jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Carlo Borromeo

Carlo Borromeo  (også fornorsket til Karl Borromeus) (født 2. oktober 1538 i Arona i Italia, døde 3. november 1584 i Milano) var en av den katolske kirkes kardinaler.  Han ble utnevnt til kardinal 31. januar 1560 av pave Pius IV.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Carlo Borromeo ble født som sønn av Giberto Borromeo, greve av Arona, og av Margherita de' Medici i borgen Arona ved Maggioresjøen. På morssiden var han i slekt med pave Pius IV. Han var også fetter til kardinalene Gianantonio Serbelloni (kreert 1560), Mark Sittich von Hohenems (1561) og Federico Borromeo den eldre (1587), og onkel til kardinal Giberto Borromeo den eldre (1652). Andre kardinaler i slekten var Federico Borromeo den yngre (1670), Giberto Bartolomeo Borromeo (1717) og Vitaliano Borromeo (1766).


=== Karriere ===
Han spilte en ledende rolle under Tridentinerkonsilet. Som erkebiskop av Milano, dit han ankom 1565, arbeidet han for å virkeliggjøre beslutningene for dette konsilet. Han var opptatt av kirkemusikken, og han gav Palestrina i oppdrag å komponere tre messer. Han regulerte utdannelsen og kirketunkten blant prestene. Han var en av tre kardinaler som hadde overoppsyn med tllblivelsen av ''Catechismus Romanus''. I egenskap av leder for sitt bispedømme var han opptatt av teologien bak botens sakrament. Han innrettet en skole som kan ses som en forgjenger til søndagsskolene.
Han var erkebiskop av Milano og hengav seg denne oppgaven med all sin energi: Han bygget nye kirker, skoler og kollegier, dro på hyppige pastoralvisitaser i menighetene, og drev gjennom en fornyelse og forbedring av alt kirkelig liv. Hans innsats for de rammede under den skrekkelige pesten 1576-1577 ble legendarisk.
I kirkene innførte han kvinne- og mannside og arbeidet for sedelig renhet. I de sveitsiske dalene som var innenfor hans erkebispedømme gjorde han meget for å motvirke spredningen av protestantismen.


== Etter døden ==
Han ble helligkåret i 1610. Han regnes som en de fremste helgener fra motreformasjonstiden, sammen med Ignatius av Loyola og Filip Neri. Kirken San Carlo al Corso i Roma, hvor det norske Olavsalteret står, er viet til Carl Borromeo og Ambrosius av Milano.
Videre er også misjonsstasjonen Mission San Carlos Borromeo de Carmelo etablert av Junípero Serra i 1770 i dagens Carmel-by-the-Sea i California oppkalt etter ham.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Erkebiskop Filippo Archinto (1500-1558)
Pave Pius IV (1499-1565) *bispeviet 1546
Kardinal Giovanni Antonio Serbelloni (1519-1591) *1557
Kardinal Carlo Borromeo (1538-1584) *1563


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Betlehem

Betlehem (arabisk: بيت لحم, Bayta Laḥm , som betyr «kjøtthuset»; hebraisk: בית לחם, Beit Leḥem, som betyr «brødhuset») er en palestinsk by på Vestbredden. Kontrollen over byen ble overlatt til de palestinske selvstyremyndighetene av Israel i 1995 som følge av Osloavtalen. 
Betlehem ligger 10 km sør for Jerusalem.
Byen er viktig innen kristendommen siden den ifølge Bibelen er både Jesu og kong Davids fødested. Betlehem har en minoritet av kristne palestinere.


== Relasjoner ==
Betlehem har en vennskapsby-avtale med Sarpsborg undertegnet i 1997. De to byene utveksler stadig studenter og gjennomfører offisielle og uoffisielle besøk til hverandre. Det har vært utveksling og prosjekter innen sport, musikk, kirke, skole, husflid, folklore, mattradisjoner, filateli, glassblåsing, litteratur, turisme m.m.


