jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nils Rune Langeland

Nils Rune Langeland (født 9. april 1964 på Voss) er en norsk historiker. Han var professor ved Institutt for kultur- og språkvitenskap ved Universitetet i Stavanger.


== Virke ==
Langeland er utdannet historiker og har doktorgrad fra Universitetet i Bergen i 1997 med avhandlingen Myten om det politiske herredømet. Han har gitt ut flere faglitterære bøker, og var i årene 1998–2002 redaktør for tidsskriftet Syn og Segn.

Men EU er en slags gammelmannshumanisme. Det har ikke vært mye kommunisert i norsk debatt hvor bevisst antisymbolsk EU er. Så mye av Europas historie har jo vært strålende mytisk, med uniformer og flagg og praktbygninger, mens EU er kjedelig og byråkratisk. Jeg tror de som skapte EU var helt bevisst på at det skulle være akkurat sånn.

Sammen med Erling Sandmo skrev han, på oppdrag fra staten, Høyesteretts historie fra 1814, der Langeland hadde ansvar for tiden frem til 1905. Langeland konkluderte blant annet med at norsk lovverk i tiden etter 1814 var mangelfullt og at Høyesterett skapte rett der lovene ikke strakk til. Dette var den første historiske gjennomgangen av Høyesteretts rolle i det norske samfunnet. Tredje bind for tiden fra 1965 ble skrevet av Jørn Øyrehagen Sunde.


=== Oppsigelse ===
Langeland er også kjent for kontroversielle utsagn om innvandring. Ifølge en reportasje i NRK har han kommet med det som betegnes som «grovt seksuelle meldinger» til kvinnelige studenter og ifølge Aftenposten har han kommet med personlige angrep på andre akademikere. Langeland selv har tatt til motmæle mot påstander om at han har vært ute i rasistisk ærend og beklaget sin fremferd overfor de kvinnelige studentene. NRK, VG og Khrono identifiserte Langeland i oppslag i 2017 og identifiseringen ble av mediekritiker Anki Gerhardsen innklaget til PFU for brudd på god presseskikk. Disse klagene førte ikke frem.Langeland ble 24. november 2017 avskjediget fra stillingen som professor ved Universitetet i Stavanger. I mai 2018 stevnet Langeland Kunnskapsdepartementet for Oslo tingrett, idet han mente oppsigelsen var ulovlig.Langeland tapte saken i tingretten i januar 2019 og domstolen konkluderte med at «det er avskjedsgrunnlag etter statsansatteloven § 26 c)» og at staten dermed hadde rett til å gi Langeland sparken.


== Bibliografi ==
Siste ord. Høgsterett i norsk historie 1814–1965. Bind I, 1814–1905, Cappelen, Oslo 2005
Kveldseta. Historiske essay, Damm, Oslo 2003
Noreg., Aschehoug, Oslo 2008. ISBN 9788203193224
Politisk kompetanse: Grunnlovas borgar 1814-2014, Oslo, Pax, 2014. ISBN 9788253036359


=== Artikler ===
Holocaust og multikulturalismen - Holocaust-senteret på Bygdøy og menneskerettsrevolusjonen. Nytt Norsk Tidsskrift 2012 (3) s. 305-319


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nils Rune Langeland på Internet Movie Database 
(no) Publikasjoner av Nils Rune Langeland i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Nils Rune Langeland i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Nils Rune Langeland i Damm Forlag
(no) Nils Rune Langeland i NRK Forfatter
Odd W. Surén

Odd Wilhelm Surén (født 8. mars 1961 i Oslo) er en norsk forfatter og litteraturkritiker. 


== Verker ==


=== Romaner ===
Dråper i havet, 1998
Kometenes øyeblikk, 2001
Knuseverk, 2003
Dødsmåter, 2006
For hva det er verdt, Aschehoug, 2010
Den som skriver, Aschehoug, 2013
Krem med et hint av kuruke, Aschehoug, 2017


=== Noveller ===
Fanger og opprørere, 1985
Tyranner og tjenere, 1989
Taushetens fortrolige, 1993
Ansikter og navn, 1997
Diskrete kulisser, 2000
Adgangstegn, 2008
Usynlig for verden, Aschehoug, 2015
Hvis vi lever neste år, 2019
Høvlingsmonn, 2021Odd W. Surén har også gitt ut humorboka Juletull (Aschehoug 2011) og oversatt den amerikanske musikalteksten i Next To Normal til nynorsk.


