jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kurfürstendamm

Kurfürstendamm (populært kalt Ku'damm) er en 3,5 kilometer lang gate i bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf i Berlin. Den strekker seg fra Augusta Viktoria-plassen med Kaiser-Wilhelm-Gedächtniskirche i Charlottenburg til Rathenauplatz i Wilmersdorf. 
Opprinnelsen til dagens Kurfürstendamm er fra 1500-tallet, da det ble anlagt en plankevei (tysk: Dammweg) mellom Berliner Stadtschloss og Jagdschloss Grunewald. Denne plankeveien tjente siden som ridesti for kurfyrsten Joachim II av Brandenburg. Dagens navn fikk Kurfürstendamm på midten av 1800-tallet.


== Kultur ==
Ved Kurfürstendamm ligger privatteatrene Theater am Kurfürstendamm og Komödie am Kurfürstendamm i Ku'damm-Karrée og dessuten Schaubühne Berlin på Lehniner Platz.


== Eksterne lenker ==
kurfuerstendamm.de
EF Education First

For sykkellaget sponset av organisasjonen, se EF Education First (sykkellag)EF Education (EF står for Education First) ble grunnlagt i Sverige i 1965 av Bertil Hult, som brakte en gruppe svenske studenter til Storbritannia for å lære engelsk der. Organisasjonen har idag mer enn 30 språkskoler i 14 forskjellige land og underviser i syv forskjellige språk.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) EF Education First – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Indonesisk rupiah

Rupiah er valutaen i Indonesia. Den har valutakoden IDR og forkortes ofte til rp. lokalt.
Rupiah finnes i følgende valører:

Sedlene finnes i valørene 500, 1 000, 5 000, 10 000, 20 000, 50 000 og 100 000 rupiaher.
Myntene finnes i valørene 25, 50, 100, 500 og 1 000 rupiaher.Rupiah ble introdusert i november 1949 som valutaen til den relativt nye Republikken Indonesia. 
I 1965 var rupiahen devaluert så mye som følge av stor inflasjon, noe som gjorde at en ny rupiah ble introdusert. Vekslingsforholdet mellom den gamle og den nye rupiahen var 1000:1. 
De senere årene har verdien av rupiahen svingt mye. Finanskrisen i Asia i 1997–98 førte til at den falt 35 % over natten ved en anledning. I løpet av kort tid falt rupiahen fra en kurs på ca. 2-3000 rupiaher pr. amerikansk dollar til 18 000 rupiaher for en dollar. Pr februar 2016 får man ca 13 000 IDR pr USD.
I oktober 2005 fikk man ca 1500 rupiaher for en norsk krone, i 2014 fikk man i perioder opp mot 2000, mens den i februar 2016 var på 1500 igjen.
Tidligere var en rupiah inndelt i 100 sen, men sen brukes ikke lenger på grunn av valutaens lave verdi.
Unni-Lise Jonsmoen

Unni-Lise Jonsmoen (født 21. april 1936 i Oslo) er en norsk maler, tegner, barnebokforfatter og illustratør fra Alvdal. Hun er utdannet ved SHKS 1955–1959.Jonsmoen har hatt en rekke utstillinger og utsmykningsoppdrag, særlig i Østerdalen. Hun  har illustrert flere bøker, både til egen tekst, til tekster av ektemannen Ola Jonsmoen, og for andre forfattere. 
I 1966 mottok hun Kultur- og kirkedepartementets pris for barne- og ungdomslitteratur for illustrasjonene til Halvor Flodens barnebok Tommeliten på ikornrygg. Selvbiografiske element finnes i flere av hennes billedbøker, som i Lars og Ola på tytingtur. I Maren Ingeborg og Pus på Rørosmartnan er ei nabojente modellen. 


