jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jurt

Jurt eller jurte er en betegnelsen på et telt av filt som tradisjonelt har blitt brukt av nomader i Sibir og i Sentral-Asia. Begrepet jurt brukes i enkelte sammenhenger også om bosted eller oppholdssted generelt.
Blant folkene som benytter jurter kan nevne tungusere og jakuter, og jurter forekommer også på Kamtsjatka, i Mongolia og i Turkestan. En jurt er som regel kjegleformet, reist opp av smale bjelker, utenpå stundom belagt med leire og gresstorv. På et frittstående arnested i midten av jurten vedlikeholdes en ild. Rundt veggene løper benker som også tjener som soveplasser. Ovenfor dem henges husgeråd og våpen.
Ordet jurt er kommet til norsk via russisk (юрта), men er opprinnelig et turkospråklig ord for bosted. På kasakisk heter jurt kiyiz üy (киіз үй; bokstavelig «filthjem») og på mongolsk ger (гэр). Afghaner og pakistaner kaller dem kherga, jirga eller ooee. På kirgisisk heter jurten bojzoj, bokstavelig «grått hus», på grunn av filttøyets farge.


== Historie ==
Jurter har vært en særegent trekke ved livet i Sentral-Asia i minst 3000 år. De første skriftlige beskrivelser av en jurt som bosted ble nedtegnet av historikeren Herodotos, som var virksom i antikkens Hellas mellom 484 og 424 f.Kr. Han beskrev jurtlignende telt som boligene til skyterne, et hestridende nomadisk folk nord for Svartehavet og i den sentralasiatiske region fra rundt 600 f.Kr. og til utpå 300-tallet e.Kr.


== Referanser ==


== Se også ==
Lavvo, tradisjonelt samisk telt
Tipi, tradisjonelt, konisk telt hos sletteindianerne i Nord-Amerika
Wigwam (wickiup), kuppelformet hytte hos indianere i Nord-Amerika
Hogan, tradisjonell jordhytte hos navahoer
Tsjum, tradisjonelt, konisk telt hos nenetsere i nordvestlige Russland
Jaranga, tradisjonelt telt hos visse nomadiske grupper i Sibir og nordlige Russland


== Eksterne lenker ==
(en) Yurts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Yurt – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Yurt Info - en visuell guide til å leve med jurt
Yurt Info - en omfattende ressurs for jurter og lignende strukturer
What is Mongolia Ger? (Mongolia Yurt)
Fiksativ

Fiksativ kommer av verbet fiksere som betyr å holde fast. Ordet brukes om kjemikalier som stopper og låser en ellers uønsket utvikling. De best kjente fiksativene er for fotografier og for tegninger hvor målet er å hindre at bildet viskes ut eller blir overfremkalt. 
I tegning er fiksativ bindemiddelet som holder grafitten, kullet eller krittet fast til papiret. Fra gammelt var det en løsning av 2 % skjellakk i alkohol og ble sprøytet på bildet ved hjelp av et blåsemunnstykke kalt fiksersprøyte. Skjellakk gulner litt, men langsomt. Tegnefiksativ fås i dag på sprayboks med en annen kjemisk sammensetning. Denne skal etter sigende gulne mindre.
Industrien bruker ellers fiksativer til å hindre at for eksempel lukt, smak eller utseende blir forandret eller forringet, vanligvis med andre benevnelser. Mange såkalte E-stoffer er fiksativer i forhold til mat og annet vi bruker eller omgir oss med.
Gunnar Andersen (skihopper)

Artikkelen omhandler skihopperen Gunnar Andersen (1909–1988). For andre personer med samme navn, se Gunnar Andersen.Gunnar Andersen (født 26. februar 1909, død 26. juni 1988) var en norsk skihopper.
Andersen ble verdensmester i Oslo i 1930.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gunnar Andersen – FIS (skihopping)
Teie skole

Teie skole er en barneskole i Færder kommune med klasser fra 1. til 7. trinn. Skolen ligger i utkanten av Teieskogen nord på Nøtterøy.
Skolen har ca. 460 elever, hvorav ca. 210 går på SFO. Det er ca. 65 ansatte på skolen. Rektor er Jan Kristian Johansen.
Den opprinnelige skolebygningen ble bygd i 1915. I august 2012 ble skolene Teie og Grindløkken slått sammen og flyttet inn i en ny bygning, på samme sted som Teigar ungdomsskole tidligere lå.


