jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Deraeocoris ruber

Deraeocoris ruber er en tege tilhørende bladtegene (Miridae). Den lever på  blomsterenger gjerne i løvskog.
Deraeocoris ruber finnes bare lengt sørøst i Norge. Den er vanlig sørover i Europa.


== Utseende ==
Deraeocoris ruber er ca. 6,5-7,5 millimeter lang og fargen varierer mellom svart, oval og rød orange. Den er farge- og mønstervariabel og det er minst sju eller flere fargevarianter som har fått sine egne navn.
Deraeocoris-artene er ganske brede og kraftige teger med lite hode og runde, fremstående øyne. På siden av kroppen er noen stinkkjertler, de er ofte mørke hos de nordeuropeiske artene. Oversiden er glinsende og uten hårbekledning.


== Levevis ==
Deraeocoris ruber lever på urterike enger og på løvtrær. Tegen er dagaktiv og besøker ofte brennesle, hvor den suger plantesaft fra knopp eller stilk. De voksne (imago) finnes fra juni til september.
Hunnen legger egg på knopper, i barksprekker eller lignende steder.  Overvintringen er som egg. De voksne finnes derfor fra juli og utover høsten.
Tegen har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går  gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne  (imago) for hvert hudskifte.


== Systematisk inndeling ==

Nebbmunner (Hemiptera)
underorden teger (Heteroptera)
gruppe Cimicomorpha
familie bladteger (Miridae)
underfamilien Deraeocorinae
slekten Deraeocoris – tre arter i Norge.
Deraeocoris ruber (Linnaeus, 1758)


== Referanser ==


== Kilder ==
Coulianos, C.-C. 1998. Annotated Catalogue of the Hemiptera-Heteroptera of Norway. Fauna Norwegia Ser.B 45 (1-2), side 11-39
Gaun, Sven 1974. Blomsterteger (Miridae). Danmarks Fauna 81, 279 sider


== Eksterne lenker ==
(en) Deraeocoris ruber i Encyclopedia of Life 
(en) Deraeocoris ruber i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Deraeocoris ruber hos Artsdatabanken 
(sv) Deraeocoris ruber hos Dyntaxa 
(en) Deraeocoris ruber hos Fauna Europaea 
(en) Deraeocoris ruber hos ITIS 
(en) Deraeocoris ruber hos NCBI 
(en) Kategori:Deraeocoris ruber – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Deraeocoris ruber – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Deraeocoris ruber – detaljert informasjon på Wikispecies
Ludmila Engquist

Ludmila Engquist (født Ljudmila Nikolajevna Leonova – Людмила Николаевна Леонова, 21. april 1964 i Tambov oblast, Russland) er en tidligere svensk friidrettsutøver som vant to gullmedaljer på 100 meter hekk i VM 1991 i Tokyo (for Sovjetunionen under navnet Ljudmila Narozjilenko) og VM 1997 i Athen. I tillegg tok hun gull på distansen i OL 1996 i Atlanta.
I 1996 og 1999 fikk hun Radiosportens Jerringpris og i 1997 ble hun tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje for årets fremste svenske idrettsbragd.Etter en suksessrik karriere satset hun på å bli den første kvinnen som vant gull i både sommer- og vinter-OL, ved å satse på bobsleigh til Vinter-OL 2002. Hun ble imidlertid nektet å starte etter at hun ble tatt for doping for andre gang i karrieren.
Hun bor i dag i Spania sammen med sin mann, Johan Engquist.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Ludmila Engquist – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ludmila Engquist – Olympics.com 
(en) Ludmila Engquist – Olympic.org 
(en) Ludmila Engquist – Olympedia 
(en) Ludmila Engquist – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Ludmila Engquist – Sveriges olympiske komité 
(en) Ludmila Engquist – World Athletics 
Biografi
Over hurdles on to ice – artikkel i «The Observer»
Seaton (Devon)

Seaton er en kystby i East Devon ved sørkysten av England. Den er vendt mot bukten Lyme Bay, i vest til munningen av elven Axe med røde klipper på den ene siden og hvite klipper på den andre. Landsbyene Axmouth og Beer er rett ved. Et dike gir tilgang til den strandsone av småstein som strekker seg en engelsk mil, og en liten havn.
Seaton er lokalisert på en kyststrekning på 155 km i Dorset og East Devon som tilhører verdensarven, vanligvis kjent som «Jurassic Coast» ved at den har en rik geologisk historie. Herfra er det mulig å besøk geologiske lag som er datert i tre geologiske perioder (trias, jura, kritt), en 185 millioners geologisk spasertur gjennom tiden.
Seaton har en beregnet befolkning på 7 385 innbyggere, påvist å være 8 413 ved folketellingen i 2011, mens Seatons markedsbyområde hadde en befolkning på 12 461 for 2004. Stemmekretsen Seaton hadde en befolkning på 7 096 i 2011.


