jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Svinndal kirke

Svinndal kirke er en langkirke i nygotikk / sveitserstil fra 1856 i Våler kommune, Viken fylke. Selve kirken er laftet, mens tårnet er i bindingsverk. Den tilhører Den norske kirke og hører til Vestre Borgesyssel prosti i Borg bispedømme.
Kirken avløste en kirke som brant i 1854. Den lå på den andre siden av fylkesvei 115, der det fremdeles er kirkegård, mens området rundt selve kirken er parkmessig behandlet. Nordvest for kirken står et bårehus.
Adkomst til stedet er via fylkesvei 115 og fylkesvei 282.


== Litteratur ==
Pettersen, Tore Steinar (2008). Kirker i Østfold, Borg bispedømme. Fredrikstad: Tindlund Forlag. s. 90-93. ISBN 978-82-92923-09-2. 


== Eksterne lenker ==
Norges kirker: Svinndal kirke
(no) «Svinndal kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. /Kirkebyggdatabasen
«Svinndal kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Begna bru

Begna bru eller «Begnabrua» som den gjerne kalles av ringerikingene, er ei 216 meter lang jernbanebru  av stein som løper over Ådalselva (nedre del av Begna) mellom Hønefoss stasjon og Blyberghaugen i Hønefoss, rett på oversiden av Hønefossen. Brua sto ferdig til åpningen av Bergensbanen i 1909, men er i dag en del av Roa–Hønefosslinjen.
Brua ble vedtatt bygget i 1898, samtidig med at det ble besluttet at Bergensbanen skulle gå om Hønefoss. Arbeidene med å sett opp brua kom i gang utpå høstparten i 1907 og den sto ferdig til åpningen av Bergensbanen to år senere. Brua har ti hvelv, åtte på 21,2 meter hver, ett på 19 meter og ett på 10,7 meter der veien gikk (før Arnemannsveien ble åpnet).
Etterhvert som biltrafikken økte og bilene ble større, ble gamleveien under det minste bruspennet for liten. Spennet har en maksimal høyde på 3,5 meter ved sentrisk kjøring, men for tungtransporten var ikke dette lenger nok. Det ble derfor bygget en ny og større vei langs bredden av elva, som tok i bruk det første av de store bruspennene. Gamleveien er imidlertid fortsatt i bruk lokalt.
Begna bru var i sin tid Norges lengste steinbru. Den vakre brua ble etter årtusenskiftet kåret til «århundrets byggverk» (1900-tallet) på Ringerike.


== Se også ==
Hønefoss stasjon
Roa–Hønefosslinjen


== Fotogalleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==
Winds Hot & Cool

Winds Hot & Cool (etablert 1982 i Oslo, nedlagt 1985) var en norsk jazzoktett, bestående av
initiativtaker Brinck Johnsen saksofon, samt
Elin Rosseland vokal,
Rune Nicolaysen saksofon,
Ditlef Eckhoff trompet,
Christian Reim/Ola Calmeyer piano,
Tom Olstad/Ole Jacob Hansen trommer.
Den var opprinnelig kalt Brinck Johnsen oktett.


== Utgivelser ==
Nostalgia up to date (Hot Club Records, 1984).


== Eksterne lenker ==
(en) Winds Hot & Cool på Discogs
Ivesdal kirke

Ivesdal kirke (før 2021: Ivesdal kapell) er en langkirke fra 1876 i Bjerkreim kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er i tre og har 210 plasser.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lars Apeland, red. (1985). Bjerkreim kyrkje 150 år 1985. Bjerkreim sokneråd. s. 19–20. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Ivesdal kapell». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 440. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Ivesdal kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Ivesdal kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Ørsdalen kapell

Ørsdalen kapell var en kirke fra 1978 i Bjerkreim kommune, Rogaland fylke.
Kirken hadde 40 plasser og ble brukt som skole, forsamlingslokale og kapell fra midten av 70-tallet.Kirken brant ned 1. mars 2020.


== Gravplass ==
Det er ikke kirkegård ved kapellet, men Ørsdalen gravplass er noen hundre meter lenger nordøst.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Ørsdalen kapell». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 440. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
Ørsdalen kapell hos Bjerkreim kirkelige fellesråd
Bokn kirke

Bokn kirke (Bokn kyrkje) er en langkirke fra 1847 i Bokn kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er i tømmer og har 300 plasser.


