jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kulturvern

Kulturvern er en samlebetegnelse for arbeid med materielt og immaterielt innsamling, dokumentasjon og formidling.
Materielt kulturvern kan sies å arbeide for å sikre konkrete gjenstander (kulturminner) og den kunnskapen de forteller.  Dette området går ofte under betegnelsen kulturminnevern. Den offentlige innsatsen innen kulturminnevernet ledes i Norge av Riksantikvaren, et eget direktorat under Klima- og miljødepartementet.
Immaterielt kulturvern er ivaretakelse av kunnskapen om håndverk, teknikker, historier, og alle typer «bakgrunnsopplysninger».  Norge har nylig ratifisert en UNESCO-konvensjon om vern av «immateriell kulturarv», som definerer dette slik: 
«Immateriell kulturarv» betyr praksis, fremstillinger, uttrykk, kunnskap, ferdigheter – samt tilhørende instrumenter, gjenstander, kulturgjenstander og kulturelle rom – som samfunn, grupper og, i noen tilfeller, enkeltpersoner anerkjenner som en del av sin kulturarv. Denne immaterielle kulturarven, som er overført fra generasjon til generasjon, blir stadig gjenskapt av samfunn og grupper i forhold til deres miljø, i samspill med naturen og med historien og gir dem en følelse av identitet og kontinuitet, noe som fremmer respekt for kulturelt mangfold og menneskelig kreativitet. I forbindelse med denne konvensjon tas kun i betraktning immateriell kulturarv som er forenlig med de eksisterende internasjonale menneskerettighetsinstrumentene og med kravene om gjensidig respekt mellom samfunn, grupper og enkeltpersoner samt en bærekraftig utvikling.
Svært ofte blir det i samspillet mellom den konkrete gjenstanden (kulturminnet) og kunnskapen om hva dette kulturminnet forteller eller dokumenterer som er det verdifulle.

I Norge er den offentlige innsatsen spredt mellom flere departementer og direktorater, men særlig Miljøverndepartementet med Riksantikvaren og Fylkeskommunene og Kultur- og kirkedepartementet gjennom Norsk kulturråd og museene. 
I 2008 ratifiserte Norge Europarådets rammekonvensjon om kulturarvens verdi for samfunnet, Farokonvensjonen. Sentrale element i denne konvensjonen er bl.a. alle kulturelle gruppers rett til at deres kulturarv bevares, bærekraftig forvaltning av kulturminnene i samfunnsutviklingen, tilgjengelighet, samt den demokratiske forvaltning av dem. 
Svært mye av kulturvernarbeidet i Norge foregår gjennom frivillige lag og foreninger, hvor de aller fleste er organisert i paraplyorganisasjonen Norges kulturvernforbund som også er sekretariat for Kulturminneåret 2009.


== Eksterne lenker ==
St.prp. nr. 73 (2005-2006) Om ratifikasjon av UNESCO-konvensjonen
Farokonvensjonen
Jacob Dybwad

Jacob Dybwad (født 20. juli 1823 i Christiania, død 4. september 1899 samme sted) var en norsk bokhandler og forlegger.Han utdannet seg i boktrykkerfaget i Leipzig, Paris og Berlin.  Etter hjemkomsten
ble han med i broren Christian Dybwads bokforretning som fikk navnet Jacob Dybwads Forlag (1852).
Han  drev dette frem til overtagelsen av sønnene Jakob og Bertram (1882).
Forlaget ga blant annet ut kjente forfattere som Carl Paul Caspari, Nordahl Rolfsens Lesebok for Folkeskolen, Jens Andreas Friis, Moltke Moe, P. Chr. Asbjørnsen, M. B. Landstad, Jonas Lie og Jakob Liv Rosted Sverdrup. I tillegg var det mye involvert med Universitetsbiblioteket, samt utgiver av almanakker (1877–1898).
Forlagets historie er beskrevet i Haakon B. Nielsons Jacob Dybwad 125 år. Glimt av forlaget og
bokhandelens historie (1977).
Jacob Dybwad var sønn av Jacob Erasmus Dybwad. Han var gift med Anna Margrethe Aabel, datter av Peter Pavels Aabel og far til arkitekt Peter Dybwad og forfatter og advokat Vilhelm Dybwad, sistnevnte ga blant annet ut biografien Jacob Dybwad (1823–1899) i 1942. Den norske oversetteren Jacob Dybwad er hans barnebarn (Skandalen i Hadleyburg og andre historier av Mark Twain (1947), Korea av Sten Bergman (1951), Vi kan stole på mamma av Kathryn Forbes (1975).
Jacob Dybwad er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo.


