, teaterstykker og populærfilosofi.


== Filmografi ==
Colargol (1974)
Det var en gang et menneske (1978)
Det var en gang - verdensrommet (1982)
Det var en gang - livet (1986)
Det var en gang - Amerika (1992)
Det var en gang - oppdagerne (1994)
Det var en gang - Utforskerne (1996)
Det var en gang - jorden (2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Albert Barillé på Internet Movie Database 
(fr) Albert Barillé på Allociné 
(en) Albert Barillé hos The Movie Database 
Biography on www.cinemotions.com
www.procidis.com
Alcona County

Alcona County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger nordøst på den sørlige halvøya ved Huronsjøen og grenser mot Alpena County i nord, Iosco County i sør og mot Oscoda County i vest.
Alcona Countys totale areal er 4 637 km² hvorav 2 891 km² er vann. I 2000 hadde fylket 11 719 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Harrisville. 
Fylket ble grunnlagt i 1840 og het frem til 1843 Negowegon County. Det nåværende navnet er skapt av etnologen Henry Rowe Schoolcraft.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Alcona County, Michigan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Iosco County

Iosco County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger nordøst på den sørlige halvøya ved Huronsjøen og grenser mot Alcona County i nord, Arenac County i sør og mot Ogemaw County i vest.
Iosco Countys totale areal er 4 897 km² hvorav 3 475 km² er vann. I 2000 hadde fylket 27 339 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Tawas City. 
Fylket ble grunnlagt i 1840 og het frem til 1843 Kanotin County. Det nåværende navnet er skapt av etnologen Henry Rowe Schoolcraft.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Iosco County, Michigan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Arenac County

Arenac County er et fylke i den amerikanske delstaten Michigan. Det ligger nordøst på den sørlige halvøya ved Huronsjøen og grenser mot Iosco County i nordøst, Bay County i sør, Gladwin County i vest og mot Ogemaw County i nordvest.
Arenac Countys totale areal er 1 763 km² hvorav 813 km² er vann. I 2000 hadde fylket 17 269 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Standish. 
Fylket ble grunnlagt i 1831 og navnet er skapt av etnologen Henry Rowe Schoolcraft.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Arenac County, Michigan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mellemværftet

Mellemværftet er et skipsverft fra seilskutetida i Kristiansund kommune i Møre og Romsdal; verftet er et industrielt kulturminne som eies og drives av Nordmøre Museum.Mellemværftet ble etablert 1791 i Vågen i Kristiansund og var i kontinuerlig drift til 1978. Verftet har siden 1984 blitt drevet som et skipsverft for veteranskip. Verftet er fredet etter kulturminneloven.
Verftsområdet har tre slipper og en stor verkstedbygning (trolig fra 1872), oppført i bindingsverk utmurt med teglstein, med smie og mekanisk verksted, foruten arbeidsplass under tak for tømmermennene og bolighus for verftets eiere med sine familier. Verftsområdet har dessuten sagbu, materialbod og materialdokk, kai med vippekran og et nyere verkstedbygg. Bekhuset var et lite hus til å koke bek og fåretalg, talgen ble brukt til å smøre slippene. Damprenne til å steame planker hører også til. Verftets eiere bodde i bolighuset (oppført 1890); ifølge folketellingen 1900 bodde det 28 mennesker i husets fire små leiligheter; 16 av disse var barn under 16 år. Tidligere arbeidere ved verftet fortalte at verftet også var lekeplass for barna i Vågen. 
Verftet tjente byens store flåte av små seilskuter, hovedsakelig jakter og galeaser. Disse skipene ble brukt til oppkjøpsfartøyer under de store torskefiskeriene i Nord-Norge. I Kristiansund ble fisken anvendt som råstoff for klippfiskproduksjon. I denne trafikken var ikke hurtighet et avgjørende konkurransefortrinn, slik at seil ble brukt til framdrift helt til 1950-åra. Store deler av året lå fartøyene i opplag i Vågen. Noen fartøyer ble bygd ved verftet, men det meste arbeidet var vedlikehold. 
Ulike fagarbeidere arbeidet på et slikt verft, og de kan deles i to grupper; tømmermennene og snekkerne arbeidet med tre, mens smedene og mekanikerne arbeidet med metall. Verftet hadde også rigger og bek-koker. 
I Vågen i Kristiansund lå på denne tiden tre skipsverft på rad og rekke, Øvre Krana, Nedre Krana og mellom dem Mellemværftet. Omkring disse skipsverftene var det også andre bedrifter som tjente skipsfarten: Reperbaner,  blokkmakere og seilmakere. Vågen i Kristiansund er ett av Riksantikvarens NB-områder.Jekta Pauline fra Steinkjer er et av de mange skip som har vært oppe på slippen på Mellemværftet. 
Mellemværftet ble fredet av Riksantikvaren i 2018. Fredningen omfatter fem bygninger og elleve andre konstruksjoner og byggverk.


== Galleri ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Karl Ragnar Gjertsen: Et Balaklava i Kristiansund. Artikkel i Årbok for Nordmøre.
Karl Ragnar Gjertsen: Mellemværftet i Kristiansund. Skipsverft med verneverdi. Fortidsvern 1986:2.
Mellemverftet.net
«Mellemværftet». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Spor av en fortid. NRK ca.1985
Ljabruveien (Oslo)

Ljabruveien er en vei i Oslo i bydel Nordstrand (7–89, 4–94) og Søndre Nordstrand (91–215, 96A–860). Veien starter i Mosseveien og krysser under Østfoldbanen ved Ljan stasjon. Veien krysser Ljanselva ved Ljabru gård og fortsetter langs Gjersrudbekken til Enebakkveien ved Klemetsrud. Veiens navn ble vedtatt i 1929. Før dette het veien Ljabrochausséen fra den ble anlagt i 1860.


