jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Spellemannprisen 1991

Spellemannprisen 1991 var den tyvende utgaven av Spellemannprisen. Prisutdelingene fant sted lørdag 8. februar 1992 i Chateau Neuf i Oslo. 
Dance with a Stranger ble Årets spellemann, og fikk dermed sin tredje Spellemannstatuett. For første gang var det to vinnere i samme klasse; Truls Mørk/Håkon Austbø og Leif Ove Andsnes fikk like mange poeng i klassen kammermusikk og fikk dermed hver sin pris. Andsnes vant i tillegg klassen orkester- og kormusikk. Andsnes og Mørk, som begge vant sine første Spellemannpriser dette året, er senere blitt to av de mestvinnende innen Spellemannprisen, med henholdsvis elleve og fem priser. 
Det ble ikke delt ut pris for årets nykommer i 1992. Kategorien klassisk/samtidsmusikk var dette året delt i to, med en pris for utøvere av kammermusikk og den andre prisen for utøvere av orkester- og kormusikk.  
Utdelingsseremonien ble overført direkte på NRK TV, med Knut Borge som programleder og Christian Eggen som orkesterleder. 


== Vinnere ==


== Øvrige nominerte ==
Pop:

Dance with a Stranger – Atmosphere
Silje Nergaard – SiljeRock:

The September When – Mother I've Been Kissed
Secret Mission – Strange AfternoonFolkemusikk/gammaldans:

Kirsten Bråten Berg/Hallvard T. Bjørgum/Eilert Hægeland – Joletid
Ulens kvintett – Lugume leikjeJazz:

Bjørn Alterhaug – ConstellationsCountry:

Stephen Ackles – If This Ain't Music...
1st Revolution Orchestra - 1st Revolution OrchestraUnderholdning:

Odd R. Antonsen Symphonic Band – The Man with the Horn
Bjelleklang – Dæng DængKammermusikk:

Per Vollestad/Sigmund Hjelset – Franz Schubert: LiederOrkester- og kormusikk:

Grex Vocalis – Norske stemninger
Oslo Filharmoniske Orkester / Mariss Jansons – Sibelius: Symfoni no. 1, Finlandia, KareliaVisesang:

Halvdan Sivertsen – Hilsen Halvdan
Jan Eggum – UnderveisÅpen klasse:

Helge Iberg – Det ondes problem etc.
Dollie de Luxe – Which Witch på SlottsfjelletBarneplater:

Sesam Stasjon – Sesam stasjon 1
Hogne Moe, Øivind Berg, Øystein Bache, Rune Gokstad m.fl. – Latterskrinet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«NRK TV - Se Spellemannprisen 1991». NRK TV. Besøkt 25. mars 2016. 
Spellemannprisens arkiv
Osimotraktaten

Osimotraktaten (italiensk: Trattato di Osimo, kroatisk: Osimski sporazum, slovensk: Osimski sporazumi) er en traktat som ble undertegnet 10. november 1975 av Jugoslavia og Italia i Osimo i Ancona. Denne slo fast den endelige delingen av Territorio libero di Trieste, «Trieste frie område». Traktaten er skrevet på fransk og ble iverksatt 11. oktober 1977.


== Beskrivelse ==
Traktaten bygger på en gjensidig forståelse som ble undertegnet i London i 1954, som ga en midlertidig sivil administrasjon over sone A og sone B, henholdsvis til Italia og Jugoslavia. Osimotraktaten er en formalisering av denne midlertidige avtalen. Sone A, som inkluderer byen Trieste, ble til den italienske provinsen Trieste, men Jugoslavia ble garantert fri adgang til havnen i Trieste.


== Kritikk i Italia ==
Den italienske regjeringen mottok sterk kritikk for å ha undertegnet traktaten. Italienske nasjonalister avviste ideen om å gi opp områdene på Istria-halvøya som lenge hadde hatt en stor italiensk befolkning og vært en del av Italia i 25 år, i tiden fra første verdenskrig og til slutten av andre verdenskrig. Videre ble det hevdet at traktaten ikke ga noen beskyttelse av den italienske minoriteten på jugoslavisk side, som den heller ikke gjorde for den slovenske minoriteten i den italienske sonen. Spørsmålet om minoritetenes situasjon ble utsatt til senere behandling.


