jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Totalentreprise

Totalentreprise (juridisk) er et bygge- eller anleggsarbeid der entreprenøren i sin avtale med byggherren påtar seg både prosjektering og utførelse. Totalentreprise kan være kombinert med generalentreprise: I så fall påtar entreprenøren seg også å ha alle andre entreprenører i prosjektet som sine underentreprenører, det vil si at byggherren bare har kontrakt med den ene entreprenøren.Det kan i samme prosjekt være sidetotalentreprenører, særlig når det er entreprenører for flere tekniske fag og disse påtar seg både prosjektering og utførelse av sine leveranser til byggherren.For avtaler om totalentreprise og totalunderentreprise finnes utarbeidet egne Norsk Standard (NS). Nye standarder kom i juli 2011 med mange oppdateringer og endringer i forhold til de to tidligere standardene (NS 3431 og NS 3406):

NS 8407:2011 Alminnelige kontraktsbestemmelser for totalentrepriser
NS 8417:2011 Alminnelige kontraktsbestemmelser for totalunderentrepriser


== Referanser ==


== Litteratur ==
Viggo Hagstrøm: Entrepriserett. Utvalgte emner, Oslo 1997
Heikki Giverholt, Hans-Jørgen Arvesen og Karl Marthinussen: NS 8407 med kommentarer, Oslo 2012
Hans Cappelen: «Byggherren og kontraktene», Oslo 2001 (1. opplag 1994), og i HolteProsjekts program «Bygglex», Oslo 2005
Norsk jazzforbund

Norsk jazzforbund (etablert i Oslo i 1953, nedlagt 1997) var en norsk musikkpolitisk organisasjon,
etablert av tretten lokalklubber, til fremme for spredning av musikktypen jazz over det ganske land.  
Den satte igang Buddyprisen for norske jazzmusikere (1956) og bladet Jazznytt (1960).
Under Johs. Berghs ledelse innledet man samarbeid med Ny Musikk sin ga  mer modernistisk jazz innpass.
Samarbeid med Norsk musikkråd og TONO i visse enkeltsaker bidro også til å befeste jazzens levevilkår på 1970-tallet.  Norsk jazzforbund var også til tider kritisk til etablerte jazzfestivalers (i hovedsak Moldejazz og Kongsberg Jazzfestival) manglende representasjon av norske jazzartister.  En kort tid ledet Karin Krog det samtidige Norsk Jazzforum som skulle
sikre norske artisters interesser (1965–67). 
Noen av presidentene for Norsk Jazzforbund er
Omar Heide Midtsæter (1953–56), 
Stein Kagge (1956–59),
Olav Angell (1959–61),
Johs. Bergh (1961–63),
Bjørn Stendahl,
Tor Haug (1965),
Carl Morten Iversen (1972–75), 
Otto Sættem (1975–1977), 
Rolf S. Grundesen (fast ansatt leder 1977, to perioder), 
Steinar Kristiansen (var leder i 1988) og
Tore Flesjø (var leder i 1994).
Den første bevilgning over statsbudsjettet ankom i 1980.  Norsk jazzarkiv ble etablert året etter.  På tidlig 1990-tall begynte utredningen om etablering av regionale jazzsentra.
Plateselskapet Odin Records ble etablert i 1981, og utga blant annet jubileumsserien Jazz out of Norway (1996).
Medlemstallet i 1995 var 7 000, to år før forbundet i 1997 ble slått sammen med Foreningen norske jazzmusikere (som hadde
skilt lag fra jazzforbundet i 1979) og videreført i Norsk jazzforum.
Karl Friedrich Kurz

