jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Salassi

Salassi, eller salasserne var et gammelt keltisk-ligurisk folk som bodde i Aostadalen mellom Mont Blanc og Posletta rundt dagens Torino i Piemonte i Italia. Det er funnet spor etter mennesker i området fra 4000 f.Kr, men trolig bosatte salasserne seg i Aostadalen i jernalderen. 
I andre århundre f.Kr okkuperte romerne salassernes område på grunn av den strategiske beliggenheten for å opprette ruter både til Gallia og Tyskland. Salasserne kjempet lenge imot, men romerne beseiret dem til slutt i 25 f.Kr., da Augustus regjerte i Romerriket. Romerne startet en kolonisering av salassernes område, og grunnla kolonien «Augusta Praetoria», byen som i dag kalles Aosta. Området ble i 15 f.Kr. underlagt den romerske provinsen Alpes Poeninae.
Det hevdes at romernes okkupasjon av salasserne endte i et folkemord. 36 000 mennesker skal ha blitt myrdet eller solgt som slaver, og 8 000 unge menn skal ha blitt tvunget inn i romerske legioner.
Mitsubishi Lancer Evolution

Mitsubishi Lancer Evolution, også kalt Mitsubishi Lancer Evo, er en bilmodell fra den japanske bilprodusenten Mitsubishi, som har vært i produksjon siden 1992. Modellen er fabrikkens flaggskip i sportsbilsegmentet, og er basert på deres Lancer-modell. Evolution-modellene frem til versjon V var homologerte modeller for Mitsubishis deltakelse i World Rally Championships Gruppe A-serie, samt SCCA Pro Rally Championship. For å oppfylle homologeringsreglementet er Evolution basert på den samme plattformen som Lancer, men har blitt forsterket for å tåle høyere effekt. Ti gatemodeller av Lancer Evolution er produsert fra 1992 og frem til i dag, og modellene etter den femte er ikke bygget av homologeringsgrunner.
Opprinnelig var Evo kun ment for salg i Japan, men etterspørsel også i resten av verden førte til at modellen ble tilgjengelig i Europa fra og med den femte utgaven. Den store etterspørselen etter kraftige sportsbiler i USA, samt Subarus suksess med modellen Impreza WRX i USA, førte til at Mitsubishi fra og med den åttende generasjonen også har solgt Evo på det amerikanske markedet siden 2003.


== Mitsubishis Lancer Evo-er ==

		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Mitsubishi Lancer Evolution – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gaffeltruck

En  gaffeltruck eller motvektstruck eller truck er en maskin utviklet for å flytte gods ved hjelp av to stålgafler som plasseres under lasten. Gaffeltrucken ble oppfunnet i 1920 av girkasseprodusenten Clark (nå Clark Material Handling Company) for å kunne flytte tungt gods.
Senere er det kommet andre produsenter, bl.a Toyota. Men også Clark, Doosan, Hyundai, Jungheinrich, Mitsubishi, Still, Ausa, Hangcha og Kalmar er velkjente merker i Norge. Det ble tidligere produsert gaffeltrucker i Norge ved Hegg Bruk, så ved Kaldnes Mekaniske Verksted.
Mange gaffeltrucker er drevet av en forbrenningsmotor, spesielt motvektstrucker. Tidligere ble det brukt en del bensindrevne trucker, disse er ikke lenger tillatt i Norge. Nå drives forbrenningsmotorene med diesel eller propan som drivstoff. Gaffeltrucker som brukes innendørs er av hensyn til faren for avgassforgiftning utstyrt med batteridrevet elektrisk motor og hydraulikkpumpe.


== Truckklasser ==
Trucker inndeles i ulike truckklasser ut ifra deres virkemåte, egenskaper, oppbygning og formål.

T1 – Skyvetruck, Plattformtruck, Palletruck.
T2 – Skyvemasttruck, Støttebenstruck.
T3 – Svinggaffeltruck, Høytløftende plukktruck, Førerløftende truck.
T4 – Motvektstruck til og med 10tonn.
T5 – Sidelaster.Gaffeltrucker deles også gjerne inn i 2 grupper etter løfteevne:
til og med 10 tonn og over 10 tonn.


