jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rettskaffen blant nasjonene

Rettskaffen blant nasjonene (engelsk: Righteous Among the Nations) er en ærestildeling som er opprettet av den jødiske minneparken og minnelund; Yad Vashem. Ærebevisningen skal minnes de mellom fem og seks millionene jødene som ble myrdet før og under andre verdenskrig og dem som forsøkte å hjelpe dem.


== Begrunnelse og omfang ==
Yad Vashems «Rettskaffen blant nasjonene» tilfaller mennesker som hjalp og reddet forfulgte jøders liv i krigsårene. Totalt var tittelen i 2017 tildelt til 26 513 personer, derav 67 nordmenn.
Etter en tildeling av «Rettskaffen blant nasjonene» får den hedrede en navneplate på sten, og et tre blir plantet i minneparken Yad Vashem.


== Norske mottakere ==
Inntil 1. januar 2017 var 67 nordmenn innlemmet blant «Rettskafne blant nasjonene». I tillegg kommer den kollektive tildeling av tittelen til motstandsfolk som bidro til å redde jøder.
Ufullstendig liste over norske mottakere:

Alfhild Bonnevie
Ola Breisjøberget
Kjell Staal Eggen
Per Faye-Hansen
Nina Hasvold
Sigrid Helliesen-Lund
Kåre Kleivan
Reidar Larsen
Hans Chr. Mamen
Alf T. Pettersen
Gerd Pettersen
Ola Rauken
Per Roth, Stavanger
Markus Rotvold
Ingebjørg Sletten-Fosstvedt
Einar Solbergseter (1921-2011)
Hans Solbergseter (1889-1970)
Henry Rudolf Tangen (født Solbergseter) (1918-1993
Laura Solbergseter (1889-1980)
Martin Solvang
Rolf A. Syversen
Gerda Tanberg
Asbjørn Trosholmen (1923-1991) 
Inga Trosholmen (1897-1986) 
Karl Trosholmen (1893-1990) 
Nic Waal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted (engelsk)
Dolmen by

Dolmen by er kanskje Hitras best kjente severdighet med flere hundre små hus, hytter, kirker, naust og eget havneområde.
Dolmen by ble opprinnelig etablert av Johan Hopsø i 1957 som et hobbyprosjekt, men det hele utviklet seg langt ut over det. 14. juli 2007 markerte byen sitt 50-årsjubileum.
Hopsø bygget noen av husene etter modell fra øyregionen, og om andre hus diktet han fargerike historier om beboerne inspirert av stort og smått som hadde hendt i distriktet. Etterhvert som hobbyprosjektet ble kjent, fikk det som da begynte å bli kalt «Dolmen by» stadig oftere besøk av skuelystne. Ettersom Hopsø og hans hustru bodde avsides, måtte besøkende hentes med båt av byens grunnlegger personlig. Johan Hopsø var i mange år en inspirert guide ved byvandringer i Dolmen by, og hans historiefortelling var nok for mange en like stor attraksjon som lilleputthusene hans. Byen stod ute om sommeren, men ble satt under tak i vinterhalvåret for å beskytte bygningene.
Petter Johansen overtok byen fra Hopsø og utviklet den videre til bli en samling av mange hundre små hus, hytter, kirker, naust og båter, med tilhold vest på Dolmøya. Byen har vært på flyttefot flere ganger og vært innom både Jonsvatnet ved Trondheim og i Lillehammer.
I 2001 ble byen kjøpt tilbake til Hitra og flyttet til en permanent plassering ved Dolmsundet Hotell på Hitra i det som ble kalt for Dolmsundet Opplevelsepark der byen deler plass med andre attraksjoner, som et gjenreist langhus fra jernalderen, foruten et eget havbruksanlegg, krabbefabrikk og vindmøller.
Skiftende eierforhold og økonomiske problemer har i flere perioder gjort byen utilgjengelig for publikum, siste gang etter en konkurs i 2005. I perioden juni 2006 - august 2009 var imidlertid byportene igjen åpne. Dolmen By hadde da vel 700 bygninger av forskjellig slag, blant annet med og eget havneanlegg. Flere av Hopsøs opprinnelige hus sto i byen. Mange av husene er direkte kopier av hus som står og har stått i Hitra- og Frøyaregionen.
Dolmen by er ikke tilgjengelig for publikum fra og med 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dolmen by
Big Fish

Big Fish er en amerikansk film fra 2003, regissert av skaperen av blant annet Edward Saksehånd og Sleepy Hollow, Tim Burton. Filmen handler om William Bloom (Billy Crudup) som har et anstrengt forhold til sin far, Edward Bloom (Albert Finney), som er kjent for å være meget fantasifull i sine fortellinger om sine opplevelser i livet.