== Priser ==
Mads Wiel Nygaards legat 2001


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Odd Wilhelm Surén i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Odd W. Surén i BIBSYS
Odd W. Surén i NRK Forfatter
Odd W. Surén i Aftenposten Alex
«Odd W. Surén» i Store norske leksikonDigitaliserte bøker av Odd W. Surén hos Nasjonalbiblioteket
Artikler av og om Odd W. Surén i Norart
Ola Bauer

Ola Bauer (født 24. juli 1943, død 12. juni 1999) var en norsk journalist og forfatter. Han var sønn av journalisten og forfatteren Lill Herlofson Bauer.
Bauer debuterte i 1976 under pseudonymet Jo Vendt. Bauer reiste i lengre perioder til Afrika, Paris og Nord-Irland. Han er blant annet kjent for romantrilogien Graffiti (1976, som Jo Vendt), Bulk (1978) og Humlehjertene (1980), den siste plassert i studentopprørets Paris i 1968.I 1943 ble Bauers far arrestert for å være med i Hjemmefrontens forsyningstjeneste, og resten av famlien gikk i skjul på Hadeland. Faren døde i fangenskap i Sachsenhausen som krigshelt, men moren fortidde dødsårsaken. Først som voksen fikk Bauer vite at hans far og noen tsjekkere hadde fått tak i en dunk brennevin som viste seg å være tresprit. Faren døde av forgiftning tre måneder før frigjøringen. Bauer sa selv at han «vokste opp i en løgn om en mann jeg aldri har kjent». I oppveksten ble han rotløs fordi familien flyttet rundt. Det var vanskelig å områ seg hele tiden, og han fikk venner blant landssvikernes barn. «Vi kunne forstå hverandre.» I Svartefot skriver han om Tommy, som er sønn av en angiver, og har mye til felles med Bauer selv: Fedrene døde for sitt valg, og sønnene mistet fotfestet. «Det går ikke an å skille livet og diktningen hos Ola Bauer. Disse to sidene henger så tett sammen at man umulig kan skille det ene fra det andre,» sa Lars Saabye Christensen som sammen med andre forfattere utga en hyllest til Bauer etter at han døde av kreft 55 år gammel.


== Bibliografi ==
Graffiti – roman (1976)
Bulk –  roman (1978)
Humlehjertene – roman (1980)
Rosapenna – roman (1983)
Metoden – roman (1985)
Løvetemmersken – roman (1988)
Hestehodetåken – roman (1992)
Brendan – skuespill (1993)
Mater – skuespill (1994)
Svartefot – roman (1995)
Magenta – roman (1997)
Forløperen – roman, posthumt (1999)Hørespill (NRK, Radioteatret)Mellomkrig (produsert 1986, reprise 1986 og 1994)
Vesper (produsert 1987, reprise 1987)Fjernsynsteater (NRK)Sabeltigerens sønn (1989)


== Priser og utmerkelser ==
Gyldendals legat 1982
Oktoberprisen 1993
Doblougprisen 1998


== Bøker om Ola Bauer ==
Lars Saabye Christensen og Anne Gjeitanger, red. (2002). Bauers bok. Oslo: Oktober forlag. ISBN 9788249500475. 
Espen Haavardsholm (2010). Et rom i flammer. Oslo: Oktober forlag. ISBN 9788249502981. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ola Bauer på Internet Movie Database 
(no) Ola Bauer hos Nationaltheatret 
(no) Ola Bauer i NRK Forfatter
Olav Angell

Olav Angell (født 4. august 1932 i Trondheim, død 23. september 2018 i Oslo) var en norsk forfatter og oversetter, oppvokst i Oslo.


