Han Yu

Han Yu (kinesisk: 韓愈, pinyin: Hán Yù, stilnavn: Tuizhi 退之, Tuìzhī; født 768 i Mengzhou i det som i dag er Jiaozuo i Henan i Kina, død 25. desember 824 i Chang'an) var en kinesisk køylærd historiker, administrator og dikter, og en forløper for neokonfucianismen som virket som dikter og forfatter i Tang-dynastiets Kina. 


== Liv og virke ==
Han dro til Tangdynastiets hovedstad Chang'an i 786, der han etter tre mislykkede forsøk bestod den keiserlige embedsmannseksamen og ble mandarin av jinshigrad. Mot slutten av århundret begynte han å danne en litterær krets rundt seg, og hans berømmelse og betydning bredte seg over hele riket. 
Han fikk sin første regjeringspost i 802, men ble snart sendt i eksil. Grunnen kan ha vært at han unnlot å støtte den etterhvert vinnendes parti under en tronfølgestrid. Det er også mulig at hans kritikk av keiserens tjenerskaps dårlige oppførsel, eller hans bønn om at skattetrykket ble dempet under en hungernød, gjorde utslaget. Fra 807 til 819 innehadde han forskjellige embeder først i Luoyang og deretter i Chang'an. 
I denne tiden ivret han for at et sterkt sentralisert styre skulle ilegges de nordøstlige provinser, der det var sterke tilløp til separatisme. 
Han Yu levde i en brytningstid religiøst/filosofisk; han var en ivrig talsmann for konfucianismen emot den på hans tid sterkt favoriserte buddhismen. Han forfattet også sitt innflytelsesrike verk Memoriale om buddhaens beinrelikvier, en protest mot den tiltagende buddhistiske innflytelse i landet. Dette var en ganske ampert innspill, berømt som et stilistisk mesterverk, mot keiserens forkjærlighet for buddhismen. Han falt i unåde og reddet med nød og neppe livet. Til straff ble han forflyttet som prefekt til sydligste Kina, der han gjorde en stor sivilisatorisk innsats. 
I sin diktning fulgte Han Yu prinsippet at form skal svare til innholdets art; et enkelt emne krevde en enkel stil, og omvendt. I prosa var han en tilhenger av Den klassiske prosabevegelse (古文運動), som gikk inn for et klart og konsist uttrykk (guwen). 
Hans tanker fikk tre hundre år etter hans død stor innflytelse på Ouyang Xiu, en av Song-dynastiets reformatorer.  Hans tallrike dikt og essays anses være uovertrufne stilmønstre. 
Erwin Ritter von Zach har oversatt Han Yus dikt til tysk. Han er blitt beskrevet som «sammenlignbar i storhet med Dante, Shakespeare og Goethe» for sin innflytelse på kinesisk litterær tradisjon, og er av mange betraktet som å være blant Kinas beste prosaforfattere. Ming-tidens høylærde Mao Kun (茅坤) regnet ham som den fremste av «de åtte store prosamestere av Tang og Song». Hans diktning er representert i den viktige 1700-talls-antologien Tre hundre Tang-dikt.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Barnstone, Tony; Chou, Ping (eds.) (2005).  The Anchor Book of Chinese Poetry. , New York: Random House.
Birch, Cyril (ed.) (1965). Anthology of Chinese Literature. New York: Grove Press, Inc.
Giles, Herbert A. (1901). A History of Chinese Literature. New York and London: Appleton.  Available online at: Google Books; A History of Chinese Literature Internet Archive; A History of Chinese Literature Project Gutenberg.
Leung, K. C. "The Poetry of Meng Chiao and Han Yü" (book review). Books Abroad, ISSN 0006-7431, 07/1976, Volume 50, Issue 3, p. 715.
Hartman, Charles (1986). Han Yu and the T'ang Search for Unity. New Jersey: Princeton University Press.
Owen, Stephen (ed.) (1996). An Anthology of Chinese Literature. New York: W. W. Norton & Company, Inc.
Ueki, Hisayuki; Uno, Naoto; Matsubara, Akira (1999).  Matsuura, Tomohisa, red. Kanshi no Jiten (japansk). Tokyo: Taishūkan Shoten. s. 115–116.