jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Egil Kraggerud

Egil Kraggerud (født 7. juli 1939 i Aurskog-Høland) er en norsk filolog og professor.Etter examen artium fra latinlinjen ved Oslo katedralskole i 1957 studerte han klassisk filologi under Leiv Amundsen og Henning Mørland ved Universitetet i Oslo. Etter hovedfag i 1963 ble det gresk og i 1968 en doktorgrad på avhandlingen Aeneisstudien.Han var professor i samme fag og ved samme sted fra 1969 til han gikk av i 2002.  Han var redaktør for Symbolae Osloenses 1972–94. Han mottok Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning 2018. 
Egil Kraggerud er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1974, Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab fra 1985, Academia Europaea fra 1989 og Det Norske Akademi fra 2001. 


== Familie ==
Egil er sønn av tannlege John Kraggerud (1903–91) og lærer Borghild Johanne Westeren (1904–88), og giftet seg i 1963 med  lektor Ellen Beate Sinding-Larsen (født 1939), som er datter av journalist Henning Sinding-Larsen. Egil og (Ellen) Beate er foreldre til fiolinistene Alf Richard Kraggerud og Henning Kraggerud.


== Verker ==
Kraggerud, Egil (1968). Aeneisstudien. Osloae: Universitetsforlaget.  [dr.avhandling]
Kraggerud, Egil (1981). Namensatz der taciteischen Germania. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200058719. 
Klassisk og norsk. Oslo: Gyldendal. 1982. ISBN 8205130698. 
Horaz und Actium. Studien zu den politischen Epoden (1984)
Kraggerud, Egil (1995). 100 latinske tekster til oppgaver og øvelser. Oslo: Klassisk avd., KRI, Universitetet i Oslo. ISBN 8299269741. 
Johanssen, J. (1841-1911) (1998). Latinsk-norsk ordbok. Oslo: Cappelen. ISBN 8202154995. 
Catalina og Ibsen (2005)OversettelserBoëthius, Anicius Manlius Severinus (1981). Filosofiens trøst. Oslo: Aschehoug i samarbeid med Fondet for Thorleif Dahls kulturbibliotek og Det norske akademi for sprog og litteratur. ISBN 8203105130.  [Om [[Filosofiens trøst]], De consolatione philosophiae]
Vergil: Aeneiden (Aeneis. 7 bd., 1983–89)
Vergilius Maro, Publius (1994). Georgica. Oslo: Solum. ISBN 8256009578.  [Handler om Georgica av Vergil]
Horatius Flaccus, Quintus (1994). Romerodene. Oslo: E. Kraggerud. ISBN 8299269725. 
Platon: Faidon
Platon: Epigrammer (2007)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(no) Publikasjoner av Egil Kraggerud i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Egil Kraggerud i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Kunstgress

Kunstgress er et underlag for blant annet sportutøvelse. Det vanligste er på fotballbaner og landhockeybaner, men kunstgress forekommer stadig oftere også på golfbaner, tennisbaner og andre anlegninger som hager, altaner, terrasser, lekeplasser med mer.


== Forurensningskilde ==
Kunstgressbaner er den nest største kilden til spredning av mikroplast til naturen. I juli 2019 rapporterte norske medier at EU av miljøhensyn ville forby kunstgress fra 2022. Like etter opplyste de samme mediene at EU hadde gått ut og erklært at unionen ikke hadde vedtatt noe slikt forbud.Kokosnøttfiber og kork brukes som alternativ til gummigranulat.


== Norge ==
Den første fotballbanen i Norge som fikk kunstgressdekke var Harstad stadion, offisielt åpnet 15. oktober 1977.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Artificial turf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Artificial turf – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Bil (magasin)

Bil er Norges første og største uavhengige bilblad. Det ble etablert i 1975. Det er et forbrukerblad om bil som distribueres hovedsakelig til abonnenter. Det inneholder biltester, prøvekjøringer, info om nye bilmodeller, bilsport, forbrukerartikler og spesielle reportasjer.
Bladet Bil utgis av Bilforlaget, som også utgir fagbladene MotorBransjen, YrkesBil, nyhetstjenesten BilNytt.no og bilportalen www.BilNorge.no (med bruktbiler, nye biler, biltester og bilnyheter).


