jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Warren Zevon

Warren William Zevon (født 24. januar 1947 Chicago, Illinois, død 7. september 2003 Los Angeles, California) var en amerikansk musiker kjent for sine mørke og undertiden morsomme tekster. Han er far til musikeren Jordan Zevon.
Zevon kanskje mest kjente låt er «Werewolves of London» (1978), hvis kjennemerke er den makabre teksten og Zevons uling i refrenget.

I saw a werewolf with a Chinese menu in his hand
Walking through the streets of Soho in the rain
He was looking for the place called Lee Ho Fook's
Going to get a big dish of beef chow meinHan var sammen med Bill Murray den første gjesten på Late Night with David Letterman 1. februar 1982 og var siden erstatter for Paul Shaffer og gjest gjentatte ganger i tiden mellom 1982 og 2001. 30. oktober 2002 var han som eneste gjest på Late Show with David Letterman for å fortelle om sykdommen sin. Til slutt i programmet spilte han «Roland the Headless Thompson Gunner» på forespørsel fra David Letterman, og det var den siste sangen Warren Zevon noen gang fremførte for offentligheten. Etter programmet ga Zevon bort gitaren sin til Letterman og sa: «Her, jeg vil at du skal ha den, ta godt vare på den.» Fra plata My Ride's Here fra 2002 snakker Letterman på sangen «Hit Somebody!(The Hockey Song)».
Zevon døde av lungekreft den 7. september 2003.


== Plateutgivelser ==
Wanted Dead or Alive – 1969
Warren Zevon – 1976
Excitable Boy – 1978
Bad Luck Streak in Dancing School – 1980
Stand in the Fire – 1981
The Envoy – 1982
A Quiet Normal Life: The Best of Warren Zevon – 1986
Sentimental Hygiene – 1987
Transverse City – 1989
Hindu Love Gods – 1990
Mr. Bad Example – 1991
Learning to Flinch – 1993
Mutineer – 1995
I'll Sleep When I'm Dead (An Anthology) – 1996
Life'll Kill Ya – 2000
My Ride's Here – 2002
Genius: The Best of Warren Zevon – 2002
The Wind – 2003
Reconsider Me: The Love Songs – 2006
Preludes: Rare and Unreleased Recordings – 2007
Warren Zevon (Collector's Edition; Remastered) – 2008


== Konserter i Norge ==
Sardine's – 13. februar, 14. februar og 15. februar 1988
Studentersamfundet i Trondhjem - Vår 1988
Sentrum Scene – 8. september 1992 («Roland the Headless Thompson Gunner» på konsertalbumet Learning to Flich (1993) er innspilt på denne konserten)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en-US) Offisielt nettsted 
(en) Warren Zevon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Warren Zevon på Internet Movie Database 
(en) Warren Zevon hos The Movie Database 
(en) Warren Zevon på Discogs 
(en) Warren Zevon på Discogs 
(en) Warren Zevon på MusicBrainz 
(en) Warren Zevon på SoundCloud 
(en) Warren Zevon på Spotify 
(en) Warren Zevon på Songkick 
(en) Warren Zevon på Last.fm 
(en) Warren Zevon på Genius — sangtekster 
(en) Warren Zevon på AllMusic 
Singer and songwriter Warren Zevon dead at 56
Warren Zevon biografi hos rollingstone.com Arkivert 15. juni 2009 hos Wayback Machine.
Warren Zevon official MySpace site
Warren Zevon biografi hos Rolling Stone Arkivert 31. mars 2009 hos Wayback Machine.
Lettbetong