== Slovensk og kroatisk uavhengighet ==
Den tidligere sone B er i dag delt mellom Slovenia og Kroatia. Slovenia erklærte seg uavhengig av Jugoslavia i 1991 og ble internasjonal anerkjent året etter. Slovenia erklærte at landet oppfattet seg som bundet av Osimotraktaten og anerkjente denne. Dette var også en forutsetning for at Slovenia kunne bli medlem av Den europeiske union.
Kroatia har ikke utstedt en tilsvarende erklæring som Slovenia, men dette blir ikke oppfattet som problematisk på italiensk side. De kroatiske myndigheter har heller ikke tatt opp Osimotraktaten som problematisk.
Fylkesvei 482 (Akershus)

Fylkesvei 482 i Akershus gikk mellom Bjørkerud og Funnefoss i Nes.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1581, fylkesvei 1583, fylkesvei 1578 og fylkesvei 1579.


== Kommuner og knutepunkter ==

 NesHolsvegen 

Togstadvegen 

Erstattet av europavei 16
Funnefossvegen 

 Funnefoss bru (Glomma, 266 m)
 Funnefoss


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Sollerud holdeplass

Sollerud er en holdeplass på Lilleakerbanen i på Sollerud i Bydel Ullern i Oslo. Den ble åpnet i 1919 da Lilleakerbanen ble tatt i bruk.


== Eksterne lenker ==
Ruters nettsted
Ruters linjekart for trikken
Uglarennet

Uglarennet er et skirenn på Byåsen utenfor Trondheim. Rennet ble startet i 1926 og har gått nesten årlig, kun avbrutt av fem krigsår 1941-1945 og to avlyste renn pga. snømangel (1947 og 1961).Rennet arrangeres for tiden i Nilsbyen/Haukvatnet friluftsanlegg.
Det ble i desember 2006 utgitt et hefte om Uglarennets historie.
Nicky Shorey

Nicholas «Nicky» Shorey (født 19. februar 1981 i Romford) er en engelsk tidligere fotballspiller som blant annet spilte for Reading.
I november 2009 signerte han en 28 dagers låneavtale med Championship-laget Nottingham Forest FC. Der gikk han rett inn på venstreback og har holdt plassen ut året. To flotte målgivende og en MOM har han fått med seg på de 7 kampene han har spilt i november og desember.
I 2007 spilte han to landskamper for England.


== Eksterne lenker ==
(en) Nicky Shorey – Transfermarkt 
(en) Nicky Shorey – national-football-teams.com 
(en) Nicky Shorey – WorldFootball.net 
(en) Nicky Shorey – Soccerbase.com 
(en) Nicky Shorey – FootballDatabase.eu 
(en) Nicky Shorey – Soccerway 
(en) Nicky Shorey – EU-Football.info 
(en) Nicky Shorey – FBref 
(es) Nicky Shorey – as.com
Flåteliste for Rogaland Trafikkselskap/Stavangerske


== Flåteliste for Rogaland Trafikkselskap / Stavangerske ==
Fartøy merket med * seilte for datterselskapet Boknafjorden Ferjeselskap
Fartøy merket med ** seiler for datterselskapet FjordserviceB

MF «Bokn»
MF «Boknafjord»*E

 MF «Eidssund»F

 MF «Frafjord»
 MS «Fjordbris» (1981)
MS «Fjordbris» (1990)
MS «Fjorddrott» (1976)
MS «Fjorddrott» (1990)
MS «Fjorddrott» (2007)
MS «Fjordfart»
MS «Fjordkatt»
MS «Fjordsol» (1986)
MS «Fjordsol» (1990)
MS «Fjordsol» (2006)**
MS «Fjordbuen» (2006)**
MF «Foldøy»
MF «Finnøy» (1999)
MF «Fjordveien»
MS «Fjordlys»
MS «Fjordtind»
 MS «Forsand»**H

MS «Hidle» (1958)
 MS «Hidle» (1990)
MS «Hidle»
MF «Høgsfjord» (1978)
MF «Høgsfjord» (1992)
 MF «Hjelmeland» (1987)
MF «Hjelmeland» (1992)
MS «Haugesund»J

 MF «Jøsenfjord»K

 MF «Kvitsøy»L

 MF «Lysefjord» (1992)
MS «Lysefjord» (2006)
 MS «Lyse Ekspress»**M

MS «Mayflower»
MF «Masfjord» (1989)*O

 MF «Ombo»R

 MF «Ryfylke» (1987)
 MS «Ryfylke» (1990)
MF «Rennesøy» (1969)
 MF «Rennesøy» (1992)
 MF «Ropeid» (1992)
 MF «Ropeid» (2006)S

