jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Brus med ananassmak

Oskar Syltes brus med ananassmak, i dagligtale kalt ananasbrus, er en syntetisk fruktbrus fra Oskar Sylte Mineralvannfabrikk. Den har en dyp oransjebrun farge og en smak med hint av ananas.
Brusen med ananassmak har vært Oskar Syltes mestselgende produkt og er like gammel som bedriften selv. I 2004 utgjorde ananasbrus 20 til 30 prosent av firmaets salg.Den har vært produsert etter samme oppskrift siden oppstarten i 1929.
Brusen finnes i 2022 også i en sukkerfri versjon. Den sukkerfrie brusen med ananassmak er søtet med aspartam og acesulfam K.


== Se også ==
Oskar Sylte Mineralvannfabrikk


== Referanser ==
Adjø solidaritet

Adjø solidaritet er en norsk dramafilm fra 1985 regissert, skrevet og produsert av Svend Wam og Petter Vennerød. 
Filmen er den tredje av en trilogi som har fått fellesbenevnelsen Sangen om den knuste drømmen som filmskaperne har beskrevet som «et oppgjør med den selvhøytidelige 1968-arven». De to andre er Åpen framtid og Drømmeslottet. Den er utgitt året før Drømmeslottet, men ligger innholdsmessig sist i trilogien. Adjø solidaritet regnes som filmduoens hovedverk.


== Handling ==
Handlingen strekker seg over tre generasjonsperspektiver. Sentralt står Atle, en 40 år gammel psykiater og hans jevnaldrende venn, Eigil, som er teaterregissør. De er begge skilt og har barn som ikke bor hos dem. De mimrer om gamle dager og drømmer om å reise til Kina, men utenom det er de gamle idealene glemt og de koser seg med sin velstand og «vellykkethet». Begge sliter for å holde en fasade som hele tiden truer med å sprekke. Under Eigils 40-årslag kommer sannheten fram og aggresjonene slår ut i full blomst. Det ene ordet tar det andre og festen avsluttes i masseslagsmål og rasert festlokale. Etter festen rammes Atle hardt av en tragedie.


== Om filmen ==
Magnus Nikolaisen i nettmagasinet Montages skrev følgende om filmen i 2010: «Vi møter gamle 68′ere som i det fyller 40 år har mektige stillinger  et samfunn de selv ville styrte. De sliter med indre tanker og problemer grunnet konflikten mellom deres gamle idealer og deres levesett – har de sviktet idealene og feiget ut eller har de blitt klokere med alderen og innsett at de tok feil og at opprørene var til ingen nytte? I filmen blir de gjenlevende kommunistene kroppsliggjort gjennom pasientene ved mentalsykehusene hvor filmens ene hovedperson er overlege. Samtidig som vi følger ungdommenes kamp mellom fascister og pønkere. Dette er tydelige signaler på hvordan filmen prøver å uttrykke at kampsakene skiftes, men kampene består». Nikolaisen skrev videre at: «Filmens scenografi er fantastisk, den er veldig ekspressiv og kanskje overdrevet, men den gir filmen temperatur, gnist og tydelighet – og det florerer av symbolikk. Filmen er også veldig bra klippet, den makter å holde et rolig, men gradvis økende, tempo som passer utmerket til filmens manus».Filmen ble påbegynt allerede i 1983. 83 profesjonelle skuespillere medvirker i den. Dette var den første filmen i Skandinavia som brukte digital lydteknikk fra starten av.I USA ble en klippet versjon lansert som Farewell Illusions.


=== Filmanmelderne ===
Aftenpostens Per Haddal kalte den årets Opus og mente den var en av de beste filmene til Wam og Vennerød. Den fikk jevnt over gode kritikker da den ble vist i USA i 1986.


=== Popularitet og økonomi ===
Filmen ble en publikumssuksess på norske kinoer. Den spilte inn over en halv millioner kroner de første fem dagene.


