jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Liste over personer i norrøn mytologi

Liste over personer i norrøn mytologi inneholder navn på personifiserte figurer som omtales i den norrøne mytologien. Persongalleriet i åsatroen består av ulike ætter og vesener som delvis flyter over i hverandre. Det finnes æser (guder) og åsynjer (gudinner), vaner (vaneguder), jotner og gygrer, norner, valkyrjer, diser, dverger, alver og volver. Kildetilfanget er stort og navnene er mange. Mange av personene opptrer under ulike navn, og mange skifter karakter gjennom århundrene. Lista blir derfor ikke uttømmende, men omfatter de fleste navn som nevnes i de sentrale kildene.


== Mytologiens primærkilder ==
De tidligste kildene for det mytologiske persongalleriet er skaldediktene, som Ynglingatal og Haustlong av Tjodolv den kvinværske og Håkonarmål av Øyvind Skaldespiller. Viktigere for å se sammenheng i det mytologiske bildet er de to samlingene av eddadikt Den eldre Edda og Den yngre Edda. Gylvaginning, første del av Snorre Sturlasons Den yngre Edda gir oversikten, og lista er supplert noe med andre kilder. En del opplysninger kan også hentes fra sagalitteraturen, særlig Snorres Ynglingesagaen og enkelte av fornaldersagaene som Hervors saga.


== Avgrensing av lista ==
Lista omfatter de norrøne gudefigurer som omtales i kildene Den eldre Edda, Den yngre Edda og fornaldersagaene. Enkelte oppramsinger av navn på figurer som ikke er omtalt andre steder, er ikke tatt med. Dette gjelder for eksempel en oppramsing av 70–75 dverger som nevnes i Voluspå, vers 11–16. Enkelte av personene kan opptre under forskjellige navn, ut fra forskjellige tolkninger.
Begrepet «personer» er ment å avgrense lista mot rene dyreskikkelser som omfattes av Liste over dyr i norrøn mytologi. Mytiske menneskefigurer er ikke tatt med, men det er i noen tilfeller vanskelig å skille mellom menneskeskapninger og mytologiske vesener, ettersom mytologien også omtaler menneskeskapninger som er født av guder uten klart å si om de er guder eller mennesker. I flere av fornaldersagaene opptrer sagahelter og mytiske konger sammen med gudeskikkelser som også er kjent fra Edda-diktningen.


== Liste ==


== Litteratur ==
Primære kilderEddakvede (Den eldre Edda). Oversatt av Ivar Mortensson-Egnund. Samlaget, 1974. (Norrøne bokverk; 21) ISBN 82-521-0385-5
Den yngre Edda. Oversatt av Erik Eggen ; innleiing av Hallvard Magerøy. Samlaget, 1974. (Norrøne bokverk; 42) ISBN 82-521-0163-1
Voluspå. Oversatt av Gro Steinsland og Preben Meulengracht Sørensen. PAX forlag. ISBN 82-530-2136-4Sekundære kilderBæksted, Anders (2002): Nordiske guder og helter. Aschehoug. ISBN 82-03-22632-9
Davidson, H.R. Ellis (1984): Nordisk mytologi. Bokklubben. ISBN 82-525-1089-2
Lind, Idar (2007): Norrøn mytologi. Frå A til Å. 2. utg. Det norske samlaget. ISBN 978-82-251-7141-9
Henriksen, Vera (1984): Verdenstreet, mennesker og makter i Odins tid. Aschehoug forlag. ISBN 82-03-11374-5 (ebok av 1993-utgaven fra bokhylla.no)
Steinsland, Gro (2005): Norrøn religion. Myter, riter, samfunn. PAX forlag, ISBN 82-530-2607-2
Meile

