jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jujutsu

Jujutsu (jiujitsu, ju jitsu, ju-jitsu) er en fellesbetegnelse på kampmetoder med røtter tilbake til de japanske samuraiene. 


== Historikk ==
Fra 1600-tallet ble det mer fredstid i Japan og krigerne fikk mindre stridserfaring og våpentrening. De mer ubevæpnete kampkunster fikk dermed sin storhetstid. Disse var opprinnelig kjent under det kollektive begrepet yawara og seinere som jujutsu. 
Kalligrafien for yawara og ju er den samme og sistnevnte er den kinesiske uttalen. Jujutsu som kollektivt begrep favnet både japanske og kinesiskinspirerte metoder og den latiniserte formen er jiujitsu. Syntesen jujitsu er også i bruk samt andre varianter av navnet.

Jujutsu er ikke et enhetlig eller standardisert system men finnes i mange variasjoner og stiler. Noen av de autentiske jujutsu systemer er fortsatt bevart i Japan. Det eksisterer flere kategorier av jujutsu;

Klassisk yawara
Klassisk jujutsu
Moderne jujutsu – utviklet i Japan
Moderne jujutsu – utviklet utenfor Japan
Sport jujutsu – brukes i konkurranser


== Jujutsu i praksis ==
Jujutsu praktiseres mest som ulike selvforsvarssystemer rundt om i verden, utviklet utenfor Japan. Systemene inneholder ofte et mangfold av forsvarsteknikker med slag, spark, grep og kast i kombinasjoner. 
Jujutsutrening gir utøvere et stort arsenal av selvforsvars- og kampteknikker. Innledningsvis læres blant annet riktige fallteknikker. Frigjøringer, parader, slag/spark, holde-/ låsegrep og nedlegginger/kast, med mer, læres også etter et progressivt pensum. Avtalte selvforsvarsteknikker øves med partner og innbefatter metoder for både avstand og ved kroppskontakt. Treningen kan være svært allsidig og inneholde et stort mangfold av teknikker og kombinasjoner av disse.


== Konkurranser i jujutsu ==
Internasjonalt standardiserte konkurranseregler er utviklet og ligger til grunn for to konkurranseformer;

Duo er en oppvisningsform der to utøvere demonstrerer selvforsvarsteknikker mot tilfeldige angrep som annonseres av dommer. Bedømming skjer, og poeng utdeles.
Ju jitsu duo kata er en oppvisningsform der to utøvere demonstrerer en serie selvforsvarsteknikker som er selvvalgt, og hvor par blir bedømt av flere dommere, som gir poeng for utførelse så som styrke, realisme, effektivitet, hurtighet og kreativitet.
Fighting er en konkurranseform der to utøvere kjemper mot hverandre innen et gitt regelverk som tillater slag, spark, grep og kast. Kun semikontakt tillates på slag/spark delen.


== Norge ==
I Norge praktiseres ju jutsu både som kampkunst, kampsport og selvforsvar. Den største stilartsorganisasjonen i Norge er Ju Jitsu Norge. Noen ju jutsuklubber er også til sluttet Norges Kampsportforbund. Begrepet «ju» henspiller polaritetene og kan oversettes med myk, smidig, fleksibel og «jutsu» med teknikk, ferdighet eller dyktighet.


== Se også ==
Brasiliansk jiu-jitsu
Judo


== Eksterne lenker ==
(en) Jujutsu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Ju Jitsu Norge
JiuJitsu.no
jujutsu.no
https://www.sjjk.no/
https://kampsport.no/
Erling Kagge

Erling Gjerdrum Kagge (født 1963 i Oslo) er en norsk advokat, forlegger, forfatter, kunstsamler og eventyrer.


== Familie ==
Erling Kagge er sønn av jazzjournalisten Stein Kagge (født 1933) og forlagsredaktør Aase Gjerdrum (født 1939). Han er oppvokst i Oslo.


