jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Johan Nicolai Madvig

Johan Nicolai Madvig (født 7. august 1804 i Svaneke på Bornholm, død 12. desember 1886 i København), var en dansk klassisk filolog, professor ved Københavns Universitet og politiker.Han ble utdannet ved Københavns universitet, og utnevnt til professor i latinsk språk og litteratur 1829. I 1832 ble han universitetsbibliotekar.
Madvig var medlem av den Grundlovgivende Rigsforsamling i 1848-49. Han var kultusminister - kirke-og undervisningsminister fra 16. november 1848 til 7. desember 1851.Han var medlem av Folketinget 1849-53 og senere av Landstinget.
Etter å ha vært i regjeringen gikk han tilbake til sitt akademiske virke ved universitetet, hvor han også var rektor i flere perioder. Han viet sitt liv til studiet av og undervisning i latin og forbedring av latinskolene. Han arbeidet mye med Cicero, og revolusjonerte studiet av hans filosofiske skrifter ved en utgivelse av hans De finibus (1839). Hans mest kjente verk er antagelig de han skrev om latinsk grammatikk og gresk syntaks, spesielt hans latinske skolegrammatikk.
I 1874 begynte han å miste synet, og ble tvunget til å oppgi mye av sitt arbeid. Han fortsatte imidlertid å forelese, og ble valgt til rektor for sjette gang i 1879. 1880 frasa han seg professoratet, men fortsatte sitt arbeid om romersk lov. I dette verket inntat Madvig et strengt konservativt standpunkt og kritiserer Mommsens syn på Cæsars reformprogram. Hans siste verk var hans Livserindringer (utgitt 1887).


== Utmerkelser ==
Madvig ble ridder av Dannebrogordenen i 1840, kommandør i 1850,  fikk storkorset av Dannebrog i 1859 , mottok Dannebrogordenens hederstegn i 1871 og ble ridder av Elefantordenen i 1879.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Madvig i Nordisk Familjebok
William James Sidis

William James Sidis (født 1.  april 1898, død 17. juli 1944) var et amerikansk vidunderbarn og matematiker. Han blir av noen forskere regnet som tidenes største geni. På bakgrunn av hans angivelige IQ på rundt 250 blir det sagt at han var kapabel til å blant annet lese Homer på gresk som fireåring, og forelese på Harvard som 11-åring.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) William James Sidis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Klient (IKT)

En klient er et dataprogram som kjører lokalt hos brukeren og som kan kobles opp mot en tjener via et nettverk slik at tjeneren bidrar til funksjonaliteten.
En nettleser er et eksempel på en klient. Den kobler seg opp mot en HTTP- eller FTP-tjener og viser frem sidene, og kan i tillegg laste opp/ned filer. En mobiltelefon er et annet eksempel.
Autofellatio

Autofellatio er oral stimulering av ens egen penis som en form av onani. 
Få menneskelige hankjønn er både tilstrekkelig «velutstyrt» og fleksible til å utføre den påkrevede foroverbøyning. Kinsey fastslår at mindre enn 1% av menn klarer å suge eller slikke sin egen penis.
Autofellatio er kjent langt tilbake i historien. Arkeologer har funnet hieroglyffer og antikke malerier som forestiller menn som suger sin egen penis. Akademikeren David Lorton sier at mange historiske tekster viser til autofellatio i Egypts religiøse mytologi. Solguden Ra sies å ha skapt guden Shu og gudinnen Tefnut ved å suge seg selv og spytte sæden sin på jorden. Autofellatio ble åpenbart utført under religiøse ritualer til minne og ære av dette.
Nok en kontroversiell teori som stadig blir debattert av egyptologer hevder at Horus, sønn av guden Osiris, utførte autofellatio hver natt ettersom inntak av hans egen sæd holdt stjernene på plass, og på den måten ble kosmos opprettholdt. Selv om autofellatio kan ha spilt en normal rolle i egyptisk dagligliv har kunnskap i stor grad blitt holdt tilbake fra senere tiders publikum på grunn av temaets seinere tabuiserte karakter. Mange malerier som viste handlingen ble vandalisert i victoriatiden av denne grunn.


