jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Heron Carvic

Heron Carvic (født 21. januar 1913 i London, død 9. februar 1980) var en britisk skuespiller og forfatter som hadde stemmen til Gandalv i BBC Radios hørespill basert på Hobbiten. Han skrev også en rekke bøker.
Som forfatter skapte han figurene og skrev de første fem bøkene om den pensjonerte miss Emily D. Seeton, en skjønnsom parodi på Agatha Christies figur miss Marple. Ytterligere bøker i denne bokserien ble skrevet av to andre forfattere som benyttet pseudonymer med initialene «HC». Roy Peter Martin som «Hampton Charles» skrev tre romaner som alle ble utgitt i 1990. Sarah J. Mason, som skrev som «Hamilton Crane», fortsatte serien og skrev ytterligere 14 bøker, en del som fortsatt er i trykk. Masons bøker modifiserte Carvics figurer såpass mye at det er stort sett kun navnene som er gjenkjennbare for de som leste de første fem bøkene.


== Filmografi ==
Doctor Who – Morpho (stemme) i historien The Keys of Marinus.
The Avengers – Five i episoden Square Root of Evil.
Police Surgeon – advokat i episoden Under the Influence.


== Bibliografi ==
Picture Miss Seeton (1968).
Miss Seeton Draws the Line (1969).
Miss Seeton, Bewitched (tittel i USA: Witch Miss Seeton) (1971).
Miss Seeton Sings (1973).
Odds on Miss Seeton (1975).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Heron Carvic på Internet Movie Database 
(en) Heron Carvic hos The Movie Database 
(en) Heron Carvic hos Behind The Voice Actors .
Suppe

Suppe er en flytende kokerett som enten kan serveres som forrett eller hovedrett. Det finnes mange måter å lage supper på, og suppene kan ha mange navn. Blant de mest tradisjonsrike suppene i Norge finner man fersk suppe, ertesuppe og fiskesuppe. Blant de mest populære utenlandske suppene er tomatsuppe.
Hovedsakelig er supper kokt med en kraft eller gjerne også buljong som basis. Deretter tilsatt smakstilsetninger som grønnsaker, urter, kjøtt, fisk og krydderier, alt etter hvilken type suppe man ønsker. Det finnes både varme og kalde supper. 
Fruktsupper lages vanligvis av en eller flere frukter som kokes i vann, og tilsettes tykningsmiddel (fra gammelt av: potetmeljevning) mot slutten av kokeperioden. Samme basis med mer frukt og jevning gir enten kompott (seigtflytende) eller grøt.
Noen av dem er: 

Consommé
Er en klaret suppe, med en buljong som hovedingrediens.
Bisque
En kremet suppe, lagd en purée av enten sjømat, grønnsaker eller kjøtt. Deretter tilsatt fløte, og tyknet med bechamelsaus.
Velouté
Er en klaret suppe, en raffinert versjon av buljongen. Ofte tyknet med egg, smør eller fløte.
Dessertsupper
(Ginataan, Oshiruko)
Fruktsupper
Er helst servert kalde, med noen unntak, som den norske Fruktsuppen.


== Eksterne lenker ==
«Oppskrifter på supper», fra NRK
Paulinus av York

Paulinus av York (død 10. oktober 644) var en romersk misjonær og den første erkebiskopen i York.


== Liv og virke ==


=== Misjonær ===
I 601 sendte pave Gregor I den store en gruppe misjonærer til de britiske øyer for å kristne angelsakserne, som fremdeles bekjente seg til sin egen, angelsaksiske mytologi. Noen få år senere besluttet paven å sende flere misjonærer til øygruppen. Paulinus var en misjonærene i den andre gruppen; han hadde til da vært munk i St. Andreas-klosteret i Roma. Han kom til England i 604, sammen med blant annet Mellitus.
Lite er kjent om Paulinus' aktiviteter i følgende to tiårene.