== Historie ==

Seaton har eksistert som et bondesamfunn i 4 000 år før romerne ankom og det var en bygdeborg fra jernalderen ved Seaton Down bestående av jordvoller og en noe uvanlig utforming i kontrast til andre festningsverk i områder, som Hawkesdown Hill, Blackbury Camp og Berry Camp. I løpet av romersk tid var dette en viktig havn selv om romerske levninger har blitt tildekket for å bevare dem. I angelsaksisk tid bar Seaton kjent som Fluta eller Fleet, det angelsaksiske ordet for vik eller bukt. Byen Fleet ble opprettet ved angelsaksisk charter i 1005. Den første omtalen av Seaton var ved pavelig bulle av pave Eugenius III i 1146.
Seaton var en viktig havn i flere århundrer, sørget for forsyninger og sjøfolk for Edvard I av Englands krig mot Skottland og Frankrike. På 1300-tallet førte omfattende stormer til et jordskred som delvis blokkerte elvemunningen, og en voll av grus og småstein begynte å bygge seg opp. I 1868 førte ankomsten av jernbane til mindre bruk av havnen.
I november 2013 kunne metalldetektorentusiasten Laurence Egerton avdekke «Seaton Down Hoard», et nedgravd forråd av kobbermynter, bestående av rundt 22 000 mynter, et av de største og best bevarte forråd av mynter fra 300-tallet som noen gang er funnet i Storbritannia (Grouville-forrådet på Jersey som ble funnet i 2012 er større, rundt 70 000 mynter). En gruppe av arkeologer har omsorgsfullt fjernet og renset myntene i månedene etter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Seaton, Devon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  Seaton (Devon) hos Wikivoyage

Seaton Town Council
Devon County Council - Seaton Town Profiles
Seaton i Open Directory Project
Axe Vale & District Conservation Society
 Seaton (Devon) hos Wikivoyage
Leif Roar Falkum

Leif Roar Falkum (født 23. juni 1949 i Sunndal) er en norsk tidligere høydehopper. Han representerte klubben IK Tjalve.
Han kom på sjetteplass i EM 1974 i Roma og på fjortendeplass i OL 1976 i Montréal. Han ble norsk mester fem ganger, i årene 1971–1974 og i 1976. Han mottok tre kongepokaler, i årene 1973, 1974 og 1976. Falkums personlige rekord er 2,20, et resultat han oppnådde i august 1976 i Molde.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leif Roar Falkum – Olympedia 
(en) Leif Roar Falkum – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Leif Roar Falkum – Track and Field Statistics
Obafemi Martins

Obafemi Akinwunmi Martins (født 28. oktober 1984 i Lagos i Nigeria) er en nigeriansk fotballspiller. Han spiller for øyeblikket for den kinesiske klubben Shanghai Greenland Shenhua. I sin profesjonelle karriere har han spilt for tyske VfL Wolfsburg, italienske Internazionale og Newcastle, Levante, Rubin Kazan, Wolfsburg og Birmingham.
Han spilte sin første kamp for Inters A-lag i desember 2002 mot Parma FC. I 2005 signerte ham en kontrakt med Inter som gikk til 2010. Men etter at Hernan Crespo og Zlatan Ibrahimovic kom til klubben, så ble det trangt om plassene, og 24. august 2006 signerte han en kontrakt på fem år med Newcastle. Overgangssummen var på £10 millioner.
På St.James Park har han blitt en publikumsfavoritt, kjent for sine spektakulære scoringer og ikke minst hans akrobatiske feiringer.
29. Juli 2009 ble Martins solgt til Wolfsburg fra Newcastle for £9 millioner. Her hadde han mindre suksess etter å ha blitt kontinuerlig benket for superduoen Grafite og Edin Džeko, og etter bare ett år på Volkswagen Arena ble han solgt til Rubin Kazan. Han sa til pressen at å komme til Rubin ville bli "en ny begynnelse", men at han kom til å savne det gode samholdet i Wolfsburg, og spesielt det gode vennskapet han hadde fått med spillerne Réver, Sascha Riether og Marcel Schäfer.


