jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ciego de Avila (provins)

Ciego de Ávila ligger omtrent midt på Cuba. Provinsen grenser i vest mot Sancti Spiritus, Floridastredet i nord, Camagüey i øst og Det karibiske hav i sør. 
Provinsen preges av det flate slettelandet Júcaro-Morón som avbrytes av høydedragene Lomas de Punta Alegre i nordvest og av Loma de Cunaguaills i nordøst. Høyeste punkt er på 332 meter over havet. Kysten i sør og nord domineres av store våtmarker og mange flotte strender. De største elvene i provinsen er El Majagua (72 km) og El Chambas (68 km) og provinsen har også den største naturlige innsjøen på Cuba, La Leche på 67 km² (Se kart [1]). 
Provinsen dekker et areal på 6910 km² og er inndelt i 10 kommuner. Provinshovedstaden er byen Ciego de Avila, grunnlagt i 1840 og bygd opp etter en rektangulær planløsning som ikke akkurat kjennetegner andre provinshovedsteder på Cuba. Mens Ciego de Avila gir inntrykk av å være planlagt, bærer mange av de andre preg av å ha «vokst seg til» opp gjennom århundrene. 
Provinsen har også en rekke arkeologiske funn fra tida før Columbus, og i El Museo Moron i byen Moron skal det finnes over 1600 indianske gjenstander.


== Befolkning ==
Folketallet var 410 700 i 2000 og folketettheten var på 59 innbyggere pr. km². Kjønnsfordelingen var på 50,7 % menn og 49,3 % kvinner, og omtrent 75 % av befolkningen bor i byene i provinsen. Dette var det samme som landsgjennomsnittet i 2000.


== Næringsliv ==
Jordsmonnet er fattig og begrenser landbruksproduksjonen. I likhet med naboprovinsen Camagüey synes produksjon av storfekjøtt å dominere landbruket. 
Mye tyder imidlertid på at provinsen kommer til å utvikle seg sterkt innen turisme med kystperlene Cayo Guillermo og Cayo Coco. Sistnevnte er den fjerde største øya på Cuba med 22 km med flotte strender. Pr. 2006 planlegges bygd et turistområde med hoteller på i alt 22 000 rom. Det er også i dette området at sportsfiske etter sverdfisk er mest hyppig.
Joacim Heier

Joacim Lund Heier (født 27. januar 1986) er en norsk fotballeder og tidligere fotballspiller som er sportssjef for Fredrikstad.
Han var fra desember 2016 til september 2022 daglig leder i Fredrikstad. Den 14. september 2022 ble han ansatt som portssjef for Fredrikstad.I sin aktive karriere var han målvakt i Kvik Halden, Sandefjord Fotball, Sarpsborg 08, Moss FK og Rakkestad IF.
Han har tilsammen 17 landskamper for Norge på aldersbestemte lag, inklusive kampene i EM-sluttspillet for G-19 i Nord-Irland 2005. 
Heier ble hentet fra Sarpsborg 08 til tippeligaklubben Sandefjord i 2009, men valgte i januar 2011 å be om å løses fra kontrakten for å returnere til den nyopprykkede gamleklubben i Østfold. I 2012 gikk Heier til Kvik Halden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joacim Heier – Transfermarkt 
(en) Joacim Heier – Soccerway 
(no) Joacim Heier – Norges Fotballforbund 
(en) Joacim Heier – FBref 
NIFS.no – Heiers spillerstatistikk hos Norsk & Internasjonal Fotballstatistikk
Iván Kaviedes

Jaime Iván Kaviedes (født 24. oktober 1977 i Santo Domingo) er en ecuadoriansk fotballspiller som spiller for klubblaget Macará og på Ecuadors landslag. Han var den første spilleren fra Ecuador som begynte å spille profesjonell fotball for en europeisk klubb og har siden etablert seg som en klubbnomade.
Etter at Kaviedes hadde scoret 43 mål på en sesong for Club Sport Emelec i den ecuadorianske ligaen, gikk han til italienske Perugia. Han lyktes ikke like bra i Italia, og har siden spilt for en rekke klubber i Europa og Sør-Amerika.
Han er en av nøkkelspillerne på landslaget, og har deltatt i både VM 2002 og VM 2006. Han debuterte i landslagsdrakten i oktober 1998 i en kamp mot Brasil.


