jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ekebergmarkedet

Ekebergmarkedet er et arrangement hvor privatpersoner og firma kjøper og selger deler til gamle biler og motorsykler. Det foregår på Ekebergsletta i Oslo to ganger i året; en lørdag i mai og en lørdag i september. Arrangøren er Norsk Veteranvogn Klubb.
I tillegg til bildeler blir det omsatt hele veteranbiler og motorsykler på Ekebergmarkedet, samt antikviteter og kuriosa. Flere norske veteranbilklubber er også representert med egne stander på markedet. Arrangementet er Nord-Europas største veteranbildelemarked.


== Eksterne lenker ==
Ekebergmarkedet på Norsk Veteranvogn Klubbs hjemmeside
Norsk Veteranvogn Klubb

Norsk Veteranvogn Klubb (NVK) (sic) er den største klubben i Norge for folk som er interessert i motorhistoriske kjøretøyer. Den ble startet på Gjøvik i 1952.
Klubben har 1600 medlemmer (2005), og har som formål å oppspore, restaurere og ta vare på motorhistoriske kjøretøyer. Klubben favner alle bil- og MC-merker fra alle land.
Klubben yter i en viss utstrekning teknisk og praktisk veiledning i forbindelse med anskaffelse eller restaurering av veteranbiler.
I begynnelsen av mai og i begynnelsen av september hvert år arrangerer klubben Ekebergmarkedet i Oslo, som er landets største marked for bildeler, rekvisita, bøker, blader og bilhistoriske effekter.


== Eksterne lenker ==
norskveteranvognklubb.no
Roger 1000

Roger 1000 målevogn er en togvogn for måling av sporgeometri og kontaktledningsgeometri. Vognen er produsert hos MERMEC S.p.A. i Monopoli i Sør-Italia. Bygg nummer 1 eies og drives av Jernbaneverket i Norge, mens bygg nummer 2 er levert til Sør-Korea og bygg nummer 3 til Sveits.
Vogna benytter i hovedsak laserteknologi til målingene. Den kan fremføres i hastigheter opp til 160 km/t for egen maskin og opp til 200 km/t i tog. Målinger kan foretas i alle hastigheter. For framdrift har vogna to Cummins dieselmotorer opprinnelig bygget for å benyttes i stridsvogner. For å dekke strømforbruket ombord er den utstyrt med et aggregat på 56 KVa.
Vognkassen er basert på det Italienske høyhastighetstoget ETR 500, mens den har boggier bygget for blant annet Cisalpinotoget som går mellom Italia og Sveits – Tyskland Førerhyttene i begge ender er handarbeid og montert på vognkassa hos MERMEC S.p.A. Den utvendige fargesettingen på vogna er designet av Enzo Finger design og skal gjenspeile at dette er et tog som utfører målinger (målestav).


== Eksterne lenker ==
Roger 1000 – NJK Materielldatabasen
Roger 1000 – Jernbane.net
MerMec Spa
Charles W. Strøm

Charles Gustav William Strøm (født 20. juli 1886, død 9. mars 1967) var en norsk kunstmaler oppvokst i Oslo, men med sterk tilhørighet til Telemark.Han var elev av Christian Krohg på Statens kunstakademi 1910–13. Strøm debuterte på Statens Kunstutstilling i 1911. Han hadde sin første separatutstilling i Kunstnerforbundet i 1916.Som de fleste norske kunstnere på den tiden foretok han flere studiereiser. Han studerte i Paris i 1913, 1920 og 1926–27 og i Italia 1913 og 1920. Etter studieoppholdet i Paris fant Strøm sin egen personlige stil.
Han var med å stifte Unge Kunstneres Samfund, der han i mange år var styremedlem. Likeledes var han i en rekke år medlem av Bildende Kunstneres styre og medlem av juryen for Statens Kunstutstilling (Høstutstillingen). I 1927 var han en av kunstnerne og arkitektene som etter invitasjon fra Arno Berg, daværende byantikvar i Oslo, utarbeidet forslag til hvordan hovedstadens bygningsmasse kunne bli mer fargerik og innbydende. Initiativet til dette byutviklingsprosjektet kom fra kunstneren Henrik Sørensen.Strøm er representert i Nasjonalgalleriet med maleriene «Tun i Flatdal» (1929) og «Grå maidag» (1938), og ellers i kunstmuseene i Skien, Trondheim, Haugesund og Gävle.


