jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
SS Lazio

Lazio er et italiensk fotballag, grunnlagt i Roma den 9. januar 1900. 
Lazio har vunnet Serie A to ganger (scudetti), i 1974 og 2000, og har også en rekke seiere i den italienske cup Coppa Italia, suppecup Supercoppa italiana, den europeiske Cupvinnercupen og den europeiske supercupen.
Navnet kommer av at regionen heter Lazio, men laget tilhørte egentlig bare bydelen Prati. Det var i 1929 med da landets toppdivisjon Serie A ble sparket i gang. De har stort sett holdt seg der, men måtte etter flere tilfeller av juks i veddemål, spille det meste av 1980-tallet i nest øverste divisjon Serie B.
De har siden 1953 delt hjemmestadionet Stadio Olimpico med byrivalen AS Roma som ble dannet i 1927 etter press fra Mussolini, som også villa ha Lazio med på laget. Det ville ikke Lazio, så når de møtes kalles det Derby della Capitale.  Per november 2017 har Lazio vunnet 52 av de 185 kampene. Men Roma har vunnet 70 og får nytt stadion i 2020. 
Norske Ragnar Nikolay Larsen (1925–82) spilte her 1951–53, og Per Bredesen (1930–) spilte her 1952–55. En ekstra god tid med mange mesterskap var 1997–2000 da svenske Sven-Göran Eriksson (1948–) var trener.Sergio Cragnotti (1940–) eide klubben fra 1992 til en finansskandale i 2002, da de også måtte selge sin stjernekaptein Alessandro Nesta (1976–) som hadde spilt her siden 1993. Etter dommerskandalen i italiensk fotball 2006 ble Lazio straffet med 30 poeng for sesongen Serie A 2005-2006 og 3 poeng for sesongen Serie A 2006-2007, da de likevel ble nummer tre. Direktøren Claudio Lotito (1957–), som hadde kjøpt laget i 2004, ble utestengt fra fotballen i 3 år.  

 I august 2011 ble det kjent at Lotito ikke ville slippe inn på stadion i to måneder, fordi han hadde snakket stygt om Gianni Petrucci (1945–) og den italienske olympiske komite.Etter å ha tapt 1–4 for Roma måtte Stefano Pioli (1965–) ta sin hatt og gå, erstattet av Simone Inzaghi som hadde spilt sine siste aktive år her 1999–2010 og siden fått trene ungdomslaget (Allievi) og Primavera som spiller i ungdomsligaen.  Sommeren 2016 var den argentinske Marcelo Bielsa (1955–) trener for laget i to dager, men sluttet fordi Claudio Lotito ikke holdt det han lovet. Da ble fansen irritert og gikk i gatene. Etterpå fikk Inzaghi fast jobb.


== Meritter ==
Toppdivisjonen:  Vinner av Serie A 1973–1974 og Serie A 1999–2000
Coppa Italia:  Vinner 1958, 1997–98, 1999–2000, 2003–04, 2008–09, 2012–13
Supercoppa italiana: Vinner 1998, 2000, 2009 og 2017
Cupvinnercupen: Vinner 1998/1999
UEFA Super Cup: Vinner UEFA Super Cup 1999


== Spillerstall ==
Oppdatert 6. oktober 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Kjente tidligere spillere ==
 Ragnar Nikolay Larsen
 Per Bredesen
 Paolo Di Canio
 Paul Gascoigne
 Alessandro Nesta
 Pavel Nedvěd
 Dejan Stanković
 Diego Simeone
 Hernán Crespo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Società Sportiva Lazio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Medisinsk fødselsregister

Medisinsk fødselsregister (MFR) er et sentralt helseregister som omfatter alle fødsler i Norge fra og med 1. januar 1967. Registeret har helseforskning, helseforvaltning og allmennopplysning som formål. Det skal bidra til å avklare årsaker til og konsekvenser av helseproblemer i forbindelse med svangerskap og fødsel.
MFR har siden 2002 vært en avdeling i Divisjon for epidemiologi ved Nasjonalt folkehelseinstitutt. Registeret er plassert i Bergen og er også tilknyttet Universitetet i Bergen gjennom Locus for registerepidemiologi.


