jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rosenpelikan

Rosenpelikan (vitenskapelig navn Pelecanus rufescens) er en fugl i pelikanfamilien. Vingespennet kan bli 2,4 meter og vekten 5,5 kilo, dette er likevel en liten pelikan, mye mindre enn hvitpelikanen. Kroppen er grå og hvit, med en rosa rygg. 


== Habitat ==
Den holder til i sumper og grunne innsjøer. Den bygger reir av en haug med kvister og legger to til tre store, hvite egg i det. Ungene får mat ved å dukke hodene inn i foreldrenes gap og spise halvfordøyet fisk fra dem.  Den lever av fisk og amfibier. 


== Utbredelse ==
Rosenpelikan finnes i Afrika, sør i Arabia og på Madagaskar. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) rosenpelikan – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) rosenpelikan i Encyclopedia of Life 
(en) rosenpelikan i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rosenpelikan hos Artsdatabanken 
(sv) rosenpelikan hos Dyntaxa 
(en) rosenpelikan hos Fauna Europaea 
(en) rosenpelikan hos ITIS 
(en) rosenpelikan hos NCBI 
(en) Kategori:Pelecanus rufescens – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pelecanus rufescens – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pelecanus rufescens – detaljert informasjon på Wikispecies
Svartsvane

Svartsvane (Cygnus atratus) er en svane i andefamilien. Den stammer fra Oseania og er sotsvart i fjærdrakten. Også benene er sorte, men nebbet er karakteristiskt rødt i fargen. Hunnen er mindre enn hannen og har ikke like rødt nebb. Ungfuglene er gråbrune og har grått nebb.
Arten er en karakterart i Australia og Tasmania. Den er dessuten innført til New Zealand. Svartsvaner trives på våtmarksområder, der den hekker året rundt i kolonier. Reiret, som er bygget av gress og annen vegetasjon, legges gjerne ved vannkanten. Eggene (normalt 2-8 stykker) klekkes etter 36 dager.


== Eksterne lenker ==
(en) Svartsvane – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Svartsvane i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Svartsvane hos Artsdatabanken 
(sv) Svartsvane hos Dyntaxa 
(en) Svartsvane hos Fauna Europaea 
(en) Svartsvane hos Fossilworks 
(en) Svartsvane hos ITIS 
(en) Svartsvane hos NCBI 
(en) Kategori:Cygnus atratus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cygnus atratus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cygnus atratus – detaljert informasjon på Wikispecies
Brudeand

Brudeand (Aix sponsa) er én av to arter i slekten Aix, som er skogender (Cairinini) som inngår i underfamilien ender (Anatinae) i andefamilien (Anatinae). Artens nærmeste slektning er mandarinand (A. galericulata). Brudeand er monotypisk. Arten opptrer naturlig i Nord-Amerika og på Cuba, men den har blitt spredt til mange andre steder i verden gjennom import og rømninger.


== Biologi ==

Brudeand er en art med sterk kjønnsdimorfisme, i det hannens fjærdrakt i hekketiden er langt mer praktfull enn hunnens. Når hekketiden er på hell myter hannen og får såkalt eklipsedrakt. Arten måler cirka 43–54 cm; hannen er i snitt såvidt tyngre enn hunnen. Han veier 544–862 g, mens hunnen veier 482–862 g. Vingespennet utgjør cirka 68–74 cm.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Carboneras (2018). Norske navn på arter følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Eventuelle benevnelser i parentes er kun midlertidige beskrivelser, i påvente av et offisielt navn på arten.

Anseriformes, andefugler
Anatidae, andefamilien
Dendrocygninae, plystreender
Oxyurinae, skarvender
Anserinae, svaner og gjess
Anatinae, ender
Mergini, fiskender
Tadornini, gravender og gravgjess
Cairinini, skogender (11 arter)
Plectropterus (monotypisk)
Cairina (monotypisk)
Sarkidiornis (2 arter)
Nettapus (3 arter)
Callonetta (monotypisk)
Aix (2 arter)
A. sponsa, brudeand (monotypisk)
A. galericulata, mandarinand
Chenonetta (monotypisk)
Hymenolaimini (monotypisk)
Merganettini (monotypisk)
Aythyini, dykkender
Anatini, grasenderNoteAix blir av og til betraktet som incertae sedis; en nylig fylogenetisk studie fant at slekten var søster til Cairina, men spørsmålet regnes ikke som endelig avklart.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brudeand – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Brudeand i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Brudeand hos Artsdatabanken 
(sv) Brudeand hos Dyntaxa 
(en) Brudeand hos Fauna Europaea 
(en) Brudeand hos Fossilworks 
(en) Brudeand hos ITIS 
(en) Brudeand hos NCBI 
(en) Kategori:Aix sponsa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Aix sponsa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aix sponsa – detaljert informasjon på Wikispecies
Sørblesand

Sørblesand (vitenskapelig navn Mareca sibilatrix) er en fugl i andefamilien.