MS «Sjernarøy» (1959)
MF «Sjernarøy» (1999)
MF «Sand» (1973)
 MF «Sand» (1992)
MF «Solbakk»
MF «Strand» (1982)
MF «Stavanger» (1990)
MF «Stavanger» (2003)
 MF «Skudenes»T

 MF «Tau»
 MS «Ternøy» (1990)
 MF «Ternøy» (1992)
MS «Turøy»**U

MF «Utstein»V

MF «Vollsøy»W

MS «Westcruise»**Artikler om rederiet og datterselskapene

Rogaland Trafikkselskap A/S / Stavangerske AS
Fjordservice AS
Boknafjorden Ferjeselskap AS
Nor Ferjer(eies sammen med Tide)
Lars Bergendahl

Lars Sverre Bergendahl (født 30. januar 1909 i Sørkedalen i Oslo, død 22. juni 1997) var en norsk langrennsløper. Han hadde sine beste sesonger på slutten av 1930-årene, og ble senere æresmedlem av Sørkedalens IF.
I 1951 utga han boken Løypa ut av Sørkedalen. Lars Bergendahl var nevø av skikongen Lauritz Bergendahl.


== Meritter ==
I 1937 vant han NM-gull på 30 km. Samme år gikk han ankeretappen på det norske stafettlaget under Ski-VM, og slo Finlands Kalle Jalkanen. Det ble sett på som en god revansje etter at Jalkanen på samme måten hadde slått Norges ankermann, Bjarne Iversen på stafetten i OL året før. Han vant også NM - gull på 17 km ved Mo Skilags  Norgesmesterskaps - arrangement  i Mo i Rana i 1938.
I 1939 ble han tildelt Holmenkollmedaljen. Samme år mottok han også Morgenbladets gullmedalje for årets største idrettsprestasjon: VM-gullet på femmila under Ski-VM. 


=== Mesterskapsmedaljer ===


== Bibliografi ==
Lars Bergendahl (1951). Løypa ut av Sørkedalen. Oslo: Aschehoug. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Bergendahl – FIS (langrenn)
Ekholt Ballklubb

Ekholt Ballklubb (stiftet 29. september 1974) er en fotballklubb fra Ekholt i Moss, som har over 400 aktive medlemmer fra 6 år og oppover.Klubben bygde sin første kunstgressbane i 1986, sin andre i 2000 og sin tredje i 2010.


== Tabell ==
Klubbens A-lag for menn spiller 2022-sesongen i 6. divisjon:

Mysen trukket 4 poeng for bruk av ikke spilleberettiget spillere


== Kjente spillere ==
Rune Tangen
Thomas Solberg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(no) Ekholt Ballklubb – Norges Fotballforbund
Spellemannprisen 1990

Spellemannprisen 1990 var den nittende utgaven av Spellemannprisen. Prisutdelingen fant sted lørdag 2. februar 1991 i Chateau Neuf i Oslo.
Gitarkameratene ble Årets spellemann og vant også prisen i klassen visesang. Marie Foss og Torstein Grythe ble tildelt juryens hederspris for sin mangeårige innsats som dirigent for henholdsvis NRKs jentekor og Sølvguttene. DumDum Boys vant rock-klassen for tredje år på rad, mens Bjørn Eidsvåg vant sin første pris etter å ha vært nominert seks ganger. Det ble ikke delt ut pris i kategorien åpen klasse.
Utdelingsseremonien ble overført direkte på NRK TV og NRK P2. Den ble for første gang ledet av Knut Borge; han ledet totalt syv utdelinger frem til og med 1996-utdelingen. Jens Wendelboe ledet for første gang orkesteret under utdelingene i 1990; under alle de foregående utdelingsseremoniene hadde Egil Monn-Iversen hatt rollen som musikalsk leder.


