jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Andrew Harclay, 1. jarl av Carlisle

Andrew Harclay eller Hartley (anglifisert fra Andreas de Harcla), jarl av Carlisle (født ca. 1270, død 1323) var en viktig engelsk militærleder i grenseområdene mot Skottland under kong Edvard II av Englands regime.
Han ble født en gang rundt 1276 på området som skulle komme til å bli Hartley Castle, var sønn av Michael de Harcla og ble en av kommandantene over de engelske styrkene for kong Edvard II i slaget ved Bannockburn i 1314, og derfor slått til ridder.
I 1315 fordrev Andrew Harclay som sheriff av Cumberland Skottlands konge Robert Bruce fra en beleiring av Carlisle. Slik ble han for øvrig den eneste mann etter 1308 som noen gang greide å beseire Robert Bruce i noen form for militært sammenstøt. Mer bemerkelsesverdig var hans seier i 1322 over de opprørske styrkene til Thomas, jarl av Lancaster i slaget ved Boroughbridge, hvor han benyttet bueskyttere med langbue på en innovativ måte. Året etter ble det opprettet et jarldømme for ham, jarldømmet av Carlisle, og han ble utnevnt til vokter av de nordlige områdene.
Den 13. oktober 1322 var han også tilstede i slaget ved Old Byland hvor skottene beseiret engelskmennene og jagde kong Edvard på flukt. I tiden etter slet engelskmennene med å forsvare de nordlige områdene mot skotske hærtokt og herjinger over grensen. Øyensynlig besluttet Andrew Harclay å ta saken i egne hender, og fikk i stand et møte med Robert Bruce eller dennes utsending for å foreslå en våpenhvile. Han hadde sannsynligvis ærefulle hensikter, og resultatet ble heller ikke urimelig, men kong Edvard kunne ikke bedømme det som noe annet enn forræderi. Andrew Harclay ble arrestert, og dømt til hengning, trekking og kvartering, noe som ble utført den 3. mars 1323.
Også hans bror John ble henrettet, men hans sønn, også kalt John, overlevde. Hans søster Sarah ba kongen om å få hans oppdelte kropp samlet sammen fra de ulike delene av landet de var blitt sendt til: Carlisle Castle, Newcastle-upon-Tyne, York, Shrewsbury og hodet fra London Bridge, slik at hun kunne få ham bisatt i kirkelig regi.
Hans jarldømme ble nedlagt, men gjenreist for en annen familie i 1622.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«The Battle of Boroughbridge» hos Battlefields Trust
Aplocheilidae

Aplocheilidae er en gruppe killifisk.
De blir vanligvis opp til 5 cm lange. 
De lever i ferskvann, men er noe tolerante overfor salt. 
Medlemmer av gruppen Nothobranchius finnes i mudderdammene på Afrikas sletter, et habitat den ikke deler med noen andre fisk enn lungefisker.
Livssyklusen er ett år, og de dør når dammene tørker ut.
Noen arter blir holdt i akvarium.


== Eksterne lenker ==
(en) Aplocheilidae – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Aplocheilidae i Encyclopedia of Life 
(en) Aplocheilidae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Aplocheilidae hos Artsdatabanken 
(en) Aplocheilidae hos Fossilworks 
(en) Aplocheilidae hos ITIS 
(en) Aplocheilidae hos NCBI 
(en) Kategori:Aplocheilidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aplocheilidae – detaljert informasjon på Wikispecies
De katolske brev

De katolske brev betegner de nytestamentlige brevene av Jakob, Peter, Johannes og Judas. «Katolsk» her i ordets opprinnelige betydning, «allmenn, alminnelig», altså at disse brevene var stilet til flere menigheter samtidig. De var derfor, på en særlig måte, gjeldende for hele kristenheten – mens Paulus' brev var skrevet til enkeltmenigheter.
Men denne oldkirkelige teorien har etter hvert blitt utfordret, og særlig Johannes' andre og tredje brev ser ut til å passe dårlig inn i slike rammer. Likevel brukes også i dag «de katolske brev» som betegnelse på Jakob, Peter, Johannes og Judas' tilsammen syv brev.