== Galleri ==

		
		
		


== Referanser ==
Flickr

Flickr er et internett-basert bildedelingssystem hvor brukerne kan laste opp fotografier og videoer og dele dem med andre. Flickr er eid av SmugMug.


== Historie ==
Flickr ble utviklet av Ludicorp, et selskap dannet i 2002 i Vancouver i Canada. Ludicorp lanserte Flickr i februar 2004. Tjenesten ble utviklet ved hjelp av verktøy originalt laget for Ludicorps Game Neverending, et nettbasert MMOG (Massive Multiplayer Online Game). Flickr viste seg å være en større suksess, og Game Neverending ble etter hvert skrinlagt.
Amerikanske Yahoo! kjøpte Ludicorp og dermed Flickr i mars 2005. Alle servere ble flyttet fra Canada til USA i juni samme år, og alt innhold ble dermed underlagt amerikansk lov. 
Yahoo la ned sin egen bildedelingstjeneste Yahoo! Photos 20. september 2007 for å satse helt på Flickr. Dette førte til en sterk økning i antall medlemmer av Flickr. I 2008 hadde tjenesten over ti millioner brukere og tre milliarder opplastede bilder. I 2015 hadde de 112 millioner brukere. I 2016 kunngjorde selskapet at de hadde passert seks milliarder opplastede bilder.Det amerikanske selskapet SmugMug kjøpte Flickr i 2018.


== Struktur ==
Flickr kan sees som en type blogg der hovedvekten legges på det visuelle uttrykket. De siste opplastede bildene vil alltid ligge først på brukerens egen side, men man kan organisere bildene som man selv ønsker i album, såkalte sets.
Flickr er en gratis bildedelingstjeneste som lar brukerne laste opp inntil 1000 bilder eller videoer, der videoer kan ha en lengde på opptil tre minutter. Brukere kan abonnere på et «Pro»-medlemsskap som gir tilgang til «ubegrenset» lagringsplass, opplasting av videoer med lengde på opptil ti minutter, utvidet statistikk, reklamefritt nettsted, og utvidet brukerstøtte.
Brukeren kan selv bestemme hvem som skal ha tilgang til bildene som lastes opp gjennom å merke dem som offentlige eller private. For å hjelpe brukeren i organiseringen av bildene og gjøre dem søkbare for andre, er det mulig å angi såkalte tags, nøkkelord som beskriver bildet. Det er mulig for andre brukere å legge igjen en kommentar til hvert bilde (hvis brukeren tillater dette). 
En viktig del av Flickr er de såkalte pools, en slags gruppe med diskusjonsforum med egne bildebanker for ulike formål. Alle brukere kan opprette grupper, og de kan være både private og offentlige. Deltakerne i hver gruppe kan sende sine bilder fra sin egen side og inn gruppens bildebank.
En annen viktig del av Flickr er det som kalles gallerier, her kan medlemmer samle sammen inntil 18 bilder eller videoer de finner interessante, fascinerende eller spesielt fine fra andre brukere, og sette disse sammen i et galleri.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Offisiell blogg 
(en) Flickr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Grønøra

Grønøra er et industriområde ved Orkanger i Trøndelag, like vest for utløpet til elva Orkla i Orkdalsfjorden. Industribedriftene på Grønøra utgjør et av de viktigste industriknutepunktene i Midt-Norge. De største industribedriftene på stedet er Technip Offshore Norge AS og Reinertsen.
Området er menneskeskapt, ved at det meste av elvedeltaet til Orkla ble utfylt med grus på 1960- og 1970-tallet. Et stort våtmarksområde gikk tapt under denne utbyggingen, men en liten rest av det gamle våtmarksområdet finnes likevel vest for Grønøra, øst for gården Gjølme.
Technip