== Utmerkelser ==
St. Olavs Orden 1897


== Referanser ==
Pin grid array

Pin grid array (PGA) er en type innpakning for integrerte kretser, spesielt mikroprosessorer.


== PGA ==
På en PGA er den integrerte kretsen montert inne i et stykke av keramikk, hvor den ene siden er dekket helt eller delvis av et firkantet felt med metallpinner. Pinnene kan bli satt inn i hull i kretskortet eller loddet på plass. Det er nesten alltid 2,54 mm mellom hver pinne. For en viss mengde pinner, okkuperer denne type innpakning mindre plass enn eldre typer, slik som DIL/DIP.


== PGA-varianter ==
PPGA
Plastic pin grid array (PPGA) ble laget av Intel for å brukes med deres Pentium-prosessorer. De er ofte brukt på hovedkort med nullkraftsskokler for å beskytte pinnene.
FCPGA
Flip-Chip Pin Grid Array ble, i likhet med forrige variant, også laget av Intel. Denne typen innpakning ble brukt på visse Celeron, Pentium III og Pentium 4-prosessorer. Intel gikk over fra PPGA til FCPGA på Celeron 533 (uoffisielt kalt 533A). Disse prosessorene passer i hovedkort med Socket 370 eller Socket 478. Den er lik PPGA, bortsett fra at silisiumkjernen er vendt oppover og varmeavlederen er blottet. En versjon kalt FCPGA2 har en varmespreder over silisiumkjernen. Den er brukt på nyere Pentium III-prosessorer og de fleste Pentium 4 og Celeron-prosessoren som bruker socket 478. FCPGA2 ble senere avløst av LGA 775.
CPGA
Ceramic Pin Grid Array har prosessoren festet til en varmeledende keramisk plate som er gjennomboret av pinnene som så blir koblet til sokkelen. Socket A Athlon og Duron fra AMD bruker denne typen.
OPGA
Organic Pin Grid Array har prosessoren festet til organisk plast som er gjennomboret av pinnene som så blir koblet til sokkelen. AMD Athlon XP bruker denne typen.
Fritz Heinrich Frølich

Fritz Heinrich Frølich (født 22. juli 1807 på Hørsholm, Sjælland, død 3. juni 1877 i Kristiania) var en norsk forretningsmann. 
Han startet flere bedrifter i Kristiania og omegn, hvorav den mest kjente var Nitedals Tændstiksfabrik. F.H. Frølich etablerte også Liadalens Krudtverk ved Ljanselva, og han var medgrunnlegger av Christiania Creditkasse. Hans kontor lå i Kirkegaten, hvor man i dag finner Frølichpassasjen. Gården gikk på hans tid under kallenavnet «Noahs Ark», fordi man fikk kjøpt alle tenkelige ting der. 
Frølich tok inititiativet til å bygge den såkalte «Frølichbyen», flere en- og toetasjes hus i soltørket leire ved Geitmyrsveien. De ble tegnet av Georg Andreas Bull, og tolv av dem er bevart. Hans mål om å innføre tørket leire som et vanlig byggemateriale i Norge lyktes ikke. 
Han tok også initiativet til å anlegge en offentlig park på St. Hanshaugen, ikke langt fra Lovisenberg der han hadde en byløkke. 
På Frølichs tid var tømmerkjørerne på Strømsveien en plage for andre, og han skal ha hatt med seg et posthorn for å skremme dem av veien når han kjørte der. For å få en mer langsiktig løsning på problemet var han en av de første som foreslo å anlegge en jernbanelinje til Eidsvoll. 