== Eksterne lenker ==
(en) Mareca sibilatrix i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Mareca sibilatrix hos Dyntaxa 
(en) Mareca sibilatrix hos NCBI 
(en) Kategori:Mareca sibilatrix – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mareca sibilatrix – detaljert informasjon på Wikispecies
Kaneland

Kaneland (vitenskapelig navn Spatula cyanoptera) er en fugl i andefamilien.


== Eksterne lenker ==
(en) Cinnamon Teal i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Cinnamon Teal hos Dyntaxa 
(en) Cinnamon Teal hos Fossilworks 
(en) Kategori:Spatula cyanoptera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Spatula cyanoptera – detaljert informasjon på Wikispecies
Gåsegribb

Gåsegribb (Gyps fulvus) er en stor åtselgribb i haukefamilien. Arten består i kraft av to underarter og inngår i slekten Gyps, som består av åtte arter. Gåsegribb er utbredt i områdene rundt Middelhavet og østover i Asia.


== Biologi ==
Gåsegribb er blant de største artene i slekten Gyps. Kroppslengden er cirka 93–110 cm og vekten ligger rundt 6 000–10 000 g. Vingespennet er cirka 234–270 cm. Fuglen skiller seg fra de fleste andre gribbene, gjennom å ha hvit hals og et lite hode med nesten sorte kinn og et sort og beinfarget nebb. Oversiden av fjærdrakten og armdekkerne på vingene er beige-brun, mens håndsvingfjær, svingfjær og de 14 styrefjærene i stjerten er mørkebrune. Undersiden er beige-brun.


== Inndeling ==
Inndelingen av haukefamilien følger i hovedsak Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2017), med unntak av underfamilien Aquilinae. Den følger den nye revisjonen til Lerner et al. (2017). HBW Alive bruker tribuset Gypini som synonym for Gypinae. Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Eventuelle navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle.

Accipitridae, haukefamilien
Gypinae (Gypini), (åtselgribber)
Sarcogyps
S. calvus, rødhodegribb
Trigonoceps
T. occipitalis, hvithodegribb
Aegypius
A. monachus, munkegribb
Torgos
T. tracheliotos, øregribb
Necrosyrtes
N. monachus, hettegribb
Gyps
G. africanus, hvitryggribb
G. bengalensis, bengalgribb
G. himalayensis, himalayagribb
G. fulvus, gåsegribb
G. f. fulvus (nominatformen), utbredt fra Nordvest-Afrika, Den iberiske halvøy, Sør-Frankrike og østover rundt Middelhavet (inkluder på Mallorca, Sardinia, Kreta og Kypros), Balkan, Tyrkia, Midtøsten, Den arabiske halvøya og Iran til Pamir og det sørlige og østre Kasakhstan
G. f. fulvescens, utbredt fra Afghanistan, Pakistan og Nord-India østover til delstaten Assam
G. rueppelli, skjellgribb
G. coprotheres, kappgribb
G. tenuirostris, teraigribb
G. indicus, indiagribb


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gåsegribb i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gåsegribb hos Artsdatabanken 
(sv) Gåsegribb hos Dyntaxa 
(en) Gåsegribb hos Fauna Europaea 
(en) Gåsegribb hos Fossilworks 
(en) Gåsegribb hos ITIS 
(en) Gåsegribb hos NCBI 
(en) Kategori:Gyps fulvus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Gyps fulvus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gyps fulvus – detaljert informasjon på Wikispecies
Tartarfalk

Tartarfalk (vitenskapelig navn Falco cherrug) er en fugl.


== Hekking ==
Tartarfalken legger 3-6 egg på marken, eller i et forlatt reir i et tre. Både hunnen og hannen ruger eggene som klekkes etter cirka 28 dager.