== Juridikum ==
I 1989 ble han cand.jur.. Han begynte å arbeide som jurist og var i et par år ansatt som advokat i Norsk Hydro.


== Ekspedisjoner ==
I 1990 startet Kagge sammen med Geir Randby og Børge Ousland på en ekspedisjon til Nordpolen. I luftlinje skulle de tilbakelegge et strekk på 800 km, uten hunder og uten å motta forsyninger underveis. Ekspedisjonen startet 8. mars 1990 fra Ellesmere Island i Canada. Geir Randby skadet ryggen etter ti dager og ble hentet ut med fly. Ousland og Kagge gjennomførte, og nådde Nordpolen. De avsluttet ekspedisjonen den 4. mai 1990, og brukte 58 dager på turen. Ingen hadde tidligere gjort en slik ekspedisjon. 
Kagge nådde Sydpolen alene som den første i verden i 1993 og Mount Everest året etter, samt fulgte et års studier i filosofi ved Cambridge University. Slik ble Kagge den første i verden som nådde jordens tre poler på bena.Kagge har skrevet syv bøker om ekspedisjoner, å samle kunst og essays om å gå, stillhet og alt han ikke lærte på skolen. Stillhet i støyens tid er oversatt til 38 språk.  I 1996 startet han Familievennen forlag, som i 2000 ble til Kagge Forlag. Forlaget har en bred utgivelsesprofil og eier også J.M. Stenersens forlag. Forlaget er i dag Norges største innen sakprosa.I 2022 solgte Erling Kagge 70 prosent av aksjene i Kagge Forlag til Politiken Forlag, selv beholdt han 30 prosent.  Høsten 2022 kåret magasinet Subjekt Kagge til en av de 100 mektigste i Kultur Norge. 


== Politikk ==
Kagge ble valgt inn i Høyres sentralstyre i 2016.


== Bibliografi ==
Kagge, Erling (2018). Å gå. Ett skritt av gangen. Kagge forlag. 
Kagge, Erling (2016). Stillhet i støyens tid. Gleden ved å stenge verden ute. Kagge forlag. 
Kagge, Erling (2015). Kunsten å samle kunst. Kagge forlag. 
Kagge, Erling (2012). Under Manhattan: en reise til New Yorks indre. Kagge forlag. 
Kagge, Erling, red. (2011). Fridtjof Nansen: Eventyrlyst. Kagge forlag. 
Kagge, Erling (2006). Alt jeg ikke lærte på skolen. Kagge forlag. 
Kagge, Erling (1999). Mat på tur: kunsten å imponere med et stormkjøkken. [Oslo]: Familievennen forl. ISBN 8291769834. 
Kagge, Erling, red. (1998). Dikt for gutta. Oslo: Kagge forl. ISBN 8291769370. 
Kagge, Erling (1994). På eventyr. [Oslo]: Damm ; [S.l.] : I samarbeid med Norske Eventyr a.s. ISBN 8252918026. 
Kagge, Erling (1993). Alene til Sydpolen. [Oslo]: Cappelen. ISBN 8202140870. 
Kagge, Erling (1990). Nordpolen: det siste kappløpet. [Oslo]: Cappelen. ISBN 8202124069. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Eirik W. Alver, «Erling Kagge» i Store norske leksikon
Erling Kagge hos Norsk Polarhistorie
«Lykkejegeren» i Dagens Næringsliv, Magasinet, den 6. oktober 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Erling Kagge på Internet Movie Database
Hoi An

Hoi An (Hội An) er en liten by 30 km sør for Danang i provinsen Quang Nam i den administrative region Duyen Hai Mien Trung i det midtre Vietnam, mot Sørkinahavet. Byen hadde i 2008 ca. 88 000 innbyggere. Bynavnet betyr fredelig samlingssted. 
Byen ble i 1999 oppført på UNESCOs liste over verdensarven (UNESCO World Heritage List), ettersom gamlebyen i Hoi An er et uvanlig godt bevart eksempel på en sørøsiatisk handelshavn i perioden 1400- til 1800-tallet. Ettersom elvemunningen byen lå ved senere ble grunnere og grunnere på grunn av sandsedimenter, vokste ikke byen og dermed er også meget av den gamle bebyggelsen blitt stående.  
Mange vestlige besøkende oppsøker byens skreddere, som er både dyktige og relativt billige. 


