jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Stein, saks, papir

Stein, saks, papir er et enkelt spill som ofte brukes til å avgjøre småting mellom to personer. Spillet stammer fra Øst-Asia, men er i dag i bruk over store deler av verden.
Reglene er enkle: Hver spiller starter med knyttet neve, og beveger armen opp og ned et avtalt antall ganger (vanligvis tre eller fire) før begge spillerne viser tegnene samtidig. Tegnene er som følger:

«stein» (knyttet neve) – taper for papir (pakkes inn), vinner over saks (sløver)
«saks» (peke- og langfinger utstrukket i ca. 30-45 graders vinkel, vertikalt) – taper for stein (sløves), vinner over papir (klipper)
«papir» (hånden ut, alle fingrene sammen horisontalt) – taper for saks (klippes), vinner over stein (pakker inn)Hvert tegn slår altså et annet.
Dersom begge spillerne gir samme tegn, blir resultatet uavgjort, og man må spille om igjen helt til en spiller slår den andre.

		
		
Instituttet for forskning på primater ved universitetet i Kyoto introduserte syv sjimpanser av varierende alder og kjønn til spillet. Valgte apen vinneren, ble den belønnet med en eplebit. Den smarteste av apene mestret spillet etter 53 dager. Som kontrollgruppe ble 38 barn i alderen 3-6 år introdusert til spillet. Sjimpansene mestret spillet på nivå med fireåringene.


== Se også ==
Norgesmesterskapet i stein, saks, papir


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Det internasjonale forbundet for stein, saks, papir
VM i stein, saks, papir
VM i London i 2016
Norsk forbund for stein, saks, papir
Samisk forbund for stein, saks, papir
Michelangelo Celesia

Michelangelo Celesia (født 13. januar 1814 i Palermo i Italia, død 14. april 1904 i Palermo) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Palermo 1871–1904.
Han ble utnevnt til kardinal i 1884 av pave Leo XIII, med Santa Prisca som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1903 som valgte pave Pius X.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Luigi Emmanuele Nicolo Lambruschini (1776-1854) *1819
Kardinal Girolamo D’Andrea (1812-1868) *1841
Kardinal Michelangelo Celesia (1814-1904) *1860


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Bender Bending Rodriguez

Bender Bending Rodriguez, er en fiktiv robot som forekommer i Matt Groenings animerte TV-serie Futurama. Navnet Bender (på engelsk: bøyer) er samtidig delvis hans yrke, da han i jobber som en som bøyer stålstenger, og delvis et ordspill figuren John Bender i filmen The Breakfast Club fra 1985.
Han ble bygd av Mom's Friendly Robot Company i Tijuana, Mexico cirka år 2998, og er av modellen Bender Unit 22. 1. januar 3000 treffer han tilfeldigvis Philip J. Fry, et pizzabud fra sent på 1900-tallet som frøys ned seg selv på nyttårsaften 1999 og våknet igjen 1 000 år senere. Bender ventet i kø ved en selvmordsautomat på gaten, og planla å ta sitt eget liv etter at han fikk vite at materialet han jobbet med ble brukt til å lage selvmordsautomater. Etter at han traff Fry angret han seg inntil videre, og fikk etter hvert jobb ved Planet Express. I motsetning til de fleste andre roboter, er Bender dødelig, og kan ifølge professor Farnsworths beregninger ha mindre enn én milliard år igjen å leve. På grunn av en produksjonsfeil som gjorde at Bender ikke hadde noen backup-enhet, kan ikke Benders minner overføres eller lastes opp til noen annen robot-kropp. Etter å ha rapportert om denne defekten til produsenten sin, blir Bender nesten drept av en gruppe roboter sendt fra produsenten hans for å eliminere ham - og effektivt fjerne dette defekte produktet fra markedet. 
Bender drikker alkohol daglig, ettersom det blir brukt av mange roboter (deriblant Bender) som brensel. Uten alkoholen blir Bender ør, og får skjegg som består av rust. Professor Farnsworth beskriver Bender å være konstruert av en legering av jern og osmium. Bender hater magneter, ettersom magneter forstyrrer ham og får ham til å ukontrollert begynne å synge folkemusikk. Dette får ham også til å avsløre sin hemmelige ambisjon, om å være en folkesanger. Bender har også en nesten patologisk frykt for elektriske boksåpnere på grunn av farens død forårsaket av en boksåpner.
Bender er også fascinert av matlaging, som kokk på Planet Express, selv om han ikke har noen følelser av faktisk smak. Hans tidlige middager var faktisk så forferdelige at selv den alt-etende Dr. Zoidberg ikke kunne spise maten hans. All maten hans inneholder alt for mye salt, og drinkene deres er også mer salt enn drikke. I episoden «The Problem with Popplers» lager Bender middag som ikke består av annet enn kapers og natron, og uttrykker feilaktig sin tro på at mennesker spiser steiner. Men han ser ut til å forbedre ferdighetene sine i løpet av serien, og lager en overdådig kake til Nibblers bursdagsfest.
Bender opptrer også i en episode av The Simpsons, der Bart og Lisa får se inn i sin egen fremtid, samt i The Simpsons Game.
Det er John DiMaggio som har stemmen til Bender.
Ferdinando Maria Pignatelli

