jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Friluftsrådenes Landsforbund

Friluftsrådenes Landsforbund, forkortet FL, ble stiftet 30. mai 1986. Det er et samarbeidsorgan for landets 17 interkommunale friluftsråd, blant annet Oslofjordens Friluftsråd. FLs hovedoppgave er å arbeide for styrking av det allmenne friluftsliv gjennom egne initiativ og gjennom støtte til arbeid som drives lokalt av tilslutta friluftsråd.


== Årets friluftsområde ==
I samarbeid med Direktoratet for naturforvaltning kåret Friluftsrådenes landsforbund årets friluftsområde i 1995, 1997, 1999 og 2001.
1995 Auglend friluftsområde i Egersund og Nørdalen natur- og kultursti i Os, tema naturkvaliteter, biologisk mangfold og miljøvennlig driftsopplegg
1997 Rallarveien i Narvik, tema kulturminner
1999 Helleviga i Søgne, tema barn og friluftsliv
2001 Furulunden Risøbank i Mandal, tema tilrettelegging for funksjonshemmede


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Friluftsrådenes Landsforbund
Eliteserien i håndball for kvinner

Eliteserien i håndball for kvinner er den øverste divisjonen i norsk kvinnehåndball. Det offisielle navnet er fra 2019 REMA 1000-ligaen. Serien har tidligere vært kjent under navnene Gildeserien (2000–2005), Postenligaen (2007–2014) og GRUNDIGligaen 2014/15–2018/19. 
Ordningen med elitedivisjon ble etablert til 1993/94-sesongen. Til da hadde den øverste serien hatt betegnelsen 1. divisjon.


== Seriemestere ==

2021/22: Vipers
2020/21: Vipers
2019/20: Vipers
2018/19: Vipers
2017/18: Vipers
2016/17: Larvik
2015/16: Larvik
2014/15: Larvik
2013/14: Larvik
2012/13: Larvik
2011/12: Larvik
2010/11: Larvik
2009/10: Larvik
2008/09: Larvik
2007/08: Larvik
2006/07: Larvik
2005/06: Larvik
2004/05: Larvik
2003/04: Nordstrand
2002/03: Larvik
2001/02: Larvik
2000/01: Larvik
1999/00: Larvik
1998/99: Bækkelaget
1997/98: Byåsen
1996/97: Larvik
1995/96: Byåsen
1994/95: Bækkelaget
1993/94: Larvik
1992/93: Gjerpen
1991/92: Bækkelaget
1990/91: Gjerpen
1989/90: Byåsen
1988/89: Vestar
1987/88: Byåsen
1986/87: Byåsen
1985/86: Sverresborg
1984/85: Freidig
1983/84: Bækkelaget
1982/83: Skjeberg
1981/82: Skjeberg
1980/81: Skogn
1979/80: Skogn
1978/79: Vestar
1977/78: Vestar
1976/77: Vestar
1975/76: Vestar
1974/75: Vestar
1973/74: Vestar
1972/73: Vestar
1971/72: Vestar
1970/71: Freidig
1969/70: Brandval
1968/69: Skjeberg
1967/68: SørskogbygdaKilde


== Flest seriemesterskap håndball kvinner (1968–2022) ==


== Publikum ==
Graf som viser gjennomsnittlig tilskuertall per sesong i Eliteserien


== Se også ==
Eliteserien i håndball for menn
Norske idrettslag sortert etter gjennomsnittlige tilskuertall


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Skytterkonger 1975-
Grundig sponser norsk ligahåndball
Forum for natur og friluftsliv

Forum for natur og friluftsliv (FNF) er et bredt sammensatt samarbeidsnettverk av natur- og friluftslivsorganisasjoner på fylkesnivå. FNF har som formål å arbeide for at natur- og friluftslivsinteressene blir ivaretatt i aktuelle saker i de enkelte fylkene.
FNF er et samarbeid mellom Norsk friluftsliv, Friluftsrådenes Landsforbund og Samarbeidsrådet for naturvernsaker (SRN). Hvilke organisasjoner som deltar kan variere fra fylke til fylke. Deltakende organisasjoner kan komme fra paraplyorganisasjonene Norsk Friluftsliv, SRN, Samarbeidsrådet for biologisk mangfold (SABIMA) og Norges kulturvernforbund.
Det er oppretta ei sentral styringsgruppe for å koordinere arbeidet i FNF. Norsk Friluftsliv i Oslo fungerer som sekretariat for styringsgruppa. 