== Bilder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Conchobar mac Donnchada

Conchobar mac Donnchada var konge av Mide fra 803 og overkonge av Irland fra 819 til sin død i 833. Han tilhørte klanen Clann Cholmáin av det sørlige Ui Neill dynastiet, og var sønn av Donnchad Midi mac Domnaill (overkonge av Irland fra 766 til 797). Han var gift med Land, datteren av hans forgjenger som overkonge Áed Oirdnide mac Neill. Vi kjenner navnet på fire av hans sønner: Atrí, som ble kleriker i klosteret Armagh, Diarmait, Cathal, Eochócan og Cináed. Ingen av sønnene etterfulgte ham, verken som konge av Mide eller overkonge, men om Diarmait nevnes at han ble drept i 841 av Máel Sechnaill mac Maíl Ruanaid da han forsøkte å tilrive seg makten i Mide.
Første gang Conchobar nevnes i annalene er i 802. Etter at Muiredach mac Domnaill, konge av Mide, dør dette året gjør overkongen Áed et hærtog til Mide. Han deler Mide mellom Conchobar og hans bror Ailill. Dette var sannsynligvis et «splitt og hersk» grep fra Áeds side, med det formål at brødrene skulle rivalisere seg i mellom i stedet for å utfordre ham. Rivalisering ble det, men den ble kortvarig. Allerede i 803 står et slag mellom brødrene, og Ailill blir drept. Conchobar er fra nå av ubestridt leder for Clann Cholmaín.
Fem år etter utfordrer Conchobar Áeds overherredømme, og allierer seg med kongen av Connachta (Connacht). Han vinner et større slag, men får ikke selv overherredømme før Áeds død i 819.
Som overkonge ble Conchobar selv utfordret, og flere annaler omtaler ham som rí Érenn co fressabra – overkonge med motstand. Blant hans argeste utfordrere var Murchad mac Máele Dúin,som var en slektning av Áed, og Fedelmid mac Crimthainn, konge av Mumu (Munster).
Conchobar døde i 833, og ble gravlagt ved klosteret Clonard ved Clonard i grevskapet Meath.


== Referanser ==
Steve Hogarth

Steve Hogarth, i blant kalt bare H, (født 14. mai 1959) er en britisk sanger og musiker. Han er sanger i rockebandet Marillion, der han overtok i 1989, etter at tidligere sanger Fish forlot gruppa høsten 1988. Hogarth er også en habil keyboardist, og spiller også litt gitar ved behov.
Hogarth ble født i Kendal i Nord-England, og flyttet to år gammel sammen med familien til Doncaster, der han vokste opp. Rundt 1980 flyttet han til London, og fikk snart jobb som keyboardist (senere også delvis vokalist) i bandet Motion Pictures. Gruppa skiftet i 1981 navn til The Europeans. Fram til 1984 ga gruppa ut to studioalbum og ett konsertalbum, uten at de gjorde noen stor suksess.
I 1985 forlot Hogarth og gitarist Colin Woore The Europeans og dannet duoen How We Live. Duoen ga ut et album i 1987 – Dry Land. Heller ikke det albumet ble noen salgssuksess, og Hogarth begynte å vurdere framtida som sanger og musiker.
Høsten 1988 forlot sanger Fish gruppa Marillion, og gruppa så seg om etter en ny sanger. Steve Hogarth sendte gruppa en kassett, og etter et møte med gruppa ble han tilbudt jobben som deres nye sanger. Etter litt betenkningstid takket han ja til tilbudet, og ble offisielt medlem i Marillion 2. februar 1989.
Som vokalist i Marillion skriver Hogarth de fleste av gruppas tekster, fram til 1999 tidvis med hjelp og bidrag fra forfatteren John Helmer. Ved behov bidrar Hogarth også litt på keyboards og gitar, i tillegg til gruppas faste keyboardist og gitarist. Sin største salgssuksess så langt fikk han i 2004, da Marillion-singelen You're Gone nådde 7.-plass på den britiske singellista.I 1997 ga Steve Hogarth ut sitt første soloalbum – Ice Cream Genious. Senere har han også gitt ut et konsertalbum. En solokonsert ble filmet i 2006 og gitt ut på DVD i 2007.