Technip var et børsnotert industriselskap med hovedkontor i Paris. Firmaet var blant de største i verden innen oljeservice med mer enn 40 000 ansatte og omsetning på 9,3 milliarder euro (2013). 
Firmaet arbeidet med subsea, offshore og onshore feltutvikling, gassprosessering og kondensasjon, refining, onshore rørlegging og petrokjemi. 
Den 19. mai 2016 meldte selskapet at de skulle slå seg sammen med FMC Technologies til et nytt selskap kalt TechnipFMC.I 2021 ble Technip Energies skilt ut igjen av TechnipFMC. Technip Energies har sin styrke i LNG, hydrogen og ethylene, og er børsnotert på Euronext i Paris.Technip Norge AS som leverer subsea prosjekter er fortsatt et norsk datterselskap av TechnipFMC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
https://www.technipenergies.com/
Petra Kvisli

Petra Kvisli (født Petra Evine Olsen 1. mars 1874 i Arendal, død 15. juli 1947 i Stor-Elvdal) var lærer og forfatter, særlig kjent for sangen «Eg elskar dei voggande tonar».
Hun tok eksamen fra lærerinneskole i Arendal i 1890, og etterpå fikk hun post som lærer i Åmli. Her fikk hun lære seg landsmålet. Senere virket hun som lærer i hjembyen Arendal til hun i 1898 giftet seg med læreren Knut Kvisli fra Vegårshei.  Det bodde først i Odalen; i 1900 ble ektemannen Knut Kvisli ansatt som bestyrer for amtsskolen i Stor-Elvdal og familien flyttet dit. I 1927 flyttet de videre, til Ringsaker, der ektemannen ble rektor for Ringsaker fylkesskole fram til 1939. De hadde fire barn som vokste opp. 
Hun var engasjert i lokalpolitikk, var amatørmaler, og aktiv i ungdomslagsarbeid. Under første verdenskrig var hun sekretær for forsyningsnemnda i Stor-Elvdal.
Petra Kvisli skrev på landsmål. I tillegg til to romaner og to teaterstykker skrev hun sanger, blant annet «Sygjenta syng» og «Eg elskar dei voggande tonar». Romanen Tora Dal skildrer ungpikedrømmer og et oppvekstmiljø som kan ligne på Kvislis eget, men er ellers ikke selvbiografisk.


== Forfatterskap ==
Birgit, fortelling, 1907.
Ikkje vaksen, skuespill for amatørteater, 1911
Tora Dal, fortelling, 1912
Elskhug og skoghandel, skuespill for amatørteater, 1914


== Referanser ==
Charles d’Angennes de Rambouillet

Charles d'Angennes de Rambouillet  (født 30. oktober 1530 i Rambouillet i Frankrike, død 23. mars 1587 i Corneto i Italia) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var en av den franske konges rådgivere, og ble biskop av Le Mans. Mens han var biskop der ble byen angrepet av kalvinistene, og Saint-Julien-katedralen vandalisert.  
Han ble kreert til kardinal den 17. mai 1570 av pave Pius V.
Halvbeltekjøretøy

Halvbeltekjøretøy er kjøretøy med framdrift ved hjelp av belter bak, og styring med vanlige hjul foran. Kjøretøyene ble brukt av blant annet militæret i Frankrike, Tyskland og USA. De var i bruk som trekkvogner for kanoner og annet tungt utstyr, eller transport av infanteri. Det amerikanske forsvaret hadde fastmonterte kanoner på mange halvbeltekjøretøyer.
Halvbeltekjøretøyer var produsert i stort antall før og under andre verdenskrig, men har etter dette blitt mindre og mindre utbredt. Mange av modellene er i dag ettertraktet blant samlere av gamle militærkjøretøyer. 
Noen produsenter av halvbeltekjøretøy er International Harvester, White, Diamond T, og Autocar i USA. Disse fabrikkene har også laget traktorer, personbiler og lastebiler. De franske bilprodusentene Citroën og UNIC laget halvbeltekjøretøyer på 1930-tallet.
Giovanni Aldobrandini