Lettbetong er betong med densitet under 2 000 kg/m³. Det benyttes som byggemateriale i form av blokker, bjelker og elementer. Lettbetong er fremstilt ved en heving av støpemassen slik at det dannes porer, også kalt gassbetong og porebetong.
Noen omtaler også lettklinker som lettbetong fordi den også har densitet under 2 000 kg/m³, lettklinker har tilsats av slagg, leirekuler, pimpstein, skumplastperler eller annet for å få lavere densitet, Leca er et eksempel på lettklinker.Lettbetong tilvirkes av sand (knust fjell), kalk og sement, med tilsats av aluminiumspulver som under prosessen reagerer med vann og skaper en porøs struktur når den varmes opp under trykk i en autoklav. På engelsk Autoclaved aerated concrete (AAC). Når den benyttes til bjelker eller elementer armeres den med tynne stålstenger.
På grunn av at lettbetongen er mer porøs enn vanlig betong har den lavere trykkfasthet enn vanlig betong. Til gjengjeld har den bedre varmeisolerende egenskaper fordi luftinnholdet er større. Den har også betongens fordeler som gode brannegenskaper og er ikke utsatt for mugg, råte eller maur. Bakdelen er at den må pusses, forblende eller dekkes med fasadeplater utvendig slik at den ikke suger til seg vann og får fukt eller frostskader.


== Historie ==
Lettbetong ble oppfunnet midt på 1920-tallet av Axel Eriksson og den begynte å produseres i 1929 av Yxhults Stenhuggeri AB i Sverige under navnet "Ånghärdad gasbetong". Midt på 1940-tallet fikk den navnet Ytong. I begynelsen av 1930-tallet fremstilte noen svenske forskere lettbetong med sement og sand som utgangsmaterialet, denne metoden ble benyttet blant annet under navnet Siporex. Lettbetong ble populært som vegg, gulv og takplater på 1970-tallet.I Norge ble det produsert Siporex ved Norsk Siporex Fabrikk AS på Gullhaug i Lier fra 1947 og ved Ytong fabrikken i Hokksund i Øvre Eiker fra 1951, bak Ytong-selskapet sto Christiania Spigerverk og Norsk Hydro. Siporex og Ytong fusjonerte og all produksjonen ble flyttet til Hokksund. Sener ble bedriften overtatt av Norcem, men den gikk konkurs i 1988. H+H Celcon startet opp igjen produksjonen som varte til nedleggelsen i 2000.


== Referanser ==
Joe Fagan

Joe Fagan (født 12. mars i 1921 i Liverpool, død 30. juni 2001) var en engelsk fotballspiller og trener, mest kjent som manager for Liverpool FC i perioden 1983–1985.


== Karriere ==
Joe Fagan sin spillerkarriere ble stort sett tilbrakt i Manchester City, hvor han undertegnet kontrakten for klubben i 1938. Andre verdenskrig ødela mye av hans karriere som spiller, men han var med på laget som rykket opp til øverste nivå i 1946/47-sesongen.
Fagan startet sin trenerkarriere i Nelson i som spillende manager, hvor han ledet klubben til mesterskap i Lancashire Combination i sin første sesong i 1952. Senere ble han assistenttrener for Rochdale i 1954, under ledelse av Harry Catterick, før han ble ansatt i Liverpool FC i 1958.
I desember 1959 ble Bill Shankly ansatt som manager i Liverpool. Han etablerte The Boot Room, et tidligere materialrom som ble omgjort til et sted for trenerne. Fagan var sammen med Shankly og Bob Paisley sentral i bruken av det historiske rommet og er i dag regnet som en legende i klubben på lik linje med Shankly og Paisley.
I 1983 ble Fagan ansatt som manager for klubben. Han var spesielt kjent for kjøpet av Jan Mølby, som ble en fremragende spiller for klubben. Hans to-årskontrakt varte til sommeren 1985, og det virket hele tiden svært usannsylig at han ville forlenge kontrakten. I 1983/84-sesongen ble han historisk da han førte klubben til The Treble og vant Ligacupen, ligaen og Serievinnercupen med Anfield-klubben.
Den 29. mai 1985, bare timer etter Heysel-tragedien, annonserte han at han ville trekke seg, og han ble etterfulgt av en annen Liverpool-legende, Kenny Dalglish.


