jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Quintana Roo

Delstaten Quintana Roo er en av Mexicos 31 delstater. Den befinner seg lengst nordøst i landet, på østkysten av Yucatánhalvøyen ut mot Det karibiske hav. Mot vest ligger delstatene Yucatán og Campeche, mot sør ligger Guatemala og mot sørøst ligger Belize. Arealet er på 42 361 km². Befolkningstallet er på ca. 1,3 millioner mennesker. Av disse bor omtrent halvparten i Cancún-området i nord, mens hovedstaden Chetumal er mindre og ligger sør i delstaten.


== Geografi ==
Quintana Roo er en del av Yucatánhalvøya, som er et kalkfjellsskjold med få elver og vann, hvor regnvannet samles i naturlige underjordiske huler, kalt cenoter. Nedbøren er størst i sør, og dermed er skogen tettest her, mens det er mer åpne savanner i nord. Kystområdene av Yucatán er preget av store korallrev som strekker seg fra Cancún forbi Belize og til Honduras. Etter barriererevet i Australia er dette verdens lengste korallrev. De største øyene utenfor kysten er Cozumel, Mexicos største øy, samt Isla Mujeres.
Området er også utsatt for orkaner, og i 2005 lå orkanen Wilma over Cancún/Cozumel-området i to dager, og anrettet omfattende skader.


== Historie ==
Dagens Quintana Roo var i maya-perioden blant de tettest befolkede i mayaverdenen. Tallrike ruinbyer vitner ennå i dag om denne blomstringen: Chacchoben, Chakanbakán, Chamax, Cobá, Dzibanché, Ichpaatán, Kohunlich, Muyil, Oxtankah, Tankah, Tulum, Tupak, Xel-Há og Xcaret. Denne kulturen var imidlertid i forfall ved spanjolenes ankomst. I Quintana Roo kjempet mayaene hardt mot de spanske inntrengerne, og særlig i de uveisomme innlandsstrøkene i sør fikk mayaene være i fred i lange perioder. Under «kastekrigen» i 1847–1855, som var et opprør mot den spansktalende overklassen på halvøya, var den sørlige delen av delstaten et tilfluktssted for maya-opprørere.
I 1902 ble Quintana Roo utskilt fra delstaten Yucatán som føderalt territorium og gitt navn etter frigjøringshelten Andrés Quintana Roo. Først i 1974 fikk Quintana Roo full status som delstat.
Fra runft 1970 ble Cancún utviklet som en turistby. På få år har byen gjennomgått en eksplosiv utvikling som internasjonal ferieby. Utviklingen kryper også nedover kysten, som har fått navnet Riviera Maya, og steder som Cozumel og Playa del Carmen utvikler seg i samme retning.


== Befolkning ==
Den opprinnelige befolkningen er mayaene, som lenge hadde dette uveisomme området stort sett for seg selv. Det har imidlertid vært stor innflytting av meksikanere fra andre deler av landet som følge av den storstilte utbyggingen, noe som forspansker språket. Imidlertid holder mayaspråkene stand sør i delstaten.


== Se også ==
Liste over kommuner i delstaten Quintana Roo


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Quintana Roo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Quintana Roo – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Vear

Vear er et tettsted som ligger i Tønsberg kommune i Vestfold. Tettstedet har totalt 3 727 innbyggere per 1. januar 2022. Vear er å regne som en forstad til Tønsberg by, som ligger mellom Sandefjord og Tønsberg langs riksvei 303. Store våtmarker og jordbruksområder skiller tettstedet Vear fra bybebyggelsen i nord, og det er avgrenset av Akersvannet mot vest og jordbruksområder og Robergvannet naturreservat mot resten av Sandefjord mot syd.


== Stedet ==
Vear skole ble bygd i 1974, og er barneskole for Vear-området samt ungdomsskole for Vear og Sem.
Postkontoret på Vear har blitt lagt ned, og tilbudet har siden 2002 blitt ivaretatt av Post i butikk. Postnummeret for Vear er 3173 og 3172 Vear for (Bjelland og Hogsnes).
Vear arbeidskirke ligger på Vear.