== Rolleliste ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adjø solidaritet på Internet Movie Database 
(no) Adjø solidaritet i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Adjø solidaritet hos Filmfront 
(en) Adjø solidaritet på AllMovie 
(en) Adjø solidaritet på Rotten Tomatoes
Arne Larsen Økland

Arne Larsen Økland (født 31. mai 1954 på Bømlo) er en norsk tidligere fotballspiller. Han var mange år proff i tysk og fransk fotball, og regnes som en av Norges beste spillere på slutten av 1970-årene og begynnelsen av 1980-årene. Han spilte 54 kamper og scoret 13 mål for det norske landslaget, og var blant annet med på seirene over England i 1981, Italia i 1985 (hvor Økland scoret vinnermålet) og Argentina i 1986.


== Historie ==
Økland startet sin toppseriekarriere i Vard Haugesund i 1976. Selv om Vard rykket ned, hadde Økland en svært vellykket sesong, med 11 seriemål og landslagsdebut. Året etter gikk han til Bryne, som han hjalp til seriesølv i 1980. Samme år ble han proff i tyske Bayer Leverkusen.
Økland gjorde stor suksess i tysk fotball. Kort tid etter overgangen fra Bryne scoret han hat-trick mot Bayern München i en kamp som huskes best fordi Økland ble kreditert et fjerde mål, men var ærlig nok til å fortelle dommeren at ballen ikke hadde vært inne. Økland var tre sesonger i den tyske klubben, hvor han scoret 43 mål på 101 seriekamper. Han var deretter to år i franske Racing Club de Paris før han returnerte til Bryne i 1985.
Dessverre ble ikke oppholdet i Frankrike slik Økland hadde sett for seg, mye på grunn av treneren Viktor Zvunka og skader. Den første av de to sesongene han tilbragte i Frankrike endte med opprykk til den franske toppdivisjonen, mens den neste sesongen ble preget av måltørke og at han ikke kom overens med den nye treneren, Zvunka, som ble engasjert for å redde klubben fra nedrykk. Veien fra suksess til fiasko var kort, og nordmannen måtte etter hvert ta til takke med å spille i 3. divisjon for B-laget.
Før han returnerte til hjemlandet og Jæren fikk han et kjempetilbud fra den tyske toppklubben Bayer Uerdingen, som forsøkte å lokke han tilbake til Bundesligaen. Økland valgte å avslå tilbudet, og reiste hjem til Norge i stedet.
I sin andre periode i Bryne hjalp Økland klubben til sitt første, og hittil eneste, trofé da jærbuene vant cupen i 1987. Etter cuptriumfen la Økland opp som spiller. Han har senere vært assistenttrener for det norske landslaget og hovedtrener i Viking og Bryne. Han har siden vært daglig leder PAM AS som var holdingselskap for pizzakjeden Dolly Dimple's, samt administrerende direktør for Viking i perioden mai 2012 til våren 2015.


== Priser ==
Gullkokka – 1982


== Litteratur ==
Arne Larsen Økland – Proffliv av Otto Ulseth. Utgitt på Rocon forlag 1985. ISBN 82-990440-6-5


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arne Larsen Økland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Arne Larsen Økland på Internet Movie Database 
(de) Arne Larsen Økland – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Arne Larsen Økland – UEFA 
(en) Arne Larsen Økland – Transfermarkt 
(en) Arne Larsen Økland – national-football-teams.com 
(en) Arne Larsen Økland – EU-Football.info 
(no) Arne Larsen Økland – Norges Fotballforbund 
(de) Leverkusen-who's who
Antonio Cabrini