== Meritter ==


=== Som spiller ===
1946/47: Andredivisjon i The Football League med Manchester City


=== Som manager (alle med Liverpool FC) ===
1983/84: Ligacupen i England
1983/84: Ligaen i England
1983/84: Serievinnercupen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joe Fagan – Transfermarkt (manager) 
(en) Joe Fagan Arkivert 17. juli 2019 hos Wayback Machine. - nettsted laget av LFChistory.net
(en) Manager-profil på LFChistory.net
(en) Profil på Liverpoolfc.tv (Offisiell Liverpool FC hjemmeside)
The Sounds

The Sounds er et svensk rockeband som ble kjent med sitt debutalbum Living In America fra 2002.
Deres mest kjente låter er hitsinglene «Hit Me!», «Living In America» (begge fra 2002) samt «Song With A Mission» (2006). I juni 2009 slapp The Sounds plata "Crossing The Rubricon", tre år etter siste utgivelse.


== Medlemmer ==
Maja Ivarsson (f. 1979) – vokal
Felix Rodriquez (f. 1979) – gitar
Johan Bengtsson (f. 1979) – bass
Jesper Anderberg (f. 1981) – synthesizer
Fredrik Nilsson (f. 1979) – trommer


== Plateutgivelser ==
Living In America (2002)
Dying To Say This To You (2006)
Crossing The Rubicon (2009)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Sounds – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Sounds på Internet Movie Database 
(en) The Sounds på Apple Music 
(en) The Sounds på Discogs 
(en) The Sounds på MusicBrainz 
(en) The Sounds på SoundCloud 
(en) The Sounds på Spotify 
(en) The Sounds på Songkick 
(en) The Sounds på Last.fm 
(en) The Sounds på AllMusic 
The Sounds på Twitter 
The Sounds på Facebook 
The Sounds på Instagram 
The Sounds på Myspace
Tungbetong

Tungbetong er betong som har densitet over 2600 kg/m². Tungbetong blir laget ved å bruke tunge tilslagsmaterialer som magnetitt eller barytt og kan få en densitet på opp mot 5600 kg/m³, som er over det dobbelte av normalbetong.
Sammenlignet med bruken av normalbetong er det svært sjelden man bruker tungbetong. I de tilfellene det brukes er det fordi man ønsker å utnytte en av de to fordelene tungbetong har, enten tyngden eller tettheten. Konkrete eksempler på bruksområder for tungbetong er som motvekter på kraner, ballast i skip, og beskyttelse mot radioaktiv stråling.
Vikebygd Idrettslag

Vikebygd Idrettslag er en sammenslutning av idretter med aktive utøvere i Vikebygd i Vindafjord kommune. Idrettslaget ble stiftet på 1970-tallet, og har møtelokaler og idrettsanlegg ved Bygdahuset på Veastadheia.
Idrettslaget var tidligere arrangør av det årlige trimløpet «Kvamsåsen Rundt», et 11 km langt terreng- og asfaltløp, med deltakere fra hele Haugalandet. Klubben arrangerer også en årlig fotballturnering for knotter, kalt «Vikeputten».


== Se også ==
Vikebygd
Vikebygd kirke


== Eksterne lenker ==
Vikebygd.net
Vikebygd.org
Kvamsåsen Rundet løpet
Magerbetong

Magerbetong er betong med lavt sementinnhold og lavere fasthet enn B15 (15 MPa). Magerbetong brukes normalt ikke i bærende konstruksjoner. Et vanlig bruksområde er beskyttelse av fundamenter ved at man legger ut et ca. 50mm tykt lag magerbetong under fundamentet for å hindre at fundamentet tar skade av jordmassene under. Magerbetong kan også bli brukt som ballast i tilfeller der man trenger ekstra tyngde for å stabilisere en konstruksjon.


== Referanser ==
Peder Lunde jr.