== Vinnere ==


== Øvrige nominerte ==
Pop:

Tre Små Kinesere – 365 fri
a-ha – East of the Sun, West of the MoonRock:

Backstreet Girls – Coming Down Hard
Dream Police – Dream PoliceFolkemusikk/gammaldans:

Arne M. Sølvberg/Øyvind Lyslo – Syngande strenger
Hans Gorset/Ånon Egeland – For borgere og bønderJazz:

Morten Gunnar Larsen – Maple Leaf Rag
Jan Erik Vold – Sannheten om trikkenCountry:

Ottar «Big Hand» Johansen – Blue Norwegian Moon
Trond Granlund – RootsUnderholdning:

Vazelina Bilopphøggers – Full behandling
Tango for 3 – Tango for 3Klassisk musikk/samtidsmusikk:

Oslo Filharmoniske Orkester/Mariss Jansons – Verker av Bartók
Truls Mørk/Leif Ove Andsnes – Verker av Chopin og SchumannVisesang:

Jan Eggum – Da Capo
Lars Klevstrand – I fløyterens hjerteBarneplate:

Geirr Lystrup – Maurits og den store barnålkrigen
Maj Britt Andersen – Tamme erter & villbringebær


== Eksterne lenker ==
«NRK TV - Se Spellemannprisen 1990». NRK TV. Besøkt 25. mars 2016. 
Spellemannprisens arkiv
Seimsdalstunnelen

Seimsdalstunnelen er en tunnel på fylkesvei 303 i Årdal kommune i Vestland. Tunnelen går mellom Årdalstangen og Seimsdalen. Den er 1515 meter lang, og ble åpnet i 1969.Utbedring utføres av Seimsdalstunnelen til to kjørefelt med 4,5 m høyde og med sykkelbane, oppstart 2020, klar 2023 (bygging kun nattestid da tunnelen er eneste forbindelse)


== Se også ==
Ofredalstunnelen
Veitunneler i Norge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The World's Longest Tunnel Page
Gertrud Gabl

Gertrud Gabl (født 26. august 1948 i St. Anton am Arlberg, død 18. januar 1976) var en østerriksk alpinist.
Hun hadde sin beste sesong i 1969/70, da hun vant verdenscupen sammenlagt, i tillegg til slalåmcupen.
Totalt vant hun sju verdenscuprenn (fem i slalåm og to i storslalåm). Hun vant ingen medaljer i store mesterskap, under VM 1970 kom hun på fjerdeplass i slalåm og femte i storslalåm.
Hun omkom i en snøskredulykke i St. Anton am Arlberg i 1976.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Gertrud Gabl – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Gertrud Gabl – Olympedia 
(en) Gertrud Gabl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gertrud Gabl – FIS (alpint) 
(en) Gertrud Gabl – ski-db.com
Sarma

Sarma var opprinnelig betegnelsen for den gamle Kadampa-tradisjonen grunnlagt av munken Atisha Dipamkara. Senere ble Sarma en samlebetegnelse for de tre nye tradisjonene Kagyu, Sakya og Gelug i tibetansk buddhisme. Disse utviklet seg mellom det 10. og 14. århundre, i motsetning til den gamle Nyingma-tradisjonen fra 8./9. århundre.
Forskjellen mellom den nye og den gamle tradisjonen i tibetansk buddhisme er vektleggingen av spesielle trantriske skrifter, og hvorvidt man kan påvise grunntekster (såkalte rot-tantraer) på sanskrit. I den gamle tradisjonen kan det ikke påvises sanskrit-originaler for alle de tantriske skriftene, og disse er ikke blitt overtatt av de nye tradisjonene. 


== tantrasystematik i Sarma-tradisjonene ==
Det tantriske system i Sarma-tradisjonen er:

Ytre tantraer
Kriyayoga, Caryayoga og Yogatantra
Indre tantraer
Anuttarayogatantra,
Mannlige, kvinnelige og ikkeduale Anuttarayogatantraer, blant annet Hevajra, Guhyasamaja, Chakrasamvara, Yamantaka og Kalachakra.


== tantrasystematik i Nyingma-tradisjonen ==
Det tantriske system i Nyingma-tradisjonen er:

Ytre tantraer
Kriyayoga, Caryayoga og Yogatantra
Indre tantraer
Mahayoga, derav blannt annet Vajrakilaya, Amrita, Mamo og Chemchog
Anuyoga
Atiyoga/Dzogchen
Seimsdalen

Seimsdalen er et tettsted i Årdal kommune i Sogn og Fjordane. Tettstedet har 409 innbyggere per 1. januar 2022. Seimsdalen ligger på nordsiden av Årdalsfjorden, og ligger omtrent fire kilometer vest for kommunesenteret Årdalstangen.