== Priser ==
Kultur- og kirkedepartementets illustrasjonspris for barne- og ungdomslitteratur 1966
Hedmark fylkeskommunes kulturpris 1989, sammen med Ola Jonsmoen
Einar Steimoeggens Minnediplom 1992, sammen med Ola Jonsmoen


== Bibliografi ==
Svarttrosten som forsov seg, 1979
Lars og Ola på tytingtur, 1980
Kjenner du fru Frodig?,1982
Grynt, eit søppelkassedyr, 1985
Slukhalsen Påkar, 1986
Zheng Mei og draken, 1987
Maren Ingeborg og Pus på Rørosmartnan, 1990
Krigsbarn på Ekeberg, 1995
Snusen på ville veier, 1998
To i lufta og ein på bakken, 2004
Martins hemmelige hemmelighet, 2006


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Unni-Lise Jonsmoens CV
Norsk bokfortegnelse: Jonsmoens illustrerte bøker
Fredrik Stabel & AvisTegnernes Hus

Avistegnernes hus, Nasjonalt senter for tegning og ytringsfrihet, tidligere kalt Fredrik Stabel & AvisTegnernes Hus (FS&AT), er et kunstgalleri i Drøbak som særlig stiller ut avistegninger, tegneserier og illustrasjonskunst.
Avistegnernes hus ble opprettet 8. april 1999 med støtte fra Frogn kommune, Akershus fylkeskommune og en rekke norske aviser. Stedet ble drevet av en stiftelse som kom til etter initiativ fra privatpersoner i Drøbak. Siden 2010 har museet vært en avdeling i MiA - Museene i Akershus.
Som «nasjonalt senter for tegning og ytringsfrihet» er Avistegnernes hus et kompetansested for avistegning som kunst- og ytringsform. Huset rommer en fast utstilling av tegninger av satirikeren Fredrik Stabel som bodde i Drøbak fra 1970 til han døde i 2002. I tillegg er det skiftende galleriutstillinger, bokhandel og en salgsavdeling for kunst. Avistegnernes hus har dessuten produsert flere vandreutstillinger med politiske illustrasjoner og ytringsbasert kunst.

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Avistegnernes hus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Akershusmuseenes presentasjon av galleriet, stiftelsen og flere tegnere
Jaktstart

Jaktstart er en startmetode der startrekkefølgen bestemmes av tidligere delkonkurranser. Deltakeren med best tid før jaktstarten starter først, deretter bestemmes starttiden til hver enkelt deltaker av tiden denne er bak lederen. Vinneren er den som går først over målstreken, selv om andre deltakere kan ha brukt kortere tid i jaktstartdelen av konkurransen.
Jaktstart benyttes bl.a. i langrenn, skiskyting og orientering. I tillegg brukes Gunder-metoden i kombinert, der tidsdifferansene regnes ut fra poengsummen i hopprennet.
I langrenn på verdenscup- og mesterskapsnivå ble jaktstarten benyttet fram til 2002. Det ble for herrer vanligvis gått en 10 km i klassisk stil, som ble brukt som utgangspunkt for 15 km jaktstart i fristil. Jaktstarten er nå erstattet av en øvelse med fellesstart, der løperne bytter utstyr og stilart midtveis. Denne øvelsen kalles skiatlon eller duatlon.
I skiskyting arrangeres jaktstarten oftest med utgangspunkt i sprinten. Resultater fra normaldistansen (20km/15km) brukes av og til, da blir tidsdifferansene halvert før jaktstarten.
Osplikammen

Osplikammen er et fjell i Ørland kommune i Trøndelag. Det ligger i Rusasetfjellet nær den tidligere grensen mellom Ørland og Bjugn kommuner. Fjellet har en høyde på 285,3 meter over havet og var det høyeste punktet i Ørland kommune før Bjugn og Ørland ble slått sammen til én kommune.
Navnet Osplikammen kommer fra treslaget osp; navnet Rusaset kommer av Røstads seter. 
Området er merket med turstier, og toppen er et overkommelig mål selv for små barn. Avstand fra bilvei 3-4 km, ca. 200 m stigning. 