== Eksterne lenker ==
(en) Tartarfalk i Encyclopedia of Life 
(en) Tartarfalk i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Tartarfalk hos Artsdatabanken 
(sv) Tartarfalk hos Dyntaxa 
(en) Tartarfalk hos Fauna Europaea 
(en) Tartarfalk hos Fossilworks 
(en) Tartarfalk hos ITIS 
(en) Tartarfalk hos NCBI 
(en) Kategori:Falco cherrug – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Falco cherrug – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Falco cherrug – detaljert informasjon på Wikispecies
Nordkrattvaktel

Nordkrattvaktel (vitenskapelig navn Colinus virginianus) er en fugl.


== Eksterne lenker ==
(en) Nordkrattvaktel i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Nordkrattvaktel hos Artsdatabanken 
(en) Nordkrattvaktel hos Fossilworks 
(en) Nordkrattvaktel hos ITIS 
(en) Nordkrattvaktel hos NCBI 
(en) Kategori:Colinus virginianus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Colinus virginianus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Colinus virginianus – detaljert informasjon på Wikispecies
Rødhøne

Rødhøne (Alectoris rufa) inngår i slekten steinhøns som er en gruppe i fasanfamilien. Arten består som tre underarter og er utbredt i Sørvest-Europa, inkludert på Balearene og Korsika.


== Biologi ==

Rødhøna blir 34–38 cm lang og har et vingespenn på 47–50 cm. Hannen blir størst og veier 480–547 g, mens hunnen veier 391–540 g. Bortsett fra størrelsen er det lite som skiller kjønnene, men hunnen har litt blekere hode og strupe og mangler spore.Rødhønas fjærdrakt er mer grålig jordbrun på oversiden enn hos de nærmeste artsfrendene. Arten har karakteristiske svarte flekker på brystet og sidene av nakken som danner et halskjede med flekker og striper. Blir av og til forvekslet med rapphøne (Perdix perdix), men man legger merke til en svartkantet hvit hals, umerket overside, dristigere flankemarkeringer og hvitaktig supercilium hos rødhøna.Rødhøne synes å være mindre spesialisert enn andre steinhøns hva habitatvalg angår. Arten utnytter alt fra middelhavsterreng til fuktige tempererte soner, men ikke boreale, oseaniske og tørre soner; foretrekker lavlandsområder og finnes generelt i tørrere habitater enn for eksempel rapphøne. Unngår store skogområder og våte områder hvis mulig; bruker ellers habitater med et bredt spekter av jordsmonn og arealbruk, igjen mer variert enn sine nærmeste slektninger. Trives i tørt, kupert landskap med spredte små busker opp til cirka 1 300 moh ved foten av fjellene, men tilsynelatende en gang i blant også opp mot 2 000 moh, spesielt i sør; samt alt fra ugjestmildt tørt terreng i lavere fjellskråninger til marginalt kultivert mark, dyrket mark, frukthager (for eksempel olivenlunder), skog, med mer.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen m.fl. (2008, 2017, 2020).

Galliformes, hønsefugler
Phasianoidea, fasanfugler
Phasianidae, fasanfamilien
Pavoninae
Coturnicini
Alectoris, steinhøns
A. barbara, berberhøne
A. melanocephala, araberhøne (monotypisk)
A. rufa, rødhøne
A. r. rufa, nominatformen er utbredt i Frankrike, Nordvest-Italia (inkludert på Elba) og på Korsika
A. r. hispanica, er utbredt i nord og vest på Den iberiske halvøy
A. r. intercedens, er utbredt i øst og sør på Den iberiske halvøy, samt på Balearene
A. chukar, berghøne
A. graeca, steinhøne
A. philbyi, svartstrupehøne (monotypisk)
A. magna, qinghaihøne (monotypisk)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rødhøne i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Rødhøne hos Artsdatabanken 
(sv) Rødhøne hos Dyntaxa 
(en) Rødhøne hos Fauna Europaea 
(en) Rødhøne hos Fossilworks 
(en) Rødhøne hos ITIS 
(en) Rødhøne hos NCBI 
(en) Kategori:Alectoris rufa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Alectoris rufa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Alectoris rufa – detaljert informasjon på Wikispecies
Latterdue

Latterdue eller berberdue (Streptopelia risoria) er en forvillet domestisert fugl i duefamilien, der den har sitt opphav fra én eller to arter i slekten Streptopelia.