== Referanser ==
Spellemannprisen 1989

Spellemannprisen 1989 var den attende utgaven av Spellemannprisen og ble delt ut lørdag 20. januar 1990 i Olavshallen i Trondheim. Øystein Sunde ble Årets spellemann og vant også prisen i den nye klassen underholdningsmusikk som ble delt ut totalt fem ganger. I tillegg ble det også for første gang delt ut priser i klassene årets nykommer og platecover til henholdsvis Matchstick Sun og Andrej Nebb & Aud Vikør for plateomslaget til Holy Toys album Dummy Cruise Missile Wanted. Prisen for platecover ble ikke delt ut igjen før 1994-utdelingen, da under navnet plateomslag. Med de nye prisene ble delt ut totalt 14 priser, tre flere enn året før og det høyeste antall frem til 1995-utdelingen.  Utdelingen var den første hvor det ikke ble offentliggjort nominerte til klassen Årets spellemann. 
Prisutdelingen ble overført direkte på NRK TV og NRK P2 og ble ledet av Anne Krigsvoll. Utdelingen var siste den siste med Egil Monn-Iversen som orkesterleder. Han hadde ledet orkesteret på samtlige utdelinger frem til denne, det vil si 18 utdelinger totalt. Det var påmeldt 167 plateutgivelser til prisen. 


== Vinnere ==


== Øvrige nominerte ==
Pop:

Fra Lippo Lippi – The Colour Album
The September When – The September WhenRock:

Backstreet Girls – Party on Elm Street
deLillos – Hjernen er aleneFolkemusikk/gammaldans:

Hallingdal Kraftlag – Til verket med
Ulens kvintett – SelsbrureJazz:

Brazz Bros – Live at Oslo Jazzhus
Karin Krog – Something Borrowed, Something NewCountry:

Teddy Nelson – American Dreamer
Cato Sanden – Skål for dette landetUnderholdningsmusikk:

Sissel Kyrkjebø – Soria Moria
Vazelina Bilopphøggers – TempoKlassisk musikk/samtidsmusikk:

Marianne Hirsti – In Recital
Oslo filharmoniske orkester / Mariss Jansons – Prokofief: Romeo og Julie – suiter
Robert Riefling – Beethoven: Pianosonater
Ole Edvard Antonsen/Einar Henning Smebye - The Virtuoso TrumpetBarneplater:

Marit Carlsen og Simon Flem Devold – Swingende barnetro
Visvas – Circus FandangoÅpen klasse:

Roar Engelberg / Stein-Erik Olsen – Mosaic
Terje Rypdal – The Singles CollectionVisesang:

Kari Bremnes – Blå krukke
Alf Cranner – Sanger om fravær og nærvær


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«NRK TV - Se Spellemannprisen 1989». NRK TV. Besøkt 25. mars 2016. 
Spellemannprisens arkiv
Gustav Indrebø

Gustav Ludvig Indrebø (født 17. november 1889 i Samnanger, død 3. august 1942) var en norsk filolog og historiker som skrev mye om stedsnavn.Etter examen artium i 1908 og eksamen fra lærerskole i 1910 var han lærer i tre år, studerte så filologi ved Det Kongelige Frederiks Universitet i Kristiania som ga en cand.philol. i 1917 på en avhandling om Fagrskinna, et skrift om diverse konger fra 1200-tallet.  Han ble amanuensis (en som foreleser) ved Riksarkivet, studerte i København og Berlin, før han i 1921 ble dosent i norrøn filologi.  Samme året grunnla han et arkiv over norske stedsnavn sammen med professorene Magnus Olsen og Edvard Bull d.e..  En avhandling om navn på innsjøer i Oppland ga ham en doktorgrad i 1925. I 1930 ble han professor ved Bergens Museum i vestnorsk språkgranskning. Han var målmann og leder for Noregs Mållag fra 1930 til 1932. Fra 1923 til 1929 hadde han vært formann i forlaget Det Norske Samlaget. Med sin bror biskop Ragnvald Indrebø utferdiget Gustav  Det Norske Bibelselskap sin oversettelse av Bibelen til nynorsk som kom ut i 1938, den såkalte «Indrebøbibelen».