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
2005: 56 865
2006: 53 784
2007: 52 368
2008: 46 025
2009: 45 423
2010: 43 312
2009: 45 423
2010: 43 312
2011: 37 087
2012: 33 503
2013: 31 236
2014: 30 121
2015: 29 806
2016: 30 425
2017: 28 546
2018: 27 400


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Irish Open (golf)

Dubai Duty Free Irish Open er en golfturnering på Europatouren som spilles hvert år i mai i Irland. Den arrangeres uken før Europatourens «hjemmeturnering» på Wentworth, BMW Championship, noe som medfører at startfeltet ofte er sterkt.


== Vinnere ==
(a)=amatør


== Eksterne lenker ==
Profil på europeantour.com
Tore Frost

Tore Frost (født 12. april 1943) er en norsk filosof og forfatter. Han tok magistergraden 1973, og er fra 1992 universitetslektor i filosofi ved Universitetet i Oslo. Frost har skrevet flere bøker, og virker også som foredragsholder. Frost er medredaktør i tidsskriftet Omsorg: Nordisk tidsskrift for palliativ medisin.
Tore Frost har siden 1989 vært bosatt på Hvasser i Færder kommune i Vestfold.


== Verker ==
Den mytiske realitet i Racines tragediediktning (1973)
Gresk visdom: de syv vise (1979)
Sokrates : vismannen fra Athen : Sokrates' liv og skjebne (1981)
Kristen omsorgsfilosofi og omsorgsfagenes vitenskapelige utvikling (1984)
Greske myter og mysterier (2003)


=== Oversettelser ===
Platon: Protagoras
Platon: Hippias minor
Platon: Brev
Bockscar

Bockscar må ikke forveksles med et annet militært transportfly Fairchild C-119 Flying Boxcar.
Bockscar (uttales boxcar, som er en engelsk term for transportvogn, spesielt som godsvogn i forbindelse med tog), er navnet som ble gitt til et av det amerikanske flyvåpenets bombefly av typen Boeing B-29 Superfortress. Bakgrunnen for navnet var «Bock's Car», fordi flyet vanligvis var ført av kaptein Frederick C. Bock fra Greenville i Michigan. 
Bockscar er flyet som slapp det andre og siste atomvåpenet noensinne brukt i krigssammenheng. Bomben ble sluppet over Nagasaki, Japan den 9. august 1945. Bomben ble kalt «Fat Man».
Bockscar ble fløyet til US Air Force Museum 26. september 1961, der det står den dag i dag.
Mannskapet på «Fat Man»-oppdraget:

Maj. Charles W. Sweeney, Pilot
Capt. James Van Pelt, navigatør
Capt. Raymond "Kermit" Beahan, bombardier
1st. Lt. Charles Donald Albury, co-pilot
2nd Lt. Fred Olivi, co-pilot
Cpl Abe Spitzer, radiooperatør
Master Sgt. John D. Kuharek, flyingeniør
Sgt. Ray Gallagher, gunner, assistentflyingeniør
Sgt. Edward Buckley, radaroperatør
Sgt. Albert Dehart, tail gunnerOmbord var også følgende US Navy-personell:Cmdr. Frederick L. Ashworth, weaponeer;
Lt. Philip Barnes, assistant weaponeer;
Lt. Jacob Beser, radio counter measures;