Giovanni Aldobrandini (født 1525 i Fano i Italia, død 7. september 1573 i Roma i Italia) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble biskop av Imola, og ble senere tilknyttet den romerske kurie der han bl.a. var storpønitentiar.
Han ble kreert til kardinal av pave Pius V den 17. mai 1570.
Bror til pave Klemens VIII. Også i slekt med kardinalene Pietro Aldobrandini (kreert 1593), Cinzio Passeri Aldobrandini (1593), Silvestro Aldobrandini (1603) og Ippolito Aldobrandini den yngre (1621).


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Girolamo Rusticucci

Girolamo Rusticucci (født januar 1537 i Carcoceto nær Fano i Italia, død 14. juni 1603 i Roma i Italia) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han ble tilknyttet den romerske kurie, men ble også biskop av Senigallia.
Han ble kreert til kardinal den 17. mai 1570 av pave Pius V, med Santa Susanna som tittelkirke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Røkejakke

En røkejakke eller røykejakke er en halvlang eller lang jakke med et slåbroklignende preg, beregnet til å bli båret utenpå skjorte og bukse.  
Bruken av røkejakker oppsto på midten av 1800-tallet, da tobakksrøyking, særlig ved større selskapeligheter, gjerne ble henvist til egen røykerom. Man bar røykejakken enten over eller i stedet for dressjakke, og formålet var å beskytte de andre klærne mot røyklukt og aske. Røykejakken ble ikke regnet som et formelt klesplagg, og kunne derfor være laget i sterke farger og mønstre. 


== Se også ==
Slåbrok


== Eksterne lenker ==
«DigitaltMuseum: Søk:  'røkejakke'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012.
Gunnar Isachsen

Gunnerius Ingvald Isachsen (født 1868 i Drøbak, død 1939 i Asker) var en norsk offiser og oppdager. 
Isachsen ble premierløytnant i kavaleriet 1891, rittmester 1899, fikk avskjed som fastlønnet offiser 1917 og major i landvernet 1924. Gunnar Isachsen var bestyrer (og senere den første direktør) ved Norsk Sjøfartsmuseum fra 1923.
Han var med på Otto Sverdrups ekspedisjon med «Fram» 1898-1902 som topograf, og kartla store områder av inntil da ukjente øyer nord for Canada. Fra 1903 til 1905 deltok han i fransk militærtjeneste i Algerie og Paris, og i 1906 og 1907 ledet han ekspedisjoner til Svalbard. Disse var utsendt og bekostet av fyrst Albert I av Monaco.
I 1909 og 1910 ledet han ekspedisjoner til Spitsbergen finansiert av den norske stat, en pionérinnsats for det senere norske systematiske forskningsarbeid på Svalbard. Ved Spitsbergenspørsmålets behandling på fredskonferansen i Paris 1919 var Gunnar Isachsen den norske regjerings tekniske delegerte.
Isachsen deltok i ekspedisjoner til Øst-Grønland i 1923 og 1924, og var med særskilt oppdrag på hvalfangst i Rosshavet 1926-27, Statens hvalinspektør i Sørishavet 1929-30, leder av den fjerde Norvegia-ekspedisjonen rundt Sydpolkontinentet 1930-31.


== Familie ==
Han var gift to ganger, 1903 og 1916. I først ekteskap med Signe Amalie Eide (1876-1911) fikk han seks barn. Tre av dem vokste opp. Den eldste var Fridtjov Isachsen. I andre ekteskap med Marie Sophie Frederikke Steenstrup (1884-1958) fikk han ytterligere åtte barn. Fem av dem vokste opp.