På Vear ligger også flerbrukshallen Vearhallen, med innendørs klatrevegg, håndballbane og tribuneplass til ca. 300 personer. Hallen ligger i tilknytning til Vear skole og Vear IF sitt idrettsanlegg. Foruten hallen består idrettsanlegget av 3,7 kilometer med lysløype, klubbhus med garderober, treningsbane på grus, 11’er- og 7’er-fotballbane og sandvolleyballbane. 
I 2014 ble Vear IF Discgolf etablert med en 18 hulls bane i lysløypa og omkringliggende områder. 
I 2008 ble en ny del av anlegg åpnet, med 7’er-bane på kunstgress og ny 11’er-bane.
I 2020 ble også Kiwi parken etablert, en aktivitetspark som ligger ved fotballanlegget.
Vestfold Golfklubb med sine to 18- og 9-hulls baner ligger også på Vear. Det gjør også Vestfold Golfhall.


== Grenseregulering ==
Vear lå til 1. januar 2017 både i Tønsberg og i Stokke kommune.
I forbindelse med kommunesammenslåingen mellom Sandefjord, Stokke og Andebu fra 1. januar 2017, ble grensen mot den nye kommunen justert, slik at tettstedet Vear i sin helhet ble liggende i Tønsberg kommune. Dette er som følge av innbyggernes ønsker, og omfatter Vear og Bruaåsen i tidligere Stokke og områdene Hogsnes, Bjelland og Smørberg som allerede tilhørte Tønsberg.
Den nye grensen ble lagt slik at fra Akersvannet ble gården Råstad nordre overført til Tønsberg, mens Råstad søndre ble værende i nye Sandefjord kommune (gamle Stokke kommune), videre sydover langs vestsiden av Vearåsen og Robergåsen, nordover langs Sjuestokkmyra, og deretter østover til Vestfjorden, slik at området Sjuestokkskogen ble lagt til Tønsberg. Friluftsområdet med golfbanen og området Skogro ble værende i den nye Sandefjord kommune.


== Referanser ==
Dagobert III

Dagobert III (født ca. 699, død 715) var frankernes konge fra 711 til 715.
Han var sønn av Childebert III og Edonne. Han etterfulgte sin far som leder for de tre frankiske kongedømmene, Neustria og Austrasia som hadde vært forent siden Pipins seier ved Tertry i 687, og Burgund i 711, tolv år gammel. Den virkelige makten, derimot, forble hos rikshovmesteren Pipin av Herstal som døde i 714. Pipins død førte til åpen konflikt mellom hans arvinger og de neustriske adelsmennene som valgte hoffmenn. 
Mens oppmerksomheten var rettet mot frisierne i nord, begynte områder i det sørlige Gallia å rive seg løs i Dagoberts korte tid: Savarik, den kjempende biskopen av Auxerre, underla seg Orléans, Nevers, Avallon og Tonnerre, Odo den store i Toulouse og Antenor i Provence var i praksis uavhengige magnater. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oxfords merovingerside: Dagobert III (engelsk)
Commandos: Behind Enemy Lines

Commandos: Behind Enemy Lines er et sanntids taktikkspill utviklet av spanske Pyro Studios, utgitt til PC sommeren 1998. Det er det første spillet i Commandos-serien.
Commandos er satt under den andre verdenskrig, og spilleren skal styre et lag allierte elitesoldater gjennom 26 forskjellige oppdrag bak tyskernes linjer.


== Etterfølgere ==
Behind Enemy Lines ble etterfulgt av foreløpig fire spill i Commandos-serien,

Commandos: Beyond the Call of Duty
Commandos 2: Men of Courage
Commandos 3: Destination Berlin
Commandos: Strike Force


== Eksterne lenker ==
Fanside
Wangdue Phodrang

Wangdue Phodrang (eller Wangdi Phodrang) er et av de 20 dzongkhag (fylkene) i Bhutan.
Wangdue Phodrang grenser til Dagana og Tsirang i sør, til Trongsa i øst, Thimpu og Punakha i vest. I nord grenser det til Gasa dzongkhag og dels riksgrense mot Tibet.  
Fylket deler navnet med fylkets dzong fra 1638, og med markedsplassen utenfor dzonget. Navnet sies å stamme fra Shabdrung Ngawang Namgyal, som lette etter et egnet sted å anlegge et dzong for å forhindre angrep sydfra. På dette stedet møtte han en gutt ved navn Wangdi som lekte ved elva, og han kalte dzonget "Wangdi's Palass".  
Fylket ligger mellom 800 og 4000 moh., og 65% av arealet er skogkledd. Fylket berøres av to nasjonalparker: Jigme Dorji National Park i nord, og Black Mountain National Park som dekker store deler av fylket.
Det er tre asfalterte veier i Wangdue Phodrang dzongkhag. Hovedveien vest-øst kommer inn i fylket ved Dochu La-passet, krysser elva Pana Tsang Chhu ved Wangdue Phodrang dzong, og fortsetter østover til Tongsa. En sidevei går nordover fra Wangdue Phodrang til Punakha dzong og et stykke videre, dette fortsetter som ganveien til Gasa fylke. En annen sidevei tar av sydover fra hovedveien øst for fylkeshovedstaden og går til klosteret Phobji og til Gangteydalen hvor man kan se den sjeldne svarthalstranen (Grus nigricollis).