== Referanser ==
Friedrich Hossbach

Friedrich Hossbach, med tyske bokstaver Hoßbach, (født 21. november 1894 i Unna i Tyskland, død 10. september 1980 i Göttingen) var en tysk general som deltok i første- og andre verdenskrig. Han er spesielt kjent som forfatter av den såkalte Hossbach-protokollen som fastholdt en historisk viktig tale av Adolf Hitler til de tyske militære ledere. Hossbach nedtegnet talen den 10. november 1937, fem dager etter at den ble holdt. I protokollen heter det at Hitler fortalte sin militære ledelse at «løsningen på det tyske spørsmål kan bare nås ved makt». Samtidig fortalte Hitler staben at det var hans faste beslutning så snart som mulig å slå til mot Tsjekkoslovakia og Østerrike.
Det var i egenskap av Wehrmachts adjutant til Hitler at Hossbach, da oberst, var til stede på det hemmelige strategimøtet. Han hadde hatt dette vervet siden 4. august 1934. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Friedrich Hoßbach – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tsjekkisk koruna

Tsjekkisk korunae eller tsjekkisk krone (Kč – koruna česká) er valutaen som benyttes i Tsjekkia i dag. Valutakoden er CZK, og hver krone kan deles opp i 100 haléřer (h – haléřů; 1 haléř). Valutaen har vært valutaen i Den tsjekkiske republikk siden 8. februar 1993, da både Tsjekkia og nabolandet Slovakia erstattet den tsjekkoslovakiske korunaen med en egen valuta etter delingen av Tsjekkoslovakia.
Valutaen utgis av Tsjekkias nasjonalbank (Česká národní banka – ČNB), som ble dannet i 1993 og har hovedkontoret i Praha.


== Tsjekkiske mynter ==


=== Merknader ===
«ČESKÁ REPUBLIKA» = «Tsjekkiske Republikk»
«PRAGA MATER URBIUM» = «Praha, byenes mor»


== Eksterne lenker ==
Sentralbanken ČNB
Slovakisk koruna

Slovakisk krone eller slovakisk koruna  (Sk – slovenská koruna) var valutaen som ble benyttet i Slovakia. Valutakoden var SKK. 1 koruna var inndelt i 100 halierer. Valuaten ble innført den 8. februar 1993, da både Slovakia og nabolandet Tsjekkia erstattet den Tsjekkoslovakisk korunaen med en egen valuta, etter delingen av Tsjekkoslovakia.
Den slovakiske kronen var bundet til euro den 25. november 2005 gjennom ERM2. Overgangen til euro fant sted den 1. januar 2009, med en kurs på 30,1260 sk pr. euro.
Valutaen var utgitt av Slovakias nasjonalbank (Národná banka Slovenska – NBS), som ble grunnlagt i 1993 og har hovedkontor i Bratislava.


== Se også ==
koruna (pekerside)


== Eksterne lenker ==
(en) Money of Slovakia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Feiringklinikken

Feiringklinikken var tidligere Norges eneste pasienteide sykehus for hjertepasienter. I 2018 ble klinikken samlokalisert med Glittreklinikken på LHL-sykehuset Gardermoen. Det eies og drives av Landsforeningen for hjerte- og lungesyke (LHL). Feiringklinikken lå sentralt i Kjerkebygda ned mot Mjøsa på Feiring i Eidsvoll kommune i Akershus fylke. 
Klinikken ble opprettet i juni 1989; senteret ble bygget i 1984 som kurs-konferansesenter for LHL.
Klinikken foretok utredning av sykdommer i hjertets kransarterier med coronar angiografi. Det innebærer at et kateter settes inn i en blodåre ved håndleddet eller i hovedpulsåren i lysken. Kateteret føres til hjertet og det settes kontrast inn i åpningene fra aorta (hovedpulsåren) slik at blodårene i hjertemuskelen(kransarteriene) blir synlige på røntgengjennomlysning. Da kan forsnevringer på årene sees. 
Slike forsnevringer kan blokkes ut og det kan settes inn stent som er en strekkstålforing for holde åren åpen.
Når det påvises forsnevringer som ikke egner seg for blokking og stent, kan det være aktuelt med hjerteoperasjon med bypass. Da tas en vene fra leggen som blir sydd på kransarterien slik at blodet går en liten omvei rundt forsnevringen, også kalt shunt.
På Feiringklinikken ble det fra 2001 tilbudt 4 ukers opptreningsopphold i rehabiliteringsavdelingen. Hjerterehabilitering innebærer to treningsøkter daglig og undervisning i mestring av hjertesykdom, kosthold og treningsteori. Det offentlige har gitt refusjon for slike opphold siden 2003. De første årene sponset Feiringklinikken og LHL hver hjerterehabiliteringspasient med vel 30 000 kr. ved å drive avdelingen uten refusjon.


