jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Wolfgang Nordwig

Wolfgang Nordwig (født 27. august 1943 i Chemnitz i Sachsen) er en tidligere østtysk friidrettsutøver som konkurrerte i stavsprang.
Nortwig ble olympisk bronsemedaljør i stavsprang under OL 1968 i Mexico by. Han hoppet 5,40 som var samme høyde som gullmedaljøren Bob Seagren fra USA og 
sølvmedaljevinneren Claus Schiprowski fra Vest-Tyskland klarte.
Fire år senere, under OL 1972 i München hoppet han 5,50 i stavfinalen, ny olympisk rekord med ti centimeter. Nortwig brøt dermed den amerikanske seierrekken i stavsprang, det var første gangen som den olympiske gullmedaljen i stavsprang ikke ble vunnet av en amerikaner. Storfavoritten Bob Seagren tok sølv med 5,40 og bronsemedaljen gikk til amerikaneren Jan Johnson med høyden 5,35. Seagren var storfavoritt før konkurransen men han ble nødt til å hoppe med en annen type stav enn den han var vant til. Ifølge nye regler innfor OL-1972 gjorde det ulovlig å bruke den nye typen stav, Cata-Pole som han vanligvis brukte.
Nortwig forbedret verdensrekorden i stavsprang to ganger. 17. juni 1970 i Berlin satte han sitt første verdensrekord i stavsprang med 5,45 og
samme år den 3. september i Torino forbedret han rekorden med en centimeter til 5,46.


== OL-medaljer ==
1972  München -  Gull i friidrett, stavsprang menn  Øst-Tyskland
1968  Mexico by -  Bronse i friidrett, stavsprang menn  Øst-Tyskland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Wolfgang Nordwig – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Wolfgang Nordwig – Olympics.com 
(en) Wolfgang Nordwig – Olympic.org 
(en) Wolfgang Nordwig – Olympedia 
(en) Wolfgang Nordwig – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Wolfgang Nordwig – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Wolfgang Nordwig – Track and Field Statistics
Arnside and Silverdale

Arnside and Silverdale er et vernet naturområde ved grensen mellom Lancashire og Cumbria i England. Det har siden 1972 hatt status som Area of Outstanding Natural Beauty, og dekker 75 km² mellom elven Kents utløp, elven Keer og veien A6. 
Området karakteriseres av lave åser av karbonholdig kalkstein. To av de mest kjente åsene er Arnside Knott (159 moh.) og Warton Crag (163 moh.). Mellom åsene er det gressmarker og noe skog med særlig ask, eik og hassel. Ved kysten er det våtmark med saltvann, som er truet av skiftende vannløp i Kent. 
Naturreservatet RSPB Leighton Moss, som ligger i Arnside and Silverdale, er et viktig hekkeområde for fugler. En av artene, rørdrum, er avbildet i områdets logo. Det er også femten Sites of Special Scientific Interest innenfor AONB'en. 
Området har navn etter de to viktigste landsbyene, Arnside og Silverdale. Andre steder i verneområdet er Warton, Yealand Redmayne, Beetham og Storth.
Telekiosken

Telekiosken var en franchisekjede som først og fremst selger mobiltelefoner tilknyttet Telenor-abonnement. 
Telekiosken er en del av Kjedehuset, som per 20. august 2007 eies 49% av Telenor Norge og 51% av franchisetakerne i de tre kjedene i Kjedehuset-konsernet: Telekiosken, Mobildata og Nordialog. Disse kjedene rettes henholdsvis mot privatmarkedet, småbedrifter og større bedrifter.
Telekiosken-kjeden har etablert seg i kjøpesentere over hele Norge, med flest butikker på Østlandet. Opprinnelig ble de første Telekioskene etablert i Stavanger-området, hvor også Kjedehuset hadde sitt opphav. I 2014 ble alle kiosker omgjort til butikker. I dag heter kjeden Telenorbutikken. 