== Eksterne lenker ==
(no) «Bokn kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Bokn kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Four Roosters

Four Roosters (etablert 1981, nedlagt 1984) var en svensk-norsk blues-gruppe, bestående av Knut Reiersrud gitar, Sven Zetterberg vokal og munnspill, Carsten Loly trommer, samt Bertil Petterson bass. Senere tilkom norske Jan Erik Salater/Jørun Bøgeberg bass, Sigurd Køhn saksofon og Torbjørn Sunde trombone.  Gruppen ga ut Rooster Blues (produsert av Jon Larsen, Hot Club Records, innspilt i november 1982). Platen ble meget populær, og for nær alle, en brå karrierestart. Den norske vokalisten Kristin Berglund og organisten Per Notini medvirket også. Musikken ble også utgitt i England på (Red Lightning, 1988).  
Gruppen ble etter oppløsning (1984), i hovedsak videreført i nonetetten Heavy Gentlemen (1984–88), med Bøgeberg/Køhn/Sunde/Loly/Reiersrud pluss Paolo Vinaccia perkusjon, Bendik Hofseth saksofon, Geir Wentzel piano, Ivar Vereide gitar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Four Roosters på Discogs 
(en) Four Roosters på MusicBrainz
Bakkebø kirke

Bakkebø kirke er en korskirke fra 1960 i Eigersund kommune, Rogaland fylke. Bygget ble tegnet av arkitektene Arnstein Arneberg og Olav S. Platou, og kirken ble innviet 29. mai 1960. Den har 400 sitteplasser. Byggverket er i betong.
Bakkebø kirke ble bygget som en del av den nå nedlagte Bakkebø sentralinstitusjon for psykisk utviklingshemmede. Etter HVPU-reformen ble den overført til kommunen og brukes til en månedlig gudstjeneste samt konfirmasjonsundervisning.Altertavlen er utformet av Arneberg, skåret av Sven Valevatn og malt av Anders Ragnvald Andersen. Den har fire nisjer med evangelistfigurer og i midten et bilde malt av Harald Kihle.Orgelet er bygget av Jehmlich Orgelbau i 1974, og de to klokkene er støpt av Olsen Nauen Klokkestøperi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkel på Dalane Folkemuseums temasider om Bakkebø
Eigersund kyrkjelege fellesråd – Bakkebø kirke
(no) «Bakkebø kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Bakkebø kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Egersund – Uoffisiell hjemmeside – litt om Bakkebø
Eigerøy kirke

Eigerøy kirke er en arbeidskirke fra 1998 i Eigersund kommune, Rogaland fylke.
Bygget har en fortid som havnelager i Stavanger frem til 1980. Det ble ombygd og innviet som kirke 30. august 1998.


== Eksterne lenker ==
Kirkens nettsted
Eigersund kirkelige fellesråd
Purnatsj

Purnatsj (russisk: Пурнач) er en sideelv til elva Ponoj på Kolahalvøya i Russland. Purnatsj ligger sør for hovedelva og løper parallelt med denne helt til elvene løper sammen, ca. 50 km fra Ponojs utløp i Kvitsjøen.


== Referanser ==
Helleland kirke

Helleland kirke er en langkirke fra 1832 på Helleland i Eigersund kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er i tre og har 500 plasser. Den var hovedkirke i Helleland prestegjeld inntil 1988, men fra 1988 er den som kirke under Eigersund fellesråd en av flere soknekirker i Dalane prosti. Det har stått kirke på Helleland siden middelalderen.


== Inventar ==
I begynnelsen ble det brukt et enkelt trekors istedenfor altertavle. I 1905 fikk kirken i gave en altertavle malt av sokneprest Thorvald Egidius Isaachsen. Tavlen fikk ny omramming i 1932, da kirken ble restaurert og fikk ny prekestol snekret av Nils Møgedal. Kirken har fått overført dåpsfatet og en rekke andre inventargjenstander fra gamlekirken.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) «Helleland kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Helleland menighet
Alf Henry Rasmussen (1993). «Helleland kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 438. ISBN 82-75-27022-7. 
«Helleland kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Eigersund kirkelige fellesråd – Helleland kirke
Barbette