== Historien ==
Edward Bloom er blitt alvorlig syk og sønnen reiser hjem til han og sin mor. Will er lei av farens behov for alltid å være midtpunktet og hans fortellinger. Big Fish er farens historie om den store fisken i innsjøen som ingen noen har klart å fange. 


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Big Fish på Internet Movie Database 
(no) Big Fish hos Filmfront 
(sv) Big Fish i Svensk Filmdatabas 
(da) Big Fish i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Big Fish på Allociné 
(nl) Big Fish på MovieMeter 
(en) Big Fish på AllMovie 
(en) Big Fish på Turner Classic Movies 
(en) Big Fish på Rotten Tomatoes 
(en) Big Fish på Metacritic  Wikiquote: Big Fish – sitater
Tromsøgodset

Tromsøgodset var et jordegods med hovedsete på Karnes ved Lyngseidet, Lyngen i Troms.
Det omfattet en rekke eiendommer i Hillesøy, Skjervøy og Lyngen som opprinnelig var en del av kongens krongods, 
men ble solgt til Joachim Irgens i 1666. Irgens gikk konkurs, og etter dødsboet ble noen av eiendommene i «Irgensgodset» i 1677 overtatt av lagmannen Gjert Lange, som forøvrig også var godsforvalter for Irgensgodset. På dette tidspunkt omfattet det 120 gårder og rundt 90 finnerydninger, som i overtakelsen ble verdsatt til rundt 5000  riksdaler. Irgens' enke Cornelia Bickers kjøpte tilbake disse i 1705, og satt som eier inntil sin død i 1708. Hennes slektning, Jacob de Petersen fra Amsterdam, overtok i 1713, og navnet «Tromsøgodset» ble tatt i bruk omtrent da.
Hans sønner solgte i 1751 til kjøpmann Johan Christian Hvid fra Trondheim. Hans far Michael Hvid var godsbestyrer i perioden 1716–1757. Johan Hysing overtok godset i 1764 for 6000 daler, og hans bror Ahlert Hysing overtok i 1771 for 6600 daler. Hans svoger Andreas Røst kjøpte det i 1772 for 7000 riksdaler, og i 1777 og 1781 ble det solgt videre til Georg Wasmuth. En tredeling ble gjort 10. juni 1783, da godset utgjorde 139 voger, 2 bismerpund og 12 mark og kjøpesummen  satt til 8600 riksdaler.

Den nordlige delen med Skjervøy og Kåfjord opp til Finnmark, gikk til Hysing, senere drevet av Ovidia Fredrikke Lyng; dette ble kalt Skjervøygodset.
Georg Wasmuth fikk den midtre, innbefattet Helgøy, Karlsøy, Ullsfjord og Lyngen; dette ble kalt Karnesgodset og senere overtatt av sønnen Ulrik.
Hans Andreas Morsund overtok den søndre delen som omfattet Hillesø og Troms sogn; dette ble heretter kalt Bentsjordgodset eller Moursundgodset.Rundt 1850 begynte oppdelingen og salg til leilendingene som bebodde jorden.


== Eksterne lenker ==
Gårdshistorie fra Lyngen
Kennington undergrunnsstasjon

Kennington undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Det er første felles stasjon sør for Northern-linjens to grenlinjer gjennom det sentrale London. Neste stasjon nordover er Waterloo på West End-grenen og Elephant & Castle på City-grenen. Vanligvis snur annethvert tog fra West End-grenen på Kennington. En illustrasjon av stasjonskomplekset kan studeres her: [1].


