jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Odd Arvid Eilertsen

Odd Arvid Eilertsen, kjent under navnet OddA (født 12. mai 1956), er en nordnorsk all-round musiker  (kontrabass og gitar). 
Freelancemusiker siden 1973. Han var opprinnelig bassist og gitarist i Tromsøgruppa Erter, Kjøtt og Flesk, et folk-rockband  tidlig på 1970-tallet, Er bassist i Nordnorsk Visegruppe som mellom 1975 og 1980 utga to plater (Rav og Rækling og Hei Løsti) som fikk stor betydning for den såkalte  visebølgen på 1970- og 80-tallet. NNVG fikk Prøysenprisen i 1977 og gruppa er ennå aktiv og spiller fra tid til annen konserter. OddA sitt virke som freelancer har vært omfattende, teatermusiker / musikalsk leder på en rekke produksjoner ved Hålogaland Teater, Nordland Teater og Beaviaas Sami Theater og NRK. Han har skrevet musikk til spillefilmer, TV-serier og kortfilmer. Har jobbet som studiomusiker og produsent på en rekke plateinnspillinger. Har turnert med mange av nordnorsk musikklivs artister; Sverre Kjelsberg, Ragnar Olsen, Steinar Albrigtsen, Jørn Hoel, Trygve Hoff, Tove Karoline Knutsen og Nøkken. Gikk i 2000, etter nesten 30 år, over i det noen kaller skikkelig jobb, og var med på oppbyggingen av Kulturavdelingen ved Universitetssykehuset (UNN) i Tromsø. Jobber idag som produsent for Landsdelsmusikerne i Kultur i Troms i Harstad. Gjør strøjobber ved siden i forskjellige musikksjangre.    
Han fikk Gammleng-prisen i klassen studiomusiker i 1999.


== Diskografi ==
Åpne dører (1988), med Sverre Kjelsberg og Tor Kjelsberg


=== Erter, Kjøtt og Flesk ===
Husmannskost (1973)
Live i studio! (2012)


=== Nordnorsk Visegruppe ===
Rav og Rekling (1977)
Hei løsti (1979)


=== Nøkken ===
Tusen lys (2004)


=== Deltar på ===
Sverre Kjelsberg: Etter mørketia (1979)
Sverre Kjelsberg & Tage Löf: Kära Syster (1980)
Malvin Skulbru: Ikke så mykje men, litt a' kvert... (1982)
Sverre Kjelsberg: Sverre (1982)
Dag Kajander: Den underlige sang (1982)
Jan Arvid Johansen: Rusfri rus/Klubben bakom domus (1983)
Nøkkeldilla Sørensen: Nøkkeldilla Sørensen (1984)
Forente artister: Sammen for livet (1985)
Ragnar Olsen & Sverre Kjelsberg: Den glade pessimisten (1987)
Siri Kvambe Berg, Trine Kvambe & Sissel Kvambe: Hold dere fast! (1987)
Ragnar Olsen: Polarlys (1993)
Dag Kajander: Sanger fra Lofoten (1995)
Susanne Lundeng: Ættesyn (1997)
Boknakaran: På kryss og ters (1999)
Marit Mathiesen: 11 sanger til (2001)
Sverre Kjelsberg: Større kraft enn krutt (2005)
Tore Morten Andreassen: Ord og stemninger (feat. Prosjekt Obstfelder) (2011)


== Eksterne lenker ==
(en) Odd Arvid Eilertsen på Internet Movie Database 
(en) Odd Arvid Eilertsen på Discogs
Sektormine

En sektormine eller sektorladning er en rettet sprengladning som vanligvis utløses på kommando. En sektormine kan utløses ved hjelp av snubletråd. Den defineres da som en antipersonellmine og er dermed forbudt etter Minekonvensjonen. Den har virkning innenfor en sektor på omtrent 60° foran våpenet, hvor en eksplosjon kaster fra hundrevis av små stålkuler.  Våpenet brukes nesten utelukkende mot personell.  
Det eksisterer en rekke forskjellige typer sektorminer.  Den mest kjente er den amerikanske Mine, AntiPersonnel, M18A1, også kjent under kallenavnet Claymore.  Andre eksempler er fra den tidligere Sovjetunionen MON-50, MON-90, MON-100, MON-200; fra Israel No. 6; Fra Frankrike MAPED F1 og fra Sør-Afrika Mini MS-803.