== Galleri - Frølichbyen ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Fritz Heinrich Frølich». 17. august 2001. Arkivert fra originalen 31. mai 2017. Besøkt 25. desember 2017.
Forbundet KYSTEN

Forbundet KYSTEN er en organisasjon for vern av norsk kystkultur. 


== Formål ==
Organisasjonen ble stiftet i 1979 og har som formål å styrke det norske folks identitet som kystfolk, herunder:

Fremme bevaring og allmenn bruk av tradisjonelle fartøyer, bygninger, anlegg og kystmiljø forøvrig.
Drive opplysningsarbeid for å øke forståelsen for verdien av menneskelige og kulturelle tradisjoner i kysthistorien.
Vedlikeholde og utvikle tradisjoner i næring og håndverk.
Øke den faglige standard i vedlikehold og sikkerhet ved bruken av fartøyer og anlegg.Forbundet KYSTEN spiller en viktig rolle i arbeidet med fartøyvern og bevisstgjøring omkring kystkulturens verdi. Kystlagenes virksomhet spenner fra restaurering av båter og sjøhus til seiling og sjømannskap.
Forbundet har 128 kystlag med tilsammen 10500 medlemmer, og er medlem av Norges kulturvernforbund.


== Eksterne lenker ==
Forbundet KYSTENs hjemmeside
Richard Fell

Richard Taylor Fell (født 11. november 1948) var Storbritannias høykommissær til New Zealand og guvernør til Pitcairnøyene fra 2001 til 2006.


== Eksterne lenker ==
(en) Storbritannias høykommissær til New Zealand
Hans Abel Hielm

Hans Abel Hielm (født 11. august 1792 i Kristiansand, død 2. april 1869 i Christiania) var en norsk bokhandler og redaktør.Han begynte å gi ut Det norske Nationalblad i 1815, året etter at den nye Grunnloven hadde åpnet for «frimodige Ytringer om Statsstyrelsen». Det var særlig hans bror, politikere Jonas Anton Hielm, som forsynte ham med slike ytringer, som tildels ble trykket anonymt.Avisen ble saksøkt etter to injurierende innlegg om Christian Magnus Falsen. Ettersom Hielm var tilhenger av retten til å være anonym tok han som redaktør fullt ansvar. Han ble dømt til landsforvisning, men Høyesterett reduserte straffen til en bot. Saken bidro til å befeste prinsipper om redaktøransvar og anonymitet i norsk presse. Avisen ble nedlagt kort tid etter, og forholdet mellom de to brødrene ble ødelagt av saken. 
I 1820-årene bosatte Hielm seg i Aker, hvor han drev en gård. Han tok del i lokalpolitikken og ble i 1837 Akers første ordfører.


== Referanser ==
Mads Ellef Langaard

Mads Ellef Langaard (født 3. mai 1815 i Lillesand, død 23. mars 1891 i Kristiania) var grunnleggeren av Frydenlunds Bryggeri.
Langaard stammet fra en gammel sjømannsfamilie. Han var bror av forretningsmannen Conrad Langaard (1823–97) og far til forretningsmannen og kunstvennen Christian Langaard (1849–1922).
I ungdommen gikk han til sjøs, men kom senere i handelslære i Arendal. Han grunnla Frydenlunds Bryggeri i 1859, og kjempet i motbakke i flere år. Bygningene raste sammen, og måtte bygges opp på nytt. Deretter viste det seg at noe var galt med ølet, slik at det ble udrikkelig etter kort tid. Etter å ha eksperimentert med forskjellige ølsorter lyktes han, og ble den første som kunne eksportere øl fra Nord-Europa til tropene. 
Initialene ML preger etikettene fra bryggeriet, og er Norges eldste registrerte varemerke. 
Langaard ble i 1887 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden «for almennyttig Virksomhed».