== Virkemåte ==
De vanligste typene trucker er konstruert omtrent på samme vis. De tyngste delene av trucken er plassert langt bak, som motor, batterier osv. Samtidig er forhjulene plassert langt fram. Dermed kan trucken klare tunge løft uten å vippe forover. Forhjulene er dessuten kraftige, slik at de skal tåle den samlede tyngde av både truck og last.
Truckene har sving på bakhjulene, og disse er relativt små. Ved at styringen er lagt til bakhjulene blir trucken mer manøvreringsdyktig, og enklere å bruke i trange omgivelser.
De to gaflene er festet på et tårn, der de kan heises opp og ned. Derved kan lasten løftes og senkes. Tårnet kan også bikkes forover eller bakover, tiltes. En av fordelene med dette er at last kan sikres bedre. Når tårnet bikkes bakover vil lasten lene seg mot tårnet, og ikke velte forover. Slike operasjoner med tårnet kan også være nyttige ved finmanøvrering der løft skal på plass i eller lirkes ut av trange lasterom. Da kan løsningen ofte være «å ta'n på tilten». 
Det fins mye ekstrautstyr til gaffeltrucker. I en del arbeidsoperasjoner brukes gaffelforlengere. Det er lange, løse, hule gafler. Ved å kjøre truckens egne gafler inn i hulrommene får man lenger rekkevidde. Forlengere gir mulighet til å løfte last med større volum. Man kan dessuten nå last som står lenger unna trucken, eksempelvis paller som er plassert langt inne på en lasteplan.


== Se også ==
Hjullaster
Hegg Bruk AS


== Eksterne lenker ==
(en) Forklifts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mari kirke

Mari kirke er en kirke konstruert i en rektangulær form, fra 1761 i Enebakk kommune, Nordre Follo prosti i Viken fylke. Kirken ble innviet av biskop Fredrik Nannestad i 1761. Kirken kom i kommunens eie i 1880.
Mari kirke ligger høyt med utsikt over Mjær og store deler av Ytre Enebakk. Adkomst til stedet er via Rv120 og Rv155.


== Historie ==
Bakgrunnen for byggingen var et testamente opprettet av eieren av Vestby gård, Maren Kamph, i 1753, kort tid før hun døde. Maren Kamph var enke etter en rik handelsmann i Fredrikstad, Peder Nielsen Hess, og hun eide flere gårder og sager både i Ytre Enebakk og i andre bygder. Hun oppholdt seg ofte på Vestby. I testamentet het det bl.a. at 3000 riksdaler skulle gå til oppføring og vedlikehold av en annekskirke ”med det navn Mariæ kirke”. Mariæ er en latinsk genitivsform av Maria, på norsk: Marias kirke. I talemålet ble kirken kalt Mari kirke, som også med tiden ble dens offisielle navn. Maren Kamph ga også tomten til kirken. Byggverket er i tømmer og har 150 plasser. I tillegg til en del gammelt interiør finner man billedhugger Ragnhild Butenschøns «Maria bebudelse» i kirken.


== Interiør ==
Alter, altertavlen, prekestol og døpefont er fra kirkens tidligste dager. Altertavlen er inspirert av Enebakk kirkes altertavle fra 1667. Mari Kirkes altertavle ble restaurert av Thorvald Ungersnæs (kirkeverge), Julius Ungersnæs (tapetserer), Carl Lunde (maler) i 1897.  Prekestolen ble antagelig først dekorert i 1897 av Carl Lunde. Duen over prekestolen har opprinnelig tilhørt Enebakk kirke. Døpefonten er laget av en dreiet stokk som har kraftige utforminger ved skål og fot. Skålen har en diameter på 50 cm.
Øvrig innredning er fra 1800-tallet.


== Våpenhuset ==
Våpenhuset er laget av bindingsverk og ble sannsybligvis reist samtidig med reparasjon av «Kirkesvalen» i 1777.


== Kilder ==
Mari kirke historie
Birger Kirkeby: Enebakk Bygdebok, Gards og sleksthistorie, Bind III, Enebakk kommune 1991.