== Biologi ==
Latterdua blir 27–29 cm lang og er en domestisert form av saheldue (S. roseogrisea) eller tyrkerdue (S. decaocto), eller kanskje også en hybrid mellom disse.Det finnes frittlevende latterduer som hekker på Tenerife og Kanariøyene. Rømte fugler fra fangenskap sees jevnlig i flere land. Arten ligner tyrkerdue, men er mindre, har kortere stjert, lysere beigegråhvit drakt og er nesten hvit på buken. Latterdue har vært mye brukt i ulike laboratoriestudier og hvite eksemplarer er populære blant tryllekunstnere. Rømte fugler finnes også i Norge.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lars Svensson: Gyldendals store fugleguide : Europas og middelhavsområdets fugler i felt, Oslo 1999.


== Eksterne lenker ==
(en) Latterdue i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Latterdue hos Artsdatabanken 
(en) Latterdue hos ITIS 
(en) Latterdue hos NCBI 
(en) Kategori:Barbary Doves – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Om latterdue på Store norske leksikon
Palmedue

Palmedue (Streptopelia senegalensis) er art i duefamilien og inngår der i slekten Streptopelia. Palmedua hekker i tropiske områder i Afrika sør for Sahara, Midtøsten og Sør-Asia øst til India. Arten er også introdusert til vestlige Australia, i og i rundt Perth og Fremantle, og har trolig kommet dit som blindpassasjerer. 


== Taksonomi ==
Arten har nylig blitt plassert i slekta Stigmatopelia av enkelte som følge av undersøkelsene av Johnson et al. (2001).


== Biologi ==
Palmedue er liten due, cirka 25 cm lang, og har en lang stjert. Ryggen, vingene og stjerten er rødlig brun med innslag av blågrått på vingene. I flukt vises en tydelig kastanjefarga underside. Hode og underkroppen er rosaaktig, men går over til en hvit farge på buken. Den har svarte flekker på halsen. Føttene er røde. Begge kjønn er like i utseende, ungfuglene er mer rustfarga enn de voksne individene, og har mindre svarte flekker på halsen.
Palmedue finnes flere steder, som Tyrkia, Georgia og Kasakhstan. Lenger øst i Asia finnes den i Nepal, i Xinjiang i Kina, og i India. I Afrika forekommer det spredt over store deler av kontinentet fra Marokko og Egypt i nord, til Sør-Afrika i sør.
Palmeduen er en vanlig og utbredt art som man ofte finner i busker, tørt jordbruksland og hager.
Palmedua spiser gress, frø, korn, annen vegetasjon og små insekter. De tilbringer mye tid på bakken, hvor de finner mat på grassletter og i jordbrukslandskap. De er lever som regel alene eller i par, sjeldent i flokker.
Duen bygger reiret i et tre og legger normalt to hvite egg. 


== Kilder ==
Barlow: Birds of The Gambia. Wacher and Disley, ISBN 1-873403-32-1
Grimmett: Birds of India. Inskipp and Inskipp, ISBN 0-691-04910-6
Johnson, Kevin P.; de Kort, Selvino; Dinwoodey, Karen, Mateman, A. C.; ten Cate, Carel; Lessells, C. M. & Clayton, Dale H. (2001): A molecular phylogeny of the dove genera Streptopelia and Columba. Auk 118(4): 874-887. PDF fulltext Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) Palmedue i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Palmedue hos Artsdatabanken 
(en) Palmedue hos ITIS 
(en) Palmedue hos NCBI 
(en) Kategori:Spilopelia senegalensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Spilopelia senegalensis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Spilopelia senegalensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Kirkeugle

Kirkeugle (Athene noctua), tidligere kalt Minervas ugle, er en liten ugle i gruppen Athene. Den hører til uglefamilien, i likhet med de fleste av uglene. Den blir cirka 23-27 centimeter fra hode til hale.  Den har et vingespenn  på cirka 50-56 centimeter.


== Ernæring ==
Den lever mest av insekter, snegler og meitemark – men tar også gnagere og småfugl.


== Hekking ==
I naturen lager kirkeuglen reir i hule trær og steiner. Der det er mulig lager den reir i høye kirkespir; derav navnet kirkeugle. Den legger 3-5 egg som blir ruget på av hunnen i ca. 28-29 dager. Den første tiden etter klekking holder hun seg ved reiret mens hannen bringer maten; senere jakter både hannen og hunnen etter mat. Ungene forlater reiret etter ca. syv uker og er flyvedyktige 1–2 uker senere.


