jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ulefos Jernværk

Ulefos Jernværk er et jernstøperi, grunnlagt i 1657 som jernverk. Bedriften er en av Europas eldste industribedrifter. Ulefos Jernværk har produsert jernovner siden tidlig på 1700-tallet, men har siden tidlig på 1950-tallet spesialisert seg på å produsere kumlokk og annet gategods. 
Ulefos Jernværk ligger på Ulefoss i Nome kommune i Telemark og er i dag en del av konsernet Ulefos Group.


== Historie ==
Bedriftens navn var fra starten av Holden Jernværk, men fra 1800-tallet ble det endret til Ulefos Jernværk. Verket ble grunnlagt av riksadmiral Ove Gjedde og lensherren Preben von Ahnen. Ulefos Jernværk har deretter hatt mange eiere, bl.a. slekten Løvenskiold i perioden 1726-1833. Verket og eiendommene ble i 1835 kjøpt av Diderik von Cappelen fra Skien og har siden vært eid av hans etterkommere i familien Cappelen. Sammen med jernverket hører bl.a. Holden hovedgård, kraftverk samt omfattende landbruks- og skogeiendommer.
Oppdagelsen i 1652 av jernmalm på Fen ved Norsjø, 2,5 km fra Ulefoss, var foranledningen til opprettelsen av bedriften. Ulefoss hadde de nødvendige forutsetninger for et jernverk, nemlig vannfall og god tilgang på trekull i de omkringliggende områdene. Ulefossen hadde siden midten av 1500-tallet vært benyttet til sagbruksdrift. I moderne tid er fallet utbygd med to kraftstasjoner på til sammen 13,8 MW.
Masovnen basert på trekull ble slukket i 1877 og dermed opphørte råjernsproduksjonen. Men allerede i 1840-årene hadde bedriften også drevet jernstøperi basert på skrapjern og importert råjern.
Støperivirksomheten og navnet levde imidlertid videre, med de berømte Ulefossovnene som hovedprodukt helt frem til slutten av 1950-tallet.


== Dagens virksomhet ==

Bedriftens produksjon av gategods ble introdusert i 1952, og har etter hvert overtatt som viktigste produktområde. Kumlokk med kundens byvåpen eller kommunelogo er bedriftens mest iøynefallende produkter. 
Fortsatt produseres et mindre antall vedovner etter modeller fra 1766. Ovnen kan være ikke bare Norges, men verdens eldste industriprodukt som fremdeles er i produksjon.
Ulefos Jernværk har alltid hatt stabil tilgang på arbeidskraft, og er en viktig hjørnestensbedrift i Nome kommune. Enkelte familier har vært knyttet til Ulefos Jernværk i generasjoner; dette betyr 350 års levende tradisjon, erfaring og kompetanse. Sjette generasjon Cappelen sitter i ledelsen av bedriften, og er dessuten eier av konsernet Ulefos NV AS.
Konsernet er ledende på gategods til det nordiske markedet, og leverer lokk og rister i både grå- og seigjern.
Ulefos Jernværk har rundt 163 ansatte, og en produksjonskapasitet på maksimalt 14 000 tonn.


== Se også ==
Holden hovedgård med eierliste som er den samme som for Ulefos Jernværk


== Litteratur ==
Yngvar Hauge: Ulefos jernværk 1657-1957. 1957.


== Eksterne lenker ==
(en) Ulefos Jernværk – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Manhole covers by Ulefos – galleri av bilder, video eller lyd på Commons

Fra bil til kumlokk
Lausforming Ulefos jernverk 1980
Ulefoskonsernets nettsider
Ulefos-konsernets nettsider 2021
Takst over Ulefos Jernværk 1778
William av Ockham

William av Ockham (også stavet Occam, IPA: [ˈɒkəm]) (født ca. 1285 i Surrey i England, død 10. april 1347 i München) var en engelsk fransiskaner, skolastisk filosof og teolog. Han har hatt avgjørende innflytelse i vitenskapsfilosofien. Ockham regnes som en av de største logikerne gjennom alle tider. Navnet hans knyttes i dag gjerne til Ockhams barberkniv, prinsippet om å velge den enkleste løsningen og utelate overflødige antagelser.