== Eksterne lenker ==
FNF
FNF

FNF kan sikte til:

Forum for natur og friluftsliv
Foreningene Nordens Forbund
Pantedokument

Et pantedokument er et dokument som gir uttrykk for at det er stilt en eiendel som sikkerhet for oppfyllelsen av en gjeldsforpliktelse. Før 1. januar 2001 ble et slikt dokument oftest betegnet som en «pantobligasjon».
Pantedokumentet kan være et gjeldsbrev som i så fall er undertegnet av den som har lånt kapitalen (skyldneren), og er en sikkerhet for at den som har lånt ut kapitalen (panthaveren) skal få tilbake kapitalen. Slike dokumenter kan fortsatt omtales som pantobligasjoner (der betegnelsen obligasjon markerer at selve dokumentet inneholder en forpliktelse). Andre pantedokumenter (herunder bankenes standarddokumenter) inneholder ingen skylderklæring, og er derfor ikke gjeldsbrev. Disse omtales som skadesløsbrev. I disse dokumentene nøyer man seg med en henvisning til at skyldforholdet er nærmere definert i avtalen mellom pantsetter og panthaver.
For å få full rettsbeskyttelse (rettsvern) må dokumentet tinglyses, og føres inn i grunnboken og panteboken.
Regler for pantsetting finnes i «Lov om pant» (panteloven) av 8. februar 1980.


== Se også ==
Pant (sikkerhet)


== Eksterne lenker ==
Skjema for pantedokument (Fast eiendom) – pdf.
Sousse

Sousse (arabisk سوسة Susa), 140 km sør for hovedstaden Tunis, ligger ved Hammametbukten på Tunisias østkyst, og er landets viktigste knutepunkt for landtransport. Byens økonomi er basert på transportutstyr, matvarer, olivenolje, tekstiler og turisme. 
Byen har rundt 220 000 innbyggere (2005) og provinsen Sousse har 546 413 innbyggere (2004).
Medinaen i Sousse er et usedvanlig godt bevart gammel bydel, som ble verdensarvområde i 1988. En Medina er en bydel med tett murbebyggelse, som forekommer i flere nordafrikanske land, regel bygget under den muslimske ekspansjonen på 800-tallet.
Medinaen i Sousse ble bygget under Aghlabiddynastiet, som hersket i et område som delvis tilsvarer det nåværende Tunisia mellom 800 og 909. Byen var del av et forsvarssystem langs middelshavskysten, og har fortsatt intakt en kasbah, en stormoské, voller, en Bu Ftata moské og medinaen.
Førti mennesker ble drept den 26. juni 2015 på turiststedet Port El Kantaoui cirka 10 kilometer nord for Sousse i det som ble kalt "terrorangrepet i Sousse".


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sousse – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tunis

Tunis er hovedstaden i det nordafrikanske landet Tunisia. Byen ligger nær kysten i den nordlige delen av landet og har en befolkning på 728 435 (2008). Halvparten av landets industri ligger i Tunis. Det produseres blant annet kjemikalier og tekstiler. 

Fra havnen La Goulette, som er forbundet med byen via en kanal, fraktes gods ut i Middelhavet. Medinaen har siden 1979 vært et verdensarvsted.
Kartago, med ruiner etter fortidsbyen, er en forstad til byen Tunis. 
Tunis var tidligere navnet på hele landet Tunisia.


