jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Camilla Stoltenberg

Camilla Stoltenberg (født 1958) er en norsk lege og forsker som er direktør for Folkehelseinstituttet (FHI) siden 2012. Som forsker har hun medvirket på flere hundre vitenskapelig artikler.


== Bakgrunn og familie ==
Camilla Stoltenberg er datter av Thorvald Stoltenberg og Karin Stoltenberg, og søster til Jens Stoltenberg og Nini Stoltenberg. Hun er gift med arkitekt Atle Aas.Stoltenberg har studert sosiologi og medisin ved Universitetet i Oslo og medisinsk antropologi ved University of California.


== Virke ==
Hun begynte sin karriere med turnustjeneste på Helgelandskysten. Etter dette var hun assistentlege på Rikshospitalet, legevaktlege i Aurskog-Høland og i Storgata i Oslo. Hun var tilknyttet FAFOs levekårsundersøkelse i Gaza, Vestbredden og Jerusalem. Senere fulgte oppdrag for ECON om bioteknologi ved tusenårsskiftet. Hun har også vært gjesteforsker ved Columbia University.
Hun tok doktorgraden i epidemiologi i 1998. Doktorgraden var en avhandling om effekter av inngifte og foreldrenes utdannelsesnivå på medfødte misdannelser, dødfødsler og spedbarnsdødelighet.I 2001 ble hun ansatt ved Folkehelseinstituttet. Fra 2002 som divisjonsdirektør ved divisjon for epidemiologi, senere assisterende direktør. I 2012 ble hun ansatt som direktør på åremål (fornyet 2018 med seks nye år). I tiden ved FHI har hun blant annet ledet prosjektet Dagens helsetall som hadde til hensikt å modernisere de sentrale helseregistrene ved Folkehelseinstituttet. Samarbeid med andre registeransvarlige institusjoner om en generell fornyelse av helseregistrene i Norge har også vært en viktig del av prosjektet. Hun har også ledet den nasjonale FUGE-plattformen Biobanker for helse. 
Stoltenberg ble professor II ved Institutt for global helse og samfunnsmedisin ved Universitetet i Bergen i 2011.I 2019 ledet hun et ekspertutvalg om kjønnsforskjeller i skoleprestasjoner som leverte en NOU i februar 2019.  
Stoltenberg spilte en viktig rolle i avsløringen av forskningsjukset til Jon Sudbø i 2006.Bladet Kapital omtalte henne i 2022 som Norges tiende mektigste kvinne.


== Priser og utmerkelser ==
2014 æresdoktor ved Københavns Universitet.
2022 «helselederprisen» utdelt av Norsk sykehus- og helsetjenesteforening


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Camilla Stoltenberg på Internet Movie Database 
(no) Publikasjoner av Camilla Stoltenberg i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Camilla Stoltenberg i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Oppdageren (Dagbladet, intervju, 2006)
Porfirio Díaz

José de la Cruz Porfirio Díaz Mory (født 15. september 1830, død 2. juli 1915) var en meksikansk soldat og politiker.
Han var sønn av José Fernando Faustino De La Cruz Díaz og Maria Petrona Mory. Díaz begynte tidlig sin militære karriere og var med i diverse borgerkriger. Etterhvert fikk han et rykte som krigsveteran.Díaz flyktet til USA i 1871 etter et valgnederlag og mislykket kuppforsøk. Han kom tilbake i 1876 og ble valgt til president. Díaz ble sittende som president nesten uavbrutt i 35 år og han ble etterhvert betraktet som en diktator. I presidentperioden begynte modernisering, industrialisering og kapitalisering å gjøre seg gjeldende. Utenlandske selskaper, og da spesielt selskaper fra USA, investerte i Mexico. Infrastrukturen ble forbedret og storbyene gjennomgikk en omfattende modernisering. Det var imidlertid ikke bare velstand siden moderniseringen stort sett gikk til favør av investorene. «Den vanlige meksikaner» led nød og det var en sterk opposisjon mot Díaz. Det endte til slutt med revolusjon i 1910 og Díaz flyktet til Frankrike hvor han noen år senere døde.
Diaz tillegges ofte sitatet "¡Pobre México! ¡Tan lejos de Dios y tan cerca de los Estados Unidos!" (Stakkar Mexico, så langt fra Gud og så nære USA!), men det er vanskelig å oppdrive noen sikker kilde.