== Klubber ==
Celta Vigo, Spania
Puebla FC, Mexico
Real Valladolid, Spania
FC Porto, Portugal
Barcelona SC, Ecuador
SD Quito, Ecuador
Crystal Palace FC, England
Argentinos Juniors, Argentina


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Iván Kaviedes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Iván Kaviedes – FIFA 
(en) Iván Kaviedes – Transfermarkt 
(en) Iván Kaviedes – national-football-teams.com 
(en) Iván Kaviedes – Soccerway 
(en) Iván Kaviedes – Fora De Jogo 
(en) Iván Kaviedes – FBref
Erik Edman

Erik Edman (født 11. november 1978) er en tidligere svensk fotballspiller.
Før han dro til Frankrike og Rennes, spilte Edman for Helsingborgs IF og AIK i Sverige, Torino i Italia, Karlsruher SC i Tyskland, SC Heerenveen i Nederland  og Tottenham Hotspur i England. Han gikk til Rennes 31. august 2005. I januar 2008 kom han tilbake til Premier League, denne gang til Wigan før han avsluttet karrieren i Helsingborg IF.
Edman har lang internasjonal erfaring, han spilte for Sverige under EM 2004. Han var med i troppen til VM 2002, men fikk ikke spilletid. I VM 2006 spilte han alle Sveriges 4 kamper.


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Edman – FIFA 
(fr) Erik Edman – LÉquipe 
(en) Erik Edman – Transfermarkt 
(en) Erik Edman – national-football-teams.com 
(en) Erik Edman – WorldFootball.net 
(en) Erik Edman – Soccerbase.com 
(en) Erik Edman – FootballDatabase.eu 
(en) Erik Edman – Soccerway 
(en) Erik Edman – FBref 
Edmans offisielle hjemmeside (på engelsk)
Erik Edmans spillerprofil (på svensk)
Bounds Green

Bounds Green er et sted i distriktet Haringey i det nordøstlige London. Deler av området regnes ofte med til New Southgate, som ligger i Enfield. Det er i økende grad et flerkulturelt område.Stedet var tidligere et populært overnattingssted for reisende da det lå i utkanten av London, rett utenfor tollporten ved Turnpike Lane. Det har i nyere tid utviklet seg til en grønn forstad rett nord for Wood Green. Området har gode kommunikasjonsmuligheter med Bounds Green undergrunnstasjon, Bowes Park stasjon og en rekke busslinjer.


== Historie ==
Stedsnavnet var først dokumentert som Le Boundes og er antagelig avledet fra en John Le Bounde som eide land her på 1300-tallet. Bounds Green forble en liten grend med gårdsbruk fram til slutten av 1800-tallet med noen få små hus, en kro og et teglverk. Forstadshus begynte å dukke opp og spredte seg utover fra Wood Green, og Bounds Green fikk barne- og ungdomsskoler i 1895. Elektrisk trikk begynte i 1906. I oktober 1940 drepte en bombe fra Luftwaffe 17 mennesker som hadde søkt ly i tunnelen ved Bounds Green stasjon og ytterligere fire andre som ble drept i sine hjem rett ved.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bowes and Bounds Connected, samfunnsnettsted for Bowes Park og Bounds Green
Turnpike Lane

Turnpike Lane er en gate i Hornsey i nordlige London, og et navn for området langs denne veien, spesielt rundt Turnpike Lane undergrunnsstasjon. 
Gaten er omkring en kilometer lang, fra Hornsey stasjon til undergrunnsstasjonen hvor den møter Green Lanes. Tidligere var det en tollport som markerte Londons tollgrense, og området var som resten av Hornsey et populært overnattingssted for reisende. 
På dagtid er den en travel handlegate, normalt med trafikkork. Mange av butikkene er tyrkiske, karibiske, indiske eller pakistanske, og er åpne til sent på kvelden. 
Området var tidligere sterkt plaget gjengrelaterte narkotikaproblemer og annen kriminalitet. Etter at bydelsrådet på slutten av 1900-tallet ga store tilskudd til positive prosjekter endret dette seg kraftig. Lokalmyndighetene har tidvis kommentert det som kalles for «anti-sosial oppførsel» rundt området Turnpike Lane.


== Referanser ==
Karavane

En karavane er et følge av reisende handelsmenn, som tradisjonelt frakter sine varer på lastedyr. 


== Opprinnelse ==
Karavanene oppsto der det var snakk om lange reiser i øde områder, og reisende så seg tjent med å reise i følge, for felles beskyttelse mot fiender,  mot uvennlige naturforhold, og for å være hverandres hjelp i ekstremt terreng. På stepper og i ørkener brukes mest kameler, i fjelland muldyr, dessuten esler og hester. Det kan være fra 40-50 opptil 600 eller flere lastedyr i en karavane. 