== Jazzjournalist ==
Han var tidlig jazzinteressert i hovedstaden, der han ble president i
Norsk Jazzforbund og redaktør for tidsskriftene Jazz Forum, Jazzbladet og Jazznytt.
Han drev jazzprogram på NRK med Rolv Wesenlund og redigerte bokutgivelsen
Jazz i Norge (1975) med Einar Økland og Jan Erik Vold. Han var også redaktør av tidsskriftet Poesi. 


== Bibliografi ==
1966 – Burlesk (dikt)
1968 – Den elektriske blomsten (roman)
1968 – Allen Ginsberg: Hyl og andre dikt (gjendiktning)
1970 – Dig (noveller)
1972 – Forræderen (roman)
1975 – Perdido Perdido (roman)
1979 – Der humlene suser (medforfatter) (roman)
1981 – Topkapi (roman)
1982 – Tiden en korketrekker (dikt)
1983 – 6 amerikanske poeter etter 2. verdenskrig: USA Express (gjendiktning)
1985 – Amerikansk poesi: Døden på undergrunnen (gjendiktning)
1986 – Neptuns døtre (dikt)
1987 – Afroamerikanske dikt: Masker og rytmer (gjendiktning)
1991 – Oslo i skumring (roman)
1994 – Snapshots (erindringsbok)
1997 – Oslo ved midnatt (roman)
1999 – Haiku 99 (dikt)
2002 – Oslo i demring (roman)
2007 – Det spesielle grep om tusjpennen (dikt)


== Oversettelser ==
Hans mest kjente oversettelser:

1973 – Tom Sawyer av Mark Twain
1973 – Huckleberry Finn av Mark Twain
1974 – Ørretfiske i Amerika av Richard Brautigan
1976 – Gjøkeredet av Ken Kesey
1977 – Lillesøster  av Raymond Chandler
1978 – Charlie Parker lever! av Ross Russell
1978 – Glassnøkkelen av Dashiell Hammett
1993 – Dublinere  av James Joyce
1993 – Ulysses av James Joyce
1993 – Naken Lunsj av William S. Burroughs
2003 – Kannibalisme på toget og andre fortellinger av Mark Twain


== Priser og utmerkelser ==
1993 – Kulturrådets oversetterpris
2002 – Riksmålsforbundets litteraturpris
2006 – Bastianprisen
2010 – Bypatrioten


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Olav Angell hos Sceneweb 
(no) Olav Angell i NRK Forfatter
(no) Olav Angell hos Store norske leksikon
(no) Olav Angell i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Olav Kobbeltveit

Olav Kobbeltveit (født 15. februar 1951) er en norsk journalist og forfatter, oppvokst på Kolltveit i Fjell kommune.
Kobbeltveit har sitt hovedvirke i Bergens Tidende, der han har vært ansatt siden 1982. I 1995 ble han Bergens Tidendes første politiske redaktør, og er i dag kommentator i samme avis.


== Bibliografi ==
Kobbeltveit debuterte som forfatter i 1995.  

Krigen i Fjell 1995
Valgerd  – eit portrett 2004 Det Norske Samlaget.
Fjell festning  – i krig og fred 2006 Eide forlag.
Sponheim Uautorisert 2010 Samlaget. Kobbeltveit skreiv boka sammen med Olav Garvik.


== Priser ==
Vinjeprisen 1994


== Eksterne lenker ==
Olav Kobbeltveits kommentator-artikler i Bergens Tidende
Olav Kobbeltveit i NRK Forfatter
Anmeldelse i VG av "Valgerd - eit portrett"
Herman Willis

Ole Fyhn (født 23. juni 1954 i Tromsø) er en norsk forfatter, journalist og musiker. Han skriver under pseudonymet Herman Willis og omtales av forlaget som gonzojournalist. Hunter S. Thompson er Willis' forbilde.