Barbette [-bet'] (fr.: etter artilleristenes skytshelgen, den hellige Sankta Barbara). En foreldet og utsatt form for oppstilling av tyngre skyts. På land oppstilles kanonaffutasjen på en dreieskive bak et lavt brystvern. Bla. brukt på Torgauten fort. På skip betegnet «barbette» et lavt pansertårn uten tak. Kanonen skyter over brystvernet eller kanten av panseret. Kanonen på Hauk-klassen motortorpedobåter er et nyere eksempel på en barbettemontert kanon på et fartøy. 
Betegnelsen benyttes fortsatt i en litt annen betydning. Hovedtårnene på større fartøyer som «Bismarck» er plassert en rund, tønneformet, pansret «sjakt» i fartøyet. Tårnet hviler på en kulelagerkrans på kanten av barbetten og siderettes langs en tannkrans. Slike tårn har en omfattende underbygning helt ned til magasinene i bunnen av fartøyet. Alt dreier med tårnet. Tårnet er ikke festet til skroget, det står kun i kraft av sin egen vekt. Derved vil tårnet falle av dersom fartøyet kantrer, noe som skjedde med «Bismarck» der en ser skisser av vraket med gapende barbetter etter tårnene Anton og Bruno fra da dr. Robert Ballard gjenfant «Bismarck».
Fogn kirke

Fogn kirke (Fogn kyrkje) er en arbeidskirke fra 1991 i Finnøy kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er i tre og har 190 plasser.
Det er kirkegård like øst for kirken.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Fogn kyrkje». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 426. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Fogn kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Fogn kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Menighetens egen nettside
Stavanger kirkelige fellesråd
Fylkesvei 7088

Fylkesvei 7088 (Fv7088) går mellom Lødding og Rørvik i Nærøysund kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 502 (Nord-Trøndelag).


== Kommuner og knutepunkter ==

 NærøysundNordveien 

Hansvikvegen 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7088
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 7094

Fylkesvei 7094 (Fv7094) går mellom Valøya og Lyngsnes i Nærøysund kommune. En ferjeforbindelse til øya Borgan er del av fylkesveien.Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 509 (Nord-Trøndelag).


== Kommuner og knutepunkter ==

 NærøysundValøyveien 

Ramstadlandveien 

Lyngsnesveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7094
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Bo Kaspers Orkester

Bo Kaspers Orkester er et svensk jazz-/rockeband som ble dannet i 1991 bestående av Bo Kasper Sundström (vokal og gitar), Fredrik Dahl (trommer), Michael Malmgren (bass), Mats Schubert (tangenter og gitar). Gitaristen Lars Halapi var medlem i gruppen fra 1991 til 1996.
Bo Kaspers har til sammen solgt over én million CD-er på verdensbasis.


== Diskografi ==


=== Album ===
Söndag i sängen (1993)
På hotell (1994)
Amerika (1996)
I centrum (1998)
Hittills, samling (2000)
Kaos (2001)
Vilka tror vi att vi är (2003)
Sto-Gbg, live-DVD (2004)
Hund (2006)
8 (2008)
Samling (2009)
New Orleans (2010)
Du borde tycka om mig (2012)
Redo att gå sönder (2015)
23:55 (2019)


=== Singler ===


==== Fra «Söndag i sängen» ====
Det går en man omkring i mina skor (1992)
Söndag i sängen (1992)
Köpenhamn (1993)
Ni bad om det (1994)


==== Fra «På hotell» ====
Mindre smakar mer (1994)
Puss (1994)
Hon är så söt (1994)
Ingenting alls (1995)


==== Fra «Amerika» ====
Amerika (1996)
Ett & noll (1996)
Vi kommer aldrig att dö (1997)


==== Fra «I centrum» ====
Önska dig en stilla natt (1997)
Undantag (1998)
Svårt att säga nej (1999)
Semester (1999)
Allt ljus på mig (1999)


==== Fra «Kaos» ====
Ett fullkomligt kaos (2001)
Människor som ingen vill se (2002)


==== Fra «Vilka tror vi att vi är» ====
Långsamt (2003)
Dansa på min grav (2003)


==== Fra «Hund» ====
I samma bil (2006)
En Man Du Tyckte Om (2007)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bo Kaspers orkester – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bo Kaspers Orkester på Internet Movie Database 
(en) Bo Kaspers Orkester på Apple Music 
(en) Bo Kaspers Orkester på Discogs 
(en) Bo Kaspers Orkester på MusicBrainz 
(en) Bo Kaspers Orkester på SoundCloud 
(en) Bo Kaspers Orkester på Spotify 
(en) Bo Kaspers Orkester på Songkick 
(en) Bo Kaspers Orkester på Last.fm 
(no) Bo Kaspers Orkester på Rockipedia 
(en) Bo Kaspers Orkester på Genius — sangtekster 
(en) Bo Kaspers Orkester på AllMusic
Hesby kirke

Hesby kirke (Hesby kyrkje) er en langkirke fra midten av 1200-tallet i Stavanger kommune, Rogaland fylke. Den står på vestsiden av Finnøy og har navnet etter gården Hesby som var eid av en mektig stormannsætt på 1200-tallet. Antakelig var det denne ætten som bygde kirken.
Middelalderkirken er bygget i stein, med metertykke vegger og har 230 plasser, og et gammelt navn på kirken er Skudegierd som var
navnet på prestegården.


