jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fylkesvei 167

.

Fylkesvei 167 (Fv167), også kalt Røykenveien, går mellom Asker stasjon og Østbygda i Asker. Veien begynner ved europavei 18 i Asker og går via Bondi, Gullhella og Heggedal til den møter fylkesvei 165 nederst i Grodalen. Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Hovedvei ==
Fylkesvei 167 er hovedvei mellom kommunesenteret Asker i nord og tettstedene sørover i kommunen. De første 300 meterne av veien, fra E18 til rundkjøringen ved Asker brannstasjon, er del av Bleikerveien. Røykenveien løper parallelt med Slemmestadveien. Mens Slemmestadveien følger vestsiden av Indre Oslofjord nede ved fjorden, går Røykenveien om lag 3–4 km opp fra kysten. Veien går rett sørover, og følger østsiden av Bondivann, Gjellumvannet og Grodalselva. 
Veien er tungt trafikkert. NAF beskriver Røykenveien som en lokalvei med trafikk som tilsvarer en firefelts motorvei. I henhold til gjeldende veinorm av 2019 holder veien standard «Hø2», som skal benyttes på hovedveier med nedsatt fartsgrense og årsdøgntrafikk på inntil 12 000 passeringer. I 2019 hadde Røykenveien ved Bondi en årsdøgntrafikk på 19 280 passeringer.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Viken fylke ===

Asker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv167
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Riksvei 190

Riksvei 190 (Rv190) var betegnelsen på en fire/seksfeltsvei mellom Alnakrysset og Sørenga i Oslo som bandt sammen E18 og E6. Veien var ikke skiltet med riksveiskilt. Strekningen er 7,6 km og var del av stamveirute 6a. De første 700 meter etter Alnakrysset er motorvei, og resten motortrafikkvei.
Før regionsreformen trådte i kraft 1. januar 2010 hadde veien eget nummer, men ble senere del av E6.


== Kommuner og knutepunkter ==
 Oslo 

  
  67 Alnakrysset, sørgående tar av fra Europavei 6, nordgående flettes med Europavei 6 Motortrafikkvei Nordre Fjellhus–Filipstad   ↑ Strømsveien (bare nordgående)Strømsveien

 66 Teisenkrysset Europavei 6 Hjalmar Brantings vei (bare nordgående)
 65  Helsfyr, ↓ Grensesvingen, ↑  Østensjøveien
 64  Etterstad, ↓ Strømsveien  Ensjøveien, ↑ Biskop Jens Nilssøns gate  EtterstadslettaRv190

 Vålerengtunnelen (831 m)
 Lodalsbruene (ca. 240 m)
 63  Arm
  LodalenKonows gate
 Europavei 6   Operatunnelen (1,4 km) (tidl. Svartdalstunnelen)
 Operatunnelen (4,5 km)
 2  Europavei 6  Arm av Operatunnelen (1391 m) (bare fra/mot nord)
 3   Sørenga →  Oslo S, Europavei 18 Mosseveien (bare fra/mot sør)
Sørgående fortsetter som Europavei 18, nordgående tar av fra Europavei 18


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets liste over kryssnummer
Fylkesvei 250

Fylkesvei 250 går mellom Vingrom i Lillehammer og Dokka i Nordre Land.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Parsellen fra Skinnerlien i Aust-Torpa, over Vingromsåsen til Vingrom ble åpnet 14. september 1956 etter 22 års planlegging.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Innlandet fylke ===

LillehammerPaul A. Owrens veg 

Nordre LandLillehammervegen 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Kartverkets norgeskart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv250
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 258

Fylkesvei 258 eller Nasjonal turistvei Gamle Strynefjellsvegen går mellom Grotli i Skjåk og Ospeli bru i Stryn. 
Veien sto ferdig i 1894. Veien var opprinnelig hovedfartsåren mellom nord-østlandet og Nordfjord, og ble opprettholdt etter at den nye Strynefjellsveien ble åpnet i 1977 mellom Grotli og Ospeli bru.