Peder Lunde jr. (født 9. februar 1942 i Oslo) er en norsk seiler.
Under de Olympiske leker i 1960 i Roma vant Lunde jr. gull i klassen Flying Dutchman. I OL i 1968 i Mexico by tok han sølv i klassen Starbåt. Han deltok også i Tempest i OL i 1972 i München og i Soling i 1976 i Montréal med henholdsvis 6.- og 16.-plass.
I 1960 mottok han Fearnleys olympiske ærespris for gullmedaljen fra lekene i Roma.
Også Peder Lunde jr.s far, Peder Eugen Lunde, var i verdenstoppen i seiling.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Peder Lunde jr. – Olympics.com 
(en) Peder Lunde jr. – Olympic.org 
(en) Peder Lunde jr. – Olympedia 
(en) Peder Lunde jr. – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Peder Lunde jr. – World Sailing
Agustín Muñoz Grandes

Agustín Muñoz Grandes (født 27. januar 1896, død 11. juli 1970) var en spansk general, Falange-leder og politiker. Han er mest kjent som kommandant for División Azul fra 1941 til 1943.
Muñoz Grandes ble født i enkle kår i Madrid. Han kom inn på infanteriakademiet i Toledo som tenåring. Da han var ferdig med utdannelsen der ble han sendt til Marokko i 1915, hvor han kjempet i slaget ved Alhucemas. I den spanske borgerkrig kjempet han for nasjonalistene og ble forfremmet til general. Han fikk kommandoen over Den afrikanske armé. 
I 1941 fikk han kommandoen over División Azul, Francos frivillige styrke som skulle gjøre tjeneste under Wehrmacht i Sovjetunionen. Muñoz Grandes var godt kjent med det tyske militærvesenet ettersom han hadde vært taktisk rådgiver under Wilhelm Canaris. Han var også overbevist fascist, og tilhenger av Adolf Hitler. 
Muñoz Grandes ble dekorert med Ridderkorset. Hitler la personlig til eikeløvet på denne utmerkelsen. I desember 1942 ble han tilbakekalt til Spania fordi Franco ble skremt av hans utøylede pro-tyske holdninger i en periode hvor Spania kjempet hardt for å forbli nøytrale. Han ble forfremmet til generalløytnant, og posisjonen på Østfronten ble overtatt av Emilio Esteban Infantes. 
I 1945 ble han generalkaptein for I militærdistrikt, og i 1950 ble han utnevnt til forsvarsminister. Fra 1962 til 1967 var Muñoz Grandes Spanias første visepresident.
Han døde av naturlige årsaker i 1970.


== Referanser ==
Felsennest

Felsennest (tysk for «klipperede») var det førerhovedkvarteret Adolf Hitler opprinnelig hadde utpekt for angrepet mot vest i 1940 under andre verdenskrig. Det lå ved Bad Münstereifel, 30 kilometer sydvest for Bonn.
Hovedkvarteret var i bruk ved begynnelsen av det vestlige felttoget i 1940. Det var langt mindre enn de andre førerhovedkvarterene, Hitlers personlige kvarter besto av en liten bunker med et arbeidsrom, soverom, to adjutantrom, kjøkken og bad. Det var det vakrest beliggende av alle førerhovedkvarterene. Hitler oppholdt seg mye utendørs mens han var der og kalte det senere for «fugleparadiset».


== Anlegget ==
Felsennest er en fjelltopp ved byen Bad Münstereifel. Organisation Todt hadde bygget et bunkeranlegg der allerede før krigen (1938/1939), som en del av det vestlige vernet av Tyskland. Høsten og vinteren 1939/1940 ble det utbygget til førerhovedkvarter, og 22. februar 1940 bestemte Hitler at dette skulle være kommandoplassen hans under angrepet på Frankrike (det vellykkede tyske gjennombruddet gjorde at hovedkvarteret etterhvert ble flyttet). I likhet med de andre førerhovedkvarterene ble overkommandoen for hæren og Wehrmacht plassert i nærheten. Anlegget innenfor sperrekrets I besto av fire bunkere, to massive trebygninger og tre brakker. I tillegg ble fem hus i den nærliggende landsbyen Rodert bygget ut for general Alfred Jodl med følge. Dette ble liggende innenfor sperrekrets II. Hele anlegget var ferdig 6. mai 1940. Hitler flyttet inn 10. mai (samme dag som angrepet på Frankrike startet).
Hitler ledet den første fasen av angrepet mot Frankrike fra Felsennest. 1. og 2. juni besøkte han slagmarker fra 1. verdenskrig. Om ettemiddagen første dag ble han hyllet av de seiersrike soldatene på den store kirkegården ved Langemark, der de falne fra slaget 10. november 1914 ligger. Etter det dro han og følget hans til La Montagne, rett syd for Wervicq, der han for første gang hadde mistet synet midlertidig under et engelsk gassangrep, natten mellom 13. og 14. oktober 1918.
5. juni flyttet han hovedkvarter til Wolfsschlucht I for den andre og avgjørende angrepsfasen. Han ville at Felsennest skulle bli et nasjonalt minnesmerke etter krigen «for å vise Wehrmachts uovervinnelighet», slik ble det ikke – hele anlegget ble ødelagt i 1945.