Meile (gammelnorsk: [ˈmɛile], «den vakre») er i den norrøne mytologien en av Odins seks sønner og bror av Tor. Meile er nevnt i Den eldre Edda, satt sammen på 1200-tallet fra tidligere tradisjonelle kilder, og Den yngre Edda, skrevet på 1200-tallet av Snorre Sturlason. Bortsett fra Meiles forhold til Odin og Thor, er det ikke gitt ytterligere opplysninger om guddommen i noen av kildene.
Meile nevnes i Hårbardsljod der Tor kvad: «Eg er Odins son og bror til Meile». Siden Odin hadde seks sønner og Tor spesifikt bare nevnte Meile, kan man kanskje gå ut ifra at de også hadde samme mor, nemlig Fjorgyn.
Meile får fire omtaler i Den yngre Edda-fortellingen Skáldskaparmál. Kapittel 17 inneholder vers fra diktet Haustlöng (tilskrevet 1000-tallets skald Þjóðólfr av Hvinir), der Thor omtales som «Meiles bror». I kapittel 22 er det gitt ytterligere sitater fra Haustlöng, hvor det brukes en kenning for åsen Hœnir som refererer til Meile («step-Meile»). Kapittel 23 inneholder et sitat fra et verk av Þjóðólfr av Hvinir som omtaler Thor som «Meiles bror». I kapittel 75 er Meile oppført blant navn på æsene og som en sønn av Odin (mellom gudene Balder og Víðarr).


== Eksterne lenker ==
Edda ([Reprint edition] utg.). London. 1995. ISBN 0-460-87616-3. OCLC 33898288. 
Hårbardsljod
Hárbarðsljóð
Åsgard

For det norske oljefeltet med samme navn, se Åsgardfeltet; se også andre betydninger under oppslaget Åsgård.Åsgard (norr. Ásgarðr) er i norrøn mytologi plassen som æsene bygget til seg selv, midt i Midgard, for at menneskene ikke skulle kjenne seg alene og forlatt. Her bodde også åsynjer. 
Åsgard er en veldig gudeborg, beskyttet av tykke murer. For å komme dit må man ri over regnbuebroen Bifrost. Rundt Midgard ble det reist sterke forsvarsverker – for utenfor, i det ville og ukjente, herjer mørke og uhyggelige krefter. Her – i Utgard og Jotunheim – bor jotner og troll. Slik er alt ordnet: lik årringer i tre. Og ytterst ute – på alle kanter – bølger det store verdenshavet. Her bor også Midgardsormen. 
Midt i Åsgard har gudene plantet et tre, Yggdrasil. En av røttene ligger i Åsgard, en annen rot er i Jotunheim og en tredje i Nivlheim. Grenene strekker seg så langt ut at de favner hele verden. Yggdrasil er verdens sentrum – og så lenge treet er grønt og frodig, og bærer friske skudd – så lenge vil verden bestå.
Ved en kilde i Åsgard lever det tre skjebnegudinner – Urd, Verdande og Skuld. De kalles norner. Nornene kjenner skjebnen til hvert levende vesen og vet hvordan det vil gå med alt og alle.


== Se også ==
Norrøn kosmologi
Åsynjer

Åsynjer er i den norrøne mytologien gudinner, det vil si kvinnelige æser. De bor i Åsgard sammen med de andre æsene. Norrøn stavemåte står i parentes.
De viktigste åsynjene: 

Frigg (Frigga)– Odins hustru, og mor til Balder. Den viktigste åsynjen
Såga (Saga) – opprinnelig identisk med Frigg
Frøya (Freyja) – Fruktbarhetsgudinne, opptatt i æsene etter fredspakten etter Vanekrigen
Siv (Sif)– Tors hustru, mor til Mode og Trud
Nanna – Balders hustru, mor til Forsete
Idunn (Iðunn)– Ungdomsgudinne, Brages hustru
Gjevjon (Gevjon, Gefion) – Skjolds hustruAndre åsynjer: 