== Historie ==
MFR bygger på et meldeskjema som ble tatt i bruk 1. januar 1967. Med hjemmel i jordmorloven (1898) og legeloven (1927) ble det i 1966 gjennom rundskriv fra Helsedirektoratet bestemt at jordmødre og leger skulle fylle ut dette skjemaet ved enhver fødsel fra og med 16. svangerskapsuke. (12. uke fra 2001)
Daværende overlege i Helsedirektoratet Fredrik Mellbye beskrev allerede i 1967 flere av de formål som senere er nedfelt i Medisinsk fødselsregisterforskriften. Han avsluttet slik: «Staten må her legge til rette for en vitenskapelig aktivitet med en bestemt målsetting som direkte kan komme det praktiske helsearbeid til hjelp. Den tid er forbi da vi på en rekke av de medisinske områder hvor samfunnet har påtatt seg et betydelig ansvar, kan basere oss på et skjønn alene».


== Oppgaver ==
Samle inn, registrere, kode, kvalitetssikre og dokumentere data
Publisere offisiell norsk fødselsstatistikk
Tilrettelegge og utlevere statistikk og data til forskere, helsepersonell, forvaltning, massemedia og andre brukere av MFR-data
Drive egen forskning
Overvåke forekomster av medfødte misdannelser og oppdage så tidlig som mulig eventuelle hyppighetsøkninger
Internasjonalt samarbeid og rapportering


== Lovhjemmel ==
MFR er hjemlet i Helseregisterloven § 8 og Medisinsk fødselsregisterforskriften. I henhold til forskriften er det ikke anledning til å reservere seg mot registrering i MFR.


== Eksterne lenker ==
Medisinsk fødselsregister - statistikkbank
Statistisk sentralbyrå - Fødte. Statistikkbanken
MFRs meldeskjema (IK-1002):
Medisinsk registrering av fødsel (1967-1998)
Melding om avsluttet svangerskap etter 12. uke – Fødsel, dødfødsel, spontanabort (f.o.m. desember 1998)
Helseregisterloven
Medisinsk fødselsregisterforskriften
Elin Ek

Elin Ek (født 31. august 1973 i Avesta) er en svensk langrennsløper.
Hun har deltatt i OL tre ganger: 

OL 1998 i Nagano
OL 2002 i Salt Lake City
OL 2006 i TorinoHennes beste OL-plassering er fjerdeplass på 4 x 5 stafett i 2006.
Elin Ek vant Tjejvasan 2006, og kvinneklassen i Vasaloppet 2007. I sesongen 2006-2007 vant hun også FIS Marathon Cup


== Se også ==
Liste over vinnere i Vasaloppet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elin Ek – Olympics.com 
(en) Elin Ek – Olympic.org 
(en) Elin Ek – Olympedia 
(en) Elin Ek – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Elin Ek – FIS (langrenn)
Uttarakhand

Uttarakhand (navn fra  2000 til 2006: Uttaranchal, hindi: उत्तरांचल) er en delstat nord i India. I nord grenser Uttaranchal mot Kina, i sørøst grenser den mot Nepal, i sør mot Uttar Pradesh og i vest mot Himachal Pradesh.
Uttarkhand ligger i de  vestlige delene av Himalaya og har store klimatiske forskjeller, fra Hardwar på Gangesletta i sør til Indias  høyeste fjell Nanda Devi (7 816 m) i nordøst. Mesteparten av delstaten er skogkledte fjell atskilt av dype elvedaler. Om vinteren er kommunikasjonene vanskelige, og det er store kulturelle forskjeller mellom de ulike delene av delstaten, som også skiller seg fra kulturene lenger sør i India. 
Den nordvestlige delen av Uttarkhand kalles Garwhal, mens den østlige delen heter Kumaon. Begge områdene har et variert dyre- og fugleliv og omfatter flere store naturreservater.
Uttarakhand har en blandet befolkning med mongolske islett. Tibetansk og nepalsk kulturpåvirkning er betydelig, og delstaten har mange buddhister og animister i tillegg til den dominerende hinduismen. På 1700-tallet lå området under gurkhaherskere fra Nepal som ble overvunnet av britiske styrker på 1800-tallet.