== Gewog ==
Wangdue Phodrang består av gewog, underdistrikt:

Athang Gewog
Bjena Gewog
Daga Gewog
Dangchu Gewog
Gangte Gewog
Gasetsho Gom Gewog
Gasetsho Om Gewog
Kazhi Gewog
Nahi Gewog
Nyisho Gewog
Phangyuel Gewog
Phobji Gewog
Ruepisa Gewog
Sephu Gewog
Thedtsho Gewog


== Eksterne lenker ==
Wangdue Dzongkhag
General Information
Zhemgang

Zhemgang (tidligere Shemgang) er et av de 20 dzongkhag (fylkene) i Bhutan.  Det grenser til Sarpang, Trongsa, Bumthang, Mongar og Samdrup Jongkhar dzongkhag, og til den indiske delstaten Assam i syd.
Fylket var lenge underutviklet og er fremdeles et av de mest utilgjengelige hva angår veier. Landbruket lider under mangel på veier og jordkultur. I sørfylket er det derfor fremdeles utstrakt svedjebruk, Tseri.Tidlig på 1990-tallet etablerte separatister fra United Liberation Front of Asom geriljabaser i skogområder i sydlige Zhemgang.  Herfra angrep de mål i India. 15. desember 2003 ledet kong Jigme Singye Wangchuck en militær operasjon, støttet av India, som drev opprørerne ut av fylket. På grunn av disse urolighetene er fylket stengt for utenlandske turister. 


== Gewog ==
Zhemgang består av 8 gewog, underdistrikt:

Bardho Gewog
Bjoka Gewog
Goshing Gewog
Nangkor Gewog
Ngangla Gewog
Pangkhar Gewog
Shingkhar Gewog
Trong Gewog


== Eksterne lenker ==
Zhemgang Dzongkhag
Bhutan Portal
Håvåsen skole

Håvåsen skole er en ungdomsskole i Haugesund, som hovedsakelig tar inn elever fra forrige årets 7. klasser fra Lillesund Skole, Brakahaug Skole og Rossabø Skole. Skolen ligger ikke langt fra sentrum og Lillesund skole. Håvåsen skole ble bygget i 1967 og er en ungdomsskole med 14 klasser fra 8 til 10 klasse. Rektor ved skolen er Bente Dyngen (2017). 
Skolen har siden 2006 vært under utbygging, nytt administrasjonsbygg, musikkrom, blackbox, og gymsal står ferdig. Utbyggingen er forventet ferdigstilt vinteren 2010, nytt kjøkken og formingssaler skal da være klare. 
I 2013 opprettet skolen en nettavis som valgfaget medier og informasjon driver. Den har blitt oppkalt etter byens avis, Haugesunds Avis, og slagordet er det du ikke visste. De skriver om hva som skjer på skolen, og dekker arrangeneter som skolen er med på. 


== Eksterne lenker ==
Håvåsen skole Arkivert 22. oktober 2018 hos Wayback Machine.
Pedlex om Håvåsen skole
Nettavisen www.haaavis.com Arkivert 4. mars 2018 hos Wayback Machine.
Gulveis

Gulveis, eller gulsymre, (Anemone ranunculoides) (dansk: gul anemone, svensk: gulsippa) er en flerårig urt i soleiefamilien. 


== Utseende ==
Gulveisen blir 5-20 cm høy. De blomstrende skuddene kommer fra krypende jordstengler, og hver stengel har tre blader midt på stengelen slik som hvitveis. Blomstene ligner på hvitveisens, men har nesten alltid fem blomsterblader som er hårete på utsida – hvitveis har gjerne flere blomsterblad som er glatte. Den mest iøynefallende forskjellen i tillegg til blomsterfargen er at gulveisen som regel har to blomster per stengel mot hvitveisens ene. 