== Eksterne lenker ==
(en) Autofellatio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Intervju med autofellator Al Eingang
Glenn Scheper om Autofellatio
KHM

KHM kan sikte til:

Kulturhistorisk museum i Oslo
Landskoder for Kambodsja:
ISO 3166-1 afa-3-kode
IOK-landskode fra 1972 til 1976 (Kambodsja under OL)
Oluf Rygh

Oluf Rygh (født 5. september 1833 i Verdal, død 19. august 1899 under feltarbeid i Ulefoss i Holla (nå Nome) i Telemark) var arkeolog, stedsnavngransker og historiker. Han er blitt regnet som en av grunnleggerne av fagene arkeologi og stedsnavngranskning i Norge.Rygh var professor i historie ved Universitetet i Oslo mellom 1866 og 1875. Han var bestyrer av Universitetets Oldsaksamling fra 1862 og professor i nordisk arkeologi fra 1875 – den første professor i arkeologi ved noe skandinavisk universitet. Han ledet utgravningen av Tuneskipet i 1867. Hans verk Norske Oldsaker fra 1885 er kjent for sine detaljerte tresnitt og brukes av arkeologer den dag i dag som referanselitteratur.


== Norske Gaardnavne ==
I 1863 besluttet Stortinget at det skulle utarbeides en ny matrikkel for eiendommer i Norge. I forbindelse med trykkingen av matrikkelen, ble det foreslått at navneformene på gårdene skulle normaliseres. I 1878 ble Oluf Rygh oppnevnt som formann namnekommisjonen som skulle foreslå ny navneform sammen med Sophus Bugge og Johan Fritzner. i dansketiden hadde skrivemåten av gårdene blitt fordansket, med en skrivemåte som var svært ulik lokal uttale. Rygh gikk i gang med dette store arbeidet ved å lete opp navneformen i historiske kilder som sagaer, diplomer, jordebøker, skattemanntal og en rekke kilder fra 15- og 1600-tallet. Dessuten samlet han inn samtidens lokale muntlige uttale av stedsnavnene. Innsamlingen ble sluttført i 1886, men Rygh fortsatte bearbeidelsen av materialet for trykking. Rygh samlet inn 50 000 gårdsnavn og 20 000 bruksnavn. 
Rygh besøkte lærerskole og sesjoner hvor han møtte personer fra hele landet og noterte hvordan de uttalte gårdsnavn.Rygh ga det innsamlede materialet som 18-binds verket Norske Gaardnavne. Stortinget bevilget penger til utgivelse i 1896. Utgivelsen strakte seg fra 1897 til 1924, og ble ikke ferdigstilt før lenge etter Ryghs død. Ved Ryghs død hadde kun 3 1/2 bind blitt utgitt. Verket brukes fortsatt av etymologer, historikere og arkeologer som referansemateriale.
Oluf Rygh var bror av arkeologen Karl Ditlev Rygh og juristen Evald Rygh, som begge var høyrepolitikere. Søsteren Petra var gift med proprietær og ordfører i Verdal Martin Daniel Müller. Deres far var stortingsrepresentant Peder Strand Rygh.


== Bibliografi ==
Utvalg av viktigste publikasjoner:

1869 – Om den ældre Jernalder i Norge
1877 – Om den yngre Jernalder i Norge
1882 – Gamle bygdeborge i Norge
1885 – Norske Oldsaker
1897 – Norske Gaardnavne


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Søk i O. Rygh: Norske Gaardnavne
Digitaliserte bøker av Rygh hos Nasjonalbiblioteket.
Grace (album)

Grace fra 1994 er Jeff Buckleys første album og det eneste utgitt i hans levetid. Det regnes som en klassiker av musikkavisen Panorama.