Veien forlater riksvei 15 ved Grotli og følger Mårådalen og Videdalen til Videseter der den etter 27 km møter riksvei 15 igjen ved Ospeli bru. Veien er stengt om vinteren. Fylkesvei 258 har beholdt grusdekket ettersom den har verdi i henhold til Nasjonal verneplan for veger og bruer. Blant de andre er fylkesvei 252 (Tyin-Eidsbugarden) og fylkesvei 886 (Bjørnstad-Grense Jakobselv).
I området lever det villrein som ikke bør forstyrres, en finner derfor lite informasjon eller rasteplasser på veien.
Sammen med den nye Strynefjellsveien på riksvei 15 er fylkesvei 258 foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner.Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Fylkestinget i Oppland bestemte at bare kjøretøy under åtte meter og åtte tonn akseltrykk kan bruke veien fra og med sesongen 2019, noe som betyr at veien er stengt for busser. Bakgrunnen er stor slitasje på veien og mye vedlikeholdsarbeid.


== Bakgrunn ==
Høyfjellsveien over Strynefjellet fra Stryn til Grotli har vært i bruk som ferdselsvei i uminnelige tider. Fra gammelt var det flere veier mellom Stryn og Skjåk, men bare brukbare som ride- eller kløvvei. En av de mindre brukte traseene gikk mellom Grotli og Videseter gjennom Vassvendedalen. Den viktigste traseen mellom Nordfjord og Ottadalen gikk gjennom Raudalen og Sundalen over Kamperhamrane som var det vanskeligste partiet. Der ble det muret en trapp med 3000 trinn. Folk fra Stryn brukt denne veien blant annet til markedet på Nordberg. I 1880 var kjøreveien fra Skjåk til Grotli ferdig, den var anlagt i 1,8 til 2,4 meters bredde. I 1881 ble det gjort vedtak om å bygge vei mellom Hjelle ved Oppstrynsvatnet og Sjåk og veien sto klar i 1894. Veien var åpen bare noen få måneder sommer og høst. Helt til 1950-tallet ble veien åpnet etter vinterstenging med håndkraft (spade) i juni måned. I oktober 1978 ble åpnet helårsvei langs alternativ trase (riksvei 15) mellom Videseter og Langvatnet via Grasdalen. Gamle Strynefjellsvegen holdes åpen juni-oktober og ble inkludert på listen over utvalgte nasjonale turistveier.


== Kommuner og knutepunkter ==


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Flyfoto fra 1976 på Finn.no kart
Flyfoto fra 2013 på Finn.no kart
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv258
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
(no) Statens vegvesen – vinterstengingerNorway: Fv. 258 Old Strynefjell Road (video)
Fylkesvei 280

Fylkesvei 280 (Fv280) går mellom Ørgenvika i Krødsherad og Vikersund i Modum.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Før Ørgenviktunnelen ble tatt i bruk 2014 var strekningen mellom Gigernes og Hamremoen del av Riksvei 7.


== Kommuner og knutepunkter ==

 KrødsheradKrøderfjordveien 

 ModumKrøderveien 

 Krøderbanen 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv280
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 319

Fylkesvei 319 (Fv319) går mellom Kobbervikdalen henholdsvis Bangeløkka i Drammen og Stuabrua i Holmestrand.
Mellom Sande sentrum og Stuabrua i Holmestrand var veien tidligere skiltet riksvei 318.Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
2019 ble veien forlenget med delstrekningen Bangeløkka – Kobbervikdalen fra fylkesvei 282.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Viken fylke ===

DrammenHolmestrandsveien 

Strømmveien 


=== Vestfold og Telemark fylke ===

HolmestrandSandebuktveien 

Hanekleiva 

Hanekleiva 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv319
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Europavei 75

Europavei 75 (E75) er en europavei som går fra Vardø i Finnmark via Finland, Polen, Slovakia, Ungarn, Serbia, Nord-Makedonia og Hellas til Sitia på Kreta. Veiens lengde i Norge er 209 km. Hele traséen er rundt 4300 km lang; E75 er dermed den nest lengste europaveien i retning nord-syd. E75 er den sørligste av alle europaveier.
Trasé fastlagt av UNECE: Vardø – Utsjok – Ivalo – Sodankylä – Rovaniemi – Kemi – Uleåborg – Jyväskylä – Lahtis – Helsingfors ... Gdańsk – Świecie – Łódź – Piotrków Trybunalski – Katowice – Č. Tĕšin – Žilina – Bratislava – Győr – Budapest – Szeged – Beograd – Niš – Kumanovo – Skopje – Gevgelija – Evzoni – Thessaloniki – Larisa – Almyros – Lamia – Athen ... Khaniá – Iraklion – Agios Nikolaos – Sitia. Etter det gamle nummersystemet fra 1950 gikk E75 mellom Stjørdal og Sundsvall.Mellom Helsingfors og Gdańsk er det ingen direkte sjøforbindelse, men det har vært det. Finnlines har fergerute mellom Helsingfors og Gdynia. Det er også mulig å ta ferge til Tallinn i Estland og kjøre ned E67 helt frem til Polen for å igjen komme til E75. E45, E75 og E105 er de eneste europaveier i Norge som går sør for Sverige eller Storbritannia.