Ferdinando Maria Pignatelli (født 9. juni 1770 i Napoli i Kongedømmet Napoli, død 10. mai 1853 i Palermo) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Palermo 1839–1953.
Han ble utnevnt til kardinal i juli 1839 av pave Gregor XVI, med Santa Maria della Vittoria som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1846 som valgte pave Pius IX.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Emmanuele de Gregorio (1758-1839) *1829
Kardinal Ferdinando Maria Pignatelli (1770-1853) *1839


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Valpesyke

Valpesyke, hvalpesyke eller distemper (CDV) er en svært smittsom sykdom som forekommer blant hundedyr. Sykdommen forårsakes av et RNA-virus i slekten Morbillivirus, som er hjemmehørende i familien Paramyxoviridae. Derfor kalles det også paramyxovirus. Sykdommen er verdensomspennende og en av de mest alvorlige virussykdommene hos hunder – med høy dødelighetsprosent. Valper under seks måneder er mest utsatt, men sykdommen kan ramme hunder i alle aldere og ha fatale følger. Vaksine forebygger.


== Forekomster ==
Sykdommen forekommer sjelden i Norge fordi vi vaksinerer. Det har vært større og mindre utbrudd av sykdommen i våre naboland. I 1994/1995 døde bl.a. flere hundre hunder av valpesyke i Finland.
I 2013 ble det registrert et tilfelle i Hedmark fylke i Norge. Dette er det første registrerte tilfellet i Norge siden 1970-årene.


== Symptomer ==
Få dager (4-7 dager) etter smitte får hunden høy feber uten andre tegn på sykdom. Etter et par dager med feber blir gjerne temperaturen normal igjen, og vil holde seg slik i 1-2 uker. Deretter kommer en ny temperaturstigning, samtidig som hunden får betennelse i øynene (konjunktivitt) med utflod og utflod fra nesen. Hoste, diaré, oppkast, manglende matlyst, dehydrering (uttørring) og vekttap er også vanlige symptomer hos hunder med akutt valpesyke. Ofte får de også sekundære bakterieinfeksjoner.
Hunder kan også utvikle senskader, som muskelrykninger, kramper, ukoordinerte bevegelser, unormale fryktreaksjoner og blindhet. Ofte opptrer slike nervøse symptomer flere uker eller måneder etter at hunden er kvitt de akutte symptomene. Selv etter milde former kan det oppstå nevrologiske senreaksjoner. I mange tilfeller må hunden da avlives.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Indrebø, Astrid, red. (1991). Hund - Avl og helse (norsk). Smådyrpraktiserende Veterinærers Forening. ISBN 82-991649-2-3. 
Swedrup, Ivan (1991). Alt om hunden (norsk). J.W. Cappelens forlag. ISBN 82-02-12687-8.
Gaetano Marma Trigona e Parisi

Gaetano Marma Trigona e Parisi (født 2. juni 1767 i Piazza Armerina på Sicilia i Italia, død 5. juli 1837 i Palermo) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Palermo 1833–1837.
Han ble utnevnt til kardinal i 1834 av pave Gregor XVI.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pietro Gravina