== Æresbevisninger ==
Han er avbildet på et norsk frimerke utgitt i 2006 i anledning 100-årsminnet for utforskningen av Svalbard. 
I Canadisk Arktis er en værstasjon Isachsen oppkalt etter ham.


== Bibliografi ==
Reiser på Spitsbergen 1906 og 1907. (1908)
Ishavsfolk og ferder  I: Det Norske geografiske selskabs aarbok 1916-1919 (1921) (ny utgave 1997)
Norske fangstmænds færder til Grønland (1922) (særtrykk av geografisk selskabs årbok 1919-21)
Grønland og Grønlandsisen (1925)
Jorden rundt efter blåhvalen (1927)
En ishavsskippers saga (1928)Samt flere artikler i Vitenskapsselskapets skrifter, geografisk selskaps årbok og Sjøfartsmuseets årbøker. Se Sambok for 51 treffOle R. Thoresen «Gunnar Isachsen in memoriam». I: Norsk sjøfartsmuseum 1914-1939. 1940


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gunnar Isachsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Gunnar Isachsen
Nils Trædal

Nils Trædal (født  29. november 1879 i Sunndal, død 12. oktober 1948) var en norsk prest og politiker. Han regnes som en av grunnleggerne av Bondepartiet. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn, prestelig virke ===
Trædal var bondesønn fra Sunndal i Møre og Romsdal og ble cand.theol. fra 1910.  Deretter var han først stifskapellan ved Nidarosdomen i Trondhjem til 1911. Deretter sogneprest i Kolvereid 1912–1923, i Aukra 1923–1936 og på Støren 1936–1948.


=== Politisk virke ===
Han var ordfører i Kolvereid kommune for Venstre 1914–1919.
Han ble forkjemper for et nytt landbrukspolitisk program, men dette fikk ikke tilslutning innen Venstre. Trædal ble medstifter av Landmandsforbundet i 1920, forløperen til Bondepartiet og Senterpartiet. Her fikk han viktige roller som stortingspolitiker, statsråd, leder og parlamentarisk leder.
Regjeringen: Han var kirke- og undervisningsminister både i Peder L. Kolstads regjering (1931–1932) og i den etterfølgende Jens Hundseids regjering (1932–1933). Han var fungerende statsminister og utenriksminister 29. februar–10. mars 1932. 
Som nestformann i Bondepartiet var han en hovedaktør i utformingen og gjennomføringen av Kriseforliket med Arbeiderpartiet i 1935. 
Han var stortingsrepresentant fra Møre og Romsdal 1934–1936, og var vararepresentant fra samme fylke i de to foregående periodene. Etter andre verdenskrig kom Stortinget i gang igjen. Han var da igjen representant fra Sør-Trøndelag i perioden fra 1945 og til sin død. Fra desember 1945 til oktober 1948 var han både Stortingets visespresident og formann for Bondepartiets fraksjon. Han var også medlem i Utenriks- og konstitusjonskomité, Fullmaktskomitéen og Valgkomitéen og delegat til Den interparlamentariske union (IPU).


=== Død ===
Han døde under mystiske omstendigheter 12. oktober 1948, da han falt ut fra 3. etasje og omkom. Det gikk lenge rykter om at dette kunne være et politisk mord. Dødsmåten minnet mange om dødsfallet til utenriksminister Jan Masaryk i Tsjekkoslovakia i februar samme år. Men ifølge Trædals biograf, Johan J. Jakobsen, var dødsfallet et uhell. Holger Stjern fra Åfjord møtte som representant i resten av valgperioden.
En minnebyste av Trædal er plassert mellom kirken og kirkegården på Kolvereid i Nærøysund (tidligere Nærøy) kommune, og ble avduket 14. august 2005.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Johan J. Jakobsen: Makten og æren : en biografi om Nils Trædal. Gyldendal, 2005.


