jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nykritikk

Begrepet nykritikk blir brukt om den toneangivende litteraturteori- og analysen ved amerikanske universiteter fra 1920 frem til 1960-årene. Selve uttrykket nykritikk stammer imidlertid fra John Crowe Ransoms bok The New Criticism fra 1941.


== Nykritikk som litterær teori ==
Selv om de mange representantene (se nedenfor) er innbyrdes forskjellige, kan fire karakteristiske trekk ved retningen listes opp.

Nykritikken har nærlesing (close reading) som sin metode. Nærlesingen er en detaljert strukturanalyse av relasjonene mellom enkeltelementene i en litterær tekst. Den nykritiske analysen baserer seg indirekte på den russiske formalismen, og kan minne om den franske tradisjonen med eksplikasjon. Det er imidlertid I.A. Richards' Principles of Literary Criticism (1924) og Practical Criticism (1929) som utgjør den direkte metodiske påvirkningen.
Nykritikken kontrasterer litterært språk med både dagligspråk og det vitenskapelige språk. Arbeidet med å forstå skjønnlitteratur består av analyse av ord, talefigurer og symboler. Disse litterære elementene er ikke bare relatert til hverandre. Fra den romantiske kunstteoretikeren Samuel Taylor Colerigdes estetikk henter nykritikken opp begrepet om organisk enhet (organic unity) for å beskrive det litterære verket som et nettverk av meningsskapende relasjoner.
Nykritikken insisterer på at en litterær tekst er et selvstendig, verbalt-språklig objekt. En slik tanke er knyttet til autonomiestetikk. Et dikt må behandles «primært som dikt og ingenting annet», sier T.S. Eliot i essaysamlingen The Sacred Wood (1920).
Nykritikken er ikke spesielt opptatt av skillet mellom sjangere, selv om de først og fremst skriver om lyrikk. Uansett sjanger, vektlegger nykritikerne elementer som ord, bilder og symboler sterkere enn person, tanke og plot.


== Viktige representanter ==

T.S. Eliot
Cleanth Brooks
W.K. Wimsatt
John Crowe Ransom
William Empson
F.R. Leavis


== Eksterne lenker ==
Nykritikken; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
Simon Rattle

Simon Denis Rattle (født 19. januar 1955 i Liverpool i England) er en britisk dirigent. Han fikk anerkjennelse som dirigent for City of Birmingham Symphony Orchestra, og er for tiden dirigent for Berliner Philharmoniker.


== Biografi ==
Rattle ble født i Liverpool, og studerte ved Liverpool College. Han lærte piano og fiolin, men hans tidlige arbeide med orkestre var som perkusjonist. Han ble innskrevet i Royal Academy of Music i London i 1971. Blant hans lærere der, var John Carewe. I 1974, året han tok eksamen, vant Rattle John Player Conductor-konkurransen. Etter å ha organisert og dirigert en fremføring av Mahlers 2. symfoni, mens han fremdeles studerte på akademiet, ble han fanget opp av musikkagenten Martin Campell-White, i Harold Holt Ltd (nå Askonas Holt Ltd.), som siden har administrert Rattles karriere. I 1980-81 studerte han engelsk språk og litteratur i St Anne's College, Oxford.


== Utmerkelser ==
Rattle ble i 1987 utnevnt til kommandør av Order of the British Empire. I 1994 ble han utnevnt til Knight Bachelor og derved adlet. Han fikk da rett til å føre tiltaleformen sir foran sitt navn. Rattle ble i nyttårslisten for 2014 utnevnt til medlem av den britiske Order of Merit. Han fikk Léonie Sonnings musikkpris i 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Simon Rattle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Simon Rattle på Internet Movie Database 
(sv) Simon Rattle i Svensk Filmdatabas 
(da) Simon Rattle på Scope 
(fr) Simon Rattle på Allociné 
(en) Simon Rattle på AllMovie 
(en) Simon Rattle hos The Movie Database 
(en) Simon Rattle på Discogs 
(en) Simon Rattle på MusicBrainz 
(en) Simon Rattle på Spotify 
(en) Simon Rattle på Songkick 
(en) Simon Rattle på AllMusic
Nusaybin