Karl Friedrich Kurz (født 23. september 1878, død 26. juni 1962) var en tysk/norsk forfatter.
Karl Friedrich Kurz er født nær Freiburg, Bremgarten i Tyskland. Som barn flyttet han med foreldrene til Basel i Sveits. Han ønsket å bli kunstmaler og begynte på akademiet i Karlsruhe. 
Det  var tilfeldigheter som gjorde ham til skribent og forfatter. Etter å ha ført en omflakkende tilværelse med omfattende reisevirksomhet i  bla. Øst-Asia og Japan, slo han seg ned i Norge hvor han skrev romaner på tysk. Han var påvirket av Knut Hamsun og hentet inspirasjon fra naturen og folkelivet i Sognefjorden og Sunnfjord. 
Romanene nøt stor popularitet i Tyskland og ble solgt i store opplag. I 1934 fikk han Schillerprisen og Volkspreis fra Schweizerische Schillerstiftung i Zürich.
Han bodde først i Solund, så ved Vadheim før han i 1924 slo seg ned på Vårdal i Dalsfjorden i Sunnfjord. Der bodde han til han i 1950, da han forlot sin familie og flyttet til Nessjøen (Nese) i Fjell kommune på Sotra i Hordaland hvor han bodde til sin død i 1962, 84 år gammel.
Hans etterlatte papirer er for det meste kommet bort etter hans død.
Karl Friedrich Kurz ligger begravet på kirkegården i Holmedal i Dalsfjorden, Sunnfjord.


== Utgivelser ==
Ti romaner og flere novellesamlinger bla.:

Vom Nil Zum Fujijama (hans første bok).
Herren vom Fjord (Oversatt til norsk: Herskap ved fjorden – ISBN 82-7959-033-1.
Im Königreich Mjelvik (I kongeriket Mjelvik).
Tyra – die Märcheninsel (Tyra – eventyrøya)- som ga ham Schillerpreis og Volkspreis fra Schweitzerische Schillerstiftung.


== Referanser ==


== Kilder ==
Karl Friedrich Kurz: Herskap ved fjorden.
Norvald Tveitt: Fra gull til grønne skoger (om Erik Grant Lea).
Intervjuer med personer i Vårdal, Sunnfjord og Nessjøen, Sotra v/ Frode Inge Helland.
Kjell Bartholdsen

Kjell Bartholdsen (født 2. oktober 1938 i Hammerfest, død 6. november 2009) var en norsk jazzsaksofonist. Sentral musiker i nordnorsk jazzliv, stilistisk inspirert av Dexter Gordon. Han ble i 1968, etter utdannelse i Oslo, sentral i Bodøs jazzliv, først i Karstein Hansens band, med opptredener på Norsk jazzforbunds jubileumskonsert 1973, Moldejazz 1974 og Kongsberg Jazzfestival 1976. Senere medvirkende i Lars Martin Thomassen kvintett, egen Kjell Bartholdsen sekstett og kvintett (med bl.a. Trond Sverre Hansen, fremføringer på Festspillene i Nord-Norge 1984), samt med Thorgeir Stubø. Representert på Nordnorsk Jazzforums Distant Reports (2001). Han ble i 1989 hedret med Stubø-prisen, oppkalt etter jazzgitaristen Thorgeir Stubø. 


== Utmerkelser ==
Stubøprisen 1989


== Referanser ==
Andreas Wenzel

Andreas «Andi» Wenzel (født 18. mars 1958 i Planken) er en tidligere alpinist fra Liechtenstein.
Sammen med storesøster Hanni og lillesøster Petra var han aktiv i verdenscupen på slutten av 1970-årene og begynnelsen av 80-årene. 

I VM 1978 i Garmisch-Partenkirchen vant han kombinasjonsøvelsen og tok sølv i storslalåm.
I kombinasjonen i alpine grener i OL 1980 i Lake Placid kom han på andreplass. Denne konkurransen gjaldt bare som VM-øvelse, det ble ikke delt ut olympisk medalje. I tillegg tok han sølv i storslalåm.
I OL 1984 i Sarajevo ble det nok en medalje i storslalåm, denne gangen bronse.Han vant totalt 14 verdenscuprenn, 6 av disse var kombinasjonsøvelser.
Andreas Wenzel er onkel til alpinisten Tina Weirather.