=== Biskop ===
Etter å ha tilbrakt en del tid i Kent ble Paulinus vigslet til biskop; vigslingsåret kan ha vært 625, men kildene er uklare på dette punkt. Han fulgte Æthelburh av Kent, søster av Kents konge Eadbald, da hun dro til Northumbria for å gifte seg med kong Edwin av Northumbria. Paulinus lyktes da å omvende Edwin til kristendommen. Paulinus omvendte også mange av Edwins undersåtter og fikk bygd en del kirker.
Kong Edwins omvendelse skildres av Beda Venerabilis i Historia Ecclesiastica; kronikøren fremholder denne omvendelsen som et mønstereksempel for hvordan hedenske konger kunne vinnes for kristendommen: Ikke bare gikk kongen selv over til kristendommen, men også hans følge konverterte – for å unngå politiske problemer måtte han ha hoffets støtte til denne omvendelsen.
En av de kvinnene som biskop Paulinus døpte var en framtidig helgen som skulle bli kjent som Hilda av Whitby.
Biskop Paulinus' bestrebelser fikk et tilbakeslag i 633, da kong Edwin falt i slaget ved Hatfield Chase mot Penda av Mercia. Kongens fall førte til et tilbakeslag for kristendommen i Northumbria. Paulinus, dronning Æthelburg og hennes sønn, datter og barnebarn måtte flykte. De søkte tilflukt hos dronningens bror, som var konge i Kent. Paulinus ble biskop av Rochester, og dette embetet hadde han frem til sin død i 644.
Biskop Paulinus ble etter sin død opphøyd til helgen. Han har helgenstatus innen både den romersk-katolske kirke, den gresk-ortodokse kirke og den anglikanske kirke.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Mayr-Harting, H.M.R E. (1967): «Paulinus of York» i: G. J. Cuming: Studies in Church History IV: The Province of York. Leiden: Brill. s. 15–21.


== Eksterne lenker ==
Prosopography of Anglo-Saxon England entry for Paulinus – lister de fleste samtidige og nær samtidige omtalene av Paulinus i primærkildene. Omfatter også en del falske listinger i charter.
Ian Cullen

Ian Cullen (født 20. oktober 1939 i West Boldon i County Durham i England, død 12. november 2019) var en skuespiller som hadde mange roller innen britisk TV. Han har blant annet spilt Skinner i flere sesonger av Z-Cars, i Emergency Ward 10 og han var en av de opprinnelige skuespillerne i såpeoperaen Family Affairs. Cullen har også ledet en veldig suksessrik teatergruppe for ungdommer i Surrey (Surrey Heath Young Actors Company) i flere år. Han bor med kona Yvonne som også er dramalærer.
Han spilte i Doctor Who-historien The Aztecs i 1964 og ble intervjuet i forbindelse med den for DVD-utgivelsen i 2002.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ian Cullen på Internet Movie Database 
(en) Ian Cullen hos Rotten Tomatoes 
(en) Ian Cullen hos The Movie Database .
Walter Randall

Walter Randall (født 1918, død 2008) var en britisk danser og senere skuespiller som har hatt mange roller innen britisk TV, inkludert The Saint, Out of This World, Yes Minister, The Professionals og Dixon of Dock Green.
Han spilte i Doctor Who-historien The Aztecs i 1964 og ble intervjuet i forbindelse med den for DVD-utgivelsen i 2002. Han spilte også i fem andre Doctor Who-historier.


== Eksterne lenker ==
(en) Walter Randall på Internet Movie Database 
(en) Walter Randall hos The Movie Database
Kikert

Kikert (Cicer arietinum) er en spiselig belgfrukt i erteblomstfamilien.
Planten er 20 til 50 cm høy, og har små blader på begge sider av stammen. En belg inneholder to eller tre erter. Blomstene er hvite eller blå med rødlig skjær. Kikerter vokser i subtropisk eller tropisk klima med mer enn 400 mm nedbør i året. De kan også dyrkes i temperert klima, men avlingen vil da bli langt mindre.
Kirkerter dyrkes særlig i middelhavsområdet, det vestlige Asia og India. I det sørøstlige Tyrkia finner man Cicer reticulatum, som er en eldre, viltvoksende slektning av kikerten. Det antas derfor at det var i dette området man først begynte å dyrke kikerter.
Modne kikerter kan brukes i salater, stuinger, males til mel (i indisk matlagning er dette kjent som besan), hakkes og frityrstekes i boller som falafel, røres sammen og bakes som farinata, kokes og moses til hummus eller ristes og krydres som snacks. I India, hvor de kalles chana, er kikerter en viktig proteinkilde i vegetarisk mat. I mange deler av India spiser man også umodne kikerter som snacks, mens planten brukes som en grønnsak i salater.