== Diskografi ==


=== The Europeans ===
Vocabulary (1982)
Live (1984)
Recurring Dreams (1984)


=== How We Live ===
Dry Land (1987)


=== Marillion (studioalbum) ===

Seasons End (1989)
Holidays in Eden (1991)
Brave (1994)
Afraid of Sunlight (1995)
This Strange Engine (1997)
Radiation (1998)
marillion.com (1999)
Anoraknophobia (2001)
Marbles (2004)
Somewhere Else (2007)
Happiness is the Road (2008)


=== Soloalbum ===
Ice Cream Genious (1997)
Live Spirit: Live Body (2002)
h Natural (DVD) (2007)Steve Hogarth har også medvirket på flere andre album som keyboardist, vokalist og bakgrunnsvokalist.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Steve Hogarth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Steve Hogarth på Internet Movie Database 
(en) Steve Hogarth hos The Movie Database 
(en) Steve Hogarth på Discogs 
(en) Steve Hogarth på MusicBrainz 
(en) Steve Hogarth på Songkick 
Steve Hogarth på Marillions nettside
Østsemittiske språk

Østsemittiske språk er en av de to store undergruppene av semittiske språk. Den andre gruppa kalles vestsemittiske språk. Den østsemittiske gruppa består av to språk, akkadisk og eblaittisk, som begge ble snakka i Mesopotamia. Språka ble skrevet med kileskrift.
Kanaanittiske språk

Kanaanittiske språk er en undergruppe av semittiske språk. De ble snakka av folk i Kanaan-regionen, for eksempel kanaanere, hebreere, fønikere og filistere. Alle de kanaanittiiske språka forsvant som førstespråk i det første århundret e.Kr, men hebraisk levde videre som litterært og religiøst språk blant jøder, og ble gjenoppliva som talespråk på 1800-tallet av Eliezer Ben-Yehuda.
Sprite (drikk)

Sprite er en brus med sitron- og limesmak.
På slutten av 1950-tallet utviklet The Coca-Cola Company en leskedrikk med sitron- og limesmak. Da leskedrikken skulle døpes, kom man til å tenke på Sprite Boy, en liten gutt med sølvhår og et stort smil som dukket opp i reklamekampanjer for Coca-Cola på 1940-tallet. Sprite ble lansert i USA i 1961, og er i dag USAs fjerde største leskedrikk. 
Sprite kom til Norge i 1987 og er i dag Norges mest populære sitrusbrus. Sprite fås kjøpt på 0,5 liters plastflasker, 1,5 liters plastflasker og 0,33 liter på boks.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Sprite (drink) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
.44 Special

.44 Special er en patron for revolver utviklet av Smith & Wesson i 1905. Patronen kom først på markedet i 1908, da den nye revolvermodellen «Hand Ejector», også kalt «Triple Lock» ble lansert. Den ble opprinnelig ladet med svartkrutt, men kom snart med røksvakt krutt. .44 Special ble videreutviklet til .44 Magnum i 1956, og dermed havnet .44 Special i skyggen. Den kan brukes i alle våpen kamret for .44 Magnum, og er dermed en anvendelig patron når man ikke trenger ytelsen som .44 Magnum gir, og samtidig vil ha en behageligere rekyl.


== Se også ==
Liste over patrontyper


== Referanser ==
Bjørn Paulson

Bjørn Andreas Paulson (født 21. juni 1923 i Bergen, død 14. januar 2008 i Skien) var en norsk høydehopper. Han representerte  IL Skjalg. Under Sommer-OL i London i 1948 vant han sølv i finalen med et hopp på 1,95 meter bak John Winter som vant med 1,98.  Han ble den eneste nordmann som tok medalje innen friidrett i dette OL.  Han satte personlig rekord på 1,96 meter under NM i Trondheim i august 1948, da han vant sitt eneste norgesmesterskap.


== OL-medaljer ==
1948  London -  sølv i friidrett, høydehopp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bjørn Paulson – Olympics.com 
(en) Bjørn Paulson – Olympic.org 
(en) Bjørn Paulson – Olympedia 
(en) Bjørn Paulson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bjørn Paulson – World Athletics 
(en) Bjørn Paulson – Track and Field Statistics
Palermo Anno Uno

Palermo Anno Uno (Palermo År En) er en italiensk anti-mafia organisasjon som er basert i Palermo på Sicilia.  Den er en paraplyorganisasjon for forskjellige private organisasjoner som arbeider mot organisert kriminalitet.  Palermo Anno Uno ble grunnlagt etter de massive demonstrasjonene som fulgte etter mordet på Giovanni Falcone i mai 1992.
Palermo Anno Uno ble tildelt Raftoprisen for 1996.
Substrat (lingvistikk)

Et substrat betegner i lingvistikken både det språket som opprinnelig blir talt i et område når et annet språk kommer og fortrenger det gamle, og rester av det gamle språket i det nye. Et beslektet fenomen er superstrat, som betegner et nytt språk som trenger inn i et område, men etterhvert dør ut, og sporene etter det inntrengende språket i det opprinnelige.