== Liv og virke ==
William av Ockham ble trolig født i landsbyen Ockham i Surrey rundt år 1285. Det har også vært hevdet at han ble født i landsbyen med samme navn i Yorkshire. Han studerte trolig teologi ved Universitetet i Oxford i årene 1309–1321, men tok aldri magistergraden. På grunn av dette fikk han tilnavnet venerabilis inceptor, «verdig begynner». En inceptor var en student som formelt ble forfremmet til lærerstanden av universitetsledelsen. Han ble også kjent som doctor invincibilis, «uslåelig lærer».
William av Ockhams verker fra denne perioden ble kontroversielle. Han var blant de som kommenterte standardverket Sententiæ av Petrus Lombardus, og i 1324 ble Ockhams verker fordømt som kjetterske av en bispesynode. Med dette ble han beordret til den pavelige undersøkelseskommisjonen i Avignon for å forsvare seg. En utbredt oppfatning har vært at Ockham ble holdt i husarrest hos fransiskanere i to år, før han ble endelig dømt for kjetteri i 1326. En annen forklaring er at Ockham ble oppnevnt som professor i filosofi i Avignon, og at de disiplinære problemene ikke oppstod før i 1327. Den teologiske striden dreide seg særlig om synet på apostolisk fattigdom, hvilket bragte ham i konflikt med pave Johannes XXII. I motsetning til foregående paver, angrep Johannes XXII denne doktrinen, noe Ockham mente var vranglære.
I frykt for fengsling og muligens henrettelse flyktet William av Ockham, Michele av Cesena, Marsilius av Padova og andre sympatisører fra Avignon den 26. mai 1328, og søkte beskyttelse hos keiser Ludvig IV av Det tysk-romerske rike i München. Keiseren var selv ekskommunisert av paven, og hadde innsatt en fransiskansk motpave, Nikolas V. Den 6. juni 1328 ble Ockham ekskommunisert for å ha forlatt Avignon uten tillatelse.
Ockham ble værende i München frem til sin død, og skrev en rekke avhandlinger som støttet Ludvig i hans kritikk av pavestolen i Avignon. Etter at Michele av Cesena døde i 1342, ble Ockham leder for den lille gruppen av fransiskanske dissidenter som levde i eksil hos keiseren. Ockham døde den 10. april 1347, like før svartedauden brøt ut. Han ble offisielt rehabilitert av pave Innocens VI i 1359.


== Referanser ==
Os flyplass, Vaksinen

Os flyplass, Vaksinen (også kalt Ulven flyplass) er en flyplass i Os kommune i Hordaland. Flyplassen på vestsiden av Ulvenvatnet ved tettbebyggelsen Ulven, ca. 5 km (langs vei) fra Osøyro. Det er mye høyt terreng rundt flyplassen så det er ikke anbefalt å bruke den uten å ha gjort seg godt kjent på forhånd.
Flystripen blir brukt av flyklubben Os Aero klubb, blant annet er det mye seilflyaktivitet på plassen.
Plassen ligger relativt nær Flesland. Det er viktig å ta hensyn til TMA området rundt Flesland.


== Eksterne lenker ==
Vaksinen på norskeflyplasser.no
Juha Pasoja

Juha Pasoja (født 16. november 1976 i Kemi) er en finsk tidligere fotballspiller og nåværende fotballtrener som for øyeblikket er hovedtrener for Jyväskylän Jalkapalloklubi. Han kom til klubben som spiller foran 2010-sesongen fra Hamarkameratene. Pasoja har tidligere spilt for de finske klubbene FC Haka, KPT-85 og FC Jazz. 


== Spillerkarriere ==
Han har spilt over 200 kamper i finsk toppserie, og fikk i tillegg 15 A-landslagskamper for Finland. Pasoja ble regnet som en målfarlig og hodesterk midtstopper, men han ble også brukt på midtbanen som defensiv midtbanespiller. Pasojas landslagsdebut for Finland kom den 16. november 2003 mot Honduras, mens debutkampen for HamKam kom i 1. serierunden i Tippeligaen 2006 hjemme mot Viking FK. Etter å ha spilt rundt 90 kamper og skåret 20 mål for HamKam meldte han overgang til JJK den 20. november 2009.Pasoja har også spilt kamper på det finske herrelandslaget i futsal.


== Trenerkarriere ==
I løpet av forsesongen i 2013 ble Pasoja ansatt som hovedtrener for Jyväskylän Jalkapalloklubi.