== Eksterne lenker ==
(no) «Mari kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Marie kirke i «Norges kirker»
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
«Mari kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Kodal

Kodal er ei bygd med totalt 1735 innbyggere pr. februar 2021 og et tettsted i Sandefjord kommune i Vestfold. Tettstedet har 1 059 innbyggere per 1. januar 2022. Kodal ligger omtrent ti kilometer nord for Sandefjord sentrum og elleve kilometer sør for Andebu sentrum.
Høyjord, Kodal og Andebu sogn utgjorde tidligere Andebu kommune, som 1. januar 2017 ble slått sammen med Stokke og Sandefjord kommuner.
Kodal har bensinstasjon, barneskolen Kodal skole, barnehage, dagligvarebutikk, idrettsanlegg, bilverksted og frisør. Litt utenfor selve sentrum ligger «Vonheim», et bygdelokale der det blir arrangert alt fra konserter og revyer til bingo og juleverksted. Lokalet brukes også som stemmelokale når det er valg. Ved Vonheim finnes det også en grusbane som blir brukt til fotballtreninger og utekonserter. I nærheten er det også både asfalt- og grusbane for radiostyrte biler.
Kodal idrettslag ble stiftet i 1915 og har hatt mange ivrige utøvere i friidrett, langrenn, fotball, sykkel og håndball. Kodal IL arrangerer hvert år Gråtassen som er et veldig populært triathlon, avholdt første gang i 1998. Kodal IL har en flott lysløype og andre fine løyper som er godt egnet for løping og langrenn.
Kodal kirke ligger på Prestbøen, i et landbruksområde i Kodal.
På Nomme er det gjort to gravfunn fra vikingtiden, mens det til sammen i Kodal sogn er funnet sju gravhauger.


== Kjente personer fra Kodal ==
Lorens Berg (1862–1924), lærer og lokalhistoriker
Morten Fevang (1975–), fotballspiller. Norsk cupmester for Odd Grenland i 2000 og dansk cupmester for Odense i 2007
Tor Eckhoff (1964–2021), Youtuber, industriarbeider


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kodal bygdeleksikon – lokalhistorie og informasjon om Kodal sogn i Andebu kommune
Mette Lange-Nielsen

Mette Lange-Nielsen (født 30. april 1929, død 29. mai 1981) var en norsk skuespiller. Hun var gift med Per Lillo-Stenberg og mor til Lars Lillo-Stenberg. Hun hadde flere filmroller. Lars Lillo-Stenbergs sang «Mor» fra 1997 handler om tapet av moren, coverne på deLillos-platene inneholder vanligvis bilder som er tatt av henne.
Hun var Norges første kanalvert og søster til Trygve Lange-Nielsen. Hennes mor var av slekten Stang.


== Filmografi (utvalg) ==


=== Skuespiller ===
1951 - Dei svarte hestane, Viv Førnes
1956 - Kvinnens plass
1956 - Roser til Monica
1959 - Støv på hjernen
1960 – Venner, kontordama
1966 - Broder Gabrielsen, Lina Gabrielsen
1972 - Ture Sventon, privatdetektiv , Fru Hjortron


=== Sminke ===
1976 - Den sommeren jeg fylte 15


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mette Lange-Nielsen på Internet Movie Database 
(no) Mette Lange-Nielsen hos Nationaltheatret 
(sv) Mette Lange-Nielsen i Svensk Filmdatabas 
(en) Mette Lange-Nielsen hos The Movie Database
Loch of Stenness

Loch of Stenness er en innsjø på øya Mainland, som er hovedøya i den skotske øygruppen Orknøyene. I nærheten av innsjøen ligger de to steinsirklene Standing Stones of Stenness og Ring of Brogar. Innsjøen er den største med brakkvann i Storbritannia. 


== Eksterne lenker ==
Joint Nature Conservation Committee: Loch of Stenness (engelsk)
Kart over Loch of Stenness (engelsk)
Bilder (engelsk) Arkivert 16. februar 2006 hos Wayback Machine.
Willie Hoel

Willie Hoel (født 16. juni 1920 i Oslo, død 15. juni 1986) var en norsk skuespiller. Hans egentlige døpenavn var Hans Karsten Villie Thorkildsen. Han er kjent for sine komedieroller og blant annet rollen som bakermester Snipp i Jul i Skomakergata og biroller i enkelte av Olsenbanden-filmene og som brannsjef Mathisen i den første filmen om Stompa. Han debuterte på scenen i 1948.