== Pallplasseringer i verdenscupen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Andreas Wenzel – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Andreas Wenzel – Olympics.com 
(en) Andreas Wenzel – Olympic.org 
(en) Andreas Wenzel – Olympedia 
(en) Andreas Wenzel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Andreas Wenzel – FIS (alpint) 
(en) Andreas Wenzel – ski-db.com
Nick Price

Nicholas Raymond Leige Price (født 28. januar 1957 i Durban i Natalprovinsen i Unionen Sør-Afrika) er en zimbabwisk golfspiller.
Price ble født i Durban i Syd-Afrika til engelske foreldre, men vokste opp i Zimbabwe, der han blant annet tjenestegjorde i hæren under landets borgerkrig. Hans profesjonelle golfkarriere begynte i 1977 på Sunshine Tour, før han flyttet til Europatouren og til slutt PGA-touren i 1983. Han bor nå i Florida.
Etter en lovende start, med en seier allerede i første sesong på PGA-touren, gikk karrieren litt i stå før han gjorde et sterkt comeback på begynnelsen av 90-tallet. I løpet av midten av 90-årene var Price ansett som den beste golfspilleren i verden, og i 1994 vant han to major-turneringer, The Open og PGA-mesterskapet, etter å ha vunnet sin første under PGA-mesterskapet i 1992.
Price toppet pengelisten i 1993 og 1994 og satte ny inntjeningsrekord begge gangene, og satt som nummer 1 på verdensrankingen i golf 43 uker på rad. Han ble medlem av World Golf Hall of Fame i 2003.
Price deltar fortsatt i flere profesjonelle turneringer, men har utvidet virksomhetsområdet til golfbanearkitektur, der han driver et banearkitektfirma i Florida, og en signaturkolleksjon med golfutstyr.


== Meritter ==


=== Seire på PGA-touren ===
2002: MasterCard Colonial
1998: FedEx St. Jude Classic
1997: MCI Classic
1994: Honda Classic, Southwestern Bell Colonial, Motorola Western Open, The Open Championship (M), PGA Championship (M), Bell Canadian Open
1993: The Players Championship, Canon Greater Hartford Open, Sprint Western Open, Federal Express St. Jude Classic
1992: PGA Championship (M), H.E.B. Texas Open
1991: GTE Byron Nelson Golf Classic, Canadian Open
1983: World Series of Golf


=== Seire på Europatouren ===
1997: Alfred Dunhill South African PGA, Dimension Data Pro-Am
1994: The Open Championship (M)
1985: Lancome Trophy
1980: Swiss OpenM = Major-turnering


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(de) Nick Price – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Nick Price – PGA-touren 
(en) Nick Price – Europatouren 
(en) Nick Price – Japantouren 
(en) Nick Price – Sunshine-touren 
(en) Nick Price – Verdensrankingen
Frøkenosen

Frøkenosen er en bydel i Brønnøysund, like ved siden av en innsjø med samme navn. Innsjøen har bebyggelse på alle sider, men det er bebyggelsen øst for sjøen (i Frøkenosveien) som regnes som bydelen Frøkenosen.
TPC Sawgrass

TPC at Sawgrass er en golfbane i Ponte Vedra Beach i Florida, grunnlagt i 1980 som den første i nettverket Tournament Players Club. Senere er golfbanen utvidet med ytterligere 18 hull, slik at anlegget nå består av to mesterskapsbaner; Stadium Course som åpnet i 1980 og Valley Course som åpnet i 1987. Begge er tegnet av Pete Dye. Stadium Course er vert for den årlige gigantturneringen The Players Championship på PGA-touren og regnes som en av de vanskeligste golfbanene i verden. Valley Course har vært vert for turneringer som Senior Players Championship og NFL Golf Classic.


== Stadium Course ==
Da Stadium Course åpnet i 1980 ble den ansett som revolusjonerende på grunn av det radikale stadionkonseptet – i likhet med andre idretter sitter tilskuerne på «benker», bygget av gressvoller – og det brutale banedesignet. Den er imidlertid mest berømt for signaturhullet, et kort hull 17 med par 3, simpelthen kjent som «Island Green», et av golfsportens mest kjente hull.