== Arbeid og bakgrunn ==
I 2017 ga han ut boka Det norske folkemordet. Willis mener Quisling og NS-lederne ikke var nazister, og at var mangel på moral, som gjorde at NS-toppene godtok jødeaksjonen i Norge. Espen Søbye beskriver boken om holocaust (2017) som subjektiv i stilen, men saklig og faktabasert.Willis har beskrevet seg selv som en «Israel-venn» og er selverklært sionist. Han har også kommet med kritikk av kristne som definerer seg som Israel-venner, og kritiserte i en artikkel i Dagbladet i januar 2009 forsøkene på kristning av jøder. Journalisten Morten A. Strøksnes hevder Willis forvrenger fakta i sin bok om Israel fra 2008.


== Bokutgivelser ==
1990: Flukt, roman
1991: Den hellige familie, roman
1991: Nisser og dverge, dokumentar
1992: 30. februar, roman
1993: Erkeengelen, roman
1997: Apachesykler, Barbiedukker og 48 andre minner for deg mellom 20 og 50, dokumentar
1997: Doldis, roman
1997: Kvalmende og hjerterått, dokumentar
1998: Gro – en karriere?, dokumentar
1999: Kiliasme, roman
2001: Instant Karma, populærmusikkens kulturhistorie
2003: Ich bin ein Amerikaner, dokumentar
2004: St. Olav, roman
2006: Den tarpeiske klippe, artikler, essays og intervjuer 1986-2006.
2008: Katten og elefanten: Israels triumf og tragedie
2010: Tilværelsens utlendinger: Herman Willis i samtale med Dag Solstad og Kjartan Fløgstad i Berlin, samtalebok
2017: Det norske folkemord, Aschehoug. ISBN 9788203296642


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Herman Willis på Internet Movie Database 
(no) Herman Willis i NRK Forfatter
Ole Idar Kvelvane

Ole Idar Kvelvane (født 16. mars 1971) er psykiater og samfunnsdebattant. Han har gitt ut en roman og tre album med bandet Lano Places. 
I 2006 fikk Kvelvane oppmerksomhet for spissformuleringer i Dagbladet-kronikken «Kjønnlitteratur», hvor han hevdet at menn skriver bedre bøker enn kvinner, og at forlagene burde «bli meir restriktive med å gi ut kvinnelege debutantar». Han engasjerte seg i #metoo-debatten i 2017. I 2018 publiserte han en kronikk om dynamikken mellom 1.og 2.-linjetjenesten i helsevesenet.


== Bibliografi ==
1996 Akvarium, korttekst. Vinduet
2004 Astronautar, roman. Det Norske Samlaget
2005 Choir F.M., fortelling. Syn og Segn * 2020: S.N.R.I., tegneserie. Digitalt utgitt via Facebook.


== Diskografi ==
2001: Everyone likes to be lonely, Lano Places Checkpoint Charlie Audio Productions
2002: Walk Again, Lano Places CCAP
2011: Besides, Lano Places CCAP


== Referanser ==
Ole Røsholdt

Ole Arnt Ivar Buer Røsholdt (født 6. mars 1940, død 25. oktober 2018 i Bergen) var en norsk forfatter og dramatiker fra Bergen.
Røsholdt var utdannet filolog med hovedfag i norsk. Han har vært lektor i ulike språkfag i videregående skole. I syv år underviste han i litteratur ved Universitetet i Bergen. Siden debuten i 1988 har han skrevet flere historiske faktabøker for barn og en rekke historiske romaner for barn og ungdom. Han har også dramatisert tre av sine romaner som hørespillserier for Lørdagsbarnetimen.


== Bibliografi ==
Solen som sloknet : En historie fra Inkariket på 1500-tallet – ungdomsbok (1988)
Jacob Gjøgler – ungdomsbok (1989)
Den rette kongen – ungdomsbok (1990)
Den gylne ormen – ungdomsbok (1991)
Ulvejakt : Balladen om Olav kongssøn – ungdomsbok (1992)
Den siste sønnen : En fortelling fra vikingtiden – ungdomsbok (1993)
Den grønne høsten – ungdomsbok (1993)
Vikinger – ungdomsroman (1993)
Kongespillet – (1994)
Den magiske datamaskinen : Fortellinger fra Bergen – ungdosmbok (1994)
Gro og Geir : En fortelling fra steinalderen – ungdomsbok (1996)
Steinalder – (1996)
Norges konger fra Harald Hårfagre til Harald V – (1997)
Med gilde smykker og kvasse sverd – (1999)
Bronse- og jernalder i Norge – ungdomsbok
Biografien om Tordenskiold sjøhelten som reddet Norge – (2000)
Hekser – (2001)
Svartedauden – (2002)
Hansagutt på Bryggen. Jochen Schus dagbok fra året 1599 – (2004)
Jochens year at Bryggen. A Hanseatic Diary 1599 – (2004)
Tjuvar, drapsmenn, bønder og kongar - ei fagbok om Gulatinget  – (2009)
Yngstemann på Eidsvoll – (2014)