== Knutepunkter ==

Se også europavei 75 (Norge) og Riksvei 4 (Finland) for detaljer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Europavei 14

For den norske etterretningsgruppen, se E 14Europavei 14 (E14) er en 449 kilometer lang europavei som går fra Trondheim, gjennom Stjørdal i Trøndelag til Sundsvall i Sverige, der den møter europavei 4. Den norske delen av veien mellom Trondheim og riksgrensen er 97 km lang.

Trasé fastlagt av UNECE:  Trondheim – Storlien – Östersund – Sundsvall.  
Etter det gamle nummersystemet fra 1950 gikk E14 mellom Trieste og Szczecin, og veien Stjørdal-Sundsvall var vei E75.


== Knutepunkter ==

Se europavei 14 (Norge) og europavei 14 (Sverige) for detaljer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Europavei 12

Europavei 12 (E12) er en europavei mellom Mo i Rana og Helsingfors i Finland. På norsk side ligger hele strekningen i Rana kommune i Nordland fylke. Strekningen fra Mo i Rana til Laihela i Finland er en del av turistveien Blå vegen. Hele veitraseen er ca. 910 km lang, hvorav 38,9 km er i Norge.
E12 går østover fra E6 i Mo i Rana. Forlengelsen vestover er skiltet riksvei 12. E12 går østover til Raudvatnet før den går sørover til riksgrensen mot Sverige ved Umbukta. Derfra går veien gjennom Sverige til Storuman og Umeå hvor veien fortsetter via ferje til Vasa. Fra Vasa går veien via Tammerfors til Helsingfors hvor den møter E18 og E75.
Trasé fastlagt av UNECE: Mo i Rana – Umeå ... Vasa – Tammerfors – Helsingfors. Etter det gamle nummersystemet fra 1950 gikk E12 mellom Paris og Leningrad/Moskva over Saarbrücken, Praha og Warszawa, Veien Mo i Rana-Helsingfors var da vei E79.


== Knutepunkter ==

.


== Referanser ==


== Litteratur ==
FENNIA Kartverk över Finland, Lantmäteristyrelsen og Weilin+Göös 1979. ISBN 951-35-1955-4
GT SUOMI – FINLAND Vägatlas, Genimap Oy, Vantaa Finland 2005. ISBN 951-593-944-5
Suomi – Finland Stadsatlas, Genimap Oy, Vantaa 2003. ISBN 951-593-874-0


== Eksterne lenker ==
Helsingfors hamn
Grunnkart (Kartplatsen, Lantmäteriverket)
Svenska ortnamn i Finland
Kart over Tammerfors västra ringväg
Brosjyre over veikryssnummer Helsingfors-Tammerfors
[1]
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Europavei 8

Europavei 8 (E8) er en europavei som går fra Tromsø til Åbo i Finland. Mellom Nordkjosbotn og Skibotn deler den trasé med europavei 6. I Finland følger den i hovedsak grensen til Sverige ned til Bottenviken. Veiens lengde i Norge er 161,5 km.
Trasé fastlagt av UNECE: Tromsø – Nordkjosbotn – Skibotn – Kilpisjärvi – Torneå – Uleåborg – Vasa – Åbo.


== Historikk ==
Betegnelsen E78 ble innført 1. juni 1965 for strekningen Tromsø – Kilpisjärvi – Torneå. UNECE besluttet i 1983 å reformere systemet. E78 skulle få nummeret E08 og E6 skulle få nummeret E47. Det tok noen år med forhandlinger om E6 og først 1992 ble det nye systemet innført i Norge der E8 gikk (Tromsø – Kilpisjärvi – Torneå). E8 ble forlenget fra Torneå til Åbo i 2002. Før 1985 gikk E8 fra London via Hoek van Holland – Hannover – Berlin til Brest i Hviterussland.