== Bygningen ==
Det er ikke fastlagt nøyaktig når kirken ble bygget, men en antar at det kan ha vært rundt 1250. Den er nevnt i et dokument i Diplomatarium Norvegicum fra 1309.Vinduene i kor og skip har gotiske buer, men buedelen virker påskjøtet og det er sannsynlig at vinduene opprinnelig har vært rektangulære. Bindesteinene på kirkens vestvegg viser at den opprinnelig har hatt tårn. Portalen var opprinnelig i sør, men ble i 1871 flyttet til det nybygde våpenhuset i vest.
Ved en omfattende restaurering i 1959–1960 under ledelse av arkitekt Valdemar Scheel Hansteen, fikk kirken sakristi, nye benker og alterring, elektrisk oppvarming og nye lysekroner.


== Litteratur ==
Ekroll, Øystein; Med kleber og kalk, Norsk steinbygging i mellomalderen 1050-1550, Oslo 1997, ISBN 82-521-4754-2
Thomsen Hanne(red); Rogaland, Stavanger 2003


== Eksterne lenker ==

Bilder Kunsthistorie.com
Fornminner.no Hesby kirke
Erik Rørtveit: I spenningsfeltet mellom statskyrkje og lekmannsrørsle på Finnøy frå 1905 til 1914 
(no) «Hesby kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Hesby kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Menighetens egen nettside
Stavanger kirkelige fellesråd
Jørstad kirke

Jørstad kirke (Jørstad kyrkje) er en langkirke fra 1928 (vigslet til kapell 14.10.1928) på Ombo i Stavanger kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er i tre og har 150 plasser. Kirka er bygd i "ny-klassisistisk" stil, med nær kvadratisk grunnplan og kortilbygg i aust. Utvendig har kirka kvitmåla stående panel. Etter maling høsten 1994 har kirka fått et interiør i blåtoner.
Jørstad kirke er en del av Sjernarøy sokn. Her er gudstjenester om lag en gang i måneden.
Det er gravplass sør for kirken og på den andre siden av fylkesvei 622.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Jørstad kyrkje». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 426. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
«Jørstad kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Stavanger kirkelige fellesråd
Menighetens egen nettside
Meieri

Et meieri foredler melk fra melkekyr, og i noen tilfeller også fra geit, hest og andre pattedyr, til konsummelk, ost og andre melkeprodukter. Meieriene produserer således en rekke ulike typer melk- og osteprodukter.
De første meierilignende bedriftene i Norge ble gjerne kalt ysterier. Industrien som sådan kom til Norge via Danmark og Sverige, men må kunne sies å ha oppstått i Sveits. Dette reflekteres også i både produktnavn og yrkestitler innen meierivirksomheten.


== Det første meieriet ==
Det første meieriet som ble etablert i Norge var Rausjødalen Meieri (senere kalt Rausjødalen Setermeieri), som ble etablert av omkring 30 bønder fra Tolga og Os den 26. og 27. august i 1856. Meieriet i Rausjødalen lå et par mil sør for Tolga sentrum og var bare i drift i sommerhalvåret. Meieriet, som ble drevet etter sveitsiske prinsipper og var et setermeieri, hadde felles beite og fjøs, med plass til 100 melkekyr. 
Noen herregårds-meierier hadde riktignok eksistert tidligere, men har ikke hatt noen betydning for meieribrukets utvikling i Norge. 
Bestyreren i Rausjødalen het Caspar Hiestand (1816–1885) og var sveiser av yrke og sveitser av nasjonalitet. Hiestand, som i en tid også hadde med seg sønnene Jacob Kaspar (1847–1893) og Theodor (1849–1911), sluttet på vårparten i 1858.
Størsteparten av produksjonen utgjorde sveitserost. Meieriet var kun i drift fra 1856-1857, men driften fikk stor betydning for den videre meierivirksomheten i hele landet. Selskapet for Norges Vel sto bak prosjektet økonomisk.