Eir – legekunstens gudinne
Fulla – Friggs tjener som kjenner alle Friggs hemmeligheter
Sjavn (Sjovn) – Elskovsgudinne
Lovn (Lofn) – hjelper mennesker til å få tillatelse fra Odin eller Frigg til å bo sammen
Val (Vår) – overvåker menneskers edsavlegging
Syn –
Lin (Hlin) – Friggs tjener, som passer på mennesker som Frigg ønsker beskyttet
Snotra (Snotr) – «Den vise» – den mest dannede og grasiøse av åsynjene
Gnå (Gna) – Friggs sendebud som rir over himmelen på hesten Hofvarpnir
Sol (Sól)– styrer vognen som drar sola over himmelen
Bil – søster av Hjuke som ledsager månen rundt jorda
Jord (Fjorgyn) – jordens gudinne, datter til Natt, og mor til Tor
Rind (Rindr) – en av Odins medhustruer, mor til Våle (Vale)
Stereofoni

Stereofoni, eller bare stereo er en lydgjengivelse som har to eller flere lydkanaler som er ment å avspilles samtidig gjennom separate høyttalere. I generell bruk av ordet «stereo» menes det som regel å bety «to kanaler», men det er ikke nødvendigvis tilfelle. Tidligere ble lyden gjerne delt i to, men i dag innebærer bruken av stereo at lydbildet generelt tilføres en dybde og mulighet til å retningsbestemme hvor lyden kommer fra.
Ordet stereofoni er avledet fra greske στερεός (stereos), «fast», «solid» + φωνή (phōnē), «lyd», «tone», «stemme» og ordet ble først benyttet i 1927 av selskapet Western Electric som analogt til ordet «stereoskopisk».


== Referanser ==


== Se også ==
Lydopptak
Monofoni (lydteknikk)
Stereoanlegg
Surround-lyd
Gere og Freke

Gere og Freke er i den norrøne mytologien Odins to ulver. Navnene betyr "den grådige" og "den glupske".
De nevnes i Grimnismål («Grimnnes tale»):

Gere og Freke 
metter den kampvante, 
stolte Seiersfader 
Av vin alene 
den våpensmykkede 
Odin alltid lever Ulvene får all mat som Odin serveres i Valhall, siden han lever av vin alene. Odin sender dem ut i verden for å hente nytt til ham.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Geri and Freki – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Gere og Freke, Store norske leksikon
Freke og Gere, Den store danske
Grimnismål, til norsk ved G. A. Gjessing, heimskringla.no
Valaskjalv

Valaskjalv er i den norrøne mytologien Odins bolig i Åsgard. Det er den øverste gården i Åsgard. Her sitter Odin i sitt høysete, Lidskjalv. Herfra ser han ut over hele verden. 
Grimne omtaler Valaskjalv slik i Grimnismål (Grimnes tale):
Der er en tredje Gård; 
de gode Guder 
har trukket dens Saler med Sølv 
Valaskjalv heter Borgen 
den, som seg bygget, 
en As i årle dager
Lidskjalv

Hliðskjálf omdirigerer hit. For musikkalbumet av Burzum med samme navn, se Hliðskjálf (album).
Lidskjalv (norrønt: Hliðskjálf) er i den norrøne mytologien Odins høysete i borgen  Valaskjalv i Åsgard. Herfra ser Odin ut over hele verden og vet hva hver mann gjør. Lidskjalv er omtalt i Den yngre Edda (Gylvaginning), og nevnes også i de eldre eddadiktene Grimnesmål og Skirnesmål.
Snorre Sturlason skriver i Edda: «Þar er einn staðr, er Hliðskjálf heitir, ok þá er Óðinn settist þar í hásæti, þá sá hann of alla heima ok hvers manns athæfi ok vissi alla hluti þá er hann sá.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Store norske leksikon, Lidskjalv
Heimskringla.no, Gylvaginning
Særimne

Særimne (norrønt Sæhrímnir, «sotet sjødyr») er i norrøn mytologi den galten som hver dag spises i Valhall, når Odin ber sammen til etegilde. 
Snorre Sturlasons Edda forteller at selv om Særimne blir spist om dagen, er den like hel, og levende om kvelden. Kvadet Gylvaginning (Gylves synkverving) i den første delen av Snorres Den yngre Edda lyder:
Andhrímnir heitir steikarinn, en Eldhrímnir ketillinn 

«Andrimne heter kokken, og Eldrimne kjelen».