== Se også ==
Enola Gay – Flyet som bombet Hiroshima
Leiesoldatenes krig

Leiesoldatenes krig (ca. 240–238 f.Kr.), også kalt den libyske krig, var en oppstand av leiesoldathærer som tidligere hadde tjent Kartago, men som ved hjelp av Libya gjorde opprør mot det kartagiske herredømmet. Etter en lang og vanskelig krig klarte kartagerne å slå ned opprøret. Grunnen til at Kartago hadde såpass med problemer med opprørerne, var at mesteparten av den kartagisk hæren også besto av leiesoldater, og det førte til at Kartago måtte reise en ny hær for å slå ned opprøret.
Krigen begynte over en strid om betaling som var lovt til leiesoldatene på begge sider av de stridende parter som deltok i første punerkrig på Kartagos vegne, og et fattig Kartago som hadde mistet det meste av sin rikdom grunnet erstatninger som de var tvunget til å betale Roma som en del av fredsavtalen. Motsetningene vokste inntil leiesoldatene tok Tunis med makt og truet Kartago direkte, og som kapitulerte for leiesoldatenes krav. Konflikten kunne ha blitt avsluttet her, hadde det ikke vært for at to av leiesoldatenes ledere, Spendius og Mathos, overtalte de libyske vernepliktige til å akseptere deres lederskap og deretter overbevist dem om at Kartago ville kreve hevn for deres andel i opprøret straks de utenlandske leiesoldatene var blitt betalt og sendt hjem. De overtalte også de kombinerte hærene med leiesoldater om å gjøre opprør mot Kartako, og ulike libyske byer om å støtte opprører. Hva som hadde vært en opphetet «arbeidskonflikt» eksploderte til et fullt opprør.
Kartago var uforberedt og underlegen i henhold til tropper, penger og forskninger ved krigens begynnelse, særlig under den militære ledelsen til Hanno den store. Hamilcar Barca, general fra krigene på Sicilia ble gitt overkommandoen og han beseiret til sist opprørerne i 237 f.Kr.


== Litteratur ==
Harden, Donald (1962): The Phoenicians. Thames & Hudson. ISBN 0-14-021375-9.
Warmington, B. H. (1969): Carthage. Robert Hale & Company. ISBN 0709109539.
Walbank, F. W.; Astin, A. E.; Frederiksen, M. W.; Ogilvie, R. M.; støttet av Drummond, A. (red.) (1984–1989): Cambridge Ancient History: bind 7, del 2, 2. utg. Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-23446-7.
Johan Edfors

Johan Edfors (født 10. oktober 1975) er en svensk golfspiller. Han ble profesjonell i 1997 og tilbrakte flere år på Challenge-touren uten å kvalifisere seg for spill på Europatouren. I 2003 vant han imidlertid to turneringer og ble nummer én på pengelisten, slik at han fikk spillerett på Europatouren for 2004. Etter en dårlig første sesong mistet han spilleretten for 2005, men vant den tilbake gjennom tourens kvalifiseringsskole rett før 2006-sesongen. Dette året vant han sin første turnering på toppnivået i TCL Classic, som han fulgte opp med en seier i Quinn Direct British Masters og Barclays Scottish Open. Disse plasseringene førte ham til 10.-plass på pengelisten for Europatouren i 2006.


== Meritter ==


=== Seire på Europatouren ===
2006: TCL Classic; Quinn Direct British Masters; Barclays Scottish Open


=== Seire på Challenge-touren ===
2003: Fortis Challenge Open; Stanbic Zambia Open


== Eksterne lenker ==
(en) Johan Edfors – Europatouren 
(en) Johan Edfors – Verdensrankingen 
Profil på europeantour.com
Etnografi

Etnografi (fra gresk ethnos, folk, og grafein, skrive) er benevnelsen på en vitenskapelig metode for å beskrive og sammenligne verdens ulike kulturer og samfunnstyper, ofte gjennom bruk av feltstudier. 
På 1900-tallet skilte sosialantropologien seg ut som egen vitenskap fra etnografien. I Norge var Fredrik Barths etablering av sosialantropologien som eget fag ved Universitetet i Bergen vendepunktet.