== Borgermester ==
Etter loven skal Betlehems borgermester og viseborgermester være kristen. Her er liste over borgermestere:

Mikhail Abu Saadeh - 1876
Khalil Yaqub - 1880
Suleiman Jacir - 1884
Issa Abdullah Marcus - 1888
Yaqub Khalil Elias - 1892
Hanna Mansur - 1895–1915
Salim Issa al-Batarseh - 1916–17
Salah Giries Jaqaman - 1917–21
Musa Qattan - 1921–25
Hanna Ibrahim Miladah - 1926–28
Nicoloa Attalah Shain - 1929-1933Hanna Issa al-Qawwas - 1936–46
Issa Basil Bandak - 1946–51
Elias Bandak - 1951–53
Afif Salm Batarseh - 1952–53
Elias Bandak - 1953–57
Ayyub Musallam - 1958–62
Elias Bandak - 1963–72
Elias Freij - 1972–97
Hanna Nasser - 1997–2005
Victor Batarseh 2005–12
Vera Baboun - 2012–17
Anton Salman - 2017–
Hanna Hanania - 2022 - 04


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bethlehem – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en)  Betlehem hos Wikivoyage
HMS «Discovery»

HMS «Discovery» var følgeskipet til James Cook på hans tredje ekspedisjon til Stillehavet i 1776 til 1780. I likhet med Cooks andre skip, var «Discovery» et kullskip på 298 tonn bygget i Whitby. Det bar navnet «Diligence» da det ble bygget i 1774. Skipet var opprinnelig en brigg, men Cook fikk det ombygget til en fullrigger.
Kaptein på «Discovery» var Charles Clerke, som også hadde tjenestegjort på Cooks to første ekspedisjoner. Skipet hadde en besetning på 70 mann.
Hermeto Pascoal

Hermeto Pascoal (født 22. juni 1936 i Lagoa da Canoa i delstaten Alagoas i nordøst-Brasil) er en brasiliansk jazz-komponist og multiinstrumentalist. 
Sine tidligste erfaringer med musikk samlet han i bestefarens smie, der han laget toner og rytmer med forskjellige metalldeler som lå omkring. Han bruker naturen som grunnlag for sine komposisjoner og benytter ofte ukonvensjonelle instrumenter som tekanne, tresko, leketøy og til og med dyr. Han spiller nesten ethvert instrument som keyboard, sopransaksofon, gitar, fløyte, sang og annet. I en fjernsynssending i Brasil i 1999 sang han med munnen dukket ned i et glass vann.
I 1971 ble han ble kjent for et større publikum da han var med på Miles Davis' Live-Evil. Siden slutten av 1970-årene har han for det meste ledet sine egne grupper. Den 17. oktober 1986 var han i Sandvika kino for å feire tiårsjubileumet til Emmajazz.
Ved Vossajazz 1988 spilte han på tekanne, mens han i 1989 spilte med sin Grupo på Moldejazz. Han var god venn med den norske poeten Triztán Vindtorn (1942–2009) fra Drammen. Vindtorn, som hadde bodd i Brasil i flere år, utga i 1990 diktverket Til deg som søv bort dine draumar til Hermeto i tiden 1987–90. Det ble fremført på scenen da Heremeto var i Norge den 11. november 1990 med sin Grupo, atter igjen på Cosmopolite i 1992. Han var tilbake på Vossajazz i 1994, med sin mangeårige bandpartner, multiinstrumentalisten Nenê (1947–) og franske Richard Galliano (1950–) på trekkspill.Hermeto var gift 1954 til 2000 med  Ilza da Silva. Et par dager efter Ilzas bortgang, spilte han med sekstett på kaffekjel og vannkanne ved Trondheim Jazzfestival i november 2000. Han giftet seg igjen i 2002 med Alina Morena (1979–) som han spilte meget med, blant annet ved  åpningskonserten i Strømsø kirke under Drammen Scared Festival i 2012.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hermeto Pascoal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hermeto Pascoal på Internet Movie Database 
(en) Hermeto Pascoal hos The Movie Database 
(en) Hermeto Pascoal på Discogs 
(en) Hermeto Pascoal på MusicBrainz 
(en) Hermeto Pascoal på Songkick 
(en) Hermeto Pascoal på AllMusic
Anakonda