== Eksterne lenker ==
(en) Grace på Discogs 
(en) Grace på MusicBrainz 
(en) Grace på Spotify 
(en) Grace på Last.fm 
(en) Grace på AllMusic
Fylkesvei 409

Fylkesvei 409 (Fv409) går mellom Longum og Pusnes på Tromøy i Arendal kommune.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Strekningen mellom Longum og Dyviktjern ble tatt i bruk 2019 som forbindelsesvei til Longumkrysset på den nye traséen på europavei 18.
2019 fikk Østre Tromøyvei betegnelsen fylkesvei 419.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Agder fylke ===

ArendalTromøyveien 

Skilsøveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv409
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 411

Fylkesvei 411 (Fv411) går mellom sentrum i Tvedestrand og Bossvik i Risør.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Agder fylke ===

TvedestrandSagesundveien 

Dypvågveien 

Lagveien 

RisørLagveien 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv411
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Nevrotransmitter

Nevrotransmittere, også kalt transmittersubstanser, er kjemiske forbindelser som overfører en nerveimpuls fra en nervecelle til en annen nervecelle i koblingen/synapsen mellom to nerveceller. Enzymer bygger opp nivået av transmittersubstans på den ene siden av synapsen. Når nerveimpulsen kommer kan substansen bli frigjort og går over til andre siden der den binder seg til en struktur som passer på den andre nervecellen. Denne strukturen kalles reseptor. Når reseptoren reagerer, starter det en ny nerveimpuls som sprer seg langs utløperne (axonene) av mottakende nervecelle (nevronet). Andre enzymer bryter ned transmittersubstansen.
Hvis neste celle er en muskelcelle, vil f.eks denne cellen trekke seg sammen. Hvis den neste cellen er en nervetråd, vil den sende impulsen videre. 


== Eksempler på nevrotransmitter ==
Serotonin
Dopamin
Noradrenalin
GABA
Glutamat
Acetylkolin
Dyrøya (Øksnes)

Dyrøya er ei øy i Øksnes kommune i Nordland med et areal på 6,5 km². Høyeste punkt på Dyrøya er Blåtinden på 562 moh.
Dyrøya er ei av flere øyer i Øksnes Vestbygd. Blant andre øyer i dette området er Nærøya og Tindsøya. Tidligere var det mye aktivitet på disse øyene, men i dag er det få fastboende igjen. I bilens tidsalder er det tungvint å bo på øyer uten veiforbindelse til «fastlandet».
Det største stedet på Dyrøya er fiskeværet Barkestad. Barkestad har lang tradisjon som fiskevær, og har fremdeles daglig hurtigbåtanløp.
Opprinnelsen til navnet på øya er usikker. Det kan bety ei øy der det finnes ville dyr (rein eller hjort), eller sikte til rike ressurser, at øya er verdifull (dyrebar).Antikvaren og arkeologen Olaus Martens Nicolaissen ble født på Dyrøya i 1846.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kuling.net: Den rike Balle (sagn)
Kuling.net: Sagnet om Ballura i Øksnes (av Anker Gustavsen, fra Håløygminne 2 1972)


=== De andre gårdene på Dyrøya ===
Kuling.net: Austringen
Kuling.net: Barkestad
Kuling.net: Bergsenga
Kuling.net: Brønnvågan
Kuling.net: Gudmundsvika
Barkestad

Barkestad er et fiskevær i Øksnes kommune i Nordland. Stedet ligger på Dyrøya i Øksnes Vestbygd.
Barkestad har god havn, og på 1900-tallet økte aktiviteten og folketallet på stedet. Stedet ble nesten som en landsby, med fiskemottak og slipp. Folketallet har sunket igjen, men slippen eksisterer fremdeles, og Barkestad er fremdeles et levende fiskevær.
Barkestad har daglig hurtigbåtanløp med forbindelse til de andre øyene i Øksnes Vestbygd og til Myre.


== Eksterne lenker ==
Kuling.net: Barkestad
Barkestad.no: Barkestad
Fylkesvei 364

Fylkesvei 364 (Fv364) går mellom Mæl i Tinn og Ormemyr i Notodden. Veiens lengde er 62,5 km.
Før veien langs vestida av Tinnsjå ble åpnet 1993 var veien del av riksvei 37.Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestfold og Telemark fylke ===

TinnGaustavegen 

Tinnsjøstrånde 

Atråvegen 

Austbygdevegen 

Heie 
Uppbygde 

Hovinvegen 

NotoddenHovinvegen 


== Galleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv364
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 352

Fylkesvei 352 (Fv352) går mellom Stathelle og Langesund i Bamble.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestfold og Telemark fylke ===

Bamble


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv352
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Den tyske keiserlige marine