== Eksterne lenker ==
Kennington Underground Station Transport for London (Engelsk)
Felemakerslekten Helland

Felemakerslekten Helland fra Bø i Telemark fostret 14 felemakere over en periode på nesten 200 år. De laget hovedsakelig hardingfeler, og hadde avgjørende innflytelse på hardangerfelens utvikling. Slekten delte seg i tre grener: Helland, Steintjønndalen og Haugen.


== Felemakere ==

Jon Erikson Helland, f. 1790 – d. 1862.
Erik Jonsson Helland, f. 1816 – d. 1868.
Jon Eriksson Helland, f. 1849 – d. 1869.
Knut Eriksson Helland, f. 1851 – d. 1880.
Gunnar Olavsson Helland, f. 1852 – 1938, inngiftet med Eriks datter, tok navn etter plassen han overtok gjennom ekteskap.
Olaf Gunnarson Helland, f.1875 – d. 1946. Flyttet til Notodden i 1895-96 og opprettet felemakerversted og musikkforretning der.
Knut Gunnarsson Helland, f.1880 – d.1919. Emigrerte til Chippewa Falls, Wisconsin i 1903.
Gunnar Gunnarsson Helland, f.1885 – d.1976. Emigrerte til Chippewa Falls, Wisconsin i 1905. Brødrene Gunnar og Knut etablerte felemakerverksted under navnet Helland Brothers i 1910.
John Gunnarsson Helland, f.1897 – d.1977. Felemakerverksted og musikkforretning i Skien Skien fra 1922.
Eilev Jonsson Steintjønndalen, f. 1821 – d. 1876. Tok navn etter plassen han overtok gjennom ekteskap.
Jon Eilevsson Steintjønndalen, f. 1845 – d. 1902.
Knut Eilevsson Steintjønndalen, f. 1850 – d. 1902.
Knut Knutsson Steintjønndalen, f. 1887 – d. 1969.
Gunleik Jonsson Helland, f. 1828 – d. 1863.


== Felemakere i slekten (utvalg) ==


=== På Notodden ===
Olaf Gunnarsson Helland slo seg ned i Notodden i Telemark i 1896, og åpnet felemakerverksted og musikkforretning - Hellands Musikkhandel - der. Musikkforretningen opphørte i 1974. Olaf G. Hellands feler er regnet blant de beste innenfor tradisjonen.


=== I Wisconsin ===
Knut Gunnarsson Helland og Gunnar Gunnarsson Helland emigrerte til Amerika i hhv. 1903 og 1905. De slo seg ned i Chippewa Falls i Wisconsin, hvor de også ble navngjetne skihoppere. De åpnet felemakerverkstedet “Helland Brothers” der i 1910. Knut døde i 1920, og hans bror Gunnar fortsatte virksomheten til den ble nedlagt i 1927 på grunn av sviktende marked. Gunnar flyttet da til Fargo, North-Dakota og drev felemakerverksted der nesten helt til han døde i 1976.


=== I Skien ===
John Gunnarson Helland slo seg ned i Skien i Telemark. Der drev han felemakerverksted og musikkforretning til han døde i 1977. Virksomheten ble drevet videre etter hans død.


=== I Bø ===
Steintjønndalen-grenen drev sin virksomhet i Bø, frem til Knut Knutsson Steintjønndalen som den siste i denne grenen døde i 1969.


== Se også ==
Helland Brothers


== Kilder ==
«Bø-Soga, 1 Kultursoga bind 1» (Bø Lokalhistorie).
«Bø-Soga, 2 Gards og ættesoge, bind 4» (Bø Lokalhistorie, gårds- og slektshistorie).
Steinar Kyvik: «Soga om fela» Fonna 1946.
John Gunnarson Helland: «Felemakerslekten Helland». Privat, maskinskrevet fremstilling.
Olav Gunnarsson Helland, private brev.
Åsmund Nyhammer: «Hardingfele i fire slektledd.» Artikkel, intervju i Bergens Arbeiderblad 5. oktober 1963
Asbjørn Storesund: «Bøherad, hardingfelas Cremona» i «Leik og Dans» 1988 p. 57-71, Halvard Kaasa, redaktør.
Morgenbladet, Christiania, tordag 15. juli 1852