== Hitlers opphold i Felsennest ==
Denne tabellen er basert på dagboksnotater til offiserer i Hitlers stab.


== Litteratur ==
Franz W. Seidler og Dieter Zeigert: Die Führerhauptquartiere – Anlagen und Planungen im Zweiten Weltkrieg ISBN 3-7766-2154-0
Førerhovedkvarter

Førerhovedkvarter (tysk Führerhauptquartier (FHQ)) er en betegnelse på de militære hovedkvarterene Adolf Hitler brukte som øverstkommanderende for Wehrmacht under andre verdenskrig.
Det mest kjente av dem, og det Hitler oppholdt seg lengst i, var Wolfsschanze, men det finnes også en rekke andre. Hovedkravene til anleggene var at de måtte ha gode veiforbindelser og ligge nær fronten. De ble også plassert slik at de var vanskelige å se fra luften. To kommisjoner hadde ansvar for å finne steder hvor slike anlegg kunne plasseres, den ene av dem ledet av Erwin Rommel. Selve anleggsarbeidet ble nesten bestandig utført av Organisation Todt.


== Hovedkvarterene ==
I tillegg til disse hadde Hitler også to andre viktige baser: Obersalzberg i Berchtesgaden og Rikskanselliet (Førerbunkeren) i Berlin. Disse regnes ikke som førerhovedkvarterer, fordi den betegnelsen er forbeholdt militære installasjoner nær fronten. I praksis ble dog Førerbunkeren et militært hovedkvarter under slaget om Berlin.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bernd Freytag von Loringhoven/François d’Alançon: Mit Hitler im Bunker. Aufzeichnungen aus dem Führerhauptquartier Juli 1944 – April 1945, Berlin 2005, wjs-Verlag, ISBN 3-937989-14-5
Franz W. Seidler/Dieter Zeigert: Die Führerhauptquartiere, Anlagen und Planungen im Zweiten Weltkrieg, München 2000, Herbig, ISBN 3-7766-2154-0
Tannenberg (førerhovedkvarter)

Führerhauptquartier Tannenberg var et av Adolf Hitlers militære hovedkvarter under andre verdenskrig. Det lå ved Kniebis i den nordlige delen av Schwarzwald, nå en del av Freudenstadt.
Anlegget ble påbegynt 1. oktober 1939, og stod ferdig 1. juli 1940. Det bestod av to bunkere med et nettoareal på 275 m², samt en brakke på 85 m². Etter den store seieren over Frankrike hadde det vært naturlig å reise rett til Berlin for å motta triumfen. Hitler valgte imidlertid å oppholde seg i Tannenberg fra 27. juni til 5. juli 1940, for å avslutte rapporten om felttoget, planlegge invasjonen av Storbritannia og besøke de ferske slagmarkene i Elsass. På dette tidspunkt var anlegget så nytt at betongen ikke var helt tørr, og Hitler med stab oppholdt seg så mye utendørs som mulig.
Tannenberg stod tomt etter Hitlers avreise, og ble senere sprengt av franske ingeniørstyrker.


== Hitlers opphold i Tannenberg ==
Denne tabellen er basert på dagboksnotater til offiserer i Hitlers stab.