== Eksempel på substratspråk ==
Et eksempel på substrat er det iberiske språket som ble talt på Den iberiske halvøy da Romerriket invaderte halvøya og latin ble offisielt språk. I de fleste europeisk land som hørte under Romerriket, taler man i dag romanske språk, som nedstammer fra latin. I italiensk heter «hund» cane og i fransk chien. Begge ordene kommer fra latin canis. Spansk er også et romansk språk, men det spanske ordet for hund, perro, er helt ubeslektet og kommer fra iberisk.
Et annet eksempel er samisk substrat i norsk og andre nordgermanske språk. Lange suffikser, trykkaksenten og tap av nesten alle prefikser, skiller nordgermansk fra de andre germanske språkene og minner om samisk og østersjøfinsk.Et tredje eksempel er de omtrent 550 ordstammene i samisk som har ukjent opprinnelse. De stammer antagelig fra et ellers ukjent paleolitisk-europeisk språk som samene talte før de skiftet språk til samisk, som tilhører den finsk-ugriske språkgruppen. Mange av disse ordene betegner naturfenomener som er vanlige i samiske områder, men uvanlige eller manglende i skogområdene der de finsk-ugriske språkene oppstod. Fuglenavn er gode eksempler: állat «snøspurv», biehkan «fjellvåk», bovttáš «lunde», bupmálas «havhest», giron «fjellrype» og guovssat «lavskrike».


== Referanser ==
Faryngaler

En faryngal konsonant uttales ved at tunga trykker mot svelget (farynx). På norsk realiseres ofte fonemet "h" som en ustemt faryngal frikativ eller approksimant, spesielt foran åpne vokaler, mens "h" i øvrige tilfelle ofte realiseres som en ren pustelyd (laryngal). Det internasjonale fonetiske alfabetet har to faryngale konsonanter: ħ og ʕ. Begge er oppført som frikativer, selv om ʕ vanligvis er en approksimant. Siden ingen språk har et skille mellom frikativ og approksimant når det gjelder faryngale lyder, gjør det ikke noe at dette tegnet står for to ulike lyder.
Double Disc Court frisbee

DDC (Double Disc Court) er et lagspill i frisbee. Spillet består av to lag, med to spillere på hvert lag, samt to disker. Utfordringen i spillet er samspillet og «timingen» mellom de to lagkameratene.


== Banen ==
DDC kan spilles utendørs og innendørs, med en bane etter målene på tegningen. 


== Regler ==
Formålet med spillet er å lage så mange poeng på motstanderne som mulig. Spillet starter ved at en spiller på hvert lag holder en disk hver. En spiller ned fra tallet tre, på null (telleren sier "kast" istedenfor "null") må begge spillerne kaste disken over til sin motstanders bane. Reglene er enkle.
1) Det er kun tillat for ett lag å holde en av diskene i hånden om gangen. Hvis den ene spilleren holder en disk, må denne spiller kaste sin disk før dens medspiller griper neste disk. 
2) Den som kaster disken må sørge for at disken flyter inn i motstanderens bane. Hvis disken (på noe tidspunkt) berører bakken utenfor motstandernes bane, er det poeng til motstanderne. 


=== Poeng ===
Poeng blir gitt etter følgende regler:
- Ett poeng pr. disk som lander i motstandernes bane, til motstanderne av det laget som har disken liggende i sin bane
- To poeng hvis motstanderne holder begge diskene samtidig, til motstanderne av det laget som holder diskene
- Ett poeng pr. disk som lander utenfor motstandernes bane, til motstanderne av det laget som kastet disken
(dette ble litt klønete skrevet, men jeg trur dere forstår)
Når en disk har truffet bakken, eller ett lag holder begge diskene samtidig, stopper spillet, og poeng deles ut. Deretter starter en ny omgang på samme måte som ved spillets start.


== Hvordan er spillet ==
Dette spillet krever stor koordinasjonsevne, samt dyktighet over disken. Her gjelder det å lure motstanderne med kombinasjoner av lange svevekast og raske kast mot bakken.
.44 Magnum

.44 Magnum er en revolverpatron, som også brukes i en del rifler. Den ble utviklet i 1950-åra ved å forlenge en .44 Special, og lade med kraftigere ladninger, noe som ga høyere trykk og høyere hastighet. .44 Special-ammunisjon kan brukes i våpen kamret for .44 Magnum, men ikke omvendt.


