jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tirich Mir

Tirich Mir er et fjellmassiv med en tvillingtopp, og det høyeste fjell i Hindu Kush-regionen i nordre Pakistan. Massivet dekker ca. 250 km² og inkluderer ca. 15 andre topper over 6000 meter. 
Nærmeste by er Chitral, hvorfra begge toppene er synlige. Befolkningen der brukte opprinnelig navnet Tirich Mir bare på Østtoppen, mens Vesttoppens egentlige navn er Laghshor. Dette ble ikke kjent for Arne Næss før i januar 1964. Derfor kan en si at 1950-ekspedisjonen egentlig besteg feil fjelltopp. 1950-ekspedisjonen regnes likevel som førstegangbestigningen av Tirich Mir. Den gangen i 1950 var det den fjerde høyeste bestigning noensinne – Annapurna i Nepal ble besteget bare få dager i forveien (8 091 meter). 
Per Kvernberg var den første personen i 1950-ekspedisjonen som tok seg opp den siste etappen mot Vesttoppen den 22. juli 1950, etter å ha klatret alene uten bærerstøtte det siste døgnet. Arne Næss, Tony Streather og Henry Berg nådde toppen dagen etter.
Brødrene Sven og Jon Gangdal klatret i 1991 den ubestegne Sydøstryggen til sydøsttoppen på Tirich Mir. 


== Se også ==
Liste over verdens høyeste fjell
Øvre Fjellstul

Øvre Fjellstul er en seter som nå fungerer som ubetjent turisthytte som leies og drives av Kongsberg og Omegns Turistforening, et lokallag av Den Norske Turistforening (DNT). Øvre Fjellstul ligger i Tinn kommune i Vestfold og Telemark, mellom Blefjell og Rivsfjell.
Frem til 1967 var det seterdrift på Øvre Fjellstul. Sommeren 1971 var det dugnad for å få gjort seteren i stand slik at den kunne brukes som turisthytte.
Øvre Fjellstul ligger ca. 815 moh.


== Eksterne lenker ==
KOTs side om Øvre Fjellstul
Heidi Sørensen

Heidi Sørensen (født 14. februar 1970 i Levanger i Nord-Trøndelag) er en norsk politiker (SV). Hun har siden 2017 vært direktør i klimaetaten i Oslo kommune.Hun har studiekompetanse fra Levanger videregående skole fra 1989 og er cand.mag. i historie og statsvitenskap fra Universitetet i Oslo fra 1992. Hun har også en mastergrad i ledelse fra BI (2016).Hun har sin bakgrunn fra miljøvernorganisasjoner, og var leder i Natur og Ungdom 1993–1994, leder i Norges Naturvernforbund 1995–1998, styremedlem i Friends of the Earth I begynnelsen av 1990-årene hadde hun også sentrale verv i Nei til EU. Hun har også vært medlem av flere offentlige utvalg, deriblant Forbrukerrådet 1997–2001, Teknologirådet 1999-2003, medlem av hovedstyret i Norges forskningsråd 2000-2001 og har også vært medlem av styre for Norges Idrettshøgskole.
Sørensen var innvalgt på Stortinget fra Oslo 2001–2005. Hun var 1. vararepresentant fra 2005 og møtte fast for statsråd Kristin Halvorsen 2005–2007 og 2012-2013. Sørensen var statssekretær i Miljøverndepartementet 2007–2012.
Hun ble tildelt Ole Vig-prisen i 1995.
Hun har vært gift med tidligere stortingsrepresentant Olav Gunnar Ballo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Heidi Sørensen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Heidi Sørensen på Internet Movie Database 
(no) Heidi Sørensen hos Stortinget 
(no) Heidi Sørensen hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) «Heidi Sørensen». Miljøverndepartementet.
Georges Cottier