== Referanser ==


== Kilder ==
Salmonsens leksikon, Anden Udgave, bind XV, s. 397. København: J. H. Schultz, 1923.
Pitcairnøyenes guvernør

Pitcairnøyenes guvernør er den britiske kronens representant til Pitcairnøyene, som er det siste britiske oversjøiske territorium i Stillehavet. Pitcairnøyene har utvidet selvstyre, men er formelt underlagt guvernøren.
Siden koloniens befolkning er lav (233 på det meste i 1930-årene, og er nå nede i 47) har aldri Storbritannia vurdert å ha en guvernør boende på øya. I stedet har Storbritannias guvernør til Fiji også vært guvernør for Pitcairnøyene, fra 1898 og frem til Fijis selvstendighet i 1970. Deretter ble guvernørstillingen overført til Storbritannias høykommissær til New Zealand.


== Se også ==
Liste over Fijis guvernører (1898–1970)
Liste over Storbritannias høykommissærer til New Zealand (1970–)
Erik Nordbrenden

Erik Nordbrenden (født 27. desember 1964) er en norsk bandyspiller og bandytrener. Nordbrenden har mangeårig bakgrunn fra norsk og internasjonal bandy, både som spiller og trener.Som spiller var han innom Ullevål, Røa, Västanfors, Vänersborg og Njård. Han spilte 117 kamper på det norske herrelandslaget.
Han har vært trener for Ullevål. I 2005 ble han trener for det norske herrelandslaget i bandy, en stilling han hadde fram til 2009. Han overtok stillingen etter svensken Per Erik Saikoff som igjen var den som tok over da Nordbrenden ga seg.


== Referanser ==
Leon Czolgosz

Leon Frank Czolgosz (født 1873, død 29. oktober 1901) er kjent som drapsmannen til USAs president William McKinley.
Czolgosz' foreldre var fattige polske immigranter. Han ble født i Detroit og hadde syv søsken. I tenårene hadde han ulike småjobber, men arbeidet for det meste på familiens gård utenfor Cleveland. Han ble gradvis interessert i sosialistisk og anarkistisk teori, og ble sterkt påvirket av den anarkistiske teoretikeren Emma Goldman. 
Den 6. september 1901 dukket Czolgosz opp på en utstilling i New York, og skjøt USAs president William McKinley som senere døde av skadene. Czolgosz ble dømt til døden 23. september 1901 og avrettet i den elektriske stol 29. oktober samme år. Hans siste ord skal ha vært: 

«Jeg drepte presidenten fordi han var en fiende av det gode folket; det arbeidende folk. Jeg angrer ikke min forbrytelse».Emma Goldman ble arrestert på mistanke om at hun stod i ledtog med Czolgosz, men ble løslatt da man ikke fant noe bevis.


== Referanser ==
Vanguard-klassen

Vanguard-klassen er en klasse atomubåter i tjeneste i Royal Navy. Hver ubåt kan bevæpnes med 16 Trident II interkontinentale ballistiske missiler (ICBM) med kjernefysiske stridshoder. Vanguard-klassen er den tredje største ubåtklassen i verden, etter den russiske Typhoon og den amerikanske Ohio.


== Båter i Vanguard-klassen ==
HMS «Vanguard» (S28)
HMS «Victorious» (S29)
HMS «Vigilant» (S30)
HMS «Vengeance» (S31)


== Litteratur ==
Stephen Saunders RN, red. (2004). Jane's Fighting Ships 2004-2005 (107 utg.). Jane’s Information Group Limited. s. 794. ISBN 0-7106-2623-1.
.pn

.pn er Pitcairnøyenes nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett.
Toppnivådomenet .pn var tema for en konflikt i 2000, mellom øyboeren Tom Christian, som var blitt delegert administrasjonen av domenet av ICANN, og regjeringen på øyene. Konflikten ble løst ved at ICANN vedtok at domenet skulle re-delegeres til øyrådet.


