jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Terry Brooks

Terry Brooks (født 8. januar 1944 i Sterling, Illinois) er en amerikansk fantasyforfatter. 
Brooks er nok mest kjent for sine bøker i «Shannara-serien», første boken Shannaras sverd (på engelsk The Sword of Shannara) kom ut i 1977. De første bøkene i Shannara-serien har blitt kritisert for at handlingen er blitt plagiert fra Tolkiens bøker, noe Brooks avviser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Terry Brooks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Terry Brooks på Internet Movie Database 
(en) Terry Brooks hos The Movie Database
Gustav Storm

Gustav Storm (født 18. juni 1845 i Rendalen, død 23. februar 1903 i Kristiania) var en norsk historiker.


== Liv og virke ==
Storm tok filologisk embedseksamen i 1868, og debuterte straks deretter som historisk kritiker og polemiker med avhandlingen Om den gamle norrøne literatur (1869), som ble fortsatt med den banebrytende tekstkritiske arbeidet Snorre Sturlassons historieskrivning (1873). I 1874 tok han doktorgraden. Han ble universitetsstipendiat i 1875 og i 1877 professor i historie ved Kristiania universitet. Der kom han til å utøve stor innflytelse ikke bare som lærer, men også på universitetets administrative forhold og dets vitenskapelige virksomhet i sin helhet. På sitt hovedområde, Norges historie i middelalderen, utførte Storm et veldig nyskapningsarbeide, som tok form av en stor mengde avhandlinger i historiske, filologiske og geografiske fagtidsskrifter. Han oversatte de gamle kongesagaene til norsk for den store folkeutgaven som utkom i 1899.
Storms avhandling fra 1894 om det norske riksvåpenet, er fortsatt den mest grunnleggende og vitenskapelige behandling av dette våpenets oppkomst og tidlige utvikling i middelalderen. Blant annet drøftet han Snorres skildring av kong Magnus Berrføtts bruk av løven, og konkluderte med at skildringen er uhistorisk, og bare beskriver kongevåpenet på den tid Snorre skrev kongesagaen.


== Bibliografi ==

Om den gamle norrøne literatur (1869)
Snorre Sturlassons historieskrivning (1873)
Sagnkretsene om Karl den Store og Didrik af Bern hos de nordiske folk (1874)
Ragnar Lodbrok og Lodbrokssønnerne (1877)
Kritiske bidrag til vikingetidens historie (1878)
Vikingetidens tidligste udgangspunkter (1879)
Om Peder Claussøn Friis og hans Skrifter (1881)
Maria Stuart (1891)
Christofer Columbus og Amerikas opdagelse (1892)
Olav den Hellige (1893)
Norges gamle Vaaben, Farver og Flag (1894)
Dronning Margretes valg i Norge (1900)


=== Sekundærlitteratur ===
Gran, Gerhard: «Gustav Storm», i Norsk aandsliv i hundrede aar III. Kristiania: Aschehoug, 1919.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gustav Storm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Publikasjoner av Gustav Storm i BIBSYS
(no) Digitaliserte bøker av Storm i Nasjonalbiblioteket
Black Isle Studios

Black Isle Studios var en underavdeling i det elektroniske underholdnings-selskapet Interplay Entertainment og spesialiserte seg i utvikling av datarollespill. Black Isle Studios ble grunnlagt i 1998 og var basert i Los Angeles, California, USA. Studioet ble lagt ned i desember 2003 mens de arbeidet med Fallout 3. Flere tidligere ansatte slo seg sammen tidligere samme år og grunnla Obsidian Entertainment.
22. august 2012 gjenoppstod merkenavnet Black Isle Studios, ledet av to tidligere ansatte, Mark O'Green og Chris Taylor. Studioet arbeidet med «Prosjekt V13» frem til 2014, da også det nyoppstartede studioet måtte stenge.Black Isle Studios og Interplay laget noen av 90-tallets mest innflytelsesrike RPG-titler gjennom Baldurs Gate og Fallout. Det første Fallout (1997) ble utviklet av Interplay av personer som etterpå gikk til Black Isle Studios. Black Isle Studios hadde likevel Fallout på listen over sine spill da de eksisterte.