== Referanser ==
Andrimne

Andrimne (Andrimner) er i den norrøne mytologien kokken som hver dag koker galten Særimne i gryta Eldrimne, når det er etegilde i Valhall:

«Endhrímnir heitir steikarinn, en Eldhrímnir ketillinn» (Andrimne heter kokken, og Eldrimne kjelen).Snorres Edda forteller at selv om Særimne blir spist om dagen, er den like hel og levende om kvelden. Kvadet Gylfaginning lyder:


== Referanser ==
Georg Ebers

Georg Moritz Ebers (født 1. mars 1837 i Berlin, død  7. august 1898 i Tutzing) var en tysk egyptolog og forfatter. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ebers stammet fra det berlinske jødiske storborgerskap. Begge foreldre var konvertert til kristendommen. Georg ble av sin mor sendt til Keilhau ved Rudolstadt til en oppdragelsesanstalt for gutter. Ettersom man der ikke kunne avlegge Abitur, gikk han fra 1852 på gymnasiet i Cottbus. På grunn av en forbindelse han hadde til en skuespillerinne måtte han forlate gymnaset og fikk ikke tatt Abitur før i 1857 i Quedlinburg.Ebers studerte så rettsvitenskap ved Georg-August-Universität i Göttingen. Snart ble han mer og mer opptatt av oldtidens Egypt. Hans lærer i studiet av hieroglyfene var Richard Lepsius.


=== Forsker ===
I 1865 ble Egert habilitert doktor ved universitetet i Jena og ble privatdosent, i 1869 ekstraordinær professor for Egyptologi.Ebers var 1870-89 full professor i Leipzig. Han har gitt navn til den såkalte Papyrus Ebers, som han kom over under reiser i Egypt og Nubia. Ebers kjøpte papyrusrullen i Egypt i 1872 av en araber som påstod seg å ha funnet den mellom knærne på en mumie fra nekropolen utenfor byen Teben. 
Man anser at Papyrus Ebers er fra omkring 1550 f.Kr.Av Ebers vitenskapelige arbeider er Ägypten und die Bücher Moses (2 bind, 1868), Sinnbildliches. Die koptische Kunst (1892), Antike Portraits. Die hellenistische Bildnisse aus dem Fajjûm (1893), samt en monografi om hans lærer Karl Richard Lepsius (1885). Blant populærvitenskaplige arbeider var  Durch Gosen zum Sinai (2. opplag 1889), Aegypten in Bild und Wort (2. opplag, to bind 1879).
Ebers skrev flere romaner med handling som utspilte seg i oldtidens Egypt. Eine ägyptische Königstochter, publisert 1864, fikk stor popularitet. Blant hans andre verk i samme sjanger var Uarda (3 band, 1877), Homo sum (1878), Der Kaiser (2 bind, 1881) og Kleopatra (1894). Ebers valgtee også ember fra den tyske historie, som Die Frau Bürgmeisterin (1882), Ein Wort (1882). Hans Gesammelte Werke ble utgitt 1893-97 i 32 bind.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Svensk uppslagsbok. Malmö 1931.


== Eksterne lenker ==
Ebers, Georg i Nordisk familjebok (2. utgave, 1907)
Draupne