Nusaybin (akkadisk: Naṣibina; gresk: Νίσιβις;  gammelsyrisk: ܢܨܝܒܝܢ, Niṣībīn; armensk: Մծբին, Mtsbin; kurdisk: Nisêbîn), tidligere nevnt som Nisibis, Nisibia, og Nisibin, var en oldtidsby i sørøstlige Anatolia, men er i dag en liten tyrkisk by på grensen mot Syria. Den syriske nabobyen Qamishli er hovedsakelig en utvidelse av Nusaybin, og var inntil nylig den mest folkerike delen. Om det ikke var for den internasjonale grensen mellom Syria og Tyrkia som går midt i det urbane området, ville det ha vært én by. Det bor 83 832 innbyggere per 2009, hovedsakelig kurdisk avstamning.
Med en historie som strekker rundt 3000 år tilbake i tid har Nusaybin blitt bosatt og behersket av ulike folk og grupper. Den er først nevnt som en armensk bosetning, Naşibīna, i 901 f.Kr. Den ble behersket av assyrere. I klassisk litteratur kalt for Nisibis var den mesopotamiske byen som Aleksander den stores etterfølgere gjenopprettet som Antiokia Mygdonia (gresk: Αντιόχεια της Μυγδονίας), og på 300- og 400-tallet e.Kr. var den en av de store sentrene innenfor gammelsyrisk lærdom, sammen med nabobyen Edessa. Senere fikk den også betydning for Romerriket.
Som et resultat av den syrisk borgerkrigen er byens grense med Syria, og i særdeleshet den store syrisk byen Qamishli, blitt stengt. Det hevdes at med opphør i handelen over grensen og jobbpending har ført til en oppgang på arbeidsledigheten på nær 90 prosent.


== Litteratur ==
Võõbus, Arthur (1965): History of the School of Nisibis. Louvain.
Fiey, J.-M. (1977): Nisibe, métropole syriaque orientale et ses suffragants des origines à nos jours (CSCO 388). Louvain.
Drijvers, Hendrik J. W. (1994): «Nisibis» i: Theologische Realenzyklopädie 24, s. 573–576.
Russell, Paul S. (2005): «Nisibis as the background to the Life of Ephrem the Syrian» i: Hugoye. Journal of Syriac Studies 8/2.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Nisibis», Catholic Encyclopedia
«Turkish church defaced with Islamist graffiti», Hürriyet Daily News and Economic Review
The Battle of Nisibis, AD 217 Arkivert 29. april 2016 hos Wayback Machine., de siste slaget i den partiske krig, av Ross Cowan
Hestia

Hestia (gresk: Ἑστία) var i gresk mytologi ildstedets og familiens gudinne.
Den jomfruelige Hestia var datter av Kronos og Rhea, en søster av Zevs, en gudinne for arnen eller gruen (ildstedet), familiens og husholdets rette ordning, og som mottok det første offer ved hver ofring i hjemmet. I den offentlige sfære fungerte hjertet av prytaneis som hennes offisielle helligdom. Med etableringen av nye kolonier ble en flamme fra Hestias offentlige arnested fraktet til den nye bosetningen.
Hun tilsvarte den romerske Vesta.


== Eldste gudinnen ==
Hun ble tilbedt som den eldste av gudinnene i Olympus. Ifølge en legende ga broren Zeus tillatelse til at hun ble tilbedt i alle templene, uavhengig av hvilke guder de ellers var viet til - selv om Hestia hadde et tempel i alle greske byer. I Prytaneum, som var sentrum for det offentlige liv, sto det alltid et alter dedisert til Hestia, hvor byens ild brente ustanselig og hvor utenlandske besøkende ble mottatt. Ild fra Hestias alter ble gitt til krigere før de gikk inn i feltet. Hun ble også tilbedt av oraklet i Delfi.


