jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Antonio Francesco Sanvitale

Antonio Francesco Sanvitale (født 10. februar 1660 i Parma i Italia, død 17. desember 1714 i Urbino) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie. Han var erkebiskop i Urbino 1709–1714.
Han ble kreert til kardinal in pectore i april 1709 av pave Klemens XI, publisert i juli samme år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Ulisse Giuseppe Gozzadini

Ulisse Giuseppe Gozzadini (født 10. oktober 1650 i Bologna i Kirkestaten, død 20. mars 1728 i Imola) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal i april 1709 av pave Klemens XI.
Han var fjernt beslektet med kardinal Marcantonio Gozzadini (kreert 1621).


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
Kardinal Bandino Panciatici (1629-1718) *1689
Kardinal Ulisse Giuseppe Gozzadini (1650-1728) *1700


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Niels Juel

Se også Nils Juel
Niels Juel (født 8. mai 1629 i Christiania, død 8. april 1697) var en dansk admiral som regnes som en av de største sjøhelter i Danmark-Norges historie.


== Biografi ==
Niels Juel tilhørte en dansk adelsslekt som ofte blir kalt «Bølge Juel» etter slektsvåpenet, for å skille den fra andre slekter med navnet Juel. Flere av slekten har i unionstiden hatt opphold og stillinger i Norge.
Han var sønn av riksråd Erik Juel til Hundsbæk (1591–1657) og Sophie Clausdatter Sehested (1594–1658), og dermed bror til diplomaten Jens Juel. Han var gift med Margrethe Ulfeldt og fikk med henne fire barn, deriblant Knud Juel, som ble etatsråd i voksen alder.
Niels Juel fikk sjøutdannelsen sin i Nederlandene. Han deltok i krigen mellom England og Nederlandene i 1652–54. I Karl Gustav-krigene deltok han på dansk side, og for sin innsats der ble han av Fredrik III utnevnt til kontreadmiral i den danske flåte.
Under Gyldenløvefeiden (1675–79) kommanderte Juel den danske flåten til flere seire, blant annet i slaget ved Öland og slaget ved Køge bukt. Det sistnevnte slaget foregikk ved Stevns, ettersom skipene aldri kom inn i selve Køge bukt. Betegnelsen «Slaget i Køge Bugt» ble første gang brukt på 1800-tallet.
Seieren i slaget ved Køge bukt ødela for lang tid Sveriges ønske om sjøherredømme. Juel ble etter slaget regnet som en av Europas fremste admiraler: Den danske kong Christian V fikk en lykkeønskning fra den engelske Karl II av England: «…at Juel var den største admiral, som nu var i Europa».I 1683 ble Niels Juel president for admiralitetet. Da han døde fikk han en begravelse med stor pomp og prakt, og han ble stedt til hvile i Det store gravkapell i Holmens kirke.


== Ettermæle ==

I både Oslo og Stavanger finner man Niels Juels gate. I Danmark finner man Niels Juels Vej eller gade i Århus, København, Marstal, Frederikshavn, Aalborg og Esbjerg. I Svendborg er det sågar en fekteklubb som er oppkalt efter sjøhelten. I tillegg har han fått en fatlagret akevitt oppkalt etter seg: Niels Juel Akvavit..


== Referanser ==


== Litteratur ==
Barfod, Jørgen H. Niels Juel, liv og gerning i den danske søetat, Aarhus (1977)
Barfod, Jørgen H. Niels Juels flåde (1660–1720). Bind 4 i serien Den danske flådes historie, Forlaget Marinehistoriske Skrifter, København (1997)
Probst, Niels M. Niels Juel, vor største flådefører, Forsvarshistoriske Skrifter nr. 2, København (2005)


== Eksterne lenker ==
(en) Niels Juel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Niels Juel – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Alessandro Tanara

Alessandro Tanara (født 14. november 1680 i Bologna i Kirkestaten, død 29. april 1754 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal i april 1743 av pave Benedikt XIV, med Santa Maria in Aquiro som tittelkirke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Fortunato Tamburini

Fortunato Tamburini (født 2. februar 1683 i Modena i Italia, død 9. august 1761 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal i september 1743 av pave Benedikt XIV.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Henri-Osvald de La Tour d’Auvergne de Buillon

Henri-Osvald de La Tour d'Auvergne de Buillon  (født 5. november 1671 i Barcy ved Antwerpen i det som i dag er Belgia, død 23. april 1747 i Paris) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Tours 1719–1721, og erkebiskop av Vienne 1721–1747.
Han ble kreert til kardinal i september 1737 av pave Klemens XII.
Han var nevø av kardinal Emmanuel-Théodose de la Tour d'Auvergne de Bouillon (kreert 1669)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Villeneuve-d’Ascq