== Opprinnelse ==
.44 Magnum ble til ved eksperimentering med kraftigere ladninger i .44 Special. Ved å bruke tyngre kuler i høyere hastigheter enn fabrikkammunisjon fikk man bedre ytelse til bruk ved jakt. En av hjemmeladerne som holdt på med dette var Elmer Keith, som også var aktiv i forbindelse med utviklingen av .357 Magnum.
Keith overtalte Smith & Wesson og Remington Arms til å produsere en kommersielt tilgjengelig versjon av den nye høytrykkspatronen, samt kamre våpen for den. S&W var først ute med en prototype, Smith & Wesson Modell 29, men Sturm, Ruger var noen måneder tidligere på markedet med en .44 Magnum-versjon av sin Blackhawk-revolver. Direkte etterkommere etter disse modellene er fremdeles på markedet i dag, men det har også kommet mange andre våpen kamret for denne patronen. Det finnes også halvautomatiske pistoler som Desert Eagle i kaliberet. Det finnes kraftigere kalibre  på markedet i dag, men .44 Magnum er fremdeles et populært kaliber.


== Se også ==
Liste over patrontyper


== Referanser ==
Logogram

Et logogram, eller logograf, er et enkelt skrifttegn som representerer et ord eller et morfem (en enhet med betydning i et språk). Dette står i kontrast til andre skriftsystemer, for eksempel alfabeter og abjader, hvor hvert symbol (hver bokstav) først og fremst står for en lyd eller en kombinasjon av lyder.
Eksempler på skriftsystemer som bruker logogrammer er kinesisk og de egyptiske hieroglyfene.
Kullstift

Kullstift er et redskap for tegning samt for skissering før et maleri. Kullstift er biter av trekull som er spesielt innhentet og behandlet for å brukes til å lage tegninger med. Det er i vanlig bruk for skissering av motiv før en begynner på et maleri, og til skisser i stort format, gjerne kroki-studier. Tegninger som skal oppbevares over tid må behandles med fiksativ slik at kullet ikke blir smusset utover. Fiksativet binder kullpartiklene og gjør papiret litt sterkere.


== Framstilling ==
Stiftene lages av tynne eller halvtynne grener av løvtre som bøk, lind eller piletre, men også bambus, pakkes tett sammen i en lukket boks, som glødes buntvis i en lukket beholder til de er helt forkullet. Prosessen er parallell til kullmile (brukes i dag blant annet til framstilling av grillkull) og tjærebrenning, men gir et annet resultat. De selges i esker eller bunter der alle stiftene har ca. lik tykkelse. Hardheten i kullet varierer litt etter hvordan veksten har vært. For de som vil ha jevn sverting, lages stifter av finknust kull som er bundet sammen med gelatin, olje eller voks. Disse fåes også som blyanter og små blokker. Kullstavene blir så sortert etter tykkelse, og selges buntvis i spesialbutikker.
Det lages også blokker av pulverisert (fingranulert) kull som er tilsatt litt bindemiddel (gelatin eller gummi arabicum) og presset til barrer i forskjellig format. Granulering og mangel på sterke bindemidler gjør at svertingen blir svært jevn. Granulert kull kan også legges i voks eller olje, og settes inn som stift i kullblyant.
Der er i salg forskjellige holdere til stiften, slik at en ikke behøver å bli svart på fingrene. Kulltegning kan ofte foregå med at en gnir ut strekene for å gradere skygger, og hendene er gjerne i bruk til dette. Stiften legges også ofte med bredsiden mot arket for å få bredere streker.
Til fjerning eller demping av svertingen brukes knettgummi som er et slag formbart (plastisk) viskelær som kan løfte vekk kullstøv. 
Kullstiftene setter sverting også på steder de ikke skal, som for eksempel på hendene. Spesielle holdere blir derfor brukt av en del. Kullet blir da brukt som blyant, og settes av som streker. Ved bruk av flatsiden av kullstiften settes der av bredere streker, der trykket på stiften avgjør mengden av sverting. Man kan da både tegne og skyggelegge samtidig.
Ved bruk på papir med en ru overflate, knuses kullet i fine partikler og avsettes delvis på og i papiret. Det indre av treet er av ulik hardhet. Dette gir utslag ved at kullkornene blir av forskjellig størrelse, og streken blir ujevn. Tegningen får dermed et spontant og «friskt» preg. Er papiroverflaten for glatt, blir der knapt synlig strek.


