jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
De ubestikkelige

The Untouchables er en amerikansk spillefilm fra 1987 regissert av Brian De Palma og basert på fjernsynsserien The Untouchables som ble sendt fra 1959 til 1963. Filmen handler om bekjempelse av den organiserte kiminaliteten i mellomkrigsårenes USA. 
I hovedrollene er Kevin Costner som Eliot Ness, Sean Connery som politikonstabelen Jim Malone, Andy Garcia som George Stone og Robert de Niro som Al Capone. Connery vant Oscar for beste birolle.


== Handling ==
På 1920- og 30-tallet herjer mafiaen i USA. Al Capone er mafialederen som skaper frykt og terror i Chicago. I en tid med korrupsjon og bestikkelser er det vanskelig å få gjort noe med dette. Men en mann ønsker å rydde opp, og han samler en gruppe pålitelige etterforskere som viser seg å være ubestikkelige. 


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) De ubestikkelige på Internet Movie Database 
(no) De ubestikkelige hos Filmfront 
(sv) De ubestikkelige i Svensk Filmdatabas 
(da) De ubestikkelige i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) De ubestikkelige på Allociné 
(nl) De ubestikkelige på MovieMeter 
(en) De ubestikkelige på AllMovie 
(en) De ubestikkelige på Turner Classic Movies 
(en) De ubestikkelige på Rotten Tomatoes 
(en) De ubestikkelige på Metacritic
Trollspeilet

Trollspeilet er en norsk kriminalroman skrevet av forfatteren og journalist Tom Egeland. Det er en actionthriller og den første ikke-grøsseren Egeland skrev. Det er også den første boken om tv-journalisten Kristin Bye og Dagbladet-veteranen Gunnar Borg. Boken er forfatterens tredje.
I tillegg til å være en thriller om en seriemorder, tar boken opp tabloidiseringen av mediene.


== I Norge ==
I Norge utkom romanen første gang i 1997 fra Aschehoug forlag. I 2005 trykket forlaget opp et andre opplag.


== Handling ==
Tv-journalisten Kristin Bye får tilsendt konvolutter med videoopptak av kidnappede kvinner som blir drept av en ukjent seriemorder. Han filmer dem i skjul, kidnapper dem og tar livet av dem. Mens politiet jakter på morderen mottar hun en videokassett der hun selv figurerer, og hverdagen utvikler seg til å bli et virkelig mareritt.


== Radioteater ==

Trollspeilet er dramatisert for radio av NRK Radioteatret. Hørespillet vant pris i sin klasse i Prix Europa 2009.


== Referanser og fotnoter ==


== Eksterne lenker ==
Utgaven fra 1997 hos Nasjonalbiblioteket.
Hørespillets hjemmeside hos NRK
Omtale av tildeling Prix Europa hos NRK
Anne Aasheim

Anne Aasheim (født 22. april 1962 i Porsgrunn, død 30. mars 2016) var en norsk journalist og redaktør.
Aasheim startet sin journalistkarrière i avisa Varden i Skien som 17-åring. Hun jobbet senere i Dagen og Bergens Arbeiderblad. I 1988 ble Aasheim ansatt som programsekretær i NRK Hordaland, hvor hun arbeidet med programmet Her og nå. Hun fortsatte i NRK, blant annet som distriktsredaktør i Østlandssendingen (1997–2000), fungerende kultursjef (1999), stedfortredende kanalsjef i P2 og P3 og som distrikts- og nyhetsdirektør (2001–2005) med ansvar for all journalistikk knyttet til nyheter, sport og distriktsprogrammer på TV, radio og internett.
I 2006 gikk hun fra NRK til stillingen som sjefredaktør i Dagbladet. Tidlig i 2010 valgte Aasheim å fratre som sjefredaktør. Avisen var da inne i en omfattende omleggingsprosess, som innebar en rekke oppsigelser og en varslet nedleggelse av fotoavdelingen. I oktober samme år ble hun utnevnt til direktør i Norsk kulturråd, og tiltrådte den 1. januar 2011. Fra september 2015 var hun sykemeldt, etter å ha fått påvist lungekreft med spredning.Hun var samboer med instituttleder Mette Tollefsrud og søster til journalist Erik Aasheim.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anne Aasheim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Anne Aasheim på Internet Movie Database
Sture Sivertsen

Sture Sivertsen (født 16. april 1966 i Levanger) er en norsk tidligere langrennsløper. Han debuterte i verdenscupen i 1990 i Örnsköldsvik, der ble han nummer åtte. Hans første pallplassering i verdenscupen kom i Oslo i 1991 med tredjeplass på 50 km. Hans siste pallplassering i verdenscupen kom i Falun i 1994.