== Verdensarven: Medinaen ==
Medinaen i Tunis er et godt bevart gammel bydel i Tunis. Området ble verdensarvområde i 1979. En Medina er en bydel med tett murbebyggelse, som forekommer i flere nordafrikanske land, regel bygget under den muslimske ekspansjonen på 800-tallet.
Medinaen i Tunis ble bygget under Aghlabiddynastiet, som hersket i et område som delvis tilsvarer det nåværende Tunisia mellom 800 og 909. Sentralpunktet i byen var fra starten av Zitounamoskéen. Byen inneholder om lag 700 historiske bygninger fra islamsk høykultur: palasser, moskéer, mausoleer med mer.


== Kultur ==
Bardomuseet i Tunis har en av verdens største samlinger av romerske mosaikker, og anses ved siden av Det egyptiske museum i Kairo som Nord-Afrikas viktigste arkeologiske museum.


== Vennskapsbyer ==
Tunis har følgende vennskapsbyer:

 Amman
 Alger
 Beograd
 Köln
 Doha
 Jidda
 Kuwait
 Lisboa
 Paris
 Marseille
 Manama
 Moskva
 Praha
 Rabat
 Rio de Janeiro
 Roma
 Santiago de Chile
 Stockholm
 Tasjkent
 Tyre
 Wien
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tunis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) تونس / Tunis – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
asmtunis.com Association de Sauvegarde de la Médina de Tunis
Sabima

Sabima er en norsk miljøorganisasjon som jobber for å stanse tapet av naturmangfold. Sabima er også en paraplyorganisasjon for de biologiske foreningene i Norge. Organisasjonen ble stiftet i 1996 og het da «Samarbeidsrådet for biologisk mangfold».
Sabimas fagansatte er i hovedsak biologer eller naturforvaltere. Sabima jobber ved å spre biologisk kunnskap i politiske miljøer og hos forvaltningsmyndigheter for å sikre god forvaltning av det biologiske mangfoldet i norsk natur. Trusler mot naturen og mulige løsninger står ofte på agendaen når organisasjonens ansatte holder foredrag. Organisasjonen har jobbet særlig mye med bevaring av myr, vannforvaltning, artsmangfoldet i skog og pollinerende insekters levesteder.
Sabima arbeider også for å bedre omfang og kvalitet av kartleggingen av norsk natur gjennom koordinering av de frivillige amatørbiologene i Sabimas medlemsforeninger. Organisasjonen inviterer til kartleggingsturer og -kurs, står bak appen "Artsjakten" og det årlige, landsomfattende arrangementet "Den store artsjakten".
Sekretariatet holder til i Oslo sentrum. Generalsekretær i Sabima er Christian Steel.


== Sabimas medlemsorganisasjoner ==
Norsk Biologforening
Norsk Botanisk Forening
Norsk entomologisk forening
Norsk Limnologisk Forening
Norsk Ornitologisk Forening
Norges sopp- og nyttevekstforbund
Norsk Zoologisk Forening
Norske Havforskeres Forening
Nordisk kulturlandskapsforbund – Norge


== Se også ==
Artsdatabanken


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sabima
Ekklesiologi

Ekklesiologi (fra gresk ἐκκλησία og -λογια, «kirkelære») er en disiplin innen kristen teologi som tar for seg kirkens rolle som et samfunn eller en organisk enhet og forståelsen av hva kirken er og hvilket oppdrag den har, herunder dens betydning for frelsen, dens opphav, forholdet til den historiske Jesus Kristus, disiplin og dens endelige skjebne (hvor ekklesiologien møter eskatologien) og dens hierarki og ledelse.
Medina (bydel)

En medina er en type bydel man finner i mange byer i Nord-Afrika. Medinaen har vanligvis bymurer, trange og labyrintlignende gater, og ble bygd av arabere så langt tilbake som på 800-tallet.
Medinaer inneholder ofte historiske fontener, palasser og moskeer. Monumentene er bevart på grunn av den kulturelle betydningen (og trekker også til seg turister).
På grunn av de trange gatene er medinaer bilfrie, og i noen tilfeller også uten motorsykler og sykler. Gatene kan være smalere enn 1 meter. Dette er unikt for tett befolkede byområder.