== Meritter ==


=== Inter ===
Serie A-vinner: 2005/06
Coppa Italia-vinner: 2004/05 og 2005/06
Italiensk supercup-vinner: 2004/05 og 2005/06


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Obafemi Martins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Obafemi Martins – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Obafemi Martins – FIFA 
(en) Obafemi Martins – Major League Soccer 
(en) Obafemi Martins – Transfermarkt 
(en) Obafemi Martins – national-football-teams.com 
(en) Obafemi Martins – WorldFootball.net 
(en) Obafemi Martins – Soccerbase.com 
(en) Obafemi Martins – FootballDatabase.eu 
(en) Obafemi Martins – Soccerway 
(en) Obafemi Martins – PlaymakerStats.com
Den nyapostoliske kirke

Den nyapostoliske kirke er et religionssamfunn med hovedsete i Sveits, og med omkring ti millioner medlemmer i over 170 land verden over.


== Bakgrunn ==
Opprinnelsen til kirken finner man i Den katolsk-apostoliske kirke, som var grunnlagt basert på Edward Irvings tanker. Dette kirkesamfunnet utnevnte en gruppe apostler og hevdet at Jesus skulle komme tilbake innen alle av disse var døde. Da dette ikke gikk i oppfyllelse, døde samfunnet etterhvert så å si ut. En gruppe brøt imidlertid med kirken i 1860-årene og utnevnte nye apostler. Dette ble til Den nyapostoliske kirke, som siden fikk fotfeste i en rekke land.


== Organisasjon ==

Kirken er organisert med en stamapostel som holder til i Sveits. Flere apostler utnevnes og tjener på en spesiell måte i kirken. De kan for eksempel tilgi synder. Andre verv i kirken omfatter biskoper, evangelister, eldste, diakoner og subdiakoner. Apostlene tjener vanligvis frem til de er i sekstiårene.
Den Nyapostoliske Kirke støtter humanitære prosjekter via organisasjonen NAK-Karitativ.


== Lære ==
Kirken lærer om Gud, hans sønn Jesus Kristus, Den hellige ånd og utsendingen av apostlene. De tror at Jesus skal komme tilbake og ta de troende med seg og så komme ned til jorden igjen og opprette et rike. 
Kirken anerkjenner tre hellige handlinger, nemlig dåpen, nattverden og beseglingen. De praktiserer barnedåp. Beseglingen er en spesiell handling som skal gjøre medlemmer skikket til å være en del av Guds menighet. Både barn og voksne kan besegles.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk hjemmeside
Internasjonal hjemmeside
Nak-karitativ (tysk)
Nigel Reo-Coker

Nigel Shola Andre Reo-Coker (født 14. mai 1984) er en engelsk tidligere fotballspiller . 
Han har spilt for Ipswich, Wimbledon FC,West Ham United FC og Aston Villa FC. Han var også kaptein for West Ham og det engelske U-21 landslaget. I juli 2007 gikk Reo-Coker til Aston Villa for £ 8,5 millioner.
Reo-Coker valgte å bruke en nedrykksklausul i kontrakten med Bolton i midten av mai 2012 og forlot dermed klubben sammen med flere andre.3. mai 2017 skrev han under for den norske klubben Start, men ble der bare to måneder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nigel Reo-Coker – Major League Soccer 
(en) Nigel Reo-Coker – Transfermarkt 
(en) Nigel Reo-Coker – WorldFootball.net 
(en) Nigel Reo-Coker – Soccerbase.com 
(en) Nigel Reo-Coker – FootballDatabase.eu 
(en) Nigel Reo-Coker – Soccerway 
(en) Nigel Reo-Coker – FBref 
(es) Nigel Reo-Coker – as.com
Over hekken

Over hekken (engelsk: Over the Hedge) er en amerikansk dataanimert film fra 2006. Den ble produsert av DreamWorks Animation og distribuert av Paramount Pictures.
Filmen er basert på tegneserien Over the Hedge (norsk: Inni granskauen) av Michael Fry og T. Lewis.