== Utviklede titler ==
Fallout: A Post Nuclear Role Playing Game (1997)
Fallout 2 (1998)
Planescape: Torment (1999)
Icewind Dale (2000)
Icewind Dale: Heart of Winter (2001)
Icewind Dale: Heart of Winter - Trials of the Luremaster (2001)
Icewind Dale II (2002)
Baldur's Gate: Dark Alliance II(2004)Spill Black Isle har bistått utviklingen av:

Baldur's Gate (1998)
Baldur's Gate: Tales of the Sword Coast (1999)
Baldur's Gate II: Shadows of Amn (2000)
Baldur's Gate II: Throne of Bhaal (2001)
Lionheart: Legacy of the Crusader (2003)I tillegg til sin egen spill utvikling, så har Black Isle Studios bistått utviklingen av flere rollespil publisert av Interplay.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Hjalmar Söderberg

Hjalmar Emil Fredrik Söderberg (født 2. juli 1869 i Stockholm, død 14. oktober 1941 i København) var en svensk forfatter og journalist, kjent for sine bøker med motiv fra Stockholm omkring forrige århundreskifte. Han er idag en av de mest leste svenske forfatterne fra sin periode.


== Liv og virke ==
Hjalmar Söderberg ble født i Grev Turegatan 42A på Östermalm i Stockholm, og vokste opp i Majorsgatan 10 og 12. Hans søster Frida ble født 1866. Hans foreldre Fredrik Söderberg (f. 1833) Emilia (f. Brander, 1836). 20 år gammel begynte Söderberg som journalist i Svenska Dagbladet. Han ble student i Stockholm 1888 og i Uppsala 1890. Etter å ha tjenestegjort noen år i tollverket, ofret han seg fra 1890-årene helt for litteraturen.
Han ble gift 1899 med Märta Abenius (1881–1932. Med henne hadde han tre barn: Dora (1899–1990), Tom (f. 1900) og Mikael (1903–1931). I årene 1901–07 bodde familien i Observatoriegatan 6 i Vasastan. Etter 1906 vekslet Söderberg mellom å bo i København, Stockholm og Frederiksberg. I august 1907 møtte han danske Emelie Voss i Mölle i Skåne; de fikk en datter Betty (1910–1986) i München. Etter Söderbergs skilsmisse i februar 1917 giftet han og Emelie Voss seg i rådhuset i København den 23. august. De bosatte seg i Allégade 15A i Frederiksberg, hvor de bodde til desember 1938. Deretter bodde de noen år i Nørre Farimagsgade 1. I begynnelsen av 1941 flyttet de til Øster Søgade 96; datteren Betty og hennes familie bodde i nabohuset. Söderberg er begravet på Vestre Kirkegård i København. I sine senere år beskjeftiget han seg med religionshistorie og politiske spørsmål; spesielt engasjerte han seg mot fascismen.


== Verker ==
Förvillelser (1895)
Oscar Levertin (1895)
Historietter (1898)
Martin Bircks ungdom (1901)
 Främlingarne (1903)
Doktor Glas (1905). Roman; norsk oversettelse ved Henning Hagerup, Doktor Glas, 1994.
Gertrud (1906). Skuespill i tre akter.
Det mörknar över vägen (1907). Noveller.
Valda sidor (1908). Vers.
Hjärtatsuro (1909)
Den allvarsamma leken (1912). Roman; norsk oversettelse ved Gunnar Larsen, Den alvorlige leken, 1996.
Aftonstjärnan (1912). Skuespill i én akt.
 Den talangfulla draken (1913). Historier.
Jahves eld (1918)
Ödestimmen (1922). Skuespill i tre akter.
Jesus Barabbas. Ur löjtnant Jägerstams memoarer (1928)
Resan til Rom (1929). Noveller.
Den förvandlade Messias (1932)


== Priser og utmerkelser ==
Gustaf Fröding-stipendet 1941
De Nios stora pris 1934