Villeneuve-d'Ascq er en kommune i departementet Nord i regionen Hauts-de-France nordøst i Frankrike.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Villeneuve-d'Ascq


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Villeneuve-d'Ascq – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Villeneuve-d'Ascq – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Verdensutstilling

Verdensutstilling, også kalt expo, er fellesbetegnelsen på større internasjonale utstillinger som er holdt forskjellige steder i verden siden det 19. århundre. Det offisielle organet for godkjenning av verdensutstillinger er Bureau international des expositions (BIE).
BIE-godkjente utstillinger deles i ulike typer; universelle, internasjonale eller spesialiserte. Utstillingene varer vanligvis mellom tre og seks måneder. 


== Se også ==
Liste over verdensutstillinger
Liste over verdensutstillinger godkjent av BIE
Luigi Maria Torregiani

Luigi Maria Torregiani (født 18. oktober 1697 i Firenze i Italia, død 6. januar 1777 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal i november 1753 av pave Benedikt XIV, med Santi Cosma e Damiano som titteldiakonia; han opterte senere for Santi Vito e Modesto.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Liste over stortingsrepresentanter 1815–1817

Liste over alle stortingsrepresentanter i perioden 1815 til 1817.  Listen omfatter alle som ble valgt til Stortinget. Totalt var det 85 representanter fra 34 valgkretser, hvorav 60 representanter fra 19 landkretser (amt) og 25 representanter fra 15 bykretser. Det var det første storting med representanter fra Nord-Norge. Det senere Jarsberg og Larviks Amt bestod av to valgkretser, det samme gjorde Nedenæs Amt.


== Landkretser ==


=== Smaalenenes Amt ===


=== Akershus Amt ===


=== Hedemarkens Amt ===


=== Christians Amt ===


=== Buskeruds Amt ===


=== Jarlsberg Grevskab ===


=== Laurvig Grevskab ===


=== Bratsberg Amt ===


=== Robygdelagets Amt ===


=== Nedenæs Amt ===


=== Lister og Mandals Amt ===


=== Stavanger Amt ===


=== Søndre Bergenhuus Amt ===


=== Nordre Bergenhus Amt ===


=== Romsdals Amt ===


=== Søndre Throndhjems Amt ===


=== Nordre Throndhjems Amt ===


=== Nordlandenes Amt ===


=== Finmarkens Amt ===


== Bykretser ==


=== Moss ===


=== Frederikshald og Frederiksstad ===


=== Christiania ===


=== Drammen ===


=== Kongsberg ===


=== Tønsberg og Holmestrand ===


=== Laurvig og Sandefjord ===


=== Skien og Porsgrund ===


=== Kragerø og Østerrisøer ===


=== Arendal ===


=== Christianssand ===


=== Stavanger ===


=== Bergen ===


=== Christianssund og Molde ===


=== Throndhjem ===


== Noter ==


== Kilder ==
Lindstøl, Tallak (1857-1925) (1914). Stortinget og statsraadet: 1814-1914. De enkelte storting og statsraader 1814-1885. Kristiania: Steen'ske bogtrykkeri. 
Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste Arkivert 9. juni 2012 hos Wayback Machine.
kildevilkår"(En del av) De data som er benyttet i denne publikasjonen er hentet
	fra Norsk samfunnsvitenskapelig datatjenestes Politikerarkiv. NSD
	er ikke ansvarlig for hverken analysen av dataene, eller for de
	tolkninger som her er gjort."
Milo Đukanović

Milo Đukanović (født 15. februar 1962 i Nikšić) er montenegrinsk politiker (Demokratska partija socijalista Crne Gore (DPS), Det demokratiske partiet for et sosialistisk Montenegro). Han ble 15. april 2018 valgt som sitt lands president.  
Đukanović har tidligere vært Montenegros president i én periode (1998–2002) og statsminister i tre perioder (1991–1998, 2003–2006 og 2008–2010). 