== Referanser ==
Jean-Antoine Chaptal

Jean-Antoine Chaptal, greve av Chanteloup, (født 1756 i Nojaret, død 1832 i Paris) var en fransk kjemiker og politiker. 
Det var han som ga navn til chaptaliseringen. Chaptaliseringen ble oppfunnet lenge før Chaptal ble født, men han utviklet metoden mer og gjorde den mer kjent og han gjorde den til en mer vanlig metode å bruke på vindruer.


== Biografi ==
Chaptal studerte medisin i Montpellier til 1777 og flyttet senere til Paris for å studere kjemi. 
Han er først og fremst kjent for sin industrielle anvendelse av kjemi, særlig i forbedringen av produksjonen av saltsyre (HCl). Han fant også opp en metode for å øke alkoholinnholdet i vin. 


== Verk ==
Éléments de chimie (3 bind, 1790, ny utg., 1796–1803)
Traité du salpétre et des goudrons (1796)
Tableau des principaux sels terreux (1798)
Essai sur le perfectionnement des arts chimiques en France (1800)
L'Art de faire, de gouverner et de perfectionner les vins 1801, nu utg. 1819).
Traité théorique et pratique sur la culture de la vigne, avec l'art de faire le vin, les eaux-de-vie, esprit de vin, vinaigres simples et composés (Paris, Delalain fils, Imprimerie de Marchant, 2 bind 1801 (flere sener utg.)
Essai sur le blanchiment (1801)
La chimie appliquée aux arts (4 vol., 1806)
Art de faire le vin. Paris, Deterville, (1807). (2. utvidete utg.)
Art de la peinture du coton en rouge (1807)
Art du peinturier et du dégraisseur (1800)
De l'industrie française (2 vol., 1819)
Chimie appliquée à l'agriculture (2 bind, Paris, Huzard, 1823 ; ny utgave 1829).


== Referanser ==
Type 61

Type 61 kan vise til:

Mitsubishi Type 61, japansk stridsvogn
NSB type 61, damplokomotivtype hos Norges Statsbaner
Sarah Vaughan

Sarah Lois «Sassy» Vaughan (født 27. mars 1924 i Newark i New Jersey, død 3. april 1990 i Hidden Hills i Los Angeles County) var en amerikansk jazzvokalist, kjent som en av jazzens fremste. Omtalt som «Sassy» eller «Divine Sarah» (guddommelig Sarah) på grunn av sin uvanlig allsidige og fleksible stemme. Stemmen beskrives på Allmusic.com som en av århundrets mest forbløffende gode.Etter Vaughans skolering innen piano såvel som organist-oppdrag i lokale kirker (1931–39), vant hun første pris ($10) i sangkonkurranse på Apollo Theater i Harlem (1942), der forøvrig Ella Fitzgerald var samtidig husartist. Fremføringen av Body and soul ble bivånet av jazzvokalist Billy Eckstine som var livslang kunstnerfaglig partner. Vaughan ble prompte innlemmet i Earl Hines' orkester bl.a. med Charlie Parker og Dizzy Gillespie (42-45), før solokarrieren tok over med debut (East of the side, 1945).


== Grammy Hall of Fame ==
Innspillinger av Sarah Vaughan ble innlemmet i Grammy Hall of Fame, som er en spesiell Grammy-pris som ble etablert i 1973 for å ære innspillinger som var minst 25 år gamle, samt som hadde «kvantitativ eller historisk viktighet».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sarah Vaughan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sarah Vaughan på Internet Movie Database 
(sv) Sarah Vaughan i Svensk Filmdatabas 
(sv) Sarah Vaughan i Svensk Filmdatabas 
(fr) Sarah Vaughan på Allociné 
(en) Sarah Vaughan på AllMovie 
(en) Sarah Vaughan hos The Movie Database 
(en) Sarah Vaughan på Apple Music 
(en) Sarah Vaughan på Discogs 
(en) Sarah Vaughan på MusicBrainz 
(en) Sarah Vaughan på Spotify 
(en) Sarah Vaughan på Songkick 
(en) Sarah Vaughan på Last.fm 
(en) Sarah Vaughan på AllMusic 
Sarah Vaughan på Facebook
El 5