== Drama ==
Den siste sønnen – hørespill, 4 episoder, NRK Lørdagsbarnetimen (1994)
Jacob gjøgler – hørespill, 5 episoder, NRK Lørdagsbarnetimen (1995)
Den gylne ormen – hørespill, 5 episoder, NRK Lørdagsbarnetimen (1997)


== Priser ==
Skolebibliotekarforeningens litteraturpris 1991, for Solen som sloknet, Jacob Gjøgler og Den rette kongen
1. pris Ex Awquo, Bratislava 1996, for Den siste sønnen


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Ole Røsholdt i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Ole Røsholdt i Norske Dramatikeres Forbund
Ole Røsholdt i NRK Forfatter
Ole Røsholdti Aftenposten Alex Arkivert 24. april 2006 hos Wayback Machine.
Digitaliserte bøker av Ole Røsholdt i Nasjonalbiblioteket
Øystein Vidnes

Øystein Vidnes (født 18. august 1976) er en norsk forfatter og formgiver. Han er redaksjonsmedlem i litteraturtidsskriftet Vagant.


== Verker ==
2006 Ekstasar (roman) Det Norske Samlaget
2002 Bondeforteljingar (roman) Det Norske Samlaget


== Eksterne lenker ==
Vestlandsforfattere: Øystein Vidnes
Øystein Vidnes i NRK Forfatter
Øystein Vidnes i Aftenposten Alex
oysteinvidnes.blogspot.com
Päivi Laakso

Päivi Maria Laakso (født 15. mars 1967 i Torneå i Finland) er en norsk forfatter og billedkunstner.
Laakso er utdannet ved Statens kunstakademi og Statens håndverks- og kunstindustriskole. Hun ble kåret til «Årets kunsttalent» av Dagbladet i 2001, og tildelt Jacob Weidemann-prisen i 2003. I 2005 var hun festivalkunstner under Bjørnsonfestivalen. I 2011 sto hun for kunstverket «Fredsskipene» på Beddingen på Fredriksvern verft i Stavern. 
I 2001 debuterte hun med romanen Jeg elsker sol. Hennes andre roman, Sanatorium (2003), er også utgitt i Finland.
Utstillingen «Sjelevenner: Ryszard Warsinski & Päivi Laakso - prosesser på papir» ble vist hos kunstforhandleren Blomqvist fra juni til august 2016.


== Bibliografi ==
Jeg elsker sol – roman (2001)
Sanatorium – roman (2003)
Myggfangerne – roman (2016)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Päivi Laakso i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
(en)  Offisielt nettsted
(en) Päivi Laakso – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Forfatteren og tingene - Päivi Laakso; NRK, 7. juli 2011
(no) Päivi Laakso hos Cappelen Damm
Per Ivar Martinsen

Per Ivar Martinsen (født 1964), lyriker og gjendikter, musiker og tekstforfatter.
Utgivelser av poesi, gjendiktning/oversettelse, lyrikk til plateutgivelser, tekst for kortfilm etc.
Foredrag og skrivekurs for Den Kulturelle Skolesekken (DKS) og Norsk Forfattersentrum (NF).