Antonio Cabrini ('Il Bell'Antonio') (født 8. oktober 1957 i Cremona) er en tidligere italiensk fotballspiller.
Cabrini var en offensiv venstreback som spilte for de italienske klubbene Cremonese, Atalanta BC, Juventus og Bologna.
Han spilte 73 kamper for det italienske landslaget og scoret 9 mål. I VM-finalen i 1982 mot Vest-Tyskland ble han den første spilleren som hadde bommet på et straffespark i en VM-finale. Han bommet på stillingen 0-0, men Italia vant likevel finalen med resultatet 3-1.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Antonio Cabrini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Antonio Cabrini på Internet Movie Database 
(de) Antonio Cabrini – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Antonio Cabrini – FIFA 
(en) Antonio Cabrini – UEFA 
(en) Antonio Cabrini – Transfermarkt 
(en) Antonio Cabrini – national-football-teams.com 
(en) Antonio Cabrini – WorldFootball.net 
(en) Antonio Cabrini – Soccerbase.com 
(en) Antonio Cabrini – EU-Football.info 
(en) Antonio Cabrini – FBref
Atalanta BC

Atalanta Bergamasca Calcio (grunnlagt 1907) er en fotballklubb fra den nord-italienske byen Bergamo i Lombardia. 


== Bakgrunn og virke ==
Det ble stiftet av sveitsiske immigranter og oppkalt etter den greske jaktgudinnen Atalanta.
De ble nummer 4 i landets toppdivisjon Serie A i 2017 med Gian Piero Gasperini bak spakene. I 2018-2019 ble det en sterk tredjeplass.
Eneste nasjonale seier er seieren i Coppa Italia  i 1963. Laget  nådde semifinale i den europeiske Cupvinnercupen i 1988 men tapte for belgiske KV Mechelen som vant det året. Laget kvalifiserte seg til sluttspillet i Champions League i sesongen 2019-2020. Dette på tross av at de tapte de tre første kampene i gruppespillet. Ingen lag hadde tidligere klart å gå videre med et slikt utgangspunkt. 
Klubben rykket ned til Serie B i 2003, 2005 og 2010 men rykket opp igjen til Serie A etter kun en sesong. Laget ble fratatt en del poeng i 2011 og 2012 på grunn av kampfiksing med lagets Cristiano Doni, som så la opp.
Deres hjemmebane er Stadio Atleti Azzurri d'Italia , innviet i 1928 og med en kapasitet på 24 642 tilskuere.

		


== Spillerstall ==
Oppdatert 4. oktober 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Kjente spillere ==
 Antonio Cabrini (1975–76)
 Cesare Prandelli (1978–79), (1985-90)
 Glenn Strömberg (1984–92)
 Filippo Inzaghi (1996–97)
 Christian Vieri (1995-96), (2006–07), (2008-09)
 Alejandro Darío Gómez (2014–21)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Atalanta BC – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anne Jahren

Anne Jahren (født 20. juni 1963 i Bærum) er en norsk tidligere langrennsløper som representerte Bærums Skiklub.


== Meritter ==


=== Internasjonalt ===
Anne Jahren gikk på det norske laget som tok gull på 3 x 5 km stafett i junior-VM 1982 i Murau.
Jahren var med på Norges vinnerlag i stafett (4×5 km) i OL 1984 i Sarajevo, og ble verdensmester på 10 km i Oberstdorf 1987. 

Sølv (stafett) i OL 1988 i Calgary
Sølv (stafett) i Seefeld-VM 1985
Bronse (20 km) i Sarajevo-OL 1984
Bronse (stafett) i Lahtis-VM 1989.Hun fikk tredjeplass i verdenscupen sesongen 1984.


=== Nasjonalt ===
I 1992 vant hun kvinneklassen i Birkebeinerrennet.
Gull i NM langrenn 10 km i 1983, 1985 og 1987.
Gull i NM langrenn 5 km 1985
NM i stafett 1987


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anne Jahren på Internet Movie Database 
(de) Anne Jahren – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Anne Jahren – Olympedia 
(en) Anne Jahren – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Anne Jahren – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Anne Jahren – FIS (langrenn)
Abuja

Abuja er offisiell hovedstad i Nigeria og har vært det siden 12. desember 1991. Byen ble planlagt fra grunnen av og bygget på 1980-tallet. Det bor 776 298 (2006) mennesker i byen. 
Byen ble valgt som hovedstad fordi den har en mer sentral beliggenhet enn det den forrige hovedstaden Lagos hadde. 
Abuja ligger 360 meter over havet, og derfor har byen et kjøligere klima enn den ville hatt dersom den lå i lavlandet. Byen ble grunnlagt i 1828.