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) kikert i Encyclopedia of Life 
(en) kikert i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kikert hos Artsdatabanken 
(sv) kikert hos Dyntaxa 
(en) kikert hos ITIS 
(en) kikert hos NCBI 
(en) kikert hos The International Plant Names Index 
(en) kikert hos Tropicos 
(en) Kategori:Cicer arietinum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cicer arietinum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cicer arietinum – detaljert informasjon på Wikispecies Kikerter og ris, det e det æ spis. Æ spis ikke gris, gi mæ kikerter og ris.
Barzan Ibrahim al-Tikriti

Barzan Ibrahim El-Hasan al-Tikriti (født 17. februar 1951 i Tikrit, død 15. januar 2007) (også kalt: Barazan Ibrahim al-Tikriti og Barasan Ibrahem Alhassen) (arabisk: برزان إبراهيم الحسن التكريتي) var en av Saddam Husseins tre halvbrødre. Han var tidligere leder for Iraks hemmelige tjenester, Mukhabarat. 
Fra 1988 til 1998 var han Iraks representant i FN. 
Fram til 1995 var han ansvarlig for Saddams personlige formue. Denne oppgaven ble imidlertid gitt til et nettverk med utenlandske meglere. Saddam besluttet at ingen i Irak kunne være tiltrodd denne jobben. 
Amerikanske ledere plasserte ham i det de kalte «Saddam's Dirty Dozen», som var ansvarlige for mange tilfeller av tortur og drap i Irak. Han ble fanget 17. april 2003. 
5. november 2006 ble Barzan, sammen med Saddam og den tidligere lederen for Iraks høyeste domstol, Awad Hamed al-Bandar, dømt til døden.3. januar 2007 annonserte offisielle representanter at Barzan Ibrahim al-Tikrit og Awad Hamed al-Bandar ble planlagt hengt torsdag 4. januar 2007. Eksekveringen ble utsatt etter sterkt internasjonalt press. al-Tikriti ble henrettet ved hengning 15. januar 2007.


== Referanser ==
Akkar

Akkar (Todarodes sagittatus) er en torpedoformet stimsvømmende tiarmet blekksprut, som i store deler av verden blir brukt til mat. Det er den vanligste blekksprutarten langs norskekysten. I Norge har den mest blitt brukt som agn. Den blir ca. 60 cm lang og lever bare ett år. Akkaren lever i store flokker og beiter på mesopelagiske fiskearter i tillegg til krill, reker og andre arter av blekksprut.På starten av 1980-tallet var forekomstene så store at blekkspruten var i veien for annet fiske. Det ble forsket intenst på akkaren i denne perioden, før forskerne la ned i 1985. Da forsvant akkaren, som man tror gyter på dypt vann vest for Irland, ettersom det er funnet yngel der.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) akkar – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) akkar i Encyclopedia of Life 
(en) akkar i Global Biodiversity Information Facility 
(no) akkar hos Artsdatabanken 
(sv) akkar hos Dyntaxa 
(en) akkar hos ITIS 
(en) akkar hos NCBI 
(en) Kategori:Todarodes sagittatus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Todarodes sagittatus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Akkaren er tilbake Arkivert 27. desember 2018 hos Wayback Machine. Artikkel i Bladet Vesterålen
Fylkesvei 401 (Akershus)

Fylkesvei 401 i Akershus gikk mellom Gjelleråsen og Kjul i Nittedal. Veiens lengde var 12,1 km, armene medregnet.
Strekningen mellom Gjelleråsen og Kjul var tidligere del av Riksvei 4, men ble omklassifisert etter at Hagantunnelen ble åpnet 2003.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1536, og av delstrekninger av fylkesvei 1534 og fylkesvei 1541.


== Kommuner og knutepunkter ==

 NittedalNittedalsveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Fylkesvei 402 (Akershus)

Fylkesvei 402 i Akershus gikk mellom Hakadal og Nittedal stasjon i Nittedal. Veiens lengde var 10,0 km.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1538, fylkesvei 1483, fylkesvei 1485, fylkesvei 1543, fylkesvei 1545 og fylkesvei 1547. 