== Eksterne lenker ==
Felamakerslekten Helland
Jon Erikson Helland

Jon Erikson Helland (født 1790 på plassen Hellos i Bø i Telemark, død i 1862) var en norsk felemaker fra Bø i Telemark, og regnes som grunnleggeren av felemakertradisjonen i Bø i Telemark. Han var født i Bø på plassen Hellos, under gården Eika. Hans morfar var Gunleik Gåra, en vidkjent mestersanger. Jons brorsønn var mesterspillemannen Hans Flatland den eldre.
Jon Erikson giftet seg med Ingeborg Eilevsdatter og flyttet til Helland som be tatt til slektens slektsnavn. Det er blitt hevdet at med Jon Erikson Hellos kom de kunstneriske drag inn i Hellandslekten.
Jon Erikson lærte seg kunsten å bygge fioliner under militærtjeneste i Danmark, og av Olav Gullbekk og Karl Rue. Hans feler fulgte stort sett det vanlige mønsteret i tidens feler. Han laget også fioliner etter italiensk mønster.


== Se også ==
Felemakerslekten Helland


== Referanser ==


== Kilder ==
«Bø-Soga, 1 Kultursoga bind 1» (Bø Lokalhistorie).
«Bø-Soga, 2 Gards og ættesoge, bind 4» (Bø Lokalhistorie, gårds- og slektshisatorie).
Steinar Kyvik: «Soga om fela», Fonna 1946.
John Gunnarson Helland: «Felemakerslekten Helland». Privat, maskinskrevet fremstilling.
Olav Gunnarsson Helland, private brev.
Åsmund Nyhammer: «Hardingfele i fire slektledd». Artikkel, intervju i Bergens Arbeiderblad 5. oktober 1963
Asbjørn Storesund: «Bøherad, hardingfelas Cremona» i «Leik og Dans», 1988 p. 57-71, Halvard Kaasa, redaktør.
«Morgenbladet», Christiania, tordag 15. juli 1852


== Eksterne lenker ==
Felamakerslekten Helland
Erik Jonsson Helland

Erik Jonsson Helland (født 1816, død 1868) var en norsk felemaker fra Bø i Telemark, som etterhvert i sin karriere  spesialiserte seg mer og mer på bygging av hardingfeler og oppnådde ry som den fremste i faget. Helland var eldste sønn av Jon Erikson Helland. 
På midten av 1850-tallet oppnådde han nasjonal anerkjennelse og ble tildelt et statsstipend som satte ham i stand til å reise til København og arbeidet hos Enger & Søn. Da hadde han allerede nådd et kunstnerisk nivå som gjorde at oppholdet ble av begrenset verdi for ham.
I farens verksted  begynte han rundt 1830 å eksperimentere med nye felemodeller for å få fram en kraftigere tone, uten at det gikk ut over mykheten I klangen. Dette førte til et bredere instrument, med fyldigere linjer og lavere hvelving i topp og bunn, slik det er vanlig i dag.
Ingen annen norsk felebygger har hatt en slik dyptgripende innflytelse på utviklingen av hardingfelen som Erik Jonsson Helland.


== Se også ==
Felemakerslekten Helland


== Referanser ==


== Kilder ==
«Bø-Soga, 1 Kultursoga bind 1» (Bø Lokalhistorie).
«Bø-Soga, 2 Gards og ættesoge, bind 4» (Bø Lokalhistorie, gårds- og slektshisatorie).
Steinar Kyvik: «Soga om fela», Fonna 1946.
John Gunnarson Helland: «Felemakerslekten Helland». Privat, maskinskrevet fremstilling.
Olav Gunnarsson Helland, private brev.
Åsmund Nyhammer: «Hardingfele i fire slektledd». Artikkel, intervju i Bergens Arbeiderblad 5. oktober 1963
Asbjørn Storesund: «Bøherad, hardingfelas Cremona» i «Leik og Dans», 1988 p. 57-71, Halvard Kaasa, redaktør.
«Morgenbladet», Christiania, tordag 15. juli 1852
BJørn Aksdal:: Felemaker Erik Helland
Vistdalitt