== Valley Course ==
Valley Course, som ble tegnet av Pete Dye i samarbeid med Bobby Weed og Jerry Pate, åpnet i 1987.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) TPC at Sawgrass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tingeling

Tingeling er en liten fe fra J.M. Barries bøker om Peter Pan. Hennes originale navn er Tinker Bell, men forkortelsen Tink er også brukt. 
Tingeling har fått sitt eget blad, som utgis av Egmont kids forlag, og i nyere tid også en egen animasjonsfilmsserie, utgitt av Disney.


== Film ==
Peter Pan (1953)
Hook (film) (Hook, 1991)
Tilbake til drømmeland (Return to Never Land, 2002)
Tingeling (Tinker Bell, 2008)
Tingeling og den forsvunne skatten (Tinker Bell and the Lost Treasure, 2009)
Tingeling og feenes hemmelighet (Tinker Bell and the Great Fairy Rescue, 2010)
Tingeling - Vingenes hemmelighet (Secret of the Wings, 2012)
Tingeling og sjørøverfeen (The Pirate Fairy, 2014)
Tingeling og legenden om drømmebeistet (Legend of the Neverbeast, 2014)


== Eksterne lenker ==
(en) Tinker Bell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Skriftnormal

Skriftnormal er en standardisert skriftlig variant av et språk som enten har juridisk eller kvasi-juridisk status. Det er som regel denne varianten av språket som brukes i undervisning, og de fleste tekster på dette språket følger skriftnormalens rettskrivnings- og grammatikkregler.
Noen kjennetegn ved en skriftnormal er:

En anerkjent ordbok eller gruppe av ordbøker som utgjør en standardisert rettskrivning og ordsamling;
En anerkjent grammatikkbok som angir språkets former og strukturer, og som anbefaler visse former og fraråder andre former;
Et standardsystem for uttale, som regnes for «dannet» eller «korrekt» tale, og som er fritt for regionale kjennetegn;
En institusjon som fremmer bruk av språket og som innehar en viss autoritet i å utforme normer for bruk av språket, slik som Académie française;
Lover eller forfatninger som gir språket offisiell status i et lands rettssystem;
Bruk av språket i det offentlige, slik som i domstoler og nasjonalforsamlinger;
En samling av litterære verk;
Oversettelser av sentrale hellige skrifter som Bibelen og Koranen;
Undervisning i språkets rettskrivnings- og grammatikkregler i skoler;
Utvelgelse av denne skriftnormalen til bruk i opplæringen av fremmedspråklige personer.
Q-Free

Q-Free ASA (OSE: QFR) er et teknologiselskap som ble etablert som Micro Design AS i 1984. Selskapet byttet navn til Q-Free i 1998. Selskapet leverer teknologi blant annet for innkreving av betaling ved veiprising og C-ITS. .  Selskapets hovedkontor er lokalisert i Trondheim.
Selskapets gründere var Svend Roger Skaland, Hans Rechsteiner, John Hagfors, Kai Bogen, Steffen Kirkenes og Lars Andresen. 
Q-Free leverte sine første system for innkreving av betaling ved veiprising i Trondheim i 1988 og i Oslo i 1990. AutoPASS-systemet er i stor grad levert (men ikke drevet) av Q-Free.


== Se også ==
Transponder
Radiofrekvensidentifikasjon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Q-Free sensorartikkel i Aftenposten
Fila brasileiro

Fila brasileiro (FCI #225) er en stor og sterk mastiff som kommer fra Brasil, men hunderasen er nå forbudt i Norge. Den er også kjent som brasiliansk mastiff og brasiliansk molosser. Den ble opprinnelig avlet for å spore opp rømte slaver i de tropiske skogene Brasil, men har siden blitt brukt til å jakte farlige byttedyr, som en vakthund, og i militær tjeneste.