El 5 var en elektrisk lokomotivtype ved Norges Statsbaner. 
Lokomotivene av denne typen ble levert i to serier. El 5a ble levert i 1926 og 1927 og bestod av 9 lok med nummer 2035-2043. Mekanisk del ble bygget av Hamar Jernstøberi og Thune, mens elektrisk utrustning ble levert av Per Kure, AEG, Siemens, NEBB.
El 5b ble bygget i tre eksemplarer, 2051-2053, som ble levert i 1930 (2 stk) og 1936. Leverandørene var de samme som for El 5a, bortsett fra at Thune sto for den mekaniske delen alene.
El 5 ble levert til elektrifiseringen av strekningen Oslo - Lillestrøm på Hovedbanen, og ble brukt i alle slags tog på den strekningen. Etter hvert som elektrisk drift ble utbygget på jernbanene øst for Oslo, ble El 5 tatt i bruk også på disse strekningene. Fra 1950 ble lokene gradvis mindre brukt i persontog da de ble erstattet av de raskere lokene av type El 8 og særlig El 11. Lokene av type El 5 ble derfor mer og mer bare brukt i godstog. På 1960-tallet kunne man se lokene i mindre, arbeidende godstog på Østfoldbanen, Hovedbanen, Kongsvingerbanen og Gjøvikbanen. Lokene var i hele sin driftstid stasjonert i Oslo jernbanedistrikt med hovedbase i Lodalen i Oslo. I 1968 begynte leveransen av de langt større og kraftigere godstogslokomotivene av type El 14, noe som medførte at El 5 kunne fases ut etter over 40 års tjeneste. Loktypen var blitt gammeldags og samtlige El 5-lok ble utrangert mellom 1968 og 1972. Den siste tiden de var i bruk, gikk de ofte i  kippingtog mellom godsstasjonene på Loenga og Alnabru.
Lokomotivet 5.2039 er som eneste av denne typen bevart og eies idag av Norsk jernbanemuseum. Loket ble restaurert på 1970-tallet og satt tilbake så langt det lot seg gjøre til opprinnelig utseende. Arbeidet ble gjort av frivillige i Norsk Jernbaneklubb som dugnadsinnsats, der Morten Tranøy var primus motor. Han har stått for en tilsvarende restaurering av El 1. 2001.


== Litteratur ==
Aspenberg, Nils Carl (2001). Elektrolok i Norge. Oslo: Baneforlaget. ISBN 82-91448-42-6. 


== Kilder ==
El 5 – NJK Materielldatabasen
El 5 – Jernbane.net


== Eksterne lenker ==
(en) NSB El 5 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Grumman A-6 Intruder

Grumman A-6 Intruder er et to-motors angrepsfly bygget av Grumman Aircraft Engineering Corporation. Det var i tjeneste på amerikanske hangarskip mellom 1963 og 1997. Det er utviklet flere varianter av flyet.

EA-6B Prowler. Elektronisk krigføring, er fremdeles i tjeneste pr 2006.
KA-6D. Tanker-fly.


== Spesifikasjoner (A-6A) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Wings Palette-fargelegging
Bente Træen

Bente Træen (født 1958) er en norsk tannlege, seksualvaneforsker og forfatter. Hun har hatt stillingen som professor i helsepsykologi ved Universitetet i Oslo siden 2012 og hadde tilsvarende stilling ved Universitetet i Tromsø fra 2001 til 2012.
Træen er utdannet tannlege med odontologisk embetseksamen fra Universitetet i Oslo i 1985. Hun disputerte i 1993 ved Det medisinske fakultet, Universitetet i Oslo for dr.philos.-graden på området epidemiologi og sexologi.