== Eksterne lenker ==
LHL-sykehuset Gardermoen (tidligere Feiringklinikken)
Dang Van Ty

Dang Van Ty (født 1. juli 1954 i Tay Ninh i Vietnam) er en norsk-vietnamesisk maler, tegner og grafiker. 
Etter å ha blitt skadet under Vietnamkrigen, kom Dang Van Ty til Norge i 1968, hvor han siden har vært bosatt og er blitt norsk statsborger. Han har utdannelse fra Statens Håndverks- og Kunstindustriskole, der han studerte bokillustrasjon 1978–1982 og var hospitant på litoverkstedet 1986–1987, og Statens kunstakademi 1982–1986 og 1987–1989. Dang Van Ty debuterte på Høstutstillingen i 1981 og har siden hatt en rekke utstillinger i Norge og utlandet, blant annet i Vietnam. Han er innkjøpt av Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Norsk kulturråd, Oslo Bysamling, og flere kunstforeninger. Han har dessuten skrevet og illustrert Min barndom i Vietnam (1982) og Hjemreisen (1986), og illustrert  Djamilja (1986) av Tsjingiz Ajtmatov.
Dang Van Ty har vært tegnelærer ved Mosebekkskolen i Oslo og driver nå maleskole i sitt eget atelier.


== Eksterne lenker ==
Flere bilder
Utstilling 1998
Rune Selmar

Rune Selmar (født 18. september 1959 i Kristiansand) er en norsk siviløkonom, finansanalytiker og fondsmekler. Han er utdannet ved Norges Handelshøyskole.
Selmar ble i statsråd 30. januar 2004 utnevnt til administrerende direktør i Folketrygdfondet for en åremålsperiode på seks år, hvor han etterfulgte Tore Lindholt. Han tiltrådte stillingen i april 2004. 18. oktober 2005 annonserte han at han vil gå av, for å gå inn i stilling som direktør i Rasmussengruppen i Kristiansand. Han har tidligere vært investeringsdirektør i Folketrygdfondet, og vært ansatt i Saga Securities og Danske Securities.
Han tiltrådte høsten 2012 som administrerende direktør i ODIN Forvaltning AS.
Tore Lindholt

Tore Lindholt (født 13. oktober 1941 i Trondheim, død 14. november 2021) var en norsk sosialøkonom med utdannelse fra Universitetet i Oslo som Cand.oecon (1967). Lindholt innehadde flere lederstillinger i NSB i perioden 1978–1990, deriblant fungerte han som generaldirektør i 1988 og 1990. Han var administrerende direktør i Folketrygdfondet 1. november 1990–april 2004. Lindholt var personlig sekretær for samferdselsminister Ragnar Christiansen 1976–1978. Han var medlem av Hermansen-utvalget, som fremmet sin innstilling i 1989.