Vistdalitt-gabbro, eller vistdalitt, er en variant av bergarten gabbro fra forekomsten i Vistdalen i Nesset i Møre og Romsdal. Vistdalitt-gabbro er det norske handelsnavnet på bergarten. I steinindustrien kalles den ofte bare for vistdalitt.
Vistdalitt-gabbro blir forholdsvis mørk når den blir polert og med grønne krystaller som gir steinen sitt særpreg. Den er grovkornet, dypgrønn og svart. Gabbro er vanlig mange steder i Norge, men finnes sjelden i store forekomster.
Den benyttes i dag til alle formål på grunn av sitt særpreg og sin styrke, men sjeldnere brukt som gravminner. Bekledningsstein, benkeplater, ovnsplater og fliser er de vanligste produktene. Den har blitt brukt mye i offentlige bygg som bekledningsstein på gulv, trapper, fasader og lignende. Henie-Onstad Kunstsenter på Høvikodden har vistalitt-gabbro i gulvene. Skulpturen «Trollstigenmonumentet» øverst i Trollstigen er laget av kunstneren Hagbart Solløs.


== Steinbrudd ==
I 1928, i Vistdal, fant Gunnar Opdal en større forekomst av amfibolitt ved Opdal. Geologer ble engasjert for analyse av forekomsten. Den viste seg å være drivverdig, og uttak av stein fra et steinbrudd startet i 1931. Amfibolitten fikk handelsnavnet vistdalitt og ble karakterisert som en gabbroforekomst. Dette er nok det mest kjente steinbruddet der norsk gabbro tas ut som steinblokker. Vistdalitten har en egenvekt på ca. 3216 kg pr. m³.
Selskapet Romsdal Steinindustri ble stiftet i 2004 og er registrert som aksjeselskap under bransjen «hogging og bearbeiding av monument- og bygningsstein».


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
www.romstein.net/ – Romsdal Steinindustri AS
Egoisme

Egoisme er en grunnleggende egenskap, og en etisk doktrine som hevder at det er riktig å handle på en slik måte at det tjener den som handler. Egoismens motpol er altruisme (selvoppofrelse), som hevder at det er riktig å handle på en slik måte at det tjener andre (samfunnet).
Av kjente filosofer som forfekter egoisme, kan nevnes Max Stirner, Ayn Rand og Aristoteles. Alle disse har imidlertid egne navn på sine etiske teorier; mens Rand snakker om rasjonell egoisme, bruker Aristoteles begrepet eudaimonisme.
I dagligtalen brukes gjerne egoisme som ensbetydende med hensynsløs og irrasjonell atferd, men de fleste egoistiske filosofer anser dette som en karikatur av egoisme. I dagligtalen vil eksempelvis en alkoholiker kunne hevdes å være egoist, fordi hans handlinger går ut over andre. Egoistiske filosofer vil til dette innvende at det ikke er i alkoholikerens interesse å være avhengig av alkohol, og at han følgelig ikke er egoist.
Egoisme er et narsisstisk og antisosialt personlighetstrekk.


== Se også ==
Objektivisme
Narsissisme, hovmod, griskhet
Individualisme, anarkoindividualisme, libertarianisme
Det egoistiske genet, Richard Dawkins' bok om hans egoistiske-gen-teori for å forklare evolusjon og naturlig seleksjon.
Egosentrisme, manglende evne til å se ting fra en annen synsvinkel enn sin egen
Altruisme

Altruisme er en etisk doktrine og filosofi som hevder at det er riktig å handle på en slik måte at det tjener en annen eller samfunnet som helhet. Altruismens motpol er egoisme, som hevder at det er riktig å handle på en slik måte at det tjener den som handler. Definisjonen til Store norske leksikon: «Moralsk innstilling som setter hensynet til andres vel foran den handlendes egennytte».
De fleste av verdens religioner har et altruistisk synspunkt som moralsk verdi.
Altruisme går ut på at man skal tjene andre til fortrengsel for seg selv. Dette er det etiske syn som er mest utbredt, praktisk talt alle tenkere etter filosofiens glansperiode i antikkens Hellas har forsvart holdninger som i større eller mindre grad kan sies å være altruistiske; det er kun noen få som har erklært at de ikke er altruister. Mange filosofer hevder at fullstendig altruisme ikke forekommer. Innen biologien finnes dyr som har altruistisk atferd, men vanligvis vises dette kun overfor egne barn eller nære slektninger. For eksempel utviser bier altruistisk oppførsel når de stikker for å beskytte bikuben.
Ordet altruisme ble først brukt av den franske filosofen Auguste Comte, men den grunnleggende idéen i altruismen er meget gammel.
Medlemmer av den internasjonale bevegelsen Effektiv Altruisme har som mål å hjelpe flest mulig andre, mest mulig. I Norge finnes det studentgrupper ved NTNU og UiO som er en del av bevegelsen.