== Karavaneveier ==
Karavane er opprinnelig et persisk ord, og karavaner er særlig kjent fra Asia og Nord-Afrika. Berømte karavaneveier førte fra Kina gjennom Sentral-Asia til Bukhara («silkeveien»), og fra Beijing til Irkutsk i Sibir («te-veien»). Gjennom Sahara fører flere kjente karavaneruter. I Australia ble det etablert flere kamel-karavaner etter at europeere kom til landet. Den mest kjent karavaneruten i landet gikk til innlandsbyen Alice Springs.


== Bibliografi ==
M'hammad Sabour and Knut S. Vikør (eds), Ethnic Encounter and Culture Change, Bergen, 1997, [1] Google Cache Last Retrieved Jan.2005.
The Trans-Saharan Gold Trade 7th-14th Century
Kevin Shillington (eds), "Tuareg: Takedda and trans-Saharan trade" i Encyclopaedia of African History, Fitzroy Dearborn, 2004, ISBN 1579582451
Lewicki T., "The Role of the Sahara and Saharians in Relationships between North and South", i UNESCO General History of Africa: Volume 3, University of California Press, 1994, ISBN 9236017096
Fernand Braudel, The Perspective of the World, vol III of Civilization and Capitalism 1984 (fransk, 1979)
Olsen & Ugelstad

Olsen & Ugelstad er et tidligere norsk rederi som ble grunnlagt av Kristoffer Olsen sr. og Rudolf Ugelstad i 1915. Rederiet, som hadde hovedkontor i Oslo, hadde i 1915 fem skip i sin flåte, og drev i hovedsak med laste- og tankfart. De mistet størsteparten av flåten under første verdenskrig.
I 1935 startet rederiet opp rutefarten Fjell Line, som i sommersesongen gikk mellom Europa og De store sjøer i USA, og Jaffa Line, som på vinteren gikk med frukt mellom Palestina og Nord-Europa. Det ble utviklet egne skip for denne farten, Lake-skip, som hadde en dødvekt på 2 500 tonn. Olsen & Ugelstad avviklet Lake-farten i 1972.

Kristoffer Olsen jr. ble, da hans far døde i 1948, ny partner og direktør i rederiet. Rolf og Trygve Ugelstad overtok etter Rudolf Ugelstad. I 1966 hadde Olsen & Ugelstad 30 skip med en samlet dødvekt på 662 320 tonn. I 1970 var antall skip sunket til 18. I 1972 trakk Ugelstad-brødrene seg tilbake, og det ble personlige firmaet ble avviklet. Det ble startet opp ett nytt aksjeselskap med samme navn. Antall skip fortsatte å synke betraktelig i perioden etter 1970, og i 1976 hadde rederiet kun fire gjenværende i sin flåte.Rederiet Olsen & Ugelstad ble avviklet i 1978.


== Flåteliste ==
En ufullstendig liste over O&U sine skip fra 1915-1978:


== Referanser ==
Skjorte

En skjorte er et klesplagg som brukes på overkroppen. En skjorte lukkes vanligvis med knapper på forsiden og kan ha både lange og korte ermer. En skjorte kan både brukes i hverdagen til eksempelvis olabukser og i mer formelle anledninger til en dress. En skjorte bruker også sammen med eksempelvis smoking eller kjole og hvitt, men da gjerne i finere tekstil og med en annen snipp (krage), front eller mansjett (enden av skjorteermet). Skjorter kan også ha lommer, skulderklaffer og annet. Skjorter bæres tradisjonelt av menn.

		
		


== Se også ==
Trøye
T-skjorte
Bluse
Busserull
Pikéskjorte
Brunskjorte, svartskjorte, nazistiske og fascistiske grupperinger i mellomkrigstida


== Norsk skjorteproduksjon ==
I Norge har det vært tradisjonsrike bedrifter innenfor skjorteproduksjon. En av de med aller lengst historie er Selje Skjortefabrikk som har en historie helt tilbake til 1930-tallet.