== Filmografi ==
1982: For Tors skyld … Bussjåføren
1979: Olsenbanden og Dynamitt-Harry mot nye høyder … Mann med helsetrøye
1977: Olsenbanden og Dynamitt-Harry på sporet … Brodersen, stasjonsbetjent
1976: Olsenbanden for full musikk … Brannmann
1976: Reisen til Julestjernen … Vismann
1976: Bør Børson II … Elias Månen
1975: Tut og kjør
1975: Glade vrinsk
1974: Knutsen & Ludvigsen … Lokomotivføreren
1974: Bør Børson Jr. … Månen
1973: To fluer i ett smekk … Johansen
1972: Ture Sventon - Privatdetektiv … Slarvige Svante
1972: Lukket avdeling … En pasientvenn
1971: Full utrykning … Dirigenten
1970: Olsenbanden og Dynamitt-Harry … Kafevert
1969: Operasjon Egon … Kafeverten på Lefsa
1968: Smuglere … Brannmester
1967: Musikanter … Flyttemann
1965: To på topp … Kokken
1965: Hjelp – vi får leilighet! … Anton
1964: Nydelige nelliker … Oberst Ruud
1964: Pappa tar gull … Sølibat
1964: Marenco … Tjukken
1964: Alle tiders kupp … Vaktmester Granlund
1963: Elskere … Doktoren
1962: Sønner av Norge kjøper bil … Anton Andersen, kontorsjef
1962: Stompa & Co … Brannmester Mathiesen
1961: Sønner av Norge … Anton Andersen
1960: Millionær for en aften … Phønixteatrets direktør
1959: Ugler i mosen … Magelsen junior
1959: Støv på hjernen
1958: Bustenskjold … Ekspeditøren
1957: Fjols til fjells … Doktor Grå
1957: Smuglere i smoking … Lensmannsbetjent
1957: Peter van Heeren
1956: Ektemann alene … Stoffer
1956: Gylne ungdom
1956: Kvinnens plass … Teodor
1955: Trost i taklampa
1955: Hjem går vi ikke
1952: Det kunne vært deg … En seiler #2
1944: Brudekronen … Tallak


== TV-opptredener ==
1988: Fleksnes fataliteter … Klipp fra gammel episode
1979: Jul i skomakergata … Bakermester Snipp
1974: Fleksnes fataliteter … Pasient på helseklinikken


== Eksterne lenker ==
(en) Willie Hoel på Internet Movie Database 
(no) Willie Hoel hos Sceneweb 
(sv) Willie Hoel i Svensk Filmdatabas 
(en) Willie Hoel hos The Movie Database 
(en) Willie Hoel hos Behind The Voice Actors
«Anna Rogde»

«Anna Rogde» er verdens eldste seilende skonnert. Den ble bygget i 1868 og sjøsatt ved Bangsund Skipsverft på Bangsund 20. august samme år, under navnet «Anna» af Bergen. Eierne av skonnerten var et partrederi i Bergen. Skonnerten var søsterbåt til Skonnerten «Albert», som ble levert året før, i 1867.