== Eksisterende medinaer ==
Casablanca, Marokko
Dakar, Senegal
Essaouira, Marokko – verdensarvområde
Fès, Marokko – verdensarvområde
Hammamet, Tunisia
Mahdia, Tunisia
Marrakech, Marokko – verdensarvområde
Meknès, Marokko
Sousse, Tunisia – verdensarvområde
Sfax, Tunisia
Tanger, Marokko
Tétouan, Marokko – verdensarvområde
Tripoli, Libya
Tunis, Tunisia – verdensarvområde


== Ruiner av medinaer ==
Alhambra, Spania
Azahara, Spania


== Eksterne lenker ==
Kart over medinaen i Tunis
Bilfrie byer: Marokko
Norges kulturvernforbund

Norges kulturvernforbund er en paraplyorganisasjon for 31 frivillige organisasjoner som arbeider innenfor områdene historie, kulturarv og kulturminnevern. Norges kulturvernforbund arbeider for å styrke kulturvernets rolle i norsk samfunnsliv ved å øke kjennskapen og interessen for historie og kulturvern, støtte arbeidet for registrering, innsamling, vern, bruk og formidling av kulturminner, samt bedre rammevilkårene for kulturvernet. 
Kulturvernforbundet arbeider med å ta vare på kulturarven som har oppstått så vel ved nyskapninger som ved at impulser er mottatt utenfra og innlemmet i kulturen i Norge. Slik spenner arbeidet i forbundet vidt og omfatter kulturelementer fra de eldste tider til nåtiden, fra alle sosiale lag og alle etniske grupper, praktstykker av høy kunstnerisk verdi så vel som dagligdagse bruksgjenstander, materielle så vel som immaterielle kulturminner.
Tilsammen har medlemsorganisasjonene over 200 000 medlemskap og 1 400 fylkes- og lokallag.
Norges kulturvernforbund ble dannet i 1994 og har i dag 31 medlemsorganisasjoner: Arkivforbundet, DIS-Norge, Forbundet KYSTEN, Europa Nostra Norge, Foreningen Skipet, Fortidsminneforeningen, Den norske historiske forening, Landsforbundet av Motorhistoriske kjøretøyklubber, Landslaget for lokalhistorie, Memoar,  Museumsbanerådet, Norges Husflidslag, Norges Metallsøkerforening, Norsk Folkedraktforum, Norsk Folkeminnelag, Norsk Forening for Fartøyvern, Norsk Fyrhistorisk Forening, Norsk Heraldisk Forening, Norsk Jernbaneklubb, Norsk Nuperelleforening, Norsk Skipsfartshistorisk Selskap, Norsk Slektshistorisk Forening, Norges Linforening, Norske Akevitters venner, Norske Parker, Norsk Motorskyøteklubb og Rutebilhistorisk Forening.Leder i Norges Kulturvernforbund er fra 2020 Jørn Holme. Norges Kulturvernforbunds sekretariat holder til i Oslo, og deler lokaler med flere av medlemsorganisasjonen i Øvre Slottsgate 2b. Generalsekretær er Toril Skjetne.
Norges Kulturvernforbund har styrings- og koordineringsansvar for Kulturminnedagene i Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norges kulturvernforbund
Alanzinho

Alanzinho (egentlig Alan Carlos Gomes da Costa, født 22. februar 1983 i Flamengo i Brasil) er en brasiliansk fotballspiller. Han er ving, og spilte i tyrkiske Trabzonspor frem til januar 2014, da han ble frigitt. Han har tidligere spilt i den norske klubben Stabæk Fotball. Alanzinho veier 62 kilogram. Hans kjennetegn som spiller er teknikk og hurtighet med ball.