Georges Marie Martin Cottier  (født 25. april 1922 i Céligny i Sveits, død 31. mars 2016 i Vatikanstaten) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Cottier sluttet seg til dominikanerne i 1945, og ble etterhvert professor ved universitetene i Genève og  Fribourg. Senere ble han utnevnt til pro-teolog ved Det pavelige hushold, en stilling i Vatikanet som sedvanlig besettes av en dominikanerpater.
Da han ble utnevnt til kardinal i 2003 var han ennå ikke biskop; han fikk Santi Domenico e Sisto som titteldiakonia. Vanligvis er det nå bare biskoper som utnevnes til kardinaler, men under pave Johannes Paul II var det ikke  uvanlig at det ved hvert konsistorium var med minst én ikke-biskop. I Cottiers tilfelle fulgte imidlertid en ordinasjon til biskop noen uker etter utnevnelsen, og én dag før selve kreeringen.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1882
Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865-1930) *1900
Kardinal Raffaele Scapinelli di Leguigno (1858-1933) *1912
Kardinal Friedrich Gustav Piffl  (1864-1932) *1913
Biskop Michael Memelauer (1874-1961) *1927
Kardinal Franz König (1905-2004) *1952
Kardinal Hans Hermann Groër (1919-2003) *1986
Kardinal Christoph Schönborn (1945-) *1991
Kardinal Georges Cottier (1922-2016) *2003


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Fylkesvei 723

Fylkesvei 723 (Fv723) går mellom Stoksund og Åfjord sentrum.
Den tar av fra fylkesvei 715 ved Åfjord kirke, går over til Skråfjorden, følger dennes nordside og så videre langs kysten til Revsnes. Derfra går den videre over Kjerkholmen og Stokkøybrua til Stokkneset på Stokkøya.


== Historikk ==
Veien mellom Åfjord og Revsnes ble åpnet i 1955. I desember 2000 ble fergeforbindelsen mellom Revsnes og Stokkøya erstattet av Stokkøybrua.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Efter Fosen Vind ble vedtatt, ønsker Statkraft og kommunen å lage ny del av 723, og 3 alternativer overveies. Det er turbinene til Kvenndalsfjellet og Harbakfjellet som forventes fraktet på 723. Fylkespolitikerne vedtok enstemmig alternativ A1 i september 2016, med bru over Ryssdalen.Den 27 august 2019 raste en del av veien ved Gartnesodden ned i sjøen, og veien ble stengt. En midlertidig omkjøringsvei ble bygget og åpnet 11 september. Under mellomtiden gikk en ferje mellom Linesøya og Dybfest.
25. oktober 2019 ble den nye traséen mellom Vassbotnet og Ryssdalen åpnet.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Trøndelag fylke ===

ÅfjordStokksundveien 

Skråfjordsveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv723
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 6324

Fylkesvei 6324 (Fv6324) går mellom Langstrand og Vassnes i Åfjord sentrum. Veien er 15,4 km lang.
Den tar av fra fylkesvei 723 ved Vassnes i Åfjord, går vekselvis langs Åfjorden og Skråfjorden til Langstrand.
1980 var hele strekningen samt veien til Prestnaustet skiltet riksvei 722.Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 50 (Sør-Trøndelag).


== Kommuner og knutepunkter ==

 ÅfjordSelnesveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6324
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 710

Fylkesvei 710 (Fv710) går mellom Krinsvatnet i Indre Fosen og Råbygda i Orkland. Veien (unntatt fergestrekningen) var 91,2 km lang før 2. oktober 2015.
Den tar av fra europavei 39 i Orkland og følger vestsiden av Orkdalsfjorden og Trondheimsfjorden til Valset. Derfra går det ferge til Brekstad i Ørland hvor veien går videre forbi Opphaug og Botngård til den møter fylkesvei 715 ved Krinsvatnet i Indre Fosen.


== Historikk ==
Da betegnelsa riksvei ble innført i Norge, fikk veien fra RV50 på Stjørdalshalsen til Kopperå stasjon i Meråker nr. RV710. Den nye mellomriksveien som ble åpna i 1958 og gikk helt til riksgrensa på Storlien fikk deretter samme nr. Den vegstrekninga fikk nr. E75 i 1965. Fra 1965 ble veien Krinsvatnet– Orkanger betegnet Rv710.
1980 gikk veien i Ørland ikke fra Brekstad, men fra Beian, i Agdenes ikke fra Valset, men fra Mølnbukt.Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
2. oktober 2015 ble strekningen mellom Gjølme og Orkanger del av E39.27. desember 2018 ble Brekstad nye fergekai tatt i bruk.