== Referanser ==
Ballhuseden

Ballhuseden (fransk:Le Serment du Jeu de paume) var en hendelse som fant sted i Ballhuset i Versailles den 20. juni 1789 og markerte begynnelsen på en rekke begivenheter som førte fram til den franske revolusjon. Ballhuset var et hus for ballspill (som tennis).
Under påskudd av reparasjoner nektet vaktene i Versailles tredjestanden adgang til Menus-Plaisirs, salen der stenderforsamlingen fant sted den 20. juni 1789. De 577 deputerte for tredjestanden samlet seg da i Ballhuset. Abbed Emmanuel-Joseph Sieyès og Jean-Joseph Mounier tok her på seg å forfatte den uttalelsen som senere er blitt stående som Ballhuseden. Her heter det at de forsamlede «aldri vil skilles, og alltid samles igjen når omstendighetene krever det, inntil konstitusjonen er etablert og konsolidert på sikker grunn». Teksten ble lest av Jean-Sylvain Bailly, og avlagt som ed av forsamlingen – mot én stemme. Forsamlingen erklærte seg samtidig som Frankrikes grunnlovgivende forsamling. Eden var en revolusjonær handling, og en bekreftelse på folkets vilje til selvstyre.
Ballhuseden regnes som den franske revolusjons fødsel.


== Eksterne lenker ==
(en) Serment du Jeu de paume – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Folketrygdfondet

Folketrygdfondet er et norsk statlig selskap som forvalter Statens pensjonsfond Norge med det til hensikt å gi best mulig avkastning over tid. Kapitalen investeres i verdipapirer som aksjer og obligasjoner i Norge, Danmark, Finland og Sverige innenfor de rammene Finansdepartementet har gitt gjennom mandat. Folketrygdfondets styre består av syv styremedlemmer og to varamedlemmer oppnevnt av Finansdepartementet. Hvert styremedlem oppnevnes for en periode på fire år. Ved behandling av administrative saker suppleres styret med ett styremedlem og en observatør valgt av og blant de ansatte.
Folketrygdfondet ledes av Kjetil Houg som administrerende direktør. 
Folketrygdfondet forvaltet Statens obligasjonsfond (SOF), som ble opprettet som følge av regjeringens kredittpakke 2009 6. mars 2009, inntil fondet ble avviklet i 2014. SOF ble gjenopprettet i mars 2020 under koronaviruspandemien. Også denne gang var fondet på 50 milliarder kroner.Folketrygdfondet ble opprettet i 1967 av Borten-regjeringen i medhold av lov om folketrygd 17. juni 1966.
Fondet er et «lukket fond». Det vil si at det ikke tilføres nye midler, men at staten heller ikke tar ut utbytte av overskuddet, disse pengene blir istedet brukt til å kjøpe nye aksjer.
Steinar Juel kom via Civita med kritikk mot dette i 2019, hvor han skrev: «I år er det 40 år siden Folketrygdfondet mistet all tilknytning til Folketrygden. Selv om fondet er omdøpt til Statens pensjonsfond Norge (SPN), og er plassert under hatten Statens pensjonsfond, er formålet med det høyst uklart. Ingen penger settes inn eller tas ut.»


== Administrerende direktører ==
Kjell Grimsvang 1970–1990
Tore Lindholt 1990–2004
Rune Selmar 2004–2006
Olaug Svarva 2006–2018
Kjetil Houg 2018–


== Styreledere ==
Henrik J. Lisæth 1990-1998
Bjørg Ven 1998–2002
Rolf Sæther 2002-2006
Erik Keiserud 2006–2017
Siri Teigum 2017–