== Knutepunkter ==
Se europavei 8 (Norge) og europavei 8 (Finland) for detaljer.


== Kilder ==
FENNIA Kartverk över Finland, Lantmäteristyrelsen og Weilin+Göös 1979. ISBN 951-35-1955-4
GT SUOMI – FINLAND Vägatlas, Genimap Oy, Vantaa Finland 2005. ISBN 951-593-944-5
Suomi – Finland Stadsatlas, Genimap Oy, Vantaa 2003. ISBN 951-593-874-0
Grunnkart (Kartplatsen, Lantmäteriverket)
Svenska ortnamn i Finland


== Se også ==
Europavei 8 (Norge)
Europavei 8 (Finland)


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Fetetirsdag

Fetetirsdag (feitetirsdag eller feittirsdag, også kalt grautatirsdag og hvitetirsdag) er dagen før fastetiden begynner. Fetetirsdag er tirsdagen etter fastelavnssøndag og blåmandag og dagen før askeonsdag. Datoen for fetetirsdag varierer mellom 3. februar og 9. mars ut fra når påsken faller.


== Norske tradisjoner ==
Siste dag før fasten skulle det tradisjonelt fylles opp med kraftig kost. Det er fortsatt mange steder i Norge, spesielt i Trøndelag og Nord-Norge, tradisjon for å spise saltkjøtt og kålrotstappe på fetetirsdag. En annen tradisjon er å spise rømmegrøt, melkemat, egg og melmat, som fastelavnsboller, som en overgang til de magre fastedagene. Betegnelsen hvitetirsdag skal ha sammenheng med denne tradisjonen.
Fetetirsdagen er en folkelig fest som ikke har noen plass i liturgiske kalendrer eller kirkeårsliturgier. Den er heller ikke del av fastetiden. Men dagen har antitesisk tilknytning til fastetiden ved sitt iboende budskap om den tilskyndende faste.
Fetetirsdag faller på 21. februar i 2023, og på 13. februar i 2024.


== Regionale varianter ==
I mange land er fetetirsdagen kjent som mardi gras (fra fransk) og er den siste dagen i karnevalet. Blant de mest kjente mardi gras-feiringene er New Orleans Mardi Gras og karneval i Brasil.


== Se også ==
Artikkelen bevegelige merkedager viser datoer til 2109, fetetirsdag er én dag før askeonsdag.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ørnulf Hodne (1999). Norsk folketro. [Oslo]: Cappelen. s. 104. ISBN 8202186323. 


== Eksterne lenker ==
(en) Category:Shrove Tuesday – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Blåhai

Blåhai (Prionace glauca) er en hai i familien blinkhinnehaier. Den har spiss snute, lange brystfinner, og kan bli 3–4 m lang. Den er sjelden å finne i norske farvann.


== Eksterne lenker ==
(en) blåhai – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) blåhai i Encyclopedia of Life 
(en) blåhai i Global Biodiversity Information Facility 
(no) blåhai hos Artsdatabanken 
(sv) blåhai hos Dyntaxa 
(en) blåhai hos FishBase 
(en) blåhai hos ITIS 
(en) blåhai hos NCBI 
(en) Kategori:Prionace glauca – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Prionace glauca – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Prionace glauca – detaljert informasjon på Wikispecies
Fastelavnsbolle

Fastelavnsbolle er en hvetebolle, gjerne overskåret vannrett, fylt med pisket krem og syltetøy og overdrysset med melis. Bollene blir servert på fastelavnssøndag, men var tidligere knyttet til feitetirsdag, dagen før den kristne fasten startet på askeonsdag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Semlor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Fastelavnsboller – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 356

Fylkesvei 356 (Fv356) går mellom Straume i Drangedal og Vallemyrane i Porsgrunn.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei; etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestfold og Telemark fylke ===

DrangedalSannesveien 

SkienGisholtvegen 

Kilebygdvegen 

Svanvikvegen 

Porsgrunn


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv356
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Brugde