== Klubbfotball ==


=== Brasilianske klubber ===
Alanzinho har tidligere spilt i Flamengo (1993–2004), America-RJ (2004) og Gama DF (2005)


=== Stabæk ===
Han kom til Stabæk etter GAMA DF i 2005. 15. mai 2008 signerte han en ny kontrakt med Stabæk som bandt han til klubben ut 2011-sesongen.
Han spilte en viktig rolle da Stabæk vant sitt første seriemesterskap i 2008, og fikk prisen fra NISO som årets spiller, en pris der alle spillerne i ligaen får en stemme hver, samt Kniksenprisen. Han ble også utnevnt til Årets spiller i norsk fotball av VG og Dagbladet.
Den tyske bundesliga-klubben Wolfsburg var interessert i å kjøpe Alanzinho for en overgangssum på nærmere fire millioner euro i desember 2008, men finanskrisen satte en stopper for overgangen fordi klubben fikk problemer med finansieringen.


=== Trabzonspor ===
Den tyrkiske klubben Trabzonspor kom så etter nyttår med flere bud på brasilianeren i januar 2009, og 26. januar 2009 så det ut til å bli en overgang for 40 millioner kroner, etter flere mislykkede fremstøt. Den 27. januar ble det klart at Stabæk og Trabzonspor var kommet til enighet om en overgang verdt ca. 36 millioner kroner.Alanzinho debuterte 31. januar som innbytter for Trabzonspor i en bortekamp mot Ankaraspor, en kamp laget vant 2-0. Alanzinho kunne blitt norsk statsborger i 2010, og har selv ytret et ønske om å være med på det norske landslaget.


== Meritter ==
Stabæk

Seriemester: 2008Personlige utmerkelser

Kniksenprisen: 2007, 2008
NISO's årets spiller: 2008


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alanzinho – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alanzinho på Internet Movie Database 
(en) Alanzinho – Transfermarkt 
(en) Alanzinho – WorldFootball.net 
(en) Alanzinho – FootballDatabase.eu 
(en) Alanzinho – Soccerway 
(en) Alanzinho – Tyrkias fotballforbund 
(en) Alanzinho – Sambafoot 
(es) Alanzinho – as.com 
(no) Profil på Stabæks offisielle hjemmeside
John Baker

John Baker (født i Kotzebue, Alaska) er en amerikansk hundekjører fra Alaska, USA. 
John Baker startet med hundekjøring da han var 16 år, og i 1996, 35 år gammel, debuterte han i Iditarod. Totalt har han deltatt 11 ganger i verdens lengste hundesledeløp, og hans beste plassering kom i 2002 da han ble nummer 3.  


== Plasseringer i Iditarod ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografiside fra Cabela
(en) John Baker – Iditarod Trail Sled Dog Race
Rod Laver

Rodney George «Rod» Laver (født 9. august 1938 i Rockhampton, Queensland) er en australsk tidligere tennisspiller. 
Han er den eneste spilleren som ved to anledninger (1962 og 1969) har tatt en ekte Grand Slam, det vil si seier i samtlige fire Grand Slam-turneringene i ett og samme år. 
Rod Laver spilte for Australia i flere Davis Cup-turneringer, og vant sin siste seier i denne sammenheng i 1973. Han tilhørte verdens 10 beste spillere fra 1959 til 1975, og var ranket som nummer 1 i 1961-62 og 1968-69.
Laver ble i 2016 utnevnt til companion av Order of Australia.


== Grand Slam-titler ==
Australian Open
Single – 1960, 1962, 1969
Double – 1959, 1960, 1961, 1969
French Open
Single – 1962, 1969
Double – 1961
Mixed double – 1961
Wimbledon
Single – 1961, 1962, 1968, 1969
Double – 1971
Mixed double – 1959, 1960
US Open
Single – 1962, 1969


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Rod Laver – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Rod Laver – Sport Australia Hall of Fame 
(en) Rod Laver – ATP-touren 
(en) Rod Laver – ITF Tennis 
(en) Rod Laver – Davis-cupen 
(en) Rod Laver – International Tennis Hall of Fame 
(en) Rod Laver – Tennis Australia 
Hall of Fame biografi Rod Laver
Spartacus Forlag

Spartacus Forlag er et norsk forlag stiftet i 1989 som utgir mellom 20 og 30 titler hvert år. Utgivelsene spenner fra akademiske publikasjoner og studiebøker til mer populærvitenskapelig og generell litteratur. 
Forlagssjef er Per Nordanger.