Den tyske keiserlige marine (tysk: Kaiserliche Marine) ble etablert ved dannelsen av det forente Tyskland, og eksisterte mellom 1871 og 1919. Den prøyssiske marinen og Norddeutsche Bundesmarine var forløperne til den keiserlige marinen. Keiser Vilhelm II av Tyskland utvidet marinen og utløste et opprustningskappløp til sjøs mellom Tyskland og Storbritannia. Den tyske keiserlige marine var ubeseiret, men store deler av marinen ble destruert ved Scapa Flow, Orknøyene i 1919 av egne offiserer etter tapet ved vestfronten under første verdenskrig.
Hovedskipene i marinen hadde betegnelsen SMS for Seiner Majestät Schiff (Hans Majestets Skip).
Den keiserlige flåten ble etterfulgt av Den foreløpige riksmarinen, Riksmarinen, Kriegsmarine, Forbundsmarinen (i Vest-Tyskland), Volksmarine (i Øst-Tyskland, nedlagt i 1990), og siden 1990 Den tyske marine.


== Se også ==
Hochseeflotte


== Eksterne lenker ==
(en) Imperial German Navy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 357

Fylkesvei 357 (Fv357) går mellom Løveid og Haugenkrysset i Skien.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestfold og Telemark fylke ===

Skien


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv357
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Nærøya (Øksnes)

Nærøya er ei øy i Øksnes kommune i Nordland. Øya har et areal på ca. 4,7 km² og høyeste punkt er Ørntuva på 103 moh.
Nærøya er ei av flere øyer i Øksnes Vestbygd. Blant andre øyer i dette området er Dyrøya og Tindsøya. Tidligere var det mye aktivitet på disse øyene, men i dag er det få fastboende igjen.
De tre matrikkelgårdene på Nærøya er Nærøya, Finnvågan og Bakken.
Det viktigste stedet på Nærøya er Finnvågan (Finvåg). Stedet hadde internatskole i over 100 år fra 1868, og også kirke. På 1970-tallet ble stedet og øya fraflyttet, men siden har det kommet ny aktivitet. Skolen ble restaurert fra 1989, og i 1994 ble den tatt i bruk som gjestegård.
Det antas at navnet til Nærøya kommer av gudenavnet Njord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Finvag.no
Kuling.net: Finnvågan
Kuling.net: Bakken
Fylkesvei 311

Fylkesvei 311 (Fv311) går mellom Kjær i Horten og Mammutkrysset i Tønsberg.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestfold og Telemark fylke ===

Horten

TønsbergÅsgårdstrandsveien 


== Bilder ==

		
		


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv311
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 309

Fylkesvei 309 (Fv309) går mellom Teie og Årøysund på Nøtterøy i Færder kommune. Veiens lengde er 9,4 km.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestfold og Telemark fylke ===

Færder


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv309
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 314

Fylkesvei 314 (Fv314) går mellom Bakstvål i Tønsberg og Holmestrand. Veiens lengde er 10,3 km.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei. Veien ble påbegynt i 1929 og fullført i 1937.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestfold og Telemark fylke ===

TønsbergHoltungveien 

HolmestrandHoltungveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv314
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Mona Hofland

Mona Hofland Skjønberg (født 24. juni 1929, død 11. februar 2010) var en norsk skuespiller. Hofland var tidlig i sin karriere tilknyttet Studioteatret, og opptrådte siden ved en rekke av landets viktigste scener. Hun ble ansatt på Oslo Nye Teater i 1953, hvor hun blant annet i 1960 spilte Eliza Doolittle i My Fair Lady. 
Fra 1967 til pensjonsavgang i 1999 var hun ansatt ved Nationaltheatret, hvor hun medvirket i 50 produksjoner og hadde en rekke roller innenfor klassisk dramatikk. 
Hun hadde mange roller i norsk film, og spilte på 1990-tallet en sentral rolle som Nelly Frydenlund i Norges første såpeserie Familiesagaen De syv søstre. 
Hun huskes også for rollen som Sjuende Bergdatter i adventskalenderen Jul på Månetoppen som ble vist første gang på NRK i 2002. Repriser ble sendt i 2005 og i 2010.
Hofland ble gift med skuespiller Espen Skjønberg den 10. mai 1959. 