Brugde (Cetorhinus maximus) er en haiart som er utbredt i de fleste tempererte havområder. Arten er filtereter som i hovedsak eter plankton og er ufarlig for mennesker.
Som voksen har brugda vanligvis en lengde på 8-10 meter, men kan i noen enkelte tilfeller bli opp til 13,7 meter. Dette gjør den til havets nest største fisk, etter hvalhaien. 
Når brugda eter svømmer den nær overflaten med gapet åpent, og siler ut planktonet gjennom gjellegitteret. Brugda er et sosialt dyr, og danner gjerne grupper etter kjønn. Den legger ut på lange turer, og trekker inn mot varme hav om våren. Om høsten trekker den tilbake til dypere hav.
Brugdas lever kan utgjøre ca. 25 % av totalvekten. Den antas å spille en rolle både for lagring av energi og for regulering av oppdrift. Leveren utnyttes kommersielt for utvinning av olje.
Brugda er i dag utrydningstruet på grunn av overfiske og er fredet i de fleste farvann. Fisket etter brugde er hovedsakelig på grunn av oljen, men også finnen, som er populær å bruke i haifinnesuppe. Ellers benyttes også andre deler av haien for eksempel i tradisjonell kinesisk medisin og som afrodisiakum i Japan, noe som har lagt ytterligere press på bestanden. 
Bruk av hai i tradisjonell kinesisk  medisin er i stor grad begrunnet i overtroen om at haier ikke får kreft (noe som ikke stemmer), og at hai derfor kan brukes til behandling av kreft hos mennesker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) brugde – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) brugde i Encyclopedia of Life 
(en) brugde i Global Biodiversity Information Facility 
(no) brugde hos Artsdatabanken 
(sv) brugde hos Dyntaxa 
(en) brugde hos FishBase 
(en) brugde hos Fossilworks 
(en) brugde hos ITIS 
(en) brugde hos NCBI 
(en) Kategori:Cetorhinus maximus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cetorhinus maximus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
«Brugde på bytur», fra en side om turmål i Lofoten
«Brugde», fra fiskeri.no
«Sjekk det beistet!», nyhetsartikkel om fisker fra Vågsøy som fanget en 250 kg tung brugde
Gråhai

Gråhai (Galeorhinus galeus) er en fisk i glatthaifamilien og eneste art i slekten Galeorhinus. 


== Beskrivelse ==
Til glatthai å være er gråhaien relativt stor og kan bli 200 cm lang og veie opptil 40 kg. Den er grå på ryggen med hvit buk. Den jager for det meste fisk i vannmassene.


== Utbredelse ==
Gråhaien finnes i alle subtropiske farvann. Normalt nær kysten. I Norge finnes den langs hele kysten opp til Trøndelag


== Økonomisk betydning ==
Gråhaien har i dag ingen større økonomisk betydning i Norge, men fiskes stadig i store deler av sitt naturlige farvann som mat og for fiskeolje.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Moen, Frank Emil (2008). Dyreliv i havet - Nordeuropeisk marin fauna (5 utg.). Kristiansund: KOM Forlag. ISBN 978-82-92496-58-9. 


== Eksterne lenker ==
(en) gråhai – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) gråhai i Global Biodiversity Information Facility 
(no) gråhai hos Artsdatabanken 
(sv) gråhai hos Dyntaxa 
(en) gråhai hos FishBase 
(en) gråhai hos Fossilworks 
(en) gråhai hos ITIS 
(en) gråhai hos NCBI 
(en) Kategori:Galeorhinus galeus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Galeorhinus galeus – detaljert informasjon på Wikispecies
Håbrann

Håbrann (Lamna nasus) er en hai i håbrannfamilien. Den er utbredt i tempererte og kalde hav over hele verden. I Norge kan den oppnå en lengde på ca. 3 m og en vekt på ca. 200 kg.Håbrannens kjøtt er velsmakende, og kan minne om kalvekjøtt. I tillegg til kjøttet har også leveren og huden økonomisk betydning.
Håbrann lever også i Middelhavet hvor den er både observert og fanget på stranden i Tarragona nær Barcelona. Den skal ikke være farlig for mennesker, men kan i enkelte tilfeller bite dykkere med harpunert fisk.
Håbrannen har status sårbar i IUCNs rødliste. Arten er også rødlistet i Norsk rødliste for arter, til Sårbar (VU). Kategorien skulle egentlig vært Sterkt truet (EN) hvis man bare så på Norge, men så ble den satt ned et trinn til VU fordi det går bra med arten i områdene rundt - og man anser at arten vil kunne innvandre derfra hvis den blir borte hos oss.