== Eksterne lenker ==
(en) Claymore mines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Svestad

Svestad er et lite sted på Nesoddens vestside ved Oslofjorden, mellom tettstedene Fjellstrand i nord, og Fagerstrand i sør. Stedet har navn etter gården Svestad, som ligger lenger øst over skogen.
Fylkesvei 157 passerer Svestad. Sør for Svestad følger veien i hovedssak kysten, men nordover går de bratte Svestadbakkene opp til platået hundre meter høyere i terrenget. I øvre del av åsen ligger mange helårsboliger, mens bebyggelsen langs strandsonen er ispedd en del sommerboliger.
Opprinnelig var det nede ved sjøen bare to bosettinger, Granerudstøa og Svestadstøa. I Granerudstøa ble det fra 1912 anlagt et oljeanlegg, Norsk-Engelsk Mineralolje Aktieselskab. Dette ble senere tankanlegg for Shell. Oljeanlegget ga grunnlag for arbeidsplasser og ny bebyggelse.
Ved Svestadstøa foregikk i tiden rundt forrige århundreskifte utskiping av is. Den opprinnelige Svestad brygge som ligger her, ble anløpt av Nesoddbåten, og ga fastboende og sommergjester kort reise til Oslo. Ved Svestad brygge fantes frem til utpå 1960-tallet en liten landhandel. Denne landhandelen ble i 1958-1959 brukt til innspilling av noen scener til Ivo Caprinos første spillefilm for barn, Ugler i mosen.
Ved Granerudstøa på Svestad ligger idag Falck-Nutecs maritime sikkerhetssenter/skole, samt en håndfull mindre næringsvirksomheter. Området er under utvikling av Aspelin Ramm, som har planer om å etablere et hotell og flere boliger på området, samt videreutvikle Svestad Marinepark som næringsområde. Dette området kalles idag også Svestad brygge, til mulig forveksling med det gamle bryggestedet noen hundre meter lenger syd.
Ved Granerudstøa ligger også inntil nylig teaterbåten MS «Innvik», som havarerte i en storm 6. desember 2013.


== Referanser ==
Christo og Jeanne-Claude

Christo og Jeanne-Claude var et amerikansk kunstnerektepar. Christo og Jeanne-Claude jobbet med stedsbundet installasjonskunst i form av innpakkede objekter, bygninger og landskapsformasjoner. Deres enorme installasjoner påvirker ofte hele miljøet, eller landskapet, rundt dem. Paret er kjent for sine skulpturer hvor de gjør bruk av store tekstiler, både i og utenfor byer.


== Christo ==
Christo (født Hristo YVladimirov Javasjev, bulgarsk: Христо Явашев) ble født 13. juni 1935 i Gabrovo i Bulgaria. Christo døde i sitt hjem i New York den 31. mai 2020, i en alder av 84 år.


== Jeanne-Claude ==
Jeanne-Claude Denat de Guillebon ble født 13. juni 1935 i Casablanca i Marokko i en fransk militærfamilie. Hun døde den 18. november 2009 i New York.


== Felles kunstnerskap ==
Kunstnerne møttes i Paris i 1958, og fikk en sønn, Cyril, som ble født i 1960. Cyril er dikter og har publisert flere diktsamlinger. Christo og Jeanne-Claude flyttet til New York i 1963.
I sine arbeider pakket de blant annet inn Riksdagen i Berlin og broen Pont Neuf i Paris. De stod også bak installasjonen The Gates i New Yorks Central Park. Christo og Jeanne-Claude fremholdt at meningen ved deres kunst er å gjøre verden til et vakrere sted, eller å gi folk en mulighet til å se et gammelt landskap på en ny måte.Christos innpakkede kunst har blitt kalt for empaquetage (fransk for «innpakning»).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Christo and Jeanne-Claude – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christo – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christo og Jeanne-Claude på Internet Movie Database
Nitelva

Nitelva er en elv som har sitt utspring ved Grua der den faller raskt ned til Harestuvatnet i søndre del av Lunner kommune på Hadeland i Viken fylke. Elven renner herfra rolig sørover og ender i Svellet i nordenden av Øyeren. Den har da tilbakelagt en strekning på ca. 37 km, og har hatt et fall på ca. 30 meter. Elven er hovedelv til Nitelvvassdraget og tilhører Oslomarkavassdragene og har et nedbørfelt på 486 km², hele vassdraget har 1183 km², Leiravassdraget medregnet.
Den nordre delen av Nitelva renner gjennom Hakadal og kalles der Hakadalselva. Ferden mot Øyeren starter i brusende stryk og går over i en bred, rolig og meandrerende flod gjennom Nittedal. De siste kilometrene danner elven et skille mellom Lillestrøm og Rælingen kommuner, først som en miljøskapende del av Lillestrøm by og Øvre Rælingen med turveier på begge bredder, så forbi et industrialisert område før den ender i et innlandsdelta ved nordenden av Øyeren i Rælingen. Nitelva og dens bredder utgjør et variert og frodig belte gjennom skogsområder, jordbrukslandskap og bebyggelse.


