jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Alice Tegnér

Alice Charlotta Tegnér (født som Lisa Sandström 12. mars 1864 i Karlshamn i Sverige, død 26. mai 1943) var en svensk musikklærer, komponist og organist. 
Alice Tegnér laget en lang rekke klassiske barnesanger til egne og andres tekster, og regnes som Sveriges mest kjente kvinnelige tonesetter. Sangene ble utgitt i ni pedagogiske musikkhefter under serietittelen Sjung med oss, Mamma i perioden fra 1892 til 1934. Alice Tegnér skrev også kammermusikk, korverk og annet. Mange av sangene er oversatt til norsk, for eksempel Bæ, bæ, lille lam, Lasse, Lasse liten, Sov du vesle spire ung og Jeg vil bygge meg en gård.


== Barnesanger og viser (utvalg) ==
Betlehems stjärna eller Gläns över sjö och strand (melodi til et dikt av Viktor Rydberg)
Borgmästar Munthe
Bä, bä, vita lamm
Dansa min docka
Ekorrn satt i granen
Julbocken
Kring julgranen
Lasse liten (melodi til en tekst av Zacharias Topelius)
Majas visa
Mors lilla Olle
När lillan kom till jorden 
Sockerbagaren
Sov du lilla videung
Tre pepparkaksgubbar
Ute blåser sommarvind
Vart ska du gå min lilla flicka
Videvisan (melodi til en tekst av Zacharias Topelius)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alice Tegnér – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alice Tegnér på Internet Movie Database 
(en) Alice Tegnér på Discogs 
(en) Alice Tegnér på MusicBrainz 
(en) Alice Tegnér på Spotify 
Biografi (på svensk)
Om Tegnér-slekta (på svensk)
Øksenelvane kraftverk

Øksenelvane kraftverk er et  vannkraftverk i Bremanger kommune i Vestland.
Kraftverket utnytter fallet fra reguleringsmagasinet i Storevatnet til havnivå. Vannet er regulert mellom 390 og 342 moh. Bjørndalsvatnet reguleres også for kraftverket og reguleringshøyden er mellom 494 og 420 moh.
Lenger oppe i vassdraget ligger kraftverkene Dauremål kraftverk og Bjørndal kraftverk som utnytter vannveier som opprinnelig ble laget for å tilføre vann til Øksenelvane kraftverk.
Nedbørsområdet til kraftverket ligger ved og på Ålfotbreen.
Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon på 153 GWh, installert effekt er 28 MW fra to peltonturbiner.
Eier er Sogn og Fjordane Energi. Kraftverket er bygget i fjell. Det startet produksjonen med ett aggregat i 1953, og ble utvidet til to aggregater i 1955.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Sogn og Fjordane Energi
Shanxi

Shanxi (kinesisk: 山西; pinyin: Shānxī) er en provins nord i Folkerepublikken Kina. Den må ikke forveksles med sin vestlige naboprovins, som heter Shaanxi.
Det er på grunn av sin beliggenhet vest for Taihangfjellene at provinsen heter Shanxi (= «vest for fjellene»). Den administrative provinsforkortelse Jin (晋) går tilbake til oldtidsstaten Jin som lå i samme område. 


== Historie ==

Shanxi hører til den kinesiske kulturs vugge. Det tidlige Xia-dynastiet utviklet seg her. Særlig var den fruktbare delen av Shanxi del av dette kulturelle kjerneområdet. Arkeologiske funn i den nordligere del av provinsen belegger at det området kom inn under den kinesiske kulturkjerne under Zhou-dynastiet (1100-771 f.Kr.)
Det meste av Shanxi var del av riket Jin, men ved innledningen til de stridende staters tid i år 403 f.Kr. ble området delt mellom statene Han, Zhao og Wei. Etter Kinas samling under Qin Shihuangdi ble dette området en vedvarende bestanddel av Kina. Under Han-dynastiet begynte gruvedriften etter kull i området rundt Datong.
I 1556 ble også Shanxi rammet av det store jordskjelvet i Shaanxi. Senere kom den nordkinesiske hungersnød 1876–1879, som desimerte befolkningen kraftig og knekket den økonomisk.
I 1900 spredte bokseropprøret seg inn i Shanxi, og etter revolusjonen i 1911 ble provinsen kontrollert og gjenoppbygd av militærguvernøren Yan Xishan (Yen Hsi-shan). Fra 1937 til 1945 var Shanxi okkupert av  japanerne. Etter krigen kom Yan igjen til makt, men måtte gi seg da kommunistiske styrker kom til makt etter at Mao Zedong trakk seg ut av baseområdet rundt Yan'an i det nordlige Shaanxi. Yan flyktet i  1949 til Taiwan, der han ble statsminister.