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Hjalmar Söderberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hjalmar Söderberg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hjalmar Söderberg på Internet Movie Database 
(da) Hjalmar Söderberg på Filmdatabasen 
(en) Hjalmar Söderberg hos The Movie Database 
(en) Forfatterpresentasjon hos Projekt Runeberg
(sv) Johan Sperlings hjemmeside
Hapten

Et hapten er et lite molekyl som er i stand til å utløse en immunologisk reaksjon, men kun når det er bundet til et bæremolekyl, typisk et bæreprotein. Bæreproteinet kan også ha den engenskap at det heller ikke i ubundet form har mulighet til å utløse en immunologisk reaksjon.  


== Se også ==
Antigen
Inger Johanne Beisland

Inger Johanne Vie Beisland (Johanne Vie) (født 18. oktober 1966) er en musiker, negledesigner, sanger og korist.
Før sin solodebut – Beautiful Girl (2005) – har hun koret på flere (11) utgivelser og også hatt noen egne låter på andre artisters utgivelser, blant annet Roger Helmers' «Yonder – Distant But Within Sight».
Mest kjent er hennes arbeid sammen med Growing (Growing up to be a child), prosjektkoret Souls (dirigent Lisa Strandengen), og en serie produksjoner fra Oslo Kristne Senter.
Beautiful Girl er et konseptalbum i samarbeid med kunstneren Guro Vesterlid, hvor innleggsheftet inneholder en presentasjon av noen av hennes arbeider.
Johanne Vie har senere gitt ut seks singler, én i 2016 og fem i 2017. 


== Diskografi ==

2005: Beautiful Girl
2016: It is Love
2017: Don't Say Goodbye
2017: Give me a Reason
2017: Mr. Voice
2017: Nobody
2017: Don't Worry


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
iTunes
Myspace
Reverbnation
Facebook
Johanne Vie på NRK sin side «Urørt»
Johanne Vie på Uhørt.no
«Johanne Vie». Spotify (engelsk). Besøkt 11. mars 2020.
Bybrua (Stavanger)

Bybrua i Stavanger er en skråkabelbru (bygd etter fritt frambygg-metoden) med ett tårn. Den krysser Strømsteinsundet fra Kjelvene nær Stavanger sentrum over Grasholmen og ender på Sølyst. Derfra er det broer videre til Engøy (Engøybrua) og Buøy (Pyntesundbrua) som er forbundet med  Hundvåg. Hovedspennet er på 185 meter, samlet lengde er 1067 meter og seilingshøyden er 26 meter. Den er en del av fylkesvei 435, og er Rogalands lengste bru. Den ble åpnet 31. januar 1978.Hovedspennet er bygd etter «fritt frambygg-bru»-prinsippet.
Tilfartsbroene er bygd med et kassetverrsnitt i betong. Hovedspennet består av seksjoner av kassetverrsnitt i stål.
Den var Norges første skråkabelbru og åpnet nyttåret 1978 (Skråkabelbroen Puttesund bro på Hvaler Østfold ble åpnet i 1970, men da var den bygd som spennbetongbro. Skråkabelbroen ble bygd i 2002.) og er foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. Dette er også Norges eneste skråkabelbru som ble åpnet før 1990-tallet.
Trafikken på brua er så stor at den er overbelastet, så en har startet bygging av tunnel med høyere kapasitet enn det brua har. Dette er en del av et prosjekt som skal gi Ryfylke fastlandsforbindelse (Ryfast) ved en 14 km lang tunnel fra Solbakk i Strand til Hundvåg. Når prosjektet er realisert vil det også fjerne en del av gjennomgangstrafikken i sentrum som oppstår spesielt på grunn av pendlere til og fra Hundvåg.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==
Kvalsundbrua

Kvalsundbrua er ei hengebru som krysser Kvalsundet mellom fastlandet og Kvaløya i Hammerfest kommune i Finnmark. Brua ble åpnet i 1977 og er 741 meter lang. Hovedspennet er 525 meter. Tårnhøyden er 81 meter på Kvalsundsiden, og 97 meter på Stallogargosiden. Seilingshøyden er 26 meter, og brua har i alt 11 spenn. Stålfagverket ble produsert/montert i samarbeid mellom Alfred Andersen i Larvik og Erik Ruud i Oslo. Brua er en del av riksvei 94.