== Bokutgivelser ==
DiktBeinrester, søster, beinrester – Erika Forlag 1991, 2. utgave 1992
Ditt røde hår – Erika 1994
Neslespråket – Erika 1999
Tredje Territorium – Tiden Forlag 2000
Sukkertøysmytologier – Tiden 2002
Skisser for en kort sommer – Tiden 2006Oversettelse og gjendiktningJim Carroll: Basketballdagbøkene – Erika 1996, 2. utgave Tiden 2004
Charles Simic: Hotel Insomnia – Tiden 2001
Leonard Cohen: Lengselens bok (med-oversetter) – Tiden 2006


== Musikkutgivelser ==
AlbumNowhere Man: Acoustic White – CD, Erika 1993
Grünt People: Grünt – LP, Siri 1997
Coydog: Vanilla Tree Tour; Live at The Blues Café, Berlin – Turné-CD, DDR 2000
Coydog: Sleep Fast – CD, DoubleDaddy 2002
Coydog: Manolo De Vega – CD, DoubleDaddy 2003
Coydog: Live & Scattered (In Germany & Elsewhere)  – Turné-CD, DDR 2005
Coydog: Rider To The Moon  – LP & CD, Bawa Records 2014Singler & samleplater

Overdose: Takk, hold kjeft! – Vinyl-singel, Turist Records 1980
Overdose: 5 låter på ”Hurra for Norge Vol 1, 2 & 3” – CD-compilations, Svindel Records 2006/07/08
Nowhere Man: Sad Song på ”Den Akustiske Gitarliga”  – Vinyl-LP, Non-Stop 1988
Grünt People & Linda "Lek" Johansen: Strutter – på “Flaming Youth” – CD-compilation, Rec 90 1994
Grünt People: Ezy/Thick Red Kiss – Vinyl-singel, Siri Records 1997
Coydog: Death Valley Waltz – CD-singel, Erika Records 1999
Coydog: Death Valley Waltz – på "SIRI 5.0" – CD-compilation, Siri Records 2000
Coydog: Middagstime på "Lydbok" – CD, Vinduet/Gyldendal 2001
Coydog: Mind The Spider – CD-singel, DoubleDaddy Records 2001
Coydog: Mama Cass – på by:Larm Trondheim,CD-compilation, Sendebud 2003
Coydog: Choo Choo – Promosingel fra Manolo De Vega, CD-singel, Erika Records 2003


== Kilder ==
Presentasjon av Per Ivar Martinsen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider

(no) Publikasjoner av Per Ivar Martinsen i BIBSYS
Steinar Opstad. «Karghet og fylde – noen linjer i Per Ivar Martinsens lyriske forfatterskap»: Himmelretninger. Essays om dikt og diktning. Kolon forlag, 2102 ISBN 9788205427679. Første gang publisert i Vinduet nr. 3/2006: http://arkiv.vinduet.no
Jim Carroll nekrolog, Flamme Forlag: http://www.flammeforlag.no/blogg/you-want-to-see-fjords-before-you-die
Per Knutsen

Per Knutsen (født 4. august 1951 på Hamarøy i Nordland, død 19. august 2022 i Bergen) var en norsk forfatter og dramatiker.
Han skrev flere romaner og skuespill, både for barn, ungdom og voksne. Wam & Vennerød-filmene Lakki og Sebastian er basert på Knutsens romaner Gutten som kunne fly og Svart Cayal.