== Opprinnelse og alder ==

Fila brasileiro er med stor sikkerhet et resultat av de hunder spanske- og portugisiske conquistadorer førte med seg til den amerikanske kontinentet på 1600-tallet. Kynologer mener at rasen har oppstått gjennom krysninger mellom ulike mastifftyper (blant annet engelsk mastiff) og blodhundlignende sporhunder som kom til dette kontinentet og siden ble krysset med lokale hunder.
Rasen ble opprinnelig brukt til å vokte på og spore opp rømte slaver. Senere ble den også benyttet til å vokte på buskapen og eiendommene. Som rase ble den første gang anerkjent av FCI i 1950, men rasen har på grunn av sine aggressive egenskaper nå blitt forbudt i flere land, herunder også i Norge.


== Utseende, anatomi og fysikk ==
Fila brasileiro er en typisk molosser og har en kvadratisk kroppsbygning, der spesielt det steile bakparitet utmerker seg gjennom å være tydelig høyere enn skulderhøyden. Den har tykk hud som henger løst, og pelsen er kort, tykk og myk og ligger tett inntil huden. Ensfargede hunder tillates i alle farger, unntatt som hvit, musegrå, sort, tan og blå. Også melert (hvert hårstrå her flere farger) er godkjent. Sort maske er tillatt. Hvite markeringer på potene, brystet og halen tillates så lenge de ikke utgjør mer enn en fjerdepart av grunnfargen.
Fila brasileiro blir gjerne 40–70 kg tung og har en skulderhøyde på ca. 60–70 cm. Hannene skal vei minst 50 kg og være mellom 65–75 cm høye. Tispene er gjerne betydelig mindre enn hannene, men skal allikevel ikke veie mindre enn 40 kg.


== Bruksområde ==
Fila brasileiro er først og fremst en ypperlig vakthund og en svært god sporhund, men den har også en rekke andre egenskaper som brukshund. Rasen har imidlertid, på grunn av sin store styrke og sitt pågangsmot, også fått et rykte som regulær kamphund, og må sosialiseres for å bli en god familiehund.


== Lynne og væremåte ==
Fila brasileiro er en modig og uredd hunderase, som er svært resolutt og ofte meget mistenksom overfor fremmede. Som sådan er også rasen kjent som meget egenrådig og pågående. Den krever en tydelig leder og mosjon og utfordringer for å trives.


== Referanser ==
Sten Sture

Sten Sture er navnet til flere personer:

Sten Sture den eldre (1440–1503)
Sten Sture den yngre (1493–1520)
Håvard Lund

Håvard Lund (født 20. oktober 1970 i Gildeskål) er en norsk musiker (klarinett og saksofon) og komponist. Han fullførte musikklinja ved Mosjøen videregående skole (1989) og Jazzlinja (NTNU) (1993). 
Lund er også kjent som medlem i Farmers Market (1991–1996) og Frode Fjellheims Jazzjoik Ensemble, senere Transjoik  (1991–1998), og Trygve Seim Ensemble (1991–2021)
I perioden 1996–2002 var han komponist for en rekke teateroppsetninger bl.a. på Torshovteateret, Trøndelag teater, Radioteateret, Det Norske teater. Fra 2003 til 2008 var tilknyttet Forsvarets Musikkorps NordNorge som klarinettist. Han var årets festspillkunstner for Festspillene i Nord-Norge 2006. Videre var han Artist in residence hos musikk i Troms 2007–2008, hvor han siden har vært fast ansatt som landsdelsmusiker.
I 1996 ga han ut Letters, en ministorband-CD på eget selskap (Turn Left), med en rekke medstudenter.
I 2010 ga han ut My Sister Said, en kammerjazz-CD med Vigleik Storaas, Steinar Raknes og Håkon Mjåset Johansen.
I 2012 ga han ut Blix by Lund , en verdensmusikk-CD med bl.a. Unni Løvlid, Sunanda Sharma, Jai Shankar, Svante Henrysson, og MiNensemblet.  