== Litteratur ==
Noack, Bent: Det nye Testamente og de første kristne årtier. Gad Forlag, København, 1973 (3. utgave, 11. opplag 1997)


== Eksterne lenker ==
Bibelen Oversettelsene av 2005 & 1978/85
Bexleyheath

Bexleyheath, tidligere kalt Bexley New Town eller Bexley Heath, er et forstadsområde i distriktet Bexley i London. Det ligger omkring nitten kilometer øst-sørøst for Charing Cross. Det er identifisert i London-planen som en av de 35 betydelige senter i Stor-London.  Bexleyheath ligger også i det tradisjonelle grevskapet Kent. I henhold til folketellingen av 2011 har Bexleyheath (inkludert valgkretsene Brampton og Christchurch) en befolkning på 21 511 innbyggere.Fram til 1700-tallet var Bexley Heath et nærmest ubebodd område langs Watling Street. I 1766 bygde sir John Boyd Danson House i parkområdet som heter Danson Park. I 1814 ble området nord for Bexley omfattet av loven Enclosure Act, og var dermed ikke lenger en allmenning. I 1859 tegnet Philip Webb Red House for kunstneren William Morris. Huset har siden 2003 vært i National Trusts eie. På slutten av 1800-tallet kom jernbanen etter at ingeniøren Alfred Bean, som eide Danson House, hadde drevet en kampanje for Bexleyheath-linjen. Dette førte til kraftig vekst i området. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bexleyheath – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bexleyheath, områdets eget nettsted
Welling
Bexley Local Studies and Archives
Sigrid Merethe Hanssen

Sigrid Merethe Hanssen (født 8. februar 1966) er norsk forfatter og filolog, bosatt på Finnsnes i Troms. Hanssen debuterte i 2007 med novellesamlingen Sprang. Novellesamlingen Ingen heime ble gitt ut i 2009. Debutboken ble belønnet med Blixprisen 2007. Hun har også blitt tildelt Sigmund Skard-stipendet for 2009. I 2011 debuterte hun som barnebokforfatter med Detektiv Smartbart og sabotasjen på badet, og våren 2013 kom hennes første roman Sofia ut.Hanssen er datter av forfatteren Arvid Hanssen.


== Bibliografi ==
Evna til å skape ei intens stemning gjennom eit poetisk fortetta uttrykk, saman med kombinasjonen av medmenneskeleg varme og psykologisk innsikt gjer Sigrid Merethe Hanssen til ein verdig vinnar.

2007: Sprang – novellesamling, Samlaget
2009: Ingen heime – novellesamling, Samlaget
2011: Detektiv Smartbart og sabotasjen på badet – barnebok illustrert av Åshild Irgens, Samlaget
2013: Sofia – roman, Samlaget
2022: Kom ei jente gåande – roman, Samlaget


== Priser ==
Sigmund Skard-stipendet 2009
Blixprisen 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon av Sigrid Merethe Hanssen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Sigrid Merethe Hanssen på Samlagets nettsider

(no) Publikasjoner av Sigrid Merethe Hanssen i BIBSYS
Leonard Peikoff

Leonard Peikoff (født 15. oktober 1933) er en amerikansk filosof og forfatter i den objektivistiske tradisjon. Han ble kjent med Ayn Rand i 1951, og grunnla Ayn Rand Institute i 1985.