== Etymologi ==
Elven fikk opprinnelig navnet Nitja. Betydningen av dette navnet er noe usikkert, men det kan ha sammenheng med ordet nett, i betydningen fiskegarn. Det kan også komme fra verbet hnita, som betyr «å støte sammen» (f.eks. bølger som støter sammen).


== Fauna og kultur ==
Elven dannet en viktig del av livsgrunnlaget for de tidligste bosetningene i området, og vassdraget har blitt utnyttet til blant annet isskjæring, tømmerfløting og drift av møller, sagbruk og kraftverk. Flere steder langs Nitelva finnes rester etter slik virksomhet og mange stedsnavn langs elven gjenspeiler tidligere tiders bruk av naturressursene.
Elven er velegnet til sportsfiske. Opp til Rotnesfossen finnes de fleste av Norges ferskvannsfisker, og 21 arter er registrert. Blant disse er gjedde, gjørs, abbor og karpefisker de vanligste. Nord i vassdraget finnes også en bestand av ørret. Langs elven kan man også oppleve et innholdsrikt og variert dyre-, fugle- og planteliv, og den har en viktig økologisk funksjon som leveområde og spredningskorridor for en rekke arter. Her kan man oppleve både tett granskog, frodig løvskog, myrer, blomsterenger, sivskog og vannplanter. Av dyre- og fuglearter langs elven kan nevnes bever, gråhegre og rådyr. På grunn av det biologiske mangfoldet er Nitelva et vernet vassdrag, og i nedre del av vassdraget er det opprettet to naturreservat; Sørumsneset og Nordre Øyeren naturreservat.


== Nitelvvassdraget ==
Nitelva er hovedelva i Nitelvvassdraget. Vassdraget inngår i det større Glommavassdraget, men regnes også til Oslomarkavassdragene. Vassdraget dekker nedbørsområdet som fyller i elever som tømmer mot Nitelva direkte eller indirekte via sideelver, innsjøer og vann. Nitelvvassdraget har et nedbørfelt på 486 km², hele vassdraget felt dekker 1183 km², medregnet Leiravassdraget.


== Se også ==
Liste over elver i Akershus


== Referanser ==
Kvintett

Kvintett er en gruppe på fem, og blant annet en vanlig sammensetning til mindre musikalske ensembler. Musikken som spilles i slike små ensembler kalles gjerne kammermusikk.
En slik sammensetning kan f.eks være blåsekvintett (fløyte, obo, klarinett, fagott og valthorn), messingkvintett (to trompeter, valthorn, trombone og tuba) eller en sangerkvintett. En strykekvintett består av to fioliner, to bratsjer og én cello, ev. to fioliner, én bratsj og to celloer.
Forsvarsdepartementet (Sverige)

Forsvarsdepartementet (svensk: Försvarsdepartementet) er et departement under Sveriges regjering med ansvar for det svenske totalforsvaret. Ansvarsområdet omfatter det militære og sivile forsvaret, sikkerhetspolitikk, etterretning, verneplikt, frivillighetsorganisasjoner, hjemmevern, den statlige redningstjenesten og Kustbevakningen.


== Underliggende etater ==
Försvarsmakten
Försvarets materielverk
Försvarsexportmyndigheten
Totalförsvarets rekryteringsmyndighet
Försvarshögskolan
Försvarets radioanstalt
Totalförsvarets forskningsinstitut


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted
Försvarets radioanstalt

Försvarets radioanstalt (FRA) er en svensk sivil etat under Forsvarsdepartementet som bedriver signalspaning (spaning etter radiosendninger og andre signaler som kan fanges opp i luften) på oppdrag fra regjeringen, forsvaret, Totalförsvarets forskningsinstitut, Försvarets materielverk og andre myndigheter. Formålet er å støtte svensk utenriks-, sikkerhets- og forsvarspolitikk.
På forespørsel gir FRA også støtte til informasjonssikkerhetsarbeidet hos andre myndigheter og statlige selskaper.
Etaten har rundt 800 ansatte. Hovedkvarteret ligger i Lovön, femten kilometer vest for Stockholm sentrum.
Försvarets radioanstalt blir ledet av en generaldirektør og har ikke noe styre.