== Eksterne lenker ==
(no) Nils Trædal hos Stortinget 
(no) Nils Trædal hos Norsk senter for forskningsdata 
Politiske taler av Nils Trædal, virksommeord.uib.no
Spikkestad

Spikkestad er et tettsted og en grunnkrets i bygda Røyken i Asker kommune i Viken fylke, tre kilometer vest for Røyken kirke og det tidligere kommunesenteret Røyken. Stedet har navn etter gården Spikkestad, som ligger 500 meter vest for jernbanestasjonen.

Formelt regnes Spikkestad til tettstedet Drammen, da det i dag er en del av en sammenhengende tettbebyggelse som strekker seg fra Drammen sentrum, mot øst over Lierstranda, langs nordsiden av Drammensfjorden til Lahell og derfra videre nordover til Spikkestad. Området har fra gammelt av nær tilknytning til Bragernes og Drammen, og tilhørte som resten av tidligere Røyken kommune Buskerud amt og fylke. 
Fra 1872 til 1973 gikk Drammenbanen gjennom Spikkestad. Fra 1886 ble Spikkestad fast stoppested, og i 1913 åpnet Spikkestad stasjon. Etter åpningen av Lieråsen tunnel mellom Asker og Lier i 1973 ble Spikkestadlinjen en lokalbane og Spikkestad en endestasjon. 
Togforbindelsen til Drammen og Oslo var viktig for utviklingen av Spikkestad som tettsted på slutten av 1800-tallet, og la grunnlaget for etablering av industri og næringsvirksomhet på stedet. Spikestad teglverk ble etablert på nordsiden av togstasjonen i 1897, og flere etableringer kom i årene som fulgte. Ved åpningen av stasjonsbygget i 1913 var både samfunnshus, bedehus, skole, meieri, butikk og kafe på plass ved stasjonen.Kartongemballasjefabrikken Elopak, etablert i 1957, ble en hjørnesteinsbedrift på Spikkestad. I norsk meieribransje var det i utgangspunktet stor skepsis til å gå over fra glassflasker til pappkartonger. Men Asker meieri la som det første meieriet i Europa om til papirkartonger, slik at Elopak fikk demonstrert fordelene med sine produkter. Elopak er fremdeles en viktig bedrift for lokalsamfunnet. 
Spikkestad kirke- og kultursenter «Teglen», like vest for stasjonen,  åpnet i 2018. 
I kjøreavstand ligger Spikkestad 8 km øst for Lierstranda, 12 km øst for Drammen sentrum, 19 km sørvest for Asker sentrum, og 40 km sørvest for Oslo sentrum. Spikkestad ligger ved europavei 134, som går mellom E18 i Lier og E6 i Frogn. Den gamle veien til Spikkestad er Spikkestadveien, som i dag går fra Hurumveien øst for Slemmestadveien via Røyken stasjon og Åsåker. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Killingstad, A. (1928). Røyken bygd før og nu. Røyken. 
Martinsen, Terje (2004). Røyken : bygda og menneskene. Røyken. 
Svendsen, Bernt Bærem (1975). Vestbygda gjennom tidene og Spikkestad vel gjennom 50 år. 


== Eksterne lenker ==
(en) Spikkestad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nidaros erkebispedømme

Nidaros erkebispedømme var det eneste katolske erkebispedømme i Norge, med bispesete i Nidaros og med St. Olavs gravkirke Nidarosdomen som domkirke. Det ble opprettet som bispesete av Olav Kyrre omkring 1068, elevert til erkebispesete i 1152/1153 (innstiftet av pave Anastasius IV i 1154), og det bestod frem til reformasjonen i 1537.