== Den evige jomfruen ==
Både Hestias bror Poseidon og nevøen Apollo skal ha gjort tilnærminger til henne. Hun flyktet, og da de tok opp forfølgelsen, kastet hun seg for Zeus føtter, og tok deretter - med en hånd på hodet - eden om alltid å være jomfru. I likhet med Athena og Artemis inngikk Hestia aldri seksuelle forhold.


== Etymologi ==
Hestias navn betyr "ildsted, peis, alter".


== Referanser ==
Medial epikondylitt

Medial epikondylitt er en betennelse på innsiden av albuen som følge av overbelastning av fleksormuskulaturen i albuen. Ved epikondylitt ses inflammasjon (betennelse) rundt senen, men ikke i selve senen. Medial epikondylalgi er en smertetilstand som skyldes overbelastning av muskler og sene, og innebærer ingen ren betennelse. Denne tilstanden kalles også for golfalbue, fordi den repeterende bevegelsen i håndleddet i forbindelse med golfslaget kan gi denne tilstanden.


== Se også ==
Epikondylitt
Lateral epikondylitt (tennisalbue)
Un certain regard

Un certain regard ble lansert i 1978 og er en del av det offisielle programmet på filmfestivalen i Cannes. Hvert år blir om lag 20 filmer utvalgt til å delta i denne konkurransen, og vinnerfilmen blir distribuert til kinoer i Frankrike. Un certain regard søker å trekke frem filmer som er noe mer atypiske enn resten av filmene som vises på Cannes, samt å skape oppmerksomhet rundt filmskapere som ennå ikke er så godt kjent.


== Vinnere ==
2006: Jiang cheng xia ri av Wang Chao (Kina)
2005: Moartea domnului Lazarescu) av Cristi Puiu (Romania)
2004: Mooladé av Ousmane Sembène (Senegal)
2003: La Meglio Gioventù av Marco Tullio Giordana (Italia)
2002: Sud sanaeha av Apichatpong Weerasethakul (Thailand)
2001: Amour d'enfance av Yves Caumon (Frankrike)
2000: Things You Can Tell Just by Looking at Her av Rodrigo Garcia (USA, Tyskland)
1999: Beautiful People av Jasmin Dizar (Storbritannia)
1998: Tueur à gage av Darezhan Omirbayev (Frankrike)
Humerus

Humerus er det latinske navnet på overarmsbeinet. Humerus er en rørknokkel. Den øvre delen, caput humeri inngår i skulderleddet, mens den nedre delen inngår i albuen. Nederst på beinet, rett ovenfor albueleddet sees to beinete fremspring, kalt epikondyler. Disse er festepunkter for flere av musklene i underarmen, særlig musklene som brukes til å bevege fingrene og håndleddet. Humerus ledder til radius og ulna, som er spolebeinet og albuebeinet. 
Ved beinbrudd i humerus/ overarmsbenet er det vanskelig å legge en vanlig gips. Det brukes ofte en "hanging cast" eller spesiell bandasje.
Juleoratoriet (bok)

Romanen Juleoratoriet (originalens tittel Juloratoriet) anses for å være et av Göran Tunströms viktigste verk, og ble utgitt i 1983. Boken gav Tunström Nordisk råds litteraturpris i 1984. Romanen ble filmatisert i 1996.
Det musikalske verket av Johann Sebastian Bach med samme navn spiller en viktig rolle i boken.
Nøste

Nøste, til tider kalt Vestre Nøste, er et boligstrøk i Lier kommune. Det representerer den delen av Lier som ligger nærmest Drammen og bebyggelsen er sammenvokst. Nøste regnes derfor som en del av Drammens bybebyggelse, selv om området ligger i Lier kommune.