I Uttarakhand har hinduenes to helligste elver, Ganges og Yamuna, sine utspring, markert av de viktige pilegrimsmålene Gangotri og Yamunotri.
I sør ligger de største byene, Hardwar og Rishikesh som er viktige hinduiske sentre ved Ganges, mens Dehradun og Mussoorie lenger vest er administrative sentre.
Delstaten ble til etter en stor lokal bevegelse som krevde at den skulle skilles ut fra Uttar Pradesh. I den første tida hadde delstaten navnet Uttaranchal, som fra Indias regjering ble oppfattet som mindre politisk og separatistisk preget enn det navnet den lokale bevegelsen hadde brukt.
Uttaranchal ble skilt fra Uttar Pradesh 9. november 2000. Det er ennå ikke bestemt hvilken by som skal være hovedstad. Den største byen Dehradun er fungerende hovedstad.
I januar 2007 ble delstaten omdøpt til det tradisjonelle Uttarakhand, i samsvar med sterke lokale ønsker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Uttarakhand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Uttarakhand – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Gerhard Grimmer

Gerhard Grimmer (født 6. april 1943 i Katharinaberg) er en tysk tidligere langrennsløper som konkurrerte for Den tyske demokratiske republikk (DDR). Han var i den desiderte verdenstoppen i begynnelsen av 1970-årene, og vant totalt seks VM-medaljer. Karrierens høydepunkt var VM i Falun i 1974, da han tok gull på 50 km og på stafetten.
Grimmer vant femmila i Holmenkollen i 1970 og 1971. Han deltok i tre olympiske leker (1968, 1972 og 1976), men uten å oppnå topplasseringer. I 1975 ble han tildelt Holmenkollmedaljen.


== Meritter ==
VM 1970: Sølv på 30 km, bronse på 50 km, sølv på 4 x 10 km stafett
VM 1974: Gull på 50 km, gull på 4 x 10 km stafett, sølv på 15 km


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Gerhard Grimmer – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Gerhard Grimmer – Olympedia 
(en) Gerhard Grimmer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gerhard Grimmer – FIS (langrenn)
Valkenburg (Zuid-Holland)

Valkenburg er en landsby i kommunen Katwijk, i provinsen Zuid-Holland som ligger vest i Nederland. 3813 innbyggere (2004)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Valkenburg, South Holland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (tysk, engelsk, nederlandsk)
Liste over utøvere i Tour de France 2006

Dette er en liste over de 21 lagene med ni utøvere på hvert som startet i Tour de France 2006. Rittet pågikk mellom 1. juli og 23. juli 2006Laget Astana-Würth ble nektet start da for mange av utøverne var mistenkt for doping til at de kunne stille eget lag. De fire individuelle rytterne Ivan Basso (CSC), Jan Ullrich (TMO), Oscar Sevilla (TMO) og Francisco Mancebo (A2R) ble også nektet start i forbindelse med skandalen. 
I ettertid har det vist seg at vinneren av Tour de France 2006, Floyd Landis, avla positiv dopingprøve etter 17. etappe, slik at han nå risikerer å miste tittelen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Startlist for Tour de France 2006, procyclingstats
Matthias Kessler

Matthias Kessler (født 16. mai 1979 i Nürnberg) er en tysk syklist. 
Kessler har syklet profesjonelt siden 2000, til og med 2006 for T-Mobile Team. Deretter gikk han over til Team Astana. 24. april 2007 testet han  positivt på testosteron på en uanmeldt dopingtest foran Flèche Wallonne. 12. juli samme år ble resultatene fra B-prøven lagt frem, også den var positiv, og han ble umiddelbart sparket fra laget. 11. januar 2008 ble han suspendert fra sykkelsporten i to år, og fikk 5000 sveitsiske franc i bot.Karrierens foreløpige høydepunkt kom 4. juli 2006, da han vant 3. etappe i Tour de France.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Matthias Kessler – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Matthias Kessler – ProCyclingStats 
(en) Matthias Kessler – Cycling Archives 
(en) Matthias Kessler – Cycling Quotient
Kamtsjatkahalvøya