== Meritter ==
FC HakaVeikkausliiga (1): 2004
Suomen Cup (1): 2002


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Juha Pasoja – FIFA 
(en) Juha Pasoja – Transfermarkt 
(en) Juha Pasoja – Transfermarkt (manager) 
(en) Juha Pasoja – national-football-teams.com 
(en) Juha Pasoja – WorldFootball.net 
(en) Juha Pasoja – FootballDatabase.eu 
(en) Juha Pasoja – Soccerway 
(en) Juha Pasoja – EU-Football.info 
(en) Juha Pasoja – FBref 
Spillerbiografien til Juha Pasoja på hamkam.no
Spillerbiografien til Juha Pasoja på Briskebybanden.no
Spillerstatistikk hos Norsk Internasjonal Fotballstatistikk.no
Rakkestad flyplass, Åstorp

Rakkestad flyplass, Åstorp er en flyplass som ligger ved gården Åstorp ca. 4 km (langs vei) sør for Rakkestad sentrum i Rakkestad kommune i Østfold.
Flyplassens historie går tilbake til 1969 da Norrønafly A/S flyttet verkstedsvirksomheten fra Fornebu til Åstorp Gaard i Rakkestad og anla en 600 meter lang flystripe for å kunne ta imot fly til overhaling. Flystripen ble etter hvert asfaltert og utvidet. Den 28. desember 1998 godkjente Luftfartsverket flyplassen som en privat flyplass og gav den ICAO-kode.
Flyplassen er fast tilholdssted for Flyklubben Øst og brukes av private og forretningsfly som skal til Norrønaflys verksted for overhaling og ettersyn.


== Eksterne lenker ==
Rakkestad flyplass
«Rakkestad lufthavn sett fra lufta». 30. september 2012. Arkivert fra originalen 29. oktober 2016. Besøkt 29. oktober 2016.
Reinsvoll flyplass

Reinsvoll flyplass er en flyplass som ligger ved Reinsvoll i Vestre Toten kommune i Innlandet fylke.
Reinsvoll flyplass har ICAO-kode ENRV (med virkning fra 19. januar 2004).

Flyplassen eies av Toten allmening lodd nr 1 og drives av Gjøvik og Toten Flyklubb. Klubben har egen ny Cessna 172  LN-AGT. Det tilbys skoling til privatflysertifikat i flyklubbens skole.
Det er ikke landingsavgift. Flyklubben har bygget eget romslig klubbhus og et tankanlegg med flybensin, 100LL. Plassen bruker NAK-frekvensen 123,500 MHz og blindsendinger må brukes. 
Ca. 8 km mot sørvest ligger Vestre Toten flyplass, Bøverbru som bruker samme radiofrekvens.
Flyplassen har to hangarer, en stålhangar med god plass til 6 fly. Den har skyveporter langs begge langveggene. Den andre hangaren er en plasthangar med bueformede taksperrer som går ned til bakken. Det er en port på ene kortveggen. I denne hangaren er det en karusell med plass for fire fly. Karusellen kan dreies av en person med håndmakt for å få riktig fly fram til porten.


== Eksterne lenker ==
Reinsvoll på norskeflyplasser.no
Milwaukee

Milwaukee er den største byen i den amerikanske delstaten Wisconsin. Byen er administrasjonssenter for Milwaukee fylke. Befolkningsestimat for 2010 er 594 833 for selve byen, mens fylket hadde 928 018 (2005). Byen ligger sørøst i delstaten ved Michigansjøen.
Området var opprinnelig befolket av indianerstammene fox, mascouten, potawatomi og winnebago. Navnet «Milwaukee» kommer fra det indianske «millioke» som betyr «godt land». Milwaukee har også en stor tysk befolkning og ølbryggingtradisjon, som førte til navnet «The German Athens» («Det tyske Athen») på midten av 1800-tallet.Franske misjonærer og handelsmenn passerte området på 1600- og 1700-tallet. I 1818 flyttet handelsmann og politiker Solomon Juneau inn i området, og i 1833 grunnla han en by på østsiden av Milwaukeeelva. Byen ble slått sammen med Kilbourntown i vest og Walker's Point i sør til å danne Milwaukee.
I løpet av 1800-tallet og første halvdel av 1900 vokste befolkningen, med innflytting av sentraleuropeiske innvandrere samt svarte fra sørstatene. Befolkingen nådde 750 000 på 1950-tallet, men tap av industriarbeidsplasser og utflytting til forstedene har gjort at befolkningen har avtatt i de senere årene.Motorsykkelprodusenten Harley-Davidson har hovedsete i Juneau Avenue og har store deler av produksjonen i og rundt byen. Bryggerigiganten Miller Brewing Company holder også til i Milwaukee.
General Mitchell internasjonale lufthavn ligger 8 km sør for sentrum.