== Historie ==
I 1872 ble «Anna» af Bergen kjøpt av Isak Rogde, som var fra stedet Rogdo i Hardanger. Skuta fikk da navnet «Anna» af Rogde og gikk på folkemunne under navnet «Anna Rogde». I alle registreringer i skipsregisteret og på Biilbrevet er navnet kun «Anna». Isak Rogde giftet seg senere med Anna fra Kjøtta ved Harstad, som da tok navnet Anna Rogde.
I 100 år seilte «Anna» af Rogde som fraktefartøy. De første fire årene gikk hun i Nordsjøfart og Østersjøfart helt fra Arkhangelsk til Portugal, deretter som frakteskute langs norskekysten, for det meste for seil og etterhvert med en 40 hk Bolinder semidiesel motor.
Brødrene Aage og Magne Gjertmund Indahl, som er seilere og har kystskippersertifikat kl 2, kjøpte skuta i 1976. Kjøpesummen var kr 50 000,- og skuta var da i så dårlig stand at den måtte holdes flytende med kraftige brannpumper. De restaurerte henne i to omganger, i 1976 og i 1985. I 1976–1977 ble skroget restaurert, og i 1985–1986 ble skuta totalrestaurert. Tilsammen ble det brukt ca. 15 millioner kroner på disse to restaureringsprosjektene, for det meste finansiert av Magne Indahls datavirksomhet.
Skuta ble benyttet i forbindelse med frivillig ungdomsarbeid, og de seilte uketurer med ca. 30 ungdommer om bord pr. uke. Til sammen har de gitt opplæring i seiling til ca. 4 000 ungdommer.
Etter restaureringen i 1986 ble «Anna af Rogde» blinket ut av Miljøverndepartementet for å være med å danne grunnstammen av bevaringsverdige fartøyer i landet.
«Anna Rogde» ble solgt i 1991 til Stiftelsen Anna Rogde i Harstad. I 2010 ble Stiftelsen konsolidert med Sør-Troms museum. I dag fungerer Stiftelsen Anna Rogde som en eierstiftelse, mens Sør-Troms musem har ansvaret for drift.


== Tekniske data ==
Type: 2-mastet slett-toppet skonnert.
Byggeår: 1868, sjøsatt 20. august 1868, seilklar 19. september 1868.
Byggested: Bangsund Skipsverft, Namsos.
Konstruktør: Sigbjørn K. Birkeland.
Lengde over dekk: 92 fot.
Bredde: 22 fot.
Lengde inkl. baugspryd: 120 fot.
Tonnasje: 66 netto registertonn, 92 brutto registertonn.
Seilareal: 444 kvm.
Motor: Cummins QSM11M, montert 2012.
Passasjersertifikat for 30 personer utenfor 5 nm. Innen 5 nm 60 passasjerer.


== Eierforhold ==
1868 – 1872: Partrederi i Bergen,
1872 – 1976: Isak Rogde og familien Rogde,
1976 – 1985: Brødrene Aage og Magne Gjertmund Indahl,
1985 – 1991: Magne Gjertmund Indahl,
1991 – :  	Stiftelsen Anna Rogde.


== Eksterne lenker ==
(en) Anna Rogde (ship, 1868) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Anna Rogdes hjemmeside
Annas Rogdes historie på jubileumssiden www.annarogde150.no
Anna Rogde Arkivert 22. august 2018 hos Wayback Machine.
Karavanserai

Et karavanserai, også skrevet karavane-serai, (tyrkisk: karvansary, persisk كاروانسرا; i arabisktalende land kalt khan eller funduq) var et vertshus og herberge for karavaner av kjøpmenn. Karavanseraiene var viktige sentra for utveksling av varer og informasjon langs handelsrutene i Asia, Afrika og Sørøst-Europa. Ordet serai er av persisk opprinnelse (سرا), og betyr «bolig» eller «palass».
Vanligvis består et karavanserai av en ringmur omkring en åpen plass, og med en port som er stor nok til å ta imot kameler med tung oppakning. Langs innsida av muren er det bygd staller, nisjer og rom for dyr og reisende.
Karavanseraiene forsynte dyra med vann og fôr, og de reisende med mat og vaskemuligheter. De hadde også butikker der de reisende kunne proviantere for neste etappe, og eventuelt få solgt varer.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten.; Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0


== Eksterne lenker ==
UNESCOs sider om karavaneseraier
Loch of Harray

Loch of Harray er den nest største innsjøen på øya Mainland, som er den største øya i den skotske øygruppen Orknøyene. I nærheten av Loch of Harray ligger steinsirkelen Ring of Brodgar.