== Historie ==

Byen var havneby i kongedømmet Champa ved utløpet av elven Thu Bon. På 1500- og 1600-tallet hadde den tiltrukket seg utenlandske kjøpmenn ikke bare fra forskjellige deler av Kina, men også fra Japan, Holland og India. På den tiden da Kina-handelen dominerte het byen Hai Pho (byen ved havet). Franskmennene forvansket dette senere til Faifo. 
Handelshuset Tan Ky fra 1800-tallet er godt bevart i dag.


== Severdigheter ==


=== Den japanske bro ===
Den japanske bro er en av de mest populære turistattraksjonene i Hoi An. Broen ble bygget tidlig på 1600-tallet, men det er fortsatt uklart hvem som bygde broen. Broen er bygget i japansk byggeskikk med et dyr på hver side av broen; en hund på den ene siden og en ape på den andre siden, begge symboler på helligdom i japansk kultur. Noen har hevdet at dyrene er valgt fordi mange japanske keisere ble født i hundens og apens år, mens andre mener at broen ble påbegynt i hundens år og ferdigstilt i apens år.Opprinnelig var byen todelt; på den andre siden av  den japanske bro  var det japanske boligområdet.


=== Historie- og kulturmuseum: Sa Huynh ===
Sa Huynh Culture Museum i Hoi An viser frem en kulturarv som er både rik og sjelden og er derfor en av de viktigste museene i Hoi An. Museumet ligger i Tran Thu Street inne i verdensarvområdet, og viser viktige deler av Sa Huynh-kulturen. 
Sa Huynh-kulturen var en sivilisasjon i hele Vietnam forut for bronsealderen, men særlig i den sentrale regionen av landet nær kysten. Kulturen spesialiserte seg på keramikk og metallvarer, særlig bronse og jern. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hoi An – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lettbåt

Lettbåt, også kalt dekksbåt og skipsbåt (i moderne betydning en større båttype enn tradisjonelle lettbåter), er en mindre båt plassert ombord i skip. Lettbåten brukes til vedlikeholdsarbeid langs skutesiden og til andre formål hvor det er behov for en liten båt. 
En lettbåt kan også være en mindre båt, som brukes til og fra en lystbåt som er fortøyd ved bøye og/eller som livbåt. En slik lettbåt bør ha lav vekt samt høy bæreevne og stabilitet. I dag brukes ofte gummibåter til dette formålet.
Jacques de Molay

Jacques de Molay (født 1240-1250 i Molay, død 11. mars 1314 noen oppgir også 18. mars 1314) var en fransk lavadelig født i Burgund, og den 23. og offisielt siste Stormester av Tempelridderordenen; han er sannsynligvis den best kjente av tempelridderne ved siden av ordenens grunnlegger og første Stormester, Huguens de Payns. I forkant av at han ble valgt 20. april 1292 lovet han å reformere ordenen og tilpasse den til den daværende situasjon i Midtøsten. Imidlertid kom det til mange problemer, og det ble stilt spørsmål ved selve ordenens eksistensberettigelse. Molay mislyktes i å berge ordenen gjennom de inkvisisjonene som ble rettet mot den. Han ble brent levende på en øy i Seinen i Paris 11. mars 1314 etter en beslutning fra pavens legater etter å ha trukket tilbake alle sine tidligere tilståelser. Det sies også at han forbannet både paven og Filip IV (den smukke). Han sa at de kom til å følge etter ham før året var omme. Akkurat som Molay sa døde begge før året var slutt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jacques de Molay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Aberconwy