== Eksterne lenker ==
Telekiosken
Frognerkilen

Frognerkilen er en kil, eller trang vik, innerst i Oslofjorden, mellom Filipstad (Oslo), Skillebekk og Skøyen i øst og Bygdøy i vest. 
Frognerkilen er en naturlig båthavn, da den ligger lunt til. Frognerkilen har navn etter Frogner hovedgård, som eide hele stranden fra Frognerelven til Skillebekk, som var grense mot Bymarken. Ved innseilingen til Frognerkilen ligger på østsiden Kongen, som er klubbhuset til Christiania Roklub, og på vestsiden Dronningen, som inneholder klubb- og selskapslokalene til Kongelig Norsk Seilforening. Frognerkilen inngår i planene for Havnepromenaden, som ble vedtatt i 2008.

Om vinteren i årene 1880–1900 når fjordisen hadde lagt seg, ble det laget til en skøytebane hvor blant annet Allround-VM på skøyter 1900, menn ble arrangert, og mester dengang ble Edvard Engelsaas.
Frognerkilen har gitt navn til den geologiske Frognerkilformasjonen, en åsrygg av kalkstein og skifer datert til sen ordovicium for ca 453 millioner år siden, da Norge lå sør for ekvator.


== Båtforeninger og båthavner ==
Bygdøy Allé båtforening
Kongelig Norsk Seilforening
Skøyen Båtforening
Skarpsno Baatforening
Skarpsno Bøyehavn
Frognerkilen Båtforening av 1860


== Kulturminne ==
Frognerkilen er et kulturminne og har nummer 137441 i Riksantikvarens kulturminnebase.


== Noter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Friluftsetaten om Frognerkilen
(en) Frognerkilen – Profil og resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Tadeusz Ślusarski

Tadeusz Ślusarski (født 19. mai 1950 i Żary, død 17. august 1998) er en tidligere polsk friidrettsutøver som konkurrerte i stavsprang.
Ślusarski ble olympisk gullmedaljør i stavsprang under OL 1976 i Montréal. Han hoppet 5,50 samme høyde som sølvmedaljøren Antti Kalliomäki fra Finland og bronsemedaljevinneren David Roberts fra USA. Fire år senere, under OL 1980 i Moskva hoppet han 5,65 i stavfinalen og kom på delt andreplass bak landsmannen og gullvinneren Władysław Kozakiewicz som satte ny olympisk og verdensrekord med et hopp på 5,78.
Ślusarski omkom i en bilulykke sammen med den polske gullmedaljøren i kulestøt fra OL 1972, Władysław Komar.


== OL-medaljer ==
 1976  Montréal -  Gull i friidrett, stavsprang menn  Polen
 1980  Sovjetunionen -  Sølv i friidrett, stavsprang menn  Polen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tadeusz Ślusarski – Olympics.com 
(en) Tadeusz Ślusarski – Olympic.org 
(en) Tadeusz Ślusarski – Olympedia 
(en) Tadeusz Ślusarski – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pl) Tadeusz Ślusarski – Polens olympiske komité 
(en) Tadeusz Ślusarski – World Athletics 
(en) Tadeusz Ślusarski – Track and Field Statistics
Riodinidae

Riodinidae er en familie av dagaktive sommerfugler. 
De fleste artene finnes i Mellom- og Syd-Amerika. En art finnes i Europa og forekommer i Sverige, men er ikke funnet i Norge.
De er tettbygde sommerfugler, ofte brunlige, oversådd med metalliske flekker.


== Systematisk inndeling med europeiske arter ==
Riodinidae regnes ofte som en delgruppe (underfamilie) av glansvingene, da med navnet Riodininae.  Men den systematiske inndelingen er ennå ikke avklart. Derfor har gruppen vært regnet både som en underfamilie av glansvinger og som en selvstendig familie med navnet Riodinidae.Denne inndelingen følger Brower 2007. (se kilde)

sommerfugler (Lepidoptera)
gruppe / overfamilie dagsommerfugler (Papilionoidea)
familie Riodinidae – ingen norske arter
delgruppe Euselasiinae
Euselasiini
Stygini
Corrachiini
delgruppe Riodininae
Mesosemiini
Eurybiini
Rodinini
Symmachiini
Helicopini
Nymphidini
Stalachtini
delgruppe Nemeobiinae (Hamearinae)
Hamearis lucina (Linnaeus 1758) – eneste europeiske art.