Draupne (Draupnir, Drypner) er i den norrøne mytologien ringen til Odin. Ringen er smidd av dvergen Sindre og hans bror Brokk. Hver niende natt drypper den åtte like praktfulle ringer.
Den ble gitt som én av tre gaver til gudene den gangen Loke hadde veddet hodet sitt på at Sindre ikke greide å smi like prektige gaver som han hadde. Loke hadde klippet av håret til Siv, Tors kone, og for å bøte på dette hadde han fått sønnene til mestersmeden Ivalde og fått dem til å lage tre gaver. Lokes gaver var magisk gullhår til Siv (og Tor), båten Skibladner til Frøy og spydet Gungne til Odin. Sindre og Brokk lagde Draupne til Odin, grisen Gyllenbuste til Frøy og hammeren Mjølner til Tor, og med disse gavene vant de veddemålet.
I Gylfaginning kan vi lese om Balders død. Under Balders bålferd la Odin Draupne på bålet. Hermod dro til Hel for å hente Balder tilbake, og da han dro tilbake for å undersøke om alt og alle i hele verden sørget over Balder, tok han Draupne med seg tilbake, og ga den til Odin. 
I Skirnesmål tilbyr Skirne (Frøys tjener) Draupne til Gerd Gymesdatter for å få Gerd til å gifte seg med Frøy. 
Da byr jeg deg ringen 
som på bål ble lagt 
med Odins unge sønn; 
åtte jevntunge 
drypper av den, 
hver niende natt. Frøy hadde sett Gerd, og hadde stor hjertesorg fordi han trodde han ikke kunne få henne. Skirne får Gerd til slutt til å gi Frøy «noen ømme favntak»...
Barre heter 
som vi begge vet, 
en lun og stille lund; 
der vil Gerd unne ham 
ømme favntak 
når ni netter er gått Draupne er også navnet på en dverg som nevnes i Voluspå (Volvens fortelling om fortid og framtid).


== Referanser ==
Göttingen

Göttingen (plattysk Chöttingen) er en by i Regierungsbezirk Braunschweig i det sydlige Niedersachsen.


== Historie ==
Göttingen nevnes første gang 953 under navnet Gutingi. Omkring 1200 får stedet byprivilegier. I årene 1351 til 1572 tilhørte Göttingen Hansaforbundet.
1737 ble Georg-August-Universität åpnet, og i 1854 ble byen tilsluttet jernbanenettet: Sydbanen.


== Kjente personer ==
Arthur Auwers, astronom
Carl Friedrich Gauß, matematiker og astronom
Adolf Wilhelm Hermann Kolbe, kjemiker
Georg Christoph Lichtenberg, matematiker, eksperimentell fysiker og aforismeforfattere


== Universitet ==
Georg-August-Universität


== Referanser ==


== Litteratur ==
Saathoff, Albrecht (1937): Geschichte der Universitätsstadt Göttingen


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Göttingen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Göttingen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Die Geschichte der Stadt Göttingen und der Universität Arkivert 9. oktober 2007 hos Wayback Machine.
Regierungsbezirk Braunschweig

Regierungsbezirk Braunschweig er den minste av de fire regionene i delstaten Niedersachsen. Den omfatter 8 099,08 km² og har 1 664 019 (2003) millioner innbyggere.


== Administrativ inndeling ==


== Eksterne lenker ==
Bezirksregierung Braunschweig
Regioner i Niedersachsen:Braunschweig     | 
Hannover     | 
Lüneburg     | 
Weser-Ems
Åttetallsystemet

Åttetallsystemet eller det oktale tallsystemet har åtte som grunntall, slik at begynnelsen på rekken med naturlige tall skrives som 0, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 30, … 
I titallsystemet (desimaltallsystemet) er grunntallet 10, og verdien et siffer representerer på dens plassering gis som et multiplum av 10. 
Dvs. første siffer har verdien x·100, andre siffer har verdien x·101 osv., der x er et siffer  mellom 0 og 9. 
I åttetallsystemet kan første siffer skrives som x·80, andre siffer som x·81 osv. der x er et tall mellom 0 og 7.
De første 16 positive heltallene skrives på følgende måte:

Yukienes språk i California og pameanske språk i Mexico har åttetallssystemer. I disse språkene brukes mellomrommene mellom fingrene til å telle med, ikke fingrene selv.
Oktalsystemet var tidligere mye brukt i datateknikken, men er etter hvert blitt avløst av sekstentallsystemet. Levninger av denne bruken finnes for eksempel i rettighetssystemet i Unix.