Aberconwy var et administrativt distrikt i Wales fra 1974 til 1996.
Det ble opprettet 1. april 1974, som del av grevskapet Gwynedd, ved at distriktet Conwy i Caernarfonshire ble slått sammen med Betws-y-Coed, Llandudno, Llanfairfechan, Penmaenmawr (urbane distrikter) og Nant (landdistrikt) samt Llanrwst i Denbighshire og flere sogn.
Dt ble avskaffet 1. april 1996, og har siden inngått i grevskapsdistriktet Conwy.
Conwy (grevskapsdistrikt)

Denne artikkelen omhandler grevskapsdistriktet Conwy. Se også Conwy (andre betydninger).Conwy er et grevskapsdistrikt i det nordlige Wales. De viktigste byene er administrasjonsbyen Conwy, Llandudno, Betws-y-Coed og Colwyn Bay. Det ligger i et område som tidligere tilhørte Caernarfonshire og Denbighshire.
Grevskapsdistriktet ble opprettet 1. april 1996 ved at distriktene Aberconwy og Colwyn ble slått sammen. Det opprinnelige navnet var Aberconwy and Colwyn, and grevskapsrådet endret dette dagen etter til Conwy. 
Elven Conwy renner fra Snowdonia gjennom Betws-y-Coed og ut i Irskesjøen ved Conwy slott.
Conwy

Conwy (tidligere engelsk navn Conway) er en by i det nordlige Wales. Den er administrasjonsby for grevskapsdistriktet Conwy, som har fått sitt navn etter byen. 
Conwy er et av Europas beste eksempler på en middelalderby med bymur. Muren er jevngammel med Conwy-slottet, bygget av James av St. George for kong Edvard I fra 1283 til 1289. Slottet står på UNESCOs verdensarvsliste. 

Thomas Telfords hengebro over elven Conwy ble fullført i 1826. Dens støttetårn er bygget slik at de passer med slottets tårn. Motorveien A5 går nå i en tunnel under elven, og broen eies av National Trust. På den andre siden av elven ligger Llandudno.
«Kaihuset», Quay House, ved kaia i Conwy er Storbritannias minste hus, og måler bare 1,80 x 2,40 m. Man kan løse billett og besøke huset.

Conwy er et vanlig utgangspunkt for fotturer i fjellene i Snowdonia.


== Referanser ==
Llandudno

Llandudno er en kystby i Conwy i det nordlige Wales. Den ligger på nordkysten, mellom Bangor og Rhyl, og har omkring 20 000 innbyggere (2004). Den mest populære stranden ligger mellom Great Orme og Little Orme.
Piren ble bygget i 1878, og er over 670 m lang. Den ble skadet av brann i 1994, men har blitt restaurert og er nå listet som bevaringsverdig (Grade II).
Great Orme Tramway er en kabelvognbane som ble åpnet i 1902 for å frakte passasjerer fra Llandudno til toppen av Great Orme. De originale vognene har blitt hold vedlike, og er fortsatt i bruk. 
Det har vært gruvedrift under Ormefjellene siden bronsealderen, og flere av de eldste gruvene har blitt utforsket. En del av en bronsealdergruve har blitt gjort tilgjengelig for publikum.
Llandudno var vertskap for den nasjonale Eisteddfod i 1864, 1896 og 1963.


== Eksterne lenker ==
Welcome to Llandudno
Betws-y-Coed

Betws-y-Coed er en by i Conwy i det nordlige Wales. Den ligger i regionen Snowdonia, ved elvene Conwy og Llugwy. 
Byen ble grunnlagt ved et kloster mot slutten av det 5. århundre, og vokste sakte med blygruvedrift som viktigste næringsvei. I 1815 konstruerte Thomas Telford Waterloo-broen, som brakte en hovedvei (nå motorveien A5) inn i byen, og dermed gjorde vilkårene for utvikling bedre. 
Av severdigheter har byen to museer, Miner's Bridge, en kirke fra det 14. århundre, Fairy Glen og flere fosser, deriblant Pont-y-Pairfallene og Conwyfallene. Byen er et populært utgangspunkt for friluftsaktiviteter. Verdensmesterskapet i motbakkeløp ble arrangert i byen i 2015.
Taxibåt

Taxibåt er en båt som utfører tjenester på sjøen på samme måte som en drosje gjør på land.