== Bibliografi ==
The Ominous Parallels (1982) ISBN 0-452-01117-5
Objectivism: The Philosophy of Ayn Rand (1991) ISBN 0-452-01101-9
The Early Ayn Rand (1984) ISBN 0-453-00465-2
The Voice of Reason: Essays in Objectivist Thought (1989) ISBN 0-453-00634-5
Introduction to Objectivist Epistemology (utvidet andre utgave) (1990) ISBN 0-453-00724-4
The Ayn Rand Reader (1999) ISBN 0-452-28040-0
The DIM Hypothesis (2012) ISBN 0-451-23481-0


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Peikoffs hjemmeside
The Ayn Rand Institute
Ambra

For kvinnenavnet, se Ambra (navn)
Ambra er et sekret som utskilles i spermhvalens tarm. Det ble tidligere benyttet til parfyme, men sekretet framstilles i dag kunstig.
Den er en solid, voksaktig, brennbar substans med grå eller svartaktig farge. Den har en spesiell søtlig jordaktig lukt. Den er i dag stort sett erstattet med syntetiske stoffer, men brukes fortsatt til en viss grad i produksjon av parfyme som fiksering av duften. Ambra ble også formet, tørket, dekorert og båret som smykker, spesielt i renessansen. Den ble ofte formet til kuler.
Ambra oppstår som en galleaktig sekresjon i fordøyelsessystemet hos spermhvalen og finnes flytende på havet, eller i sand nær kysten. Ambra kan finnes i Atlanterhavet, ved kysten av Brasil og Madagaskar, også ved Afrikas kyst, ved Ostindia, Fastlands-Kina, Japan, India, Australia, New Zealand og Molukkene. Det meste av kommersielt produsert ambra kommer imidlertid fra Bahamas og New Providence.
Siden nebbene til kjempeblekkspruter har blitt funnet i ambraklumper, har forskere teoretisert at hvalen produserer stoffet for å beskytte innvollene mot harde, skarpe objekter den har fått i seg. Noen gang finner man det også i magen til hvaler.
Da svartedauden herjet i Europa, var det en forestilling hos folk at det hjalp mot smitten å bære med seg en klump ambra. Grunnen var at lukten fra ambraen maskerte lukten. Man trodde feilaktig at lukt var en smittebærer av pesten.


== Fysiske egenskaper ==
Ambra finnes i klumper med forskjellig form og størrelse, fra 14 gram til 45 kg eller mer. Når den først støtes ut eller fjernes fra hvalen, er stoffet blekt hvitt på farge (noen ganger med svarte årer), mykt og med en sterk lukt av avføring. 
Etter måneder eller år med fotodegradering og oksidering i havet, blir substansen gradvis hardere, og får en mørkegrå eller svart farge, og en lukt som kan beskrives som søt, jord, hav og dyr. Lukten har blitt beskrevet som en mye rikere og fyldigere versjon av isopropanol, uten dens stikkende stramhet.
I denne tilstanden har ambra en egenvekt på mellom 0,780 og 0.926. Det smelter ved ca. 62 °C til en fet, gul tjæreaktig væske, og ved 100 °C blir den til en hvit damp. Den er oppløselig i eter og oljer. Den reagerer relativt lite på syrer. Hvite krystaller av en substans kalt amberin, som ligner på kolesterol, kan separeres fra ambraen ved at man varmer opp rå ambra i alkohol, og deretter lar løsningen avkjøles.


== Eksterne lenker ==
«Ambergris», de materialet forteller
«Please Let It Be Whale Vomit, Not Just Sea Junk»
«On the chemistry and ethics of Ambergris», ambra, kjemi og etikk
«Whale 'vomit' sparks cash bonanza», BBC
Artikkel fra Aftenposten 2006
Fra abcnews 2012
Glødebåndstetra

Glødebåndstetra er en liten tropisk fisk fra Sør-Amerika som er endemisk i elva Essequibo i Guyana. 
Den er sølvfarget og har en lys orangerød stripe fra snuten til haleroten. Fremre del av ryggfinnen har samme farge som stripen. De andre finnene er sølvfargede og transparente.
Glødebåndsrasbora (Rasbora pauciperforata) i Sørøst-Asia er en annen art med lignende farger. 
Glødebåndstetra er fredelige stimfisk. De er litt større enn neontetra, og lynnet gjør den til en ideell, og populær, fisk i selskapsakvarier. 
De blir opp til 5 cm lange. De har et livsløp på 2-4 år når de holdes under gode forhold.
De er altetende, og bør få en del plantefôr.
Glødebåndstetra er utbredt i akvariehandelen, og vanligvis rimelige i pris. 
En gyllen og en albino oppdrettsform finnes også.