== Handlingsreferat ==
Etter at R.J. (spilt av Bruce Willis) en sulten vaskebjørn, ikke får tak i snacks fra en salgsautomat, blir han så desperat at han forsøker å raide et stort mat-lager som tilhører Vincent (spilt av Nick Nolte) en svartbjørn. Men han vekker imidlertid Vincent og mister både maten og vognen den står på når en lastebil kjører over vognen. Truet for å bli mishandlet av bjørnen, lover han impulsivt å erstatte alt innen Vincent våkner fra dvale om en uke. Etter at han forlater Vincents hule, får han tak i snacks fra en automat.
I mellomtiden kommer en gruppe skogsdyr, ledet av en skilpadde ved navn Verne. Dyrene består av Hammy, et hyperaktiv ekorn, Stella en skunk. Samt Ozzie og hans datter, Heather, og to piggsvin Lou og hans kone, Penny og deres tre barn, Spike, Bucky og Quillo. Verne oppdager et menneskelig bolig-fellesskap som forvirrer og skremmer ham. RJ, som observerte Vernes erfaringer i det menneskelige nabolaget, overbeviser de andre dyrene om at det er lettere å raide menneskers søppel etter mat. Verne er fremdeles skeptisk, spesielt etter at huseiernes foreningspresident, Gladys Sharp, oppdager dyrene i hagen hennes, jager dem vekk og ansetter VermTech-utryddere (eller "Verminator") Dwayne LaFontant for å holde dyrene vekk fra nabolaget deres.


== Rolleliste ==
Ellers medvirker:

Katrine Blomstrand
Ninni Borge
Sebastian Engeland
Christian Henrik Gullaksen
Hans Hopen
Helene Johannessen
Åsgeir Knudsen
Anne Kari Kongsrud
Benedikte Kruse
Nicolay Lange-Nielsen
Hallvard Lydvo
Øyvind B. Lyse
Julian Mæhlen
Duc Mai-The
Anniken Marie Nielsen
Suzanne Paalgard
Gard Paalgard
Bjørn Are Rognlid


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Over the Hedge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Over hekken på Internet Movie Database 
(sv) Over hekken i Svensk Filmdatabas 
(da) Over hekken i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Over hekken på Allociné 
(nl) Over hekken på MovieMeter 
(en) Over hekken på AllMovie 
(en) Over hekken på Turner Classic Movies 
(en) Over hekken på Rotten Tomatoes 
(en) Over hekken på Box Office Mojo
Kakuei Tanaka

Kakuei Tanaka (田中 角栄 Tanaka Kakuei, født 4. mai 1918 i Kashiwazaki, død 16. desember 1993 i Minato) var en japansk politiker og statsminister i perioden juli 1972 til november 1974.
Tanaka var leder av det liberaldemokratiske partiet og var blant annet postminister, handelsminister og i perioden mellom  1962 og 1965 var han også finansminister. Han bidro med sitt politiske standpunkt til å få en bedre tilnærming mot Kina og opprettholdelse av gode relasjoner til USA.  
I 1976 ble han arrestert og tiltalt for å ha mottatt 1,7 millioner dollar av det amerikanske selskapet Lockheed i det som senere ble kalt Lockheedskandalen. Han ble i 1983 funnet skyldig og ble dømt til fire års fengselsstraff.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på rcrinc.com
Asjkhabad

Asjkhabad (turkmensk: Aşgabat) er hovedstad og den største byen i Turkmenistan. 
I 2005 hadde byen ca. 798 000 innbyggere. Asjkhabad ligger i provinsen Ahal i landets sørlige del, ved foten av fjellkjeden Kopet-Dag i sør og i utkanten av Karakumørkenen i nord. Majoriteten av befolkningen er sunnimuslimer. I Asjkhabad produseres det tekstiler, glass, næringsmidler og metaller, og byen har en betydelig filmindustri. Byen rommer også et universitet og flere høyskoler.
Asjkhabad er en relativt ung by og vokste ut av en landsby med samme navn som ble etablert av Russland i 1881. Byen blomstret inntil den ble ødelagt av mongolene i det 13. århundre etter vår tidsregning. Etter mongolenes herjinger rommet området bare en liten landsby før russerne tok over i det 19. århundre. I 1869 bygde russiske soldater en festning på en høyde i nærheten av landsbyen, og denne ekstra sikkerheten tiltrakk seg snart kjøpmenn og håndverkere til området. Asjkhabad forble en del av Persia frem til 1881, da området ble avstått til Tsar-Russland. 
Russland valgte å utvikle området som et regionalt senter på grunn av dens nærhet til det britisk-influerte Persia. I juli 1918, kom en koalisjon av mensjevikene, sosialrevolusjonære og tidligere russiske offiserer fra keiserlige russiske hæren, og gjorde opprør mot bolsjevikene. Asjkhabad ble ansett som en trivelig by med bygninger, butikker og hoteller i europeisk stil. Byen opplevde en kraftig vekst og industrialisering, men dette ble alvorlig skadet med et stort jordskjelv i dette området den 6. oktober 1948. Jordskjelvet ble målt til cirka 7,3 på Richters skala og over 100 000 mennesker, cirka 60 % av befolkningen i byen døde som følge av dette jordskjelvet, selv om det offisielle tallet bekjentgjort av sovjetiske myndigheter ikke var mer enn 40 000 døde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Aşgabat – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Aşgabat – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Aleksandr Bezymenskij

