jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
NSN

Forkortelsen NSN kan vise til 

IATA-koden for Nelson Airport, New Zealand
Regionkoden for Nelson (New Zealand) etter ISO 3166-2
Nokia Networks, en leverandør av telekommunikasjonsløsninger, opprinnelig Nokia Siemens Networks
North Sea Network, en høyspent likestrømsoverføring mellom Norge og Storbritannia
NATO Stock Number eller (i USA) National Stock Number, et militært produktnummersystem
Hermann Buhl

Hermann Buhl (født 21. september 1924 i Innsbruck i Østerrike, død 27. juni 1957 i Chogolisa i Pakistan) var en østerriksk alpinklatrer. 


== Klatrekarriere ==
Buhl er førstebestiger av Nanga Parbat (8125 m) i 1953 og Broad Peak (8047 m) i 1957, og står alene med Kurt Diemberger om å ha to førstebestigninger av fjell over 8000 meter.Buhls prestasjoner på Nanga Parbat er den eneste førstebestigning av en 8000-meter som er gjort alene og uten kunstig oksygentilførsel. På grunn av dårlig vær og flere ulykker underveis beordret ekspedisjonslederen rettrett, men toppgruppa ignorerte ordren. Tilslutt var det bare den egenrådige Buhl som fortsatte. Han nådde toppen kl 19., og siden mat og utstyr var blitt med de returnerende deltakerne, måtte han tilbringe natta på 8000 meters høyde, stående, uten sovepose, uten telt og bare med en tynn genser som beskyttelse mot kulda. Da han morgenen etter ankom leir IV, hadde den 29 år gamle Buhl fått en gammel manns ansikt.Få uker etter at Buhl var med på førstebestigningen av Broad Peak i 1957, forsøkte han og Diemberger seg på Chogolisa (7654 m), men ikke langt under toppen tvang dårlig vær dem til å gjøre vendereis. På omtrent 7300 m brast en snøskavl under Buhl, og han falt ned nordveggen. Liket er aldri funnet. 


== Verk ==
Achttausend drüber und drunter. Nymphenburger Verlag, München 1954 (kom i mange opplag)


== Litteratur ==
Karl Herrligkoffer: Nanga Parbat 1953. Verlag Neues Leben, Berlin 1954.
Marcus Schmuck: Broad Peak 8047 m. Meine Bergfahrten mit Hermann Buhl. Das Bergland-Buch, Stuttgart 1958.
Horst Höfler, Reinhold Messner (red.): Am Rande des Möglichen.  AS Verlag, Zürich 2003, ISBN 3-905111-88-8.
Jochen Hemmleb: Broad Peak «Traum und Alptraum» Auf den Spuren von Hermann Buhls letzter Expedition. Verlag Tyrolia, Insbruck 2008, ISBN 978-3-7022-2811-8.
Richard Sale: Broad Peak. Carreg, Ross-on-Wye 2007, ISBN 978-0-9538631-5-0.
Ralf Peter Märtin: «Der letzte Berg», Zeit online 29. juni 2000
Michael Ott: «Sein letzter Alleingang. Hermann Buhls Verschwinden im Himalaya»“, Süddeutsche Zeitung 19. mai 2010


== Referanser og noter ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hermann Buhl (mountaineer) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Hermann Buhl i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Gerhard Schirmer: Hermann Buhl. Der König der Berge, bergnews.com
Markus Kronthaler: Bestigninghistorien til Nanga Parbat, weltderberge.com
Side dedisert Hermann Buhls minne, biografi, bibliografi, fotogalleri etc
STP

STP kan referere til:

Standard trykk og temperatur – fra engelsk Standard Temperature and Pressure
Stone Temple Pilots – en amerikansk musikkgruppe
Scientifically Treated Petroleum – et amerikansk selskap innen tilsetningstoffer til drivstoff og olje
ISO 3166-1 alfa-3-koden til São Tomé og Príncipe
Frigg-Ottar Os

Frigg-Ottar Os (født 6. desember 1951) er en norsk lokalpolitiker (SV) som var ordfører i Beiarn kommune fra 2003 til 2011, som representant for Beiarn Bygdeliste.
Osmund av Salisbury

Osmund (fransk Osmond), greve av Séez (født i Normandie, død 3. desember 1099 i Old Sarum) var en normannisk adelsmann og geistlig. Han gjorde blant annet tjeneste som biskop av Sarum og rikskansler. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av Henri, greve av Séez og Isabelle, som var datter av Robert av Normandie og dermed søster av Vilhelm Erobreren. Osmund kom til England sammen med sin onkel, og viste seg å være en god rådgiver.


