jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Liste over Russlands presidenter

Liste over Russlands presidenter er en liste over presidenter (russisk: Президент России) og statsledere med lignende posisjoner i Russland siden 1917.
Etter den russiske revolusjon i 1917 ble Sovjetunionens kommunistiske parti tildelt en «ledende rolle» som styrende organ i Sovjetunionen. Politbyrået var kommunistpartiets øverste ledelse, og hadde den utøvende makten. Kommunistpartiets generalsekretær ble derfor i Europa og USA omtalt som «Sovjetunionens leder». Kommunistpartiets «ledende rolle» som styrende organ ble opphevet av Mikhail Gorbatsjov den 13. mars 1990.
Formannen av det øverste sovjet i Sovjetunionen ble utnevnt av Politbyrået, med varierende titler. Tittelen «Sovjetunionens president» ble tatt i bruk av Mikhail Gorbatsjov den 15. mars 1990. Av denne grunn tilsvarte formannen av det øverste sovjet av den Russiske SFSR embedet president. Den siste formann av det øverste Sovjet, Boris Jeltsin, ble også den første president av Den russiske føderasjon etter Sovjetunionens oppløsning.


== Formenn av Kommunistpartiet i den Russiske SFSR (1956-1991) ==
Kommunistpartiet i den Russiske SFSR hadde en «ledende rolle» som styrende organ, og dets formann var derfor leder av den Russiske SFSR.


== Formenn av den Russiske SFSR (1917-1991) ==

I perioden 25. oktober – 9. november 1917 brukte  kommunistene vekselvis to forskjellige navn, på det som etter hvert ble hetende «det øverste sovjet»:

«Den militære revolusjonskomité av Petrograd-konsilet for arbeidernes og soldatenes stedfortredere» (russisk: Военно-революционный комитет Петроградского Совета рабочих и солдатских депутатов og Всероссийский съезд Советов рабочих, Voenno-revolyutsionnyj komitet Petrogradskogo Soveta rabochikh i soldatskikh deputatov og Vserossijskij s'ezd Sovetov rabochikh)
«Den all-russiske kongress for arbeidere, soldater og bøndenes stedfortredere» (russisk: Всероссийский съезд Советов рабочих, солдатских и крестьянских депутатов, Vserossijskij s'ezd Sovetov rabochikh, soldatskikh i krest'yanskikh deputatov)


== Presidenter av Den russiske føderasjon (1991–) ==

Russisk: Президент Российской Федерации (Prezident Rossijskoj Federatsii)

a^   I perioden 10. juli 1991 – 25. desember 1991 tjente Jeltsin som president for Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk i Sovjetunionen.


== Se også ==
Liste over Russlands statsministre
Neil Kinnock

Neil Gordon Kinnock, Baron Kinnock of Bedwellty in the County of Gwent, (født 28. mars 1942 i Tredegar i South Wales) er en britisk politiker. Han var leder for det britiske arbeiderpartiet, Labour Party, i perioden 1983–1992, i perioden 1995–2004 var han medlem av Europakommisjonen. Mellom 1999 og 2009 var han president av University of Cardiff og mellom 2004 og 2009 ledet han også British Council.


== Biografi ==
Etter studier i historie og pedagogikk ved universitetet i Cardiff ble Kinnock i 1970 innvalgt i det britiske underhuset for Labour. Han var formann for en rekke utvalg i parlamentet. I 1980 ble han medlem av Labours skyggekabinett. Han ble leder for opposisjonen i Underhuset og formann for Labour i 1983, mens Roy Hattersley ble nestleder. Etter å ha tapt to valg, sist i 1992 mot John Major, trakk han seg som opposisjonsleder.
I 1995 ble Kinnock medlem av Europakommisjonen, og hadde frem til 1999 ansvar for transport. Fra 1999 var han visepresident og hadde ansvar for administrasjon og forvaltning.
Neil Kinnock er nestleder i Den sosialistiske internasjonale. Han er gift med europapolitikeren Glenys Kinnock og har to barn. Deres sønn Stephen Kinnock er gift med den tidligere danske statsministeren, Helle Thorning-Schmidt, som også var leder for det danske sosialdemokratiske partiet. I 2005 ble Neil Kinnock utnevnt til life peer som baron Kinnock.
Kinnock ble i 2014 utnevnt til 2. klasse (sølv) av den sørafrikanske Ordenen O. R. Tambos følgesvenner for sin innsats mot apartheid.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Neil Kinnock – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Neil Kinnock hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Neil Kinnock hos The Peerage
Cardsharing