== Liv og virke ==
I 1991 ble han, med støtte av Slobodan Milošević Europas yngste statsminister, på sin 29-årsdag. På 1990-tallet ledet han flere regjeringer i Montenegro frem til 1998.
Han brøt åpent med Slobodan Milošević i 1996–97. I 1997 gav han et intervju der langet ut mot Milošević og beskrev han som en mann med en antikvarisk politisk filosofi og som en person som omgikk seg med korrupte lakeier (henchmen).Momir Bulatović var på det tidspunktet både president i Montenenegro og leder i det da pro-Milošević DPS-partiet. Đukanovićs nye linje oppnådde et knepent flertall i DPS.
Bulatović ble deretter, tydelig regissert av Milošević, statsminister i den føderale jugoslaviske regjeringen og grunnla partiet Socialistička Narodna Partija – Det sosialistiske folkepartiet (SNP) for å fortsette å støtte Milosevics agenda i Montenegro.
Etter å ha utfordret Bulatović og vunnet over ham i presidentvalget i 1997 ble Milo Đukanović tatt i ed som Montenegros president den 15. januar 1998. 
Đukanović ble, etter parlamentsvalget i 2002 igjen valgt til Montenegros statsminister den 8. januar 2003. I 2006 ledet han an i kampen for et selvstendig Montenegro, som ble vunnet gjennom en folkeavstemning om uavhengighet fra Statsunionen Serbia og Montenegro i mai 2006, og ledet sitt land til ny selvstendighet. 
Han hadde et opphold som statsminister 2006-08, men ble deretter igjen utnevnt. Etter valget i 2009 fikk hans parti 49 av de 81 setene i parlamentet, og han fortsatte som statsminister inn i sin sjette periode i stillingen. Den 23. desember 2010 annonserte Dukanovic at han går av som Montenegros statsminister.
Han er talsmann for et helt uavhengig Montenegro, integrert i Europa. Đukanović representerer DPA, som er republikken Montenegros største parti. Đukanović var tidligere medlem av kommunistpartiet.


== Referanser ==
Palais de Tokyo

Palais de Tokyo er et kultursenter i Avenue du Président-Wilson i 16. arrondissement i Paris.
Bygningen ble reist for å huse utstillinger av moderne kunst i forbindelse med Verdensutstillingen i Paris (1937). Den ble opprinnelig kalt Palais des Musées d'art moderne. Arkitektene Jean-Claude Dondel, André Aubert, Paul Viard og Marcel Dastugue fikk oppdraget etter en arkitektkonkurranse hvor mange av tidens mest berømte arkitekter deltok, blant dem Le Corbusier. De valgte å utforme det monumentale anlegget i stilen art déco, som ble foretrukket for mange offentlige bygninger, i stedet for den mer radikale modernismen. Det symmetriske anlegget består av to fløyer bundet sammen av en kolonnade omkring en plass som åpner seg mot elven Seinen. Bygningen ble innviet 24. mai 1937 av president Albert Lebrun.
Fra 1940 ble østre fløy brukt til byen Paris' samlinger, mens vestre fløy fra 1942 ble brukt som magasin for kunst fra forskjellige museer i den tyske okkupasjonssonen. Kjellerne ble fra samme år brukt til å lagre beslaglagt jødisk eiendom. Den egentlige åpningen som permanent museum kunne først finne sted i 1947. Noe senere fikk bygningen navnet Palais de Tokyo etter det tidligere navnet på gaten og promenaden langs Seinen. Etter ombygginger i 1950-årene fikk østre fløy fra 1961 en mer permanent anvendelse som utstilling av byens moderne kunstsamlinger. Senere har vestre fløy vært brukt til mange forskjellige kulturformål, før den i 1999 ble gjort til et kultursenter for samtidskunst i alle former – maleri, skulptur, design, mote, film, litteratur, og dans. Etter en radikal ombygging ved arkitektene Anne Lacaton og Jean-Philippe Vassal ble den åpnet for dette formålet i 2002. I dag rommer bygningen dermed to museer – Musée d'art moderne de la ville de Paris og Site de Création Contemporaine.
I trappeanlegget fra borggården ned mot Seinen står frigjøringsmonumentet av Antoine Bourdelle, innviet i 1948. 