== Litteratur ==
Franz W. Seidler og Dieter Zeigert: Die Führerhauptquartiere – Anlagen und Planungen im Zweiten Weltkrieg ISBN 3-7766-2154-0
Reefer Madness

Reefer Madness, opprinnelig kalt Tell Your Children, er en amerikansk propagandafilm fra 1936 regissert av Louis Gasnier. Historien dreier seg rundt de tragiske hendelsene som inntreffer når narkotika-langere lokker skoleelever til å prøve «marihuana». Et drap, et selvmord, en voldtekt og et fall inn i galskapen følger.
Tell Your Children ble finansiert av en kirkegruppe, og skulle opprinnelig bli vist for foreldre som en adavrsel, i et forsøk på å lære dem farene ved cannabisbruk. Like etter at filmen var ferdig, ble den imidlertid kjøpt av en exploitation-filmskaper, Dwain Esper, som tok seg friheten til å klippe inn «frekkere» scener, mens han endret tittelen til Reefer Madness før han distribuerte filmen.

		
		
		


== Se også ==
Himmel og helvete (1969)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Reefer Madness – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Reefer Madness på Internet Movie Database 
(no) Reefer Madness hos Filmfront 
(fr) Reefer Madness på Allociné 
(nl) Reefer Madness på MovieMeter 
(en) Reefer Madness på AllMovie 
(en) Reefer Madness på Turner Classic Movies 
(en) Reefer Madness på Rotten Tomatoes
Regina van Dinther

Regina van Dinther (født 15. mai 1958 i Wengern (Westfalen) som Regina Nowak) er en tysk politiker (CDU). Fra 8. juni 2005 har hun vært president for landdagen (parlamentet) i Nordrhein-Westfalen. Hun har vært innvalgt i parlamentet siden 1990, og har vært kvinnepolitisk talskvinne og nestleder for CDU-fraksjonen. Etter Ingeborg Friebe er hun den andre kvinnelige landdagspresidenten i Nordrhein-Westfalen.
Hun er leder for CDUs kvinneorganisasjon i Nordrhein-Westfalen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Regina van Dinther – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Biografi på landdagens hjemmeside
Stasjon Arnemuiden

Stasjon Arnemuiden er en liten jernbanestasjon på Zeeuwse linje (Roosendaal – Vlissingen). Stasjonen ble åpnet 1. mars 1872 og befant seg den gangen på nordsiden av landsbyen Arnemuiden. Siden slutten av '70-årene (1970) har landsbyen vokst slik at boligområder befinner seg på begge sider av jernbanelinjen.
Som ved flere andre stasjoner i Zeeland, ligger perrongene skrått overfor hverandre. I første halvår 2006 stopper lokaltoget mellom Roosendaal og Vlissingen her en gang i timen, i begge retninger.


== 2008 ==
I 2008 kommer rutetidene i Zeeland til å bli forandret. Fjerntogene (intercity's) vil da stoppe på alle stasjonene i Zeeland, men for å forkorte reisetiden til Randstad stenges tre stasjoner: Arnemuiden, Kapelle-Biezelinge og Krabbendijke.


== Eksterne lenker ==
Stasjon Arnemuiden  på stationsweb (nederlandsk)
Stasjon Middelburg

Stasjon Middelburg  er en jernbanestasjon på Zeeuwse linje som ligger i den nederlandske provinsen Zeelands hovedstad. 1. mars 1872 ble den åpnet, og den opprinnelige stasjonsbygningen er fremdeles i bruk.

Stasjonen ligger rett utenfor byens historiske sentrum, skilt fra dette av kanalen gjennom Walcheren. En dreiebro gjør det mulig å nå stasjonen direkte derfra. I 2000 begynte man med å renovere stasjonsområdet, buss-stasjonen ble flyttet til den siden av kanalen der stasjonen ligger. I 2004 åpnet bygningen som huser det nye rådhuset og organet som er ansvarlig for alt fra vannkvalitet til dikenes kvalitet med hensyn til Zeelands øyer (Waterschap Zeeuwse Eilanden).
I første halvår 2006 stopper fjerntoget (intercityen) mellom Vlissingen og Amsterdam her en gang i timen, i begge retninger. Dette gjelder også for lokaltoget mellom Vlissingen og Roosendaal. 