== Transport ==
Flyplassen Nnamdi Azikiwe internasjonale lufthavn ligger i Abuja. Den er oppkalt etter Nigerias første president Nnamdi Azikiwe. Flyplassen har både nasjonale og internasjonale terminaler. 


== Vennskapsbyer ==
 Brasília, Brasil
 Detroit, USA
 Kanpur, India


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Abuja – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Arbeidslaget hass K. Vømmølbakken

Arbeidslaget hass K. Vømmølbakken var ei norsk gruppe, stiftet av Hans Rotmo i 1975, som bygde videre på Vømmøl-ideologien og Vømmøl Spellmannslag.
Arbeidslaget var aldri i nærheten av å gjenskape Vømmøl'ns enorme suksess, noe som førte til økonomiske problemer for plateselskapet MAI, som ikke hadde noen andre storselgere. Bandet vant Spellemannprisen 1976 i klassen rock for albumet Grovarbeid.


== Medlemmer ==
Kristian Schravlevold – vokal og mandolin
Konrad Vømmølbakken – bass
Bjørn Elvestad – gitar og fiolin
Ivar Elvestad – gitar og trekkspill
Frank Berg Olsen – trommer


== Diskografi ==


=== Singler ===
Skattetoget/B-Sida – 1975


=== Helalbum ===
Grovarbeid – 1976
Varsko her! – 1976


== Eksterne lenker ==
(en) Arbeidslaget hass K. Vømmølbakken på Discogs 
(en) Arbeidslaget hass K. Vømmølbakken på MusicBrainz
Brødrene Løvehjerte

Brødrene Løvehjerte (svensk originaltittel Bröderna Lejonhjärta) er en barnebok av Astrid Lindgren, først utgitt i 1973 illustrert av Ilon Wikland. Filmen Brødrene Løvehjerte (1977) var med regi av Olle Hellbom.


== Bakgrunn ==

Astrid Lindgren likte å gå på kirkegårder, og en gang hun gikk på Vimmerby kirkegård (ved barndomsstedet Näs), så hun et gravminne med inskripsjonen: «Späda Bröderna Johan Magnus och Achtes Phalén, döde 1860» Da bestemte hun seg for å skrive en bok om to brødre og om døden. Hun følte seg også inspirert av forholdet mellom Jan Ohlsson, som spilte Emil fra Lønneberget, og den syv år eldre broren som beskyttet Jan fra pressefolket når det ble for mye. 
Heltefiguren Jonatan, den godhjertede og beskyttende figuren som forteller eventyr, er nok inspirert av Astrid Lindgrens far Samuel August Ericsson. Ifølge Lindgren er det faren som har gitt henne kjærligheten til historier. Også selve Nangijala, og spesielt Kirsebærdalen, er inspirert av Astrid Lindgrens barndomshjem på Näs. Her var det flere trær, hovedsakelig kirsebærtrær og epletrær.