== Forskning ==
Træen forsker på seksualitet og seksualvaner i befolkningen og har også arbeidet med rusmiddelforskning og forskning på forhold rundt mennesker og hest. Hun har i årevis bedrevet folkeopplysning om sex i norske aviser, ukeblader, kvinneblader og talkshow. Hun begynte sin karriere som NAVF-studentstipendiat (1983) ved Institutt for Samfunnsodontologi, Universitetet i Oslo. Hun ble så prosjektmedarbeider ved Statens institutt for folkehelse, aids-informasjonsenheten, 1988–1991. Hun jobbet etter det med ungdomsundersøkelsene 1988 og 1989 – som er materialet doktorgraden bygger på. Fra 1991 til 1995 jobbet hun på Statens Institutt for Alkohol- og Narkotikaforskning med et prosjekt om alkoholservering i Norge, og startet opp et prosjekt om alkohol og seksualitet i «one-night stands». Hun fortsatte dette arbeidet 1996–1999 ved Statens institutt for folkehelse. Norges forskningsråd finansierte stillingen videre for å gjennomføre et intervensjonsprosjekt om seksualundervisning i skolen i Nordland 1999–2002. Hun har forsket på seksuelle dysfunksjoner. Med finansiering fra Norges forskningsråd 2016–2020 har hun vært prosjektleder for et internasjonalt prosjekt om sunn seksuell aldring. 
Træen er forfatter og medforfatter av flere bøker om seksualitet. Hun har vært spaltist i radio, TV, aviser og blader.


== Priser og utmerkelser ==
I 2003 fikk hun Norges forskningsråds formidlingspris, for sin formidling fra forskning på seksualvaner.


== Striden mellom sexologene ==
I 2005 rettet Træen kritikk mot sexrådgiverte Kristin Spitznogle, Gro Isachsen og Eva Mohn. Hun uttalte at media opphøyer ukvalifiserte personer til sexeksperter og mente råden de gav var useriøse. Træen fikk støtte fra personer som lege og spesialist i allmennmedisin Kjell Olav Svendsen, samt sexologene Elsa Almås og Esben Esther Pirelli Benestad.Både Gro Isachsen og Kristin Spitznogle tok offentlig til motmæle og tilbakeviste kritikken.


== Utgivelser ==
Forelskelse, sex og kjærlighet (sammen med daværende ektefelle Dagfinn Sørensen) (1997)
Elske deg, elske med deg (sammen med Dagfinn Sørensen) (1999)
Ditt liv og mitt liv - sammen (sammen med Dagfinn Sørensen) (Kagge forlag, 2004),


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bente Træen på Internet Movie Database
Jacques Demy

Jacques Demy (født 5. juni 1931 i Pontchâteau i departementet Loire-Atlantique, død 27. oktober 1990 i Paris) var en fransk filmregissør, produsent og skuespiller.
Demy debuterte som spillefilmregissør i 1960 med Lola, piken fra kaiene. Han er særlig kjent for samarbeidet  med filmkomponisten og musikeren Michel Legrand i de lette, romantiske musikalene Paraplyene i Cherbourg (1964), Pikene fra Rochefort (1967) og Eselskinnet (1970), alle med Catherine Deneuve i hovedrollen.  Legrands smektende musikk gjorde Paraplyene i Cherbourg til en stor suksess og førte til både regissørens, komponistens og hovedrolleinnehaverens internasjonale gjennombrudd.
Jacques Demy var fra 1962 til 1990 gift med den belgisk-franske filmregissøren Agnès Varda. I 1991, året etter hans død, laget Varda spillefilmen Lille Jacques til minne om mannen sin.