I 2021 ga han ut Dreams , en kammermusikk-LP med Tor Johan Bøen og Nils Anders Mortensen.  
Lund har tillegg deltatt på en rekke innspillinger, bl.a. med Decoy, Fotefar, Trygve Seim, Frode Fjellheim, Anja Garbarek.
Lund er også kjent som igangsetter av Fordypningsrommet Fleinvær- The Arctic Hideaway, en serie monofunksjonelle minihus bygget på Sørværet sørvest for Bodø.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Håvard Lund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Håvard Lunds MySpace-side
Anmeldelse av My Sister Said
Anmeldelse av Blix by Lund
Tosa

Tosa (FCI #260) er en stor og sterk kamphund som kommer fra Japan, men hunderasen er nå forbudt i Norge. Den er også kjent som tosa inu og japansk mastiff.


== Opprinnelse og alder ==
Tosa er opprinnelig en rendyrket kamphund, skapt i Japan på slutten av 1800-tallet og begynnelsen av 1900-tallet. Japan har kamphundtradisjoner helt tilbake til 1300-tallet. Tosa er trolig et resultat av kryssavl mellom den japanske hunderasen shikoku og en rekke europeiske raser, f.eks. engelsk bulldog (1872), bullmastiff (1874) vorstehhund (1876), bull terrier (ca. 1880-tallet), sankt bernhardshund (trolig på 1890-tallet), og grand danois (1924).


== Utseende, anatomi og fysikk ==
Tosa er en typisk mastiff og har litt langstrakt og meget kraftig kroppsbygning. Den har en kraftfull hals der huden henger litt løst. Pelsen er kort og ligger tett inntil huden. Halen er høyt ansatt og kraftig ved roten. Hodet er kraftig og bredt, med ganske dyp stopp. Meget kraftfulle kjever. Gjennomgående rød farge er ønskelig, men alle nyanser av gulbrunt tillates. Hvite og røde markeringer tillates også.
Tosa blir gjerne 35–55 kg tung og har en skulderhøyde på ca. 55–65 cm, avhengig av kjønn. Gjennomsnittsvekten er ca. 40 kg. Hannene skal minst ha en skulderhøyde på 60 cm, og tispene 55 cm.


== Bruksområde ==
Tosa er en ypperlig vakthund som også har en rekke andre egenskaper som brukshund, men det er lite egnet som familiehund for folk flest. Den er opprinnelig avlet som en regulær kamphund.


== Lynne og væremåte ==
Tosa er en modig og uredd hunderase, som er svært resolutt og ofte meget mistenksom overfor fremmede. Som sådan er også rasen kjent som meget egenrådig og pågående. Den krever en tydelig leder og store mengder mosjon og psykiske utfordringer for å trives.


== Annet ==
Denne hunderasen er forbudt i Norge, og flere andre land som Storbritannia og Danmark.


== Referanser ==
Bigset

Bigset er en grend i Hareid kommune, med grense til Bjåstad i øst og Rise i vest. I Bigset ligger blant annet Snipsøyrdalen med Snipsøyrvatnet og badestranden Holesanden.
Det er også den grenda i Hareid kommune som ligger nærmest Ulstein kommune.
På Bigset ligger Bigset skule, som er en barneskole med klasser fra 1. til 7. trinn. I Bigset gamle skule holder Bigset kulturoase til. Det er en paraplyorganisasjon som blant annet huser Bigset ungdomsklubb. Også det lokale husflidslaget, Hareid og Ulstein Husflidslag, leier lokaler i Bigset kulturoase. Bigset har (per 2017) også eget skolekorps (Bigset skulekorps) og sangkor (Bigset blandakor).Hareid kommune driver (per 2017) også Bigset barnehage i grenda.Det ligger et bedehus i grenda, som også blir brukt som stemmelokale ved lokalvalg og stortingsvalg.Her ligger også det over 100 år gamle bygdatunet Vonheim, der blant andre læreren, bonden, komponisten og sangeren (Elan) Rasofiel Rise (1844-1929) bodde.


== Referanser ==
Animisme

Animisme (fra latin anima, ånd) er et begrep innenfor teologien som betegner en religiøs oppfatning om at alt i naturen har sjel. Man tror på at alt har en sjel eller ånd, både døde og levende ting. Hvert tre eller innsjø har en egen kraft (for eksempel nøkken i en innsjø).
Animismen er nært beslektet med panteismen.
Hesperinidae

Hesperinidae er en liten familie av primitive mygg som er beslektet med hårmygg.