== Se også ==
Veldedighet
Effektiv altruisme


== Litteratur ==
David Sloan Wilson Finnes altruisme? kultur, gener og andres velferd i serien Cappelens upopulære skrifter 2015


== Referanser ==
Eilev Jonsson Steintjønndalen

Eilev Jonsson Steintjønndalen (født 1821, død 1876) var en norsk felemaker fra Bø i Telemark, og var av den store slekten av felemakere, Helland. 
Eilev var bror til Erik Jonsson Helland og lærte kunsten bygge feler hjemme hos sin far og sin eldre bror. Omkring 1850 giftet han seg og flyttet til plassen Steintjønndalen under gården Nordigard Folkestad, et par kilometer unna – der hvor Bø Sommarland befinner seg i dag.
Han tok familienavn etter plassen, slik det var vanlig å gjøre, og startet sitt eget verksted for bygging av feler. Dette drev han helt fram til sin død i 1876. Mange er av den oppfatning at hans feler var finere laget og bedre feler enn broren, Erik Jonsson Hellands. Men hans feler var aldri så etterspurte. Kan hende årsaken til dette var at navnet Steintjønndalen ikke var blitt like kjent som Helland-navnet.


== Se også ==
Felemakerslekten Helland


== Kilder ==
«Bø-Soga, 1 Kultursoga bind 1» (Bø Lokalhistorie).
«Bø-Soga, 2 Gards og ættesoge, bind 4» (Bø Lokalhistorie, gårds- og slektshisatorie).
Steinar Kyvik: «Soga om fela» Fonna 1946.
John Gunnarson Helland: «Felemakerslekten Helland». Privat, maskinskrevet fremstilling.
Olav Gunnarsson Helland, private brev.
Åsmund Nyhammer: «Hardingfele i fire slektledd.» Artikkel, intervju i Bergens Arbeiderblad 5. oktober 1963
Asbjørn Storesund: «Bøherad, hardingfelas Cremona» i «Leik og Dans» 1988 p. 57-71, Halvard Kaasa, redaktør.
«Morgenbladet», Christiania, tordag 15. juli 1852


== Eksterne lenker ==
Felamakerslekten Helland
Eudaimonisme

Eudaimonisme er en etisk doktrine utviklet av den greske filosofen Aristoteles.
Ordet eudaimonisme har sitt opphav i de greske ordene εὐ («eu», god) og δαίμων («daimon», sjel), og oversettes som «indre potensial». Eudaimonismen som etikk innebærer at et individ bør leve på en slik måte at det realiserer seg selv og på den måten lever et lykkelig liv. Denne etikken kalles gjerne lykkeetikk.
Den amerikanske filosofen Ayn Rands etiske teorier er sterkt påvirket av eudaimonismens idealer.


== Referanser ==
Labradorsten

Labradorsten eller labrador er en gammel betegnelse  på bergarter med høyt innhold av labradoritt. Labradoritt som er feltspat i plagioklasserien, gikk også tidligere under navnet labrador. I dag klassifiseres labradorsten  stort sett som en variant av bergarten anortositt. Man trodde tidligere at larvikitt også var en labradorsten. Det viste seg senere at den egentlig bestod av alkalifeltspat med små lameller av plagioklas, og det var dette som skapte fargespillet som minnet om fargespillet i labradoritt. Larvikitt klassifiseres i dag som en  bergartsvariant av monzonitt, likevel er navnet labrador så innarbeidet at den ofte selges som det.