== Filmografi ==


=== Spillefilm ===
1961 : Lola, piken fra kaiene (Lola)
1963 : Englebukten (La Baie des Anges)
1964 : Paraplyene i Cherbourg (Les Parapluies de Cherbourg)
1967 : Pikene fra Rochefort (Les Demoiselles de Rochefort)
1968 : Model Shop
1970 : Eselskinnet (Peau d'Âne)
1972 : Rottefangeren fra Hameln (Le Joueur de flûte)
1973 : Hjelp min mann er gravid (L'événement le plus important depuis que l'homme a marché sur la Lune)
1978 : Lady Oscar
1982 : På et rom i byen (Une chambre en ville)
1985 : Parking
1988 : La Table tournante
1988 : Sangen er mitt liv (Trois places pour le 26)


=== Kortfilm/episodefilm ===
1955 : Le Sabotier du val de Loire
1957 : Le Bel Indifferent
1958 : Musée Grévin
1959 : Ars
1962 : De syv dødssynder - episode 'La Luxure'


=== Fjernsyn ===
1980 : La Naissance du jour


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jacques Demy på Internet Movie Database 
(sv) Jacques Demy i Svensk Filmdatabas 
(da) Jacques Demy på Filmdatabasen 
(da) Jacques Demy på Scope 
(fr) Jacques Demy på Allociné 
(en) Jacques Demy på AllMovie 
(en) Jacques Demy hos Turner Classic Movies 
(en) Jacques Demy hos The Movie Database
Prosjekt Gutenberg

Prosjekt Gutenberg er et åpent og idealistisk initiativ for å digitalisere, arkivere, og distribuere eldre verk hvor opphavsretten ikke lengre er gjeldende. Prosjektet ble grunnlagt av Michael Hart i 1971 og er det eldste digitale bibliotek.
Per oktober 2006 var det over 19 000 bøker i databasen og prosjektet hadde på samme tid en gjennomsnittlig vekst på 50 nye bøker hver uke. Prosjekt Gutenberg inneholder hovedsakelig litterære verk som er blitt til offentlig eiendom, men også et fåtall lydfiler. I tillegg til skjønnlitteratur vil man også kunne finne andre verk som kokebøker, oppslagsverk og tidsskrifter.
Prosjektet er oppkalt etter boktrykkeren Johann Gutenberg.


== Se også ==
Prosjekt Runeberg
Google Books
Wikibooks


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Project Gutenberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Åndsverkloven
VTOL

VTOL (et akronym for vertical take-off and landing, «ta av og lande vertikalt») er et uttrykk som brukes innen luftfart til å beskrive fly som tar av og lander vertikalt (rett opp).
Et av de mest kjente, og aller mest brukte flyene av denne typen, er det engelskproduserte jetdrevne jagerbombeflyet Hawker Siddeley Harrier.
VTOL-fartøy med STOVL-kapabilitet, har i STOVL-modus - muligheter for en høyere takeoff-vekt, enn hvis fartøyet kun er i VTOL-modus.


== Referanser ==
STOVL

STOVL (et akronym for short take-off and vertical landing) er et uttrykk som brukes innen luftfart til å beskrive fly som kan ta av på svært korte rullebaner (gjerne under 450 meter) og kan lande vertikalt (på svært lite plass).
CTOL

CTOL (et akronym for conventional-takeoff and landing) er et uttrykk som brukes innen luftfart til å beskrive fly som tar av og lander på den desidert mest normale måten.Man pleier ikke å skrive at et fly er CTOL, men derimot om det ikke er det.
Ynghild Solholm

Ynghild Solholm (født 1977) er en norsk bistandsarbeider som i 2003 grunnla organisasjonen Sabona. Hun fikk ideen etter en reise til landsbyen Dapota i Zimbabwe i 1999. Målet var å jobbe som lærer, men hun opplevde ting som gjorde at hun fant det viktigere å gi barna mat enn kunnskap. I 2003 stiftet hun derfor Sabona. Organisasjonen har mottatt økonomisk støtte fra en rekke arrangementer og konserter og driver også en fadderordning.
I 2008 fikk hun Barn av Jorden prisen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettsiden til Sabona
CATOBAR

CATOBAR (en forkortelse for catapult assisted take-off barrier arrested recovery) er et uttrykk som brukes innen luftfart til å beskrive fly som tar av fra (primært) hangarskip ved hjelp av katapult, og som blir «fanget» igjen ved hjelp av en vaier. Dette gjør at både take-off og landing kan gjøres på langt mindre plass.