== Eksterne lenker ==
(en) Shirts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«DigitaltMuseum: Søk:  'skjorte'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012.
Scott Smith

Scott B. Smith (født 13. juli 1965 i Summit i New  Jersey, USA) er en amerikansk forfatter. 
Smith studerte til Master of Arts ved Columbia University. Han har bare utgitt to romaner over 13 år, men hans forfatterskap er likevel en oppsiktsvekkende suksesshistorie som har fått mye omtale i hjemlandet. Hans debut, thrilleren A Simple Plan (1993), ble en øyeblikkelig bestselger og oversatt til en rekke språk. Fem år senere, i 1998, ble boken filmatisert av Sam Raimi. Smith fikk selv oppdraget med å skrive dreieboken. Også dette debutarbeidet ble uvanlig vellykket, og Smith ble for sin innsats nominert til Oscar.
Hans andre roman, grøsseren The Ruins, kom ikke ut før i 2006. Ifølge egne opplysninger arbeidet Smith i de mellomliggende årene som manusforfatter for film, foruten at han la ned et stort arbeide i en roman som aldri ble fullført.


== Bibliografi ==
A Simple Plan (1993)
The Ruins (2006)


=== Oversettelser til norsk ===


== Priser og utmerkelser ==
The Martin Beck Award 1995, for En enkel plan (A Simple Plan)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Scott Smith på Internet Movie Database 
(sv) Scott Smith i Svensk Filmdatabas 
(da) Scott Smith på Filmdatabasen 
(en) Scott Smith hos The Movie Database
Langesundsfjordens indremisjonsselskap

Langesundsfjordens indremisjonsselskap var en luthersk misjonsorganisasjon med virkefelt i byer og bygder rundt Langesundsfjorden i Telemark samt Brunlanes i Vestfold og enkelte kystbygder i Aust-Agder. Selskapet hadde hovedkontor i misjonshuset «Hauges Minde» i Skien.«Foreningen for den indre Mission i Skien» ble dannet i 1853. Den sprang ut fra haugianske kretser, inspirert av byens vekkelsesprest Gustav Adolph Lammers. I 1866 ble virksomheten utvidet til det som ble Langesundsfjordens indremisjonsselskap.Langesundsfjordens indremisjonsselskap var den minste av de tre misjonsorganisasjonene som den 1. januar 2001 gikk sammen i den misjonsvirksomheten som fikk navnet Normisjon. De andre var Det norske lutherske Indremisjonsselskap og Den norske santalmisjon. Langesundsfjordens indremisjonsselskap ble etter fusjonen tilgodesett med økonomiske ressurser og en egen regionadministrasjon med base i Skien.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Grave, Jørgen (red.) (1966). I fedrenes spor: Langesundsfjordens indremisjonsselskap gjennom 100 år. Skien: Langesundsfjordens indremisjonsselskap. 
Steane, John G. (1936). Fra Indremisjonsarbeidet i Telemark: Langesundsfjordens indremisjonsselskap gjennem 70 år. Skien: Langesundsfjordens indremisjonsselskap.
Indremisjon

Indremisjon er et begrep som benyttes om kristent misjonsarbeid i eget land til motsetning av ytremisjon – som handler om (støtte til) misjonsvirksomhet i andre land og verdensdeler.
I Norge finnes det flere indremisjonsorganisasjoner innenfor Den norske kirke: 

Indremisjonsforbundet (tidligere Det Vestlandske Indremisjonsforbund, DVI)
Norsk Luthersk Misjonssamband
Det norske lutherske Indremisjonsselskap (nå: Normisjon)
Kirkens Bymisjon (tidligere Oslo Indremisjon)
		


== Referanser ==
Mattias Jonson

Mattias Jonson (født 16. januar 1974 i Kumla) er en svensk tidligere fotballspiller som spilte på midtbanen for flere europeiske klubber. 
Jonson vant det svenske mesterskapet med Helsingborgs IF i 1999 før han gikk til den danske klubben Brøndby IF. I august 2004 gikk han til den nyopprykkede Premier League-klubben Norwich City, før han i 2005 dro hjem til svenske Djurgården.
Jonson spilte for Sverige i VM 2002 og EM 2004, og er også med i VM 2006 i Tyskland.