=== Noen arter ===
Styx infernalis, en art som lever i Peru, har tidligere vært plassert i en egen underfamilie Styginae. Nyere forskning viser at denne arten er en del av gruppen Euselasiinae.
Abisara echerius
Abisara fylla
Abisara neophro
Dodona durga
Zemeros flegyas


== Referanser ==


== Kilder ==
Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, www.faunaeur.org
Brower, Andrew V. Z. 2007. Riodinidae Grote 1895. Metalmarks, Erycinidae Swainson 1827 (see nomenclature section). Version 19 May 2007 (under construction). www.tolweb.org/Riodinidae in The Tree of Life Web Project, www.tolweb.org
Markku Savela's Lepidoptera and some other life forms: Sjekkliste over artene. Hentet 27.1. 2012.


== Eksterne lenker ==
(en) Riodinidae i Encyclopedia of Life 
(en) Riodinidae i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Riodinidae hos Dyntaxa 
(en) Riodinidae hos Fauna Europaea 
(en) Riodinidae hos Fossilworks 
(en) Riodinidae hos ITIS 
(en) Riodinidae hos NCBI 
(en) Kategori:Riodinidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Riodinidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
www.nhm.uio.no/fakta/zoologi/insekter/norlep/  Norges sommerfugler – Et norskspråklig nettsted om  norske sommerfugler.
Humanistisk vigsel

Humanistisk vigsel er navnet det norske livssynssamfunnet Human-Etisk Forbund bruker om sin vigselsseremoni.
Ekteskapsloven i Norge ble i 2004 endret slik at Human-Etisk Forbund kan autorisere egne vigslere og gi tilbud om seremonien Humanistisk vigsel. Vigsleren er parets kontaktperson under planleggingen fram mot seremonien.
Human-Etisk Forbund gjennomførte sin første vigsel av dette slaget den 31. desember 2004 og feirer dermed 10-årsjubileum nyttårsaften 2014.


== Se også ==
Borgerlig vigsel (livssynsnøytral)
Unitarisk vigsel
Ektevigsel
Ekteskap
Bryllup
Vestlandsrevyen

Vestlandsrevyen er NRKs distriktssending for Vestland og den eldste av NRKs distriktssendinger på TV.
Vestlandsrevyen var tidligere navnet på NRKs distriktsnyhetssending for gamle Hordaland og Sogn og Fjordane, men etter fylkessammenslåingen i januar 2020 er det benevnelsen på distriktssendingen for Vestland fylke.


== Historikk ==
Vestlandsrevyen hadde sin første sending den 11. november 1991. Programledere for den første sendingen var Kari Amble og Arild Sondre Sekse. Dette var også NRKs første distriktssending.
Det var daværende kringkastingsjef Einar Førde som beslutningen om å ha distriktssendinger fra hele Norge. Hordaland og Sogn og Fjordane var først ut med Vestlandsrevyen. Det var mildt sakt en sukssé, 300 000 fulgte med på programmet den første uken, som betydde at var flere folk i destriktet som så på Vestlandsrevyen enn Dagsrevyen. Noen måneder senere kom Nordnytt og etter hvert fikk alle distriktskontorene til NRK egne nyhetssendinger på TV. Satsingen på distriktssendinger var et tiltak for å styrke NRKs markedsposisjon i forhold til den nye TV-kanalen TV 2.


== Sendetider og sendesteder ==
Programmet blir sendt fra NRK Vestlands studio i Bergen. 12. oktober 2017 var siste sendedag i studio på Minde, før det nye mediahuset Media City Bergen ble tatt i bruk som studio.
På hverdager sendes Vestlandsrevyen to ganger fra mandag til torsdag, med sendetidene kl 19.45–kl 20.00 og kl 23.05–23.10. På fredag sendes programmet kun én gang, fra kl 19.30 til kl. 19.40.