== FRA-loven ==
FRA-loven omhandler etterretningsvirksomhet med innhenting,
bearbeidelse, analyser samt rapporter om signaler fra elektronisk kontakt ut og inn av Sverige.
Til tross for voldsomme protester vedtok Sveriges riksdag «signalspaningsloven» 18. juni 2008 med 132 mot 128 stemmer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Försvarets radioanstalt (FRA) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kronikk i avisen Dagens Nyheter om FRA fra dens tidligere sjef Anders Wik (svensk)
AGM-114 Hellfire

AGM-114 Hellfire er et amerikansk luft-til-bakke-missil, utviklet for å brukes mot stridsvogner. Opprinnelig var det laserstyrt og med hulladningsstridshode, men senere varianter hadde både andre typer søkere og andre stridshoder. Det fyres heller ikke bare fra fly lenger.
I Norge er Hellfire i bruk av Kystjegerkommandoen. Opprinnelig var denne bruken tenkt som et mobilt tillegg til de største kystfortene, og erstatter for de mindre kystfortene som ble nedlagt. Etter hvert ble konseptet utvidet og overtok flere av rollene til Kystartilleriet, før kystfortene og Kystartilleriet ble endelig nedlagt i 1999. Kystjegerkommandoen og de lette missilbatteriene med Hellfire blir fraktet med Stridsbåt 90N.
Rakettdrivstoffet som benyttes er butantrioltrinitrat.


== Plattformer ==


=== Bemannede helikoptre ===
AH-1W SuperCobra
AH-1Z Viper
AH-64 Apache
Agusta A129 Mangusta
Eurocopter Tiger
SH-60 / MH-60R / MH-60S Seahawk
OH-58D Kiowa Warrior
RAH-66 Comanche
AH-6 Little Bird
UH-60 Blackhawk
Westland WAH-64 Apache


=== Båter ===
Stridsbåt 90


=== Fly ===
AC-208 Combat Caravan
Lockheed Martin KC-130 Harvest HAWK
A-29 Super Tucano
Air Tractor AT-802U


=== Ubemannede fly ===
MQ-1B Predator
MQ-9 Reaper
Predator C
MQ-1C Grey Eagle


== Referanser ==
Ung Symfoni

Ung Symfoni ble grunnlagt 1997 og er et symfoniorkester for ungdom i alderen 14 til 25 år.
Orkesteret har samling en helg i måneden. Orkesteret øver hovedsakelig i Bergen og hovedtyngden av musikerne kommer fra Hordaland. Orkesteret har helt siden starten blitt dirigert av Kjell Seim.
Orkesteret samler unge musikere fra skoleorkestre, korps, musikkskoler, videregående skoler og konservatorier. Ung Symfoni er medlem av De Unges Orkesterforbund (UNOF) og drives av De Unges Orkesterforbund Hordaland.


== Eksterne lenker ==
De Unges Orkesterforbund Hordaland
Ragnar Olsen

Ragnar Olsen (født 1950 i Tromsø) er en norsk forfatter og visemusiker, oppvokst på Finnsnes i Lenvik kommune i Troms.
Olsen har studert ved Universitetet i Oslo. Han har siden 1978 vært dikter og oversetter for Hålogaland Teater, og står blant annet bak nordnorske versjoner av En midtsommernattsdrøm, Macbeth og Othello av William Shakespeare, Jacques Brel-cabareten Når hjertet slår ut med arman, Antigone av Sofokles, Spellemann på taket og Stein i lomma av Marie Jones. Videre har han levert Ifigenia i Aulis av Evripides og Karusell av Rogers & Hammerstein til Det norske teatret og Jesus, gutten min til Rogaland Teater. Han skrev librettoen til Querinioperaen som hadde premiere på Røst i 2012.
Han er også medlem i visegruppa Boknakaran.Ragnar Olsen ble i 2017 utnevnt til Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.