== Eksterne lenker ==
Forlagets nettsted
Valløy

Valløy eller Vallø er ei halvøy ved Oslofjorden i Slagen i Tønsberg kommune i Vestfold. Halvøya er bare cirka 1 km lang og en halv km brei, og ligger ved innseilinga til byen Tønsberg fra øst. Halvøya er liten, men har likevel vært svært viktig i nasjonal og lokal industrihistorie. Valløy lå i tidligere Sem kommune, som ble slått sammen med Tønsberg i 1988.


== Historie ==
I 1739 ble Vallø saltverk opprettet. Verket var i drift fram til 1860 da det ble lagt ned. Siden kom flere industribedrifter, blant annet Vallø glassverk, Vallø tapetfabrik og fra 1899 Skandinavias første oljeraffineri. Den første destillasjonsmester var østerrikeren Frantz Drtina. Allerede etter få år fikk dette selskapet problemer med lønnsomheten, og i 1905 ble et nytt selskap A/S Vallø Oljeraffineri startet. 
I forbindelse med saltverket ble Valløy kirke bygd 1782. Under napoleonskrigene ble Valløy i 1808 utstyrt med kanonbatteri og kystvern for å forsvare innseilingen til Tønsberg by og saltverket. På 1820-årene ble Valløy anløpssted for Norges første dampskip, DS «Constitutionen».
Den 24. april 1945 ble raffineriet og øya bombet av britiske fly i det som senere er kjent som bombingen av Vallø. Minst 52 sivile nordmenn ble drept og et ukjent antall tyske soldater mistet livet. Raffineriet, som ble drevet av Esso Norge fra 1905, kom ikke i drift igjen før i begynnelsen av 1950-årene. Tapetfabrikken ble også bygd opp igjen. På det meste bodde det over 500 mennesker på halvøya, men etter andre verdenskrig sank antallet radikalt.
Valløy skole var i bruk fra 1915 til 1942.


== Forurensing ==
Fram til 1960 ble olje raffinert ved hjelp av svovelsyre. Avfallsproduktet syrebek ble deponert på østsida av Vallø og har ligget der inntil Esso Norge AS i 2015 fikk startet opp arbeid med å fjerne syrebek, bleikejord og andre oljerester. Det er beregnet at rundt 300 000 tonn forurenset masse vil bli fjernet med båt eller lastebil. Arbeidet, som utføres av Veidekke Entreprenør AS og det belgiske selskapet Deme Environmental Contractors (DEC), forventes å være avsluttet i 2019.


== Fotogalleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Kilder ==
Ulf Erichsen og Jon Erik Berg-Hansen: «Vallø; Verket og menneskene. En historisk oversikt over Vallø.», miljolare.no
om Vallø på Vallø & omegn Historielags sider, vallohistorie.no


== Eksterne lenker ==
(en) Vallø – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Galleri NORs historiske fotografier fra Vallø 1907-1950
Rod Pampling

Rodney «Rod» Pampling (født 23. september 1969) er en australsk profesjonell golfspiller. Pampling ble profesjonell i 1994 og begynte sin karriere som turneringsspiller på PGA Tour of Australasia, der han vant turneringen Canon Challenge i 1999. Disse årene deltok han også i turneringer på NGA Hooters Tour i USA.
I 2000 og 2001 spilte Pampling på andrenivåtouren i USA, dengang kalt Buy.com Tour, der han gjorde det godt nok den andre sesongen til å kvalifisere seg for PGA-touren. Han tok sin første seier på PGA-touren i 2004 i The International og sin andre i 2006 i Bay Hill Invitational. Pampling deltar fortsatt i enkelte turneringer i sitt hjemland når det er vinter på den nordlige halvkule.