== Referanser ==
Slaget ved Oslo 1308

Slaget ved Oslo 1308 var et slag i Oslo, som varte fra jula 1308 til januar 1309. Saget foregikk der Nedre Foss lå, broen over Akerselva. Den norske leidangen fra Opplandene møtte svenske ryttere i kamp. Opptil tusen nordmenn, altså en tredjedel av den norske leidangen, ble drept. 
Borgen Akersborg ble også beleiret under slaget, men for det svenske beleiringstrenet som var vant til mindre befestninger utgjorde Akersborg en større utfordring enn vanlig.To av de historiske kildene til slaget, Erikskrøniken og de islandske annaler, har forskjellige versjoner av hvordan ting sto til etter slaget(«etterkjølet»). Slaget var ett av de første i Norge, der det ble benyttet konsentrerte «kavalerisjokk».


== Referanser ==


== Se også ==
Kavaleri
Paavo Yrjölä

Paavo Ilmari Yrjölä (født 18. juni 1902 i Tavastkyro, død 11. februar 1980) var en finsk friidrettsutøver. Hans største triumf var seieren i tikamp under OL 1928 i Amsterdam.
Yrjölä deltok også under OL 1924 i Paris, og kom på niendeplass i tikamp. Fire år senere tok han gullmedaljen med 6587 poeng. Yrjöla, som bar kjælenavnet hämeenkyrön karhu (bjørnen fra Tavastkyro (Hämeenkyrö)) ble også nummer ni i kulestøt. I sin siste OL-deltakelse, Los Angeles 1932 kom han på sjetteplass i tikamp.


== Personlige bestenoteringer ==
100 meter: 11,6
Lengdehopp: 6,76 m
Kulestøt: 14,72 m
Høydehopp: 1,87 m
400 meter: 51,9
110 meter hekk: 15,5
Diskos: 43,26 m
Stavsprang: 3,30 m
Spydkast: 62,15 m
1 500 meter: 4.26,8Han ble finsk meter i tikamp tre ganger i perioden 1925 – 1927.


== OL-medaljer ==
1928  Amsterdam -  Gull i friidrett, tikamp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paavo Yrjölä – Olympics.com 
(en) Paavo Yrjölä – Olympic.org 
(en) Paavo Yrjölä – Olympedia 
(en) Paavo Yrjölä – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Paavo Yrjölä – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Paavo Yrjölä – Track and Field Statistics
Kjell Johansson (forfatter)

Denna artikkelen handler om forfatteren Kjell Johansson. For bordtennisspilleren av samme navn, se Kjell Johansson.Kjell Johansson (født 1941 i Stockholm, Sverige) er en svensk forfatter.
Johansson studerte ved Stockholms universitet. Han har arbeidet som svensklærer for innvandrere. Ellers har han hatt tilfeldig arbeide som blant annet hjemmehjelp, havnearbeider, ansatt i flyttebyrå og nattevakt på sykehus samtidig som han utviklet sitt forfatterskap. Siden 1980 er han forfatter på heltid.
Johansson er kjent for sin interesse for russisk litteratur, især gjenspeilet i gjennombruddsromanen Gogols ansikte (1989). Stor oppmerksomhet har han også fått for den delvis selvbiografiske trilogien De utsatta, også beskrevet som en klassereise: Huset vid Flon (1997), Sjön utan namn (2003) og Rummet under golvet (2006). På 1980- og 1990-tallet mottok han en rekke svenske litteraturpriser. I 1998 ble han nominert til Nordisk råds litteraturpris for Huset vid Flon.