== Bymeieriene ==
Det første bymeieriet i Norge var Skiens Ysteri i Skien, som ble etablert i 1863. På den tid fantes ikke avkjøling, så melken ble ofte sur før den kunne foredles. Drifta gikk derfor ofte dårlig. I 1867 ble imidlertid nye avkjølingsmetoder tatt i bruk og nye meierier ble bygd som avkjøingsmeierier, med smør og magerostproduksjon. Fra begynnelsen på 1870-tallet og framover ble det etablert en rekke ny bymeierier her, fordi det på den tiden var mer fordelaktig med hensyn til transport av melk til konsum. At de nye meieriene fikk bolagsendiger i navnene (ref. Ringerikes Meieribolag) skyldtes at teknologien til mer moderne meierier kom til Norge fra Sverige på den tiden.
Fremveksten i antall norske meierier fortsatte fram mot århundreskiftet. I 1900 var det hele 780 meierier i landet, men etter dette gikk antallet noe ned. Dette skyldtes sentralisering til byene og bedre transportmetoder.


== Meieriselskaper i Norge ==
Det største norske meieriselskapet er det produsenteide samvirkeselskapet TINE, som har et fullt sortiment av meieriprodukter, noen av de mest kjente merkevarene er ostene Jarlsberg og Norvegia. Andre store aktører er Synnøve Finden som kjøper melka fra Tine Råvare og hovedsakelig produserer gulost på sitt anlegg på Alvdal og Q-Meieriene i Gausdal og på Jæren som har egne leverandører og produserer konsummelk, fløte o.l. I tillegg til disse har det de siste årene blitt startet opp en mengde mindre gårdsmeierier rundt om i landet som hovedsakelig produserer ost av forskjellige typer.


== Referanser ==


== Εksterne lenker ==
Mat og ost
Blacktööth

Blacktööth er en tegneserie av Torbjørn Lien, skaperen av den mer kjente tegneserien Kollektivet.
Blacktööth handler om black metal-bandet til Ronny, en av hovedpersonene i Kollektivet. Serien har ellers lite eller ingenting med Kollektivet å gjøre. Den er også tegnet i en litt annen stil enn Kollektivet.
Blacktööths line up er:

Ronny: Gitar og vokal
Svein-Børge: Bass
Metal-Egil: TrommerEllers finnes ulike bifigurer i serien, som bandets roadie Roadie-Reidar, plateprodusenten Mikse-Magne demonen Pilse-Bob, som til stadig får trøbbel hos sjefen sin på grunn av Ronny og gjengen hans, og som selv skaffer bandet en del problemer, og selvfølgelig Satan sjøl. 
Blacktööths karakterer og miljø har tidligere blitt gjengitt i serien Kollektivet, senest i Kollektivet-albumene Tiotusen döda rosor og En gave til Balder, begge utgitt i 2006.
Blacktööth startet i bladet M i 2006, og gikk senere noen år fast i seriebladet Kollektivet, begge utgitt av Schibsted.
Sjernarøy kirke

Sjernarøy kirke (Sjernarøy kyrkje) er en langkirke fra 1636 på Kyrkjøy i Stavanger kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er laftet i tømmer og har 160 plasser. Veggene og taket inne i kirken er dekorert med rosemaling.
På utsiden var veggene opprinnelig behandlet med tjære, men er nå kledd med rødmalt vestlandspanel. Det finnes kun vinduer på sørveggen. 
Kirken ble i 1846 kjøpt tilbake av soknet, etter å ha vært i privat eie siden 1724. Bygget var da svært forfallent. Det ble startet oppfattende restaurering av bygget, de rosemalte feltene ble kalkmalt, fjerning av gammelt inventar, m.m. altertavle og middelalderkrusifiks. På 1940-tallet kunne en skimta rosemalingen gjennom kalken, og noen år senere ble kirken ved en ny restaurering ført tilbake til noe nær sitt opprinnelige utseende. En del gammelt inventar kom på plass igjen, bl.a. et alterbord av stein fra middelalderen som nå står i sør-østre hjørne av koret. Benkene i kirka fikk nå vakre utskårne vanger mot midtgangen. Kirka ble også isolert, og det ble lagt inn elektrisk lys og varme.
Ved kirken er det reist en minnesmerke over forfatteren Alfred Hauge.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Sjernarøy kyrkje». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 425. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Sjernarøy kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Stavanger kirkelige fellesråd
Menighetens egen nettside
«Sjernarøy kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Oslo Gospel Choir