== Meritter ==


=== Seire på PGA-touren ===
2006: Bay Hill Invitational
2004: The International


== Eksterne lenker ==
(en) Rod Pampling – PGA-touren 
(en) Rod Pampling – Europatouren 
(en) Rod Pampling – Verdensrankingen
Curtis Mayfield

Curtis Mayfield (født 3. juni 1942, død 26. desember 1999) var en amerikansk soul-, funk- og R&B-sanger, låtskriver og gitarist, kanskje mest kjent for lydsporet til filmen Superfly.
Hans sarte falsett og klimprende gitar inspirerte mange artister både mens han levde og etter hans død. Han startet sin profesjonelle karriere i soulgruppa the Impressions, men startet i 1970 en suksessrik solokarriere. LP-en Curtis fra 1970 ble hans første suksess. Han blander myk soul med hard funk, og blander inn samfunnskritikk i tillegg til de vanlige soultemaene i tekstene sine. 
På tidlig 1990-tall ble han truffet av en fallende lyskaster, noe som gjorde ham lam. Men han fortsatte med musikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Curtis Mayfield – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Curtis Mayfield på Internet Movie Database 
(da) Curtis Mayfield på Filmdatabasen 
(en) Curtis Mayfield hos Turner Classic Movies 
(en) Curtis Mayfield hos Rotten Tomatoes 
(en) Curtis Mayfield hos The Movie Database 
(en) Curtis Mayfield på Discogs 
(en) Curtis Mayfield på MusicBrainz 
(en) Curtis Mayfield på Spotify 
(en) Curtis Mayfield på Songkick 
(en) Curtis Mayfield på AllMusic
Morris Iemma

Morris Iemma (født 21. juli 1961) er en australsk tidligere politiker som var aktiv i politikken i Australias folkerikeste delstat New South Wales. Han hadde vervet som statsminister i New South Wales mellom 2005 og 2008.
Iemma ble født i Sydney som eneste barn av Giuseppe og Maria Iemma, som hadde innvandret fra Calabria i Italia. Maria Iemma arbeidet i klesindustrien, mens Giuseppe Iemma, som var kommunist i Italia, jobbet som maskinarbeider. Morris ble medlem av Arbeiderpartiet da han var 16. Han fikk sin utdannelse ved delstatsskoler i Sydney, og har økonomisk eksamen fra University of Sydney og juridisk eksamen fra University of Technology, Sydney.
Iemma ble valgt til underhuset (Legislative Assembly) i New South Wales i 1991, og ble gjenvalgt flere ganger fram til hans avgang i 2008. Han ble tatt opp i delstatsregjeringen i 1999, og hadde flere ministerposter i New South Wales, blant annet helse, offentlig infrastruktur, og sport og fritid.Iemma trakk seg som statsminister i 2008 etter å ha mistet tilliten i partigruppa. Iemma hadde foreslått at seks regjeringsmedlemmer skulle trekke seg, men fikk ikke støtte av sin egen partifløy, og valgte å trekke seg. To uker senere trakk han seg som parlamentsmedlem.


== Referanser ==
DB Medialab

DB Medialab AS ble etablert 1. januar 2000 som datterselskap av Avishuset Dagbladet. Dette var den første tradisjonelle norske medievirksomheten som skilte ut sin satsing på nye medier i et eget aksjeselskap, etter modell fra svenske Aftonbladet og amerikanske The New York Times. Senere valgte blant annet VG og Aftenposten tilsvarende organisasjonsmodell. I dag har selskapet rundt seksti ansatte. Hovedaktivitetene er Dagbladet.no og Start Network. Første publisher og administrerende direktør var Arne H. Krumsvik, som etter fire år som Dagbladets nettsjef ble avløst av Rune Røsten i 2001. Fra april 2007 ledes selskapet midlertidig av John Arne Markussen, høsten 2007 er Stephan Granhaug ansatt i stillingen. Etter omorganisering våren 2009 overtok Terje Wibe sjefstolen.
Selskapet eies av Aller Media AS.