William Bradford

William Bradford (født 19. mars 1590 i Austerfield i Yorkshire i England, død 9. mai 1657 i Plymouth i det som i dag er Massachusetts i USA) var en leder av pilegrimene, bosettere av Plymouthkolonien i Massachusetts, og ble guvernør av Plymouth-kolonien.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn til William Bradford og hans kone Alice Hanson og ble døpt 19. mars 1590 i Austerfield, Yorkshire. I tidlig alder ble han trukket til den primitive kongregasjonalistiske kirken i nærliggende Scrooby. I 1607 var han medlem av det som ble kalt en separatistkirke, siden de ønsket å skille seg ut fra den engelske kirke. 


=== Til Amerika ===
Da Jakob I begynte å forfølge separatistene i 1608 flyktet han til Nederland sammen med mange medlemmer av menigheten. De dro først til Amsterdam før de slo seg ned ved Leiden. Han giftet seg med sin første kone Dorothy May (1597–7. desember 1620) den 10. desember 1613 i Amsterdam. Mens han var i Leiden arbeidet han som vever.
Skiftende allianser blant de europeiske stormaktene fikk den nederlandske regjeringen til å frykte kommende krig med det katolske Spania og Nederland allierte seg med Jakob I. Press og til og med angrep på separatistene økte i Nederland. Lederen av menigheten, John Robinson, støttet den voksende idéen om å starte en koloni. Bradford var sentral i dette foretaket fra begynnelsen av. De ønsket å forbli engelskmenn, men samtidig komme langt nok bort fra kirken og styresmakten til å ha mulighet til å leve i fred. Forberedelsene ble gjort og Bradford seilte sammen med sin kone Dorothy til Amerika i 1620 fra Leiden ombord i Mayflower. Hun døde i Cape Cod Bay, nær Provincetown.
Den første vinteren i den nye kolonien var en forferdelig opplevelse. Halvparten av kolonistene omkom, inkludert koloniens leder, John Carver. Bradford ble valgt som hans erstatter våren 1621. Fra dette punktet av sammenfaller hans historie med historien til Plymouth-kolonien.
William Bradfords andre kone, Alice Carpenter, kom til Plymouth på Anne i juli 1623 og giftet seg med guvernør Bradford 14. august 1623 i Plymouth. De hadde tre barn, William, Mercy og Joseph. Alice hjalp også til med å fostre opp John, sønnen fra hans første ekteskap. William Bradford døde i Plymouth og ble begravd ved Plymouth Burial Hill.
Noen historikere mener at Bradfords største bedrift var introduseringen av et system av privatisert produksjon. Disse historikerne utfordrer synet på at kolonistene produserte mer landbruksvarer for dem selv enn for samfunnet.


== Referanser ==


== Litteratur ==


=== Verkutgaver ===
History of Plymouth Plantation, 1620-1647. 2 Bände. Hrsg. von W. C. Ford. Massachusetts Historical Society/Houghton Mifflin, Boston 1912. Digitalisater i Internet Archive: Band I, Band II.
Of Plymouth Plantation, 1620–1647. Utg. av Samuel Eliot Morison. Knopf, New York 1952. Flere nyutgaver, som i 2006, ISBN 9780394438955.


=== Sekundærlitteratur ===
Douglas Anderson: William Bradford’s Books: Of Plimmoth Plantation and the Printed Word. Johns Hopkins University Press, Baltimore 2003, ISBN 9780801870743.
David Levin: «William Bradford: The Value of Puritan Historiography». I: Everett Emerson (utg.): Major Writers of Early American Literature. Madison: University of Wisconsin Press, Madison 1972, s. 11–31.
Jesper Rosenmeier: «With My Owne Eyes»: William Bradford’s Of Plymouth Plantation. I: Sacvan Bercovitch (utg.): Typology and Early American Literature. University of Massachusetts Press, Amherst 1972, S. 69–105. 
Bradford Smith: Bradford of Plymouth. Lippincott, Philadelphia 1951.
Perry D. Westbrook: William Bradford. Twayne, Boston 1978, ISBN 080577243X.


== Eksterne lenker ==
«Bradford's History» ved Pilgrim Hall Museum
«William Bradford» på MayflowerHistory.com
Familiehistorie til guvernør William Bradford, 2. signer av  Mayflower Compact.