For den amerikanske skrekkfilmen fra 1997, se Anaconda (film)
Grønn anakonda (vitenskapelig navn Eunectes murinus) er en kvelerslange og hører til Boaslangenes familie (Boidae). Anakondaen er verdens tyngste slange, og kan veie over 100 kg. Den blir mellom seks og ni  meter lang.
Anakondaen oppholder seg i sumper omkring Amazonasfloden. Den lever for det meste i vann, og graver seg ned i grøfter når det er tørke. Når den tar et bytte, drar den det med seg ned i vannet og drukner det. Den spiser imidlertid også fisk. Vanlige bytter er flodsvin, hjorter, og kaimaner. De er også kjent for å være kannibaler. Hunnen er gravid i sju måneder og føder opp til 80 levende unger.
En anakonda kan leve i opptil 60 år, og de vokser nesten hele livet. Den største registrerte anakondaen hadde en lengde på 11,36 meter, men det finnes ingen bevis for at dette er sant. Det finnes også rapporter om anakondaer som har vært opp mot 13 meter. Ifølge Guiness World Records var det største eksemplar av en Eunectes Murinus 8,46 meter lang, og er regnet ut til å veie rundt 227 kg (500 lbs). Den var også hele 1,13 meter rundt livet, og ble skutt i Brasil i 1960. Det er et 10 meter langt skinn fra en slange i Instituto Butantan i São Paulo, og skal ha kommet fra en anakonda som var 7,6 meter lang. Men skinn regnes ikke som pålitelig bevis fordi det kan øke størrelsen opp mot 50%.
Den lengste og tyngste pålitelige eksemplar av en grønn anakonda var 5,21 meter lang og veide 97,5 kg, men denne slangen ble fanget i Los Llanos i Venezuela, der slangene er mindre enn i regnskogen.
En anakonda dreper effektivt ved å kveile seg rundt byttet sitt forså å kvele det med en kraft på opp til 90 PSI. Den har tenner, men disse brukes til å holde fast byttet. En anakonda, som alle andre slanger, svelger byttet sitt helt. En anakonda jakter som oftest annenhver måned, dvs at den bruker lang tid på å fordøye byttene sine. I filmen "Anaconda" sies det at anakondaen gulper opp byttet sitt for å jakte på nytt. Dette er ikke sant. En anakonda kan derimot gulpe opp byttet dersom den føler seg truet eller stresset.
Anakondaen er av mange fryktet for å spise mennesker. Fakta er at en anakonda sjeldent angriper mennesker, mest på grunn av skulderbredden til en voksen mann/kvinne, som gjør det praktisk talt umulig for en anakonda å svelge det. Det er derimot blitt rapportert om hendelser hvor anakondaer har angrepet barn.
Det er to underarter, Eunectes Murinus Murinus og Eunectes Murinus Gigas

Gul anakonda
Sortflekkete anakonda


== Eksterne lenker ==
(en) anakonda i Encyclopedia of Life 
(en) anakonda i Global Biodiversity Information Facility 
(en) anakonda hos Reptile Database 
(en) anakonda hos ITIS 
(en) anakonda hos NCBI 
(en) Kategori:Eunectes murinus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Eunectes murinus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eunectes murinus – detaljert informasjon på Wikispecies
Neslandsvatn

Denne artikkelen er om tettstedet. For innsjøen med samme navn, se Neslandsvatn (innsjø).Neslandsvatn er et tettsted og bygdesenter i delområdet Kroken i Drangedal kommune i Telemark. Det ligger ved nordbredden av innsjøen Neslandsvatn, som det har navn etter. Tettstedet er en del av Kroken prestegjeld og har 296 innbyggere per 1. januar 2022.
Sørlandsbanen har stasjon i Neslandsvatn, og herfra går også det nedlagte og delvis fjernede sidesporet til Kragerø (Kragerøbanen). Fv3374 gjennom Kroken går mellom Fv38 og E18 ved Tangen i Kragerø. Avstanden til kommunesenteret Prestestranda er ca. 22 km., til Tangensenteret i Kragerø ca. 17 km.
Her finnes barnehage og barneskole (1.–7. trinn), mens ungdomskoleelever må til Drangedal 10-årige skole i Prestestranda.. Her ligger også Neslandstunet med omsorgsboliger og borettslag, Sagodden kro, dagligvarebutikk og byggsenter.


== Referanser ==
Søvassmarka

Søvassmarka er et skogs- og heiområde vest i Drangedal kommune i Telemark. Området er mye benyttet når det gjelder fiske og friluftsliv. Avstanden fra Drangedal sentrum til avkjørsel er ca. 17 km, fra Gautefall Turisthotell ca. 8 km.