== Kommuner og knutepunkter ==

 NittedalSagstuveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Tomas Johansson

Tomas Johansson (født 20. juli 1962 i Haparanda) er en pensjonert svensk bryter.
Johansson kom på andreplass ved OL i Los Angeles 1984, men han ble tatt i dopingkontroll og han ble fratatt sølvmedaljen og ble også utestengt i 18 måneder for bruk av Metenolon. I sitt comeback vant han bronse ved EM og i 1986 vant han VM-gull i Budapest. I 1988 vant han en bronsemedalje under OL i Seoul og i 1992 vant han en olympisk sølvmedalje i Barcelona. Han avsluttet sin bryterkarriere i OL 1996 i Atlanta uten medalje. Johansson er kanskje mest kjent for alle sin kamper mot den russiske kjempen Aleksandr Karelin som han aldri lyktes å beseire.
I 1986 ble han ble tildelt både Svenska Dagbladets gullmedalje og Radiosportens Jerringpris.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Tomas Johansson – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Tomas Johansson – Olympedia 
(en) Tomas Johansson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Tomas Johansson – Sveriges olympiske komité 
(en) Tomas Johansson – FILA
Karen

Karen kan vise til:

Karen (navn), et kvinnenavn
Karen (slang), en typekarakteristikk av hvite, middelaldrende kvinner
Karen (Kenya), en forstad til Nairobi
Karen (folkeslag), et folkeslag i Burma og Thailand
Kiwi Advanced Research and Education Network (KAREN)
«Karen», en novelle av Alexander Kielland fra samlingen To Novelletter fra Danmark
Long Acre

Long Acre er i gate i sentrale London, i bydelen Westminster. Den strekker seg fra Leister Square østover til Drury Lane på grensa til bydelen Camden. Long Acre er ei hovedgate i strøket som kalles Covent Garden. Gata ble anlagt i 1615 gjennom en del av klosterhagene til Westminster Abbey.
I tidligere tider var Long Acre dominert av sine mange vognmakere, og tradisjonen ble videreført i det 20. århundre av en rekke bilforhandlere som hadde sine «showroom» her. Long Acre er for øvrig adressen til Stanfords, en av Europas mest rikholdige butikker for kart og reiselitteratur.
Fra omkring 1890 til 1970 var de to kvartalene mellom Neal Street og Arne Street dominert av forlaget Odhams. Odhams publiserte kjente aviser og magasiner som Daily Herald, John Bull, Women's Own, Debrett's og Sporting Life. Mellom 1867 og 1878 lå på samme sted Queen's Theatre, på den tida Londons nest største teater etter Theatre Royal (Drury Lane).
Hopen videregående skole og Evangeliesenter

Hopen videregående skole og Evangeliesenter var en videregående skole og et av evangeliesentrene i Stiftelsen Pinsevennenes Evangeliesenter i perioden 1988-2008. Evangeliesenteret ble lagt ned i 2008. Skolen ble samtidig flyttet til Østerbo Evangeliesenter ved Halden og skiftet navn til Østerbo videregående skole. 
Hopen videregående skole lå på den lille gården Hopen ved Høydalsfjorden i Flora kommune. 


== Historie ==
Ella og Asbjørn Ystebø, eiere av den lille gården Hopen, kontaktet Evangeliesenteret på 1980-tallet. De ønsket at gården kunne bli et hjem og en skole hvor mennesker kunne få en ny sjanse i livet. 
I august 1988 var det oppstart av en liten skole med sju elever. Fagtilbudet var en ettårig møbelsnekkerlinje, og i løpet av de to neste årene hadde eldhuset blitt maskinverksted, låven sløydsal, hønsehuset lærerværelse og gårdshusets kjeller et moderne klasserom. Samtidig ble et internat med åtte rom bygget.  
Tilbudet var etterspurt og ble etterhvert utvidet. I 1996 kunne en nyreist skolehall og et utvidet internatområde innvies. Det var nå plass til 23 beboere. 
Møbelsnekkerlinjen ble utvidet til et to-årig tilbud (Grunnkurs trearbeidsfag og VK1 snekkerfag), og en ny toårig kokkelinje (Grunnkurs hotell- og næringsmiddelfag og VK1 kokkfag) ble introdusert. 
Høsten 2001 startet skolen med tilbud om VK2 allmennfaglig påbygning, noe som gjorde at utdanningen ved Hopen ga generell studiekompetanse.
Våren 2003 startet skolen med Grunnkurs byggfag. VK1 tømrer startet opp året etter. Hopen fikk med dette 46 elevplasser fordelt på sju forskjellige studietilbud. 
På det meste jobbet det 25 ansatte ved Hopen videregående skole og evangeliesenter
I 2008 var Evangeliesenteret i en presset økonomisk situasjon og valgte å flytte skolevirksomheten fra Hopen til Østerbo evangeliesenter utenfor Halden. Skolen lever der videre som Østerbo videregående skole. 