== Bibliografi ==
Det finns en krog på vägen till varje revolution – (1972)
Lenins dröm – (1974)
Leva sitt liv – roman (1978)
Vinna hela världen – roman (1981)
Jullan vill vara med – billedbok (1982 (illustrert av Gunna Grähs)
Jullan vill ha en docka – billedbok (1983) (illustrert av Gunna Grähs)
En rädd människas berättelse – (1984)
Jullan hittar en peng – billedbok (1984) (illustrert av Gunna Grähs)
Natten på hundarnas ö – lettlestbok (1986)
Ormbunksblomman – (1986)
Gogols ansikte – roman (1989)
Boken om Jullan – barnebok (1992)
Sju huvudens historia – ungdomsbok(1992)
Följa John – roman (1994)
Huset vid Flon – roman (1997) / Norsk oversettelse: Huset ved Flon (1999)
En rövarhistoria – roman (2000)
Sjön utan namn – roman (2003)
Rummet under golvet – roman (2006)


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kjell Johansson hos Nordstedts Förlag
Interview med Kjell Johansson i Aftonbladet (2003)
Ingrid Berglund

Ingrid Berglund (født 10. mai 1966) er en norsk forfatter.
Ingrid Berglund er oppvokst i Svelvik og andre steder i Norge. Som voksen har hun vært bosatt i England, Australia og USA, og bosatte seg senere i Bærum. Hun har en mastergrad i finans, og har arbeidet som finansanalytiker i Norsk Hydro.
Hun debuterte i 2006 med kriminalromanen Det svakeste ledd, og ble deretter forfatter på heltid.I 2023 ble Berglund nominert til «Sølvkniven» for sitt comeback som forfatter. Den svarte svanen var hennes første kriminalroman på 10 år.


== Bibliografi ==
2006: Det svakeste ledd (kriminalroman), Kagge Forlag
2007: Lykkeformelen (kriminalroman), Kagge Forlag
2008: Hun som ingen unnslipper (kriminalroman), Kagge Forlag
2010: Ingen sak for en kvinne, i fotsporene til privatetterforsker Mary Reklev (sakprosa), Kagge Forlag
2012: Tiden leger ingen sår (kriminalroman), Kagge Forlag
2022: Den svarte svanen (kriminalroman), Gyldendal


== Familie ==
Ingrid Berglund er søster til forfatteren Anita Berglund.


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Ingrid Berglund i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Presentasjon av Ingrid Berglund på Gyldendals nettsider
John Flanagan

John Joseph Flanagan (født 9. januar 1873 i Kilbreedy i Irland, død 3. juni 1938) var en irsk-amerikansk friidrettsutøver. Han ble tre ganger olympisk mester i sleggekast: 1900, 1904 og 1908.
Flanagan flyttet til USA i 1897, og i 1900 representerte han sitt nye hjemland under OL i Paris.  Han kastet 51,01, og slo sølvvinneren, lagkameraten Truxton Hare, med 4,75 meter. 
I 1904 deltok Flanagan under OL 1904 i St. Louis. I sleggekast satte han ny verdensrekord med resultatet 51,23. I tillegg tok han sølv i vektkasting, og kom på fjerdeplass i diskos.
Under OL 1908 i London forbedret Flanagan sin egen verdensrekord i sleggekast med 51,92 m. John Flanagan deltok også i tautrekking. 24. juli 1909 satte Flanagan igjen ny verdensrekord, denne gang med et kast på 56,18.
Flanagan forlot USA i 1911. Da faren døde i 1924, dro Flanagan tilbake til Kilmallack, Limerick, hvor han døde i 1938.
Under OL 1928 i Amsterdam ble sleggekastøvelsen for første gang vunnet av et annet land enn USA. Gullet gikk til iren Patrick O'Callaghan, som hadde blitt trent av John Flanagan.