Cardsharing er en metode for å dele dekrypteringsnøklene som trengs for å se en bestemt kanal fra en tilbyder på sin paraboltuner. Ettersom signalene som dekrypteres tilhører betalingstjenester er cardsharing forbudt etter Almindelig borgerlig Straffelovs § 262: «Den som ved å bryte en beskyttelse eller på annen måte rettstridig skaffer seg en vinning ved å få tilgang til fjernsyns- eller radiosignaler, straffes med bøter eller fengsel i inntil 1 år.» Metoden baserer seg på tjener-/klientmodellen, hvor en maskin deler ut ressurser som andre maskiner trenger, en teknikk som også kan brukes til lovlige formål.
Det er utarbeidet emulatorer som kan kjøres på en vanlig PC, fortrinnsvis satt opp som dedikert server. Da cardsharing forutsetter at en deltager har et betalt abonnement skjer det oftest mellom venner, og ikke gjennom større nettjenester. 
I Skandinavia driver Scandinavian Pay-TV Organisations against Piracy (STOP) kontroller for å avdekke bruk av cardsharing eller piratkort. Dette gjøres med peilebiler som finner steder som tar inn signalene uten at det er registrert abonnement


== Referanser ==
Paul-Henri-Benjamin d’Estournelles de Constant

Paul-Henri-Benjamin Baluet d'Estournelles, baron de Constant de Rébecque (født 22. november 1852 i La Flèche, død 15. mai 1924 i Paris) var en fransk diplomat og politiker. Han ble tildelt Nobels fredspris i 1909.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han ble født i La Flèche (Sarthe) i Loiredalen i en gammel aristokratisk familie som kan spore slekten tilbake til korsfarene i middelalderen. Den kjente forfatteren og politikeren fra den franske revolusjonen Benjamin Constant var hans grandonkel. 


=== Diplomat ===
Etter å ha studert jus og orientalske språk ved Lycée Louis-le-Grand i Paris, gikk d'Estournelles de Constant inn i en diplomatisk karriere i 1876.
d'Estournelles de Constant dedikerte seg til å forbedre internasjonale forhold. Han var medlem av Den permanente rett for voldgiftsdom (PCA) i Haag fra 1900. Han representerte Frankrike ved både fredskonferansen i Haag i 1898 og 1907, og skisserte en visjon for en europeisk sammenslutning.


=== Politiker ===
d'Estournelles de Constant forlot sin diplomatiske karriere i 1895 og lot seg velge til det franske  deputertkammeret for venstresiden. Etter å ha blitt senator i 1904 viet han seg særlig til utenrikspolitiske saker og kolonispørsmål, og ble en varm forkjemper for voldgift og fred. Han hevdet for parlamentet nødvendigheten av internasjonal avrustning, og ivret for at Frankrike skulle ta initiativet til en slik. Estournelles de Constant var fransk representant i Haag i 1899 og 1907 og mottok i 1909 halve Nobels fredspris. Han besøkte samme år Skandinavia.


=== Forfatter ===
Som forfatter skrev d'Estournelles de Constant historiske og politiske verker og forsøkte seg også som dramatiker for teateret. I tillegg var han bidragsyter for dagsavisene Le Temps, La Revue de Paris og La Revue des deux mondes.
Han giftet seg med amerikanske Daisy Sedgwick-Berend, og han reiste omfattende og skrev om USA.
Blant Estournelles verk merkes særlig La politique française en Tunisie. Le protectorat et ses origines (1891) og Les États-Unis d'Amérique (1913).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobels fredspris 1909 hos Nobelprize.org
(en) Paul-Henri-Benjamin d’Estournelles de Constant hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobels fredspris 1909
Tobias Michael Carel Asser

Tobias Michael Carel Asser (født 28. april 1838 i Amsterdam 8 Nederland, død 29. juli 1913 i Haag) var en nederlandsk jurist. Han ble tildelt Nobels fredspris i 1911.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Tobias Asser var av jødisk bakgrunn. Han var sønn av Carel Daniel Asser (1813–85), og sønnesønn av Carel Asser (1780-1836). 