== Se også ==
Antropologi
Sosialantropologi
Don’t Bother Me

«Don't Bother Me» var den første sangen som George Harrison skrev alene. Den ble innspilt med The Beatles den 11. og 12. september 1963. Første gang utgitt på gruppens andre UK-album With The Beatles samme år.
Harrison skrev sangen mens han var syk sengeliggende på et hotellrom i Bournemouth, England, hvor The Beatles spilte noen konserter i løpet av sommeren 1963. Harrison har aldri vært stolt over sitt første forsøk som låtskriver. Ved en anledning uttalte han: «Det var ganske fjollete sang. Jeg glemte hele greia straks den var innspilt og på albumet.» Han betraktet sangen som en ren øvelse for å se om han var istand til å skrive en sang eller ikke. «I det minste viste den meg at det eneste jeg trengte å gjøre var å fortsette å skrive sanger, og at jeg før eller siden kunne komme til å skrive noe som var bra.»
Den triste stemningen og ulykkelige teksten «So go away and leave me alone, don’t bother me» var uvanlig for Beatles-sanger på denne tiden, men skulle bli karakteristisk for enkelte av Harrisons sanger. Sangen går hovedsakelig i moll, og er gitt et fyldig lydbilde ved at vokalen er doblet, tett spill på rytmegitarer og intenst tempo på tromming. De forseggjorte rytmefigurene gir sangen en latinamerikansk klang ved dens «stopp-tiden»-struktur.
«Don't Bother Me» er blant sangene som blir framført i filmen A Hard Day's Night. Den blir spilt i en scene hvor The Beatles danser på en nattklubb, mens Pauls bestefar gambler et annet sted.


== Musikere ==
John Lennon — rytmegitar, tamburin
Paul McCartney — bass, clave (rytmeinstrument)
George Harrison — dobbeltsporet vokal, førstegitar
Ringo Starr — trommer, bongotrommer


== Tidlige Harrisongs ==
Harrison mottok kreditering for to tidligere sanger, «In Spite of All the Danger» (McCartney/Harrison) og «Cry for a Shadow» (Harrison/Lennon). Begge er blitt innspilt av The Beatles, men «In Spite of All the Danger» ble først utgitt offisielt i 1995 på Anthology 1-samlingen. Ettersom den første sangen i all hovedsak var komponert av Paul McCartney, og den andre nærmest var å betrakte som en pastisj over The Shadows, blir «Don't Bother Me» regnet som George Harrisons aller første selvstendige komposisjon. Slik omtalte han også selv «Don't Bother Me» som sitt tidligste forsøk som låtskriver.


== Kilder ==
Harrison, George (1980). I Me Mine. Simon and Schuster. ISBN 0-671-42787-3.
MacDonald, Ian (1995). Revolution In the Head: The Beatles' Records and the Sixties. Vintage. ISBN 0-7126-6697-4.


== Eksterne lenker ==
Song lyrics Arkivert 11. mai 2006 hos Wayback Machine.
Alan W. Pollacks notat om «Don't Bother Me»
Ian Hammonds analyse
Western

Western er en betegnelse på filmer og fortellinger som tar for seg livet i det ville vesten i Nord-Amerika. Handlingen er som regel hentet i fra 1800-tallet da kjente banditter som Butch Cassidy, Sundance Kid, Dalton brødrene, Frank og Jesse James og Billy the Kid regjerte i vesten. Filmene, som kan kalles western- eller cowboyfilmer, tar som regel for seg dagliglivet til en cowboy eller de lovløse. 
Western som filmsjanger har hatt flere storhetsperioder; senest på 1960- og 70-tallet med blant annet Sergio Leones filmer. Leones filmer er eksempler på subsjangeren «spaghetti-westerns», som har fått det navnet fordi filmene ble regissert av italienske regissører og ofte hadde italienske skuespillere. En forskjell mellom spaghetti-western og eldre amerikansk westernfilm er at handlingen er mer brutal og voldsom i spaghetti-western og den litt annerledes filmmusikken som blant annet komponist Ennio Morricone står for. 
Western har utviklet seg gjennom årene, tar man filmer fra 1930- og 1940-tallet har sang en stor betydning i filmen. Dette er sanger som ble tatt i bruk av cowboyer til sang rundt leirbål. Denne formen for sang har fått et eget navn som kalles hesteopera.