== Se også ==
Domenenavn
Landskoder (internett)
Toppnivådomene


== Eksterne lenker ==
(en) IANA .pn whois information
(en) Registrering av .pn-domener
Imelda Staunton

Imelda Mary Philomena Bernadette Staunton (født 9. januar 1956 i London i England) er en britisk teater- og filmskuespiller.
Hun var Oscar-nominert i klassen for beste kvinnelige hovedrolle for sin rolle som Vera Drake i filmen Vera Drakes hemmelighet.
Staunton ble i nyttårslisten for 2016 forfremmet til kommandør (CBE) av Order of the British Empire.


== Filmografi (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Imelda Staunton på Internet Movie Database 
(no) Imelda Staunton hos Filmfront 
(sv) Imelda Staunton i Svensk Filmdatabas 
(da) Imelda Staunton på Filmdatabasen 
(da) Imelda Staunton på Scope 
(fr) Imelda Staunton på Allociné 
(en) Imelda Staunton på AllMovie 
(en) Imelda Staunton hos Rotten Tomatoes 
(en) Imelda Staunton hos The Movie Database 
(en) Imelda Staunton hos Behind The Voice Actors
Soudal Quick-Step

Soudal Quick-Step er et belgisk sykkellag. 
I 2012 gikk Omega Pharma inn som sponsor i tillegg til den belgiske laminatgulvprodusenten Quick Step. Fra 2015-sesongen overtok sportsernæringsmerket til Omega Pharma, Etixx, som navnesponsor.


== 2023 ==


=== Ryttere ===


=== Seire ===


== Lag Meritter ==


== Se også ==
Liste over Quick Steps proffseiere


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Souldal—Quick-Step – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Samantha Morton

Samantha Morton (født 13. mai 1977 i Nottingham i England) er en britisk skuespiller.
Hun filmdebuterte i Under the skin i 1997 og hun har blitt Oscar-nominert to ganger, en gang i klassen beste kvinnelige birolle for sin rolle som «Hattie» i Woody Allen-filmen Tekkelig og tarvelig og for sin rolle som «Sarah» i filmen In America i klassen beste kvinnelige hovedrolle.   


== Filmografi (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Samantha Morton på Internet Movie Database 
(sv) Samantha Morton i Svensk Filmdatabas 
(da) Samantha Morton på Filmdatabasen 
(da) Samantha Morton på Scope 
(fr) Samantha Morton på Allociné 
(en) Samantha Morton på AllMovie 
(en) Samantha Morton hos Turner Classic Movies 
(en) Samantha Morton hos Rotten Tomatoes 
(en) Samantha Morton hos The Movie Database
Heggmoen kraftverk

Heggmoen kraftverk er et vannkraftverk som utnytter fallet mellom Heggmovatnet og Vatn-vatn på 124 meter. 
Kraftverket ble bygget i 1924 av daværende Bodin kommune (slått sammen med Bodø kommune i 1968). Kraftverket tok nesten knekken på kommunen økonomisk og  fikk først utnyttet sitt fulle kapasitet på slutten av 1930-tallet. 
Kraftverket hadde en større oppgradering i 1981 og har i dag en årsproduksjon på 52 GWh.
Kraftverket eies av Salten Kraftsamband (tidligere BE Produksjon AS frem til 2010).