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Tredjestanden

Tredjestanden var en av Frankrikes tre stender under det gamle regimet. Geistligheten og adelen utgjorde de to andre. Inndelinga av samfunnet i tre stender skriver seg tilbake til middelalderen. Under den franske revolusjon ble standssamfunnet avløst av prinsippet om likhet mellom alle borgere.
Tredjestanden utgjorde den overveldende majoriteten av befolkninga, og besto av borgere, bønder, arbeidere og handverkere. De livegne ble ikke regna å tilhøre noen stand under føydalismen; det samme gjaldt tjenerskapet helt fram til revolusjonen. 
Stemmeretten ved valg til stenderforsamlinger lå til familieoverhodet; under bestemte omstendigheter hadde enker og ugifte menn stemmerett og var valgbare. Valgordning og sedvane gjorde visse deler av tredjestanden sterkt overrepresentert ved representative forsamlinger; av de 187 deputerte fra tredjestanden i 1614 var 30 advokater, 56 dommere og 58 offiserer, mens det var bare tre andre borgere, to kjøpmenn og én arbeider. Ved stenderforsamlingen i 1789 var det nesten 200 advokater blant de 578 deputerte fra tredjestanden.
Tredjestanden spilte en viss politisk rolle ved distriktsforsamlinger og stenderforsamlinger, særlig i perioder da kongen søkte støtte hos den for å tukte de privilegerte stendene. Den kunne da fungere som en skanse mot «det føydale anarkiet».
Med den franske revolusjon og avviklinga av det gamle regimet fikk også begrepet tredjestanden et nytt innhold. Formelt opphørte alle stender å eksistere med nasjonalforsamlingas vedtak av 11. august 1789 om «den fullstendige tilintetgjørelsen av det føydale regimet». Men begrepet levde videre som et synonym for «folket». Abbé Sieyès brukte tredjestanden i denne nye betydninga av ordet i sin pamflett «Qu'est-ce que le Tiers-état? (... Tout. Qu'a t'il été ? Rien») i januar 1789. På 1800-tallet spilte anarkisten Proudhon videre på dette med sitt «Qu'est ce que le Tiers état? Rien. Que doit il être? Tout.»
Thomas Stangassinger

Thomas Stangassinger (født 15. september 1965 i Hallein) er en tidligere østerriksk alpinist.


== Karriere ==
I 1990-årene tilhørte han verdenseliten i slalåm, og vant 10 enkeltrenn i verdenscupen. Han tok to VM-medaljer i slalåm, sølv i 1991 i Saalbach og bronse i 1993 i Morioka.
Karrierens høydepunkt opplevde han under OL på Lillehammer i 1994, der han gikk til topps i slalåmrennet.
I 1998/1999-sesongen vant han slalåmcupen sammenlagt.


== Resultater i verdenscupen i alpint ==


=== Enkeltseire ===


=== Sammenlagtplasseringer ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thomas Stangassinger på Internet Movie Database 
(de) Thomas Stangassinger – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Thomas Stangassinger – Olympedia 
(en) Thomas Stangassinger – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Thomas Stangassinger – FIS (alpint) 
(en) Thomas Stangassinger – ski-db.com
Bernhard Russi

Bernhard Russi (født 20. august 1948 i Andermatt) er en sveitsisk alpinist.
15. februar 1970 gikk han sensasjonelt til topps i utfor-VM, foran østerrikeren Karl Cordin og australieren Malcolm Milne. I 1972 vant han gull i samme disiplin i OL i Sapporo. Landsmannen Roland Collombin sikret sveitsisk dobbeltseier.
Fire år senere, under OL i Innsbruck, kunne han feire en ny medalje, denne gang sølv etter østerrikeren Franz Klammer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Bernhard Russi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bernhard Russi på Internet Movie Database 
(de) Bernhard Russi – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Bernhard Russi – Olympics.com 
(en) Bernhard Russi – Olympedia 
(en) Bernhard Russi – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bernhard Russi – FIS (alpint) 
(en) Bernhard Russi – ski-db.com
Knut Helle

Knut Helle (født 19. desember 1930 i Larvik, død 27. juni 2015 i Bergen) var en norsk historiker som var professor i middelalderhistorie ved Universitetet i Bergen.


== Liv og virke ==
Han tok hovedfag i norrøn filologi ved Universitetet i Bergen, og fra 1963 var han dosent i middelalderhistorie ved Historiske institutt ved Universitetet i Bergen. I 1973 ble han professor samme sted, og ble i denne stillingen til han gikk av for aldersgrensen i 2001.
Helle har utgitt bøker om sagalitteraturen, om historieforskningens metode og teori, samtidshistorie, norsk middelalder og verdenshistorie. Helle var hovedredaktør for Aschehougs Norgeshistorie (1994–1998) og skrev bindet Under kirke og kongemakt 1130–1350. Han var også en av hovedredaktørene for Aschehougs Verdenshistorie (1999–2001) hvor han skrev bindet Nomadefolk og høykultur 1000-1300. Han var også redaktør og bidragsyter til en rekke andre bokprosjekter som The Cambridge History of Scandinavia, Vestlandets historie og byhistoriene til Bergen og Stavanger.