== Heder ==
I 2001 ble hun utnevnt til ridder av St. Olavs Orden. Hun mottok Radioteatrets Blå fugl (1988), Per Aabels ærespris (1994) og Gösta Ekmans ærespris. Hun var æresmedlem av Norsk Skuespillerforbund,


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mona Hofland på Internet Movie Database 
(no) Mona Hofland hos Sceneweb 
(sv) Mona Hofland i Svensk Filmdatabas 
(da) Mona Hofland på Filmdatabasen 
(da) Mona Hofland på danskfilmogtv.dk 
(fr) Mona Hofland på Allociné
Arne Lindtner Næss

Arne Lindtner Næss (født 19. desember 1944) er en norsk skuespiller, regissør, TV-produsent og manusforfatter. Han har hatt flere film- og tv-roller. Mest kjent er han kanskje som Frode Birkeland i TV-serien Familiesagaen De syv søstre på TV 2.
Lindtner Næss kommer fra en familie av skuespillere og scenekunstnere. Han er sønn av Randi Lindtner Næss, bror av skuespiller Berit Søder, og far til regissør og manusforfatter Peder Hamdahl Næss. Han er videre fetter til skuespiller Lasse Lindtner, nevø av skuespiller Lothar Lindtner, og svoger av Rolf Søder.


== Filmografi (Film og TV) ==


== Eksterne lenker ==
Arne Lindtner Næss hos Filmweb
(en) Arne Lindtner Næss på Internet Movie Database 
(no) Arne Lindtner Næss hos Nationaltheatret 
(no) Arne Lindtner Næss hos Sceneweb 
(sv) Arne Lindtner Næss i Svensk Filmdatabas 
(fr) Arne Lindtner Næss på Allociné 
(en) Arne Lindtner Næss på AllMovie 
(en) Arne Lindtner Næss hos The Movie Database
Simon Andersen

Simon Andersen (født 15. desember 1969 i Sandefjord) er en norsk skuespiller som kanskje er mest kjent fra rollen som karakteren Roy i den norske såpeserien Familiesagaen De syv søstre. Han er også kjent for å parodiere skuespillerinnen Wenche Foss. I «Det gode selskap» (2004) parodierte han i tillegg til Wenche Foss blant annet Liv Ullmann og Kurt Nilsen. 
Han har spilt i en rekke revyer og cabareter. Andersen startet i sin første cabaret på Den Stundesløse i Bergen: Deng, Divaen og Dukken. Han var konferansier for Vinnerkonferansen i Stavern i 2007 og 2008. Han har blant annet vært engasjert ved Riksteateret, ABC-teateret, Hordaland teater, TV2 og NRK. Han har drevet produksjonsselskapet «Hittebarna» sammen med Stig-Werner Moe.


== Eksterne lenker ==
(en) Simon Andersen på Internet Movie Database
Jon Eikemo

Jon Eikemo (født på Breistein 30. november 1939) er en norsk skuespiller. Han debuterte på scenen i 1961, og hans filmdebut var i 1968 med filmen De ukjentes marked. Han fikk Spellemannprisen 1979 i åpen klasse for albumet Leser Jakob Sande og Norsk kulturråds ærespris for 2007 på NOK 500 000. Han er med i Amanda fra Haugesund i 2011.
Eikemo har vært ansatt ved Det norske teatret siden 1978, og har tidligere vært å se på Oslo Nye Teater (1975–78), Den Nationale Scene (1972–75), Nationaltheatret (1968–72), Det norske teatret (1966–67), Fjernsynsteatret (1964–65) og Riksteatret (1961–63). 
Ved stortingsvalget 2009 stod Eikemo på 22.-plass på Senterpartiets valgliste i Oslo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jon Eikemo på Internet Movie Database 
(da) Jon Eikemo på Filmdatabasen 
(en) Jon Eikemo hos The Movie Database
Umberto Tozzi

Umberto Tozzi (født 4. mars 1952 i Torino) er en italiensk popartist og komponist.