=== Rikskansler ===
Han ble utnevnt til rikskansler i 1070. Han ble også omtalt i som jarl av Dorset. Etter å ha engasjert seg i mange sivilrettslige transaksjoner ble han hyret som en av lederne for arbeidet med Domesday Book.


=== Biskop ===
Gregor VII utnevnte ham, etter Vilhelms ønske, til biskop av Sarum i 1078, og han ble konsekrert av Lanfranc, erkebiskop av Canterbury. 
I 1086 var han til stede på Great Gemot i Old Sarum. På dette tinget ble Domesday Book godkjent, og de store landeierne sverget troskapsed til kongen. 
Han bygde katedralen i Old Sarum, som ble konsekrert 5. april 1092. Bare fem dager senere ble taket ødelagt av et lynnedslag, og bygningen fikk strukturelle skader. Han innførte den normanniske ordningen med kanniker i katedralen. På Osmunds tid varierte liturgien fra et bispedømme til et annet, noe som var spesielt tydelig i England. Osmund etablerte Sarumsriten, som er et av de få riter som har overlevd i Den romersk-katolske kirke ved siden av det romerske ritus.


=== Død ===
Osmund døde natten til 3. desember 1099. 
Han ble gravlagt i Old Sarum. I 1228 bad kannikene om kanonisering etter at mirakler ved hans grav hadde blitt rapportert, men dette ble i første omgang ikke innvilget.  Den 1. januar 1457 ble han kanonisert av Callixtus III, og den 23. juli samme år ble legemet translatert til den nye katedralen i Salisbury og lagt i Mariakapellet. Hans rikt utsmykkede helgenskrin ble ødelagt under Henrik VIII. En enkel plate med innskriften MXCIX, hans dødsår, har blitt flyttet rundt i kirken flere ganger. I 1644 lå den midt i Mariakapellet, men den ligger nå under den østligste buen på sørsiden. I 1472 innvilget Sixtus IV en spesiell avlat for de som besøkte katedralen på hans minnedag. I 1481 ble minnedagen fastlagt til 4. desember. 


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Erkebiskop Robert av Jumièges (?-1070)
Biskop William the Norman (?-1075) *bispeviet 1051
Erkebiskop Lanfranc O.S.B. (1005-1089) *1070
Biskop Osmund (?-1099) *1078)


== Referanser ==
Gårdsøya

Gårdsøya (også kalt Gorsøya) utgjør sammen med Måøya, Aursøyan, og Geitøya øygruppa Mausund i Frøya kommune i Trøndelag. Selve tettstedet med navnet Mausund ligger på Måøya og Gårdsøya, som er knyttet sammen med en broforbindelse.


== Referanser ==
FK Spartak Moskva

FK Spartak Moskva (russisk: Футбольный клуб «Спартак» Москва) er en fotballklubb fra Moskva i Russland.
Spartak har vunnet 12 sovjetiske seriemesterskap (kun Dynamo Kyiv har flere) og 9 av 14 russiske seriemesterskap. De har også vunnet den sovjetiske cupen ni ganger og den russiske cupen tre ganger. Spartak har også nådd semifinalen i alle tre europacupene.