== Historie ==
Den 11. juni 1934 ble Skipsaksjeselskapet Kvalsundfergen opprettet, med en aksjekapital på 45 200 kroner. Selskapet kjøpte inn ferga «Kvaløy», som hadde kapasitet til å frakte tre biler eller én buss ombord. I 1954 kjøpte selskapet inn en ny ferge, for å kunne transportere den økte biltrafikken. Den nye ferga hadde kapasitet til ta med åtte biler ombord.


=== Planlegging ===
I 1962 sendte Vest-Finnmark Interkommunale Tiltaksråd (VFIT) en anmodning til Vegdirektoratets bruavdeling om å utarbeide planer for en bru over Kvalsundet, inkludert en kostnadsberegning. Målet var å ha en bru ferdig til 1968. Fylkestinget i Finnmark vedtok å støtte anmodingen samme høst. Den 1. desember 1962 ble det opprettet en komité som skulle arbeide videre med saken på vegne av VFIT. På årsmøtet til VFIT sommeren 1963 ble kommunene i Vest-Finnmark invitert til å tegne andeler i bruprosjektet. Målet var å få inn 2 millioner kroner fra kommunene og 1 million fra næringslivet. Hammerfest, Kvalsund og Kistrand kommuner tegnet andeler på tilsammen ca. 700 00 kroner. I september 1964 foretok Statens vegvesen de første oppmålingene for en potensiell bru, som ble kostnadsberegnet til 25 millioner kroner.


=== Åpningen ===
Brua ble åpnet i 1977 og kostet 72,5 millioner kroner å bygge, med en bompengeandel på 12,3 millioner kroner. Det kostet 10 kroner å passere brua. Kvalsundbrua ble laget etter tegninger av Skjombrua i Nordland. Avvik i byggingen gjorde hovedspennet noen cm lengre, og Kvalsundbrua ble dermed Norges lengste fram til Skarnsundbrua åpnet i 1991. Brua var nedbetalt i 1991.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==

Bompengeprosjekter: planlegging og finansiering : håndbok 102. Oslo: Statens vegvesen. 1983.  
AS Kvalsundbrua (1989). Kvalsundbrua - Årsberetning 1989 (PDF). 


== Eksterne lenker ==
Kvalsundbrua Historie
Skjombrua

Skjombrua, også omtalt som Skjomen bru og tidligere også som Trongskjombrua, er ei hengebru i stål som krysser fjorden Skjomen ca. 20 km sør for Narvik i Nordland. Brua er 711 meter lang, med største spenn på 525 meter og seilingshøyde 35 meter. Brua har 9 spenn. Den er en del av europavei 6.
Stortinget fattet vedtak om bygging av bru over Skjomen i desember 1959. Skjombrua ble åpnet 10. november 1972, og var da Norges fjerde lengste bru, og landets lengste hengebru. Stålet og montasjen var ved Erik Ruuds mekaniske verksted i Oslo. 
Etter henvendelse fra Vegdirektoratet anbefalte Språkrådet at navnet «Skjombrua» skulle benyttes på den nye brua, i og med at andre navneformer i området hadde former som Skjomnes og Skjomgrunnen. Vegdirektoratet godkjente dette som det offisielle navnet på brua, men selv vegkontoret i Nordland benyttet ofte navneformene «Skjomenbrua» eller «Skjomen bru», og under åpninga ble den konsekvent omtalt som «Skjomenbrua» av samferdselsministeren.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde
Fergesambandet Grindjord–Skjærvik


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av brua sett fra vest.
Bilde av brua sett fra nord.
Bilde av brua sett fra øst.
Structurae om Skjombrua
Iserlohn

Iserlohn er en by i delstaten Nordrhein-Westfalen i Tyskland. Byens folketall er om lag 94 966 (2010).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Iserlohn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Iserlohn – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Sings the Songs That Made Him Famous

Sings the Songs That Made Him Famous er det andre albumet til country-artisten Johnny Cash. Det ble først gitt ut i 1958, og senere gitt ut på nytt i 2003, med fire forskjellige versjoner av sanger som allerede var på albumet.