== Eksterne lenker ==
(en) Glødebåndstetra – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Glødebåndstetra i Encyclopedia of Life 
(en) Glødebåndstetra i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Glødebåndstetra hos FishBase 
(en) Glødebåndstetra hos ITIS 
(en) Glødebåndstetra hos NCBI 
(en) Kategori:Hemigrammus erythrozonus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hemigrammus erythrozonus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Hemigrammus erythrozonus - FishBase
Ryggfinne

En ryggfinne er en finne som sitter på ryggen hos fisker, hvaler, delfiner, niser, samt de utryddete fiskeøglene.
Hovedfunksjonen er å stabilisere dyret mot rulling, og hjelpe til i krappe svinger. 
Noen dyr har utviklet ryggfinner med forsvarsmekanismer, som pigger eller gift. Mange maller kan låse den første strålen i ryggfinnen i oppreist stilling for å bli mindre fristende å ete, eller for å låse seg fast inne i en sprekk.


== Se også ==
Fiskens anatomi
Lammelse

Lammelse er et begrep som betegner helt eller delvis tap av muskelfunksjoner hos en levende organisme. En delvis lammelse kalles parese, mens en fullstendig lammelse kalles paralyse.Spastisk lammelse beskriver den motoriske funksjonshemmingen som forårsakes av skade eller sykdom på sentrale motoriske baner i hjernen og/eller ryggmargen. Ved for eksempel cerebral parese (CP) er musklene er i en forhøyet spenningstilstand (spastisk) og lammet i den forstand at de ikke kan bevege seg normalt. CP skyldes at en skade på hjernen påvirker evnen til å kontrollere og koordinere muskler og bevegelser.
Parese brukes mest til å beskrive delvis tap av viljestyrte bevegelser av skjelettmuskulaturen, men kan også brukes til å beskrive glatt muskulatur som ikke fungerer som den skal, for eksempel muskulatur knyttet til indre organer, som tarm eller urinblære. Også nummenhet, som er et uttrykk for nedsatt sensibilitet, kommer inn under begrepet parese.


== Fysisk ==
Det er mest vanlig å bruke begrepet lammelse når brudd på nervetråder innebærer at enkelte kroppsdeler ikke reagerer som de skal på signaler fra hjernen, eller at signaler fra enkelte kroppsdeler ikke når fram til hjernen.
Fysiske lammelser kan være medfødt (cerebral parese, ryggmargsbrokk), utviklet av sykdom (migrene, hjerneslag), eller oppstå ved store fysiske påkjenninger (for eksempel en trafikkulykke/ fallulykke).


== Overført betydning ==
Betegnelsen handlingslammelse blir brukt der en person, eller organisasjon ikke er i stand til å fatte en logisk avgjørelse. 


== Referanser ==
Sewellia lineolata

Sewellia lineolata er en ferskvannsfisk som lever i hurtigstrømmende vann. 
Den finnes i Mekong-vassdraget i Kina, Vietnam og Kambodsja. 
Den er ca. 6 cm lang.
Under buken har den en sugeplate som den bruker til å feste seg til steiner og andre harde overflater.
Skal man holde den i akvarium, bør man utstyre karet med mye steiner og røtter som fisken kan gjemme seg blant. Den er dagaktiv, og foretrekker oksygenrikt vann i bevegelse. Den bør ikke holdes sammen med større, aggressive fisker.