== Historie ==
Boligstrøket har navn etter gården Nøste (gammelnorsk: Naustar, flertall av naust for båter). Gården ble trolig ryddet i vikingtida eller i tidlig kristen tid, og den ble delt i to alt i gammelnorsk tid, Vestre og Østre Nøste. Grensen i vest gikk langs nøstebekken, en bekk som for lengst er lagt i rør, men som hadde sitt utspring i Drammensfjorden på Brakerøya. På vestsiden av bekken lå i gammel tid gården Braker, som har gitt navn til Drammens bydeler Brakerøya og Bragernes. I nord grenset Nøste til Stoppen gård, i øst til Høvik gård, mens Nøstes område i sør gikk helt ned til fjorden, til det som i dag utgjør deler av Lierstranda. 
Etter hvert ble det bygslet bort mange hustomter på både østre og vestre gård, men først i annen halvpart av 1800-tallet ble tomtene helt skilt fra gårdene. Begge gårdene ble senere stadig redusert ved utparsellering av byggetomter. 1 1904 var det registrert 69 bruksnummer på Østre Nøste og 7 på Vestre Nøste, og i 1952 var tallet henholdsvis 127 og 178.


== Dagens Nøste ==
Selve Nøste i vår tid ibefatter utelukkende boligfeltene over og under Nøsteveien fra Drammen til og med der epleåkrene begynner. Til regionen kan en dessuten regne med Hasselbakken, Årkvisla, Kjellstad, Jensvoll med Lier VGS, Lierstranda, Frydenlund og Stoppen med Høvik skole og St. Hallvard videregående skole.
Nøste er et typisk villastrøk med for det meste frittstående eiendommer og hus. Dette står i en viss kontrast med nabostrøkene Lierstranda og Brakerøya som har hatt noe større grad av arbeiderbefolkning og dermed generelt mindre eiendommer. Byggeskikken på Nøste, i hvert fall de vestre delene, kan sies å være en forlengelse av byggeskikken i Bragernesåsen.
Bandy- og fotballklubben Sparta/Bragerøen (Spa/Bra) har medlemmer både fra Nøsteområdet og fra Brakerøya og Bragernesåsen i Drammen.


== Referanser ==
Heradsbygd

Se også Heradsbygda i Ringerike.
Heradsbygd er  ei bygd sør i Elverum kommune i Innlandet, og ligger ni kilometer sørøst for kommunesenteret Elverum. Omtrent halvparten av Heradsbygds innbyggere er bosatt i tettstedsdelen av bygda.
Bygda Heradsbygd er ei jord- og skogbruksbygd med om lag 1 000 innbyggere. Bygda har samvirkelag med Bygg Mix og postkontor, en barneskole og bedriftene Badstua, Østlandske Kjøleservice og Hifi-Stasjonen. Riksvei 2 går gjennom bygda.
Siden 2001 har Lillemoen skole i Heradsbygd og Melåsberget skole i Jømna, bygda lenger sør, vært drevet som en skole. Det er planer om å bygge en ny felles barneskole mellom de to.
Heradsbygd kirke (bygd 1895) ligger ved riksveien, midt i bygda, med egen gravplass.
Bygdas idrettslag, Jømna/Heradsbygd Idrettslag (J/H), har tilbud innen ski, sykling og fotball.
Ved Svevollen, i skogene øst for Heradsbygd, ble det i 1987-89 undersøkt to spesielle steinalderboplasser, de to første groptuftene som ble konstatert i Norge.


== Litteratur ==
Magne Stener (1988). Elverum bygdebok. Heradsbygda 1. Elverum kommune. ISBN 82-991342-9-3. 
Magne Stener (1988). Elverum bygdebok. Heradsbygda 2. Elverum kommune. ISBN 82-991342-3-4. 
Informasjon om Elverum kommune. Stavanger: Informasjonsforlaget. 1977.
Messenske kriger