Kamtsjatkahalvøya (russisk: полуо́стров Камча́тка)  eller bare Kamtsjatka ligger ved stillehavskysten i det østre Sibir i Russland, rett nord for Japan. Halvøya er omkring 1 250 km lang og dekker et areal på ca. 472 300 km². Vest for halvøya ligger Okhotskhavet. Administrativt tilhører halvøya Kamtsjatka kraj.
Det sentrale dalføret og elva Kamtsjatka er flankert av stor vulkanisk aktivitet. Det finnes omkring 160 vulkaner på halvøya, hvorav 29 fortsatt er aktive. Halvøya har faktisk den største tettheten av vulkaner i verden, og 19 av dem står på UNESCOs verdensarvliste. Den høyeste av disse er Kljutsjevskaja Sopka, der toppen ligger 4 750 moh. Den mest slående er allikevel kanskje Kronotskij, som har en nærmest perfekt konisk form og av mange regnes som en av verdens aller flotteste vulkaner. De fleste vulkanene tilhører Sredinnyjfjellene.
Halvøya har også et slående plante- og dyreliv, der den enorme kamtsjatkabjørnen, en lite anerkjent genetisk variant av brunbjørn, helt klart tilhører verdens aller største bjørner. Den blir nesten like stor som kodiakbjørnen. Noen mener sågar at denne bjørnen kan være selve opphavet til kodiakbjørnen. Halvøya er også kjent for sitt fantastiske laksefiske, forekomster av blåhval like på utsiden av kyststripen. Av de 1 168 plantene som finnes på halvøya er hele 10 % knyttet til bestemte områder (endemiske), hvorav flere kun finnes rundt de geotermiske kildene (geysir) og vulkanene.


== Eksterne lenker ==
(en) Kamchatka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
The Kamchatka Page (engelsk)
Travel company «Kamchatka's vision» (engelsk)
Kamchatka's Tourism & Visitor Guide (engelsk)
Ole Knudsen Tvedten

Ole Knudsen Tvedten eller Olav Tveiti (født 1758, døpt 8. oktober, død 5. oktober 1837) var bonde og lensmann fra Valle i Setesdal. Lensmannsembetet hadde han i nesten 50 år fra 1785. Han bodde på Nordigard Tveiten i Valle. Gården er siden 1969 en del av Setesdalsmuseet, og kjent som Tveitetunet.Ole Knutsen Tvedten var 3. representant fra Råbyggelaget til Riksforsamlingen på Eidsvoll våren 1814, og sto på Selvstendighetspartiets side i forhandlingene. På Eidsvoll kjempet han for odelsretten. Han var ikke siden aktiv i rikspolitikken.
Det har gått mange historier rundt lensmannen, ikke minst om hvordan han ikke bøyde seg for øvrigheten. Han skal også ha imponert Christian Frederik med å bære en fullvoksen hest rundt tunet på Eidsvoll.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814
Hans Cappelen: «Hva seglene på Grunnloven av 17. mai 1814 kan vise oss», Heraldisk Tidsskrift, bind 11, nr. 110, København oktober 2014, side 452-467, med fotografi og omtale av hans segl med forbokstaver og likhet til bumerke, på side 460


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Knudsen Tvedten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Ole Knudsen Tvedten hos Norsk senter for forskningsdata 
Ole Knudsen Tvedtens etterkommere på eidsvollsmenn.no
Gerry Gable

Gerry Gable er en britisk politisk aktivist. Han var langvarig redaktør i det anti-fascistiske magasinet Searchlight som ble opprettet i 1975 av Gable, og fram til 1998 med noen små avbrekk.


== Bakgrunn ==
I sin ungdom var Gable medlem i  Young Communist League og Communist Party of Great Britain jobbet i kommunistpartiets avis Daily Worker i et år før han ble kommunistpartiets fagforeningsorganisator. Han stilte til valg for kommunistpartiet 10. mai 1962 i Stamford Hill i North London, men ble ikke valgt inn.
I 1962, etter 10 års medlemskap, brøt han med kommunistpartiet for å «kunne konsentrere seg om anti-fascistisk arbeid og fordi partiet har inntatt en anti-israelsk linje».  Gables sønn har senere tjenestegjort i den israelske hæren.I november 1963 ble Gable arrestert for å ha brutt seg inn hos Holocaust-fornekteren, historerevisjonisten og historikeren David Irving. 14. januar 1963 innrømmet han forholdet og at meningen med innbruddet var å stjele papirer som skulle avsløre Irvings tette forhold til nynazistiske grupper. I rettssaken hevdet han at innbruddet ble gjort for «å finne materiale som de kunne gi til etterretningstjenesten».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gerry Gable: «Well-aimed eggs aren't enough», The Independent 11. juni 2009
Op med hodet!