=== Karriere ===
Han ble i 1862 lærer i rettsvitenskap ved Amsterdams atheneum og var 1876-93 juris professor ved Universiteit van Amsterdam. Han var spedialist på folkerett og arbeidet for fredelig samforstand mellom folkene, deltok i viktige diplomatiske konferanser og var medstifter i 1873 av Institut de droit international samt ble i 1906 dets æresmedlem. 
I år 1893 ble han medlem av Nederlands statsråd og 1904 minister de staat (en ærestittel). Han vant seg et navn som autoritet på den internasjonale privatrettens område og tok også initiativ til konferanser i internasjonal rett. Der var han med på å behandle domstolens første tvistesak mellom st stter, vedrørende Fondo Piadoso de las Californias. 
Han var i 1899 en av Nederlands representanter ved fredskonferansen i Haag og fra 1900 medlem av Den faste voldgiftsdomstolen i samme by. Han var i 1907 en av Nederlands mrepresentanter ved den andre Haagkonferansen og mottok i 1911 Nobels fredspris sammen med Alfred Fried.


== Bibliografi i urval ==
Schets van het internationaal privaatregt (1879, översatt till flere språk)
Schets van het nederlandsche handelsrecht (nionde upplagan 1901)
La codification du droit international privé (I, 1901)


== Referanser ==


== Kilder ==
Asser, Tobias Michael Carel i Nordisk familjebok (2. utgave, 1904)
(sv) Asser, T.M.C. i Nordisk familjebok (2. utgave, 1922)
Svensk uppslagsbok, Lund 1929


== Eksterne lenker ==
(en) Tobias Asser – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tobias Asser – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nobels fredspris 1911 hos Nobelprize.org
(en) Tobias Michael Carel Asser hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobels fredspris 1911
Apache Software Foundation

Apache Software Foundation (ASF) er en ideell organisasjon grunnlagt i 1999, som støtter en rekke prosjekter basert på åpen kildekode. Av disse er Apache HTTP Server og Apache OpenOffice mest kjent, men innen Java-miljøet har også prosjekter som Ant, Struts, Solr og Tomcat oppnådd meget stor popularitet.


== Prosjekter ==
Apache HTTP Server: Webserver
Apache OpenOffice: Kontorprogramvare med tekstbehandler, regneark, presentasjon osv.
Ant: Java-basert verktøy for å bygge kode
Struts: Web-applikasjons rammeverk for Java
Tomcat: En applikasjonstjener for Java webapplikasjoner
Maven: Et byggeverktøy for Java programmerere
Tapestry: Et åpen kildekode rammeverk for å lage dynamiske, robuste web-applikasjoner i Java
Solr: En skalerbar søkemotor
Lucene: Et programvarebibliotek for informasjonsgjenfinning


== Apache lisensen ==
Felles for alle prosjektene i Apache er at de benytter Apache-lisensen, en fri programvarelisens som legger veldig få begrensninger på bruk annet enn å distribuere en kopi av lisensen og respektere varemerker.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Apache Software Foundation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Léon Bourgeois

Léon Victor Auguste Bourgeois (født 21. mai 1851 i Paris, død 29. september 1925 i Épernay) var en fransk politiker, blant annet statsminister og president for Folkeforbundet. Han ble tildelt Nobels fredspris i 1920. Han var også en produktiv skulptør.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn, tidlig karriere ===
Léon Victor Bourgeois kom fra en jødisk familie. Faren var urmaker. Etter vanlig skolegang fikk Léon kjøpmannsutdannelse, og etter dette tok han juridiske studier ved Universitetet i Paris. 
Deretter virket han en kort stund som advokat. Han ble i 1882 prefekt for departmentet Tarn og i 1885 øverste forvaltningsembedsmann i Haute-Garonne.
I 1886 ble han direktør i det franske innenriksministeriet. I 1887 ble han politiprefekt i Paris. 


=== Rikspolitiker ===
I 1888 ble han deputert for Marne, og tilhørte som sådan opposisjonen mot general Georges Boulanger og sluttet seg til venstreradikalernes parti. I 1888 ble han understatssekretrær i innenriksministeriet under ministeren Charles Floquet.  
Han var en av de viktigste politikerne under den tredje republikk og innehadde en rekke ministerposter mellom åren 1890 og 1917, blant annet statsminister 1895-1896, innenriksminister 1890 og 1895-1896, justisminister 1892-1893, arbeidsmarkedsminister 1912-14 undervisningsminister 1890-1896 og utenriksminister 1896, 1906 og 1914. Han var 1902-03 president for deputertkammeret, og fra 1905 senator. Dessuten ble han i 1903 utnevnt til medlem av den internasjonale tvistemålsdomstolen i Haag. Han var også Frankrikes første delegerte ved konferansene i Haag 1897 og 1907. 
Bourgeois ble 13. oktober 1906 tildelt storkors av St. Olavs Orden.