Messenske kriger var krigene mellom de greske naboene Messenia og Sparta på 700- og 600-tallet f.Kr., foruten også på 400-tallet f.Kr.
Den første messenske krig (743-724 f.Kr.)
Den andre messenske krig (685-665 f.Kr.)
Den tredje messenske krig eller helotenes opprør (464- 455 f.Kr.)Området Messenia og det spartanske området Lakonia ligger henholdsvis vest og øst for hverandre på Peloponnes. Den første krigen mellom de to greske folkene varte i 20 år og med spartansk seier. Etter å ha vært undertrykket i 38 år gjorde Messenia opprør, og den andre krigen varte i 17 år. Igjen ble Messenia beseiret, mange gikk i landflyktighet, mens de som ble værende ble redusert til herloter. Ved det store jordskjelvet i 464 f.Kr. grep herlotene anledningen til å gjøre opprør mot sine spartanske undertrykkere. Den tredje krigen varte i 10 år, og endte med en avtale hvor Messenia fikk beholde sin frihet, og de forble frie fram til den romerske erobringen i 146 f.Kr.


== Referanser ==
Black Panthers

Black Panther Party (opprinnelig Black Panther Party for Self-Defense), forkortet BPP og også omtalt som Black Panthers, var en borgerrettighetsgruppe av afroamerikanere som organiserte seg politisk som et revolusjonært, sosialistisk parti. Gruppen ble startet i 1966 av Huey P. Newton (1942–1989) og Bobby Seale (født 1936) i Oakland i California. Organisasjonen var en del av svart makt-bevegelsen, som kjempet for afroamerikaneres rettigheter i USA. Formålet til Black Panther Party var å fremme bedre boligforhold, større utdannelsesmuligheter og fritt yrkesvalg for svarte. Black Panthers arbeidet også for at en svart bydels innbyggere skulle kunne danne egne politistyrker og at svarte bare skulle kunne dømmes av egne domstoler. En av lederne, Eldridge Cleaver, meldte seg som kandidat til presidentvalget i USA 1968. På denne tiden var det rundt 2 000 medlemmer i gruppen, men arrestasjoner av lederne, indre rivalisering og utvidet deltagelse av svarte i det institusjonaliserte politiske livet bidrog etter hvert til å svekke organisasjonens slagkraft. Fra midten av 1970-tallet opererte gruppen som en mer tradisjonell politisk og sosial organisasjon. Partiet ble oppløst i 1982.
The Black Panthers er med i noen få scener i den amerikanske underholdningsfilmen Forrest Gump mot slutten av filmen.  De var også med en liten del i filmen The Butler.


== Se også ==
New Black Panther Party, amerikansk parti stiftet 1989


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Black Panther Party – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Extended Noise

Extended Noise (etablert som AHA! i 1982) var en norsk jazzgruppe bestående av Erik Balke på saksofon, Eivin One Pedersen på piano, celeste  og trekkspill, Carl Morten Iversen på bass og Audun Kleive på trommer. Kvartetten var kvintett en tid, med gitaristene Frode Alnæs og Bjørn Klakegg som medlemmer. Under navnet AHA! ga de ut platen Keep nose in front (Hot Club Records, 1984).


== Opptreden på NRK-program i 1984 ==
I 1984 opptrådte bandet i TV-programmet Kanal 1 på NRK. I starten av programmet fremførte de Would You Like a Coke, Mr Bandini?, og deretter samtalte programlederne Steinar Ofsdal og Ivar Dyrhaug om at gruppens navn var homonymt med navnet til popgruppen a-ha. Etter programledernes korte innledning akkompagnerte AHA! artisten Finn Kalvik, og senere i programmet spilte de sin egen instrumentallåt Pink as a Rainy Day.