== Utbredelse ==
Håbrannens levesteder strekker seg fra de nordøstlige delene av Nord-Amerika til Grønland og fra nordvestkysten av Afrika til Island, Norge og Russlands nordvestkyst. På den sørlige halvkule forekommer den fra 30° til 60° sør.


== Føde ==
Håbrann regnes som en opportunistisk jeger som jakter hovedsakelig på makrell og sild.


== Forplantning ==
Håbrannen er kjønnsmoden i 12–13-årsalderen og føder levende unger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) håbrann – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) håbrann i Global Biodiversity Information Facility 
(no) håbrann hos Artsdatabanken 
(sv) håbrann hos Dyntaxa 
(en) håbrann hos FishBase 
(en) håbrann hos ITIS 
(en) håbrann hos NCBI 
(en) Kategori:Lamna nasus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Lamna nasus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lamna nasus – detaljert informasjon på Wikispecies 


== Litteratur ==
Torsvik, Mortensen, Nedreaas (red.) Fiskeribiologi ISBN 82-529-1720-8
Hågjel

Hågjel (Galeus melastomus) er en fisk i rødhaifamilien. 
Den kan bli opptil 80 cm lang, og er ganske vanlig langs kysten på Vestlandet og videre opp til Nord-Norge.
Hågjelen er en dypvannsfisk, men trekker inn på grunnere vann om natten. Den blir ofte observert av dykkere i Norge på grunnere vann. Føden består hovedakelig av bunndyr som dypvannsreker, blekkspruter og fisker som vassild og øyepål. Hågjel blir også kalt for nattetyven som hovedsakelig kommer av fiskere som får den som bifangst under annet fisket.  Hunnene føder lysebrune eggkapsler som legges på sandbunn. Hågjel kan spises, men anbefales å sette tilbake for å kunne skape nye haigenerasjoner.
Sportsfiskerekorden er på 1830 gram og 79 cm.
Hågjel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) hågjel – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) hågjel i Encyclopedia of Life 
(en) hågjel i Global Biodiversity Information Facility 
(no) hågjel hos Artsdatabanken 
(sv) hågjel hos Dyntaxa 
(en) hågjel hos FishBase 
(en) hågjel hos ITIS 
(en) hågjel hos NCBI 
(en) Kategori:Galeus melastomus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Galeus melastomus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Galeus melastomus – detaljert informasjon på Wikispecies
Qi (filosofi)

Qi har også andre betydninger.Qi ( 气  eller  氣 eller ch'i i Wade-Giles translitterasjon, qì på pinyin, fra japansk gjerne translitterert som ki, med de kinesiske skrifttegn 气 eller 氣) er et sentralt begrep i det kinesiske taoistiske filosofisk-religiøse system, og generelt viktig i kinesisk medisin, filosofi og kunst. Ordet Qi kan bety luft, vann, damp eller ånde. Qi var sentralt allerede i den tradisjonelle kinesiske medisinens tidligste kilder, blant annet hos den mytologiske Huang Di (Den Gule Keiser).
Qi er en rytmisk energi som gjennomstrømmer og konstituerer ethvert levende vesen. I taoismen er energi og materie i virkeligheten av det samme – slik er alle mennesker qi.
Qi er en viktig del av den kinesiske kosmologi, og opptrer både materielt og immaterielt. Noe forenklet kan man si at qi er kinesernes kosmologi som "the big bang" er astronomenes kosmologi som "Gud" er de kristnes kosmologiske opphav. 
Begrepet fant en renessanse under Song-dynastiets nykonfucianisme, og skulle deretter i perioder til å prege det kinesiske verdensbilde som del av det filosofiske begrepspar li og qi.
Qi er samtidig et grunnleggende begrep i kinesisk og medisin. Kraften strømmer gjennom alt som finnes, både organisk og uorganisk materiale. Den konstante luftstrømmen gjennom menneskekroppen når vi puster, oppfattes som en tydelig manifestasjon av qi. Så forbindes da også qi ofte med luft og pust. Det kinesiske skrifttegnet for qi gjengir egentlig et kombinasjonsbilde som betyr «damp fra kokende ris».
Videre er ideen om qi sentral innen kinesisk og japansk kampkunst.
Begrepet Qi oppsto før vitenskapen hadde kartlagt menneskets biologi, og det er ikke gjort vitenskapelige funn som tilsier at Qi er reelt biologisk fenomener.


== Referanser ==