== Diskografi ==
Donna amante mia (1976)
È nell'aria ... ti amo (1977)
Tu (1978)
Gloria (1979)
Tozzi (1980)
In concerto (1980 – Live)
Notte rosa (1981)
Eva (1982)
Hurrah (1984)
Minuti di un'eternità (1987 – Greatest hits)
Invisibile (1987)
The Royal Albert Hall (1988 – Live)
Gli altri siamo noi (1991)
Le mie canzoni (1991 – Greatest hits)
Equivocando (1994)
Il grido (1996)
Aria e cielo (1997)
Bagaglio a mano (1999 – Greatest hits)
Un'altra vita (2000)
The best of (2002 – Greatest hits)
Le parole (2005)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Umberto Tozzi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Umberto Tozzi på Internet Movie Database 
(en) Umberto Tozzi på AllMovie 
(en) Umberto Tozzi på Discogs 
(en) Umberto Tozzi på MusicBrainz 
(en) Umberto Tozzi på Songkick 
(en) Umberto Tozzi på Genius — sangtekster 
(en) Umberto Tozzi på AllMusic 
Umberto Tozzi på Twitter 
Umberto Tozzi på YouTube
Babyshambles

Babyshambles ble dannet i 2003 av den britiske rockeren Pete Doherty kort tid før han fikk sparken fra sitt tidligere band The Libertines. Med produsenten Mick Jones ga bandet ut det kritikerroste albumet Down In Albion i 2005. Musikken er en blanding av tidlig britisk punk-rock og moderne indie-rock. 
Doherty er en gjenganger i pressen på grunn av sine narkotikaproblemer og uberegnelighet, og Babyshambles har vært preget av avlyste og avbrutte konserter. Gemma Clarke, gruppens første trommeslager, sluttet etter en konsert der Doherty uteble og et skuffet publikum raserte lokalet. Dette var ikke den første episoden av denne typen, men det var ingen som hjalp henne med å redde trommesettet, noe hun så som et svik. Videre mente hun managementet ikke tok hensyn til Dohertys helsetilstand eller tok nok ansvar for hans narkotikamisbruk. 
Babyshambles hadde en litt spesiell opptredenen på Øyafestivalen i Oslo. Mens flere fans sto i Middelalderparken og ventet på bandet, satt Pete Doherty på Gardermoen i arrest for å ha tatt med seg heroin inn i landet. Konsertarrangørene betalte med glede boten på 8000 kroner slik at Doherty kunne komme inn i landet; de fortalte pressen at en liten skandale var det festivalen trengte for å få et litt tøffere image. Da Babyshambles omsider kom på, var Pete Doherty så syk at han kastet opp på scenen. Konserten ble imidlertid gjennomført uten videre problemer, noe som slett ikke alltid har vært tilfelle på Babyshambles konserter. Det var delte meninger mellom konsertanmelderne om hvorvidt Babyshambles innfridde de forventninger man hadde til et så kjent band, men PR-effekten var det ingenting å si på. Down In Albion har solgt godt i Norge og Pete Doherty er fortsatt populær.
Noen av bandets sanger finnes i såkalte «rough»-versjoner på nett. På to album fritt tilgjengelig (Untitled og Shaking and withdrawn Megamix) ble mange av Doherty-fans kjent med sangmaterialet som senere er blitt Babyshambles-låter.  
I 2006 sluttet gitarist Patrick Walden i bandet. Årsaken til dette er ukjent. Han ble erstattet av Michael Whitnall. 


== Medlemmer ==
Pete Doherty, vokal, gitar
Michael Whitnall, gitar
Drew McConnel, bass
Adam Ficek, trommer


=== Tidligere medlemmer ===
Patrick Walden, gitar
Gemma Clarke, trommer


== Diskografi ==


=== Album ===
Shotter's Nation (2007)
Down In Albion (2005)


=== EP ===
The Blinding (2006)


=== Singler ===
«Delivery» (2007)
«Fuck Forever» (2005)
«Albion» (2005)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Babyshambles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Babyshambles på Apple Music 
(en) Babyshambles på Discogs 
(en) Babyshambles på MusicBrainz 
(en) Babyshambles på SoundCloud 
(en) Babyshambles på Spotify 
(en) Babyshambles på Songkick 
(en) Babyshambles på Last.fm 
(en) Babyshambles på AllMusic