== Presse ==
Milwauke Journal Sentinel er byen eneste dagsavis og delstatens største avis. Den kommer ut sju dager i uken, og er resultatet av en sammenslåing i 1995 mellom Milwaukee Journal og Milwaukee Sentinel. Sentinel ble først utgitt i 1837. Magasinet Shepherd Express gis ut ukentlig.


== Litteratur ==
World Almanac and Book of Facts 2006.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Milwaukee, Wisconsin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Milwaukee, Wisconsin – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en)  Milwaukee hos Wikivoyage
Harley-Davidson
Jan Mayensfield

Jan Mayensfield (IATA: ZXB, ICAO: ENJA) er en flyplass på Jan Mayen. Rullebanen som ligger noen kilometer nordøst for Olonkinbyen er 1,5 km lang og har dekke av grus.
Flyplassen ble påbegynt i august 1960 og det første flyet, en Catalina tilhørende det norske luftforsvaret, landet allerede 17. september 1960. Det første sivile flyet, en DC-4 fra Braathens SAFE, landet 29. oktober 1961.
Flyplassen ble – med en solid dose humor – oppkalt etter en datidig pin-up og filmstjerne, men i mangel av et bedre forslag ble navnet sittende ved flystripa.Flyplassen brukes hovedsakelig av Forsvarets C-130J Hercules. Flyplassen benyttes også av ambulansefly når det er nødvendig å hente syke eller skadede fiskere, selfangere eller andre som oppholder seg på eller i nærheten av øya.


== Referanser ==
Jan Birger Medhaug

Jan Birger Medhaug (født 24. september 1951) er en norsk politiker. Han var innvalgt i Karmøy kommunestyre og Rogaland fylkesting fra 1995 til 2007. Fra 1999 til 2003 var han fylkesvaraordfører. Medhaug var medlem av Kristelig Folkeparti, men meldte seg ut i 2005 og fortsatte som uavhengig. Han har vært leder av Karmøy KrF og Rogaland KrF. I 2019 ble han medlem av Karmøy kommunestyre for Høyre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Jan Birger Medhaug hos Stortinget 
(no) Jan Birger Medhaug hos Norsk senter for forskningsdata
H5N1

H5N1, eller Influenza A/H5N1, er et virus i gruppen influensa A-virus som per februar 2006 truer med å utvikle seg til en pandemisk trussel. H5N1-influensa er sykdommen som som regel omtales som «fugleinfluensa», og er en virusinfeksjon som forårsaker sykdom hos mange arter, blant dem mennesket.
H5N1 forflytter seg fra områder der det er endemisk til andre deler av verden med trekkfugler som er bærere av viruset, ofte uten å selv utvikle sykdomstegn. Fugleinfluensa spres i størst grad med fjærkre og i mindre grad med ville fugler. Mennesker som blir infisert med H5N1 blir typisk smittet av kyllinger som igjen har blitt smittet av enten andre kyllinger eller vadefugler som ender eller gjess. H5N1 muterer og danner varianter som kan infisere arter som man tidligere har antatt ikke kunne få H5N1, men ikke alle disse variantene kan infisere mennesker.
H5N1 er endemisk hos fugler i Sørøst-Asia og er i ferd med å bli endemisk hos fugler i Tyrkia. Nye undersøkelser fra utbruddene i Nord-, Sentral og Øst-Tyrkia viser en hemaglutinin-mutasjon som gjør at H5N1 kan smitte lettere fra kyllinger til mennesker, men ikke enda fra menneske til menneske. Arter som har dødd av H5N1-infeksjon i utbruddet i desember 2005 og januar 2006 inkluderer mennesker, kyllinger, kalkuner, ender, gjess og duer.
Per 11. januar 2006 har på verdensbasis 155 tilfeller av H5N1-infeksjon hos mennesker blitt identifisert, og disse har resultert i 78 dødsfall. Ikke alle tilfeller blir rapportert, og den eksakte dødelighetsraten er derfor ukjent. Historiske influensapandemier, som også trolig opprinnelig kom fra fugler, hadde en typisk dødelighet på 2,5 – 5 %.