== Internasjonalt ==
Det engelske begrepet «water taxis» som oversettes til taxibåt på norsk er tvetydig ettersom den inkluderer båttjeneste innenfor drosjevirksomhet for leie for kunden som bestemmer avreise- og destinasjonssted og tidspunktet for avreise - og båttjeneste for regulær rutetrafikk. En båttjeneste i fast rute mellom destinasjonssteder defineres som ferje hvis det pågår skytteltrafikk.
Mindre ferjebåter kan ha begrepet water bus hvis de er større og mer kapabelt for fast rute som en sightseeingstjeneste for eksempel. Større båter i sjørutetrafikk etter samme mønster som bussrutetrafikk kan i franskspråklige land betegnes som bateaux-bus som ordrette kan oversettes til «båtbuss». 


== Norge ==
Taxibåter finnes blant annet i Kragerø.
Taxibåt som passasjerbåt er beregnet på enkeltpersoner eller grupper på inntil 12 passasjerer. Om taxibåtene regnes som nyttetrafikk i tråd med sjøveisreglenes paragraf 44, kan man bruke betegnelsen «skyssbåt». Men en typisk taxibåt i Norge som regel er en ordinær motorbåt (småbåt under 15 meters lengde) med begrensede passasjerkapasitet, som ikke går i rutetrafikk eller organisert skyss.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Se også ==
Skyssbåt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fartøy som fører 12 passasjerer eller færre (2016)
Dagali

Dagali er en bygd i Hol kommune i Viken. Dagali ligger øverst i Numedal. Bygda strekker seg fra Pålsbufjorden i øst, opp gjennom Numedal og Sæterdalen til grensen mot Hardangervidda nasjonalpark i vest, en strekning på ca. 40 km. Numedalslågen renner gjennom bygda.Dagali var tidligere en del av Uvdal kommune, men ble i 1944 overført til Hol kommune.Dagali har lange håndverkstradisjoner og har flere bedrifter innen faget, både enmannsforetak og bedrifter med flere ansatte. Dagali har i dag om lag ti gårder som driver med husdyr. Flere setre er i drift om sommeren.
Dagali er en del av Hol kommune som strekker seg inn i Numedal.
Dagali har blant annet campingplasser, hotell, museum, alpinanlegg og flyplassen Dagali flyplass.


== Referanser ==
Gerhard Henrik Armauer Hansen

Gerhard Henrik Armauer Hansen (født 29. juli 1841 i Bergen, død 12. februar 1912 i Florø) var en norsk lege og patolog. Han beskrev sykdommen spedalskhet eller lepra, som ofte kalles «Hansens sykdom». Han var også medstifter av Bergen Kvinnesaksforening.


== Faglig arbeid ==
Han observerte første gang leprabasillen i mikroskopet 28. februar 1873, og dette er en av de første observasjoner som knytter en bakterie til en sykdom. Dette var åtte år før Robert Koch påviste tuberkelbacillen som årsak til tuberkulose hos mennesket. Det var særlig gjennom epidemiologiske undersøkelser G. H. Armauer Hansen ble overbevist om at det var én årsak til spedalskhet, og som fikk ham til å lete i mikroskopet. Han kan dermed regnes som en av grunnleggerne for den moderne epidemiologi samtidig som han også hadde betydning for utviklingen av mikrobiologi som vokste fram som et eget fag på denne tiden. 
På grunn av vanskene med å dyrke Mycobacterium leprae,
og striden med bl.a. Albert Neisser (de), prøvde G. H. Armauer Hansen å smitte en pasient med spedalskhet for å bevise at leprabasillen var årsak til sykdommen. Selv om forsøket ikke skadet pasienten, som alt var smittet, ble han dømt for uetisk legepraksis. Etter hvert vant han større anerkjennelse, og beholdt stillingen som nasjonal spedalskelege, og var ansvarlig for smittevernlover, og dermed antagelig medvirkende til en sterk nedgang i antallet spedalske i Norge.
Ved Pleiestiftelsen i Bergen er Hansens laboratorium og kontor bevart slik han forlot det.
I Addis Abeba i Etiopia ligger Armauer Hansen Research Institute (AHRI) opprettet i 1970 og tilegnet forskning på spedalskhet.