== Utbredelse og status ==
Kirkeugle finnes i tempererte og varme områder i Europa, Asia og nord i Afrika. Arten er standfugl og er temmelig stasjonær. Den er innført i England og på New Zealand (Sørøya). Bestanden har gått veldig tilbake i Vest-Europa, mens den har holdt seg bedre i Øst-Europa. Arten er funnet én gang i Norge (Hordaland, 1974). Den har hekket i Sør-Sverige. I Danmark er den nesten utryddet og kritisk truet, mens den ennå i 1970-åremes fantes nesten overalt på Jylland. Mangel på habitater og giftsprøyting i landbruket regnes som årsaker til tilbakegangen. På verdensbasis vurderes bestanden av IUCN som livskraftig og stabil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) kirkeugle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kirkeugle hos Artsdatabanken 
(sv) kirkeugle hos Dyntaxa 
(en) kirkeugle hos Fauna Europaea 
(en) kirkeugle hos Fossilworks 
(en) kirkeugle hos ITIS 
(en) kirkeugle hos NCBI 
(en) Kategori:Athene noctua – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Athene noctua – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Athene noctua – detaljert informasjon på Wikispecies
Karminfink

Karminfink (Carpodacus roseus) er en fugl i finkefamilien. Den er utbredt fra det sentrale Sibir i Russland og østover til Kasakhstan, Mongolia, Kina, Koreahalvøya og Japan. Den har også vært observert lenger vest i Europa, blant annet i Norge. Dette kan imidlertid være importerte burfugler som har rømt.
Dens naturlige habitat er boreal barskog. Fuglearten er ikke regnet som utrydningstruet.


== Inndeling ==
Inndelingen og rekkefølgen av den følger HBW Alive og er i henhold til Collar, Newton & Bonan (2017). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Navn og beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn, men kun midlertidige beskrivelser i påvente av offisielle navn.

Passeriformes, spurvefugler
Passeri, sangfugler
Passerida
Passeroidea
Fringillidae, finkefamilien
Fringillinae, (sanne finker)
Euphoniinae, (neotropisfinker)
Carduelinae, (stillitsfinker)
Coccothraustini, (kjernebiterfinker)
Drepanidini, (hawaiifinker)
Carpodacini
Carpodacus, rosenfinker
C. erythrinus, rosenfink
C. sipahi, skarlagenfink
C. ferreorostris (†), boninfink
C. rhodochlamys, sinoberfink
C. waltoni, (ikke navngitt, tibetrosenfink eller rosagumprosenfink)
C. pulcherrimus, ametystfink
C. edwardsii, brunrosenfink
C. rodochroa, himalayarosenfink
C. verreauxii, yunnanrosenfink
C. rodopeplus, flekkvingerosenfink
C. vinaceus, vinrosenfink
C. formosanus, (ikke navngitt, taiwanrosenfink)
C. synoicus, ørkenrosenfink
C. stoliczkae, (ikke navngitt, blekrosenfink)
C. roborowskii, gulnebbrosenfink
C. sillemi, hettefjellfink
C. rubicilloides, skrentrosenfink
C. rubicilla, fjellrosenfink
C. sibiricus, langhalefink
C. puniceus, rubinfink
C. subhimachalus, bærbit
C. roseus, karminfink
C. r. roseus (nominatformen), fra det sentrale og østre Sibir og østover; migrerer mot sør og sørvest
C. r. portenkoi, Nord-Sakhalin, migrerer sørover til Sør-Korea og Japan (Hokkaido og sørlige og sentrale deler av Honshu)
C. trifasciatus, blodrosenfink
C. thura, krattrosenfink
C. dubius, glennerosenfink
Pyrrhulini
Carduelini


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) karminfink i Global Biodiversity Information Facility 
(no) karminfink hos Artsdatabanken 
(sv) karminfink hos Dyntaxa 
(en) karminfink hos Fauna Europaea 
(en) karminfink hos ITIS 
(en) karminfink hos NCBI 
(en) Kategori:Carpodacus roseus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Carpodacus roseus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Carpodacus roseus – detaljert informasjon på Wikispecies
Langhalefink