== Administrative enheter ==
Shanxi er delt inn i 11 enheter på prefekturnivå, som alle er byprefekturer.

Disse 11 enhetene på prefekturnivå er inndelt i 119 enheter på fylkesnivå (23 distrikter, 11 byfylker og 85 fylker). Disse er igjen inndelt i 1386 enheter på kommunenivå (564 bykommuner, 634 kommuner og 188 subdistrikter).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Shanxi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 山西 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Grand Circuit Européen

Grand Circuit Européen er et internasjonalt serieløp innen trav, iscenesatt av Europaunionen (UET). 2009-utgaven omfatter 13 løp i syv land. Blant disse løpene er Oslo Grand Prix, Forus Open og Elitloppet på Solvalla. Den første utgaven fant sted i 1956 og ble vunnet av den franske hesten Gélinotte. Giesolo de Lou var første vallak til å vinne i 1999.


== 2009 ==
Grand Circuit Européen 2009 (13 løp):


== 2008 ==
Grand Circuit Européen 2008 (14 løp):


== 2007 ==
Grand Circuit Européen 2007 (14 løp):


== 2006 ==
Grand Circuit Européen 2006 (14 løp):


== Vinnere siden 1956 ==


== Referanser ==
Zacharias Topelius

Zacharias Topelius (også Zachris, født 14. januar 1818 på Kuddnäs Gård ved Nykarleby, død 12. mars 1898 i Björkudden i Sibbo) var en finlandssvensk forfatter, avismann og historiker. Han var professor i historie ved Helsingfors universitet. Gjennom en rekke dikt i romantisk stil, eventyrfortellinger, skolebøker, historiske spenningsromaner og sin pressevirksomhet ble Topelius svært viktig i finsk samfunns- og kulturliv. Han er blant annet kjent for Fältskärns berättelser (fem bind, 1853–67), som med patriotisk begeistring skildrer Finlands og Sveriges historie fra Gustav II Adolf til Gustav III. Han skrev også fortellinger for barn. 


== Bibliografi (i utvalg) ==


=== Barnebøker ===
Serien Läsning for barn i 8 bind (1865—96)


=== Romaner ===
To historiske romansykluser


=== Faglitteratur og essays ===
Naturens bok (1856)
Boken om vort land (1875)
Blad ur min tänkebok (1898)


=== Dramatikk ===
Regina von Emeritz (1854)Topelius Samlade skrifter utkom i fire serier 1899—1912.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Topelius, Zacharias i Christian Blangstrup, Salmonsens Konversationsleksikon (2. udgave, 1927)


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Zacharias Topelius – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Zacharias Topelius – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Zacharias Topelius på Internet Movie Database 
(no) Zacharias Topelius hos Sceneweb 
(en) Zacharias Topelius hos The Movie Database 
(no) Publikasjoner av Zacharias Topelius i BIBSYS 
(en) Zacharias Topelius på Discogs 
(en) Zacharias Topelius på MusicBrainz 
(en) Biografi
(fi) Biografi
(sv) Forfatterpresentasjon hos Projekt Runeberg
Guangxi

Guangxi (forenklet kinesisk: 广西, tradisjonell kinesisk: 廣 西, pinyin: Guǎngxī, også transkribert Kuang-hsi eller Kwangsi, fullt navn Den autonome region Guangxi Zhuang (广西壮族自治区, 廣西壯族自治區, Guǎngxī Zhuàngzú Zìzhìqū) er en autonom region i Folkerepublikken Kina. Før 1949 var den en provins. Kinesisk enkelttegnsforkortelse er 桂 for Gui.
Hovedstaden er Nanning. Før 1914 var Guilin hovedstad.


== Kystlinje ==
For det meste av sin historie hadde Guangxi ingen kystlinje. I 1952 ble en liten del av Guangdongs vestligste kyststripe gitt til Guangxi, som slik fikk adgang til havet. Dette ble reversert i 1955, men så justert tilbake på nytt i 1965.