== Spillerstall ==
Oppdatert 18. mai 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) FC Spartak Moscow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
The Red-White INFOrmation History and statistics FC Spartak Moscow
Aursøyan

Aursøyan er to øyer som sammen med Måøya, Gårdsøya, og Geitøya utgjør øygruppa Mausund i Frøya kommune i Trøndelag.Aursøyan består av Lille- og Store-Aursøy, men øyene omtalles i dagligtale som «Aursøya». Lille- og Store-Aursøya er knyttet sammen med bru. Lille Aursøya er knyttet sammen med Måøya via «Aursøybrua» som ble åpnet i 1979.


== Referanser ==
Mausund skole

Mausund skole er en barne- og ungdomsskole på Mausund i Frøya i Trøndelag. Skolen sto ferdig i 1957, og ble tatt i bruk i 1958. Skolen ble påbygd i 1977 og fikk nytt kjøkken. I 1991 fikk Mausund skole nytt tekstilrom, og etter påbygninga ble det nytt lærerværelse, legekontor og tre nye klasserom. 
Fra 1999 har også elever fra  Sula gått på Mausund skole grunnet nedleggelse av Sula skole.
I løpet av de siste 15–20 årene elevtallet blitt kraftig redusert. Skolen har gått fra å være 5 delt, 4 delt, til 3 delt. Elevtallet har i løpet av de siste årene stabilisert seg rundt 21. Nå er skolen tredelt: 1.–4. trinn, 5.–7. trinn, og 8.–10. trinn (2016).


== Rektorer ==

Håvard Holte Os – fra august 2014.
Turid Berget – fra ? – til ?


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mausund skole
Bodø bystyre 2003–2007

I kommunevalget 2003 ble antall representanter redusert fra 47 representanter til 39.  Fra 1. januar 2005 fikk bystyret to representanter til som et resultat av kommunesammenslåingen med Skjerstad. Ved neste valg vil bystyret igjen gå ned til 39 medlemmer.


== Bodø Bystyre 2003 - 2007 ==
Bodø Arbeiderparti (14 representanter)
Bodø Høyre (7 representanter)Bodø Fremskrittsparti (6 representanter):Bodø Sosialistisk Venstreparti (6 representanter):Bodø Senterparti (3 representanter):Bodø Kristelig Folkeparti (2 representanter):Bodø Rød Valgallianse (2 representanter):Bodø Venstre (1 representant):


== Se også ==
Politikk i Bodø
Mark Messier

Mark John Douglas Messier (født 18. januar 1961 i St. Albert, Alberta) er en canadisk tidligere ishockeyspiller.
Han begynte sin profesjonelle ishockeykarriere i World Hockey Association (WHA). I 1979 debuterte han i NHL for Edmonton Oilers, i den andre runden av sesongens 48. kamp. 
I sin tredje sesong i NHL oppnådde Messier over 100 poeng. Han vant Conn Smythe Trophy som viktigste spiller (Most Valuable Player – MVP) da Edmonton Oilers vant Stanley Cup i 1985. Dette var et av Messiers seks mesterskap. Tre av disse mesterskapene vant han med Oilers, sammen med en av ishockeyens mest kjente profiler, Wayne Gretzky. Da Gretzky ble solgt til Los Angeles Kings ble Messiers Oilers nye stjerne, og scoret karrierens høyeste antall poeng samtidig med at Oilers vant Stanley Cup i 1990. 
Messier ble så byttet mot New York Rangers-spillerne Bernie Nicholls, Steven Rice og Louie Debrusk, og i 1994 var han med på å vinne Stanley Cup for Rangers. I 1997 flyttet Messier over til Vancouver Canucks. Denne overgangen ga imidlertid ikke de ønskede resultatene. Messier slet med skade og fikk begrenset spilletid i Vancouver. I år 2000 returnerte han til New York Rangers. Selv om han ikke lenger kunne utvise den samme kombinasjonen av kraft, teknikk og fart, var Messier fortsatt en verdifull spiller for Rangers. 
Mark Messier la opp 43 år gammel før 2005-2006-sesongen. Den 12. januar 2006 hengte New York Rangers opp hans drakt med spillernummer 11, på en av æresplassene i taket på Madison Square Garden.
Messier ble i 2017 utnevnt til officer av Order of Canada.