== Utbredelse ==
Gulveisen blomstrer fra hovedsakelig fra april til mai og vokser langs bekker i skogen, i parker og på enger. Arten er vanlig i Mellom-Europa, og går nord til Skandinavia og Finland. I Norge er den spredt, men ofte lokalt vanlig. Den finnes på Østlandet, langs Mjøsa og enkelte steder i Nord-Trøndelag, Nordland og Troms. Gulveisen blir også dyrket.
Planten har en naturlig utbredelse i Albania, Belarus, Belgia, Bulgaria, det sentraleuropeiske Russland, Danmark, den østeuropeiske delen av Russland, Estland, Finland, Frankrike, Hellas, Italia, Jugoslavia, Krim, Latvia, Litauen, Nederland,  Nord-Kaukasia, den nordeuropeiske delen av Russland, nordvestlig delen av den europeiske delen av Russland, Norge, Polen, Romania, det søreuropeiske Russland, Spania, Sverige, Sveits, Tsjekkoslovakia, Transkaukasia, Tyrkia, Tyskland, den europeiske delen av Tyrkia, Ukraina, Ungarn, Vest-Sibir og Østerrike.Planten er innført i Storbritannia.


== Annet ==
Gulveis er valgt til kommuneblomst i Bærum.
Gulveis er giftig.
Gulveis kan danne hybrid med hvitveis, som da heter Anemone nemorosa × ranunculoides.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gulveis i Encyclopedia of Life 
(en) Gulveis i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gulveis hos Artsdatabanken 
(sv) Gulveis hos Dyntaxa 
(en) Gulveis hos ITIS 
(en) Gulveis hos NCBI 
(en) Gulveis hos The International Plant Names Index 
(en) Kategori:Anemone ranunculoides – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Anemone ranunculoides – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anemonoides ranunculoides – detaljert informasjon på Wikispecies 
Anders Lyngstad og Egil Ivar Aune, Naturtypekartlegging i Overhalla kommune, NTNU 2005 med koordinater til voksesteder og opplysninger om økologi
Ghost of the Robot

Ghost of the Robot var et amerikansk rockeband. Vokalisten var skuespilleren James Marsters, og de andre medlemmene var Charlie DeMars, Aron Anderson, Steve Sellers og Kevin McPherson. Bandet spilte inn kun ett album, Mad Brilliant. Platen var en suksess og førte til turneer i Europa i 2003 og 2004. Under den siste turneen gav de ut EP-en «It's Nohing», som skulle være en smakebit på deres neste album, men dette kom aldri.
James Marsters har fortsatt karrieren alene som skuespiller og soloartist.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ghost of the Robot på Discogs 
(en) Ghost of the Robot på MusicBrainz 
(en) Ghost of the Robot på Spotify 
(en) Ghost of the Robot på Songkick 
(en) Ghost of the Robot på AllMusic 
Ghost of the Robot på Twitter 
Ghost of the Robot på Facebook 
Ghost of the Robot på Instagram 
Ghost of the Robot på Tumblr
James Marsters

James Wesley Marsters (født 20. august 1962 i Greenville i California) er en amerikansk skuespiller og musiker. Marsters fikk sitt gjennombrudd som den populære rollefiguren Spike, en platinablond, britisk vampyr i TV-serien Buffy, vampyrenes skrekk og spin-offserien Angel (1997–2004). Siden har han spilt andre science fiction-roller som superskurken Brainiac i Smallville, kaptein John Hart i Torchwood og Barnabas Greeley i Caprica.  
Marsters har også spilt i filmer. Han hadde hovedrollen i krimfilmen Cool Money (2005) og en viktig rolle i skrekkfilmen Shadow Puppets (2007). I 2007 spilte han en mindre rolle (John) i filmen P.S. I Love You, og han var hovedskurken Piccolo i eventyrfilmen Dragonball Evolution i 2009. Han har også spilt astronauten Buzz Aldrin, i Moonshot (2009). 
Som sanger og låtskriver var Marsters i 2003–2004 vokalist i bandet Ghost of the Robot. Bandet tok en pause i 2005 og ble gjenforent i 2010. Han har gitt ut to soloplater: Civilized Man (2004) og Like a Waterfall (2007) og har hatt konserter over hele verden. Han er en populær gjest på Comic Cons (messer for popkultur-fans) i USA og Canada. 
James Marsters giftet seg med Patricia Rahman Marsters 14. januar 2011. Han har en sønn, Sullivan (f. 1996), fra et tidligere ekteskap med Liane Davidson. 