Pietro Gravina (født 16. desember 1749 i Montevago på Sicilia, død 6. desember 1830 i Palermo) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var nuntius i Sveits og i Spania før han ble erkebiskop av Palermo 1816–1830.
Han ble utnevnt til kardinal i 1816 med San Lorenzo in Panisperna som tittelkirke.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Francesco Saverio de Zelada (1717-1801) *1766
Kardinal Pietro Gravina (1749-1830) *1794


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Domenico Pignatelli di Belmonte

Domenico Pignatelli di Belmonte (født 19. november 1730 i Napoli i Italia, død 5. februar 1803 i Palermo) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var nuntius i Sveits og i Spania før han ble erkebiskop av Palermo 1802–1803.
Han ble utnevnt til kardinal i 1802.
Andre kardinaler i samme familie var Francesco Pignatelli, Theat., (1703), og Francesco Maria Pignatelli, Theat. (1794).


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna den yngre (1724-1793) *1762
Kardinal Innocenzo Conti (1731-1785) *1769
Kardinal Domenico Pignatelli di Belmonte (1730-1803) *1782


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Kennelhoste

Kennelhoste eller parainfluensa hos hunder er en svært smittsom luftveisinfeksjon som forårsakes av et parainfluensavirus. I seg selv en selvstendig infeksjon, men som gjerne forårsaker flere infeksjoner. Samlet kalles disse kennelhoste. Vaksine gir god beskyttelse, men er ikke 100% effektiv.


== Symptomer ==
Tørr, langvarig hoste som ofte ender med at hunden brekker seg, og det kommer ofte opp litt slim. Hosten kommer spontant og utløses gjerne av aktivitet, opphisselse eller et lett trykk på luftrøret. Noen ganger kan hunden få feber, virke slapp og nedstemt eller ha noe neseutflod. Den kan minne om kikhoste hos barn, og ble da også tidligere kalt hundekikhoste. Sykdommen gir vanligvis ikke varige mén.
Maria-Thaddeus von Trauttmannsdorf Weinsberg

Maria-Thaddeus von Trauttmannsdorf Weinsberg (født 28. mai 1761 i Gratz i Østerrike, død 20. januar 1819 i Wien) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Olmütz (Olomouc) 1811–1819.
Han ble kreert til kardinal i 1816.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Biskop Josef Maria von Thun und Hohenstein (1713-1763) *1742
Erkebiskop Siegmund Christoph von Schrattenbach (1698-1771) *1753
Erkebiskop Jérôme Joseph Franz de Paula Colloredo von Wallsee und Mels (1732-1812) *1762
Erkebiskop Antonín Theodor Colloredo von Wallsee und Mels (1729-1811) *1778
Kardinal Maria-Thaddeus von Trauttmannsdorf Weinsberg (1761-1819) *1795


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maria Thaddäus von Trautmannsdorff – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Randal Cremer

William Randal Cremer (1828–1908) var en britisk fagforeningsleder, parlamentsmedlem og pasifist. Han mottok Nobels fredspris for sitt engasjement for fredssaken og for å løse konflikter mellom landene gjennom voldgift. 


== Biografi ==
Cremer ble født inn i en arbeiderfamilie i Fareham, ikke langt fra Portsmouth. Etter at faren hadde forlatt hjemmet allerede mens William var spebarn, vokste han opp hos sin mor, som i tillegg hadde to døtre. Moren hadde et strengt metodistisk syn, og sønnen fikk gå på skole organisert av kirken.Han reiste til London i 1852, der han viste evner til å organisere arbeiderne. I 1858 var han i ledelsen for en kampanje for nitimers arbeidsdag. Kampanjen ble møtt av lockout av 70 000 arbeidere. Cramer deltok også i etableringen av en fagforening og en internasjonal faglig sammenslutning. Han trakk seg ut av dette, da ledelsen ble overtatt av mer revolusjonære krefter.Cremer stilte til valgt til Underhuset første gang i 1868, men ble ikke valgt før i 1885. Deretter satt han med unntak for en enkelt valgperiode i Underhuset til sin død.I Underhuset argumenterte Cremer for at menneskehetens eneste naturlige tilstand var fred, og at megling og voldgift var den beste måten å løse internasjonale konflikter på. Han gikk inn for Englands nøytralitet i den fransk-tyske konflikt i 1870/71. Cremer tok også initiativ til kontakt mellom Underhuset og Kongressen, med forslag om at alle konflikter mellom de to landene skulle løses ved voldgift.Cremers initiativ mot USA vakte interesse hos Frédéric Passy som inviterte ham til Paris i 1888. Dette resulterte blant annet i at Cremer og Passy i 1889 grunnla Den interparlamentariske union.Han ble tildelt i 1903 tildelt Nobels fredspris for sin langvarige innsats for fredssaken og voldgift. Han var sekretær for International Arbitration League og Den interparlamentariske union.Cremer mistet to hustruer som døde, og han hadde ingen barn. Han levde enkelt, satte pris på naturen og hadde lange arbeidsdager. Prispengene fra Nobelkomiteen ga han i to omganger videre til International Arbitration League.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) William Randal Cremer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) William Randal Cremer – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Randal Cremer hos Hansards parlamentsdebatter
James E. Grunig