== Bibliografi ==
2006 Norsk byhistorie: urbanisering gjennom 1300 år (medforfatter)
2001 Gulatinget og gulatingslova (2001)
1997 Historie: hva, hvordan, hvorfor? Fagdidaktisk innføring, medforfatter Kari Blom ISBN 82-7674-240-8
1995 Kongssete og kjøpstad : fra opphavet til 1536 Bergen bys historie bd 1 ISBN 82-419-0187-9
1995 Under kirke og kongemakt 1130-1350 bind 3 i Aschehougs Norgeshistorie ISBN 82-03-22031-2
1982 Kongssete og kjøpstad. Bergen bys historie, bind 1
1974 Norge blir en stat 1130–1319
1972 Konge og gode menn i norsk riksstyring ca. 1150–1319


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Knut Helle i Norsk biografisk leksikon
(no) Publikasjoner av Knut Helle i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Knut Helle i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Ungarsk forint

Forint er valutaen i Ungarn. 1 forint = 100 filler. Valutakoden er HUF, ungarsk forkortelse Ft.
Valutaen ble innført 1. august 1946 etter hyperinflasjonen av den tidligere myntfoten pengő 1945–1946. Navnet har sitt opphav i byen Firenze, der gullmynter har vært preget siden 1252 under navnet fiorino d'oro. I Ungarn ble florentinus (og senere forint), også basert på gull, benyttet fra 1325 under Karl I Robert av Ungarn.
I perioden 1857–1892 var forint også navnet på myntfoten i Østerrike-Ungarn.
Filler, en hundrededels forint, finnes ikke lenger. Den er spist opp av inflasjonen, og har ikke vært i sirkulasjon siden 1999.


== Eksterne lenker ==
Ungarns nasjonalbank – vekslingskurser (engelsk)
Bilder av nåværende og historiske sedler (engelsk)
Pirmin Zurbriggen

Pirmin Zurbriggen (født 4. februar 1963 i Saas Almagell, Wallis) er en tidligere sveitsisk alpinist. I dag driver han hoteller i Saas Almagell og Zermatt. Han er bror av den kvinnelige alpinisten Heidi Zurbriggen.
Sju år på rad (1984–1990) kom han blant de to beste sammenlagt i den alpine verdenscupen, og i løpet av disse årene vant han 40 enkeltrenn og 11 sammenlagtseire i disiplincuper.


== Merittliste ==


=== Olympiske leker ===
Sarajevo 1984 4.-plass i utfor
Calgary 1988 gull i utfor, bronse i storslalåm, 5.-plass i super-G, 7.-plass i slalåm


=== Verdensmesterskap ===
Bormio 1985 – gull i utfor og kombinasjon, sølv i storslalåm
Carns-Montana 1987 – gull i super-G og storslalåm, sølv i utfor og kombinasjon
Vail 1989 – sølv i super-G, bronse i storslalåm


=== Verdenscupen ===
Totalt har Pirmin Zurbriggen vunnet 40 verdenscuprenn (11 i kombinasjon, 10 i utfor, 10 i super-G, 7 i storslalåm og 2 i slalåm). Han har i tillegg 26 andreplasser og 17 tredjeplasser, og har 169 ganger plassert seg blant de ti beste i verdenscuprenn.


==== Sammenlagtplasseringer ====


== Se også ==
Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport
Liste over verdenscupvinnere i alpint for menn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Pirmin Zurbriggen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Pirmin Zurbriggen – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Pirmin Zurbriggen – Olympics.com 
(en) Pirmin Zurbriggen – Olympic.org 
(en) Pirmin Zurbriggen – Olympedia 
(en) Pirmin Zurbriggen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Pirmin Zurbriggen – FIS (alpint) 
(en) Pirmin Zurbriggen – ski-db.com