== Utgivelser ==
Viseboka Usaklige viser og skjeive smil (Nordnorsk Musikkforlag 1981)
Polarlys (Tylden Records, 1993).
Plateutgivelser med Ungdomslaget Ny Von (1978), Rallarlaget (1986) og en rekke med Boknakaran
Den glade pessimisten, kabaret (1984) og LP/MC-utgivelse med Sverre Kjelsberg (1987)
Rallaren (CD, 2003).  Med Pierre Ström og Björn Arahb
Bertolt Brecht, Herr Puntila, gjendiktning.  Bestillingsverk til Festspillene i Nord-Norge, om nessekongen Puntila (2004)
Ragnar Olsen med Golfstrømmen (Tylden, 2006)
Det va de åran (2021)


=== Boknakaran ===
Unbløgged 1994
Oppståar-tid! 1996
På kryss og ters 1999
Moja på tvoja 2001
Nær og dær 2003
Kortreist Musikk 2011


== Utmerkelser ==
Prøysenprisen (1988)
Blixprisen (1992)
Norsk Teaterlederforums oversetterpris (1993)
Tromsø kommunes kulturpris (1994)
SAS Kulturstipend (1999)
LOs kunstnerpris (med Boknakaran)
Edvard-prisen 2013 i klassen tekst til musikk for Querini – en opera på Røst
Ridder av St. Olavs orden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oversikt over Ragnar Olsens produksjon av dramatikk Arkivert 23. januar 2021 hos Wayback Machine. hos Norske Dramatikeres Forbund
Waltheof II av Northumbria

Waltheof, jarl av Northumbria (født c. 1050, død 31. mai 1076 på St. Giles's Hill i Winchester) var den siste av anglosaksiske jarlene som forble i England et tiår etter normannernes erobring.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Waltheof var sønn av jarl Siward av Northumbria, og ble, selv om han antagelig var utdannet for et geistlig liv, jarl av Huntingdon og jarl av Northumberland omkring år 1065.


=== Etter 1066 ===
Etter slaget ved Hastings var han nødt til å underkaste seg Vilhelm Erobreren, men da et spontant opprør brøt ut i nord, samtidig som anglosakseren Edgar Ætheling krevde den engelske tronen med skotsk støtte angrep og erobret byen York deltok også Waltheof i opprøret. Med den brutalitet som var karakteristisk for Vilhelm ble opprøret knust, og deretter herjet, brente og massakrerte han befolkningen. Det fikk Waltheof til igjen underkaste seg Vilhelm i 1070. Deretter, for å gjenopprette sitt jarldømme giftet han seg strategisk med Vilhelms niese, Judith, og ble belønnet med jarldømmet Northampton to år senere.
I dommedagsboken (Domesday Book), som ble beordret av Vilhelm Erobreren og ble endelig fullført i 1086, blir Waltheof nevnt som «Walleff»; «I Hallam [‘Halun’], et gods med dets 16 landsbyer, der er 29 ‘carucater’ [~14 km²] å skattlegge og der jarl Walleff har en ‘aula’ [hall]. Der kan ha vært omtrent 20 ploger [målenhet]. Dette land holder Roger de Busli for hertuginne Judith.» (Hallam eller Hallamshire er nå en del av byen Sheffield i South Yorkshire)
Waltheof ble gift i 1070 med Judith av Lens, datter av Lambert II, hertug av Lens og Adelaide eller Adeliza, hertuginne av Aumale. De fikk tre barn, alle døtre, den eldste, Maud eller Matilda, brakte jarldømmet til sin andre ektemann, kong David I av Skottland. En av Waltheofs barnebarn var Waltheof (d. 1159), abbed av Melrose i Skottland. Hans jarldømme av Northampton, derimot, døde med ham og han forble den siste som holdt angelsaksisk tittel inntil jarlen av Wessex bortimot et tusen år senere.
I 1075 deltok Waltheof i sammensvergelse mot normannerkongen som ble satt organisert av jarlene i Norfolk og Hereford, men han angret snart og tilsto for erkebiskop Lanfranc, og deretter overga han seg til Vilhelms nåde i Normandie. Da han kom tilbake til England sammen med kongen ble han arrestert, og etter at han var blitt brakt fram for kongens domstol to ganger ble han dømt til døden.
Den 31. mai 1076 ble han halshugget på St. Giles's Hill, i nærheten av Winchester.


=== Ettermæle ===
Waltheof er blitt beskrevet som veik og lite til å stole på, men som sin far en mann av stor fysisk styrke. Han var også from og opptatt av veldedighet og av den engelske befolkningen ble han betraktet som en martyr, og det ble således sagt at mirakler skjedde ved hans gravsted i Crowland.