== Adkomst ==
Avkjøringen er godt merket ved hovedvegen (Fv358), og langs den 15 km lange skogsbilvegen i området er stier, vann og tjern merket. For bil må det betales avgift i automat ved innkjøring. Der kan man også løse døgnkort for fiske. Telt er tillatt, men ikke campingvogn eller «combicamp». Det er ikke lov å la bilen stå inne i marka over natta.


== Historie ==
Spor etter flere boplasser, helt tilbake til steinalderen, forteller om aktivitet i området i tidligere tider. Ved Hellersvatnet, som er det største vannet i området, finnes det en heller hvor det er funnet en flintsigd fra yngre steinalder . På stranda ved nabovannet Mjonevatnet er det funnet to flintøkser fra steinalderen. Heigårdene her inne var bebodd fram til slutten av 1800-tallet, og oppmurte fiskeplasser viser at fisket har vært viktig. Fløtningsanlegg langs vassdraget forteller også om en vesentlig skogsdrift.
Gjennom Søvassmarka gikk også den gamle rideveien fra bygdene øverst i Drangedal, ut til kysten ved Risør. Denne veien brukte bøndene når de skulle bytte sine produkter mot salt og andre nødvendigheter som de ikke produserte selv. Veien kalles fremdeles «Saltvegen», og er i dag stedvis ryddet som turvei.


== Referanser ==
University College London

University College London (UCL) er et kollegium ved University of London. Skolen blir regnet som en av de beste universitetene i verden, og den ble i 2022 kåret til det 8. beste universitetet i verden av QS World University Rankings. Det har omkring 25 000 ansatte og studenter, og er dermed større enn de fleste britiske universiteter. 
Det er også blant de eldste utdanningsinstitusjoner i Storbritannia. Det er 26 nobelprisvinnere blant UCL's nåværende og tidligere studenter og personale.
Sammen med Oxford, Cambridge, LSE og Imperial er University College London en del av elitegruppen G5, et navn for de fem mest prestisjetunge universitetene i Storbritannia. UCL er også medlem av Russell Group of Universities.  
Hovedcampus ligger på Gower Street i Bloomsbury i det sentrale London. 
UCL ble grunnlagt i 1826 under navnet University of London, som et alternativ til de religiøse universitetene i Oxford og Cambridge. Først i 1836, da det som i dag er University of London ble grunnlagt, fikk UCL offentlig anerkjennelse og mulighet til å tildele universitetsgrader. Dermed er det det tredje eldste universitet i England i forhold til grunnleggelsesdatoen, men ettersom University of Durham ble grunnlagt i 1832 og King's College London i 1829 er det ut fra godkjenningsdatoen det femte eldste og ikke engang det eldste kollegium i University of London. 
Kollegiet var den første høyere utdanningsinstitusjon i Storbritannia som aksepterte studenter av alle raser, religioner og politiske oppfatninger. Det var også muligens det første som aksepterte kvinner som studenter på like vilkår med menn, men University of Bristol hevder også å ha vært først ute med dette. Spørsmålet er vanskelig å avgjøre fordi man også tidligere aksepterte kvinnelige studenter, men da under andre betingelser enn mannlige, og det er uklart når disse betingelsene ble endret i praksis. Det var også det første universitetet i England som fikk en studentunion for alle studenter; tidligere unioner var kjønnsdelt. 


== Rangeringer ==
THE World University Rankings 2014-2015 plasserte University College London som det 22. av de 500 beste universitetene i verden. I QS World University Rankings for 2014 rangerte universitetet som nummer 5 og i Academic Ranking of World Universities (Shanghai-rankingen) for 2014 som nummer 20 av verdens universiteter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) University College London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Per Saugstad

Per Saugstad (født 24. oktober 1920 i Oslo, død 7. november 2010) var en norsk psykolog. Han var professor i psykologi ved Universitetet i Oslo fra 1967 til 1990. Han regnes som eksperimentalpsykologiens far i Norge.