== Historie ==
Å tegne ved hjelp av kull, er en gammel aktivitet, som går tilbake til førhistorisk tid. Kullet var en av bestanddelene i hulemaleriene vi kjenner fra blant annet Altamiragrotten. Strekene ble trolig forsterket med at kull ble knust og tilsatt vann eller dyrefett, slik at det ble grøtaktig og så smurt på med fingrene.


== Se også ==
Tegnekunst
Infiks

Et infiks er i lingvistikken et affiks som settes inn mellom fonemer i et morfem. Infikser er vanlige i semittiske språk, der ordstammer består av tre til fire konsonanter. Disse ordstammene bøyes så ved at vokalene endres, og av og til settes det inn ytterligere konsonanter mellom fonemene.
Urindoeuropeisk hadde en nasal infiks som ble brukt til å danne presens av noen verb. Et eksempel fra latin er presens vincō «jeg vinner» – perfektum vici «jeg vant».
Central Plaza

Central Plaza er en skyskraper som ligger i Hongkong, i distriktet Central. Den er 374 meter høy og har 78 etasjer. Bygget sto ferdig i februar 1992, og er har et areal på 7 230 m². På toppen av skyskraperen er det en slags pyramide, hvor det er en kirke som befinner seg høyere en noen annen kirke i verden inni en skyskraper. Central Plaza var den høyeste bygningen i Asia fra 1992 til 1996, da Shun Hing Square sto ferdig.


== Se også ==
Liste over skyskrapere


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Central Plaza, Hong Kong – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Central Plaza hos Emporis
Central Plaza hos SkyscraperPage
Stavelsesskrift

En stavelsesskrift (av og til også stavelsesalfabet) er et skriftsystem som består av symboler som representerer stavelser. Disse stavelsene settes sammen for å representere ord. Et symbol i en stavelsesskrift representerer vanligvis en konsonant fulgt av en vokal. I et ekte stavelsesalfabet fins det ingen systematisk grafisk likhet mellom fonetisk beslekta tegn. Det vil si at tegn for «ke», «ka» og «ko» ikke har noen likhet som indikerer den felles k-lyden.
Japansk bruker to stavelsesskrifter: hiragana og katakana. Andre språk med stavelsesskrift er amerikanske indianske språk som cherokesisk. Flere språk i det gamle Midtøsten brukte kileskrift, som er en stavelsesskrift med enkelte ikke-syllabiske innslag.


== Se også ==
Abugida, som også baserer seg på å skrive stavelser, men der det er et slektskap mellom stavelser som har samme grunnkonsonant.


== Eksterne lenker ==
Omniglot – syllabaries
John Helmer

John Helmer (født 1956) er en britisk låtskriver som har skrevet flere sangtekster for rockegruppa Marillion.
Helmer har en fortid som gitarist og sanger i punk-bandet The Piranhas, som hadde en singelhit i 1980 med sangen Tom Hark. Gruppa gikk i oppløsning etter kort tid, men sangen fikk nesten 20 år senere nytt liv da fans av flere engelske fotballklubber tok den i bruk som fotballsang.
Høsten 1988 lette gruppa Marillion etter en ny sanger og låtskriver, etter at sanger Fish hadde forlatt gruppa. Marillion regnet med at de ville finne en habil sanger, men de var usikre på om den de fant ville være i stand til å skrive gode sangtekster. Dermed satte plateselskapet deres, EMI, dem i kontakt med John Helmer. Marillion fant Steve Hogarth, som viste seg å være en dyktig låtskriver. Men gruppa valgte likevel å bruke tekster av John Helmer på flere album, i tillegg til Steve Hogarths egne tekster. Helmer bidro med tekster på album til og med marillion.com i 1999. Han skrev også de fleste av tekstene på albumet Marillion-gitarist Steve Rotherys sideprosjekt The Wishing Tree ga ut i 1996.
John Helmer debuterte som forfatter i 1999 med romanen Mother Tongue. Han bor med familien sin i Brighton, og jobber til daglig som markedsføringssjef i et internettselskap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Helmer på Discogs 
(en) John Helmer på MusicBrainz 
(en) John Helmer på MusicBrainz 
John Helmer på Marillions nettsted
The Mirror: Eighties hit is No.1 with soccer fans (15. oktober 1999)