== Bibliografi ==
1976: Gutten og ørna (barnebok), Gyldendal
1977: Du må plante flere blomster Lina-Liv (barnebok), Gyldendal
1978: Jeg vil ikke (barnebok), Gyldendal
1980: Utpå Vestfjorden seiler mi skute (barnebok), Gyldendal
1982; Gull og sølv (barnebok), Gyldendal
1984: Trilofytten (fantasyroman for ungdom), Cappelen
1984: Mordere (roman), Gyldendal
1986: Fiskerens datter (roman), Cappelen
1988: Svart cayal (ungdomsroman), Cappelen
1988: Gutten som kunne fly (ungdomsroman), Cappelen (utgitt på nytt med tittelen Lakki i 1992)
1989: Edel har fest (skuespill), Cappelen (Den Nationale Scene, Oslo Nye Teater)
1991: Er du naken? (skuespill for ungdom), Eide (Den Nationale Scene)
1992: En dannet kvinne (skuespill), Eide (Den Nationale Scene)
1994: Svømmersken (ungdomsroman), Cappelen (Nominert til Brageprisen)
1995: Rått parti (ungdomsroman), Cappelen
1996: Supergutt (ungdomsroman), Cappelen
1997: Høytrykk (kriminalroman), Cappelen
1998: Jentekrigen (ungdomsroman), Cappelen
1999: Tigermelk (kriminalroman), Cappelen
2000: Vil du ha meg? (ungdomsroman), Cappelen – nominert til Kritikerprisen for barne- og ungdomslitteratur
2001: Å salte et hjerte (roman), Cappelen
2002: Hitlers tunge (roman), Cappelen
2003: Hilsen en som elsker deg (ungdomsroman), Cappelen
2004: Frøken Markussens rykte (roman), Cappelen
2005: Luft og kjærlighet (ungdomsroman), Cappelen
2006: Utakk (roman), Cappelen
2007: Kyss med ketchup (ungdomsroman), Cappelen Damm
2010: Gamle menns elskov (roman), Cappelen Damm
2013: Jobb for tøffe gutter (ungdomsroman), Cappelen Damm
2016: Broren til Hugo (roman), Cappelen Damm
2021: Nakken vil ikke bøye seg (roman), Cappelen Damm


== Priser ==
Kritikerprisen for barne- og ungdomslitteratur 1982
Kulturdepartementetets litteraturpris 1995
Havmannprisen 2016, for boken Broren til Hugo


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Per Knutsen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
(en) Per Knutsen på Internet Movie Database 
(en) Per Knutsen hos The Movie Database 
(no) txt.no om ham i Ungdommens forfatterleksikon
(no) Per Knutsen i Norske Dramatikeres Forbund
(no) Per Knutsen i Cappelen Damm forlag
(no) Per Knutsen i NRK Forfatter
Pernille Rygg

Pernille A. Rønneberg Rygg (født 10. juni 1963 i Oslo) er en norsk forfatter og oversetter.
Rygg debuterte i 1995 med kriminalromanen Sommerfugleffekten, som ble oversatt til en rekke språk. Oppfølgeren Det gyldne snitt fra 2000 ble nominert til Brageprisen i klassen Skjønnlitteratur for voksne.


== Familie ==
Pernille Rygg er datter av Maja Lise Rønneberg og Arne Rygg og datterdatter av teatersjef og dramaturg Anton Rønneberg.Hun er gift med Christine Koht.


== Bibliografi ==

(no) Publikasjoner av Pernille Rygg i BIBSYS
Sommerfugleffekten – kriminalroman (1995)
Hundehjerte – roman (1998)
Det gyldne snitt – kriminalroman (2000)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pernille Rygg på Internet Movie Database 
(no) Pernille Rygg i NRK Forfatter
Peter Serck

Peter Serck-Hanssen (født 15. mars 1957) er en norsk forfatter. Han er sønn av husmor Therese Krag og patolog Arne Serck-Hanssen, og er dattersønn av billedhuggeren Sigri Welhaven. 


== Bibliografi ==
Leieboeren 1982
Ritualet 1988
Paradiset 1991
Svøp 1993
Forbi 1994
Lyset er en forkledning 1995
Ansiktene og andre fortellinger 1996
Fuchs' testamente 1997
Sarkofag 1999
Værelset 2000
Latteren 2002
De andres rom 2004
Mistanker 2005
Lytteren 2008
Natten 2010
Anna Maria Harm 2012
Angsten, roman, Cappelen Damm, 2016
Leas ansikt, roman, Cappelen Damm, 2018


== Kilder ==
Presentasjon av Peter Serck i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Peter Serck på Cappelen Damms nettsider
Peter Serck i NRK Forfatter
Petra von der Fehr

Petra von der Fehr (født 22. august 1963) er en norsk forfatter.


== Bibliografi ==
Jeg må ha nye klær nå – roman (2000)
Kjæledyrkonsulenten – roman (2002)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Petra von der Fehr i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Petra von der Fehr i NRK Forfatter
Petra von der Fehr i Dagbladet Forfatter
Petra von der Fehr i Aftenposten Alex