Carl Olof Rosenius

Carl Olof Rosenius (født 3. februar 1816, død 24. februar 1868) var en svensk vekkelsespredikant i Stockholm og redaktør for bladet Pietisten fra 1842 til 1868. 


== Biografi ==
Rosenius ble født i Nysätra i Västerbotten som presten Anders Rosenius (1780–1841) og hans hustru Sara Margareta Norenius' tredje barn. Hans mor var presten Olof Norenius' datter. Hans far medvirket i vekkelsesbevegelsen Nyläsarna. Fra hans 13. år bodde familien i Sävar og han gikk på skole i Piteå, siden i Umeå og Härnösand, hvor han fullførte gymnaset. I 1838 begynte han på teologistudier ved universitetet i Uppsala, men ble tvunget av økonomiske og helsemessige årsaker til å avbryte studiene og ta tjeneste som informator nær Stockholm. 

Han er en av Sveriges mest leste religiøse forfattere og en av den svenske 1800-tallsvekkelsens fremste lederskikkelser og spilte en viktig rolle ved dannelsen av Evangeliska fosterlandsstiftelsen (EFS). Han var gift med Agatha Rosenius og farbror til Paul Rosenius. 


=== Fra Nordisk familjebok ===
Følgende biografi er noe omarbeidet fra Nordisk familjebok (1916)
Carl Olof Rosenius var en innflytelserik lekmannspredikant i Sverige. Han vokste opp i omgivelser sterkt preget av leserbevegelsen i Norrland, hvor en tidligere loviskhet hadde blitt trengt til side av en mer evangelisk anskuelse, dog ikke drevet til de radikale «nyläsarnas» ytterlighet. 
Sitt religiøse gjennombrudd daterte han til 15-årsalderen. Alt som skoleungdom ledet han konventikkelandakter i feriene. En preken som han holdt i sin gymnastid i Härnösand (fra 1833), later til å ha imponert biskop  Franzén på grunn av den sterke betoningen av den lutherske sentrallære om rettferdiggjørelse av tro. Han kom til Uppsala som student i 1838 for å lese teologi, men avbrøt studiene allerede i 1839 på grunn av usikker helse og økonomiske vanskeligheter og tok en stilling som informator på en gård i nærheten av Stockholm. Her kom han opp i alvorlig religiøs tvil. Han fikk hjelp til å komme ut av disse anfektelsene av metodistpredikanten George Scott i Stockholm. Han oppga da planene om å bli prest og flyttet i 1840 til Stockholm som Scotts assistent i evangeliseringsarbeidet, som samme år fikk et eget lokale nær Hötorget i den såkalte Engelska kyrkan. 
Da Scott ble tvunget til å forlate Sverige og Engelska kyrkan ble stengt (1842), overtok Rosenius helt virksomheten og ble en av de fremste kreftene i den voksende religiøse vekkelsen av «nyevangelisk» art som i de følgende årtier gikk fram over store deler av Sverige. I denne tjenesten virket han, både i enkeltstående møter (konventikler) og i leide lokaler i Stockholm. Da Evangeliska fosterlandsstiftelsen (EFS) ble dannet i 1856, var Rosenius en av grunnleggerne og allerede året etter dannet EFS en stiftelse som kjøpte den Engelska kyrkans lokaler og åpnet en ny kirke med navnet Betlehemskyrkan. Både der og på tallrike prekenreiser i hele landet kunne Rosenius virke. Han arbeidet også i tidsskriftet Pietisten, som ble startet av ham og Scott i 1842, og som han siden gav ut til sin død (med tiden i et opplag på 10 000 eksemplarer). Han gav også ut og redigerte Missionstidningen og flere andre skrifter. 
I sine siste år arbeidet han på en utførlig ’’Utläggning af Romarbrefvet’’, som ble publisert i Pietisten. På pinsedag 1867 da han stod på talerstolen i Johanneskyrkan i Göteborg ble han rammet av slag og året etter døde han.
Hans religiøse standpunkt, pietismen, fikk i de avgjørende trekk en stor innflytelse fra leserbevegelsen i Norrland sin lutherdom med objektiv forsoning og rettferdiggjørelse bare av nåde som dominerende kjerne. I den schartauanske betoning av nådens ordning mistenkte han loviskhet; "kom som du er!" var hans preken. Med herrnhutismen var han mer beslektet og han stod ganske nært Fredrik Gabriel Hedberg. Dog anså han at denne gikk for langt mot det antinomistiske ståsted. Metodismens innflytelse på ham gjennom Scott handlet trolig snarere om de ytre virksomhetsformene enn om den teologiske læren. 
Svakhetene i hans forkynnelse lå særlig på det etiske området. Den fremadskridende utvikling i helliggjørelsen til
en kristelig karakterutvikling kom ikke mye frem, og en viss engstelse for verden gjorde at han lukket øynene for samfunnslivets oppgaver. 
Den svenska kyrkan elsket han ikke. Hans livselement var konventikkelen, kretsen av fromme «trossøsken». I liten grad brukte han den svenske kirkens salmebok. I stedet for den brukte han sangbøker av mer intim karakter, særlig Ahnfelts sånger. Hele sitt liv stod han likevel som medlem i Svenska kyrkan, lot døpe sine barn der, tok nattverden der og var mot all separasjon og fri nattverdsutdeling. 
Rosenius hadde stor innflytelse på Sveriges religiøse utvikling på 1800-tallet. Hans vern av personlig engasjement i religionsutøvelsen og visse lutherske tanker påvirket ikke bare den frikirkelige  virksomheten, som han i stor grad var med om å skape, men også den kirkelige forkynnelsen, særlig i nordre og midtre Sverige. 
Kort efter hans død brøt en stor del av hans tilhengere under ledelse av hans etterfølger som utgiver av "Pietisten", Peter Paul Waldenström, med hans kirkelige læresyn og ble separatister, og da på andre siden nye livsbevegelser har kommet til syne innen kirken, har Fosterlandsstiftelsen, som i egentlig mening er videreføringen av hans verk, i svært stor grad mistet den betydning for landets religiøse liv som den
hadde i sin første tid. 
Også i Danmark ("bornholmerne") og Norge fikk den rosenianske bevegelse mange tilhengere.