== Planer ==
Det foreslås en tunnel under Trondheimsfjorden og Stjørnfjorden ved Agdenes. Den må være 500-600 meter dyp (verdensrekord). Alternativt foreslås en flytebru på 5 km.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Trøndelag fylke ===

Indre FosenElvengveien 

ØrlandElvengveien 

Gjøljaveien 

Langliveien 

Fru Ingers vei 

OrklandAgdenesveien 

Geitastrandvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Kartverkets norgeskart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv710
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldingerFergeinfo Valset-Brekstad
Fylkesvei 721

Fylkesvei 721 (Fv721) er en ringvei i Ørland som begynner og ender i Botngård. Veiens lengde er 36,3 km.
Den tar av fra fylkesvei 710 i Botngård og går nordover til Vallersundhalvøya, østover til Teksdal og sørover til Botngård igjen, der den møter sin egen trasé.


== Historikk ==
1980 fortsatte Rv721 fra Teksdal via Brenna og Hellesvikskardet til Tiltrem. Den østlige strekningen mellom Teksdal og Botngård var den gang ikke del av veien.Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Trøndelag fylke ===

ØrlandRyskogveien 

RyvatnetOksvollveien 

Vallersundveien 

Jøssundveien 

Asserøystranda 

Teksdal kraftverkNordskogveien 

Liaveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Kartverkets norgeskart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv721
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 718

Fylkesvei 718 (Fv718) går mellom Rødsjø og Leira i Indre Fosen. Veiens lengde er 46,9 km.
Den tar av fra fylkesvei 720 i Leira og går vestover til Sund, videre nordover langs Trondheimsfjorden og Stjørnfjorden til Mælan og videre til Rødsjø.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Trøndelag fylke ===

Indre FosenSørfjordveien 

Stjørnveien 

Selnesveien 

Fevågveien 

Hasselvikveien 

Udduveien 

Hertug Skules vei 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv718
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 717

Fylkesvei 717 (Fv717) går mellom Sund og Rørvik i Indre Fosen.
Den tar av fra Fv715 ved Rørvik fergeleie og går vestover langs Trondheimsfjorden til Sund.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Trøndelag fylke ===

Indre FosenKlosterveien 

Johan Bojers vei 

Grønningsveien 

Kjerkeveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv717
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 720

Fylkesvei 720 (Fv720) går mellom Strømnes i Steinkjer og Keiserås i Indre Fosen. Veiens lengde er 107,3 km.
Den tar av fra fylkesvei 715 ved Keiserås og går mot nordvest til Leira. Derfra går den i rett linje mot nordøst gjennom Skaugdalen via Olsøy der den krysser Fv715, videre langs Verrasundet, Beitstadfjorden og Beitstadsundet til Strømnes der den møter fylkesvei 17.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Veistrekningen mellom Olsøy og Keiserås var opprinnelig del av fylkesvei 715, den ble overført til Fv720 etter at siste del av den nye traséen på Fv715 ble åpnet 19. november 2015. Veistrekningen mellom Strømnes og Malm er en ny vei som ble åpnet 2. april 2020 da Strømnestunnelen og Beitstadsundbrua på Fv17 ble åpnet og er bygget i densamme prosjekt som dem. Før det gikk Fv720 fra Hjellosen på vestsida av Hjellbotn.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Trøndelag fylke ===

SteinkjerSundbygdvegen 

Follafossvegen 

Verrastrandvegen 

Indre FosenVerrastrandvegen 

Verrabotnvegen 
Skaugdalsveien 

Modalsveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Nord-Trøndelag - vegliste fylkes- og kommunale veger 1. oktober 2016
Sør-Trøndelag - vegliste fylkes- og kommunale veger 1. oktober 2016

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv720
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Produksjonsavgift

Produksjonsavgift er en mye brukt avgiftstype i regimer for petroleumsbeskatning. Innebærer at  oljeselskapet som deltar i produksjon av petroleum betaler inn en andel av brutto produsert petroleum til staten, uavhengig av drifts- og investeringskostnader. 
Avgiften avtales ofte spesielt pr. felt. Man kan si at risiko overføres til oljeselskapene i større grad enn ved andre avgifts- eller avtaleordninger. Og følgelig gir denne avgiften forholdsvis redusert risiko for staten. Staten vil få tidlige inntekter, men avgiftsformen oppmuntrer ikke til at feltene blir optimalt utviklet og oppmuntrer ikke til å produsere siste rest fra reservoarene.