== Historie ==
Allerede på det 3. århundre før vår tid betraktet det kinesiske Qin-dynastiet regionen som sitt, men uten å kunne utøve noen reell myndighet der. Fra før var regionen i det ikkekinesiske Nanyueriket, og de klarte å hevde seg. Etter hvert klarte etterfølgende kinesiske keiserdynastier å gjøre seg gjeldende og legge under seg området. 
Det var stadig oppstander i Guangxi, mange av dem svært voldsomme med store tap av menneskeliv. Det var her Taipingopprøret begynte (som Jintianopprøret), det som ble Kinas blodigste borgerkrig.
Etter keiserrikets fall og sentralmaktrens sammenbrudd var det krigsherrer som styrte. Den  såkalte Guangxiklikken under Lu Rongting sluttet seg snart til Kuomintang i naboprovinsen Guangdong. Andre krigsherrer som Li Zongren og en rekke yngre generaler hadde også sine områder, men underkastet seg i 1936 Kuminintangs regjering. 
Under annen verdenskrig okkuperte den japanske hær deler av provinsen. I 1945 tilfalt den atter Kuomintang, og i 1949 kom kommunistene til makt.


== Befolkning ==

Guangxi er hjem til mennesker fra 12 av de nasjonalgrupper som er anerkjent av Folkerepublikken Kina som egne folk. Regionen er et særlig området for zhuangfolket. Foruten dem har regionen folkegruppene han, yao, miao, dong, mulam, maonan, hui, gin, yi (folk), sui og gelao. Det er også vesentlig mindre grupper fra 25 andre folkegrupper.


== Administrative enheter ==
Guangxi er delt inn i 14 enheter på prefekturnivå, som alle er byprefekturer.

Disse 14 enhetene på prefekturnivå er inndelt i 109 enheter på fylkesnivå (34 distrikter, 7 byfylker, 56 fylker og 12 autonome fylker). Disse er igjen inndelt i 1232 enheter på kommunenivå (699 bykommuner, 369 kommuner, 58 etniske kommuner og 106 subdistrikter).


== Se også ==
Zhongnan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Guangxi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 广西 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Svelgen kraftverk

Svelgen kraftverk er et vannkraftverk i Svelgen i Bremanger kommune i Sogn og Fjordane.
Det består av 

Svelgen II kraftverk
Svelgen IV kraftverk.
Ningxia

Ningxia (kinesisk: 宁夏, pinyin: Níngxià) er en autonom region i Folkerepublikken Kina. Den har et areal på 66 400 km² og totalt 6 301 350 innbyggere (2010). 
Den kinesiske enkelttegnsforkortelsen er 宁 for Ning. Regionens hovedstad er Yinchuan. 
Området ligger i utkanten av et rikt kullfelt og har flere kullkraftverk.
Ningxia Hui er vennskapsregion med Sogn og Fjordane i Norge.
Ningxia er hovedområdet til den nasjonale minoritetsgruppen Hui-kinesere, som er muslimer. Hui-kinesere utgjør ca 9 millioner mennesker, spredt over flere regioner, men med sterk tilstedeværelse i Ningxia.


== Administrative enheter ==
Ningxia er delt inn i 5 enheter på prefekturnivå, som alle er byprefekturer.

Disse 5 enhetene er delt inn i 21 enheter på fylkesnivå (8 distrikter, 2 byfylker og 11 fylker).
Disse er igjen delt inn i 229 enheter på kommunenivå (94 bykommuner, 93 kommuner og 42 subdistrikter).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ningxia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 宁夏 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Jenter & Sånn

Jenter & Sånn er det andre albumet fra gruppen Di Derre. Albumet kom i 1994 først ut under tittelen Kvinner og Klær, men ble raskt trukket tilbake fra butikkhyllene etter at ukebladet Kvinner og Klær truet med rettssak. Nye opplag ble trykket, da med navnet Jenter & Sånn. Albumet ble bandets store gjennombrudd og solgte over 190 000 eksemplarer.
Albumet blir gjenutgitt som LP-plate 13. mai 2022 av platebutikken Big Dipper. Denne platen er i serien «Norske Albumklassikere på LP», et samarbeidsprosjekt mellom Big Dipper og Christer Falck.