Nå er viruset funnet i Frankrike og blir inneholdt. (25.11.2015)
Parkveien (Oslo)

Parkveien (1-81, 2-80) er en gate i Bydel Frogner i Oslo. Den starter ved Høgskolen i Oslo (tidligere Frydenlunds bryggeri) ved Pilestredet, går langs Slottsparken, krysser Henrik Ibsens gate (tidligere Drammensveien) ved Nobelinstituttet, går forbi Oslo Handelsgymnas og ender ved Munkedamsveien. Gaten er 1,6 kilometer lang. 
Parkveien fikk sitt navn i 1864 og er oppkalt etter Slottsparken. Gaten ble anlagt med navnet Store Parkvei som del av villastrøket Bak Slottet i 1840-årene (idet Wergelandsveien var Lille Parkvei).
Statens representasjonsbolig ligger i Parkveien 45.
I den norske utgaven av spillet Monopol er Parkveien den første gaten på spillebrettet.  


== Bygninger ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Oslo byleksikon: Parkveien
Joar Nyquist og P.D. Hofflund, red. (1955). Oslo gårdkalender: Nybygg 1925–1955. Oslo: Fredhøi. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (P)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Kirkeveien (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Kirkeveien.Kirkeveien (1-183, 40-172) er del av Ring 2 i Oslo. Den går fra Frogner plass på Frogner via Majorstuen, Marienlyst, Fagerborg, Adamstuen, Lindern til Ullevål sykehus-området. Kirkeveien går i øst over i Griffenfeldts gate (krysset med Geitmyrsveien og Kierschows gate). Vest for Suhms gate på Marienlyst ligger gaten i bydel Frogner, øst for Suhms gate i bydel St. Hanshaugen.
Ved Kirkeveien ligger Frognerparken i sørvest med Vigelandsanlegget, Frognerbadet og Frogner stadion. I nordøst ligger Ullevål sykehus.
Kirkeveien var en bygdevei mellom Skarpsno og Store Ullevål gård før den i 1855 ble anlagt som gate, i forbindelse med at Vestre Aker kirke ble bygget. Samme år fikk den navn etter den nye kirken. Fortsatt kan kirken ses fra strekningen langs Frognerparken, som fondmotiv.
Kirkeveien mellom Frogner plass og Middelthuns gate ble utropt til landets nest vakreste gate i konkurransen Vakre vegers pris 2006.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kirkeveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 303-304. ISBN 978-82-573-1760-7.
Herjedalen

Herjedalen (svensk: Härjedalen, sørsamisk: Herjedaelie) er et landskap i Norrland i midt-Sverige. Herjedalen grenser i vest til Norge, i nordøst til Jemtland, i øst til Hälsingland, i sør og sørvest til Dalarna. Herjedalen kommune er den eneste kommunen i Herjedalen, men deler av Nord-Herjedalen hører til jemtlandskommunen Berg kommune. En av innsjøene er Siksjön som ligger sørøst i landskapet.


== Historie ==
Herjedalen har hørt til Sverige i tiden etter freden i Brömsebro i 1645. Inntil da hadde landskapet sammen med Jemtland og Idre og Særna hørt til Norge og senere Danmark-Norge.


== Se også ==
Jemtland og Herjedalen


== Eksterne lenker ==
Turistinformasjon om Jämtland og Härjedalen
Ski flyplass, Søndre Ski Gård

Ski flyplass, Søndre Ski Gård er en flyplass som ligger like øst for Ski i Nordre Follo kommune i Viken fylke. Rullebanen er 500 m lang og har dekke av gress. Baneretninger er 01/19. Flyplassen har ICAO flyplasskode ENSI. 
Flyplassen drives av Follo Flyklubb som er en del av Norges Luftsportsforbund. Flyplassen ble etablert i 1963. Det vært utdanning av piloter gjennom mange år. Disse jobber nå i SAS, Widerøe, Norwegian med flere.  
Operasjon på Ski flyplass er forbeholdt klubbens medlemmer. Flyplassen er ikke åpen for allmenn ferdsel.


== Eksterne lenker ==
(en) Ski Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Trysil flyplass, Sæteråsen

Trysil flyplass, Sæteråsen er en flyplass som ligger drøye 5 km sørvest for Nybergsund i Trysil kommune i Innlandet. Flyplassen drives av Trysil flyklubb. Flyplassen har ICAO flyplasskode ENTS.


== Eksterne lenker ==
Sæteråsen på norskeflyplasser.no
Valle flyplass, Åraksøyne

Valle flyplass, Åraksøyne er en flyplass som ligger på østsiden av elva Otra, drøyt 20 km sør for Valle sentrum i Valle kommune i Agder. Rullebanen er 800 meter. Flyplassen er en del av Setesdal luft- og motorsportsenter.Den ble offisielt åpnet 29. august 1996, er godkjent for å ta imot fly opp til 10 seter i dagslys, og er vinterstengt.Flyplassen kalles også for Sylvknapp. Det henspiller på sølvsmednæringen som var viktig i Setesdal. En annen grunn for navnet var for å markere Setesdal i forhold til Gullknapp flyplass ved kysten.