== Se også ==
Oljeregimet_i_Norge
Entreprenørkontrakt

Entreprenørkontrakt (eng. buy back contract) er en kontraktsform mellom myndigheter og et oljeselskap  for en utbygging av et gitt olje- eller gassfelt. I hovedsak fungerer den slik at oljeselskapet først betaler alle investeringer uansett endelig størrelse på kostnadene. Deretter kan oljeselskapet få tilbakebetalt kostnadene opptil et på forhånd avtalt tak. Tilbakebetalingen skjer over en på forhånd avtalt periode, og starter ved produksjonsstart med utgangspunkt i for eksempel 70 % av produksjonen. I tillegg får oljeselskapet et godtgjørelseselement i form av en på forhånd avtalt prosentandel av det avtalte investeringsbudsjett. 
Mulighetene for gevinst for oljeselskapet ved denne type avtale ligger i at selskapet forhandler seg til et høyt nok invensteringsbudsjett (kostnadstak) og et høyt nok godtgjørelseselement. Risikoen er at budsjettet sprekker, da må selskapet alene dekke alle kostnader over budsjettet. Selskapet får ikke del av gevinster i form av økende oljepris eller økt utnyttelse av feltressursene. Oljeselskapet overleverer feltet til myndighetene, eller til statsoljeselskapet i landet når feltutbyggingen er avsluttet. Selskapet deltar ikke i produksjonsfasen. Avtaleformen er vanlig i Iran der statsoljeselskapet er operatør i driftsfasen. Eksempel på en slik avtale er Statoils kontrakt for utbyggingen av fase 6, 7 og 8 av  South Pars feltet i Persiabukten. 


== Se også ==
Oljeregimet i Norge
Produksjonsdelingsavtale

En produksjonsdelingsavtale (engelsk: Production Sharing Agreement (PSA) ) er en avtaleform innen et regime for petroleumsbeskatning som innebærer at oljeselskapene betaler alle utgifter for leting, utbygging, produksjon og drift og får betalt i form av en gitt andel av produsert  volum petroleum  til å dekke utgiftene. Etter at kostnadene er dekket fordeles resten av produksjonen mellom staten og selskapene etter et avtalt delingsforhold. Gjelder utnyttelse av et eller flere funn i et område.
I enkelte avtaler belastes alle kostnader oljeselskapene, deretter nedbetales kostnadene av 100% av produksjonen fra første fat produsert,  inntil investeringer og andre kostnader er nedbetalt. Så fordeles inntektene av den resterende produksjon mellom landets myndigheter og oljeselskapene. I andre avtaler kan det være at bare 50 % av produksjonen kan brukes til å dekke kostnader, mens 50 % skal fordeles mellom myndigheter og deltakere fra første fat. Innholdet og gunstigheten for myndighetene vil altså variere fra avtale til avtale. Der det er usikkerhet om størrelsene på ressursene i funnet vil dette kunne være en ugunstig avtale for oljeselskapene.  Avtaleformen er vanlig i Aserbajdsjan.


== Se også ==
Oljeregimet i Norge
Kammerherre

Kammerherre er en tittel ved et hoff, opprinnelig for fremstående embedsmenn (gjerne medlemmer av adelen) som går en fyrste til hånde. I dag tildeles den hovedsakelig som ærestittel. Tittelen er ikke i bruk ved Det kongelige hoff i Norge.  Den sist utnevnte var Kaare Langlete (1931–2009) som fikk tittelen av kong Olav V i 1990. I eksempelvis Danmark og Sverige er tittelen fremdeles aktivt i bruk. I Danmark tildeles også den kvinnelige variant, kammerdame.


== Se også ==
Geheimekammerherre
Camerlengo


== Referanser ==
Desmond Connell

Desmond Connell (født 24. mars 1926 i Dublin i Irland, død 21. februar 2017 samme sted) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Dublin og primas for Irland.