== Eksterne lenker ==
WorldWideAircraftCarriers
Dixieland

Dixieland er en musikkform, ansett som den første form for jazz-musikk.  Dixieland utviklet seg i Dixie-området, spesielt rundt New Orleans 1900-10 og spredte seg til Chicago og New York 1910-15. Mens et blåseinstrument spiller melodiene mer eller mindre rett fram, improviserer de andre. ¨Kompet¨ sørger for stødig rytme og akkordunderlag. Formen innebærer et hovedtema på trompet, etterfulgt av samtidig improvisasjon over temaet fra resten av orkesteret. Kjente melodier spilt som dixieland var Muskat ramble, Basin street blues og When the saints go marching in. 
Begrepet «dixieland» ble vanlig etter at Original Dixieland Jass Band spilte inn den første jazzplate (1917), og oppnådde meget suksess (over en million solgte).  Gruppene til Louis Armstrong (som «Hot Five» og «Hot Seven») ble også meget kjente og på 20- og 30-tallet referert til som dixieland-orkestre.  Dixieland som pop-fenomen avtok etter hvert som swing-jazzen ble populær på 30-tallet.  Begrepet «trad jazz» brukes om senere spilling av dixieland, såkalte «revivals», som fant sted f.eks. innen britisk jazz på 50-tallet.  En finner også «dixie-bop» eller «progressiv dixieland» som forsøker å forene dixieland med andre jazz-former, bl.a. bebop.


== Litteratur ==
Reimer von Essen: New Orleans. In: Joachim-Ernst Berendt (Hg.) Die Story des Jazz. Vom New Orleans zum Rock Jazz. Reinbek 1978 (1991), S. 17–38.
Dawn of Possession

Dawn of Possession er debutalbumet til det amerikanske death metal-bandet Immolation. Albumet ble utgitt i 1991.


== Sporliste ==
«Into Everlasting Fire»  5:10 
«Despondent Souls»  4:13 
«Dawn of Possession»  3:04 
«Those Left Behind»  5:13 
«Internal Decadence»  2:59 
«No Forgiveness (Without Bloodshed)»  4:11 
«Burial Ground»  3:36 
«After My Prayers»  5:51 
«Fall in Disease»  3:47 
«Immolation»  4:05 


== Eksterne lenker ==
(en) Dawn of Possession på Discogs 
(en) Dawn of Possession på MusicBrainz 
(en) Dawn of Possession på Encyclopaedia Metallum
Prostaglandin

Prostaglandiner er en gruppe biologisk aktive umettede fettsyrer med 20 karbonatomer, og utgjør noen av metabolittene til arakidonsyre. 
Navnet prostaglandin er avledet av prostata og skyldes at prostaglandiner først ble isolert fra sædvæske i 1935 av den svenske fysiologen Ulf von Euler.


== Egenskaper ==
Prostaglandinene utøver sin effekt ikke via plasma, men intra- eller intercellulært i samme vev som de dannes. De regnes derfor ikke som hormoner, men som autokoider. 
Prostaglandiner utøver en rekke effekter, blant annet på blodplatefunksjon, blodgjennomstrøming (blant annet i nyrene), i smerte, i livmoren under fødsel og menstruasjonsforstyrrelser, i nevrotransmisjon, i produksjonen av magesyre og for funksjonen av bukspyttkjertelen. 


=== Medikamenter ===
NSAIDs er en gruppe medikamenter som hemmer syntesen av prostaglandiner ved å hemme enzymet cyklooksygenase som inngår i omdanningen fra arakidonsyre. 
Syntetiske prostaglandiner brukes til

Å indusere fødsel eller abort (PGE2 eller PGF2, med eller uten mifepriston, en progesteronantagonist)
For å forhindre lukking av ductus arteriosus i nyfødte med enkelte typer medfødte hjertefeil
For å forebygge og behandle magesår (PGE)
Som vasodilator ved omfattende Raynauds fenomen eller iskemi i en ekstremitet
Ved pulmonal hypertensjon
I behandling av glaukom (grønn stær)
For å behandle erektil dysfunksjon/impotens (PGE1 som alprostadil).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Prostaglandinger til bruk innen obstetrikk
Misoprostol- syntetisk prostaglanding som beskytter mageslimhinnen
Flyttsten