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Palais de Tokyo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Josef Nesvadba

Josef Nesvadba (født 19. juni 1926 i Praha, Tsjekkoslovakia, død 26. april 2005 i Praha, Tsjekkia) var en tsjekkisk forfatter, oversetter og psykiater. Nesvadba ble mest kjent gjennom sine sciencefictionromaner og var ved siden av Ondřej Neff en av landets mest kjente sciencefictionforfattere.
Romaner, f.eks. Upir z Feratu (Upir av Ferat), ble filmatisert av Juraj Herz. På 90-tallet skrev Nesvadba mer og mer psykologiske romaner.
Hans siste verk var Peklo Beneš (Helvetet av Beneš).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Josef Nesvadba på Internet Movie Database 
(en) Josef Nesvadba hos The Movie Database
Bernard de la Tour

Bernard de la Tour (født ca. 1306, død 7. august 1361) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var kannik i Lyon.
Han ble kreert til kardinal i september 1342 av sin onkel, pave Klemens VI.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
The Smiths

The Smiths var et innflytelsesrikt indieband fra Manchester, England. Bandet eksisterte fra 1982 til 1987, og ga i den perioden ut fire album. Bandet slo igjennom med singelen Hand in glove.
Bandet har gjentatte ganger blitt spurt om å gjøre comeback, og skal ha blitt tilbudt ti millioner dollar for enkeltkonserter, uten at det har fått medlemmene til å takke ja.Det sies at sangen «I Know It's Over» kan bidra til å kurere depresjon.


== Bandmedlemmer ==
Morrissey
Johnny Marr
Andy Rourke
Mike Joyce


== Diskografi ==


=== Album ===


=== Samlere og livealbum ===
Hatful of Hollow (1984)
The World Won't Listen (1987)
Louder Than Bombs (1987)
Rank (Live, 1988)
Best...I (1992)
Best...II (1992)
Singles (1995)
The Very Best Of The Smiths (2001)
The Sound of The Smiths (2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Smiths – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Smiths på Internet Movie Database 
(en) The Smiths på Apple Music 
(en) The Smiths på Discogs 
(en) The Smiths på MusicBrainz 
(en) The Smiths på SoundCloud 
(en) The Smiths på Spotify 
(en) The Smiths på Songkick 
(en) The Smiths på Last.fm 
(en) The Smiths på Genius — sangtekster 
(en) The Smiths på AllMusic 
The Smiths på Facebook 
The Smiths på YouTube 
The Smiths på YouTube 
The Smiths på YouTube
Hélie de Talleyrand-Périgord

Hélie de Talleyrand-Périgord  (død 17. januar 1364) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Auxerre i Frankrike.
Han ble kreert til kardinal av pave Johannes XXIII i mai 1331.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Giacopo del Torso

Giacopo del Torso eller  Giacopino de Tors  (død 1413) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal av pave Gregor XII i mai 1408.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Giacomo Tebaldi

Giacomo Tebaldi (død 4. september 1466) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Montefeltro i Italia.
Han ble kreert til kardinal av pave Callistus III i desember 1456.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Rinaldo Piscicello

Rinaldo Piscicello (død 4. juli 1457) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Napoli i Italia.
Han ble kreert til kardinal av pave Callistus III i desember 1456, med Santa Cecilia som tittelkirke.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Giovanni Castiglioni

Giovanni Castiglioni (født 1420 i Milano, død 14. april 1460) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Pavia i Italia.
Han ble kreert til kardinal av pave Callistus III i desember 1456.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Juan de Mella

Juan de Mella (født 1397, død 12. oktober 1467) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Zamora i Spania.
Han ble kreert til kardinal av pave Callistus III i desember 1456.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
JVC

JVC ble stiftet i Japan i 1927, og er et datterselskap av Victor Talking Machine Company. Det skulle være et selskap som lagde grammofoner, som også kunne tilby en sjelden kombinasjon av produksjonsmuligheter. JVC var det selskapet som presset den første grammofonplaten i Japan, og som lagde den første VHS-videospilleren i 1976. JVC produserer for tiden blant annet stereoanlegg og videokameraer. I 2008 fusjonerte JVC med Kenwood Corporation og dannet JVC Kenwood.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) JVC – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Giovanni Battista Zeno

Giovanni Battista Zeno eller Zen (født 1439/1440 i Venezia, død 7. mai 1501 i Padova) var en av den katolske kirkes kardinaler.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Giovanni Battista Zeno stammet fra en venetiansk dogefamilie. Han var sønn av Nicolò Zeno og hans hustru Elisabetta Barbo, som var niese til pave Eugenius IV og søster til pave Paul II, dermed var han også fetter til kardinal Giovanni Michiel.
Han studerte ved Universitetet i Padova og promoverte til doktor i sivilrett og i kirkerett. Deretter ble han Primicerius ved der Markuskirken i Venezia og i 1462 kannik ved Peterskirken i Roma. Han bodde med sin onkel, pave Paul II, i Vatikanpalasset. Den 23. desember 1467 mottok han som kommender benediktinerklosteret Abbazia Santo Stefano i Carrara i bispedømmet Padova og likeså klosteret Mozza ved  Aquileia, etter at paven gav avkall på disse. I 1467 ble Giovanni Battista Zeno apostolisk protonotar.