== Bibliografi ==
Et nittital titler er kjent, mange oversatt til flere språk

Betraktelser för var dag i året
Oversettelse av John Bunyan: Kristens resa (1854).
se videre på webbplatsen
En stor distributør av Roseniuslitteratur i Norge i dag er Arven Forlag, Mandal


== Salmer ==
Rosenius diktet noen sanger selv og oversatte et stort antall. Han finnes blant annet representert i 1986 års psalmbok och Verbums psalmbokstillägg 2003 med originaltekstene til fire verk (nr 59, 251, 572 och 720). Tekstene finnes også publisert i Sionstoner.

En vän framför andra (1854), i Sionstoner nr 62. Enligt Bernhard Wadström "Okänd, till en del av Rosenius"
För hedningarnas skaror i 1921 nr 545
Guds barn jag är, (1848), i Lova Herren nr 429, EFS-tillägget nr 776) Verserna 2-5.
I en djup, oändlig skog (1849), i Lova Herren nr 506.
Med Gud och hans vänskap (1851), i 1986 nr 59, EFS-tillägget nr 712 och Verbums nr 720.
När den arma jordens tid förgår, i Sionstoner nr 660 till melodi nr 10 i Oscar Ahnfelts sånger.
Tänk, när en gång det töcken har försvunnit i Svenska Missionsförbundets Sångbok 1920 nr 427 men av andra upphovsmän i andra psalmböcker.
Var jag går i skogar, berg och dalar (1847), i 1986 nr 251, endast vers 1-2 av Rosenius.
Våga dig Dristelig (1854), i Sionstoner nr 282. Rosenius har skrivit verserna 1 och 3-6, v. 2 och 7 samt i Svenska Missionsförbundets Sångbok 1920 nr 219. Psalmen skrevs av danske kyrkoherden A. Agerbeck.
Ängsliga hjärta, upp ur din dvala (1847) i 1986 nr 572.


== Referanser ==


== Kilder ==
Kristnet omfattende webbsted om Rosenius
Cornelius, C.A. Svenska kyrkans historia efter reformationen / Senare delen (1693–1886) /  (1886) på projekt Runeberg