== Familie ==
Gustav Indrebø var sønn av overlærer Ludvig Johannes Indrebø (1864–1921) og Severine Malene Frøysland (1861–1943).  Gustav giftet seg i 1918 med lærer Astrid Ruth Louise Olsen (1885–1956).  Han var bror til biskop Ragnvald Indrebø (1891–1984).


== Referanser ==
Per Sundnes

Per André Sundnes (født 1966) er en norsk musikkjournalist og programleder. 
Han har en bachelorgrad i film og TV fra London Institute (det nåværende University of the Arts London).Sundnes startet yrkeskarrieren som medielærer ved videregående skole. I slutten av 1990-årene ble han vaktsjef i XS-programmene på NRK2 (NRKTO) og gikk noen år senere over til underholdningsavdelingen i NRK1. Han var fast musikk- og trendkommentator i NRK-programmet Store studio fra 2002 til 2007. I 2007 tok han over jobben som kommentator Eurovision Song Contest etter Jostein Pedersen. I 2012 begynte han i TV3 og i 2014 ble han programleder i radiostasjonen NRK Klassisk.I 2011 var han deltaker i Kjendisbarnevakten på NRK1.
I 2005 gav han ut boka Chic og bruk i storbyen.


== Referanser ==
Maria Høgetveit Berg

Maria Høgetveit Berg (født 2. november 1941 i Vinje i Telemark) er en norsk lærer og den første kvinnelige leder i Noregs Mållag (1981–1984). Hun var kultursjef i Ål kommune i Hallingdal 1989-2008. Forøvrig var hun med i Landssamanslutninga av nynorskkommunars interimsstyre og har vært aktiv i Norsk Folkemusikk- og Danselag. Hun er gift med Hallgrim Berg.


== Referanser ==
Landssamanslutninga av nynorskkommunar

Landssamanslutninga av nynorskkommunar (LNK) er en sammenslutning av kommuner, fylkeskommuner og interkommunale tiltak. Organisasjonens formål er fremmelse av nynorsk språk og kultur innenfor offentlig virksomhet.
LNK ble grunnlagt på et møte i Bryne 16.–18. juni 1993, med 86 kommuner som medlemmer.
Per 1. februar 2005 hadde LNK 102 medlemmer: 92 kommuner, 3 fylkeskommuner og 7 interkommunale selskaper. LNK mener det er minst 25 kommuner og 3 fylkeskommuner som også burde være med i organisasjonen.
Daglig leder Vidar Høviskeland er den eneste fast ansatte. LNK ga tidligere ut LNK-avisa seks ganger i året.


== Eksterne lenker ==
Nettside
Hege Myklebust

Hege Myklebust (født 20. februar 1970) var leder i Noregs Mållag (fra april 2006 til april 2009) og høyskolelektor ved Høgskolen Stord/Haugesund. Hun har også vært daglig leder i Norsk målungdom, var styremedlem i Noregs Mållag 1998–2000, og generalsekretær i Nei til EU 1998–2001. Hun jobber pr. 1. januar 2021 som førsteamanuensis ved Høgskulen på Vestlandet.


== Referanser ==
Ottar Grepstad

Ottar Grepstad (født 1. oktober 1953 i Øyer) er en norsk sakprosaforfatter, nynorskaktivist, direktør for Nynorsk kultursentrum og styreleder for Språkrådet. 


== Liv og virke ==
Han tok hovedfag i nordisk ved Universitetet i Bergen i 1982. Han var leder for Unge Venstre 1975-1976. Han var i perioden 1980 til 1994 assisterende forlagssjef, forlagsredaktør og redaksjonssjef i Det Norske Samlaget. Fra 1984 til 1988 var han redaktør for tidsskriftet Syn og Segn. I 1998 vikarierte han i en periode som daglig leder for Noregs Mållag. Han har vært direktør i Nynorsk kultursentrum siden 1999 og hovedredaktør i det nynorske nettleksikonet Allkunne fra 2007. Han har vært kulturkommentator i Dagens Næringsliv siden 2008. Grepstad var rådsmedlem i Norsk kulturråd 2005–2009. Han var styremedlem i Språkrådet 2006–2010, og 25. november 2010 ble han utnevnt til styreleder for Språkrådet.I 2013 utgav han en biografi om Ivar Aasen hvor han tolket Aasens arbeid med utvikling av nynorsk skriftspråk som et ledd i den norske demokratiserings- og moderniseringsprosjektet og hvor tok avstand fra fremstillinger av Aasen som ensom og fattigslig som var skapt av nynorskkritikere.