== Priser ==
Stanley Cup – 6 ganger (1984, 1985, 1987, 1988, 1990 og 1994)
Hart Memorial Trophy – 2 ganger (1990 og 1992)
Conn Smythe Trophy – 1 gang (1984)
Lester B. Pearson Award – 2 ganger (1990 og 1992)
NHL First Team All-Star – 4 ganger (1982, 1983, 1990 og 1992)
NHL Second Team All-Star – 1 gang (1984)
NHL All Star-game – 15 ganger (1982, 1983, 1984, 1986, 1988, 1989, 1990, 1991, 1992, 1994, 1996, 1997, 1998, 2000 og 2004)Han ble i 1998 rangert som nummer 12 på listen over NHLs beste spillere gjennom tidene av avisen The Hockey NewsHan er den eneste spilleren som vært lagkaptein på to forskjellige Stanley Cup-vinnende lagHan har spilt nest flest grunnseriekamper i NHLs historie etter Gordie Howe og har tredje flest assister og syvende flest scoringer.Han har nest flest sluttspillkamper etter Patrick Roy og nest flest mål, assist og poeng i sluttspillet etter Wayne Gretzky.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Mark Messier – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Mark Messier – Canada Sports Hall of Fame 
(en) Mark Messier – National Hockey League (NHL) 
(en) Mark Messier – Hockeydb.com 
(en) Mark Messier – Hockey-Reference.com 
(en) Mark Messier – Legends of Hockey 
(en) Mark Messier – Eliteprospects.com
Geitøya

Geitøya (også skrevet Gjetøya, historisk: Greitøya) utgjør sammen med Måøya, Aursøyan, og Gårdsøya øygruppa Mausund i Frøya kommune i Trøndelag.Geitøya og Aursøyan er knyttet sammen med bru. Geitøya (Vadsøysund) hadde til 2006 hurtigbåtforbindelse til Sula, Froan og Halten, samt til Frøya og derfra videre til Trondheim. 


== Referanser ==
Terry Sawchuk

Terry «ukey» Sawchuk (født 28. desember 1929 i Winnipeg, Manitoba, død 31. mai 1970 i New York City, New York, USA)) var en canadadisk ishockeykeeper. Han hadde en tøff barndom og mistet sin hjertesyke bror da han var 10 år gammel.
Sawchuk ble kårtet til beste nybegynner i både United States Hockey League og American Hockey League før han endte i Detroit Red Wings i NHL i sesongen 1950-'51.
Han hadde en redningsprosent på mer enn 90 per kamp, noe som gjør det mulig å kalle ham en utrolig god målvakt. Han ble tatt ut til all-star laget, og vant «The Calder Trophy» som lagets beste nybegynner. De fire neste sesongene ble han tatt ut til all-star laget.
Det som gjorde ham til en meget god målvakt, var hans meget gode reflekser og evne til å lese spillet. I de fem første sesongene i Red Wings hadde han rekorden med 199 seire og 57 tap. Han ble kjøpt opp av Boston Bruins for å gjøre plass til Glen Hall, men trivdes ikke i Boston og han slet med mye sykdom og depresjoner.
Etter to år i Boston returnerte han til Red Wings og hans strålende karriere fortsatte.
I 1964 ble han kjøpt av Toronto Maple Leafs og i 1965 vant han et Vezina-trofé. I 1967 hjalp han laget til å vinne Stanley Cup.
Etter 21 år som hockeyspiller var hans resultat totalt 447 seiere og 103 tap. 
31. mai 1970 døde han av komplikasjoner etter en ulykke i hjemmet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Terry Sawchuk – Canada Sports Hall of Fame 
(en) Terry Sawchuk – Manitoba Sports Hall of Fame 
(en) Terry Sawchuk – National Hockey League (NHL) 
(en) Terry Sawchuk – Hockeydb.com 
(en) Terry Sawchuk – Hockey-Reference.com 
(en) Terry Sawchuk – Eliteprospects.com
Ragnvald Indrebø

Ragnvald Indrebø, (født 22. november 1891 i Os i Hordaland, død 26. juni 1984) var biskop i Bjørgvin bispedømme fra 1948 til 1961. Indrebø var morfar til Ragnar Hovland.