Aleksandr Iljitsj Bezymenskij (russisk: Александр Ильич Безыменский) (født 1898, død 1973) var en russisk-sovjetisk velpublisert proletarpoet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.sovlit.com/bios/bezymensky.html (engelsk)
Thomas Ravelli

Thomas Ravelli (født 13. august 1959 i Växjö i Kronobergs län i Småland) er en svensk tidligere fotballkeeper som til daglig er styremedlem og foredragsholder for den svenske klubben IFK Göteborg.  


== Historie ==
Ravelli begynte sin karriere i Öster før han fortsatte i IFK Göteborg. Han avsluttet karrieren i Tampa Bay Mutiny i USA. Tvillingbroren Andreas ble også en vellykket fotballspiller.


== Landslaget ==
Ravelli har totalt 143 landskamper og er dermed den spilleren med flest kamper for Sverige. I kvartfinalen mot Romania i VM 94 måtte Romania score i ekstraomgangene for å vinne, Ravelli reddet et farlig skudd og reddet to skudd i straffesparkkonkurransen og dette gjorde at Sverige gikk til semifinalen der de tapte 1-0 mot Brasil.


== Classic XI ==
Ravelli var med i 2006 FIFA World Cup. På FIFA 07, FIFA 08, FIFA 09, FIFA 10, FIFA 11 og FIFA 12 er han med på Classic XI-laget sammen med blant annet Zico og Franz Beckenbauer. I FIFA Street 2 er han en av legendene på spillet.


== Meritter ==
Svensk mester 1981, 1990, 1991, 1993, 1994, 1995, 1996.
Gullballen 1981
VM 1990 og VM 1994 (bronse)


== Priser ==
Årets göteborgare 1994


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Thomas Ravelli – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Thomas Ravelli – FIFA 
(en) Thomas Ravelli – Major League Soccer 
(en) Thomas Ravelli – Transfermarkt 
(en) Thomas Ravelli – national-football-teams.com 
(en) Thomas Ravelli – FootballDatabase.eu 
(en) Thomas Ravelli – EU-Football.info 
(en) Thomas Ravelli – FBref 
ifkdb.se
Søstermarihand

Søstermarihand (Dactylorhiza sambucina) er en plante i orkidéfamilien (marihandfamilien).


== Utseende ==
Søstermarihand er en særegen orkide idet den forekommer i to fargevarianter: gul og rød. Der begge fargevariantene vokser sammen finnes også mellomformer som ligner mest på den røde. I Norge finnes imidlertid bare den gule formen. Forskere vet ennå ikke sikkert hvorfor arten har disse to fargeutgavene, eller hvorfor bare den gule vopkser i Norge.
Søstermarihand kan bli rundt 20–30 centimeter høy, og kan opptre i store bestand på flere hundre planter. De lysegule blomstene har røde prikker på underleppa, og planta får 4–5 grønne og brede blader ved basis.


== Forekomster i Norge ==
Planta finnes i et geografisk lite område vest på Østlandet, som strekker seg fra Arendal i sør til Sigdal i nord og fra Tokke i vest til Øvre Eiker og Lardal i Øst. Planta finnes altså i fylkene Aust-Agder, Telemark, Buskerud og Vestfold, og den er fylkesblomst i Telemark. Nærmeste voksesteder er Sør-Sverige og Jylland.
Søstermarihand er trolig den arten i marihandslekta (Dactylorhiza) som er mest knytta til gammeldags drevet kulturmark. Den er avhengig av ugjødsla slåtteenger og beitemarker. Med dagens jordbruk er disse landskapstypene i rask tilbaketrekning, og søstermarihand er derfor totalfreda i Norge og står på Norsk rødliste for arter (2021) som sårbar (VU).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Søstermarihand i Encyclopedia of Life 
(en) Søstermarihand i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Søstermarihand hos Artsdatabanken 
(sv) Søstermarihand hos Dyntaxa 
(en) Søstermarihand hos NCBI 
(en) Søstermarihand hos The International Plant Names Index 
(en) Søstermarihand hos Tropicos 
(en) Kategori:Dactylorhiza sambucina – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Dactylorhiza sambucina – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dactylorhiza sambucina – detaljert informasjon på Wikispecies
Semjon Kirsanov