== Karriere ==
Sture Sivertsen gikk på Idrettslinjen ved Verdal Gymnasium fra 1982 til 1985.
Han ble verdensmester på 10 km under VM 1993 i Falun, og var i tillegg med på å vinne stafettgull. Han har også VM-gull i stafett fra Thunder Bay 1995 og Trondheim 1997.
Under OL 1994 på Lillehammer tok han bronse på 50 km. Han har i tillegg stafettgull og -sølv fra OL, sølv fra 1994 og gull fra Nagano 1998.
Sture Sivertsen har 3 norgesmesterskap i langrenn.
I 1993 ble han tildelt Olavstatuetten.
Sture Sivertsen er pr idag bonde på farsgården sin i Leirådalen, Verdal.


== Resultater i verdenscupen i langrenn ==


=== Individuelle seire ===


=== Sammenlagtplasseringer ===


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sture Sivertsen på Internet Movie Database 
(en) Sture Sivertsen – Olympedia 
(en) Sture Sivertsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sture Sivertsen – FIS (langrenn) 
(en) «Nagano 1998 - Athlete profile: Sture Sivertsen». CNN/SI. A Time Warner Company. 3. februar 1998. Arkivert fra originalen 14. juli 2012. Besøkt 15. oktober 2014.
Carlo Scarpa

Carlo Scarpa (født 2. juni 1906 i Venezia, død 28. november 1978 i Sendai, Japan) var en Italiensk arkitekt og professor i arkitektur ved Kunstakademiet i Venezia og senere ved fakultet for arkitektur, Universitá Iuva di Venezia.
Fra 1933 til 1947 var han kunstnerisk direktør ved Venini, det mest prominente foretak for fremstilling av venetiansk glass. Fra 1954 til 1964 holdt han forelesninger for Fullbrightstipendiater i Roma. I 1956 vant han Olivettiprisen i arkitektur, og i 1962 mottok han IN-ARCH National Award for Museo Castelveccio i Verona. I 1971 ble han direktør for Fakultet for arkitektur, Universitá Iuav di Venezia.Carlo Scarpa var en av 1900-tallets betydelige italienske, modernistiske arkitekter, og hadde en enestående evne til å smelte sammen gammelt og nytt til det tidløse.


== Arbeider ==
Museo Castelvecchio
Gallerie dell'Accademia
Den sentrale paviljong i Giardini i Venezia Biennale
Palazzo Ca'Foscari, Venezia, 1935 – 1956
Venezuelapaviljongen,  ved biennalen i Venezia, Italia, 1954 – 1956
Museo Castelvecchio, Verona, Italia, 1956 – 1964
Utstillingsrom for Olivetti, St. Markusplassen Venezia, Italia, 1957 – 1958
Pinacoteca querini stampalia, Venezia 1961-1963
Brions gravsted ved San Vito d'Altivole, Italia, 1969 – 1978
Banca Popolare, Verona, Italia, 1973


== Referanser ==


== Litteratur ==
Francesco Dal Co; Giuseppe Mazzariol (2002) Carlo Scarpa : The Complete Works. Rizzoli, (Paperback)
M. A. Crippa, (1986). Carlo Scarpa, Theory, Design, Projects. MIT Press, Cambridge, Mass.


== Eksterne lenker ==
(en) Carlo Scarpa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Scarpa Page
Stora Enso

Stora Enso er et finsk-svensk selskap og verdens nest største skogsindustrikonsern. Det har sete i Helsingfors. Selskapet oppstod gjennom en fusjon mellom Finlands største skogsindustrikonsern Enso-Gutzeit Oy og det svenske selskapet STORA i 1998. Enso-Gutzeit Oy var opprinnelig et norsk selskap, grunnlagt av Wilhelm Gutzeit, i Norge som W. Gutzeit & Co. Sønnen Hans Gutzeit flyttet selskapet til Finland, der det ble kjent som Enso-Gutzeit Oy.
Stora Enso hadde i 2003 45 000 ansatte i 40 land, og solgte trevarer for over 100  milliarder kroner.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Stora Enso – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
ReLoad

ReLoad er det syvende albumet av thrash metal-bandet Metallica, utgitt i 1997.
Albumet er sagt å inneholde B-sider og låter som det ikke var plass til på det forrige albumet, men Metallica nekter for det. Albumene Load og ReLoad skulle egentlig bli utgitt som ett dobbelt album (Load & ReLoad) men av dette lot seg ikke gjøre grunnet tidspress, da bandet skulle på turné. Coveret er, i likhet med Load, et verk av Andres Serrano.