== Eksterne lenker ==
(en) Sewellia lineolata – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sewellia lineolata i Encyclopedia of Life 
(en) Sewellia lineolata i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sewellia lineolata hos FishBase 
(en) Sewellia lineolata hos ITIS 
(en) Sewellia lineolata hos NCBI 
(en) Kategori:Sewellia lineolata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Sewellia lineolata - FishBase
Rødøyetetra

Rødøyetetra er en karpelaks i slekten Moenkhausia. Utbredningsområdet er i Sør-Amerika, (Peru, Paraguay, Bolivia og Brasil). Fisken trenger å være i en ganske stort stim. Den blir opptil 6 cm lang.
Den foretrekker en pH mellom 5,5 og 8,5 og en hardhet på 5-30 °dH. Temperaturen bør ligge mellom 22°C og 26°C. 


== Eksterne lenker ==
(en) rødøyetetra i Encyclopedia of Life 
(en) rødøyetetra i Global Biodiversity Information Facility 
(en) rødøyetetra hos FishBase 
(en) rødøyetetra hos ITIS 
(en) rødøyetetra hos NCBI 
(en) Kategori:Moenkhausia sanctaefilomenae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Moenkhausia sanctaefilomenae – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Moenkhausia sanctaefilomenae - FishBase
Rødmunntetra

Bør ikke forveksles med sin nære slektning rødnesetetra (Hemigrammus rhodostomus).Rødmunntetra er en stimfisk som blir opptil 5 cm lang. Den er rød på hodet, og har sølv- og gråfarget kropp. Halefinnen er hvit og svart.
Den finnes i elva Negro i Brasil, og ble først oppdaget av Heiko Bleher i 1964.


== Akvaristikk ==
Den stimer godt i akvarium, og trenger en del svømmeplass, men helst også planter. Den bør holdes sammen med fredelige arter.
Den foretrekker en pH på mellom 5 og 7. 
Den kan lett forveksles med falsk rødmunntetra (Petitella georgiae), men det røde feltet over hodet går ikke så langt bak på den falske. Den falske er også litt mørkere i kroppen.


== Eksterne lenker ==
(en) rødmunntetra – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) rødmunntetra i Encyclopedia of Life 
(en) rødmunntetra i Global Biodiversity Information Facility 
(en) rødmunntetra hos ITIS 
(en) Kategori:Petitella bleheri – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Petitella bleheri – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Hemigrammus bleheri - FishBase
Handlingslammelse

Handlingslammelse er et uttrykk for at en person, organisasjon eller til og med samfunnet ikke er i stand til å utføre en logisk beslutning.
Hos en person kan handlingslammelse oppstå som en følge av en akutt, uventet opplevelse, der en logisk avgjørelse blir helt uvesentlig i forhold til den akutte opplevelsen. Personlig handlingslammelse kan også oppstå som et resultat av sykdom, fysisk eller psykisk.Handlingslammelse i en organisasjon kan også oppstå som en følge av en uventet og tragisk situasjon, men også være en følge av at vesentlige elementer i organisasjonen ikke blir tillagt tilstrekkelige fullmakter, eller at personene som innehar fullmakter til å treffe avgjørelser ikke har tilstrekkelig kompetanse eller beslutningsdyktighet.
Handlingslammelse i samfunnet kan bli påvist, men likevel er det mange rådende mekanismer som forhindrer at handling igangsettes. Det hevdes at ved slike tilstander råder handlingslammelse, eksempel i forbinde med miljøkrisa, rusmiddelproblematikken, flyktningkrisen og lignende.