== Opprinnelig installasjon ==
Heggmoen kraftverk ble opprinnelig bygget i årene 1921-25, og hadde til hensikt å forsyne Bodin, Fauske og Bodø med elektrisk kraft. Nedslagsfeltet var 75 km2, vesentlig bestående av høyfjell, som ga et gjennomsnittlig avløp på 5,5 m3/s målt i årene 1927-49. I Heggmovatnet ble  demmet opp med en tømmerkistedam. Turbinrøret var et klinket stålrør med en lengde på 620 m og diameter 1,8–1,6–1,5 m. 
Selve kraftstasjonen ble oppført i betong og det var installert to francisturbiner levert av Kværner Brug. Fallhøyden var 103 m netto, og generatorene var hver på 3,5 MVA og 5 kV. Disse var levert av NEBB, mens transformatorene var levert av National Industri. I 1954 produserte anlegget 43 GWh og aggregatet ble da kjørt med 25 % kontinuerlig overlast. Allerede i 1954 var det planer for utvidelser av kraftstasjonen med ytterligere oppdemning av Heggmovatnet.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
SKS
Moutmarka

Moutmarka er et friområde i Færder nasjonalpark på øya Tjøme i Færder kommune i Vestfold og Telemark. Det ligger nordvest for Verdens Ende med strandlinje mot Tønsbergfjorden ut mot Skagerak. Det slakke kystlandskapet består av rullesteinsstrender, svaberg i nord-sør-retning som går opp i 38 m.o.h., og artsrike habitater og vegetasjonstyper som skog, kratt, tørrbakker, våtmarker, tangvoller med mer.
Moutmarka eies av Oslofjordens Friluftsråd, som igjen eies av kommunene rundt fjorden. Området er populært og lett tilgjengelig med merkede turstier. 


== Historikk ==
Oslo kommune pluss fem vestfoldkommuner kjøpte i 1954 et areal på 300 mål og ytterliger 400 mål i 1958 . Dermed ble det forhindret at området ble hytteby, slik det var fare for etter at det hadde vært utskifting av det som tidligere hadde vært felleseie og felles beitemark for bøndene i Utbygda.
Fylkesmannen i Vestfold foreslo i 2004 overfor Miljødepartementet opprettelsen av Moutmarka naturreservat over et areal på 734 daa, derav 130 daa sjøareal. 30. juni 2006 ble Moutmarka naturreservat fredet. Fra 23. august 2013 inngår Moutmarka i den nyopprettede Færder nasjonalpark. 


== Naturforhold ==
Moutmarka har en lokalitet med mange rullesteiner som er en del av endemorenen som isbreen etterlot seg for cirka 11 200 år siden. Morenen er en del av Tjøme-Hvaler-trinnet. Rullesteinene er fredet. 
Moutmarka er et godt eksempel på lyngheilandskap også i Vestfold. De viktigste habitatene (naturtypene) på området er skog (edelløvskog, blandingsskog og krattskog), kantkratt med slåpetorn, åpne tørrbakker med urterik vegetasjon, strandeng (kalktørrenger og fuktenger), strand, våtmark (Skjælva), tangvoller og lynghei. Området er værbitt, men også stedvis lunt, og har rike naturverdier med 142 kjente rødlistede arter: 22 fugler, et amfibium, et reptil, 72 insekter, seks edderkopper, 15 karplanter, en kransalge og 24 sopp. Naturreservatet ryddes og har sauer på beite for å opprettholde det tidligere åpne kulturlandskapet.Nærmeste nabo til Moutmarka i nord er Mostranda campingplass som ble etablert på 1930-tallet. Der ligger en av de fineste sandstrendene på Tjøme.

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Moutmarka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mostranda camping
Paranøtt