== Eksterne lenker ==
Stasjon Middelburg på stationsweb (nederlandsk)
Stasjon Vlissingen Souburg

Stasjon Vlissingen Souburg (uttales: soburg) er en jernbanestasjon på den Zeeuwse linjen (Roosendaal – Vlissingen). Stasjonen ligger i en del av Vlissingen kommune som heter Oost-Souburg. 
Denne stasjonen er ikke bare viktig for Oost-Souburg, men også for Vlissingens nordlige boligstrøk. Stasjon Vlissingen er ikke gunstig situert i forhold til disse boligområdene. Som Middelburg stasjon ligger også denne ved kanalen gjennom Walcheren, like ved  bydelen Westerzicht og svingbroen som forbinder Oost- og West-Souburg.
Vlissingen-Souburg er den yngste av stasjonene på denne linjen, den ble åpnet 31. mai 1986 og er et typisk eksempel på en forstads-stasjon. Stasjonsbygningen ble bygget etter arkitekt Hans Baks standarddesign, og har to perronger. Fra 2003 av er stasjonen ubetjent, og det selges billetter kun via automater.
I første halvår 2006 stopper fjerntoget (intercityen) mellom Vlissingen og Amsterdam her en gang i timen, i begge retninger. Dette gjelder også for lokaltoget mellom Vlissingen og Roosendaal.


== Eksterne lenker ==
Stasjon Vlissingen Souburg på stationsweb (nederlandsk)
Fullmakt

En fullmakt innebærer at en person, fullmektigen, har myndighet til å opptre og handle på en annen persons, fullmaktgiverens, vegne, eller i hans sted. Fullmakten kan være begrenset til en spesiell handel eller avgjørelse, eller av mer generell karakter. Disposisjonen som fullmektigen foretar er å betrakte som en disposisjon foretatt av fullmaktsgiveren. 
Fullmakten kan være skriftlig eller muntlig. Dersom den er muntlig, må den enten bekreftes av vitner, eller av fullmaktsgiveren selv direkte overfor kontrahenten eller i etterkant til kontrahenten eller andre. Har fullmektigen handlet innenfor fullmaktens rammer, blir disposisjonen bindende for fullmaktsgiveren, selv om fullmektigen har handlet i strid med fullmaktsgiverens instrukser, med mindre tredjeparten (den som avtalen ble inngått med) kjente til eller burde ha kjent til dette.
Klassisk eksempel på fullmakt er en skipskapteins mulighet til å handle på vegne av rederen. En prokurist i et firma har likeså bestemte fullmakter til å opptre på vegne av firmaet ved inngåelse av avtaler.
«Avtaleloven» av 31. mars 1918, kapitel 2,  har regler om fullmakt. 


== Se også ==
Firmategningsrett
Prokura


== Eksterne lenker ==
Avtaleloven
Fullmektig

Fullmektig kan dels betegne en person som har en fullmakt i avtalerettslig sammenheng og kan dels være en stillingstittel med varierende innhold. I den norske sentrale statsforvaltningen var fullmektig, også betegnet kongelig fullmektig, historisk den høyeste tittelen på saksbehandlernivå og inntok en posisjon som er sammenlignbar med dagens tittel seniorrådgiver. Stillingen var på 1800-tallet den laveste embedsstillingen, med utnevnelse i statsråd, krevde høyere utdannelse og var plassert rett over kopist (senere delt i assistent og sekretær) og rett under byråsjef. Omkring århundreskiftet 1900 hadde en fullmektig en lønn på 3 120, mens en kopist tjente 1 000 og en byråsjef tjente 4 000. Fullmektig var også brukt tilsvarende i andre offentlige virksomheter. Fullmektig kunne i det private næringslivet også være tittel på en leder for en virksomhet, med omtrent samme betydning som «bestyrer» eller daglig leder. Tittelen fullmektig er også brukt i en urelatert betydning som kontorfullmektig, også kalt bare fullmektig.


== Referanser ==