== Referanser ==


== Se også ==
Lammelser
Seilfinnemolly

Seilfinnemolly er en art av tannkarper.
De holder til i ferskvann, brakkvann og kystfarvann. 
De foretrekker grunt vann i myrområder, elver i lavlandet og i sumper. 
Den er innført i New Zealand, vest i USA og Hawaii. 
Seilfinnemollyer introdusert i California har forårsaket en reduksjon i bestanden av den truede arten Cyprinodon macularius.
De liker seg under flyteplanter og lignende som gir dem beskyttelse mot jegere ovenfra.
Seilfinnemollyen er en tolerant art. Den utnytter den tynne filmen av oksygenrikt overflatevann med sine oppadvendte munner, og slik overlever den i oksygenfattige habitater.
Den kan tolerere saliniteter opp til 87 ppt, og leker i brakkvann.
Voksne individer trives best i isolerte dammer eller næringsrike vassdrag der det finnes få andre fisk.
Denne fisken har et kort livsforløp, spesielt hannene som ofte lever i mindre enn ett år etter at de har blitt kjønnsmodne. Avhengig av miljømessige faktorer, kan seilfinnemollyer bli kjønnsmodne før de er et år gamle. I ettårsalderen er hannene vanligvis 15-51 mm lange, mens voksne hunner ligger mellom 19 og 53 mm. Størrelsen på voksne hanner står i direkte sammenheng med populasjonsstetthet. Jo større tetthet av seilfinnemollyer, desto mindre blir gjennomsnittsstørrelsen på hannene. 
Den største registrerte seilfinnemollyen var 150 mm lang.
De lever stort sett av alger og andre plantematerialer, men de vil også ta akvatiske virvelløse dyr, f.eks. mygglarver.
Det finnes mange oppdrettsvarianter i akvariehandelen. Disse har andre fargetegninger og/eller finneform enn viltformene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) seilfinnemolly – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) seilfinnemolly i Encyclopedia of Life 
(en) seilfinnemolly i Global Biodiversity Information Facility 
(en) seilfinnemolly hos FishBase 
(en) seilfinnemolly hos ITIS 
(en) seilfinnemolly hos NCBI 
(en) Kategori:Poecilia latipinna – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Poecilia latipinna – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Poecilia latipinna – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Poecilia latipinna - FishBase
Poecilia

Poecilia er en gruppe fisk som lever i fersk- og brakkvann i Amerika Gruppen er også kjent som «mollyer», med unntak av endlers guppy (Poecilia wingei) og den berømte guppyen (Poecilia reticulata). Lengden variere fra 2 cm til 20 cm imellom de forskjellige artene. Endlers guppy er minst, og Poecilia kykesis er størst med sine maksimale 20 cm. Dette varierer fra biotop til biotop. Ikke alle har genetisk like muligheter til å bli like store som andre stammer.


== Utbredelse ==
Med unntak av seilfinnemolly (Poecilia latipinna) som også finnes i USA, og Poecilia picta og Poecilia formosa er alle artene fra Mellom-Amerika. Det store flertallet er fra Mexico. 
Poecilia sulphuraria og Poecilia latipunctata er truet i naturen, men finnes fortsatt flere steder i store grupper.


== Systematikk ==
Denne gruppen er beslektet med slekten Xiphophorus som også er å finne i Mexico. 
Slekten er kompleks og flere av artene er så å si identiske av utseende, men har individuelle skiller som kun eksperter kan skille imellom. En forsker, Fred Poeser har Poecilia slekten som sin jobb, og det har resultert at slekten er blir ytterligere utvidet med flere arter. Det finnes enorme farge, lengde og utseende-forskjeller innenfor de enkelte artene. Spesielt Poecilia mexicana og Poecilia sphenops er så å si identiske av utseende, med store individuelle forskjeller fra biotop til biotop gjør at de ofte blir ansett som samme art. 