== Diskografi ==
Soloalbum:

Civilized Man (2005)
Like a Waterfall (2007)Med Ghost of the Robot:

Mad Brilliant (2003)
B-Sider (2011)
Murphy's Law (2011)
Bourgeois Faux Pas (2015)


== Filmografi ==


=== Film ===
House on Haunted Hill
Chance
Shadow Puppets
Superman: Doomsday
P.S. I Love You
Dragonball Evolution
Dudes & Dragons


=== Fjernsyn ===
Northern Exposure
Medicine Ball
Moloney
Buffy, vampyrenes skrekk
Angel
Millennium
Winding Roads
The Enforcers
Strange Frequency
Andromeda
Spiderman: The New Animated Series
The Mountain
Cool Money
Smallville
Sporløst forsvunnet
Saving Grace
Torchwood
The Capture of the Green River Killer
 The Clone Wars
Moonshot
High Plains Invaders
Numb3rs
The Super Hero Squad Show
Løgner
Caprica
Hawaii Five-0
Supernatural
Three Inches
Métal Hurlant Chronicles
Wedding Band
Warehouse 13
Scooby-Doo! Mysteriegjengen
Ultimate Spider-Man
Witches of East End
The Devil You Know
ViDiOTS
Dragon Ball Super
Marvel’s Runaways


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) James Marsters – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) James Marsters på Internet Movie Database 
(sv) James Marsters i Svensk Filmdatabas 
(fr) James Marsters på Allociné 
(en) James Marsters på AllMovie 
(en) James Marsters hos Rotten Tomatoes 
(en) James Marsters hos The Movie Database 
(en) James Marsters hos Behind The Voice Actors 
(en) James Marsters på Discogs 
(en) James Marsters på MusicBrainz 
(en) James Marsters på Songkick 
(en) James Marsters på Genius — sangtekster
Stalheim Hotel

Stalheim Hotel er et hotell beliggende på Stalheim, ca. 36 km øst for Voss langs E16 og 12 km vest for Gudvangen innerst i Nærøyfjorden. Det nåværende hotellet ble bygget i 1960 og utvidet i 1966 og har nå 124 rom og plass til 218 gjester.


== Historie ==
Stalheim Hotel ble første gang åpnet 15. mai 1885 med 10 spartansk utrustede rom. I 1888 overtok svensken Albert Petterson driften. I 1890 ble hotellet utvida og i 1892 sto det nye hotellet ferdig. Som et av Vestlandets første fikk Albert Petterson også bygget et eget vannkraftverk ved Stalheimselva i 1892. Kraftverket var i drift til 1976 og er ikke blitt endret siden.
Hotellet brant ned 20. februar 1900 uten tap av liv. Hotellet ble gjenoppbygget, men gikk tapt i en ny brann i november 1902. 
I 1906–07 ble Meinhardts Hotel på Voss demontert og flyttet til Stalheim, som det tredje hotellet på stedet. Noen år senere ble hele hotellet flyttet 37 meter mot stupet og utvidet med en stor ny fløy. 
Under andre verdenskrig i 1943 opprettet den tyske organisasjonen Lebensborn barnehjemmet Stalheim på Stalheim turisthotell med hundre barneplasser.Natt til 22. juni 1959 brant hotellet ned for tredje gang. Denne gang omkom 23 mennesker i den eksposive brannen, bedre kjent som Stalheim-brannen.


== Beliggenhet ==
Hotellet ligger ca. 380 m over havet på toppen av den berømte og beryktede Stalheimskleivi med en utsikt utover Nærøydalen, som sammen med Nærøyfjorden ble tatt inn på UNESCOs verdensarvliste i 2004.


== Billedgalleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Stalheim Hotel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Flere branner og gjenoppbygning fra Statistisk sentralbyrå
NRK - Brant ned på én time
Bilder av alle de fire hotellene
Thomas Fearnley

Thomas Fearnley (født i 27. desember 1802 i Frederikshald, død 16. januar 1842 i München) var en norsk maler og elev av den norske nasjonalromantikkens far, I.C. Dahl. Fearnley bidro selv i vesentlig grad til nasjonalromantikken i norsk malerkunst.
Han var sønn av kjøpmann Thomas Fearnley (1768–1834) og Maren Sophie Paus (1782–1838). Fearnleys farfar, kjøpmann Thomas Fearnley (1729–1798), utvandret fra Hull i Nord-England til Frederikshald i 1753. Fearnley var far til skipsreder, hoffjegermester og mesén Thomas Nicolay Fearnley og bror av professor i astronomi Carl Frederik Fearnley.