== OL-medaljer ==
1900  Paris -  Gull i friidrett, sleggekast  USA
1904  St. Louis -  Gull i friidrett, sleggekast  USA
1908  London -  Gull i friidrett, sleggekast  USA
1904  St. Louis -  Sølv  i friidrett, vektkast  USA


== Referanser ==


== Kilder ==
Olympisk biografi med bilder av John Flanagan
Nekrolog i New York Times, 5. juni 1938


== Eksterne lenker ==
(en) John Flanagan – Olympics.com 
(en) John Flanagan – Olympic.org 
(en) John Flanagan – Olympedia 
(en) John Flanagan – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) John Flanagan – National Track & Field Hall of Fame 
(en) John Flanagan – Track and Field Statistics
Cornelius Leahy

Cornelius «Con» Leahy (født 27. april 1876, død 1921) var en irsk friidrettsutøver som vant OL-medaljer i 1906 og 1908.
Leahy var født i byen Charleville i grevskapet Limerick. Han var en av sju brødre, som alle var idrettsmenn. Broren Patrick tok OL-medaljer under OL 1900 i høyde- og lengdehopp.
I 1906 ble Leahy og to andre utøvere, Peter O'Connor og John Daly, påmeldt til jubileumslekene i Athen for å representere Irland. Reglene ble imidlertid endret slik at bare utøvere som var nominert av nasjonale olympiske komiteer, kunne representere sitt land. Irland hadde ingen olympisk komite, og den britiske olympiske komiteen innlemmet irene i sin tropp.
Leahy vant gullmedaljen i høydehopp med resultatet 1,775 m, og slo ungareren Lajos Gönczy med 2,5 cm. Leahy deltok deretter i tresteg, som landsmannen O'Connor vant med 14,075 meter, mens Leahy kom på andreplass med 13,98 meter.
Under OL 1908 deltok Leahy igjen i høydehopp. Han delte andreplassen med to andre hoppere, Georges André og István Somodi, bak amerikaneren Harry Porter, som vant med resultatet 1,90.
I 1909 emigrerte Cornelius Leahy og Patrick Leahy til USA. Con døde der i 1921.


== OL-medaljer ==
1908  London -  Sølv i friidrett, høydehopp  Storbritannia
(1906  Athen -  Gull i friidrett, høydehopp)
(1906  Athen -  Sølv i friidrett, tresteg)


== Referanser ==


== Kilder ==
Ian Buchanan: British Olympians, Enfield 1991 ISBN 0-85112-952-8
Ekkehard zur Megede: The Modern Olympic Century 1896-1996 Track and Fields Athletics, Berlin 1999


== Eksterne lenker ==
(en) Cornelius Leahy – Olympics.com 
(en) Cornelius Leahy – Olympic.org 
(en) Cornelius Leahy – Olympedia 
(en) Cornelius Leahy – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Orkanen Dean

Orkanen Dean var den fjerde navngitte stormen og den første orkanen i den atlantiske orkansesongen 2007, og også den mest intense siden orkanen Wilma i 2005.
Minst 38 personer omkom som følge av orkanen. Skadene den forårsaket er anslått til å ligge mellom $1,5 og 3 milliarder.


== Stormhistorie ==
Orkanen Dean ble dannet som en tropisk syklon sør for Kapp Verde 13. august 2007, og allerede 14. august utviklet den seg til en tropisk storm. Stormen fortsatte å øke i styrke over natten, og 16. august oppgraderte man den til den første orkanen i orkansesongen 2007.

Den 17. august beveget Dean seg inn i Karibia, mellom øyene Martinique og St. Lucia, som en kategori 2-orkan. I det varme karibiske vannet eskalerte Dean raskt til en kategori 4-orkan. Den 21. august hadde orkanen forflyttet seg til byen Chetumal, mellom kysten av Mexico og Belize, og blitt oppgradert til kategori 5, men sank helt ned til kategori 1 etterhvert som den beveget seg over land. Det ble meldt om at så mye som 90 % av bananavlingene i øystaten Den dominikanske republikk og flere andre karabiske stater var blitt ødelagt.


