Reservepolitiet

Reservepolitiet, på folkemunne ofte kalt polititroppene, var en norsk militær organisasjon i Sverige under andre verdenskrig. Nærmere 15 000 norske flyktninger var innrullert i Reservepolitiet, som ble satt inn i tjeneste ved frigjøringen av Norge etter krigen. «Reservepolitiet» var en bevisst misvisende betegnelse for norske hæravdelinger. Tilsvarende ble kystartillerister kalt «havnepoliti».
Reservepolitiet på 13 000 mann utgjorde «Polititroppene» sammen med Rikspolitiet, en politistyrke på 1500 mann som også ble opptrent i Sverige og som i overgangsperioden etter krigen skulle løse vanskelige ordensoppgaver og danne stammen i en ny politietat.


== Historie ==

Etter det nasjonalsosialistiske Tysklands angrep på Norge 9. april 1940, ble den norske hæren tvunget til å kapitulere etter to måneders kamp. Det militære utstyret ble da overtatt av tyskerne, bortsett fra det vesle som de norske flyktningene fikk med seg til integreringsleirene i Sverige.
Under krigen flyktet 50-60 000 norske menn og kvinner til det nøytrale Sverige. Blant disse flyktningene ble det rekruttert, utdannet og utrustet en helt ny norsk hær. Ved krigens slutt omfattet styrkene omkring 13 500 mann klare til innsats på divisjonsnivå og enda noen tusen som var under opplæring. Dette ble gjennomført etter en avtale mellom den norske eksilregjeringa i England og den svenske samlingsregjeringa under statsminister Per-Albin Hansson.
Fordi det å opprette utenlandske kampstyrker i Sverige stod i strid med den nøytralitetserklæringa som Sverige hadde gitt ved krigsutbruddet mellom Tyskland og de allierte vestmaktene i september 1939, ble det lagt ned en stor innsats på å skjule den virkelige hensikten med organiseringa og omfanget av arbeidet.
Fra 12. januar 1945 deltok politistyrkene i frigjøringa av Finnmark. I mai samme år ble mannskapene, med forsyninger for omkring én måned, overført til Norge for å hjelpe til med lov og orden etter frigjøringsdagen og arrestere tyskere og de som hadde samarbeidet med den tyske okkupasjonsmakten.

		
		
		
		


== Den Danske Brigade ==

På liknende måte ble det opprettet danske styrker i Sverige fra november 1943. Organiseringa av Den Danske Brigade, også kalt Danforce, gikk imidlertid saktere fordi det ikke fantes en dansk eksilregjering og det var færre flyktninger fra Danmark. Mot slutten av krigen omfattet brigaden likevel 3500 mann.


== Utdannelsesleirer ==
Polistroppenes udannelsesleier varierte noe over tiden, men blant annet ble følgemde steder berørt:

Bataljon I. Övertorneå. Sjef: Odd Mølster
Bataljon II. Övertorneå
Bataljon III. Baggböle i Njurunda landskommun. Sjef: Kaptein Ola Tvedt
Bataljon IV. Öreryd. Sjef: Axel Baumann
Bataljon V. Övertorneå. Sjef: Major Oliver Smith
Bataljon VI. Bäckehagen, nord for Falun
Bataljon VII. Skålmyra og Tappudden, Furudal. Sjef: Niclas Baumann
Bataljon VIII. Skålmyra, Furudal
Bataljon IX. Tappudden, Furudal (ikke klar før krigsslutt)
Finnmarksbataljonen. Färna bruk, NV for Västerås
Skyteplass og befalsskole, senere artilleriutdannelse Mälsåker, ØNØ for Stallarholmen
Kystartilleri («Havnepoliti») og radiopersonal. Mauritzberg på Vikbolandet
HS-bataljonen, skyteleir, samt utdannelse av sanitetspersonal og Milorg-spesialister. Älgberget, N for Björbo, Dalarna
Sanitetspersonal. Stråtenbo NNØ for Borlänge, Dalarna
Disiplin- og sorteringsleir Tofta brunn, Sundborn, Dalarna
Avdeling I (radio og telegrafi på langdistanse). Mossebo, utenfor Öreryd
Kommandotreningsleir («Viderereiseforlegning»). Ählby, på Ekerö, V for Stockholm, Chef: löjtnant Kristen Aasen, SOE («Kompani Linge»)
Utdannelse av bilmekanikere, sjåfører, mc-ordonnanser og lotter. Berga, Turinge, Stockholms län
Hestepassere og signalister. Holmarudden, Erikslund, V for Ånge, Västernorrlands län
Rikspolitiet og generalstabsoffiserer. Johannesberg, Gottröra, Stockholms län
Befals-, signalist- og våpenteknikerutsannelse. Runsten («Torpet»), utenfor Johannesberg, Gottröra, Stockholms län
Militær hundeskole. Stora Fors, Gottröra, Stockholms län
Flyaspiranter. Skarpnäck, Stockholm
Fallskjermshoppere og radiotelegrafister. Kallax (F21), S for Luleå, Norrbottens län
Mottakssentral, forhørs- og rekrutteringskontor for politistyrkene og SOE. Kjesäters slott, Ø for Vingåker, Södermanlands län
«Finse» (2.000 soldater for V Finnmark). Karesuando, finskegrensen NØ for Kiruna
Pionerer (ingeniørsenhet). Voxna, Ovanåker, V for Bollnäs, Hälsingland
Trafikkregulering og radiobiltjeneste. Åkeshovs gård, Åkeshov, Stockholms län


== Se også ==
Rikspolitiet


== Litteratur ==
Grimnes, Ole Kristian: Opptakten til de norske polititropper i Sverige, 1968
Söderman, Harry: Polititroppene i Sverige (Oslo: Gyldendal norsk forlag, 1946)
Ørvik, Nils: Norsk militær i Sverige 1943—45 (Oslo: Ernst G. Mortensens forlag, 1951)
Johansson, Anders: Den glemte armé I skyggen av hjemmefronten, (Oslo: Damm forlag,  2007) ISBN 978-82-04-13699-2


== Eksterne lenker ==
(en) Norwegian police troops in Sweden during World War II – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Norgeslexi om polititroppene
Digitalskolen om «polititroppene» Arkivert 7. august 2007 hos Wayback Machine.
Mälsåkers slott, forlegningssted for «polititroppene» (svensk)