== Litteratur ==

Frem til 1960-tallet var western også en populær sjanger innenfor underholdningslitteraturen. En sen, norsk utløper av denne tradisjonen er Louis Mastersons bøker om Morgan Kane.


== Film ==


=== Kjente filmer ===
Den gode, den onde og den grusomme
For en neve dollar
For en neve dollar mer
Sheriffen (originaltittel: High Noon)
A Fistful of Dynamite
El Dorado
Rio Grande
Roy Rogers ordner opp (originaltittel: The Yellow Rose of Texas)
The Last Days of Frank and Jesse James


=== Kjente westernskuespillere ===
Clint Eastwood
Roy Rogers
Tex Ritter
John Wayne
Bud Spencer
Terence Hill
Gene Autry
James Arness
Bronco Billy Anderson
Tom Mix
William S. Hart
William Boyd
Audie Murphy
Walter Brennan


== Se også ==
Spaghetti-western


== Eksterne lenker ==
(en) Westerns – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Westernfilm; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
Westernroman; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
Knut O. Aarethun

Knut O. Aarethun (født 19. januar 1942 i Lærdalsøyri) er en norsk økonom og lokalpolitiker (Ap). Han var fylkesordfører i Sogn og Fjordane fra 1995 til 1999 (vara fra 1991 til 1999) og ordfører i Lærdal kommune fra 2003 til 2007. 
Han har også vært leder av Kommunenes Sentralforbund i Sogn og Fjordane og leder av Lærdal Arbeiderparti.Aarethun var ansatt som økonomisjef ved fylkessjukehuset i Lærdal før han ble ordfører. 


== Referanser ==
Humberside Police

Humberside Police er en regional britisk politistyrke med ansvar for det tidligere grevskapet Humberside i England. Dette området består av North East Lincolnshire, North Lincolnshire, East Riding of Yorkshire og Kingston upon Hull.
Styrken ble opprettet i 1974 ved at flere lokale styrker ble slått sammen da grevskapet Humberside ble opprettet. Siden Humberside ble oppløst i 1996 har de fire administrative områdene som styrken dekker i fellesskap utnevnt medlemmer til kontrollorganet Humberside Police Authority. 
I 2004 kom Humberside Police Authority i medias søkelys da innenriksminister David Blunkett påla myndigheten å sparke Chief Constable David Westwood. Årsaken til at han skulle sies opp var at Soham-undersøkelsen kom frem til at Humberside Police hadde begått feil under etterforskningen av Soham-drapene. Til slutt fikk ministeren en rettslig kjennelse som suspenderte Westwood. Kontrollorganet fikk igjen uønsket oppmerksomhet i 2005, da Colin Inglis, som var leder under kontroversen året før, ble stilt for retten anklaget for seksuell antasting. 
Ifølge planen for omorganisering av politiet i England som ble presentert av Home Office i mars 2006 skal Humberside Police slås sammen med North Yorkshire Police, South Yorkshire Police og West Yorkshire Police. Årsaken er at de fire styrkene regnes for å være for små til å takle de utfordringer moderne politiarbeid står overfor.
Charles Clarke

Charles Rodway Clarke (født 21. september 1950) er en britisk politiker. Han har vært medlem av Det britiske parlamentet for Norwich siden 1997, og var innenriksminister (Home Secretary) fra desember 2004 til mai 2006. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Clarke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Charles Clarke hos Hansards parlamentsdebatter
Straffeprosessloven

Straffeprosessloven (egentlig Lov om rettergangsmåten i straffesaker (Straffeprosessloven)) av 22. mai 1981, spesifiserer rettergangsmåten i straffesaker.
Loven bestemmer hva slags saker som skal behandles, hvordan domstolene skal behandle sakene som kommer opp, partnene i straffesaker, hvilke rettigheter vitner har, bruk av sakkyndige, pågripelse og fengsling, ransaking, beslag, telefonkontroll, heftelser og besøksforbud.