== Eksterne lenker ==
(en) Poecilia – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Poecilia i Encyclopedia of Life 
(en) Poecilia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Poecilia hos Fauna Europaea 
(en) Poecilia hos ITIS 
(en) Poecilia hos NCBI 
(en) Kategori:Poecilia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Poecilia – detaljert informasjon på Wikispecies
Kjempeviseslåtten

Kjempeviseslåtten er Harald Sæveruds mest kjente komposisjon skrevet i 1943. Verket finnes i to versjoner, én for soloklaver og én for symfoniorkester. Selve tittelen refererer både til motstandskampen og til folkeviseballadenes såkalte kjempeviser. Det anslående og medrivende hovedtemaet kan sies å skape assosiasjoner til enkelte norske ballademelodier. Det gjentas i stadig nye belysninger gjennom hele komposisjonen og med stigende intensitet.
På overskriften til stykket skrev Sæverud: «Til heimefrontens store og små kjempere!» og litt under står det «Ballad of revolt» (opprørsballade). Sæverud fikk inspirasjonen til verket under en reise i Lærdal. Han har selv fortalt: «Det var på bryggen i Lærdalsøren, på hjemreise fra et sjeldent besøk i Oslo, at det sterkt slo ned i meg en harmdirrende protest ved synet av fiendens soldatbrakker som skjemte fjellsiden oppover dalen. Spontant som en forbitret ed brast tonene ut av meg.»
I Lærdal er det satt opp en steinplate ved bryggen der Sæverud stod, hvor noen av notene i Kjempeviseslåtten er risset inn. Kjempeviseslåtten er blitt stående som et musikalsk symbol på den norske patriotismen.
Verket ble fremført av Kringkastingsorkestret under Minnemarkeringen i Oslo 22. juli 2012.


== Innspillinger (i utvalg) ==
Robert Riefling, piano. Innspilt i København cirka 8. juni 1950. Utgitt på 78-platen HMV DB 5296 i 1950 og på platen HMV 7PN 7.


== Kilder ==
Eyvind Solås i NRK om Sæverud og Kjempeviselåtten
Sergio Gonella

Sergio Gonella (født 23. mai 1933 i Asti, død 19. juni 2018 samme sted) var en italiensk fotballdommer som dømte både VM-finalen i 1978 mellom Argentina og Nederland og EM-finalen i 1976 mellom Tsjekkoslovakia og Vest-Tyskland.


== Se også ==
Liste over fotballdommere som har dømt VM-finalen


== Eksterne lenker ==
(en) Sergio Gonella – Transfermarkt (dommer) 
(en) Sergio Gonella – WorldFootball.net 
(en) Sergio Gonella – WorldFootball.net (dommer) 
(en) Sergio Gonella – Soccerway 
(en) Sergio Gonella – EU-Football.info (dommer) 
(en) Sergio Gonella – PlaymakerStats.com (dommer) 
Profil hos Worldreferee.com
Venskapen (Asker)

Venskaben ligger i Asker sentrum. Huset er bygd i 1904 og består av 3 utleielokaler; Storsalen, Formannskapssalen og Salongen.
Huset som opprinnelig het «Asker Festivitets- og Kommunelokale» ble oppført av Asker Venskabelige Forening, en kvinneforening hvis eneste oppgave var å skaffe bygda et forsamlingslokale.
Lokalet ligger i Asker sentrum rett nedenfor Asker rådhus. Bygget, som ble innviet 7. desember 1904 er oppført i nyklassisitisk stil og er tegnet av arkitekt Ivar Næss.I 1905 flyttet Asker herredstyre og Asker sparebank inn i bygget. Kommunen sine kontorer her inntil rådhuset sto ferdig i 1964, Asker Sparebank fram til 1919. 
I 1921 ble bygget gjeldfritt overdratt til kommunen. Bygget har vært benyttet som tingsted, lokale for kunstutstillinger, teater og kinosal. 


== Referanser ==
Rødvenfjorden

Rødvenfjorden er en fjord i Rauma kommune i Møre og Romsdal. Den er en arm av Langfjorden. Bygdene Eidsbygda og Saltkjelneset ligger lengst inn og sør i Rødvenfjorden. Bygda Rødven ligger lengre ut på vestsiden. Bygda Holmenstranda ligger på østsiden. Bygda Åfarnes ligger lengst ut ved Langfjorden. Fra Åfarnes fergeleie, hvor det går ferge over til Sølsnes i Molde kommune.


== Referanser ==