== Handling ==

Boka handler om to brødre, Jonatan og Karl «Kavring» Løve. Karl kalles for Kavring, siden storebror Jonatan liker kavringer. Kavring er dødssyk, og som en trøstehistorie forteller Jonatan om landet etter døden, Nangijala. Det oppstår brann i huset de bor i, og for å redde broren sin, hopper Jonatan, med Kavring på ryggen, ut vinduet i tredje etasje. Fallet dreper ham, og da Kavring dør av sykdommen (sannsynligvis tuberkulose) ikke lenge etterpå, møtes de igjen i Nangijala. De har da fått navnet Løvehjerte.
I Nangijalas to daler, Kirsebærdalen og Klungerdalen, opplever brødrene et eventyr fylt av søskenkjærlighet, mot og forræderi, og sammen leder de kampen mot den ondskapsfulle Tengils undertrykkelse og den skremmende dragen Katlas ild. Det virkelig skremmende med hennes ild er at dersom den ikke dreper, lammer den langsomt og ubønnhørlig. Det eneste som kan styre Katla, er en lur som Tengil har. I Klungerdalen finner Kavring en farsskikkelse som han har savnet, i Mattias.
Under kampen får Jonatan tak i luren, og han dreper Tengil. Sammen med Kavring reiser de opp i fjellene for å binde Katla fast. Der skal hun sultes, slik at hun blir svak og kan drepes. Men Jonatan mister luren, og Katla brenner ham med ilden sin. Jonatan dytter en stor sten på Katla, og hun faller i Karmafossen, som renner forbi fjellet. I fossen bor et annet fabeldyr, ormen Karm (derav navnet), og de to fabeldyrene dreper hverandre. 
Jonatan, som er lammet av Katlas ild, forteller Kavring at han helst vil dø. Da vil han komme til Nangilima, hvor Mattias dyrker epler, og Jonatan vil være helt frisk igjen. Kavring bestemmer seg for å gjøre gjengjeld for den gangen Jonatan hoppet ut fra brannen for å redde livet hans. Han tar sin bror på ryggen og hopper ut en fjellskrent, inn i døden. Boken slutter med at Kavring ser lyset fra den neste verdenen.


== Referanser ==
ACK

ACK er en standard forkortelse for ASCII-kode 0x06, som i enkelte kommunikasjonsprotokoller brukes som bekreftelse (engelsk: ACKnowledge) på at et signal er mottatt. I ingeniør-sjargong brukes ACK for å markere at man er til stede eller for å si fra at man har hørt det som er blitt sagt.


== Referanser ==
ASCII

ASCII (American Standard Code for Information Interchange) er et tegnsett, det vil si en standard for utveksling av tekst mellom datamaskiner.
ASCII benytter 7 bit til koder, noe som tillater koding av 128 mulige verdier.
95 av disse er tilordnet store og små bokstaver i det engelske alfabetet (A-Z), tallene 0-9 og en del andre vanlig forekommende tegn. De øvrige er diverse spesialkoder for regulering av flyt, linjeskift og annet. Moderne tegnsett som brukes i dag er utvidelser av ASCII, mange er også bakoverkompatible med ASCII. Som et tegnsett er ikke ASCII lenger i bruk. Ofte refererer "ASCII" bare til ASCII-tegnene, som i ascii-grafikk (tegning bestående av tekst). ASCII ble innført i 1963 etter at det ble behov for mer utveksling av data mellom de forskjellige stormaskinene som eksisterte på den tiden. Før dette hadde gjerne hver maskin sin egen unike kodetabell, noe som ikke var særlig praktisk. Det grunnleggende problemet er det samme i dag; tekstfiler inneholder ingen metadata som kan opplyse om hvilket tegnsett de er lagret i, og flere enn ett tegnsett er i bruk. Siden man ikke kan vite om ikke-ASCII-tegn i tekstfil vises riktig hos alle mottakere, vil man ofte begrense seg til ASCII-tegn. Unicode har en sånn mulighet, å se i filen at det er Unicode.
ASCII blir også brukt i kunst, såkalt ASCII-kunst. I ASCII-kunsten lager man bilder ved hjelp av bokstaver, tall og andre tegn i ASCII-tegnsettet.