== Biografi ==
Etter teologisk embetseksamen hadde Indrebø en variert tjeneste i skole, kirke og organisasjonsliv:

1919 til 1922: Lærer i den høyere skole
1922 til 1927: Sokneprest i Jølster
1927 til 1929: Styrer av Sunnfjord Ungdomsskule
1929 til 1930: Generalsekretær i Norges Kristelige Ungdomsforbund.
1930 til 1948: Menighetsprest
1948 til 1961: Biskop i BjørgvinParallelt med tjenesten var han lærer på Menighetsfakultetet. Fra 1938 til han ble biskop var han redaktør av Luthersk Kirketidende. Under andre verdenskrig var han fra 1942 medlem av Den midlertidige kirkeledelse etter at prestene hadde lagt ned sin tjeneste i protest mot nazistyret. I 1947 kom han på andreplass i menighetsrådenes avstemning om hvem som skulle bli biskop i Hamar bispedømme. Det var Kristian Schjelderup som ble utnevnt.


== Forfatter ==
Indrebø er kjent som bibeloversetter. Sammen med sin bror Gustav Indrebø oversatte han Bibelen til nynorsk i den utgaven som kom i 1938. Utgaven har fått kallenavnet Indrebøbibelen. Men han skrev også andre bøker:

Evangeliet i forkynning og sjelesorg: homiletikk (preikelære) (sammen med Berg Rollnes og Joakim Kvistad) 1933 Lunde forlag
Forelesninger i pedagogikk 1946
Lidinga i ljoset frå Guds ord : Hudson Taylor : liv og virke NMS-forlaget
Kulturkrisa i dag 1950 Credo forlag
Mot sentrum 1951 Sambåndet forlag
Dei fyrste biskopane i Bjørgvin bispedømme 1971Dessuten oversatte han en del konfirmasjonsbøker til nynorsk. 


=== Salmedikter ===
I Norsk Salmebok og Norsk salmebok 2013 finner vi en salme som Indrebø har oversatt:  

Ditt verk er stort, men veik er eg


== Kirkevigsler ==
Som biskop fikk Ragnvald Indrebø stå for en rekke kirkevigsler:

1. april 1951: Herdla kirke i Askøy
12. august 1951: Nonneseter kapell til døvekirke for Bergen
4. desember 1951: Den norske sjømannskirken (Le Havre)
14. april 1957: Askrova bedehuskapell i Flora
juni 1957: Stavang kirke i Flora
26. april 1959: Den norske sjømannskirken (Hamburg)
9. oktober 1960: Svelgen kapell i Bremanger
24. oktober 1960: Nord-Vågsøy kirke på Raudeberg i Vågsøy


== Familie ==

Ludvig Johannes Indrebø (1864–1921), overlærer, g.m. Severine Malene Frøysland (1861–1943)
Gustav Indrebø (1889-1942), filolog og historiker
Ragnvald Indrebø (1891-1984), biskop i Bjørgvin bispedømme, g.m. Eva Foss (1903–1982)
(datter)
Ragnar Hovland (f. 1952 i Bergen), forfatter, dramatiker og oversetter


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum Forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0, s. 124


== Eksterne lenker ==
Medlemmer i «Velferden» presteforening
Brev til Quisling vedr. jødeforfølgelse
Utenbordsmotor

En utenbordsmotor eller påhengsmotor er et fremdriftssystem for båter bestående av en selvstendig enhet som inkluderer motor, girkasse og propell eller jetdrift. Selve motoren kan for eksempel være en forbrenningsmotor eller elektrisk motor. En utenbordsmotor er vanligvis festet i akterspeilet på båten, men også kan være festet i en motorbrønn eller et eget motorfeste (særlig når båten er spiss akter).