=== Kardinal, biskop ===
Han ble kreert til kardinaldiakon av sin onkel pave Paul II 22. november 1468. med Santa Maria in Portico Octaviae som titteldiakonia. Den 18. mars 1470 ble Giovanni Battista Zeno utnevnt til biskop av Vicenza, men tiltrådte der først i 1478 og innehadde dette embede til sin død. Antagelig opterte han allerede i mars i 1470 for kardinalsklassen kardinalprest og fikk da som tittelkirke Sant'Anastasia, og mottok da rett etter bispevielsen.
I august 1470 ble han gjort til erkeprest i Vatikanbasilikaen (Peterskirken). Han deltok i konklavet i 1471, som valgte pave Sixtus IV. Den 9. juni 1477 utnevnte paven ham til legatus a latere i Venezia. Han ble den 8. oktober 1479 elevert til kardinalbiskop med det sububikariske bispedømme Frascati. Den 7. januar året etter ble han kardinalkollegiets camerlengo; denne oppgave innehadde han til 8. januar 1481. Deretter tjente han under Sixtus IVs pontifikat, legat i Perugia og Umbria.
Som biskop var han hovedkonsekrator av Giovanni Paternione, biskop av Malta (1479).Han deltok atter i konklave i 1484, som frambragte pave Innocens VIII. Ved det neste konklavet, i 1492, ble han selv ansett som papabile - kong ferdinand I av Napolis foretrukle; men i steden valgte kardinalene den spanske kardinal Rodrigo Borgia (pave Aleksander VI) til pave.


=== Alderdom, død ===
Kardinal Zen nøt stort ry for lærdom og fromhet, en mann av uklanderlig karakter. Han lot istandsette eller bygge flere kirker i Roma, Verona og Cremona. I sin alderdom trakk han seg i januar 1492 unna pave Aleksander VIs ståkete hoff og dro til Padova. Der døde han 7. mai 1501; det ble formodet at han nar blitt forgiftet.
Et staselig monument over Zeno ble i 1505 oppsatt i Markuskirken i Venezia.
Testamentarisk skjenket han Republikken Venezia 200.000 dukater på betingelse av at det hvert år ble feiret et requiem for hans sjels frelse; videre etterlot han r 50.000 scudi for almisser og veldedighet. Dogen og republikkens senatorer pleide å være til stede ved requiemmessene. Han samling av 32 tapisserier er blitt ivaretatt av Museo di San Marco i Venezia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Giovanni Michiel

Giovanni Michiel (født 1446/1447, død 10. april 1503) var latinsk patriark av Konstantinopel og en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal av sin onkel pave Paul II i november 1468, med San Marcello al Corso som tittelkirke.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Teodoro de Monteferrato

Teodoro de Monteferrato (født 14. august 1425, død 21. januar 1484) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul II i september 1467.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Marco Barbo

Marco Barbo (født 1420, Venezia, død 11. mars 1491) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Treviso, Vicenza og patriark av Aquileia.
Han ble kreert til kardinal av sin onkel pave Paul II i september 1467.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Amico Agnifilo della Rocca

Amico Agnifilo della Rocca (født 1398 i Rocca di Mezzo i Abruzzene i Italia, død 9. november 1476 i Aguila – nå: L'Aquila) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Aguila.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul II i september 1467, med Santa Balbina som tittelkirke.


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
István Várday

István Várday  eller Varda, Varada, Varas (død februar 1471) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Kalocsa-Bács.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul II i september 1467, med Santi Nereo e Achilleo som tittelkirke.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Jean la Balue

Jean la Balue (født ca. 1421 i Poitou i Frankrike, død 5. oktober 1491 i Ripatransone i Italia) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Angers.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul II i september 1467, med Santa Susanna som tittelkirke.
Han var en dyktig intrigemaker som likevel ble sperret inne sommen med sin medsammensvorne, biskop Guillaume d'Harancourt av Verdun i Frankrike i 1469. Det var ikke før i 1480 at han ble sluppet fri. Paven tok ham til nåde og utnevnte ham til biskop av Albano i 1483.
Han la seg opp store rikdommer, men brakte kirken i vanry.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi var:

Kardinal Giordano Orsini (jr.) (?-1438)
Biskop Jean Juvénal des Ursins (1388-1473) *1432
Biskop Guillaume Chartier (1386-1472) *1448
Kardinal Jean Balue (1421-1591) *1465


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church