== Omregninger ==
For å konvertere et tall fra åttetallsystemet til titallsystemet multipliserer man hvert siffer med en potens av åtte og adderer, som vist i eksempelet med tallet 3148 nedenfor:

3×82 + 1×81 + 4×80 = 3×64 + 1×8 + 4×1 = 204.

Tallet 3148 i åttetallsystemet blir altså 204 i titallsystemet.
For å konvertere et tall fra titallsystemet til åttetallsystemet må man gjentatte ganger utføre heltallsdivisjon med grunntallet 8 og merke seg resten, som vist i eksempelet med tallet 204 nedenfor:

Så begynner man med restene nedenfra. Tallet 204 blir dermed 3148 i åttetallsystemet.


== Referanser ==
Tysk Øst-Afrika

Tysk Øst-Afrika, på tysk Deutsch-Ostafrika, var en tysk koloni i Afrika fra 1884 til 1918. Den omfattet 958 300 km², og utgjorde det området som er dagens Tanzania (unntatt Zanzibar), Rwanda og Burundi. 


== Se også ==
Liste over tidligere tyske kolonier
Felttoget i Øst-Afrika


== Eksterne lenker ==
(en) German East Africa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Liste over tidligere tyske kolonier

Tyske kolonier omfattet flere kolonier som Tyskland som europeisk stormakt skaffet seg i den tredje verden fra 1880-tallet. 
Ved Berlin-konferansen i 1884 ble landområdene i Afrika fordelt mellom europeiske nasjoner, og landegrensene, som fremdeles gjelder for dagens afrikanske stater, ble tegnet opp. Tyskland kom sent inn i kappløpet, og måtte nøye seg med færre og mindre kolonier enn Storbritannia og Frankrike. Tysklands viktigste kolonier lå likevel i Afrika, mens de øvrige, blant annet i Stillehavet, var av mindre størrelse.
Tyskland mistet koloniene sine etter nederlaget i første verdenskrig i 1918. I fredsavtalen etter krigen, Versaillestraktaten, ble de tyske koloniene delt mellom seierherrene som mandatområder under tilsyn av Folkeforbundet. 
Under andre verdenskrig kjempet Tyskland og Storbritannia om herredømmet i deler av Nord-Afrika. De tyske styrkene ble mottatt som befriere av mange arabere, særlig i den daværende britiske kolonien Egypt. Ingen nordafrikanske områder fikk imidlertid status som tyske kolonier i den tiden de var under tysk kontroll.


== Tyske kolonier ==
Av Det tyske rikets flateinnhold utgjorde det egentlige Tyskland i Europa bare 17 %, mens koloniene stod for de prosenttall som angis i parentes. 


=== I Afrika ===
Tysk Sydvest-Afrika (26 %)
Tysk Østafrika (31 %)
Kamerun (15 %)
Togoland (3 %)


=== I Kina ===
Kiautschou (Jiaozhou)


=== I Stillehavet ===
Keiser Wilhelms land (Ny-Guinea) (8 %)
Bismarckøyene
Samoa (tysk del)
Salomonøyene (tysk del)
Nauru
Karolinene (i dag Mikronesiaføderasjonen og Palau)
Marianene
Marshalløyene


== Etter første verdenskrig ==
I henhold til Versaillestraktaten artikkel 22 skulle Tyskland miste alle sine kolonier, og aldri få dem igjen. Formelt var det da Folkeforbundet som delte ut områdene som mandatområder, men alle områdene gikk til seiersmaktene. Det britiske imperiet og Frankrike fikk betydelige områder i Afrika, mens de tidligere tyske koloniene Stillehavet og Kina gikk til Japan nord for ekvator, og til det britiske imperiet sør for ekvator.


==== Afrika ====


==== Stillehavet og Kina ====


== Eksterne lenker ==
(en) Former colonies of Germany – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Tyske koloniflagg
Naturlig tall

Et naturlig tall er i matematikken enten et positivt heltall (1, 2, 3,...) eller ikkenegativt heltall (0, 1, 2,...). 
Den første definisjonen brukes oftest i tallteorien mens den siste brukes innenfor predikatlogikk, mengdelære og datateknologi.