=== Folkeforbundet ===

Bourgeois regnes som en av Folkeforbundets åndelige forfedre. I 1918 ble han medlem av en regjeringskommisjon for utarbeidelsen av planer for et slikt folkeforbund. Da dette ble en realitet i 1919, krevde han at det skulle ha en sterk eksekutiv kraft i form av en egen militær- og politimyndighet, for slik å kunne gjøre sine anliggender gjeldende. Men dette opplegget ble som kjent avvist, fremfor alt av Storbritannia. 
I 1920 ble Bourgeois valgt til Folkeforbundets første president. For dette arbeide mottok han Nobels fredspris i 1920.  Fra 1920 til 1923 var han også president for det franske senat. Deretter trakk han seg ut av politikken, grunnet sitt stadig mer sviktende syn og andre helseproblemer, og han døde i 1925.


== Verker i utvalg ==
Blant hans skrifter kan nevnes Solidarité (1896), L'éducation de la démocratie française (1897), Essai d'une philosophie de la solidarité (1902), og L'oeuvre de la Sociéte de nations (1920-23).
Siden barndommen hadde Léon Bourgeois vært lidenskapelig kunstinteressert. Flere av hans egne verker som skulptør er i Musée des beaux-arts et d'archéologie de Châlons-en-Champagne.

Verker av Léon Bourgeois
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«The Nobel Peace Prize 1920». Besøkt 28. september 2015. 
«Léon Bourgeois - Facts». Besøkt 28. september 2015. 
Léon Bourgeois (1851-1925) – prisvinnere hos nobeliana.com
Hjellvik

Hjellvik er ei bygd ved Osterfjorden, nord på Osterøya i Osterøy kommune i Nordhordland. Postadressen er Valestrandsfossen.
På Hjellvik lå Hjellvik skule som i snitt hadde femti elever fordelt på tre klasser i 1-7 klasse. Skolen hadde nynorsk som hovedmål. I 2013 ble flere barneskoler på Osterøy lagt ned, deriblant Hjellvik. Stedet har også et eget idrettslag, Hjellvik Idrettslag, som ble stiftet som Hjellvikvåg Idrettslag i 1959. På tettstedets idrettsplass, Hjellvik idrettsplass, spiller Valestrand Hjellvik FK av og til hjemmekamper. Valestrand Hjellvik FK ble stiftet 2. november 1992, da Valestrand Idrettsforening (VIF) og fotballgruppen til Hjellvik Idrettslag ble slått sammen.
Hjellvik er også kalt Hjelvik eller Hjellvikvåg.


== Eksterne lenker ==
Om Hjellvik på fallingrain.com
Mer informasjon om Hjellvik skule hos PEDLEX Norsk Skoleinformasjon
New York Knicks

New York Knickerbockers, oftest omtalt som New York Knicks, er et basketballag i den amerikanske proffligaen NBA.
Knicks er et av tre lag som har eksistert siden NBA ble grunnlagt i 1946; de andre to er Boston Celtics og Golden State Warriors (opprinnelig Philadelphia Warriors). De har to NBA-mesterskap, fra 1970 og 1973.
Berømte spillere gjennom tidene inkluderer Patrick Ewing og Bill Bradley. Bradley ble senere politiker og var senator for New Jersey fra 1979 til 1997.