		


== Kvinnesak ==
Han var i 1885 medstifter av Bergen Kvinnesaksforening og var medlem av det første styret; hans søster Amalie Hansen var primus motor og mangeårig leder i foreningen.


== Gatenavn ==
Armauer Hansen er hedret med gatenavn i Bergen, Trondheim, Oslo og Stavanger.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hansen and Looft. Leprosy in its Clinical & Patological Aspects (1895), reprinted Bristol (1973) ISBN 82-7130-000-8
Johanne-Margrethe Patrix. Gerhard Armauer Hansen, leprabasillens oppdager Eide Forlag, Bergen (1997) ISBN 82-514-0431-2


== Eksterne lenker ==
(en) Gerhard Armauer Hansen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Armauer Hansen Research Institute
Lepramuseet i Norge St. Jørgens hospital Se blant annet i faktaarkivets artikkel «Armauer Hansen – Leprabasillens oppdager»
Lepraarkivene i Bergen
Utdypende artikkel på SNL
Lest (skipsvolum)

Lest, på dansk og eldre norsk skrevet «læst», er et gammelt rommål brukt blant annet for å betegne et skips lastevolum. Det har hatt forskjellige verdier til forskjellige tider – og også variert fra land til land. Ordet er det samme som «last».I Norge ble en lest regnet som 12 tønner korn eller 18 tønner kull. En lest kull tilsvarer 2 m³. 1 tønne korn tilsvarte 162 liter. (I Danmark var lesten 22 tønner korn eller 12 tønner kalk eller sand.)
Commerce-lest eller kommerse-lest var mål på lasteevne. Heller ikke dette lestmålet var standardisert fra land til land. I Norge var en kommerse-lest 2 080-2 300 kg avhengig av skipets størrelse. I Danmark var den 2 050-2 800 kg avhengig av type last. I Sverige og Finland var lesten 2 548 kg og i Nord-Tyskland 3 000 kg.
Når skipsstørrelse oppgis i kommerselester, regner man normalt en lest som vel 2 registertonn (2,08).


== Skomakerlest ==
Lest betegner også en mal fremstilt av tre formet som en fot brukt av en skomaker for å kunne tilpasse sko nøyaktig til kunden uten at vedkommende er til stede under arbeidet.


== Lest i båtbygging ==
Lest brukes også ved lestebygging av enkelte lystseilere.


== Se også ==
Lest
Jigg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om lest, fra artikkel i Lokalhistoriewiki
Registertonn

Registertonn er en gammel volumenhet for måling av et skips tonnasje. Ett registertonn er 100 engelske kubikkfot, som tilsvarer 2,8317 m³. Bruttoregistertonn er volumet av alle lukkede rom i et skip, nettoregistertonn er bruttotonnasjen minus mannskapsrom, maskinrom, vassballast og andre rom som ikke kan brukes til last eller passasjerer.
Bruttoregistertonn (brt. eller grt.) representerer det totale indre volum av et skip, med unntak for enkelte ikke-produktive saker som mannskapsfasiliteter. Målet ble brukt slik at det tok hensyn til lastens beskaffenhet, slik at et bulklasterom ga mindre volum enn et pulverlasterom for skip med samme ytre mål. Enheten er nå offisielt forlatt til fordel for bruttotonn, men fortsatt i bruk i shippingbransjen.
Nettoregistertonn (nrt.) er et uttrykk for skipets totale lastekapasitet i volum (tilsvarer bruttotonn med fratrekk for maskinrom, dekkshus, mannskapsavdeling med mere, men dekker passasjerrom for passasjerskip). Målet vil variere med farvann o.a. (se plimsollmerke).
Etter at Skipsmålingskonvensjonen av 1969 ble gjort gjeldende for nye skip fra 1986 og for alle skip fra 18. juli 1994, fikk man en overgang fra bruttoregistertonn og nettoregistertonn til bruttotonn (BT eller GT) og nettotonn (NT). Bruttotonnasjen gir grunnlag for bemanningsregler, sikkerhetsforskrifter og registreringsavgift. Både brutto- og nettotonnasjen brukes som grunnlag for beregning av havneavgifter. BT er skipets innelukkede områder, mens NT er volumet av lasterommene.