== Oversikt over ASCII-tegnsettet ==


=== Kontrolltegn ===


=== Skrivbare tegn ===
Det eksisterer en norsk versjon av ASCII, kalt NS 4551, med følgende forskjeller:


== Se også ==
ASCII-kunst


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
ASCII-Forum
Ambassadør

Ambassadør eller sendemann er et statsoverhodes utsending, vanligvis ansatt på en ambassade. Ambassadører som ikke leder en utenriksstasjon, men har særlig oppdrag kalles ambassadør en mission spéciale. Frem til 1942 var det bare stormakters representanter til andre stormakter som kunne kalle seg ambassadør. Stormakters representanter til andre stater og andre staters representanter ble kalt minister. Det finnes også ambassadører ved FN, NATO og andre internasjonale organisasjoner. Ambassadørens jobb er å ivareta sin nasjons interesser i det landet eller de land han eller hun er utsendt til. Ofte omfatter dette kulturutvekslinger og politiske og økonomiske oppgaver. Ambassadører kan ha bakgrunn som karrierediplomat så vel som politiker.


== Ordets opprinnelse ==
Julius Cæsar skrev i sin bok om gallerne at de kalte sine tjenere ambacti, som på latin i entall ble til ambactus. På fransk utviklet dette seg til ordet «ambassadør». Som lånord i norrønt ble det til ambátt (= tjenestejente), som videreutviklet seg til ordet «embede». På tysk fikk man av samme ordstammen «Amt», som på dansk har betydningen «fylke». Ordene «ambassadør», «amtmann» og «embedsmann» har altså det samme keltiske opphavet, men det første har tatt omveien om fransk, det andre om tysk, mens det tredje er nordisk.


== Norske ambassadører ==
I 1977 hadde Norge 44 utsendte diplomater med ambassadørs rang.


== Se også ==
Liste over norske NATO-ambassadører
Liste over norske ambassadører i Washington
Nuntius


== Referanser ==

Iver B. Neumann og Halvard Leira Aktiv og avventende. Utenrikstjenestens liv 1905-2005 Oslo: Pax, 2005.


== Eksterne lenker ==
(en) Ambassadors – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av ambassadør
Liste over ambassadører fra andre land stasjonert i Norge
Amatørradiostasjon

En amatørradiostasjon er en radiostasjon operert av en lisensiert radioamatør. En slik stasjon må tilkjennegi sin identitet med et kallesignal utstyrt av regulerende myndighet i det landet stasjonen befinner seg. Radioamatører bygger og opererer flere ulike typer amatørstasjoner, blant de faste stasjoner i bygninger, mobile stasjoner i biler, stasjoner i verdensrommet og midlertidige stasjoner i felt.
De første amatørradiostasjonene ble registrert i USA i 1909 og idag er det titusener av amatørradiostasjoner spredd over de fleste land i verden.


== Eksterne lenker ==
Norsk Radio Relæ Ligas nettsider – organisasjon for norske radioamatører
K3LR, stor amatørradiostasjon i USA (engelsk)
Arnie Norse

Arnie «Skiffle Joe» Norse (født Arne Trandal 14. mai 1925 på Sunnmøre, død 14. desember 2016 i Oslo) var en norsk sanger og underholdningsartist.
Arnie Norse var en gammel traver i norsk populærmusikk, kjent fra utestedet Tranen i Oslo, en lang rekke utdrikningslag, noen fjernsynsopptredener og egenproduserte kassettutgivelser. Han var utdannet boktrykker og jobbet i England fra 1950 til midt på 1950-tallet. Da han kom tilbake til Norge begynte han å opptre med å synge og spille gitar samtidig som har syklet på etthjulssykkel. Han opptrådte blant annet på Sirkus Arnardo.I 1958 ble hans første plate utgitt, singlen «Mexico-Joe» på A-siden. B-siden var «Oh senorita» som ble en hit på Island. I denne perioden brukte han navnet «Skiffle Joe», som han fikk av Arne Bendiksen.
I 1978 begynte han å opptre på restaurant Tranen i Oslo, syklende på etthjulssykkel med gitar og cowboyhatt. Han sang slagere og frekke viser som «Misjonær i gryta», «Min lille kone (som legger seg på ryggen for ei krone)» og «Jælp mæ å rime (Den sensurerte bært-bært-visa)». Han opptrådte ukentlig på Tranen i over 30 år, fra 1978 sammen med sin kone Nipaporn Norse og deres band gjennom mange år, frem til stedet stengte 27. januar 2012.