== Litteratur ==
Andenæs, Johs. (1994, 2.utg). Norsk straffeprosess Bind I. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200218015.  
Andenæs, Johs. (2000, 3.utg). Norsk straffeprosess.Bind II. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200454142.  
Bjerke, Hans Kristian og Keiserud, Erik (1996, 2.utg). Straffeprosessloven. Med kommentarer. Bind I. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8251833701.  CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Bjerke, Hans Kristian og Keiserud, Erik (1996, 2.utg). Straffeprosessloven. Med kommentarer. Bind II. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8251833728.  CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Hov, Jo (1999). Rettergang I. Sivil- og straffeprosess. Oslo: Papinian. ISBN 8291060088. 
Hov, Jo (1999). Rettergang II. Straffeprosess. Oslo: Papinian. ISBN 8291060096. 
Lødrup, Peter (1995). Karnov Kommenterte lover Prosesslover. Oslo: Karnovs forlag. s. 351-672. ISBN 8291511470. 
Politihøgskolen i samarbeid med forlaget (2000, 4.utg). Innføring i straffeprosess. Nesbru: Vett og Viten AS. ISBN 8241204515.  


== Eksterne lenker ==
Lov om rettergangsmåten i straffesaker (Straffeprosessloven) – fra Lovdata
Ayahuasca

Ayahuasca (fra quechua-språk, uttales [ajaˈwaska]), også kalt yage, er en type te som brukes av sjamaner i Sør-Amerika for å gå inn i transe. Ayahuasca blir oppfattet som et medisinalt brygg, en urtete, bestående av to grunnkomponenter: dimetyltryptamin (DMT (n,n-DMT), et endogent hormon som i likhet med serotonin dannes naturlig i menneskekroppen gjennom metabolisme av aminosyren tryptofan), og monoaminoksidasehemmer (MAOI) som forhindrer nedbryting av DMT i fordøyelsen slik at det kan tas opp i blodbanen. Ettersom DMT er et endogent hormon, kan det passere blod-hjerne-barrieren uhindret. Psychotria viridis, også kalt Sjakrune, har et relativt høyt innhold av DMT i bladene, i tillegg til noen andre psykoaktive analoger, og er den vanligste DMT-kilden i Ayahuasca. En annen vanlig DMT-kilde er Mimosa hostilis. Monoaminoksidasehemmeren kommer normalt fra den psykoaktive planten banisteriopsis caapi. Banisteriopsis-planten vokser hovedsakelig i Amazonas.
Drikken som lages, er farmakologisk kompleks og blir brukt i sjamansk, folkemedisinsk, religiøs og åndelig helbredende praksis. Etnobiologer har listet 200-300 forskjellige planter som brukes av ayahuasca-sjamaner (kalt «curanderos») i det spesielle urtebrygget, i tillegg til de nevnte urtene. Men i prinsippet kan en lage ayahuasca av å blande ren n,n-DMT uttrukket fra P. viridis med ren harmin uttrukket fra B. caapi. Det advares på det sterkeste mot å eksperimentere med harmin på egenhånd da feildosering kan gi hjerneødem, blødninger og dødsfall. DMT er ikke giftig og ikke aktivt ved oralt inntak uten MAOI, da det vil brytes ned før det kan gi effekt.
Det er et åpent spørsmål om ayahuasca bør forstås som et spesifikt sjamansk, medisinsk brygg, eller om ayahuasca bør forstås som en fullverdig medisinsk tradisjon holdt i hevd av den søramerikanske sivilisasjonen fra før den europeiske erobringen.
I tilknytning til ayahuasca har det vokst frem et kirkesamfunn som er kjent som Santo Daime, oppkalt etter ayahuascabryggets «ånd» Daime. Santo Daime-kirken har utviklet seg i møtet mellom kristendommen i Sør-Amerika og tradisjonell religion og sjamanisme i Amazonas. Den psykoaktive drikken skal også ha blitt populær blant visse grupper turister, new Age-tilhengere og andre fra Vesten, som påstår at ayahuasca gir religiøse opplevelser, kurativ virkning på psyken, og livsendrende innsikt. Rusen ledsages gjerne av brekninger.
Stoffene i drikken er ulovlige i Norge. De står oppført på Narkotikalisten.