== Navneskiftet ==
I 1986 hadde gruppen skiftet navn til Extended Noise, og ga ut platen Jamaha (Circulasione Totale, 1986). 
Deres seneste utgivelse (fortsatt under navnet Extended Noise) var Slow but Sudden – Langsam, aber Plötzlich (Odin Records, 1990; i USA på Cadence Jazz Records, 1992). Dette siste albumet inneholdt hovedsakelig komposisjoner av One Pedersen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Extended Noise på Discogs
Gunnar Haugan

Gunnar Haugan (1925–2009) var en norsk programleder, skuespiller og komiker. Han var i mange år ansatt i NRK og drev primært med radio.
Haugan hadde primært radioen som sitt område. Blant annet var han programleder i Nitimen og Reiseradioen i mange år, og i programmet Krake søker make. Mest kjent er han kanskje fra det populære humor- og satireprogrammet Hørerøret (og sommervarianten Sugerøret) som gikk på NRK radio i 1966–1967, samt Vårt Partis våroffensiv 1968 samme år. Der lagde han sketsjer og andre innslag sammen med blant andre Rolv Wesenlund, Rolf Just Nilsen, Harald Heide-Steen jr. og Kari Simonsen. Han huskes også fra programmer som Og takk for det, Lett på tråden og Lykkeboden.
Han hadde også en rolle i den norske komedien Norske byggeklosser fra 1972, sammen med Rolv Wesenlund, og i Fleksnesepisodene Morderen som forsvant og Ta plass! Lukk dørene!


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gunnar Haugan på Internet Movie Database 
(no) Gunnar Haugan hos Filmfront 
(sv) Gunnar Haugan i Svensk Filmdatabas 
(en) Gunnar Haugan på Discogs 
(no) Gunnar Haugan på Rockipedia
Citizendium

Citizendium er et internettleksikon som benytter seg av wiki-teknologien. Prosjektet var opprinnelig tenkt å være en «fork» av den engelskspråklige utgaven av internettleksikonet Wikipedia, men dette har Citizendium senere gått bort fra.
Citizendium ledes av Larry Sanger, som sammen med Jimmy Wales startet Wikipedia. Sanger trakk seg fra Wikipedia i 2004, etter uenighet om veien Wikipedia skulle ta.Høsten 2006 ble Citizendium annonsert, og en pilotutgave ble satt opp. Denne pilotutgaven var ikke tilgjengelig for allmennheten, noe den ble først 25. mars 2007. Per desember 2007 er fortsatt Citizenduim i såkalt Beta-utgave.
I motsetning til Wikipedia, der alle kan redigere en hvilken som helst artikkel, kan bare registrerte brukere redigere i Citizendium. Alle brukere må oppgi fullt navn for å kunne bli med, men alle som gjør dette, samt støtter Citizendiums målsetting, kan redigere.Citizendium legger vekt på meritter utenfor arbeidet i leksikonet, og har en klasse brukere som kalles «editors» (vanlige brukere kalles «authors»). Editors har siste ordet i disputter angående innholdet, og kan markere en versjon av en artikkel som «godkjent» (dette kan kun gjøres innenfor fagfeltet til vedkommende). Disse artiklene blir så «stabile», slik at videre endringer ikke automatisk blir vist for leserne. For å bli editor må man ha utdannelse på nivå med hovedfag.I Citizendium er det et skarpt skille mellom autoritet i faglig innhold og administrative oppgaver. Administrativt arbeid gjøres av såkalte konstabler. For å bli konstabel må man være 25 år gammel og ha en universitets- eller høyskolegrad.Citizendium baserer seg på MediaWiki-teknologien, utviklet av Wikipedia-miljøet. Innholdet i Citizendium har en såkalt fri lisens, slik at materialet skal være gjenbrukbart for eksterne aktører. Imidlertid godtar Citizendium mer begrensede lisenser enn Wikipedia, som også har samme prinsippet. Egenprodusert stoff i Citizendium har lisensen Creative Commons Attribution ShareAlike.Leksikonet hadde per november 2017 ca. 17 000 artikler. Av dem hadde 160 kommet seg gjennom godkjenningsprosessen og er godkjente artikler; de fleste av dem er fra ulike naturvitenskapelige fagfelt, eller er biografier over kjente personer. Rundt fem skribenter bidro med minst én redigering i måneden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Citizendium.org
Artikkel i Dagbladet om Citizendium
Christina Stenius