== Sporliste ==
«Fuel» (Hammett, Hetfield, Ulrich) – 4:29
«The Memory Remains» (Hetfield, Ulrich) – 4:39
«Devil's Dance» (Hetfield, Ulrich) – 5:19
«The Unforgiven II» (Hammett, Hetfield, Ulrich) – 6:36
«Better Than You» (Hetfield, Ulrich) – 5:21
«Slither» (Hammett, Hetfield, Ulrich) – 5:13
«Carpe Diem Baby» (Hammett, Hetfield, Ulrich) – 6:12
«Bad Seed» (Hammett, Hetfield, Ulrich) – 4:05
«Where The Wild Things Are» (Hetfield, Newsted, Ulrich) – 6:54
«Prince Charming» (Hetfield, Ulrich) – 6:05
«Low Man's Lyric» (Hetfield, Ulrich) – 7:37
«Attitude» (Hetfield, Ulrich) – 5:16
«Fixxxer» (Hammett, Hetfield, Ulrich) – 8:15


== Personell ==


=== Metallica ===
Kirk Hammett – gitar
James Hetfield – gitar, vokalist
Jason Newsted – bass
Lars Ulrich – trommer


=== Annet personell ===
Bernardo Bigalli – Fiolin
Marianne Faithfull – Bakgrunnsvokalist på «The Memory Remains»
Jim McGillveray – Rytmeinstrument
David Miles – Hurdy gurdy (Mekanisk fiolin)


=== Produksjon ===
Produsenter: Bob Rock, James Hetfield, Lars Ulrich
Lydtekniker: Brian Dobbs, Randy Staub
Assisterende lydteknikere: Bernardo Bigalli, Darren Grahn, Kent Matcke, Gary Winger
Miksing: Michael Fraser, Randy Staub
Mastering: George Marino
Digital redigering: Paul DeCarli, Mike Gillies, Darren Grahn
Design: Andie Airfix
Fotografering: Anton Corbijn
Kunstverk: Andres Serrano


== Nominasjoner ==
Metallica vant i 1998 en Grammy med beste metalframførelse med låten «Better Than You».


== Eksterne lenker ==
(en) ReLoad på Discogs 
(en) ReLoad på MusicBrainz 
(en) ReLoad på AllMusic
Emanuele Canonica

Emanuele Canonica (født 7. januar 1971) er en italiensk golfspiller på Europatouren.
Canonica er født i Moncalieri i Torino. I 1990 vant han det italienske nasjonale juniormesterskapet og var med på det italienske laget som tok gull i det europeiske ungdomsmesterskapet, European Youths' Championship. Han ble profesjonell i 1991 og kvalifiserte seg til Europatouren på kvalifiseringsskolen i 1994. De første sesongene slet han for å beholde spilleretten, men han mistet den aldri, og fra 1999 ble resultatene bedre. I 2005 tok han sin første seier på touren, i Johnnie Walker Championship at Gleneagles i Skottland.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Emanuele Canonica – Europatouren 
(en) Emanuele Canonica – Verdensrankingen 
Profil på EuropeanTour.com
Francesco Molinari

Francesco Molinari (født 8. november 1982) er en italiensk golfspiller på PGA-touren og Europatouren.
Molinari ble profesjonell golfspiller i 2004 og fikk spillerett på Europatouren gjennom kvalifiseringsskolen samme år. Den første sesongen gikk bra og Molinari endte på 86.-plass på Order of Merit. I 2006 ble han den første italieneren til å vinne Italia Open siden Massimo Mannelli i 1980. Med seieren i The Open Championship i 2018 ble han den første italieneren til å vinne en majorturnering.
Hans bror, Eduardo, vant US Amateur Championship i 2005. 
I 2010, 2012 og 2018 spilte han i Ryder Cup.