== Eksterne lenker ==
Bilder (engelsk) Arkivert 12. mars 2005 hos Wayback Machine.
Inger Teien

Inger Teien (født 3. april 1937) er en norsk skuespiller. Hun har hatt en rekke roller i film, teater og på TV gjennom mange år. Hun er blant annet kjent fra diverse filmer om Olsenbanden.
I den senere tid er hun kjent som «Guri Høyer» i Hotel Cæsar. Teien har dubbet en lang rekke barnefilmer. Etter å ha nådd pensjonsalderen har hun fortsatt som skuespiller, blant annet i Radioteatret, i nye Hallo i uken og ved diverse scener. Hun har medvirket i flere store musikalproduksjoner. I 2013 spilte hun mrs. Eynsford Hill i Folketeaterets produksjon av My Fair Lady, i 2014 gjorde hun rollen som mrs. Potts i Skjønnheten og udyret på Christiania Teater, og i 2019 tok hun over rollen som Hanna Campanelli i Flashdance på Chateau Neuf.  


== Filmografi ==
1950 Askepott … Den gode féen (orig. Cinderella) (stemme)
1957 Stevnemøte med glemte år … Valstads kontordame
1958 De dødes tjern
1959 Tornerose … Flora (orig. The Sleeping Beauty) (stemme)
1961 101 dalmatinere – En sjarmør i pels … Andre stemmer (orig. One Hundred and One Dalmatians) (stemme)
1967 Musikanter
1969 Tipp topp - Husmorfilmen høsten 1969
1969 Lev lettere
1970 Aristokattene ... Amalie (orig. The Aristocats) (stemme)
1976 Den sommeren jeg fylte 15 ... Moren
1979 Jul i Skomakergata ... Frøken Anti-Hjul
1980 Mareritt ved midtsommer Optiker
1981 Olsenbanden gir seg aldri ... Bakkevertine
1982 Olsenbandens aller siste kupp ... Sekretær
1982 For Tors skyld
1983 Teskjekjerringa (stemme)
1984 Samson og Sally
1984 ... men Olsenbanden var ikke død!... Vakt på Munchmuseet
1985 Bertha 1: Roboter og mus (orig. Bertha 1) (stemme)
1989 Vertshuset den gyldne hale ... Frøken Fuglesang
1990 I Mummidalen (stemme)
1992 Aladdin ... Andre stemmer (stemme)
1993 Tommelise (orig. Thumbelina) (stemme)
1994 Svaneprinsessen (orig. The Swan Princess) (stemme)
1995 The Mask - nr. 1 (orig. The Mask – Animated Series) (stemme)
1995 Skomaker Martin og julegaven (orig. Red Boots for Christams) (stemme)
1995 Napoleon
1995 Heldiggrisen Babe (orig. Babe – The Gallant Pig)
1996 101 Dalmatinere ... Nanny og Kvinne på parkbenk (orig. 101 Dalmatians) (stemme)
1997 Anastasia
1997 Herkules ... Alkmene og Skjebnegudinne - Atropos (orig. Hercules) (stemme)
1998 Madeline
1999 Olsenbandens siste stikk ... Frøken Stunde
1999 Babar: Elefantenes Konge (orig. Babar, roi des éléphants) (stemme)
2001 Olsenbandens første kupp ... Sekretær
2002 Folk flest bor i Kina ... Kvinne
2004 - 2005, 2008 Hotel Cæsar ... Guri Høyer
2005 Det levende slottet (orig. Hauru No Ugoku Shiro, eng. Howl's Moving Castle) (stemme)
2005 Olsenbanden jr. på Cirkus Statsansatt
2006 To gode venner 2 ... Andre stemmer (orig. The Fox and the Hound 2) (stemme)
2008 Lønsj Kvinne på loftet
2011 Thea Linnea ... Rektor Teigen
2012 Lorax – Skogens vokter (orig. The Lorax) (stemme)
2013 Rive-Rolf ... Mari (orig. Wreck-It Ralph) (stemme)
2014 Karsten og Petras vidunderlige jul ... Vera
2017 Jul i Blodfjell ... Konstanse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Inger Teien på Internet Movie Database 
(no) Inger Teien hos Nationaltheatret 
(no) Inger Teien hos Sceneweb 
(en) Inger Teien hos The Movie Database
Vertshuset Den Gyldne Hale

Vertshuset Den Gyldne Hale er en norsk julekalenderserie som gikk på NRK Fjernsynet i 1989. Alle skuespillerne snakket både norsk og tegnspråk (tegn til tale).
Manus til serien var skrevet av Grete Høien og Gudny Hagen. Grete Høien var også regissør av serien. Hun har uttalt til Dagbladet Magasinet av alle serier hun har jobbet med er hun mest stolt av Vertshuset Den Gyldne Hale. Gudny Hagen står bak flere TV-serier for barn, og har tidligere arbeidet som førskolelærer for hørselshemmede barn.Programmet gikk i reprise i 1994.