== Se også ==
Dødvekttonn, et forskjellsmål for skipets vannfortrengning mellom helt tomt skip og lastet skip, som uttrykker lastens vekt i tonn fortrengt vann.
Deplasement (fortrengning) som bygger på skipets ytre mål og står for massen av det fortrengte vannet.
Lest eller kommerselest, et gammelt volummål.
Mikrosekund

Mikrosekund er en SI-enhet for måling av tid.
Et mikrosekund er lik 10−6 sekunder.
Symbolet for mikrosekund er µs.
Symbolet µ (Unicode-tegn U+00B5; HTML &micro;) er mikro-tegnet.
Det er avledet fra den greske bokstaven μ (my).
Symbolet «us» er av og til brukt, når µ (SI-prefikset) og μ (den greske bokstaven) ikke er tilgjengelig, som for eksempel på en skrivemaskin.
Mikrosekund er en vanlig enhet for måling av korte tidsintervaller.

1 µs = 1 × 10−6 sekunder
1 µs = 1000 nanosekunder<
1000 µs = 1 millisekunder
Kanonbåt

Kanonbåt betegner et mindre marinefartøy eller krigsskip med kanoner som hovedbestykning. Kanonbåtene har relativt kraftig skyts, kaliber større enn 20 mm. Definisjonen av en kanonbåt er meget vid – mange steder blir en kanonbåt kun betegnet som en «båt med en eller flere kanoner». I så fall blir de fleste marinefartøyer verden over kanonbåter. Tradisjonelt har derimot kanonbåter ofte vært mindre fartøyer, med et skyts kraftigere enn det størrelsen skulle tilsi. De har ofte belaget seg på hurtighet og manøvreringsevne – i motsetning til langt større krigsfartøyer (om enn bestykket med kanoner) som har ofret hastighet og manøvreringsevne til fordel for tykke panserbelter som egenbeskyttelse.
De første kanonbåtene etter denne beskrivelsen så dagens lys mot slutten av 1800-tallet, og har utviklet seg helt fram til i dag. Under den 2. verdenskrig bygget man for eksempel motorkanonbåter på samme skrog som motortorpedobåter, kalt «Motor Gun Boat».


== Kanonbåter i Norge ==
De første kanonbåtene i Norge var rokanonbåter fra slutten av 1700-tallet.Norge hadde egen marine fra 1814 og flertallet av båtene var kanonbåter av forskjellig størrelse: 8 kanonskonnerter, 46 kanonsjalupper, 2 kanonkuttere og 51 kanonjoller.
Mot slutten av 1800-tallet bygget man kanonbåter i tre klasser, enkelt kalt 1. klasse kanonbåt, 2. klasse kanonbåt og 3. klasse kanonbåt.
Frem til 1970 hadde sjøforsvaret hurtiggående kanonbåter (MKB = MotorKanonBåt) av Storm-klassen. Disse ble utstyrt med seks Penguinmissiler omkring 1975 og betegnelsen ble endret til missiltorpedobåt (MTB). For øvrig var båtene fortsatt bestykket med en 76 mm og en 40 mm Boforskanon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gunboats – kategori av bilder, video eller lyd på Commons