== Utseende ==
Middels store, slanke mygg. Ligner hårmygg, men kan skilles fra disse på de lange antennene. Kroppen er ganske slank. Hodet er lite, med små fasettøyne som ikke møtes i pannen, og tre punktøyne (ocelli). Antennene er lange og tynne og består av 12 ledd. Munndelene er lite utviklet. Vingene er store, med et tydelig årenett. Et karakteristisk trekk er at den første lange åren etter vingespissen (R4+5, feilaktig kalt R5 på tegningen) er sterkt krummet. Beina er lange og slanke, med små sporer på leggene (tibiae). 
Larvene er hvitaktige, lange og tynne, sylindriske, med en tydelig hodekapsel. De har et par vorteføtter på det fremste segmentet, åndehull (spirakler) på siden av de fleste kroppssegmentene og en del korte hår.


== Levevis ==
Hesperinidene er skogsinsekter. Larvene lever i råtnende ved av ulike treslag som ligger under vann, og kan være ganske tallrike i Øst-Asia. De voksne insektene klekkes tidlig på våren, og hannene ser ut til å sverme. Ellers er lite kjent om leveviset deres. Denne familien er ikke funnet i Norge, men en art finnes lenger sør i Europa.


== Fossile arter ==
Hesperinidene i dag er en meget artsfattig gruppe, men det er beskrevet en god del fossile arter som muligens eller sannsynligvis bør regnes til Hesperinidae. Sannsynligvis er de få nålevende artene en liten rest av en tidligere ganske artsrik insektgruppe.


== Systematisk inndeling ==

orden tovinger, Diptera
underorden mygg, Nematocera
overfamilie Bibionoidea
familie Hesperinidae
slekten Hesperinus Walker, 1848
Hesperinus brevifrons Walker, 1848 – Nord-Amerika
Hesperinus conjugens Schiner, 1868 – Brasil
Hesperinus cuspidistylus Hardy og Takahashi, 1960 – Japan
Hesperinus graecus Papp, 2010 - Hellas
Hesperinus imbecillus (Loew, 1858) – Sør- og Mellom-Europa
Hesperinus nigratus Okada, 1934 – Japan
Hesperinus ninae Papp & Krivosheina, 2010 - Russland
Hesperinus rohdendorfi Krivosheina og Mamaev, 1967 – Øst-Sibir og Det fjerne østen


== Kilder ==
Krivosheina, N.P. 1997. Family Hesperinidae. Side 35-39 i: Papp, L. og B. Darvas (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. Volume 2. Science Herald, Budapest.


== Eksterne lenker ==
(en) Hesperinidae i Encyclopedia of Life 
(en) Hesperinidae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Hesperinidae hos Artsdatabanken 
(en) Hesperinidae hos Fauna Europaea 
(en) Hesperinidae hos Fossilworks 
(en) Hesperinidae hos ITIS 
(en) Hesperinidae hos NCBI 
(en) Kategori:Hesperinidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hesperinidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
The Vines

The Vines er et australsk alternativ rocke-band som slo gjennom i 2002 sammen med andre band i samme stilen, som The Strokes, The Hives og The White Stripes.
The Vines består idag av Craig Nicholls på vokal og gitar, trommeslager Hamish Rosser og Ryan Griffith på gitar.
Patrick Matthews forlot bandet i 2004 og spiller nå i Youth Group. Craig Nicholls fikk i 2004 diagnosen Aspergers syndrom, en mild form for autisme. 
The Vines har gitt ut fire album, Highly Evolved, Winning Days,  Vision Valley og Melodia.


== Eksterne lenker ==
(en) The Vines (band) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Vines på Internet Movie Database 
(en) The Vines på Discogs 
(en) The Vines på MusicBrainz 
(en) The Vines på Spotify 
(en) The Vines på Songkick 
(en) The Vines på Last.fm 
(en) The Vines på AllMusic 
The Vines på Twitter 
The Vines på Facebook 
The Vines på YouTube 
The Vines på Myspace