== Referanser ==
Ytste Skotet

Ytste Skotet er et fraflyttet, veiløs og vernet gårdstun  på Skotet i Storfjorden i Møre og Romsdal. Den er en av tre gårder hvor de to andre er Me-skotet og Inste Skotet. Navnet Skotet (uttalt Skøte) betyr høyt, fremspringende land.  


== Driftsform ==
Gården er godt bevart og vedlikeholdt. Den er typisk for den før- industrielle driftsformen som ble nyttet helt opptil vår tid, mangsesysleriet. Ytste skotet er representativ for de gamle driftsformene på fjell- og strandgårdene langs Storfjorden. Fjordfisket var et viktig tilskudd til gårdsdriften. Der ble drevet seterbruk, men i den siste tiden ble ystingen foretatt hjemme på gården. Det ble dyrket bygg og havre og de hadde tømmerskog til eget bruk. For å få nok for drev de utmarsksslått og høyet ble oppbevart i utløer og fraktet hjem på vinterføre. Bygningene og kulturlandskapet, slik det er blitt bevart, gjenspeiler denne driftsformen.


== Historie ==
Stedet nevnes i  Flateyarbok, Formannsogur og Heimskringla. Tradisjonen sier at der var gård i Håkon den godes tid. Etter Svartedøden nevnes gården igjen i 1606. Der finnes også udaterte hustufter på stedet.
Siste brukere var på Ytste skotet Ane Karoline Vidhammar som drev gården sammen med sin sønn Knut Olav og Jenny Olea frem til gården ble fraflyttet i 1954. Stedet lå brakk til 1989 til stedet med 3000 mål ble overdratt til stiftelsen Storfjordens Venner som har rehabilitert bygningene og kulturlandskapet. Stedet er etter hvert blitt tilbakeført til den stand det var i da gården var i drift.


== Fremtid ==
Norsk kulturråd har valgt ut Ytste Skotet til å være ett av ni prosjekter i hele landet som arbeider under emnet «Barn, unge og museum». Gården er blitt et pilotprosjekt og selve vernet forutsetter videreføring av de gamle driftsformene. I sommerhalvåret tar stiftelsen imot skoler og besøkende og holder kurs. Her er muligheter for innkvartering og servering.


== Eierskap og forvaltning ==
Foreningen Storfjordens Venner eier Ytste Skotet og har stått for restaureringen av gården. 
Stiftelsen Ytste Skotet forvalter gården. Stiftelsen står for drift og vedlikehold, og er arbeidsgiver for daglig leder.
Ytre Skotet er en avdeling av Stiftinga Sunnmøre Museum.


== Adkomst ==
Adkomst med båt. Båttransport  Dyrkorn – Skotet kan bestilles.  Man kan også nå stedet på et par timer til fots over fjellet fra Ramstaddalen i Sykkylven.


== Fra Ytste Skotet ==

		
		
		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
Olavsrosa Arkivert 11. mars 2007 hos Wayback Machine.
Stiftinga Ytste Skotet
Ytste Skotet
Ytste Skotet, eit levande museum
Sunnmøre museum.no
Freden i Brömsebro

Freden i Brömsebro den 13. augustjul./ 23. august 1645greg. gjorde en slutt på den såkalte Hannibalfeiden mellom Danmark-Norge og Sverige som hadde pågått siden 1643. Ved denne fredsavtalen ble store landområder avgitt fra Danmark-Norge til Sverige. Disse var 
Jämtland, Herjedalen avgitt fra riksdelen Norge, og Halland for 30 år, Gotland og Øsel fra riksdelen Danmark.Fredsforhandlingene ble innledet på initiativ fra Frankrike, som i januar 1644 sendte diplomaten Gaspard Coignet de la Thuilerie. Den 25. desember 1644jul./ 4. januar 1645greg. lyktes han i å få partene til å signere en traktat om at de innledende fredsforhandlinger skulle finne sted i Brömsebro i februar 1645. 
Det første møtet ble holdt den 8.jul./ 18. februar 1645greg. ved grensesteinen på den lille holmen i Landabäcken i Brömsebro. Deretter foregikk forhandlingene gjennom at de la Thuilerie reiste mellom svenskenes leir i Söderåkra og danskenes leir i Kristianopel. Axel Oxenstierna ledet forhandlingene fra svensk side og Corfitz Ulfeldt representerte den dansk-norske siden. Den 13.jul./ 23. augustgreg. møttes meglerne på nytt ved grensesteinen for å overlevere den av kongene signerte traktaten. 
De militære fremgangene i krigen for Sverige førte til harde svenske krav. Freden innebar territorielt at Danmark-Norge avstod Jämtland og Härjedalen, samt de to Østersjø-øyene Gotland og Øsel, til Sverige. I tillegg fikk Sverige også Halland i 30 år. 
Idre og Särna var kommet på svenske hender i 1644, men var likevel ikke en del av fredstraktaten. Først ved en særskilt avtale i 1751 ble disse områdene i Dalarna formelt svenske.
Forøvrig ble retten til tollfri passasje gjennom Øresund utvidet til alle Sveriges provinser, slik at alle svenske skip slapp å betale øresundstollen. Hamburg ble befridd fra betaling av Elben-tollen, en toll som byen frem til da måtte yte til fyrsterkebispedømmet Bremen.


== Se også ==
Første fred i Brømsebro (1541)
Dansk-svenske kriger


== Referanser ==