== Nidaros erkebispedømme ==

Nidaros erkebispedømme var et metropolitanerkebispedømme med følgende suffraganer (underordnede bispedømmer):I dagens Norge:

Nidaros bispedømme
Bjørgvin bispedømme
Oslo bispedømme
Hamar bispedømme
Stavanger bispedømmeI Norgesveldet:

Kirkjubøur bispedømme, Færøyene
Kirkjuvåg bispedømme, Orknøyene og Shetland
Sodor og Man bispedømme, Man (opprinnelig også Hebridene, alle innenfor de britiske øyer)
Skálholt bispedømme, Sør-Island
Hólar bispedømme, Nord-Island
Garðar bispedømme, Grønland


== Biskoper og erkebiskoper ==
Å gi en helt korrekt og nøyaktig oversikt over overhyrder i de tidligste tider, er umulig. Listene under er basert på Biskoper i Trøndelag, og har med biskopene i det første bispedømmet (fra før erkesetet i Nidaros ble opprettet). 


== Biskoper i Trondheimen ==
De første biskopene var underlagt erkebiskopen i Bremen, senere erkebiskopen i Lund som fra 1104 var primas for de nordiske bispedømmer frem til opprettelsen av Nidaros erkebispedømme i 1154. Biskopene var i denne tiden i større grad knyttet til kongen. 
Biskopene kan regnes som forløpere for de egentlige biskoper (erkebiskoper) av Nidaros.


== Erkebiskopen i Nidaros ==
Erkebiskopen i Nidaros var ikke underlagt noen konge eller andre, men direkte underlagt erkebiskopen av Roma (paven). 
Erkebiskopens fyrsteliknende rolle gjenspeiles ved at noen av erkebiskopene også hadde tittelen jarl. 
Fra 1154 til 1537 regjerte i alt 27 erkebiskoper i Nidaros.


=== Biskoper i Nidaros ===


=== Erkebiskoper ===


== Se også ==
Erkebispegården i Trondheim


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ludvig Daae: «En Krønike om Erkebiskopperne i Nidaros», i Festskrift udgivet i Anledning af Trondhjems 900 Aars Jubilæum 1897. Trondhjem, 1897
Snickers

Snickers er et sjokolademerke, produsert av Mars, Incorporated.
Den originale Snickersen ble introdusert i 1929 av Frank og Ethel Mars, og ble angivelig oppkalt etter familiens favoritthest. Snickers var spesielt populær blant kinogjengere i 1970-årene og tidlig i 1980-årene. Snickers er fortsatt populær i kinosalene, men selges også i dagligvareforretninger, kiosker og på bensinstasjoner rundt om i verden.
I Storbritannia og i Irland ble Snickers opprinnelig lansert under merkenavnet Marathon, men navnet ble endret til Snickers i 1990. Mars Inc. brukte en aggressiv markedsføring der irriterte utlendinger forsøkte å bestille en «Snickers» i butikken, mens den forvirrede kolonialhandleren ikke forstod hva de var ute etter. I 18 måneder etter dette ble begge navnene trykt på etikettene. [1] Dette førte til en viss latterliggjøring, siden det ukjente navnet «Snickers» for Britene var meningsløst og hørtes ut som det engelske ordet for underbukser, knickers. [2] I 2004 ble energisjokoladen Snickers Marathon lansert, noe som igjen førte til forvirring. [3]
Ingrediensene i Snickers omfatter blant annet peanøtter og karamell.


== Variasjoner av Snickers ==
Snickers (original)
Snickers Crazy Peanuts (limited edition, sett i Tsjekkia, Danmark, Ungarn og Polen, i tillegg til i Norge)
Snickers Cruncher
Snickers Gold
Snickers iskrem
Snickers Almond (med mandler i USA)
Snickers Marathon, markedsført som «Energy Bar» (i USA)
Peanut butter Snickers (i USA)
Snickers Munch (i USA)
Snickers P'opables (i USA)
Snickers Hazelnut (med hasselnøtter i Australia)
Snickers Dark (med mørk sjokolade)
Snickers White (med hvit sjokolade)
Snickers Crisper


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Snickers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Snickers – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Giulio Acquaviva d’Aragona

Giulio Acquaviva d'Aragona  (født 1546 i Napoli i Italia, død 21. juli 1574 i Roma i Italia) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal den 17. mai 1570 av pave Pius V.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church