== Liv og virke ==
Han fikk sin presteutdannelse ved Holy Cross College i Clonliffe og St. Patrick's College i Maynooth. Etter prestevielsen i 1951 fortsatte han med høyere teologistudier ved det katolske universitetet i Leuven i Belgia der han tok doktorgrad i 1953. Vel tilbake i Irland begynte han å undervise ved det metafysiske fakultet ved Dublin University College, ble professor i metafysikk i 1972 og ble dekanus for fakultetet for filosofi og sosiologi i 1983.
I 1988 ble han utnevnt til erkebiskop av Dublin. Pave  Johannes Paul II kreerte ham dessuten til kardinal i 2001, med San Silvestro in Capite som tittelkirke.
I en alder av 78 år fratrådte han som erkebiskop av Dublin i april 2004.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1777
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Filippo de Angelis (1792-1877) *1826
Kardinal Amilcare Malagola (1840-1895) *1876
Kardinal Giovanni Tacci (Porcelli) (1863-1928) *1895
Kardinal Fernando Cento (1883-1973) *1922
Erkebiskop Gaetano Alibrandi (1914-2003) *1961
Kardinal Desmond Connell (1926-2017) *1988


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Emmanuel Wamala

Emmanuel Wamala (født 15. desember 1926 i Kamaggwa i Uganda) var en av Den katolske kirkes kardinaler og erkebiskop av Kampala inntil han gikk av i september 2006.
Emmanuel Wamala studerte teologi, filosofi og sosialvitenskaper i Katigondo og Roma, og ble presteviet i 1957. Deretter fulgte fordypningsstudier i Roma, Kampala og ved Notre Dame University i South Bend, USA. Fra 1960 til 1981 virket han i bispedømmet Masaka i menigheter og skoler og til sist som generalvikar. I 1981 ble han utnevnt av pave Johannes Paul II til biskop av Kiyinda-Mityana og i 1983 til koadjutor-erkebiskop av Kampala. I 1990 rykket han opp til ordinær erkebiskop av Kampala, og i 1994 ble han kreert til kardinal, med Sant'Ugo som tittelkirke.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595–1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693–1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744–1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770–1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775–1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808–1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829–1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843–1913) *1882
Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865–1930) *1900
Kardinal Arthur Hinsley (1865–1943) *1926
Erkebiskop David James Mathew (1902-1975) *1938
Kardinal Laurean Rugambwa (1912–1997) *1952
Kardinal Emmanuel Kiwanuka Nsubuga (1926- ) *1966
Kardinal Emmanuel Wamala (1915-1991) *1981


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fyldige kardinalsbigrafier på norsk – katolsk.no
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Thomas Stafford Williams

Thomas Stafford Williams (født 20. mars 1930 i Wellington i New Zealand) er en av Den katolske kirkes kardinaler. Han er erkebiskop av Wellington.
Han var seminarist i Roma og ble presteviet der i 1959. Etter fordypningsstudier i Dublin i Irland vendte han tilbake til New Zealand i 1963 der han ble sogneprest i en menighet i Palmerston North. Etter to år ble han direktør for Catholic Enquiry Centre i Wellington.
I 1971 kom han til Leulumoega på Vest-Samoa og returnerte til New Zealand i 1976 til en menighet i Porirua East. Han ble erkebiskop av Wellington i 1979 og kardinal i 1983, med Gesù Divino Maestro alla Pineta Sacchetti som tittelkirke.
I 2000 ble Williams utnevnt til medlem av New Zealand-ordenen, New Zealands fornemste orden.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Serafino Vannutelli (1834-1915) *1869
Kardinal Domenico Serafini (1852-1918) *1900
Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872-1960) *1916
Erkebiskop Filippo Bernardini (1884-1954) *1933
Kardinal Norman Thomas Gilroy (1896-1977) *1935
Erkebiskop Peter Thomas McKeefry (1899-1973) *1947
Erkebiskop Owen Noel Snedden (1917-1981) *1962
Kardinal Thomas Stafford Williams (1930- ) *1979


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NZ Catholic Bishops' Conference biography
Fyldige kardinalsbigrafier på norsk – katolsk.no
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church