James E. Grunig er professor i public relations (PR), tilsvarende informasjon og samfunnskontakt på norsk,  fra Universitetet i Maryland i USA.
Grunig regnes som en av de fremste innen informasjon og samfunnskontakt og innen utviklingen av moderne kommunikasjonsteorier. Han har utgitt over 150 artikler, bøker, rapporter og andre typer skrifter innen fagfeltet. Blant annen Managing Public Relations (1984), Public Relations Techniques, Manager's Guide to Excellence in Public Relations og Communication Management.
Han har også vunnet en rekke priser for sitt arbeid, blant annet «the Pathfinder Award for excellence in public relations research of the U. S.», «the Outstanding Educator Award of the Public Relations Society of America» (PRSA) og «the Jackson, Jackson and Wagner Award for behavioral science research of the PRSA Foundation». 


== Eksterne lenker ==
James E. Grunig Arkivert 21. desember 2016 hos Wayback Machine.
Guru

En guru (hindi, opphav fra sanskrit, egentlig i betydningen tung, verdig) er i indiske religioner og vestlige yogabevegelser en person som har nådd en høy grad av åndelig innsikt, og som derfor er i stand til å undervise eller fungere som spirituell veileder.
Guru-begrepet er sentralt i hinduisme, buddhisme og sikhisme, og for tilhengere av disse religionene er det viktig å finne en guru man har respekt for og som man kan stole på.
I Vesten brukes guru ofte som en humoristisk betegnelse på en person som er ekspert innenfor et emne.
Guruen som religiøst konsept og sosial rolle er ikke bare en integrert del av sør-asiatiske kulturtradisjoner, men har for lengst funnet inngang i europeiske språk og kulturer.


== Referanser ==
Franziskus Xavier von Salm-Reifferscheidt

Franziskus Xavier von Salm-Reifferscheidt  (født 1. februar 1749 i Wien i Østerrike, død 19. april 1822 i Klagenfurt) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var fyrstbiskop av Gurk 1783–1822. 
Han ble kreert til kardinal i 1816.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Biskop Josef Maria von Thun und Hohenstein (1713-1763) *1742
Erkebiskop Siegmund Christoph von Schrattenbach (1698-1771) *1753
Erkebiskop Jérôme Joseph Franz de Paula Colloredo von Wallsee und Mels (1732-1812) *1762
Kardinal Franziskus Xavier von Salm-Reifferscheidt (1749-1822) *1784


== Referanser ==
Karl Kajetan von Gaisruck

Karl Kajetan von Gaisruck (født 7. august 1769 i Klagenfurt i Østerrike, død 19. november 1846 i Milano i Østerrike-Ungarn, nå i Italia) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Milano 1818–1846.
Karl Kajetan von Gaisruck ble kreert til kardinal i 1824.
Karl Kajetan von Gaisruck kom for sent til konklavet 1846, der han etter planen skulle ha nedlagt den østerrikske keisers veto mot et eventuelt valg av kardinal Giovanni Maria Mastai Ferretti; denne var allerede valgt og resultatet var offentliggjort (Pius IX).