== Spillerstall ==
Sist oppdatert 2. april 2014


== Hall of Fame ==
De følgende 23 personene har hatt tilknytning til klubben, og er innvalgt i Naismith Memorial Basketball Hall of Fame:

William W. «Bill» Bradley
Walter «Walt» Bellamy
Hubie Brown
Larry Brown
David A. «Dave» DeBusschere
Patrick A. Ewing
Walter «Walt» Frazier
Harry J. Gallatin
Thomas J. «Tom» Gola
Richie Guerin
Red Holzman
Edward S. «Ned» Irish
Bernard King
Jerry R. Lucas
Slater Martin
Robert A. «Bob» McAdoo
Richard J. «Dick» McGuire
Vernon «Earl» Monroe
Rick Pitino
Willis Reed
Pat Riley
Isiah L. Thomas
Lenny Wilkens


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) New York Knicks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gaupås

Gaupås er en liten bygd i Bergen, et gårdslandskap mellom Åsane og Ytre Arna, ved Haugland. På Gaupås finner man også Arna Stadion, hjemmebanen til blant annet Arna-Bjørnar.
Det ble i 2007 hevdet at spor av gaupe hadde blitt funnet på Gaupås, etter at man lenge mente kattedyret var fordrevet fra området. Gaupås listes blant inngrepsfrie naturområder (INON-områder) i Hordaland.
Et våtmarkssystem bestående av Kalsås-, Kolhus- og Beitelsvatnet er et viktig rasteområde for andefugl i trekktid og om vinteren. Sjeldenheter som elvesanger og gresshoppesanger er også observert ved Beitelsvatnet. Våtmarkssystemet møtes i Gaupåsvatnet, og blir til Blindheimselven (Elve) som renner gjennom Ytre Arna. Peter Jebsen kjøpte elven i 1845 for to hundre spesiedaler, og grunnla Arne Fabrikker. Vannet fra Gaupås drev landets første mekaniserte bomullsveveri.
På Gaupås var det også tyske luftvernstillinger under krigen. Restene av disse bunkerne kan finnes på Gaupåsåsen rett ved siden av Gaupåsvatnet.

		


== Referanser ==
Maldon (distrikt)

Maldon er et administrativt distrikt i Essex, England. Det har navn etter administrasjonssenteret Maldon. Distriktet dekker Dengie-halvøya og et område nord for elven Blackwater. 
Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved at Maldon og Burnham-on-Crouch ble slått sammen med Maldon landdistrikt. 
Distriktet har et areal på 358,77 km² og hadde 61 629 innbyggere i 2011.


== Steder i distriktet ==
Burnham-on-Crouch
Maldon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Maldon District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lars Holst

Lars Kristian Holst (født 22. november 1848 i Bergen, død 31. mai 1915 i Kristiania) var Venstre-mann og redaktør i avisen Dagbladet på slutten av 1800-tallet.

Han ble cand.jur. i 1871, og var ansatt i Bergens Tidende fra 1872 til 1883 før han tiltrådte som sjefredaktør i Dagbladet i 1883.  Han forble i denne stillingen frem til 1898. I 1884 var han medstifter av Norsk Kvinnesaksforening, der hans forgjenger i Dagbladet Hagbart Berner ble leder. Deretter ble han justissekretær i Kristiania byrett, samtidig som han fortsatte den politiske virksomhet han hadde bedrevet som redaktør i Dagbladet, nå blant annet som teaterkritiker og politisk skribent i Stavanger Aftenblad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lars Kristian Holst hos Store norske leksikon
Utdypningsartikkel om Lars Holst hos Store norske leksikon
Uffizi

Uffizi (italiensk: Galleria degli Uffizi) er et palass i Firenze som inneholder et av de eldste og mest kjente kunstmuseer i verden.


== Museet og dets historie ==
Giorgio Vasari startet byggingen av palasset i 1560 på oppdrag fra Cosimo I de' Medici som administrasjonskontorer. Navnet Uffizi betyr kontor. Bygget stod ferdig i 1581. Ettersom årene gikk ble deler av palasset brukt som lagerplass for noen av de mange kunstgjenstander som Mediciene samlet seg. Etter Medicienes styre var over, forble kunstskattene i Firenze, og et av verdens første museer ble skapt. Galleriet hadde vært åpent for besøkende på forespørsel siden det 16. århundre og i 1765 ble det offisielt åpnet for publikum.
Ettersom samlingen er så enorm, er deler av den flyttet til andre museer i Firenze. Dette gjelder f.eks. noen berømte statuer som befinner seg i Bargello. For tiden pågår et prosjekt for å utvide utstillingslokalene fra ca. 6 000 m²  til nesten 13 000 m². Dette vil gjøre det mulig for publikum å se mange kunstverk som hittil normalt har vært i magasinene.
I 1993 eksploderte en bilbombe som drepte fem mennesker og skadet palasset. Det er fortsatt ikke klart hva som var bakgrunn for bomben, men mafiaen mistenkes. Bombens skader er reparert, med unntak av noen fresker som det ikke var mulig å reparere.
I dag er Uffizi en av de mest populære turistattraksjonene i Firenze. I høysesongen (verst er juli) kan ventetiden for å komme inn være opp til fem timer, men noe kortere for de som har forhåndsbestilt billetter.