Op med hodet!  er en norsk filmkomedie fra 1934.
Regien er ved Tancred Ibsen. Produsenter er Erling Bergendahl og Ibsen. Blant skuespillerne finner vi kjente skikkelser som Lillebil Ibsen, Lalla Carlsen og Leif Juster. Filmen var ganske eksperimentell for sin tid og inkluderte trickshots, dobbelfotografering, baklengs fotografering og sekvenser i farger.


== Handling ==
Tancred Ibsen skriver første side av filmens manus, samtidig som en bartender blander den nye favoritt-drinken Opp med hodet!
Deltakerne presenteres, både de foran og de bak kamera. Deretter blir et revy-teater avbildet på turné. I en liten by drar ballett-danserne ut på byen, hvor de møter Theobald Tordenstam. Han blir interessert, og forelsker seg snart, i en av de unge ballett-utøverne: Lill. Oppmuntret av kvinnene reiser Theobald til Oslo, for å søke jobb som skuespiller.
Men han blir nektet ved alle de store teatrene, men ved et revy-teater klarer han å overtale ledelsen til å få en mulighet. Revyen bygges opp, kulissene males, og scenografien utarbeides. Theobald møter Lill igjen, som hjelper ham å tilpasse seg det nye miljøet sitt. Theobald Tordenstam blir snart en stor suksess, men uten at Theobald selv forstår hvorfor. Han blir deretter fast ansatt ved teateret.


== Skuespillere ==
Lillebil Ibsen som Lill, en balett-danser
Tore Foss som Theobald
Julie Lampe som moren til Theobald.
Egil Hjorth-Jenssen som en teater-sjef.
Leif Amble-Næss som en ballett-regissør.
David Knudsen som en bartender
August Mowinckel-Nilsen som regissør.
Sverre Arnesen som scene-arbeider.
Carsten Carlsen ansatt ved teateret.
Lalla Carlsen som en skuespiller ved revyen.
Leif Enger som en skuespiller
Herbert Herding-Herberth som skuespiller
Leif Juster som skuespiller.
Olaf Kronstad som skuespiller.
Per Kvist som skuespiller.
Ella Peaters som skuespiller.
Eugen Skjønberg
Einar Vaage
Finn Bø som seg selv.
Arne Svendsen som seg selv.
Kristian Hauger som pianist


== Eksterne lenker ==
(en) Op med hodet! på Internet Movie Database 
(no) Op med hodet! i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Op med hodet! hos Filmfront
Jöns Bengtsson (Oxenstierna)