Oslo Gospel Choir (1988–) er et  norsk gospelkor fra Oslo.
Det ble grunnlagt i 1988 av Tore W. Aas, som fremdeles i 2017 leder koret. Det har gitt ut over 20 album og sunget med flere kjente artister, som Andraé Crouch, Sigvart Dagsland, Tommy Körberg, Anita Skorgan, Mia Gundersen, Maria Mittet og Sissel Kyrkjebø. En av korets mest kjente produksjoner er musikkmessen Gloria (1996) som består av musikk komponert og arrangert av Tore W. Aas, med sterke innslag fra norsk folkemusikk. Koret var bestselgende norske artist på 1990-tallet da det under ledelse av Ole Edvard Wold-Reitan solgte over 1 million.


== Diskografi ==
1990 Live – Noah
1991 Get together – Stageway Records
1992 In This House – Stageway Records
1994 Tusen Julelys – BMG Ariola (med prinsesse Märtha Louise)
1994 The Christmas Way – BMG Ariola
1994 Get Up – BMG Ariola
1996 Gloria – BMG
1997 Live in Paris – Norske Gram
1998 Reaching Heaven – Master Music
1998 Celebrate – Norske Gram
1998 Julenatt – Norske Gram
1999 Power – Norske Gram (Med Calvin Bridges)
2000 Stilla natt – EMI/Norske Gram (Med Tommy Körberg)
2001 Live in Chicago – EMI/Norske Gram
2002 Det skjedde i de dager – Kirkelig Kulturverksted (Med prinsesse Märtha Louise og Sigvart Dagsland)
2003 Salmeskatt – Kirkelig Kulturverksted
2004 JOY – Kirkelig Kulturverksted
2005 Lys i mørket – Kirkelig Kulturverksted (Med Mia Gundersen og Bjarte Hjelmeland)
2005 We lift our hands – GMI Music
2006 We lift our hands – Part two – GMI Music
2006 This is the day – Live in Montreux
2009 20 years 20 songs - Kirkelig kulturverksted
2011 Lys imot mørketida – Universal Music (Med Maria Haukaas Mittet)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hjemmeside
(en) Oslo Gospel Choir på Discogs 
(en) Oslo Gospel Choir på MusicBrainz 
(en) Oslo Gospel Choir på Songkick 
(no) Oslo Gospel Choir på Rockipedia
Trondhjem Modelljernbaneklubb

Trondhjem Modelljernbaneklubb (TMJK) er Norges eldste modelljernbaneklubb, stiftet i 1955. Klubben har i dag lokaler på tidligere Ringve VGS.
Klubben har gjennom årene bygget flere klubbanlegg, både permanente i klubblokalet og mindre flyttbare anlegg. Klubben bygget i 1965 også et stort anlegg for Norsk jernbanemuseum der Raumabanen ble modellert. Dette anlegget ble tatt ut av bruk på museet i forbindelse med bygging av nye museumsbygninger, og anlegget kom for en tid tilbake til Trondheim ved at Norsk Jernbaneklubb avdeling Trøndelag satte det i stand.
Klubbens faste anlegg har oftest modellert den fiktive Glomfjordbanen. Dette er lokalisert et eller annet sted i Trøndelag. Mellom 2007 og flyttingen i 2021 var Glomfjordbanen 3.0 under bygging, men ble ikke fullført etter planene. Anlegget ble bygd i to etasjer for å få mest mulig modelljernbane inn på den plassen man har til rådighet, og samtidig ha brukbar plass for folk å bevege seg langs banen, enten for å betjene den eller som publikum.
Ved flytting til Ringve vil anlegget bli ombygget til et anlegg med en etasje.
Anlegget bygges i skala H0 (1:87), 2-skinne likestrøm med digitalstyring (DCC), fleksibelt spor Peco eller Mein Gleis code 75 eller selvbygget der det er nødvendig.


== Eksterne lenker ==
TMJKs hjemmeside
John Backus

John Warner Backus (født 3. desember 1924 i Philadelphia i Pennsylvania i USA, død 17. mars 2007 i Ashland i Oregon) var en amerikansk informatiker best kjent for å ha ledet utvikling av det første høynivå programmeringsspråket, Fortran, for å ha funnet opp Backus-Naur formen (BNF, en utbredt måte for å definere syntaksen formelt for et programmeringsspråk), og også for å ha funnet opp konseptet funksjonsnivåprogrammering. Han mottok Turing-prisen i 1977.


== Referanser ==