Paranøtt (Bertholletia excelsa) er en søramerikansk nøtt i familien Lecythidaceae. Paranøtter er naturlig hjemmehørende i Guyana, Venezuela, Brasil, Øst-Colombia, Øst-Peru og Øst-Bolivia. De forekommer som spredte trær i store skoger ved breddene til elvene Amazonas, Negro og Orinoco. Det er et stort tre som kan bli 30–45 meter høyt og ha en stammediameter fra 1 til 2 meter, og er dermed et av de største trærne i regnskogen. Treet kan bli 500 år gammelt eller mer. Stammen er rett og vanligvis ikke forgrenet før godt over halvparten av treets høyde, med en stor krone av lange greiner som dukker opp ovenfor kronene til trærne som står rundt. Barken er gråaktig og glatt.
Paranøtter produserer fra naturens side frukt kun i urørte skoger, siden skoger som ikke er urørte mangler en orkidé som er indirekte ansvarlig for pollinering av blomstene. Orkideene produserer en lukt som tiltrekker hannbier, som igjen trenger lukten for å tiltrekke hunnbiene. Uten orkideen kan ikke biene pare seg, og det er mangelen på bier som fører til at blomstene ikke blir pollinerte. Hvis orkideer og bier er til stede, bruker frukten 14 måneder på å bli moden etter at blomstene har blitt pollinerte. Frukten er en stor kapsel på 10–15 cm i diameter (på størrelse med en kokosnøtt) som kan veie opptil 2 kg. Den har et hardt treaktig skall som er 8–12 mm tykt, og inneholder 8–24 triangulære frø som er 4–5 cm lange og er arrangert som båtene i en appelsin. Paranøtter er ikke ekte nøtter i botanisk betydning. Kapselen har et lite hull i den ene enden, noe som gjør det mulig for store gnagere (f.eks agutier) å åpne kapselen. De eter noen av nøttene, og graver ned andre for senere bruk; noen av disse spirer og vokser opp til nye paranøttrær. De fleste av nøttene blir «plantet» av agutinene på skyggefulle steder, og da må det unge treet vente flere år, i sovende tilstand, inntil et tre faller og sollys kan nå det. Treet vokser ikke uten direkte sollys. 
Den største eksportøren av paranøtter er Bolivia, hvor de heter almendras. I Brasil kalles nøttene castanhas-do-Pará, som bokstavelig talt betyr: nøtter fra Pará. Arten har fått sitt latinske navn etter den franske kjemikeren Claude Louis Berthollet.


== Eksterne lenker ==
Paranøtter hos Opplysningskontoret for frukt og grønt
(en) Paranøtt i Encyclopedia of Life 
(en) Paranøtt i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Paranøtt hos ITIS 
(en) Paranøtt hos NCBI 
(en) Paranøtt hos The International Plant Names Index 
(en) Paranøtt hos Tropicos 
(en) Kategori:Bertholletia excelsa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Bertholletia excelsa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bertholletia excelsa – detaljert informasjon på Wikispecies 
Regnskogfondets animasjon om paranøtt-treet
Gent–Terneuzen-kanalen

Gent–Terneuzen-kanalen forbinder havnen i belgiske Gent med nederlandske Terneuzen. Innlandsbyen Gent får gjennom kanalen forbindelse både til Nordsjøen og til det europeiske kanalnettet.


== Eksterne lenker ==
(en) Ghent–Terneuzen Canal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Politisk ledelse

Politisk ledelse er den ledelse som utøves på grunnlag at et politisk mandat, og i form av politiske beslutninger. Den politiske ledelsen har mandat knyttet til demokratisk valgt representasjon og står politisk. Politisk ledelse er underlagt de lover og lovanvendelser som gjelder innenfor det området den politiske ledelse utøves, i staten, Fylket, kommunene.
Den politiske ledelsen kan betegne ledelsen i en offentlig forvaltningsenhet en kommune, et fylke, eller et departement (staten)) som har sitt mandat fra et demokratisk valgt organ som kommunestyre, fylkesting eller Storting.
Norske eksempler på politisk ledelse er i departementene med statsråd og statssekretærer; kommunestyre, bystyret, byrådet i en kommune eller by, eller fylkesting i et fylke. Formannskap, ordfører, fylkesordfører, utvalg og komitéer med utspring i kommunestyre, bystyret eller fylkesting er eksempler på representanter for den politiske ledelse i en kommune eller et fylke. I kommuner med palamentarisme kan et byråd utgjøre den politiske ledelsen på vegne av bystyret.