== Karriere og forskning ==
Saugstad tok hovedfag i engelsk ved Universitetet i Oslo i 1945 og startet sitt vitenskapelige arbeid innen litteraturhistorie. Da den amerikanske psykologen Paul Lazarsfeld besøkte Norge i 1948 fattet Saugstad interesse for psykologien. Han fikk jobb ved University of Chicago, og tok doktorgraden i psykologi der i 1952 med en avhandling om virkningen av tidligere læring på problemløsning.Tilbake i Norge ble Saugstad forsker ved Universitetet i Oslo. Han ble dosent ved Psykologisk institutt i 1962 og professor i psykologi i 1967. Saugstads mer eksperimentelle og naturvitenskapelig funderte tilnærming til psykologi, påvirket av læretiden i Chicago, førte ham i 1950- og begynnelsen av 1960-årene i opposisjon til det fortsatt psykoanalytisk dominerte psykologimiljøet i Oslo, anført av Harald Schjelderup. Saugstad var selv kritisk til psykoanalysens vitenskapelige holdbarhet. I løpet av 1960-årene mistet psykoanalyse sin sterke stilling ved Psykologisk institutt, og fagmiljøet ble mer bredt sammensatt.
Saugstad gjorde viktig forskning på flere områder, slik som visuell persepsjon, tenkning og språk. Blant bøkene hans er An inquiry into the foundations of psychology (1965) og Language: A theory of its structure and use (1989). Mot slutten av sitt liv arbeidet Saugstad særlig med psykologiens historie. En stor bok om emnet ble utgitt i grundig revidert utgave så sent som året før han døde. Boken utkom på engelsk som  A History of Modern Psychology på Cambridge University Press i 2018.
Blant kolleger ble Saugstad regnet som en kompromissløs sannhetssøker. Han var gift med Johanne Remmer Seip, datter av Didrik Arup Seip. Han var far til Ola Didrik Saugstad og Jens Saugstad, og svigerfar til Steinar Kvale. I 1961 ble han gift i andre ekteskap med legen og psykologen Letten F. Saugstad (født Fegersten).


== Bøker ==
An inquiry into the foundations of psychology (Universitetsforlaget , 1965)
A Theory of Communication and Use of Language: Foundations for the Study of Psychology (Universitetsforlaget, 1977)
A Theory of Language and Understanding (Universitetsforlaget/Columbia University Press 1980)
Language: A theory of its structure and use (Solum Forlag 1989)
Psykologiens historie (Ad Notam Gyldendal 1998), andre utgave 2009, engelsk utgave som A History of Modern Psychology (Cambridge University Press 2018)


== Referanser ==
Pentakvark

En pentakvark er en hypotetisk subatomær partikkel som består av fem kvarker (baryoner har tre og mesoner har to), fire kvarker og en antikvark. Dette gjør at pentakvarken har elektrisk ladning 1. Den har derfor blitt tillagt en ny partikkelgruppe, kalt eksotiske baryoner.
Flere eksperimenter siden 2003 hevder å ha observert en pentakvark med en masse på omtrent 1540 MeV, antakeligvis bestående av to oppkvarker, to nedkvarker og en antisærkvark (
  
    
      
        
          
            u
            u
            d
            d
            
              
                
                  s
                  ¯
                
              
            
          
        
      
    
    {\displaystyle {\rm {uudd{\bar {s}}}}}
  ). Men det er uvisst om dette er en faktisk partikkel eller om det bare er et baryon og et meson som ligger ved siden av hverandre.


== Eksterne lenker ==
Forskning.no
Kristen videregående skole Trøndelag

Kristen Videregående skole Trøndelag (KVT) er en  videregående friskole på Tiller i Trondheim kommune. Det er ca. 562 elever ved skolen.
KVT har hele landet som inntaksområde. Skolen drives og eies av Normisjon, Det Norske Misjonsselskap og Norsk Luthersk Misjonssamband. 
Skolens motto er "Kvalitet, verdier, trivsel", basert på skolens tre initialer.  
Skolen mottar statsstøtte til driften, og i tillegg betaler elevene en semesteravgift. Skolepengene er på 16 750 kr per elev for ett skoleår (2022/2023).


== Utdanningstilbud ==
Skolen tilbyr følgende utdanningsprogram: 


=== Studiespesialisering ===
Elevene som velger studiespesialisering kan velge følgende fordypninger:

forskertilbud,
samfunn og ledelse
fotball


=== Helse- og oppvekstfag ===
Elevene på dette programmet kan i andreåret (Vg2) kan velge mellom to utdanningsløp:

helsefagarbeider
barne- og ungdomsarbeiderPå Vg3 kan elevene velge mellom å gå allmennfaglig påbygningskurs (generell studiekompetanse), eller opplæring i bedrift (fagbrev). 