== Motortyper og drivstoff ==
Tidligere var totakts bensinmotorer vanlig på utenbordsmotorer, men firetakts motorer har de senere år blitt mer og mer vanlig. 4-takts motorer er både tyngre, dyrere og mer kompliserte enn 2-takts motorene, men de går stillere og jevnere, forurenser mindre, bruker mindre bensin, og har kun motorolje i et lukket system internt i bunnpannen slik at man slipper å blande olje i drivstoffet. De fleste utenbordsmotorer bruker våtsumpsmøring. Det finnes også diesel-påhengsmotorer, men siden disse ofte er tunge og dyre er de sjeldne å se.


== Antikavitasjonsplate ==
Rett over propellen på utenbordsmotorer finnes en horisontal «finne» eller plate som heter antikavitasjonsplate. Denne skal ligge i samme høyde som kjølen på båten (eventuelt litt lavere) for at propell og motor skal få nok vann til fremdrift og kjøling.


== Stammehøyde ==
Påhengsmotorer fås med stamme i forskjellige høyder etter hvilken type båt den skal brukes i. Avstanden måles fra det laveste punktet på båten og opp til den øverste kanten på motoropphenget. Målene er henholdsvis ca. 40 cm for kort stamme, 50 cm for lang stamme og 65 cm for ekstra lang stamme.


== Noen kjente merker er ==
Suzuki
Honda
Selva Marine
Evinrude
Yamaha
Mariner
Mercury
Tohatsu
Chrysler
Johnson


== Se også ==
Kategori:Produsenter av båtmotorer
Sopransaksofon

En sopransaksofon (også sopransax) er et musikkinstrument i saksofonfamilien, og er stemt i Bb.
Sopransaksofonen er den minste av de såkalte vanlige saksfonene (sopran-, alt-, tenor- og barytonsaksofon), og klinger én oktav lysere enn tenorsaksofonen. Saksofonen blir for det meste brukt innenfor jazz og i saksofonkvartetter, men brukes av og til i den klassiske musikken også. 
Sopransaksofonene finnes hovedsakelig i to former, den rette og den bøyde. Den rette sopransaksofonen likner mest på en klarinett, og halsen på instrumentet kan enten være lett bøyd eller rett. Lyden i den rette sopransaksofonen har en mer obo-aktig lyd enn den bøyde, og skal være enklere å intonere på. Denne typen er den mest produserte nå til dags. Den bøyde sopransaksofonen likner en altsaksofon, bare i forminsket størrelse, men har en mindre bøy på halsen. Lyden i det bøyde hornet skal ha en mer saksofonlik lyd enn den rette, men skal være vanskeligere å intonere på. Den bøyde var til forskjell fra den rette mer vanlig på 1930-tallet. 
I 2001 lagde belgieren François Louis aulokromen, et nytt treblåseinstrument som egentlig er to sopransaksofoner som er satt sammen, og man kan spille på det unisont eller tostemt. 
De mest kjente sopransaksofonistene innenfor jazzen er John Coltrane, Sidney Bechet, Jan Garbarek, Wayne Shorter, Joe Farrell, Steve Lacy, Lucky Thompson, Branford Marsalis, Paul Winter og Dave Liebman. Innenfor smooth jazzen er de mest kjente Kenny G, Dave Koz og Grover Washington.


== Se også ==
Altsaksofon
Tenorsaksofon
Barytonsaksofon
Mikkel Vigholt Petersen

Mikkel Vigholt Petersen (født 1. oktober 1984 i Glostrup) er en dansk musiker og kunstner. Han jobbet som dykkerinstruktør i Hellas i 2003. Deretter dro han tilbake til Danmark og jobbet som sexløper, foredragsholder i sex og sunnhet. Da bidro han blant annet i bøker og TV-serier om temaet. Bosatte seg deretter i Norge (2005) og jobbet som musiker og var med på å lage filmmusikk til den kritikerroste dokumentarfilmen Herleik - fri som fuglen. Vigholt Petersen har også jobbet med en rekke norske og internasjonale musikere i en rekke prosjekter, blant annet Blendbox.