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
Pave Julius II (1443-1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
Pave Leo X (1475-1521) *1513
Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
Kardinal Alessandro Farnese (1468-1549) *1519
Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621) *1604
Biskop Laudivio Zacchia (1565-1537) *1605
Kardinal Antonio (Marcello) Barberini (sr.) (1569-1646) *1625
Kardinal Marcantonio Franciotti (1592-1666) *1637
Erkebiskop Antonio Pignatelli del Rastrello (1615-1700) *1652
Kardinal Leopold Karl von Kollonitsch Lipót (1631-1707) *1668
Kardinal Johann Philipp von Lamberg (1652-1712) *1690
Erkebiskop Franz Anton von Harrach zu Rorau (1663-1727) *1702
Erkebiskop Leopold Anton Eleutherius von Firmian (1669-1744) *1718
Biskop Leopold Ernst von Firmian (1708-1783) *1739
Erkebiskop Joseph Adam Arco (1733-1802) *1764
Biskop Leopold Leonhard von Thun (1748-1826) *1797
Kardinal Karl Kajetan von Gaisruck (1769-1846) *1801


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Los Altos

Los Altos kan være:


== Steder ==
Los Altos (stat), historisk stat.
Los Altos (California), USA.
Los Altos Hills, California, USA
Los Altos (Spania)
Los Altos (Argentina), Argentina
Sammenstøtet i Bender

Sammenstøtet i Bender fant sted 1. februarjul./ 12. februar 1713greg., og kom som en følge av at Det osmanske rike ikke lenger ønsket at den svenske kongen med følge skulle oppholde seg i landet.


== Bakgrunn ==
Etter tapet i slaget ved Poltava og Kapitulasjonen ved Perevolotsjna sommeren 1709, flyktet Karl XII sammen med restene av sin hær, bare noen hundre svenske soldater og et stort antall kosakker til Det osmanske rike og tok tilhold på slettene rett utenfor byen Bender i dagens Moldova, hvor de ble værende i nærmere fem år. 


== Kampene ==
Etter hvert fikk det tyrkiske vertskapet nok av sine ubudne gjester, og sammenstøtet i Bender startet offisielt 31. januar 1713 da tyrkisk artilleri startet et bombardement mot den svenske leiren. Den 1. februar gikk de osmanske styrkene til angrep på den svenske leiren for å tvinge den svenske kongen til å reise videre.
I Karl XIIs umiddelbare nærhet var det et førtitalls karolinere, og disse holdt en hel dag stand mot mange hundre tyrkere. Kongen skal selv ha vært i nærkamp med sverd mot en osmansk soldat. Under deler av kampen skal kongen ha ligget i vinduet og skutt mot osmanene fra vinduet i hans soverom. Kampen varte i over syv timer og osmanene tok etter hvert i bruk artilleri og ildpiler da de første angrepene ble slått tilbake, og dette viste seg å være mer effektivt. Brannpilene satte hustakene i brann og tvang svenskene ut. Kongen ble tatt da han snublet i sine egne sporer og ble tatt til fange av tyrkerne. Kongens livvakt Axel Erik Roos skal ha utmerket seg særlig, og skal ha reddet kongens liv tre ganger.


== Fangenskap ==
Karl XII ble etter kampene i Bender holdt i osmansk fangenskap, men kongen og soldatene ble sluppet fri da nyheten om den svenske seieren i slaget ved Gadebusch en drøy måned tidligere nådde osmanene. Den svenske kongen startet da planleggingen av tilbakeseieren til Sverige.


== Trivia ==
Sammenstøtet kalles på svensk for «Kalabaliken i Bender». Ordet «kalabalik» er opprinnelig et tyrkisk ord som betyr «folkemengde». På svensk har det fått betydningen: «forvirring, stor uro, folkeansamling, folketrengsel» og kom inn i det svenske språket etter dette sammenstøtet.
Coprophagia

Coprophagia er en sykdom som gjør at noen hunder spiser sin egen eller andres avføring, men det er uklart hva det skyldes. De fleste fagfolk er imidlertid enige om at det ikke er farlig i seg selv, så sant avføringen ikke inneholder smittestoffer.


== Årsak ==
Sykdommen kan ha sammenheng med andre sykdommer, spesielt sykdommer som gir økt appetitt, som for eksempel diabetes og proteinmangelsykdommer, men den opptrer like gjerne hos friske hunder. Noen mener det kan være et tegn på andre mangelsykdommer, andre at det har med vaner og uvaner å gjøre.