== Labradorisering ==

Uttrykket labradorisering kommer fra labradoritt, som er en feltspat i plagioklasserien består av 50-30% albitt og 50-70% anortitt der denne egenskapen er fremtredende. Fargespillet kommer av vekslende variasjoner med innholdet av kalsium og natrium. Fargespillet i larvikitten blir i enkelte tilfeller betegnet som labradoriserende, mens den mer korrekte betegnelsen er Schiller effekt. Denne Schiller effekten skyldes mikroskopiske lameller av plagioklas i alkalifeltspat som  gjør at lyset brytes i et blått fargespill.


== Bergarter som selges som labradorsten ==
Her er en liten oversikt over noen bergarter som selges som labradorsten. Larvikitt er ikke klassifisert som labradorsten, men den får bli med likevel.


=== Lys labrador ===

Lys labrador er egentlig lys larvikitt. Den brytes vest i Larvik, i Tveidalenområdet og litt inn Porsgrunn. Tveidalstypen har grå egenfarge og fargespillet er dominert av blått. Som handelsvare går den under navn som lys labrador, Blue Pearl, lys syenitt og lignende.


=== Mørk labrador ===

Mørk labrador er egentlig mørk larvikitt. Den brytes øst i Larvik, i Tjøllingområdet og inn mot grensa til Sandefjord. De vanligste variantene er Klåstad-typen og Bergan-typen. Som handelsvare går de under navn som mørk labrador, Bergan syenitt, Emerald Pearl eller mørk syenitt. Det største bruddet ligger på Klåstad. Den går fra å være mørk til å bli nesten sort.


=== Labrador Antique ===
Labrador Antique er et handelsnavn for en variant av bergarten anortositt, med et høyt innhold av labradoritt. Den tas ut i Sirevaåg, Rogaland av bedriften Granit 1893.


=== Blue Antique ===
Blue Antique er en annen labradorsten (anortositt), som tas ut ved Hellvik i Rogaland av bedriften Larvik Granite AS.


== Referanser ==
Bashar al-Assad

Bashar al-Assad (arabisk: بشار الأسد DIN: Baššār al-ʾAsad, født 11. september 1965) har vært Syrias president siden 2000, da han etterfulgte sin far, Hafez al-Assad.
Han er utdannet øyekirurg i Storbritannia, hvor han møtte sin kone Asma al-Akhras.
Han var ikke opprinnelig ment som president i Syria, men da storebroren hans Bassel al-Assad døde, måtte han trå til som leder. I begynnelsen sto han sterkt for reform, men med tiden minsket denne innsatsen som en konsekvens av at han ble motarbeidet av krefter i regjeringen.


== Se også ==
Borgerkrigen i Syria


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bashar al-Assad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gunleik Jonsson Helland

Gunleik «Gullik» Jonsson Helland (født 1828, død 1863) var en norsk felemaker fra Bø i Telemark, og var sønn av den første felemakeren på Helland. 
Gunleik (navnet ble skrevet på begge måter om hverandre) Helland arbeidet i flere år i farens verksted. Senere reiste han til Horten og ble maskinist i marinen. Han omkom i Nord-Atlanteren i 1863 da handelsskipet «D/S Rjukan» fra Bugges rederi i Bergen gikk ned sør av Island.


== Se også ==
Felemakerslekten Helland


== Kilder ==
«Bø-Soga, 1 Kultursoga bind 1» (Bø Lokalhistorie).
«Bø-Soga, 2 Gards og ættesoge, bind 4» (Bø Lokalhistorie, gårds- og slektshisatorie).
Steinar Kyvik: «Soga om fela» Fonna 1946.
John Gunnarson Helland: «Felemakerslekten Helland». Privat, maskinskrevet fremstilling.
Olav Gunnarsson Helland, private brev.
Åsmund Nyhammer: «Hardingfele i fire slektledd.» Artikkel, intervju i Bergens Arbeiderblad 5. oktober 1963
Asbjørn Storesund: «Bøherad, hardingfelas Cremona» i «Leik og Dans» 1988 p. 57-71, Halvard Kaasa, redaktør.
Morgenbladet, Christiania, tordag 15. juli 1852


== Eksterne lenker ==
Felamakerslekten Helland