== Eksterne lenker ==
(en) Mikkel Vigholt Petersen på Internet Movie Database 
Mikkel Vigholt Petersen på Facebook
Johannes M. Norman

Johannes Musæus Norman (1823–1903) var en norsk botaniker, utdannet lege og forstmester.


== Liv og virke ==
Norman var prestesønn, tok artium i 1840 og ble ex.med. i 1847. Etter kort tid som militærlege i første slesvigske krig, arbeidet han 1849–1857 utelukkende med botanikk. Dels på undersøkelsesreiser i Gudbrandsdalen, på Vestlandet og i Vest-Finnmark; dels under videreutdanning i Paris og Wien og dels som stipendiat ved Universitetet i Oslo. Han avsluttet også dette kapitlet av livet, og utdannet seg 1858–1860 til forstmester, i Aschaffenburg i Bayern. Ved hjemkomsten ble han utnevnt til forstmester i Troms og Finnmark, en stilling han hadde 1860–1876.
Fra 1876 fikk han statsstipend for «uafhængig af ethvert andet arbeide at kunne bearbeide Norges arktiske Flora». I 1877 flyttet han fra Tromsø til Kirkegata 1 (I dagligtale kalt «Normangården») på Langestrand i Larvik, hvor han ble boende til 1902. Fra Larvik reiste han årvisst på botaniseringsferder på opptil tre måneder.
Hans felt var nordnorsk plantegeografi, en virksomhet som han innledet med avhandlingen Index supplementarius locorum natalium specialium plantarum nonnullarum vascularium in provincia arctica Norvegiae sponte nascentium, qvas observavit J.M. Norman i 1864. Hovedverket Norges arktiske flora utkom i flere bind 1894–1901, med i alt 2 134 boksider. Verket omfatter bare den spesielle del; en generell del, med sammenfattende opplysninger, ble ikke ferdig, på grunn av sykdom.
Av Jens Holmboe blir Norman karakterisert som en «storlinjet og rank personlighet, en mann av betydelig intelligens», men også som «en steil natur» og «ingen kompromissenes mann». Hans hovedverk omtales som et «overveldende rikt floristisk iakttagelsesmateriale […] vrimler av skarpe og omhyggelige plantegeografiske og økologiske iakttagelser».


== Litteratur, et utvalg ==
Index supplementarius locorum natalium specialium plantarum nonnullarum vascularium in provincia arctica Norvegiae sponte nascentium, qvas observavit J.M. Norman. Trondheim, 1864 (pdf)
Plantegeografiske notiser fra det arktiske Norge. Stockholm, 1870
Voxesteder for nogle af den norske Floras Karplanter søndenfor Polarkredsen.  Kristiania, 1881
Yderligere bidrag til kundskaben om karplanternes udbredning i det nordenfjeldske Norge søndenfor polarkredsen. Kristiania, 1883
Norges arktiske flora. Kristiania, 1894-1901
«Af botanikeren Normans efterladte papirer»  I: For kirke og kultur, 1903


== Referanser ==
MS «Rygerfjord»

MS Rygerfjord er en karbonkatamaran eid av rederiet L. Rødne og Sønner, levert fra båtbyggeriet Brødrene Aa A/S i mai 2004. MS Rygerfjord var det tredje skipet laget i karbon som L. Rødne og Sønner kjøpte.


== Hoveddata ==
Lengde: 21 meter
Bredde: 7,5 meter
Dybde: 2,2 meter
Tonnasje: 97 BruttoTonn
Passasjerer: 97
Kallesignal: LMSJ – Lima Mike Sierra Juliett
Motorer: 2x MAN LE 410, 1100hk(809Kw), nedjustert til 1000hk(749Kw)
Verft: Brødrene Aa Båtbyggeri A/S, Hyen
Eier: L.Rødne & Sønner A/S, Sjernarøy


== Eksterne lenker ==
(en) MS Rygerfjord – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 

Brødrene Aa: Båtomtale: Rygerfjord
Maritimt Magasin: Båtomtale: Rygerfjord
Skipsrevyen: Båtomtale: Rygerfjord