== Referanser ==
Hamnvik

Hamnvik (med tettstedsnavnet Ibestad) er et tettsted og administrasjonssenteret i Ibestad kommune i Troms og Finnmark. Tettstedet har 447 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger på Rolla (Rolløya), som er en av de to øyene kommunen består av. Den andre er Andørja.


== Stedet ==

I Hamnvik finnes servicefunksjoner og administrative funksjoner som kommuneadministrasjon, lensmannskontor, lege, sykehjem, skole, barnehage, kirke og prest, matbutikk og jernvarehandel.
Navnet Hamnvik skriver seg fra en vik litt nedenfor det som idag er tettstedet. I denne viken etablerte Jens Bing Dons et handelssted på slutten av 1700-tallet. Handelsstedet er nå under renovasjon og brukes i reiselivssammenheng. Servering av mat skjer på bestilling. Det har vært i familiens eie frem til idag, og er det fortsatt. Det utgjør idag et meget godt bevart eksempel på et tradisjonelt nordnorsk handelssted. Stedet er bl.a. omtalt i Nils A. Ytrebergs bok om de nordnorske handelsstedene.
Rolløya med Hamnvik er knyttet til fastlandet via bro fra fastlandet til Andørja og tunnel derfra til Hamnvik på Rolløya.
De nevnte øyene er rekordholdere: Rolla er den vannrikeste øya etter størrelse i Norge. Andørja er Nord-Europas meste fjellrike øy, også med Langlitinden (1276 moh) som det høyeste fjellet på en norsk øy (unntatt Beerenberg på Jan Mayen). Desto mer fantastisk er dette faktum fordi Andørja har en fjord som går helt inn til midten av øya.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Arkitekturguide Hamnvik handelssted. Universitetet i Tromsøs nettsted. Engelsk tekst. (besøkt 29. november 2012)
Paralympiske leker

De paralympiske leker er en multisportkonkurranse som arrangeres hvert fjerde år av Den internasjonale paralympiske komité (IPK), og avholdes i forbindelse med de ordinære olympiske lekene. Paralympiske leker er tilsvarende olympiske leker for utøvere med fysisk funksjonshemming. 
De første paralympiske sommerlekene ble holdt i Roma i 1960, og de første vinterlekene ble holdt i Örnsköldsvik i 1976. I 1960, 1964 og i 1988 ble de paralympiske sommerlekene arrangert i samme by som de olympiske sommerleker, fra og med 1992 ble både Paralympiske sommer- og vinterleker arrangert i tilsvarende vertsby som i de olympiske lekene. 19. juni 2001 skrev Den internasjonale olympiske komité (IOK) og IPK under en avtale som sikret at Paralympiske leker framover skal arrangeres på samme sted som de olympiske lekene, rett etter at OL er avsluttet. I 2018 ble denne avtalen fornyet, og gjelder fram til 2032.
Paralympiske leker må ikke forveksles med Special Olympics, som er for utøvere med utviklingshemming.


== Vertsbyer ==


== Norges medaljer i Paralympiske leker ==


=== Sommerleker ===
*Juniorklasse er inkludert i medaljefordelingen  5 – 2 – 1 sum 8 medaljer


=== Vinterleker ===


== Se også ==
Olympiske leker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) Paralympic Games – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vestfjorddalen

For artikkelen om Vestfjorddalen på Svalbard, se Vestfjorddalen (Svalbard).
Vestfjorddalen er en dal i Tinn kommune i Telemark fylke. Dalen strekker seg fra Vestfjorden, en del av innsjøen Tinnsjå, og vestover forbi Rjukan, Vemork og Rjukanfossen, opp til Møsvatn. Elva Måna renner gjennom hele Vestfjorddalen. I Vestfjorddalen bor det ca. 4 100 personer. De fleste bor i byen Rjukan, Miland og Mæl. Dalen er 19 km lang. Rv37 går gjennom dalen. Dalsidene strekker seg på det høyeste opp til 1 264 moh rett under Gaustatoppen 1 883 moh. resten holder seg på 1 000-1 200 moh.


== Historie ==
Før Norsk Hydro etablerte sine fabrikkanlegg på Rjukan, var det bare et par hundre innbyggere i dalen. Men rundt 1909 kom folketallet opp til 12 000. Rjukan var Norges mest moderne industriby på den tiden.