== Meritter ==


=== Seire på PGA-touren ===
2019 Arnold Palmer Invitational
2018 Quicken Loans National, The Open Championship


=== Seire på Europatouren ===
2018 BMW PGA Championship, The Open Championship
2016 Italian Open
2012 Reale Seguros Open de España
2010 WGC–HSBC Champions
2006 Telecom Italia Open


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Francesco Molinari – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Francesco Molinari – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Francesco Molinari – PGA-touren 
(en) Francesco Molinari – Europatouren 
(en) Francesco Molinari – Verdensrankingen
Italia Open

Telecom Italia Open (siden 2009 BMW Italian Open) er Italias nasjonale åpne golfmesterskap for herrer. Det ble arrangert for første gang i 1925 og har vært en del av Europatouren siden starten i 1972.


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Italian Open

Italian Open kan vise til:

Internazionali BNL d’Italia – årlig tennisturnering avholdt siden 1930.
Italia Open – årlig golfturnering avholdt siden 1925.
Italian Grand Masters – årlig dartturnering avholdt siden 2009.
Italian Open Masters – årlig gokartserie avholdt siden 2000.
BMW Asian Open

BMW Asian Open er en golfturnering for herrer som ble arrangert for første gang i 2002. De to første årene ble den spilt i Taiwan før den flyttet til Folkerepublikken Kina. Turneringen er et samarbeid mellom Europatouren og Asiatouren, og er en del av Europatourens utvidelse i Asia generelt og Kina spesielt.


== Vinnere ==
RSF Troms – Finnmark

RSF Troms – Finnmark er en støtteavdeling i Forsvaret. RSF står for Regional Støttefunksjon og leverer støttetjenester til militært operative enheter. For RSF Troms – Finnmark strekker markedsområdet seg fra Sortland i sør til Kirkenes i nord. RSF leverer tjenester innen forlegning, forpleining, forvaltning av personellmannskaper, grafikk, transport, skytebaner samt forvaltning av personell og mannskaper. Ledelsen er lokalisert i Istindportalen på Bardufoss.
Anne Gerd Eieland

Anne Gerd Eieland (født 28. desember 1982) fra Iveland i Aust-Agder er Norges nest beste kvinnelige høydehopper gjennom alle tider, etter Hanne Haugland. Eieland vant norgesmesterskapene fra 2001 til og med 2005, og igjen i 2007.
Hun ble i tenårene oppdaget av Torstein Bærheim, som skulle bli hennes trener i mange år, han brakte Eieland opp på rekordnivå i 2003. Fra 2006 var Hanne Haugland hennes trener.Eielands første store seniormesterskap var VM 2003 i Paris der hun hoppet 1,85 m. Hun kvalifiserte seg til EM 2006 i Göteborg, men klarte ikke åpningshøyden på 1,78 meter, og blei stående uten resultat. Eieland valgte en yrkeskarriere fremfør sporten og la opp som 25-åring i 2008.


== Personlige rekorder ==
Høyde: 1,93 m (Kristiansand, 15. august 2003)
Høyde, innendørs: 1,92 m (Kristiansand, 21. januar 2007)
Tresteg 13,13 m (Øyestad, 1. juni 2003)


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anne Gerd Eieland – World Athletics
Liste over Dominicas statsministre

Liste over Dominicas statsministre omfatter Dominicas regjeringssjefer fra sjefsminister (Chief Minister of Dominica) Frank Baron i 1960, mens landet var medlem av Den vestindiske føderasjonen, og alle statsministre fram til i dag.


== Dominicas sjefsministre 1960–1967 ==


== Dominicas statsministre 1967– ==


== Eksterne kilder ==
«PRIME MINISTERS OF THE COMMONWEALTH OF DOMINICA». Government of the Commonwealth of Dominica. 
«Dominica». WorldStatesmen.org.
Robin Wright

Robin Gayle Wright (født 8. april 1966 i Dallas i Texas) er en amerikansk skuespiller.
Wright ble kjent for rollen som Kelly Capwell i såpeoperaen Santa Barbara fra 1984 til 1988. Det store gjennombruddet kom i 1987, da hun spilte hovedrollen i filmen Prinsessebruden. Wright ble nominert til Golden Globe for rollen som Jenny Curran i filmen Forrest Gump (1994).
Wright spiller rollen som Claire Underwood i Netflix-serien House of Cards, som hadde premiere i februar 2013. Rollefiguren er gift med seriens hovedperson Francis Underwood som spilles av Kevin Spacey. 
Wright var gift med Dane Witherspoon, som hun traff på Santa Barbara-settet, fra 1986 til 1988. Hun var gift med skuespiller og regissør Sean Penn fra 1996 til 2010. I ekteskapet med Penn brukte hun navnet Robin Wright Penn, men byttet tilbake til Robin Wright da forholdet tok slutt.