== Undervisningstilbudet ==
Vg1 bygg og anleggsteknikk
VG2 tømrer
VG1 Hotell og næringsmiddelfag
VG2 kokkfag
VK2 Allmennfaglig påbygning


== Hopen evangeliesenter ==
Hopen evangeliesenter lå like ved den videregående skolen og var en omsorgsinstitusjon som fungerte som internat for skolen. 
Internatet/senteret hadde plass til 21 gutter og tre jenter, men ved behov ble det ble forsøkt ordnet med en annen inndeling av beboerplassene, flere jenteplasser eller tilrettelegging for ektepar. I tillegg leide Evangeliesenteret bygninger utenfor Hopen og hadde på det meste ca. 35 beboere.


== Om Evangeliesenteret ==
Stiftelsen Pinsevennenes Evangeliesenter, til vanlig kalt Evangeliesenteret, er en diakonal, kristen, frivillig organisasjon som driver arbeid mot rusavhengige med avvenning fra rus og hjelp til å begynne «et nytt liv». Evangeliesenteret er Norges største hjelpetiltak for russkadde.


== Eksterne lenker ==
www.evangeliesenteret.no/ – Evangeliesenter
Fylkesvei 16 (Oppland)

Fylkesvei 16 i Oppland gikk mellom Jaren i Gran og Stryken i Lunner.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 2300 sammen med fylkesvei 21 og fylkesvei 24.


== Kommuner og knutepunkter ==

 GranHorgenmoen 

Erstattet av riksvei 4.

 LunnerHadelandsvegen 

 Hovland bru (over Rv4/E16, 33 m) SRiksvei 4 fra Grua sør mot Harestua
 NRiksvei 4 fra Bakken mot  Europavei 16 Tveitmarka
Fjellhammervegen fra Bekkestua mot Rundelen holdeplass Harestua sør
 Stryken stasjon
  Stryken (4,0 m) Gjøvikbanen Svartberget bru (over Rv4, 34 m)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Dróttkvætt

Drottkvætt (norrønt dróttkvætt) er et norrønt eller fornnordisk versemål beslektet med fornyrdislag og ljodahått. Drottkvætt er det mest kompliserte av alle de gamle norrøne versemålene. Som navnet antyder er drottkvætt (fra drott = konge, og kvede, dikte) den mest selvsagte formen for hyllingsdikt tilskrevet en hersker eller konge. Å beherske drottkvætt, helst på stående fot og improvisert, var det beste beviset på en skalds dyktighet, eller skaldeskap.


== Versmålet ==
Versene har strofer på åtte rader hvor radene hører sammen parvis (sammenlign fornyrdislag). Hver rad har tre betonte stavelser. Alle radene inneholder allitterasjoner eller andre former for rim – ulike rader har et partiell konsonantrim (kalt for skothending), like rader har et vanlig rim, men ikke nødvendigvis i bestemt orden (aðalhending). Hvert halvrim må ha nøyaktig tre stavelser, hver rad avsluttes med en trochee (en lang stavelse fulgt av en kort).
Kjenninger var en viktig del i verseformen, ikke minst for at de var en praktisk nødvendighet for å kunne oppfylle versemålets krav. Et annet mål på skaldens dyktighet og versemålets krav er at man tvinges til å ha flere parallelle tråder i diktet, noe som naturligvis er meget vanskelig å improvisere.


== Historie ==
Drottkvætt har en lang historie og var langt på vei utviklet allerede hos Brage den gamle, den tidligste skalden som vi kjenner navnet på.
Versemålets høye status blir framvist av Snorre Sturlason i fortellingen om hvordan den norske kongen Harald Hardråde før slaget ved Stamford Bridge viser sin egen skaldeskap ved å improvisere på drottkvætt. Først sier kongen fram et vers mens mennene forbereder seg til kampen, men blir ikke fornøyd med sitt et kvad og innrømmer: «Dette var dårlig diktet, og jeg får gjøre et annet vers som er bedre.» Så kvad han dette (her med hendingene markerte med fet stil):

Innenfor hekeparentesene ser man syntaktisk delte avsnitt, spredde utover i teksten. De poetiske kjenningene er brukt for å oppfylle versemålets strenge krav og for øke den visuelle kraften i kvadet.
Det eldste diktet på drottkvætt som er bevart i sin originale form er den på Karlevi-steinen i Öland i Sverige. Det forekommer også en drottkvætt-helming (d.v.s. et vers med fire linjer) på Sigtuna-boksen (eller Sigtunadosan). Noen av innskriftene fra Bryggen er også dikt på gammelnorsk i drottkvætt i fullstendig original form..