== Priser og utmerkelser ==

Norsk språkpris 1999 for boka «Det litterære skattkammer».
Ridder av 1. klasse av St. Olavs orden (2018)


== Bøker ==
(no) Publikasjoner av Ottar Grepstad i BIBSYS
2013 Språksansen. Kalender om all verdas språk
2013 Historia om Ivar Aasen, ISBN 8252174477
2012 Draumen om målet
2010 Avisene som utvida Noreg. Nynorskpressa 1850-2010.
2006 Vestlandets historie. Bd. 1-3. (Red. Ottar Grepstad, Knut Helle, Arnvid Lillehammer, Anna Elisa Tryti)
2006 Viljen til språk ei nynorsk kulturhistorie
2005 Nynorsk faktabok
2005 Eit liv med kaffistover og bondeheimar : i samtalar med Nils Seland og Ottar Grepstad (sammen med Kåre Kolås og Nils Seland)
2005 Nynorsk faktabok 2005
2004 Nynorsk innhald på internett : grunnlag for handlingsplan 2005-2013 (sammen med Eirik Helleve og Kirsti Langstøyl)
2004 På parti med språket? språkpolitikk i partiprogramma 1906-2005
2004 Nynorsk i opplæringa: kunnskap, kultur og kvalitet : synspunkt til politisk leiing i Utdannings- og forskingsdepartementet
2003 Fotefar mot nord (sammen med Kirsti Mathilde Thorheim og Guri Dahl)
2003 Jakob Sandes kulturelle skòrfeste
2002 Det nynorske blikket
2000 Den Store nynorske sitatboka norsk kulturhistorie gjennom 800 sitat / [redaktør]
1999 Norske tekster. Sakprosa / [redaktør]
1998 Nynorsk faktabok 1998
1997 Det litterære skattkammer sakprosaens teori og retorikk
1995 Hamsun i Æventyrland. Nordlandsliv og diktning (sammen med Kirsti M. Thorheim)
1994 Stem i! Songbok for røysteføre [medredaktør] (supprimert)
1994 Lesebok 1994 [medredaktør]
1988 Retorikk på norsk
1985 Balladen om Europa
1984 Venstres hundre år [redaktør] (sammen med Jostein Nerbøvik)
1983 Høvesdikting i EF-striden 1970-72
1982 Essayet i Norge fjorten riss av ein tradisjon
1978 Vær utålmodig, menneske. Ei visebok som er no mer [redaktør]


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Politiske taler av Ottar Grepstad, virksommeord.uib.no
Nynorsk salmebok

Nynorsk salmebok for kyrkja og heim og møte er en nynorsk salmebok, redigert av Bernt Støylen, Peter Hognestad og Anders Hovden og utgitt 1925. Ved kongelig resolusjon av 18. desember samme år ble den godkjent for bruk i gudstjenesten i de sogn som gjorde vedtak om det. Salmeboken hadde opprinnelig 711 salmer, men ved kgl. resolusjon av 1. oktober 1926 ble det vedtatt at den skulle ha et bokmålstillegg med 200 salmer fra den gamle og den nye Landstads reviderte salmebok.
Av de nynorske salmene er det 111 originale og 75 oversatte av Elias Blix, 128 originale og 81 oversatte av Anders Hovden og 62 originale og 139 oversatte av Bernt Støylen.
Anders Hovden skrev i et brev til Sigurd Kolsrud om hvordan tremannskomiteen fungerte: "Hognestad er klok og kald, Støylen klok og varm, og eg er vel berre varm!"


== Referanser ==
Jussi Hautamäki

Jussi Heikki Hautamäki (født 20. april 1979 i Uleåborg) er en finsk tidligere skihopper. Hans er bror til skihopperen Matti Hautamäki.
Jussi Hautamäki har deltatt i verdenscupen siden 1995. Han feiret sin hittil største triumf i 2003, da han vant sitt hittil eneste internasjonale hopprenn, et renn i kontinentalcupen (i Bischofshofen). Den beste plasseringen i et verdenscuprenn er hittil en tredjeplass fra 2003 i Sapporo. I sesongen 2000/01 kom han på 15.-plass i sammendraget.


=== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jussi Hautamäki – FIS (skihopping)