== Sporliste ==
«Hvor er min kvinne?» (Jo Nesbø)
«Ba-ba-ba» (Jo Nesbø)
«Rumba med Gunn (1-2-3)» (Jo Nesbø)
«Stopp» (Jo Nesbø)
«Jakka mi» (Jo Nesbø)
«Kråka på taket» (Jo Nesbø)
«Bare en fyr jeg kjenner» (Jo Nesbø)
«Pen» (Jo Nesbø)
«Minibar» (Jo Nesbø)
«Jenter» (Jo Nesbø)
«Jeg kunne vært din kjole» (Jo Nesbø)
«Skal du bli med?» (Jo Nesbø)


== Medvirkende ==


=== Di Derre ===
Jo Nesbø - sang, gitarer, låtskriver
Knut Nesbø - gitarer, mandolin, kor
Magnus Larsen jr. - bass, cello, piano, kor
Sverre Beyer - trommer, perkusjon, kor


=== Øvrige medvirkende ===
Kai Robøle - produsent
Geir Sundstøl - gitarer, dobro, mandolin, munnspill, steelgitar
Tim Scott McConnell - gitarer, banjo
Lasse Hafreager - orgel, piano
Lars Jones - piano, kor
Espen Stenhammer - trommer, perkusjon
Horns for Hire - blåseinstrumenter
Kyrre Fritzner - kor
Tarjei van Ravens - kor
Hans Bjørn Holther - fiolin
Henriette Elnan - fiolin
Marit Lyngra - fiolin
Kenneth Moen - tekniker
Siv Nærø - foto


== Kilder ==
(en) Jenter & Sånn på Discogs


== Eksterne lenker ==
Jenter & Sånn
Dødsmåter

Dødsmåter er Odd W. Suréns fjerde roman, utkommet på Aschehoug i 2006.


== Handling ==
Fortellinga spenner over en ettermiddag og natt i forfatteren Jørgen M. Tolos liv. I løpet av disse timene skakes han av opplevelsen av å være den som henter et barn som er omkommet ved en ulykke opp fra elva og bringe det fram til folk. På et vis er han sjøl skyldig i ulykken, fordi han hele ettermiddagen har stått i vinduet og sett barnet oppholde seg på et farlig sted ved elva, har sett det klatre opp i et tre som henger ut over elva, men uten å kunne overvinne sine egne motforestillinger mot å gripe inn.
Synet av det utsatte barnet avføder jeg-personens minner om sin egen barndom og refleksjoner over sitt voksne liv. Det viser seg at han har vært et ensomt barn, og ensomheten er ikke blitt indre med åra. For noen år sia flytta han fra byen til et lite sted for å begynne et nytt liv på et småbruk, med salg av egenproduserte grønnsaker attåt sine skriveprosjekter. Imidlertid har han ikke greid å knytte noen kontakter på stedet; tvert imot føler han at alle mistenker og mistror han.
Den eneste han har hatt omgang med, er den kvinnelige bibliotekaren Reidun Foldnes, som også er innflytter. Ensomheten har inngitt han en sterk motvilje mot å åpne seg for andre mennesker, og det preger også forholdet til Reidun. Riktignok har han hatt sex med henne og overnatta der noen ganger, men det er nå en stund sia, og i ettertid innser han at hun ikke vet noe om han og han svært lite om henne. Det vil si – hun har fortalt en masse, men alt tyder på at det meste er fantasier.
Forfatterkarrieren har gått opp og ned; i de seinere åra har det vært en viss skrivetørke. Nå skriver han på et verk om dødsmåter – inspirert av den østerrikske forfatteren Ingeborg Bachmanns posthume verk Todesarten. Her vil han på essayistisk vis reflektere over noen kjente historiske personers merkelige og spektakulære død – fra Tycho Brahe til Ingeborg Bachmann.
Brått river han seg løs fra sine betraktninger og sin handlingslammelse, løper ut av huset i retning elva, der gutten er blitt sittende fast høyt oppe i treet. I det øyeblikket gutten får øye på den tililende redningsmannen, løfter han armen, mister grepet og faller gjennom trekrona og treffer murkanten med hodet. Når Jørgen kommer fram til folk med den døde gutten i armene, lar en person i mengden angsten og sorgen gå ut over han, går til angrep og skader ansiktet hans. Jørgen ber om å bli kjørt til Reidun. Hun pleier skadene hans, og gjør det klart at hun er glad i han og har savna han. Når Reidun har sovna, går han ut i natta for å tenke på hva som skal bli hans liv heretter. Etter å ha møtt en høyst virkelig død, kan han iallfall ikke skrive en bok som heter Dødsmåter. Slutten er åpen, men mye tyder på at han og Reidun vil kunne nærme seg hverandre og at ensomhetens tid er forbi.
Gym

Gym kan sikte til:

Gymnastikk
Gym (album) – det tredje albumet fra gruppen Di Derre
Kroppsøving – skolefag
Gymnasium – tidligere betegnelse på den videregående skolen (3. gym: Vg3)
Harrys Gym (album)

Harrys Gym er et musikkalbum med Harrys Gym, utgitt i 2008. Dette er gruppas debutalbum.