Jöns Bengtsson (Oxenstierna) (født ca. 1417, død 15. desember 1467) var erkebiskop 1448–1467, riksforstander sammen med Erik Axelsen (Tott) 1457 og alene 1465–1466.
Da Jöns Bengtsson ble utpekt som erkebiskop i 1448 var han biskop i Uppsala. Han ble vigslet til posisjonen den 30. juni 1448, dagen etter at Karl Knutsson (Bonde) var kronet til konge, og den 1. juli kunne han som erkebiskop selv krone dronningen. Han måtte derimot vente på pave Nicholas Vs bekreftelse til det påfølgende år.
Erkebiskop Jöns Bengtsson var leder av unionspartiet og i 1457 var han sterk nok til at reise seg mot Karl Knutsson, som siden 1452 hadde ført krig mot Christian I av Danmark. Da Karl Knutsson ble fordrevet ble Christian I også konge av Sverige. Danskekongen mistet imidlertid Jöns Bengtsons støtte da denne gjorde opprør mot de høye skattene. Christian I hadde dyp gjeld til utlandet og forsøkte å løse seg fra denne med å utskrive store skatter hvor kirken ikke var unntatt, heller ikke penger innsamlet for å betale utgiftene til et korstog mot tyrkerne. Christian I satte sine tidligere støttespillere i fengsel i 1463. Det førte til et nytt opprør og i 1464 måtte kongen løslate erkebiskopen i et forsøk på å dempe opprøret. Forsøket var forgjeves. Ved Harakers kirke i Uppland slo en bondehær under ledelse av Sten Sture den eldre danskene og svenskene tilbakekalte Karl Knutsson fra hans utenlandseksil
Jöns Bengtsson var medlem av den mektige familien Oxenstierna hvor mange av dens medlemmer var blitt betydelige aktører i det offentlige liv i senmiddelalderens Sverige. Forståelsen av Jöns Bengtssons politiske aktivitet finnes hans sterke ambisjoner, dels for familiens framgang, dels for hans fedreland og dels for den svenske kirke. Det var en sterk dragkamp mellom Oxenstiernafamilien og Bondefamilien, den siste som kongen selv tilhørte, Karl Knutsson. Kongen var støttet av det nasjonale partiet. Jöns Bengtsson mente at adelen og Sveriges ledende menn i tiden før Kalmarunionen hadde sviktet kirken, ikke respektert geistligheten og kirkens eiendommer. I utgangspunktet var Jöns Bengtsson for Kalmarunionen og leder for unionspartiet, men skiftet politisk syn. I en union med Norge, Sverige og Danmark forutså han en sterk begrensing av den svenske adelen, noe som igjen ville bli en svekkelse av den svenske kirken. Logisk sett ble Jöns Bengtsson nasjonalist ut ifra sine bekymringer for kirkens stilling og makt.
Etter at Karl Knutsson var blitt avsatt atter en gang var det erkebiskopen som i realiteten styrte Sverige, men han var ikke i stand til å holde på sin posisjon. De ulike fraksjonene slo seg sammen mot ham og valgte Erik Axelsson (Tott) som regent i 1466 og Jöns Bengtsson ble dermed tvunget til å trekke seg tilbake. Han fant et tilholdssted hos sin venn Magnus Gren på Öland hvor han døde den 15. desember 1467, «fattig og i landflyktighet, angret av ingen, hatet av mange, og fryktet av alle», i henhold til en senere tekst.
Farfaren til riksforstanderen het også Jöns Bengtsson (Oxenstierna), og døde omkring 1399.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Catholic Encyclopedia (engelsk)
Dansk middelalder: Christian 1 (dansk)
Esch-sur-Alzette

Esch-sur-Alzette (luxembourgsk: Esch-Uelzecht, tysk: Esch-an-der-Alzette) er en kommune med bystatus i sørvestre Luxembourg, nær grensen til Frankrike. Den ligger i kantonen Esch-sur-Alzette. 
Byen hadde en befolkning på 27 146 i 2005, og er landets nest største by. Landets hovedstad, Luxembourg, ligger 15 km til nordøst. Til daglig omtales byen kun som Esch.
Byen var i Tour de France 2006 endeby for andre etappe og startby for tredje etappe.


== Vennskapsbyer ==
 Köln
 Liège
 Lille
 Rotterdam
 Torino
 Coimbra


== Se også ==
Liste over byer i Luxembourg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Esch-sur-Alzette – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Innset kraftverk

Innset kraftverk ligger ved Innset i Østerdalen (Bardudalen) i Troms og Finnmark. Kraftverket utnytter det ca. 185 meter høye fallet mellom Altevatnet og Innsetvatnet.
Kraftverket har en kapasitet på 91 MW fra to francisturbiner. Gjennomsnittlig årsproduksjon på 460 GWh.
På et møte mellom representanter for NVE og kraftverkene i nordre Nordland og Troms i juli 1953 ble det bestemt at det skulle bygges et større kraftanlegg som skulle dekke strømforsyningen i hele området, i stedet for å basere seg på mindre kraftverk, slik situasjonen hadde vært til da. Byggingen av Innset kraftverk og kraftledningene til Balsfjord, Narvik, Kanstadbotn og Sverige begynte i 1955. Innset kraftverk ble satt i drift i januar 1960.
Kraftverket er eid av Statkraft.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Statkraft
Geir Martin Pilskog: I spenninga mellom teknologi og politikk – Ein studie av samkøyringa av norsk elforsyning 1950-1970
Sedimentologi

Sedimentologi er læren om jordas løsmasser og deres avsetning, og læren om sedimenters konsolidering og sedimentære bergarter.
Ukonsolidert grus, sand og leire transporteres med elver, vinder og bølger – generelt transporteres sedimentene fra fjell til hav. Sedimentene legges igjen som elvedelta, elvebanke, tidevannsrygg osv.


== Litteratur ==
Knut Bjørlykke: Sedimentologi, Stratigrafi og Oljegeologi. Universitetsforlaget 1977.
Sam Boggs, Jr.: Principles of Sedimentology and Stratigraphy. ISBN 0-13-154728-3