== Samlingene ==

Et lite utvalg av verkene:

Cimabue («Maestà»)
Duccio («Maestà»)
Giotto («Ognissanti Madonna», «Badia-polyptyk»)
Simone Martini («Bebudelsen»)
Paolo Uccello («Slaget ved San Romano»)
Piero della Francesca («Diptyk med hertug Federico da Montefeltro» og «…heruginne Battista Sforza av Urbino»)
Fra Filippo Lippi («Madonna og Barnet» og «Madonna med to engler»)
Sandro Botticelli («Primavera», «Venus' fødsel», «Kongenes tilbedelse» og flere)
Hugo van der Goes («Portinari-triptyket»)
Leonardo da Vinci («Kristi dåp», «Bebudelsen», «Kongenes tilbedelse»)
Piero di Cosimo («Perseus frigjør Andromeda»)
Albrecht Dürer («Kongenes tilbedelse»)
Michelangelo («Doni Tondo»)
Rafael («Madonna med stillits, portrett av pave Leo X med kardinal Giulio de' Medici og Luigi de Rossi)
Tizian («Flora», «Venus fra Urbino»)
Parmigianino («Madonna med den lange halsen»)
Caravaggio («Baccus», «Isaks offer», «Medusa»)


== Eksterne lenker ==
(mul) Offisielt nettsted 
(en) Uffizi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Galleria degli Uffizi – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Palazzo degli Uffizi, Florence virtuell virkelighet
Redaktør Lynge

Redaktør Lynge er en roman av Knut Hamsun som ble utgitt i 1893. Den var den første av Hamsuns romaner som måtte bestilles i nytt opplag, og det allerede etter én uke. Med Redaktør Lynge går Hamsun bort fra den psykologiske romanen han gjorde seg bemerket med i Sult og Mysterier, og tar i stedet for seg politiske emner.
Hovedpersonen i boken, redaktør Lynge i avisen Gazetten, er en åpenbar karikatur av Olaf Thommessen, som var redaktør i Verdens Gang da boken ble skrevet.
I det eksemplaret Hamsun sendte til sin venn i Bergen, Køhler Olsen, skrev han som dedikasjon: «Dette Arbejde er fra de Dage da jeg mente mig kaldet til at tryte andre.» (Verbet tryte betyr visstnok «å gjøre slutt på».) Eksemplaret befinner seg i dag på universitetsbiblioteket i Bergen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Utgaven fra 1893 hos Nasjonalbiblioteket.
Tråler

En tråler er et fiskefartøy bygd for å føre en trål, et sekkeforma nett som slepes langs bunnen eller i vannet etter fartøyet. 
Før motoralderen fantes seiltrålere som kunne operere på 55 til 75 meters dyp. Moderne fartøyer tråler på opptil 1 000 meters dyp, men det er gjort forsøk med tråling på enda større dyp. Trålere varierer mye i størrelse; en vanlig størrelse er 2 000-3 000 tonn. Reketrålere er betydelig mindre.
Tråleren er utstyrt med en stor port (trålport) akterut, som trålen slippes ut og hales inn gjennom. Fryseanlegg om bord tillater trålere å operere i åpent hav i uker av gangen. Trålere med fileteringsanlegg eller andre anlegg for foredling av fangsten om bord benevnes fabrikktrålere.


== Litteratur ==
Ludvig Karlsen: Redskapslære og fangstteknologi ISBN 82-529-1791-7
Karlsen, Gjøsæter, Hamre: Fiskeriteknolgi ISBN 82-529-2387-9
Karlsen, Kjeldsberg, Sandnes, Hay, Juul (red.): Båten, bruket og fangsten ISBN 978-82-8090-020-3
Tabernakel

For Tabernakelet i Bibelen, se Tabernakelet
Tabernakel (latin tabernaculum = «telt» eller «brakke», egentlig diminutiv av taberna = bod) er et alterskap i en katolsk kirke for oppbevaring av nattverdsbrødet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten.; Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0


== Eksterne lenker ==
Ordnet DK