== Sporlsite ==
«Top of the Hill»
«Brother»
«Attic»
«Whisper»
«The Dharma Burns»
«Turn Away»
«The Escape»
«Someone New»
«Feathers»
«Sarah83»


== Eksterne lenker ==
(en) Harrys Gym (album) på Discogs 
(en) Harrys Gym (album) på MusicBrainz
Slå meg på! (Popmusikk)

Slå meg på! (Popmusikk) er det fjerde studioalbumet fra gruppen Di Derre. Albumet kom ut i 1998 og solgte rundt 50 000 eksemplarer.


== Sporliste ==
«Slå meg på» (Jo Nesbø)
«Hjertesabotør» (Jo Nesbø)
«14 kvinner» (Jo Nesbø)
«Blå himmel» (Jo Nesbø)
«Ostesufflé» (Jo Nesbø)
«Kom til Berlin» (Jo Nesbø)
«Kjærlighetens togtabell» (Jo Nesbø)
«Beate» (Jo Nesbø)
«Maria kommer hjem» (Jo Nesbø)
«Sjåfør» (Jo Nesbø)
«Punktum» (Jo Nesbø)


== Medvirkende ==


=== Di Derre ===
Jo Nesbø - sang, gitarer, låtskriver, perkusjon, kor
Knut Nesbø - gitarer, mandolin, kor
Magnus Larsen jr. - bass, cello, piano, kor
Espen Stenhammer - trommer, perkusjon, kor


=== Øvrige medvirkende ===
Kai Robøle - produsent
Bottolf Lødemel - keyboard
Tarjei van Ravens - bakgrunnvokal
Halvor Holter - bakgrunnvokal
Ivar Rødningen - artwork
Erik Fuglseth - fotograf
Erik Thallaug - fotograf
Union Design - cover


== Eksterne lenker ==
Slå meg på! (Popmusikk)
Plagioklas

Plagioklas er en gruppe feltspater, som er sammensatt av feltspatmineralene albitt (NaAlSi3O8) og anortitt (CaAl2Si2O8). Albitt og anortitt er silikatmineraler i likhet med de andre feltspatmineralene.


== Plagioklas-serien ==

Plagioklas er ikke navnet på et mineral, men en betegnelse på en serie sammensetninger mellom mineralene albitt og anortitt. Anortitt som er den ene hovedkomponenten inneholder kalsium (Ca). Jo mer kalsium plagioklas inneholder, jo mer basisk er den. Plagioklas utgjør sammen med alkalifeltspat de to hovedgruppene man finner i feltspatfamilien. Tabellen under viser de ulike feltspatene som finnes i plagioklas-serien og deres sammensetninger.


== Bruk ==
Plagioklas kan være bergartsdannende. Bergarten  anortositt inneholder 90-100% plagioklas og brytes som bygningsstein, til pukk for å lage lys asfalt og brukes som bestanddel i steinull. I Rogaland blir det tatt ut anortositt til disse formålene.


== Referanser ==


== Se også ==
Feltspat
Alkalifeltspat


== Eksterne lenker ==
(en) Plagioclase – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Webmineral
Wolfsbane

Wolfsbane er et britisk rock/heavy metal-band som ble grunnlagt i Tamworth, England. Vokalisten Blaze Bayley ble senere vokalist i Iron Maiden, før han i 2000 dannet sitt eget band, B L A Z E.
Etter et par gjenforeningskonserter i 2007 og 2009, ble de offisielt gjenforent i juni 2010.Wolfsbanes første album, Live Fast, Die Fast, ble produsert av Rick Rubin, og da deres andre album ble sluppet, All Hell's Breaking Loose... Down at Little Kathy Wilson's Place, var de support for Iron Maidens turné i Storbritannia.