== Rolleliste ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vertshuset den gyldne hale på Internet Movie Database 
(no) Vertshuset den gyldne hale hos Filmfront 
(no) Vertshuset den gyldne hale på NRK TV 
(no) Vignett fra 1989 - YouTube.com
Annie M.G. Schmidt

Anna Maria Geertruida Schmidt (født 20. mai 1911 i Kapelle, død 21. mai 1995 i Amsterdam) var en nederlandsk dikter og forfatter.


== Liv og virke ==
Annie M.G. Schmidt ble født i Kapelle på halvøyen Zuid-Beveland i den nederlandske provinsen Zeeland. I 1930 dro hun for et år til Tyskland som au pair, for å lære seg tysk. 
Hun skrev vers, sanger, bøker, teaterstykker, musicals og radio- og fjernsynsdrama. I begynnelsen av sitt yrkesaktive liv arbeidet hun som bibliotekar i Amsterdam og Vlissingen. Fra 1946 gikk hun over til å arbeide som researcher, og senere redaktør for den Amsterdam-baserte avisen Het Parool. Hun forble i denne jobben frem til 1958.
Fra 1946 til 1958 var hun medlem av kabaretgruppen De inktvis (norsk: blekkspruten) sammen med andre kjente medarbeidere fra avisen. Fiep Westendorp som illustrerte alle bøkene om Jip og Janneke (nederlandsk: Jip en Janneke), var en god venn av henne. Mange av diktene hennes ble tonesatt av komponisten Harry Bannink, i nært samarbeid med Schmidt. 
Dagen etter at hun fylte 84 år, begikk hun selvmord. Hun ble begravet på gravplassen Zorgvlied i Amsterdam. I 2002 ble biografien Anna, skrevet av Annejet van der Zijl, utgitt i Nederland.


== Norske utgivelser ==
Totto i tittuttårnet (nederlandsk: Pluk van de Petteflet)
Kattepiken (nederlandsk: Minoes, film: Operasjon mjau)
Den flyvende elevator (nederlandsk: Abeltje)
Jip og Janneke (nederlandsk: Jip en Janneke)


== Priser ==
1957: «Pris for beste nederlandske barnebok» (Wiplala)
1964: «Barne- og ungdomslitteraturprisen fra den Nederlandske stat» for hele hennes oeuvre
1971: «Den nederlandske bokhandlerforeningens Zilveren Griffel» (sølvgriffel) for Kattepiken
1972: «Den nederlandske bokhandlerforeningens Zilveren Griffel» (sølvgriffel) for Totto i tittuttårnet
1974: «Edmond Hustinxprisen for teaterforfattere» for hennes hele teateroeuvre
1981: «Den nederlandske bokhandlerforeningens Gouden Griffel» (gullgriffel) for Otje
1981: «Cestoda-prisen» (en årlig pris for forfattere som bruker det nederlandske språket i sin fulle bredde) for hele hennes oeuvre
1987: «Constantijn Huygensprisen» for hele hennes oeuvre
1988: H.C. Andersen-prisen
1988: «Publikumspris for den nederlandske boken» for hennes dikt og vers
1991: «Publikumspris for den nederlandske boken» for hennes barne- og ungdomsbøker
1996: «Venz-Barnebokpris» for Beestenboel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Annie M.G. Schmidt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Annie M.G. Schmidt på Internet Movie Database 
(en) Annie M.G. Schmidt hos The Movie Database 
(en) Annie M.G. Schmidt på Discogs 
(en) Annie M.G. Schmidt på MusicBrainz