== Litteratur ==
Jónsson, Finnur (1912 – 1915): Den Norsk-Islandske Skjaldendigtning, Bde. A I-II, B I-II, København og Kristiana
Marit Malm Frafjord

Marit Malm Frafjord (født 25. november 1985 i Tromsø) er en norsk tidligere håndballspiller som sist spilte for Team Esbjerg. Hun har tidligere spilt for Byåsen, Viborg, Larvik og CSM București. Hun har to OL-gull, ett VM-gull og tre EM-gull og har vært landslagskaptein.


== Karriere ==
Frafjord fikk sin debut på landslaget 28. september 2005 mot Portugal. Hun spilte åtte sesonger i Byåsen før hun gikk til Viborg HK i 2010. På Viborg ble hun cupmester i 2010 og 2011. I 2011 var hun kaptein på Norges lag som tok gull i Håndball-VM i São Paulo (Brasil), da Norge slo Frankrike i finalen 32–24. I 2012 var hun kaptein på Norges lag som tok gull i OL i London. Hun var også kaptein på Norges lag som tok sølv i EM 2012 i Serbia. For sine prestasjoner på klubb- og landslag ble hun i 2012 tildelt Olavstatuetten. I 2014 skrev hun under en treårskontrakt med Larvik. Hun gjorde comeback på landslaget i OL 2016 der Norge tok bronse. I mars 2017 ble det kjent at hun hadde skrevet under på en toårs kontrakt med det rumenske laget CSM București. Etter en sesong med București, hvor laget nådde semifinalen i mesterligaen, brøt hun kontrakten og la opp som toppspiller. Hun gjorde comeback i desember 2018 da hun tegnet kontrakt med Team Esbjerg i Danmark. I 2020 ble hun tatt ut i landslagstroppen til OL-kvalifiseringskampene mot Montenegro. Disse kampene kunne ikke spilles på grunn av COVID-19, så Frafjords landslagscomeback kom først 1. desember 2020, nesten fire år etter hennes forrige landskamp.
Den 20. desember 2020 tok det norske håndballaget EM-gull i finalekamp mellom Norge og Frankrike i Herning, Danmark. Hun spilte på Norges lag som tok bronse under OL 2020 i Tokyo – som var utsatt til 2021 på grunn av covid-19-pandemien.
Hun la opp etter sesongen 2021/22. Hennes siste kamp var semifinalen i mesterligaen da Esbjerg tapte mot Györ.


== Meritter landslag ==
OL 2020 (utsatt til 2021) – Bronse
EM 2020 – Gull
EM 2016 – Gull
OL 2016 – Bronse
EM 2012 – Sølv
OL 2012 – Gull
VM 2011 – Gull
EM 2010 – Gull
VM 2009 – Bronse
EM 2008 – Gull
OL 2008 – Gull
VM 2007 – Sølv
EM 2006 – Gull


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marit Malm Frafjord – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marit Malm Frafjord – Olympics.com 
(en) Marit Malm Frafjord – Olympic.org 
(en) Marit Malm Frafjord – Olympedia 
(en) Marit Malm Frafjord – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marit Malm Frafjord – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(en) Marit Malm Frafjord – Norges Håndballforbund 
Malm Frafjords spillerprofil på Håndball.no
Marit Malm Frafjord – spillerprofil på Viborg HK
Aleksandr Karelin

Aleksandr Aleksandrovitsj Karelin, (russisk: Александр Александрович Карелин, født 19. september 1967 i Novosibirsk) er en tidligere russisk bryter. Han vant ni VM-gull og tre OL-gull i tungvektsklassen, og var ubeseiret i internasjonale konkurranser i perioden 1987–2000, de siste seks årene avga han ikke et eneste poeng. Han tapte til slutt finalekampen i OL 2000 mot amerikaneren Rulon Gardner. Karelins overlegenhet gjorde at han fikk tilnavn som «det russiske eksperimentet» og «løftekranen fra Sibir». Karelin regnes blant de fremste bryterne gjennom alle tider.
Aleksandr Karelin begynte med bryting i en alder av 13 år, men han veide allerede da 79 kilo og var 179 centimeter høy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Aleksandr Karelin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Aleksandr Karelin – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Aleksandr Karelin – Olympics.com 
(en) Aleksandr Karelin – Olympic.org 
(en) Aleksandr Karelin – Olympedia 
(en) Aleksandr Karelin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Aleksandr Karelin – FILA 
(en) Aleksandr Karelin – Sherdog