== Medlemmer ==
Blaze Bayley – vokal
Jase Edwards – gitar
Jeff Hateley – bass
Steve «Danger» Ellett – slagverk


== Diskografi ==
1985 – Wolfsbane (demo)
1987 – Dancin' Dirty (demo)
1989 – Live Fast, Die Fast
1990 – All Hell's Breaking Loose... Down at Little Kathy Wilson's Place
1991 – Down Fall the Good Guys
1993 – Massive Noise Injection
1994 – Wolfsbane
2001 – Lifestyles of the Broke and Obscure
2012 – Wolfsbane Save the World


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wolfsbane på Discogs 
(en) Wolfsbane på MusicBrainz 
(en) Wolfsbane på Encyclopaedia Metallum 
(en) Wolfsbane på Spotify 
(en) Wolfsbane på Songkick 
(en) Wolfsbane på Last.fm 
(en) Wolfsbane på AllMusic
Fagforbund

Fagforbund er en betegnelse på en sammenslutning av fagforeninger. De fleste fagforbund organiserer lønnstakere innenfor en bestemt yrkesgruppe. Det enkelte fagforbundet er som oftest tilsluttet en hovedsammenslutning. Noen er det ikke og eksisterer som frittstående fagforbund innenfor sin bransje. Noen frittstående fagforbund har avtaler med en av hovedsammenslutningene vedrørende forhandlinger og i tariffspørsmål.
Begrepene «fagforbund» og «fagforening» blir ofte feilaktig brukt om hverandre. Generelt sett er forbund nasjonale og foreninger lokale.


== Hovedsammenslutning ==
I Norge er det for tiden fire hovedsammenslutninger:

Landsorganisasjonen i Norge (LO), etablert i 1899
Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS), etablert i 1977
Hovedorganisasjonen for universitets- og høyskoleutdannede (Unio), etablert i 2001
Akademikerne, etablert i 1997NITO er en egen organisasjon, men samarbeider med Akademikerne i tariff- og hovedavtalespørsmål.


== Historie ==
Den første organiseringen av norske arbeidstakere skjedde i fagforeninger innenfor enkelte yrkesgrupper. Arbeidstakerne i grafisk industri var tidligst ute. Det samme gjelder for organiseringen i fagforbund. Det første norske fagforbundet var Norsk Centralforening for Boktrykkere etablert i 1882. Senere fikk en hovedsammenslutningene, LO ble etablert i 1899 som en sammenslutning av fagforbund, og er den eldste hovedsammenslutningen i Norge.


== Medlemskap ==
Det enkelte medlem er vanligvis medlem en klubb på arbeidsplassen, eller direkte i fagforeningen som igjen er tilsluttet fagforbundet. Noen fagforbund aksepterer også direkte medlemskap. Det enkelte fagforbund velger om det ønsker å være tilknyttet en hovedsammenslutning. Flere fagforeninger og fagforbund kan være representert på samme arbeidsplass.


== Oppbygning ==
Forbundet ledes vanligvis av et landsstyre eller et representantskap og en politisk ledelse som velges på landsmøtet. Fagforbundene representerer sine medlemmer i tariffoppgjøret sentralt og/eller lokalt. Medlemskontingenten innkreves enten gjennom lønnstrekk eller giro av fagforbundet. Forbundet bygger også opp streikefond, tegner kollektive forsikringer og etablerer ulike avtaler på vegne av medlemmene som oftest knyttet til ulike rabatter. De større fagforeningene har faste ansatte. Nesten alle fagforbund har egne jurister som bistår medlemmene i juridiske spørsmål. Fagforeningene forvalter tariffavtalene inngått med arbeidsgiverorganisasjonene. 
De siste årene har flere fagforbund slått seg sammen til større enheter, noe Fellesforbundet og Fagforbundet er gode eksempler på.
De fleste fagforbund gir ut egne fagblader.
Nils Gullak Horvei

Nils Gullak Horvei (født 21. februar 1956 i Tromsø) er en norsk forfatter.
Horvei er utdannet cand.mag og vernepleier. Han har tidligere arbeidet som hodejeger innenfor kultur, media, samfunn og som nattevakt i en bolig for psykisk utviklingshemmede. Horvei drev også mikroforlaget Trolltekst. 
Han er gift med kommentator, forfatter og tidligere hodejeger Elin Ørjasæter.


== Bibliografi ==
Gutten på taket – roman, Cappelen (1990)
Kloppdorf og jeg – roman, Cappelen (1992)
Da vil du nok elske meg – noveller, Cappelen (1994)
Nærhetsrekorden – noveller, Tiden (1998)
Jeg vet om i morgen – roman, Tiden (2000)
Markarian – science fiction-roman, Tiden (2001)
Autolife – noveller, Tiden (2003)
Sølvpilene – roman, Tiden (2007)
Følg meg – roman, Cappelen Damm (2012)
Rive Rom på én dag – roman, Cappelen Damm (2018)
Agentsyndromet – roman, Cappelen Damm (2020)


== Eksterne lenker ==
Dagbladet om Nils Gullak Horvei
Nils Horvei på Fjordgaten