Fearnley forlot barndomshjemmet fem år gammel og bodde deretter hos en tante i Christiania som var gift med kjøpmann G.F. Hagemann.


== Utdannelse og reiser ==
Fearnley var elev ved Den kongelige Tegneskole i Christiania i 1819-21. Etter å ha vunnet en premie reiste han til København og ble skrevet inn ved Kunstakademiet i 1821. Her var han elev av C.W. Eckersberg frem til han reiste til Stockholm for å studere ved Kungliga Akademien för de fria konsterna under Carl Johan Fahlcrantz. 
I 1828 reiste han til Dresden hvor han var Dahls elev.
Sommeren 1826 reiste I.C. Dahl gjennom Norge og i Sogn møtte han Fearnley som ble hans elev. Både Fearnley og Dahl brukte «Slindebirken» som motiv etter denne reisen. Noen år tidligere hadde Johannes Flintoe gjort samme reise og brukt samme motiv. Welhavens dikt «Det fredede Træ» handler også om Slindebjørka.
Fearnley var på flere studiereiser i Norge i 1824 og 1826, i 1832 Italia, 1835 Paris og 1836 London, 1838 gjennom Tyskland og Sveits til Norge.


== Verk ==
I tillegg til Dahl var Fearnley påvirket av blant andre Caspar David Friedrich, John Constable, William Turner og C.W. Eckersberg. Som romantiker holdt han seg til motiv av mektige fjell og fossestryk, særlig i sine monumentale verk. «Labrofossen» fra 1837, «Grindelwaldgletsjeren» fra 1838 og «Slindebirken» fra 1839 regnes blant hans hovedverk.  
Fearnley var en uvanlig talentfull maler som arbeidet lett og med en fart og friskhet som imponerte samtiden. Han var en sikker kompositør, med rik koloritt og sikker penselføring. 
Nasjonalgalleriet i Christiania var nyopprettet i 1842 og det første de kjøpte inn av norsk samtidskunst var to av Fearnleys bilder; «Grindelwaldgletsjeren» og «Labrofossen» i tillegg til to landskapsmalerier av I.C. Dahl.


== Privatliv ==
Fearnley giftet seg med Cecilie Catharine Andresen, datter av stortingsmannen Nicolai Andresen i 1840 og fikk et barn med henne, sønnen Thomas Nicolay. Han døde i München av tyfus og ble begravet samme sted. Graven ble flyttet til Vår Frelsers gravlund i Christiania i 1922.
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thomas Fearnley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Verk av Thomas Fearnley på nasjonalmuseet.no
Verk av Thomas Fearnley hos fotoarkiv ovaering.no
Hauptsturmführer

Hauptsturmführer var en paramilitær grad i Schutzstaffel (SS) fra 1934 til 1945. Graden tilsvarte Hauptmann i Wehrmacht, det vil si kapteins nivå i Wehrmacht, og var rangert under Sturmbannführer og over Obersturmführer.Graden var utviklet fra den eldre graden Sturmhauptführer, som ble opprettet i Sturmabteilung (SA) i 1928. SS brukte den eldre betegnelsen fra 1930 til 1934, men endret navnet etter De lange knivers natt.Hauptsturmführer var den graden flest offiserer i SS hadde under andre verdenskrig, og flere av de mest beryktede medlemmene av SS hadde denne graden, blant dem Josef Mengele, Klaus Barbie, Alois Brunner og Amon Göth. 
Blant nordmenn som hadde denne graden var Ragnar Berg, Aage Henry Berg, John Braseth, Henrik Natvig Bruun, Per Børesen, Walter Fyrst, Felix Hartmann, Frode Halle, Leif Oddsønn Klingenberg, Olaf Trygve Lindvig, Asbjørn Reppen, Karsten Ivar Sveen, Erling Loktu Waksvik, Othar Eivind Lislegaard og Fridtjof Sverre Wraal.
Insigniene var tre sølvknapper og to sølvstriper på en svart skulderklaff, som ble båret på motsatt side av enhetsinsigniene. Når feltgrå uniform ble båret, brukte Hauptsturmführere også insigniene til en Hauptmann i hæren. 


== Referanser ==