=== Idrettsfag ===
Elevene som velger programmet idrettsfag fordyper seg i faget breddeidrett.


== Kristent fokus ==
Noen dager i uken er det ord for dagen over høyttaleranlegget, og i løpet av året er det samlinger med alle elevene. 
Før jul og på våren hvert år gjennomføres et «kristendomsprosjekt». Alle elever i et trinn arrangerer en forestilling for de andre elevene, og markerer en avslutning for henholdsvis jul og påske. Før jul er det VG1 som arrangerer, og på våren er det VG2. 
Skolen har et kristent skolelag som drives av elevene, og er et samarbeid mellom Laget (NKSS) og KRIK.


== Historie ==
I 1978 startet skolen i kjelleren på Heimdal VGS med ettermiddagsskole. Den flyttet i 1980 til sine nye lokaler ved Østre Rosten på Tiller, og var en av de første bygningene i Tiller-området. I 1995 ble det tatt i bruk nybygg med bibliotek, lesesal og auditorium. I skoleåret 2006-2007 ble det bygd ny idrettshall og nye klasserom øst for det opprinnelige bygget. Ei ny elevstue ble innviet ved skolestart høsten 2013. For skoleåret 2019/20 tok skolen i bruk 12 nye klasserom, ny lesesal, flere nye grupperom og nye kontor til elevtjenesten. Ny kantine, bibliotek og nye kontorer til administrasjonen ble ferdigstilt i februar 2020. 
Skolen har i årenes løp hatt ulike fagtilbud, blant annet handel og kontor og søm. I dag er begge disse studieretningene erstattet med helse- og omsorgsrelaterte fagområder og studiespesialisering.


== Kjente elever ==
Ola Borten Moe, tidl. olje -og energiminister. (Sp)
Ole Selnæs, fotballspiller for AS Saint-Étienne.
Mushaga Bakenga, fotballspiller for Rosenborg.
Jonas Svensson, fotballspiller for Rosenborg.
Markus Henriksen, fotballspiller for AZ Alkmaar.
Per Ciljan Skjelbred, fotballspiller for Rosenborg BK
Morten Samdal, trommeslager, teknisk kompetent journalist, plateselskapsdirektør, musikkekspert og parkourutøver


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kristen videregående skole Trøndelag – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Synnøve Solemdal

Synnøve Solemdal (født 15. mai 1989) er en norsk tidligere skiskytter som representerte Tingvoll Idrettslag. Hun debuterte i verdenscupen i skiskyting i 2008/09-sesongen.
Hennes beste resultat kom da hun vant verdenscupjaktstarten i Hochfilzen foran Tora Berger den 8. desember 2012. Før det hadde hun en fjerdeplass i sprinten dagen før samme sted, samt en fjerdeplass i Verdenscupåpningen 2011/12 i Östersund, i sprinten, bak Magdalena Neuner, Tora Berger og Kaisa Mäkäräinen som var topp 3 i Sprintcupen sesongen før.I VM i skiskyting 2012 i Ruhpolding gikk hun andre etappe på det norske laget som tok gull på mix-stafett. De andre på laget var Tora Berger, Ole Einar Bjørndalen og Emil Hegle Svendsen. På stafetten gikk hun tredje etappe på det norske laget som fikk bronsemedalje bak Tyskland og Frankrike. De andre etappene ble gått av Fanny Welle-Strand Horn, Elise Ringen og Tora Berger. Hun var med på de norske lagene som vant mix-stafetten og stafetten i VM i skiskyting 2013 i Nové Město.


== Meritter ==


=== Olympiske leker ===


=== Verdensmesterskap ===


=== Verdenscupseire ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Synnøve Solemdal – Olympics.com 
(en) Synnøve Solemdal – Olympic.org 
(en) Synnøve Solemdal – Olympedia 
(en) Synnøve Solemdal – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Synnøve Solemdal – FIS (langrenn) 
(en) Synnøve Solemdal – IBU 
(en) Synnøve Solemdal – biathlon.com.ua