== Eksterne lenker ==
(en) Ayahuasca – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Ayahuasca – narkotikaturisme i Peru
Ayahuasca-seremonier i Europa : søramerikansk sjamanisme i vestlig, nyreligiøs kontekst
Sandie Shaw

Sandie Shaw (født Sandra Ann Goodrich; 26. februar 1947 i Dagenham ved London) er en britisk musiker som var en av de fem store kvinnelige britiske artister på 1960-tallet sammen med Dusty Springfield, Cilla Black, Petula Clark og Lulu.
Sandie Shaw begynte sin sangkarriere som 16-åring etter å ha blitt oppdaget av den populære sangeren Adam Faith. Hun ble kalt «barfotsangerinnen» fordi hun begynte å synge uten sko, og fikk det for seg at hvis hun sang med sko ville stemmen svikte.Hun vant Eurovision Song Contest 1967 for Storbritannia. Vinnersangen hennes, «Puppet on a String», likte hun heller ikke særlig godt den gangen. Dette var Storbritannias første seier i konkurransen, og sangen ble en hit både i hjemlandet og i resten av Europa. Den ble blant annet den mestselgende sangen i Tyskland det året. Hun var den første som har vunnet Eurovision Song Contest som har opptrådt barfot på scenen. I 2012 i Baku vant Sverige med Loreen, og også hun opptrådte barfot.
Hun ble i 2017 utnevnt til medlem (MBE) av Order of the British Empire.


== Singler ==
Shaw ga ut følgende singler:

As Long as You're Happy Baby
(There's) Always Something There to Remind Me
I'd Be Far Better Off Without You
I'll Stop At Nothing
Long Live Love
Message Understood
How Can You Tell
Tomorrow
Nothing Comes Easy
Run
Think Sometimes About Me
I Don't Need Anything
Puppet on a String
Tonight in Tokyo
You've Not Changed
Today
Don't Run Away
Show Me
Together
Make It Go/Those Were the Days
Monsieur Dupont
Think It All Over
Heaven Knows I'm Missing Him Now
By Tomorrow
Wight Is Wight
Rose Garden
Show Your Face
Where Did They Go
Father and Son
One More Night
Just a Disillusion
Anyone Who Had a Heart
Wish I Was
Hand in Glove
Are You Ready to Be Heartbroken?
Frederick
Please Help the Cause Against Loneliness
Nothing Less Than BrilliantTre av singlene nådde førsteplassen på den engelske hitlisten: «(There's) Always Something There to Remind Me», «Long Live Love» og «Puppet on a String».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sandie Shaw – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sandie Shaw på Internet Movie Database 
(sv) Sandie Shaw i Svensk Filmdatabas 
(en) Sandie Shaw på AllMovie 
(en) Sandie Shaw hos The Movie Database 
(en) Sandie Shaw på Discogs 
(en) Sandie Shaw på MusicBrainz 
(en) Sandie Shaw på Spotify 
(en) Sandie Shaw på Songkick 
(en) Sandie Shaw på Genius — sangtekster 
(en) Sandie Shaw på AllMusic