Ernst Nolte

Ernst Nolte (født 11. januar 1923 i Witten, død 18. august 2016 i Berlin) var en tysk historiker og filosof. Noltes viktigste forskningsområde var komparative studier av fascisme og kommunisme.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ernst Nolte ble født i Witten i Westfalen i Tyskland, inn i en romersk-katolsk familie. Noltes foreldre var Heinrich Nolte, en skolerektor, og Anna Nolte (pikenavn Bruns). Ifølge Nolte i et intervju den 28. mars 2003 i den franske avisen Eurozine var hans første møte med kommunismen hos et legekontor da han som syvåring i 1930 leste en tysk oversettelse av en sovjetisk barnebok som angrep den katolske kirke, noe som provoserte ham.


=== Akademisk virke ===
I 1941 ble Nolte fritatt fra militærtjeneste på grunn av en deformert hånd, og han studerte filosofi, filologi og gresk ved universitenene i Münster, Berlin, og Freiburg.
I Freiburg var Nolte student under Martin Heidegger, som han anerkjente som en stor innflytelse. Fra 1944 og utover var Nolte en nær venn av familien Heidegger, og i 1945 da professoren fryktet å bli arrestert av franskmennene, gav Nolte ham mat og klær til en forsøkt rømning. Eugen Fink var en annen professor som influerte Nolte. Etter 1945 da Nolte mottok sin BA i filosofi ved Freiburg, arbeidet han som en lærer ved et gymnasium (videregående). I 1952 mottok han en doktorgrad i filosofi ved Freiburg for sin tese Selbstentfremdung und Dialektik im deutschen Idealismus und bei Marx («Selvfremmedgjøring og dialektikk i tysk idealisme og Marx»).
Nolte begynte deretter studier i samtidshistorie (Zeitgeschichte). Han gav ut sitt habilitasjonsskrift tildelt ved Universitetet i Köln, Der Faschismus in seiner Epoche, på bokform i 1963, en bok som gjorde ham internasjonalt kjent.
I 1963 publiserte Nolte sin anerkjente bok Der Faschismus in seiner Epoche, som gjorde ham internasjonalt kjent. Boken ble akseptert som habilitasjonskrift i 1964, og året etter ble Nolte utnevnt til professor i nyere historie ved Universität Marburg. Fra 1973 til sin emeritering i 1991 var han professor i nyere historie ved Freie Universität Berlin.
Mellom 1965 og 1973 arbeidet Nolte som professor i nyere historie ved Universitetet i Marburg, og fra 1973 til 1991 for det samme fag ved Freie Universität Berlin.
I 2000 mottok han Konrad-Adenauer-prisen.


== Ekteskap og familie ==
Nolte giftet seg med Annedore Mortier og sammen fikk de en sønn, folkerettsjuristen Georg Nolte, som nå er professor i internasjonal jus ved Humboldt-Universität zu Berlin.


== Verker (utvalg) ==
Der Faschismus in seiner Epoche. Action francaise – Italienischer Faschismus – Nationalsozialismus. München 1963 [seneste utgave 2000]. ISBN 3-7610-7248-1
(red.): Theorien über den Faschismus. 6. oppl. München 1984. ISBN 3-492-10365-0
Deutschland und der Kalte Krieg, 2. oppl. Stuttgart 1985
Marxismus und Industrielle Revolution, Stuttgart 1983
Der europäische Bürgerkrieg 1917 – 1945. Nationalsozialismus und Bolschewismus, 4. oppl.  Frankfurt/M. 1989
Das Vergehen der Vergangenheit. Antwort an meine Kritiker im sogenannten Historikerstreit, Berlin 1988.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ernst Nolte – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ernst Nolte på Internet Movie Database 
(de) Verk av og om Ernst Nolte i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Friedrich-Ebert-Stiftung zu Nolte