Langhalefink (Carpodacus sibiricus) er en fugl. Langhalefink blir av IUCN gradert til «Least concern» og er utbredt i Kina, Japan, Kasakhstan, Korea, Nord-Korea og Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Langhalefink i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Langhalefink hos Artsdatabanken 
(sv) Langhalefink hos Dyntaxa 
(en) Langhalefink hos ITIS 
(en) Langhalefink hos NCBI 
(en) Kategori:Carpodacus sibiricus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Carpodacus sibiricus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Carpodacus sibiricus – detaljert informasjon på Wikispecies
Tigerastrild

Tigerastrild (Amandava amandava) er en fugl astrildfamilien og tilhører slekten Amandava. Det er autorer som inkluderer gulbrystastrild og gitterastrild i slekten Amandava.
De er populære kjæledyr på grunn av tigerastrildhannens fargerike fjærdrakt om sommeren.
Det naturlige utbredelse er Bangladesh, Kambodsja, Kina, Egypt, India, Indonesia, Burma, Nepal, Pakistan, Thailand og Vietnam. Fins innførte populasjoner sør i Spania, Brunei, Fiji, Malaysia, Portugal, Puerto Rico, Singapore og Hawaii.


== Underarter ==
Det er beskrevet tre underarter av tigerastrild
Amandava amandava amandava (L., 1758)
Amandava amandava flavidiventris (Wallace, 1864)
Amandava amandava punicea (Horsfield, 1821)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tigerastrild i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Tigerastrild hos Artsdatabanken 
(en) Tigerastrild hos Fauna Europaea 
(en) Tigerastrild hos ITIS 
(en) Tigerastrild hos NCBI 
(en) Kategori:Amandava amandava – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Amandava amandava – detaljert informasjon på Wikispecies 
Amandava amandava (ID F30FC757798C8A9B). Avibase. Hentet ut 16. august 2013.
Amandava amandava (TSN 179606). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 16. august 2013.
Birdlife Species Factsheet: Amandava amandava. Hentet ut 16. august 2013.
Lazulispurv

Lazulispurv (Passerina amoena) er en kardinal. Den har sin utbredelse i Nord-Amerika.


== Ernæring ==
Lazulispurven spiser for det meste frø og insekter.


== Eksterne lenker ==
(en) Lazulispurv i Encyclopedia of Life 
(en) Lazulispurv i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Lazulispurv hos Artsdatabanken 
(en) Lazulispurv hos ITIS 
(en) Lazulispurv hos NCBI 
(en) Kategori:Passerina amoena – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Passerina amoena – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Passerina amoena – detaljert informasjon på Wikispecies
Pavespurv

Pavespurv (Passerina ciris) er en fugl.


== Eksterne lenker ==
(en) Pavespurv – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Pavespurv i Encyclopedia of Life 
(en) Pavespurv i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Pavespurv hos Artsdatabanken 
(sv) Pavespurv hos Dyntaxa 
(en) Pavespurv hos ITIS 
(en) Pavespurv hos NCBI 
(en) Kategori:Passerina ciris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Passerina ciris – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Passerina ciris – detaljert informasjon på Wikispecies
Svartgumptrupial

Svartgumptrupial (Icterus wagleri) er en fugl. Svartgumptrupial er utbredt i El Salvador, Guatemala, Honduras, Mexico, Nicaragua og Amerikas forente stater. Den blir rangert som «least concern» i IUCNs rødliste over truede dyrearter.


== Eksterne lenker ==
(en) Svartgumptrupial i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Svartgumptrupial hos Artsdatabanken 
(en) Svartgumptrupial hos ITIS 
(en) Svartgumptrupial hos NCBI 
(en) Kategori:Icterus wagleri – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Icterus wagleri – detaljert informasjon på Wikispecies 
Icterus waglerii – IUCNs rødliste over truede dyrearter
Gråkjernebiter

Gråkjernebiter (vitenskapelig navn Eophona personata) er en fugl.


== Eksterne lenker ==
(en) gråkjernebiter i Global Biodiversity Information Facility 
(no) gråkjernebiter hos Artsdatabanken 
(sv) gråkjernebiter hos Dyntaxa 
(en) gråkjernebiter hos ITIS 
(en) gråkjernebiter hos NCBI 
(en) Kategori:Eophona personata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Eophona personata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eophona personata – detaljert informasjon på Wikispecies