== Diskografi ==
Tretten frekkiser (1978)
Greatest Hits! (1987)
På 3 hjul i svingen (1993/94)
Manana Amor 14 Brand New Songs (1997)
Dinge-ling 14 nye gladlåter (1998)
Under sunnmørsalpene (1998)
55 låter som ler og gråter (2011)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arnie Norse på Internet Movie Database 
(en) Arnie Norse på MusicBrainz 
(no) Presentasjon på VG nett
Allah

Allah betyr Gud, eller «den ene sanne Gud» på arabisk.
Ordet forbindes hovedsakelig med islam. Det er navnet på den sanne guden forkynt av Muhammed. Ordet anvendes også av arabisktalende jøder, kristne og bahaier.
Ordet Allah er nært beslektet med hebraisk Elóah og Elohím og med arameisk Eláh/Elahá, og dessuten med det hebraiske El.
Fraser der «Allah» inngår: 

Lā 'ilāha 'illā llāha wa Muhammadun rasūlu llāhi. Det finnes ingen Gud unntatt Allah, og Muhammed er Hans sendebud. Islams trosbekjennelse, shahadah.
Alláh-u-Akbar betyr Gud er størst. Muslimsk påkallelse av Gud. Også brukt på samme måte som «herregud».
Alláh-u-Ajmal' betyr Gud er den vakreste.
Alláh-u-Abhá betyr Gud den strålende, den altstrålende. Anvendes som en hilsen av bahaier.
		
		
		


== Se også ==
Allahs 99 vakreste navn
Gud
Abdallah, mannsnavn som betyr «Guds tjener».


== Eksterne lenker ==
(en) Allah in calligraphy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anders Kirkhusmo

Anders L. Kirkhusmo (født 17. desember 1865 i Ålen, død 12. desember 1949 i Oslo) var en norsk pedagog og faglig tillitsvalgt, blant annet som formann i Norges Lærerlag i 16 år. Han var med på å grunnlegge Norges Unge Venstre og var den første lederen i organisasjonen. 
Kirkhusmo hadde lærerutdanning fra Klæbu seminar 1885–1887. Han arbeidet som kirkesanger i Røros fra 1889 til 1892, og underviste deretter i folkeskolen i Tolga, Brekken, Os og Nord-Odal. Han var lærer ved Elverum seminar 1896–1902. Etter dette virket han i hovedstadens skoler. Han var overlærer ved Vaterland skole fra 1917 og ved Majorstua skole fra 1927 til 1935. Han var også engasjert ved Norsk Korrespondanseskole.
Kirkhusmo hadde en rekke faglige tillitsverv. Han var formann for Oslo lærerforening, og senere for Norges Lærerlag (1917–1933). Han bidro sterkt til å modernisere organisasjonen, og under hans ledelse brukte lærerlaget midler som boikott og blokade i lønnskampen. Da han gikk av som formann, blei han utnevnt til æresmedlem av laget.
Han satt i flere offentlige utvalg om skolespørsmål og medvirket slik til at enhetsskolen ble lovfestet på 1930-tallet. Han ledet også arbeidet med å utforme framhaldsskoleloven. Han var også en forkjemper for å utvikle lærerutdanningen. 
Kirkhusmo var med å stifte både Kristiania Unge Venstre og Norges Unge Venstre, og han var formann for sistnevnte fra 1909 til 1912. Han var engasjert i partiets avisarbeid gjennom Dagbladet og Østlendingen.
Også i den frilynte ungdomsbevegelsen var han aktiv. I 1892 var han første formann i Breidablikk, som var en samorganisasjon for ungdomslag i Nordøsterdalen og Sør-Trøndelag. Senere var han i mange år nestformann i Bondeungdomslaget i Kristiania.
I 1945 gav han ut memoarene Minner fra et langt arbeidsliv. 
Lærerlaget har reist en minnestein over ham i Ålen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Artikkel i Norsk biografisk leksikon