== Eksterne lenker ==
(en) Mattias Jonson – FIFA 
(en) Mattias Jonson – Transfermarkt 
(en) Mattias Jonson – national-football-teams.com 
(en) Mattias Jonson – Soccerbase.com 
(en) Mattias Jonson – FootballDatabase.eu 
(en) Mattias Jonson – EU-Football.info 
(en) Mattias Jonson – FBref
Charles N’Zogbia

Charles N'Zogbia (født 28. mai 1986 i Harfleur) er en fransk tidligere fotballspiller. Han spilte for den engelske klubben Aston Villa til han la opp i 2016.
Han har tidligere spilt for Newcastle United, der han kom fra den franske klubben Le Havre i september 2004, etter stor uenighet. Le Havre mente de hadde rett til å beholde N'Zogbia, men FIFA avgjorde at Newcastle hadde rett til å signere han mot en kompensasjon.
N'Zogbia har denne sesongen utmerket seg som en meget god spiller til tross for sin unge alder, og har vært i søkelyset til bl.a. Arsenal. N'Zogbia spiller på venstre kant, men kan også spille sentral midtbane. Han kjennetegnes av sin fart og evne til å drible seg forbi motspillere. Sesongen 2005/06 spilte han 32 ligakamper for Newcastle og scoret 5 mål.
Den 2. februar 2009 ble N'Zogbia klar for Wigan Athletic i en overgang som, i tillegg til å koste Wigan et ukjent beløp, innebar at Ryan Taylor gikk motsatt vei.
Den 29. juli 2011 signerte N'Zogbia en femårskontrakt med Aston Villa. Etter kontraktens utløp i 2016 la han opp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Charles N'Zogbia – LÉquipe 
(en) Charles N'Zogbia – Transfermarkt 
(en) Charles N'Zogbia – national-football-teams.com 
(en) Charles N'Zogbia – WorldFootball.net 
(en) Charles N'Zogbia – Soccerbase.com 
(en) Charles N'Zogbia – FootballDatabase.eu 
(de) Charles N'Zogbia – fussballdaten.de 
(en) Charles N'Zogbia – Soccerway 
(en) Charles N'Zogbia – EU-Football.info 
(es) Charles N'Zogbia – as.com
Sigtrygg Silkeskjegg

Sigtrygg Olavsson, mest kjent som Sigtrygg Silkeskjegg (norrønt Sigtryggr Silkiskeggi) og i irske tekster for Sitric mac-Aulaffe, var sønn av kong Olav Kvåran Sigtriggson, eller ved hans irske navn Amlaíb Cuarán, og Gormflaith. Sistnevnte gjenkjennes fra Njåls saga som Kormloð. Det beskrivende tilnavnet ‘Silkeskjegg’ gir signaler om en mann med selvbevisst utseende og et velfrisert skjegg. Han var vikingenes leder i slaget ved Clontarf i 1014, skjønt flere kilder sier at han selv ikke tok aktivt del.
Olav Kvåran styrte som konge av Dublin fra 945 til han abdiserte etter slaget ved Tara i 980. Han døde i religiøs tilbaketrukkethet på Iona i 981. 
I 989 etterfulgte Sigtrygg Silkeskjegg sin bror, Járnkné Olavsson, eller ved hans irske navn Glun Iarainn, som konge av Dublin. Járnkné hadde styrt fra 980 til 989, og i hans tid hadde Dublin, etter nederlaget ved Tara, indirekte akseptert overkongen Máel Sechnaill mac Domnaills overherredømme. Det ser ut som om Sigtrygg prøvde å hevde Dublins selvstendighet straks han overtok, Máel Sechnaill ledet en hær mot byen og beleiret den i tre uker. Sigtrygg ble tvunget til å akseptere vilkår som blant annet en fast avgift i gull til overkongen. (Det er uenighet om når dette skjedde, flere kilder mener det skjedde mens Járnkne fortsatt var hersker. Dublin feiret i 1988 millennium ut fra at byen kom under irsk kontroll i 988).
I 994 ble Sigtrygg Silkeskjegg fordrevet fra Dublin av et opprør ledet av Hymar (av Waterford?), men kom tilbake innen et år og fordrev Hymar.
I 998 gjorde hans onkel, kong Máelmorda av Leinster opprør mot Irlands overkonge, Brian Ború, og allierte seg med Sigtrygg og Dublin.
I 999 ble Sigtrygg og Máelmorda beseiret av Brian i slaget ved Glen Mama. I fredsforhandlingene giftet Brian en av sine døtre til Sigtrygg og tok selv dennes mor, Gormflaith, til hustru. 
I 1012 gjorde Maelmorda igjen opprør mot Brian, og Sigtrygg var igjen alliert med ham. Brian hadde i mellomtiden skilt seg fra Gromflaith, og det fortelles at hun sammensverget seg med sønnen mot Brian Ború. Hun skal blant annet ha vært den som fikk Sigtrygg til å søke støtte fra jarl Sigurd på Orknøyene og Brodir av Man. Konflikten møtte sitt klimaks i slaget ved Clontarf utenfor Dublin. Selv om irene seiret ble den aldrende Brian Ború drept, mens Sigtrygg selv skal ha vært trygt bak murene i Dublin.
Sigtrygg Silkeskjegg giftet seg med Slani ingen Briain O'Brien. De fikk følgende barn:

Olav (–~1030)
Harald (irsk Amlaíb (–1034)
Godfrid (eller Guthfrith, irsk Gofraid) (–1036)Sigtrygg Silkeskjegg ble etterfulgt av Echmarcach mac Ragnaill (= «Hestemann» Ragnarsson) i 1036. Han døde i 1042.


== Referanser ==
Tunisias herrelandslag i fotball

Tunisias herrelandslag i fotball er det nasjonale fotballaget til Tunisia, og dette landslaget blir administrert av Tunisias fotballforbund. Det tunisiske fotballforbundet ble stiftet i 1956, og de ble medlem av FIFA i 1960. Tunisia har deltatt i seks VM-sluttspill mellom 1978 og 2022, og nasjonalstadion er Stade Olympique El Menzah i Tunis.


== Historie ==
I 1978 ble Tunisia det første afrikanske landet som vant en kamp i et VM-sluttspill. Det var mot Mexico i Tunisias aller første kamp i et VM-sluttspill, og resultatet ble en 3–1-seier. I 2004 vant Tunisia Afrikamesterskapet etter å ha slått Marokko 2–1 i finalen.


== Nåværende tropp ==
Oppdatert 27. november 2022.
Tunisias tropp til VM i fotball 2022 i Qatar fra 20. november 2022 til 18. desember 2022.


=== Andre spillere ===
Spillere som har vært med i landslagstroppen de siste 12 månedene.


== VM-resultater ==


== Kamper i VM-sluttspill ==


== Kilder ==
Olsen, Egil Roger (2002): DRILLOS VERDEN.  Kagge Forlag AS, OSLO. ISBN 82-489-0244-7
Rollin, Jack (oversatt av Eirik Newth) (1994): GUINNESS STORE BOK OM FOTBALL-VM, 1930-1994.  Ex Libris Forlag AS. ISBN 82-7384-431-5


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Hjemmeside til det tunisiske fotballforbundet
(en) FIFAs profil om Tunisia
(en) FIFAs VM-2006 profil om Tunisia Arkivert 18. juni 2006 hos Wayback Machine.
Japanlerk

Japanlerk (Larix kaempferi) er et bartre i lerkeslekta innenfor furufamilien (Pinaceae). Det er et ganske bredt bartre som kan bli 45 meter høyt. Grenene er vannrette ut fra stammen. De peker gjerne litt opp, ytterst. Grenene henger aldri.
Treet blir inntil 40 m høyt, kronen er meget bred og grenene ustående eller lett nedbøyde. Barken er rødbrun eller purpur gråbrun. Skuddene har mørkt oransje eller brun bark, ofte med små knopper på. Kongler 15-45 mm lange, i alt 30-50 ovale, skjell ganske åpne og litt krumme med tydelig utbøyd spiss. Nålene er mørkegrønne eller mørkt grågrønne, 15–35 mm lange. Undersiden av nålene har lysegrå stomatabånd. Blomstring i mai-juni. Japansk lerk feller nålene om vinteren. Utpå høsten får treet en gyllen gul farge, før nålene faller av. Om våren kommer det nye friske grønne nåler og samtidig blomstrer treet.
Naturlig utbredelse er i sentrale deler av Japan. Treet har blitt plantet i Mellom-Europa som prydtre. Den kan være gjenstående eller frøspredt i Norden.
Japansk lerk krever ikke spesielt næringsrikt jordsmonn, men vokser bare der det er ganske høy luftfuktighet og fuktig jord. Må ha fuktighet og tåler ikke å tørke. Vokser opp til tregrensen.


== Litteratur ==
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 120–121. ISBN 82-10-01282-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) Japanlerk i Encyclopedia of Life 
(en) Japanlerk i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Japanlerk hos Artsdatabanken 
(sv) Japanlerk hos Dyntaxa 
(en) Japanlerk hos ITIS 
(en) Japanlerk hos NCBI 
(en) Japanlerk hos The International Plant Names Index 
(en) Japanlerk hos Tropicos 
(en) Kategori:Larix kaempferi – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Larix kaempferi – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Larix kaempferi – detaljert informasjon på Wikispecies