== Referanser ==


== Se også ==
Orkanen Felix
Orkanen Henriette


== Eksterne lenker ==
(en) Hurricane Dean – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Tidenes tredje mest kraftige orkan (Adressa, 2007)
Skarsvåg

Skarsvåg (nordsamisk: Skárfaváhki) er verdens nordligste fiskevær, med ca. 60 innbyggere. Stedet ligger ved Risfjorden på nordøstsiden av Magerøya i Nordkapp kommune i Finnmark. Fra Skarsvåg er det 14 km til ytterst på Nordkapplatået.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Webside om Skarsvåg
Bilder fra Nordkapp og Skarsvåg
Solveig von Schoultz

Solveig Margareta von Schoultz (født Segerstråle 5. august 1907 i Borgå, død 3. desember 1996 i Helsingfors) var en finsk, finlandssvensk forfatter.
Hun var første gang gift med kanslichef Sven Frithiof Karl von Schoultz, andre gang med professor Erik Bergman. Hun var søster av Lennart Segerstråle. Hun hviler på Konstnärsbacken på Sandudds begravningsplats.
Solveig von Schoultz-tävlingen arrangeres årlig av Svenska folkskolans vänner, annenhvert år som konkurranse i noveller, annenhvert år i lyrikk.
Hun er kjent gjennom antologier med finlandssvensk lyrikk, og gjennom essays av vennen Halldis Moren Vesaas, som også tok med dikt av von Schoultz i sin kåserende antologi Vandre med vers. von Schoultz' «brevbiografi» Det som har varit, det som är  (1999) inneholder flere brev til Vesaas.


== Bibliografi ==


== Priser og utmerkelser ==
Svenska Dagbladets litteraturpris 1947
Svenska Akademiens Finlandspris 1970
Bellmanpriset 1986
Ferlinpriset 1988
Samfundet De Nios Särskilda pris 1996


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Solveig von Schoultz». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-5163-1416928957769.
Braindead

Braindead  er en newzealandsk skrekk-komedie og zombiefilm fra 1992 regissert av Peter Jackson. Den er av samme type som Jacksons tidligere arbeid (Bad Taste og Meet the Feebles) men er mer polert, og har et langt større budsjett. Filmen hadde problemer med filmsensuren i flere land og det eksisterer derav flere nedkortede versjoner. Den ble utgitt som Dead Alive i Nord-Amerika.
Filmen ble forholdsvis godt mottatt av anmelderne og har oppnådd så mye som 86 % på Rotten Tomatoes. VGs anmelder gav den terningkast fem, Aftenposten fire og Dagbladet tre.Den ble ikke satt opp på kino i Norge, men ble utgitt på video i 1994. Den ble imidlertid vist på enkelte klubbkinoer allerede høsten 1992.Filmen ble tildelt 13 priser, blant annet en Saturn Award (for beste videoutgivelse) og to priser ved Fantasporto (beste film og spesialeffekter).


== Handling ==
Filmen handler om 25-år gamle Lionel bor sammen med sin dominerende og sjalu mor. Da han begynner å fatte interesse for den vakre spanske Paquita, blir moren fortvilet og forsøker å stoppe forholdet. Men under et besøk i byens zoologiske hage blir moren bitt av en rotteape fra Sumatra. Det overføres et virus, og moren utvikler et stort sår. Lionel forsøker desperat å hjelpe sin etterhvert pleietrengende mor. Hun er imidlertid utenfor hjelp og etter en stund forvandles til en rabiat zombie og Lionel ser seg nødt til å låse henne ned i kjelleren. Hun begraves, men klarer å smitte andre og da bryter helvete løs i byen.


== Rollebesetning ==
Timothy Balme som Lionel Cosgrove
Diana Peñalver som Paquita Maria Sanchez
Elizabeth Moody som Vera Cosgrove (Lionels mor)
Ian Watkin som onkel Les
Brenda Kendall som sykepleierske McTavish
Stuart Devenie som Fader McGruder
Jed Brophy som Void


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Braindead på Internet Movie Database 
(no) Braindead hos Filmfront 
(sv) Braindead i Svensk Filmdatabas 
(fr) Braindead på Allociné 
(nl) Braindead på MovieMeter 
(en) Braindead på AllMovie 
(en) Braindead på Turner Classic Movies 
(en) Braindead på Rotten Tomatoes 
(en) Braindead på Metacritic 
(en) Braindead på Box Office Mojo 
Dead Alive movie review with animated screenshots I-Mockery