En flyttsten, også kalt  flyttblokk, er en stor, løs stein som isen i istiden bragte med seg og satte igjen. Mens andre store stener ofte ligger nedenfor fjellsider som stenene opprinnelig var en del av, befinner flyttstener seg ofte på åpne flater og har en tilsynelatende uforklarlig plassering. Mange flyttstener har fått egne navn, f.eks. Brørsteinan på Blefjell. En flyttstein av granitt er bevislig forflyttet mangfoldige kilometer fra granittfjell, for å havne flere meter nede i en forgrening av Grønligrotten, som har ganger i en helt annen steinsort.
Enkelte stener er blitt liggende slik at de kan rikkes eller gynges på. De største kan være på størrelse med en hytte, men likevel slik balansert at et barn kan rikke den ved å forflytte seg på toppen av dem. På sørvestlandet finnes et par. De kalles gjerne for «ruggesteiner».
Goodbye Yellow Brick Road

Goodbye Yellow Brick Road er et dobbelalbum fra Elton John, utgitt i 1973 på Dick James Music og produsert av Gus Dudgeon. Albumet er et høydepunkt i Elton Johns karriere, og i 2003 kom albumet på 91.-plass på musikkmagasinet Rolling Stones liste over «Tidenes 500 beste album».Albumet ble Elton Johns tredje strake album på førsteplass på Billboard 200 i USA, og det kom på førsteplass også på UK Albums Chart i Storbritannia. Albumet har solgt omtrent 31 millioner eksemplarer på verdensbasis.
Singlene «Goodbye Yellow Brick Road», «Saturday Night's Alright for Fighting», «Bennie and the Jets» og «Candle in the Wind» kom høyt oppe på hitlistene i både Nord-Amerika og i Europa.
En sjelden pressing av albumet var på gul vinyl.


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av Bernie Taupin og Elton John.
Side 1:

«Funeral for a Friend (Love Lies Bleeding)» – 11:09
«Candle in the Wind» – 3:49
«Bennie and the Jets» – 5:23Side 2:

«Goodbye Yellow Brick Road» – 3:13
«This Song Has No Title» – 2:23
«Grey Seal» – 4:00
«Jamaica Jerk Off» – 3:38
«I've Seen That Movie Too» – 5:58Side 3:

«Sweet Painted Lady» – 3:54
«The Ballad of Danny Bailey (1909–34)» – 4:23
«Dirty Little Girl» – 5:01
«All The Girls Love Alice» – 5:09
«Your Sister Can't Twist (But She Can Rock'n'Roll)» – 2:42Side 4:

«Saturday Night's Alright for Fighting» – 4:55
«Roy Rogers» – 4:08
«Social Disease» – 3:43
«Harmony» – 2:46


== Personell ==
Elton John – vokal, piano, elektrisk piano, orgel, mellotron
Dee Murray – bass, bakgrunnsvokal
Davey Johnstone – akustiske og elektriske gitarer, steel gitar, banjo, bakgrunnsvokal
Nigel Olsson – trommer, bakgrunnsvokal
Ray Cooper – tamburin, conga


=== Øvrige medvirkende ===
Del Newman – orkestrering på spor 4, 8, 9, 10, 15 og 17
Leroy Gomez – saksofonsolo på «Social Disease»
David Hentschel – A.R.P. synthesiser på spor 1 og 12
Kiki Dee – bakgrunnsvokal på «All the Girls Love Alice»


== Litteratur ==
Dimery, Robert m.fl. (2006). 1001 album du må høre før du dør. Oslo: Orion Forlag AS. s. 300. ISBN 82-458-0759-1. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Goodbye Yellow Brick Road på Discogs 
(en) Goodbye Yellow Brick Road på MusicBrainz 
(en) Goodbye Yellow Brick Road på AllMusic
Indeksregulering

Indeksregulering er et upresist mål for prisutvikling. En indeks lages på bakgrunn av en vekting av forskjellige typer varer og tjenester for angi generelt hvordan prisene utvikler seg.
Se også: Konsumprisindeks