Christina Sinikka Stenius (født 1941) er en svensk skuespiller.
Stenius tilhørte i mange år Göteborgs Stadsteater. Hun spilte revy hos Hagge Geigert på Lisebergsteatern 1984-1985. Mest kjent er hun for rollen som Lena Strid i TV-serien Hem till byn (1971–2006). Hun hadde en gjesterolle som forførerisk kvinne i Fleksnes-episoden Ta plass! Lukk dørene!
Hun var gift med dramatikeren Bengt Bratt fra 1976 til 1983.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christina Stenius på Internet Movie Database 
(sv) Christina Stenius i Svensk Filmdatabas
Tommy Johnson

Tommy Clarence Fredrik Johnson (1931–2005) var en svensk skuespiller.Johnson filmdebuterte i 1956 i Arne Ragneborns film Flamman. I 1971 fikk han pris som beste mannlige skuespiller ved tv-festivalen i Praha for rollen som lastebilsjåføren i Hon kallade mig jävla mördare. Av andre filmer han medvirket i kan en nevne Brødrene Løvehjerte, Badjävlar og Mannen fra Mallorca. Han huskes også fra rollen som svensk kelner på et tog i Fleksnes-episoden Ta plass! Lukk dørene! (1976)
I 1988 ble han tildelt Cornelis Vreeswijk-stipendet.
Johnson var gift fire ganger, blant annet med skuespiller Irma Erixson, fra 1959 til 1963.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tommy Johnson på Internet Movie Database 
(sv) Tommy Johnson i Svensk Filmdatabas 
(da) Tommy Johnson på Filmdatabasen 
(en) Tommy Johnson hos The Movie Database
Kjell Bertel Nyland

Kjell Bertel Nyland (født 20. mars 1949 i bygda Breim i Gloppen kommune) ble kirkeverge i Bergen 1. september 2009 etter å ha vært generalsekretær i Sjømannskirken – Norsk kirke i utlandet siden 1992. Før dette arbeidet han som sjømannsprest i New Orleans og informasjonssjef, hjemmesekretær og redaktør ved organisasjonens hovedkontor i Bergen. 
I mai 2008 ble Nyland lansert som kandidat for den nye biskopstillingen i Bjørgvin bispedømme etter Ole D. Hagesæther som gikk av med alderspensjon 30. november 2008.


== Referanser ==
Sovesyke

Sovesyke (trypanosomiasis) er en parasittsykdom hos mennesker og dyr, som forårsakes av protozoen Trypanosoma brucei. Sykdommen forekommer i Afrika sør for Sahara. Sovesyke smitter mellom 50 000 og 70 000 mennesker hvert år. 
Sovesyke er en alvorlig betennelse i hjernen og hinnene som omslutter hjernen (hjernehinnene). Sykdommen utvikles langsomt, og uten korrekt behandling er den ofte dødelig. 
Spredning av sykdommen skjer ved overføring av smitte via tsetsefluer. Tsetsefluene sprer blodparasitter i slekten Trypanosoma (en slags svepedyr) som framkaller sovesyke hos mennesker og nagana hos husdyr. 
Noen steder finnes mindre alvorlige versjoner av sovesyke. Formene for sovesyke som finnes i Øst-Afrika (framkalt av Trypanosoma brucei rhodesiense), er mer aggressive enn den som forekommer i Vest-Afrika (fremkalt av Trypanosoma brucei gambiense). 
Man regner med at sovesyken finnes over et 8 millioner kvadratkilometer stort område i Afrika, og at 7000 - 10 000 mennesker dør hvert år av sykdommen. Store epidemier har forekommet, særlig i sammenheng med sultkatastrofer der menneskers motstandskraft (immunforsvar) er svekket. Sovesyke ble først og fremst spredt av artene Glossina palpalis og G. tachinoides i Vest-Afrika og Glossina morsitans og G. pallidipes i Øst-Afrika.