== Referanser ==
Dagmar Schipanski

Dagmar Schipanski (født 3. september 1943 i Sättelstädt/Thüringen, død 7. september 2022) var en tysk politiker (CDU).


== Utdannelse og karrière ==
Etter Abitur (artium) i 1962 studerte hun fysikk i Marburg, og ble i 1967 diplomingeniør (sivilingeniør). Hun arbeidet deretter frem til 1985 som assistent og overassistent ved det tekniske universitetet i Ilmenau. I 1976 tok hun doktorgraden, og 1985 ble hun dosent og i 1990 professor. Frem til 1993 var hun også dekana for fakultetet for elektroteknikk og informasjonsteknikk i Ilmenau, og fra 1995 til 1996 rektor for universitetet. Hun mottok Bundesverdienstkreuz i 1996.


== Politisk karrière ==
I 1999 var den partiløse Dagmar Schipanski CDU og CSUs kandidat til vervet som tysk president. SPD hadde flertallet og hun var derfor sjanseløs. Etter at hun tapte for Johannes Rau ble hun utnevnt til vitenskaps-, forsknings- og kunstminister i regjeringen i Thüringen, en stilling hun innehadde til 2004. I 2000 ble hun medlem av CDU, og ble medlem av partiets presidium (sentralstyre). Fra 2002 til 2004 var hun president for Kultusministerkonferenz. Siden 8. juli 2004 er hun president for landdagen i Thüringen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Dagmar Schipanski i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Baltasar von Campenhausen

Baltasar von Campenhausen (ødt 5. januar 1772, død 11. september 1823) var en russisk politiker, statsmann og kammerherre, som var medlem av det kongelig råd i Det russiske keiserdømmet.


== Tidlig liv ==
Han hørte til fornem tysk baltisk og svensk adel, hans foreldre var i russisk tjeneste fra Peter den stores tid. Han fikk utdannelse på universitetene i Leipzig, Wittenberg og Göttingen. 


== Karriere ==
I 1802 ble han sendt av tsar Aleksander I av Russland til havner i Azovhavet og Svartehavet for å finne ut grunner til den dårlige tilstanden for handel der og for å sette karantene på grunn av pest som hersket i Tyrkia og Persia. 


=== Borgermester i Taganrog ===
Fra 1805 til 1809 var han den andre borgermesteren i Taganrog. Av alle byens borgermestere gjorde han den største innsats for byens utvikling. I løpet av Campenhausens periode ble Taganrogs tollkrets stiftet, han bygget Malo-Birzhevoj nedgangen for forbindelse med havet, steinlagre, han begynte bygging av kystfartbåter for godstranportering på Azovhavet og Svartehavet, åpnet losskole, merkantilt gymnasium og domstol, stadfestet stillinger til byens lege og jordmor, åpnet det første apoteket og utnevnt byens bygningskomite som foresto byens planlegging og bebyggelse, han installerte gatebelysning, begynte brulegging av fortauene og bidro til byens beplanting med trær og busker. I april 1806  var byens hage (nå Gorkij-park) grunnlagt. To gater i Taganrog fikk navn etter Baltasar von Campenhausen. 
Fra 1809  var Baltasar von Campenhausen statskasserer, fra 1811 var han medlem av statsråd, senator og fra 1823 Russlands innenriksminister. Han døde i St. Petersburg i 1823.


== Bibliografi ==
Versuch einer geographisch-statistischen Beschreibung der Statthalterschaften des russischen Reichs. I. Statthalterschaft Olouez (Göttingen, 1792);
Elemente des russischen Staatsrechts, oder Hauptzüge der Grundverfassung des russischen Kaiserthums (Göttingen, 1792);
Auswahl topographischer Merkwürdigkeiten des St. Peterburgischen Gouvernements (Riga, 1797);
Liefländisches Magazin, oder Sammlung publicistisch-statistischer Materialien zur Kenntniss der Verfassung und Statistik von Liefland (Gota, 1803);
Genealogisch-chronologische Geschichte des allerdurchla uchtigsten Hauses Romanow und seines vorä lterlichen Stammhauses (Leipzig, 1805).


== Referanser ==