Semjon Isaakovitsj Kirsanov (russisk: Семён Исаакович Кирсанов) (født i 1906 i Odessa, død i 1972 i Moskva) var en russisk poet og krigskorrespondent.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kirsanov. Dikt (engelsk)
Sylling kirke

Sylling kirke er en langkirke fra 1852 på Sylling i Lier kommune i Viken. Kirken har kirkegård og ved siden av ligger den gamle prestegården. Kirken tok over etter en steinkirke fra middelalderen som stod i samme område og ble revet i 1851. Den nye kirken er delvis oppført med stein fra den gamle kirken. Bygget har en kombinasjon av stein og tegl og har 350 plasser.
Adkomst til stedet er via Rv284 og Fv20. ca 250 meter nord for kirken er det en St. Olavs kilde.


== Arkitektur ==
Murene til steinkirken er pusset utvendig og innvendig. Tømmermester Chr. H. Malling står oppført som utfører av arbeidet. Den har rektangulært skip med smalt kor og vesttårn oppført i 1877 etter tegninger med høy tårnhjelm av arkitekt J. H. Nissen. Interiørene ble endret i etterkrigsårene 1947-52. Alterpartiet ble da forandret, prekestolen fornyet, og glassmalerier av Per Vigeland ble satt inn i kor og skip. Det gulmalte inventaret fikk endret farge til lysegrått. De enkle benkene har lav rygg og smale vanger. Galleriet mot vest har en enkel brystning med liggende fyllinger. Døpefontenen er sekskantat og kalkformet i nygotisk stil. 
Prekestolen hadde opprinnelig dekorasjoner av Otto Valstad fra 1907. Disse maleriene er siden rammet inn og hengt i sakristiet. Den nye prekestolen fra 1952 har utskjæringer etter tegninger av Per Vigeland. Altertavlen som henger på nordveggen i skipet ble reddet fra brannen i Bragernes kirke i 1866. Den bærer motiv av nedtagelsen fra korset. Kirken har også to malerier fra 1700-tallet. Et med Getsemane som motiv og et som viser korsfestelsen med de to korsfestete røverne og med Maria og Johannes ved korsets fot.
I forbindelse med 150-årsjubileet i 2002 ble det iverksatt større oppussing. Da ble det funnet en rekke interessante gjenstander under kirkegulvet, blant annet gamle gravstener med inskripsjoner, knokler og andre gjenstander. Riksantikvaren stoppet arbeidet og restaureringen av kirken ble utsatt, men åpnet for ordinær bruk i desember 2001.


== Kirkegården ==
Langs østre mur står kirkegårdkapellet. Ved siden av kapellet ligger krigsgravene for åtte engelske, en canadisk og en australsk flyger som ble skutt ned over Sylling 9. og 30. april 1940. Kirkegården forøvrig er preget av familiegraver over generasjoner. I korets østmur var det tidligere innmurt en runestein, Syllingsteinen, som forsvant da den gamle steinkirken ble revet i 1851. Runene er tolket som: «Salgerd hviler her. Gud vokte dig. Aslak merket mig».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jubileumshefte 2002
Sylling menighet
Sylling kirke i «Norges kirker»
(no) «Sylling kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
«Sylling kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Henry Wood

Henry Wood (født 3. mars 1869, død 19. august 1944) var en britisk (engelsk) dirigent. Wood formet i 1895 den berømte Promenade Concert som spredte og populariserte kunstmusikken og spesielt den britiske. Etter hans død begynte konsertene å bli kalt Henry Wood Promenade Concerts, fra BBC Proms. Henry Wood ble adlet i 1911 for sin kulturelle gjerning.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henry Joseph Wood – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Henry Wood på Internet Movie Database 
(en) Henry Wood hos The Movie Database 
(en) Henry Wood på Discogs 
(en) Henry Wood på MusicBrainz