== Notasjon ==
Mengden av naturlige tall noteres 
  
    
      
        
          N
        
      
    
    {\displaystyle \mathbb {N} }
   eller N. For å unngå misforståelse om hvorvidt null er inkludert, brukes ofte følgende notasjon for å betegne henholdsvis mengden av ikkenegative tall og mengden av positive tall:

  
    
      
        
          
            N
          
          
            0
          
        
        =
        {
        0
        ,
        1
        ,
        2
        ,
        …
        }
        ;
        
        
          
            N
          
          
            ∗
          
        
        =
        
          
            N
          
          
            1
          
        
        =
        {
        1
        ,
        2
        ,
        …
        }
        .
      
    
    {\displaystyle \mathbb {N} _{0}=\{0,1,2,\ldots \};\quad \mathbb {N} ^{*}=\mathbb {N} _{1}=\{1,2,\ldots \}.}
  


== Litteratur ==
Adams, Robert (2003). Calculus : a complete course (english). Toronto, Ont. Addison-Wesley. ISBN 0-201-79131-5. 
Clapham, C.; Nicholson, J. (2009). The Concise Oxford Dictionary of Mathematics. Oxford Quick Reference. OUP Oxford. ISBN 978-0-19-157976-9. Besøkt 30. august 2016. 
Lindstrøm, T. (2006). Kalkulus (norsk). Universitetsforlaget. ISBN 978-82-15-00977-3. Besøkt 30. august 2016. 
Lindström, S.B. (2013). Matematisk ordbok för högskolan: engelsk-svensk, svensk-engelsk: (svensk). Stefan B. Lindström. ISBN 978-91-981287-0-3. Besøkt 30. august 2016. 


== Eksterne lenker ==
(en) Eric W. Weisstein, Natural Number i MathWorld.
Ragnhild Sigurdsdatter

Ragnhild Sigurdsdatter (Ragnhildr Sigurðardóttir) var gift med Halvdan Svarte. Hun var barn av Sigurd Hjort Helgesson (ca. 810 -) og Tyrne Haraldsdotter (ca. 822 -). Hun ble født ca. år 840, på Ringerike, død ca. 858.
Sammen med Halvdan Svarte fikk hun Harald Hårfagre, ca. år 850.Snorre forteller i Heimskringla om Ragnhilds drøm før Harald ble født:

«Dronning Ragnhild drømte store drømmer. Hun var en klok kvinne. Engang drømte hun at hun syntes hun sto ute i hagen sin og tok en torn (en nål i en spenne) ut av serken. Og mens hun sto og holdt på tornen, vokste den slik at den ble en lang tein, og den ene enden nådde jorden og ble straks rotfast, og like etter var den andre enden av treet høyt opp i luften; så syntes hun treet var så stort at hun nesten ikke kunne se toppen på det, og det var et under så tykt som det var; nederste delen av treet var rød som blod, og treleggen oppover var fager og grønn, men oppe i greinene var det snehvitt; det var mange store greiner på treet, noen langt oppe og noen langt nede, og greinene var så store at hun syntes de bredde seg over hele Norge og enda lenger.»Denne drømmen ble tolket som et forvarsel om sønnen hennes; den grønne stammen som tegn på at hans rike skulle blomstre. Øverst var treet hvitt, noe som angivelig tydet på at han ville bli gammel og hvithåret. Mange kvister og greiner på treet varslet om at han ville få mange etterkommere spredd utover hele landet.
Denne «drømmen» er et vandresagn som kjennes fra andre kilder. Om Kyros den stores mor, Mandane, fortelles det at hennes far, kong Astyages av Media, drømte om datteren at en plante vokste ut av livmoren hennes og bredde seg over hele verden. En drøm skal ifølge Herodot også ha advart kong Astyages om at hans ufødte dattersønn kom til å true hans eget liv.


== Referanser ==