== Filmografi (utvalg) ==

1987 – Prinsessebruden

1994 – Forrest Gump

2000 – Unbreakable

2009 – New York, I Love You

2009 – State of Play

2011 – The Girl with the Dragon Tattoo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robin Wright – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Robin Wright på Internet Movie Database 
(sv) Robin Wright i Svensk Filmdatabas 
(da) Robin Wright på Filmdatabasen 
(da) Robin Wright på Filmdatabasen 
(da) Robin Wright på Scope 
(da) Robin Wright på Scope 
(fr) Robin Wright på Allociné 
(en) Robin Wright på AllMovie 
(en) Robin Wright på AllMovie 
(en) Robin Wright hos Turner Classic Movies 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Vilt

Vilt eller ville dyr, også i noen sammenhenger kalt villdyr, er begreper som omhandler alle dyr som lever og formerer seg fritt i naturen. Motsatsen til vilt er tamdyr, i betydningen domestiserte dyr.
Ifølge Lov om jakt og fangst av vilt (viltloven) av 29. mai 1981, defineres vilt som «alle viltlevende landpattedyr og fugler, amfibier og krypdyr». Vilt omfattes også av Lov om forvaltning av naturens mangfold (naturmangfoldloven) av 19. juni 2009. og flere forskrifter, for eksempel Forskrift om ivaretakelse av dødt vilt (fallviltforskriften).Vilt og ville dyr er begreper som nyttes spesielt om jaktbare arter. Viltbegrepet deles også gjerne inn i de to delbegrepene småvilt og storvilt. Begrepet villdyr benyttes gjerne for å beskrive dyr som kan ha aggressiv atferd, for eksempel kattedyr, hundedyr eller bjørner. Uttrykket brukes imidlertid også for å beskrive menneskelig atferd, for eksempel om personer som utfører spesielt vågale handlinger.
Mange ville arter kan jaktes på vilkår, om man har jaktrett. Ingen eier imidlertid viltet, som fritt kan bevege seg over såvel eiendomsgrenser som landegrenser.


== Fallvilt ==
Fallvilt er dyr som dør utenom jakt eller av andre grunner må avlives. Det kan være dyr som dør av naturlige årsaker eller som følge av påkjørsel, sykdom eller noe annet. Fallvilt er i utgangspunktet Viltfondets eiendom, unntatt hjortevilt og bever. De tilfaller kommunen, jamfør § 48 i viltloven.


== Se også ==
Tamdyr
Fuglevilt
Hjortevilt
rovpattedyr


== Referanser ==
Hvit støy

«Hvit støy» er også navnet på en roman av Don DeLillo fra 1985Hvit støy er et stokastisk (ikke forutsigbart) signal som har den egenskapen at effekttettheten i signalet er konstant, uavhengig av absolutt frekvens. Et grafisk spektrum viser således en rett horisontal linje.
Effekttetthet er signaleffekten innen en gitt båndbredde. For å standardisere effekttettheten som et mål er en Hertz (Hz) valgt som referanse-båndbredde. Effekttettheten av støyen måles således i Watt per Hertz (W/Hz).

Støysignalet er kjennetegnet av å være tilfeldig, det vil si at å kjenne signalet fram til et gitt tidspunkt ikke forteller hvordan det vil se ut i fremtiden. Dette i motsetning til for eksempel en sinusbølge. Det som er kjent er sannsynlighetsfordelingen for de forskjellige frekvensenes effekttettheter.
Teoretisk gjelder dette for alle tenkelige frekvenser. I praksis må imidlertid en øvre grensefrekvens settes eller finnes, ellers vil energien kunne bli ubegrenset i beregninger.
Betegnelsen hvit er lånt fra fargelæren. Hvitt lys består av alle spektrets farger i like styrker.
Fjernes høye frekvenser fra lysets spektrum blir lyset rødligere i fargetonen. Lyset bli rødere når høye frekvenser filtreres ut. Få samme vis dannes rosa støy og rød støy når høyere frekvenser i lyden fjernes forskjellig sterkt. Fjernes de lavere frekvensene blir lyset blåere og på samme vis kan blå støy dannes. Nedenfor er dannelsen av disse fargene nøyere definert.

Hvit støy har et flatt spektrum (effekttetthet som funksjon av frekvens i et diagram er en horisontal linje).
Rosa støy eller 1/f-støy inneholder mindre energi ved høye frekvenser; det hvite spektret er tatt ned med 3 dB per oktav, eller 20 dB/dekade.
Rød støy er blitt frarøvet ytterligere 3 dB per oktav og heller derfor rettlinjet nedover med 6 dB/oktav mot høyere frekvenser.
Brun støy har de samme egenskapene som den røde støyen. 'Brun' henviser egentlig ikke til en farge, men til det engelske navnet 'Brown' som i brown'ske bevegelser etter botanikeren Robert Brown (1773–1858).
Blå støy har 3 dB mer energi per oktav enn hvit støy. For blå støy må øvre grensefrekvens være begrenset.Støytettheten innenfor en oktav er konstant for rosa støy.


== Se også ==
Støy (elektronikk)


== Eksterne lenker ==
The colors of noise newsgroup posting
Some colored noise examples
Rane' Pro Audio Reference definition of "noise color"
Black Noise and Population Persistence
Marco Materazzi

Marco Materazzi (født 19. august 1973 i Lecce) er en italiensk fotballspiller. Han spilte sist som forsvarsspiller på Internazionale frem til sommeren 2011 og spilte over 40 landskamper for Italias herrelandslag i fotball i perioden fra 2001 til 2008.
Materazzi tilbrakte sine første sesonger i lavere divisjoner i italiensk fotball. Etter noen sesonger i Perugia Calcio, (hvor han debuterte mot Inter 2. februar 1997), tilbrakte han en sesong i Everton FC, der han ble utvist tre ganger i løpet av 27 kamper. Han dro deretter tilbake til Perugia, som i mellomtiden hadde rykket opp til Serie A, og scoret hele 12 mål for klubben i sesongen 2000/01, italiensk rekord for en forsvarer. Etter denne sesongen skrev han under for Inter.
Materazzi debuterte for Italia i kampen mot Sør-Afrika 15. oktober 2002. Materazzi spilte for Italia under VM 2002, EM 2004, VM 2006 og EM 2008.


== Fotball-VM i 2006 ==
Han spilte en avgjørende rolle da Italia vant VM 2006 i Tyskland. Han scoret blant annet et viktig mål i den siste og avgjørende gruppespillkampen mot Tsjekkia.
I finalen mot Frankrike scoret han Italias utligningsmål på en heading etter corner. I annen ekstraomgang, et par minutter før dommeren blåste av for full tid, ble han skallet i brystet av Zinedine Zidane slik at han falt. Zidane fikk rødt kort for hendelsen. Før skallingen skal Materazzi ha sagt nedlatende ting om Zidanes søster. Dette er blitt bekreftet av begge under intervjuer, Materazzi fortalte i august 2007 i TV-programmet «Sorrisi e Canzoni» at han sa følgende:«Den horen jeg foretrekker er din søster», like før Zidane reagerte med å skalle han ned. I den påfølgende straffesparkkonkurransen scoret Materazzi sikkert på sitt straffespark (Italia vant straffesparkkonkurransen 5-3).
Materazzi fikk to kampers karantene og 5000 sveitsiske franc i bot for å ha provosert Zidane.


== Klubbhistorie ==
Messina (1990–91, serie B)
Tor Di Quinto (1991–93, serie D)
Marsala (1993–94, serie D)
Trapani (1994–95, serie C)
Perugia (1995–96, serie B)
Carpi (1996–97, serie C)
Perugia (1997–98, serie A, senere serie B)
Everton (1998–99, Premier League, 27 kamper, 1 mål)
Perugia (1999–2001, serie A, 51 kamper, 15 mål)
Inter (2001–2011, serie A)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Marco Materazzi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Marco Materazzi – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Marco Materazzi – FIFA 
(en) Marco Materazzi – UEFA 
(fr) Marco Materazzi – LÉquipe 
(en) Marco Materazzi – Transfermarkt 
(en) Marco Materazzi – Transfermarkt (manager) 
(en) Marco Materazzi – national-football-teams.com 
(en) Marco Materazzi – WorldFootball.net 
(en) Marco Materazzi – Soccerbase.com 
(en) Marco Materazzi – FootballDatabase.eu