== Sporliste ==
«Ballad of a Teenage Queen» (Jack Clement) – 2:13
«There You Go» (Cash) – 2:19
«I Walk the Line» (Cash) – 2:46
«Don't Make Me Go» (Cash) – 2:31
«Train of Love» (Cash) – 1:52
«Guess Things Happen That Way» (Clement) – 2:24
«The Ways of a Woman in Love» (Bill Justis, Charlie Rich) – 2:16
«Next in Line» (Cash) – 2:49
«You're the Nearest Thing to Heaven» (Jim Atkins, Cash, Hoyt Johnson) – 2:42
«I Can't Help It (If I'm Still in Love With You)» (Hank Williams) – 1:49
«Home of the Blues» (Cash, Glen Douglas, Vic McAlpin) – 2:41
«Big River» (Cash) – 2:35


=== Bonusspor ===
«Don't Make Me Go» (Cash) – 2:30
«The Ways of a Woman in Love» (Justis, Rich) – 2:28
«Ballad of a Teenage Queen» (Clement) – 2:15
«Guess Things Happen That Way» (Clement) – 1:58


== Eksterne lenker ==
(en) Sings the Songs That Made Him Famous på Discogs 
(en) Sings the Songs That Made Him Famous på MusicBrainz
Folsom Prison Blues

«Folsom Prison Blues» er en amerikansk countrysang skrevet av Johnny Cash tidlig på 1950-tallet, og originalt spilt inn med hans band The Tennessee Three i 1956 for plateselskapet Sun Records. Sangen kombinerer elementer fra de tradisjonelle tog- og fengselssangene.
Cash ble inspirert til å skrive sangen etter at han så filmen Innenfor murene i Folsom fengsel (1951) mens han tjenestegjorde i Vest-Tyskland for det amerikanske luftforsvaret.
Den innsatte protagonisten hører lyden fra togfløyta utenfor cellen, og gjenforteller udåden sin (sangens mest berømte linje er uten tvil: «I shot a man in Reno / just to watch him die»). Deretter ser han for seg de de frie menneskene på toget, og drømmer om hva han ville gjort hvis han var fri. «I know I had it coming / I know I can't be free,» synger fangen. «But those people keep a'moving / and that's what tortures me.»
Sangen var med i Cash sine liveopptredener gjennom alle år. Høydepunktet var da han framførte den i Folsomfengselet 13. januar 1968 foran de innsatte. Hele fengselskonserten ble gitt ut under tittelen At Folsom Prison. Sangen går raskere live enn på studioalbumene, samtidig får man høre fangenes jubel etter noen av tekstlinjene.
Denne sangen, sammen med Cash sine alkohol- og pilleproblemer, banet vei for myten om at han hadde sittet i fengsel over en lengre periode.


== Norsk tekst ==
En norsk versjon heter «Halden Fengsel Blues»: 

Jeg hører toget komme, rett nedi svingen der 
Jeg husker ikke sist sola skinte her. 
Jeg er stuck i Halden fengsel, klokka gir meg bare sår.
Toget ruller videre, helt ned til GøteborgDen har vært framført av Hans-Erik Dyvik Husby.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Folsom Prison Blues på MusicBrainz
Slagene i Beleriand

Slagene i Beleriand fant sted i J.R.R. Tolkiens roman Silmarillion allerede i første tideverv, da Morgoth hadde gjort opprør mot Eru Ilúvatar og hans lære. Krigene som ble utkjempet, var primært mellom Noldoene (alvene) og Morgoths hærskarer. Vi følger flere generasjoner menn og ulike alveraser gjennom 500 år, fra det første slaget til Vredens krig, der Morgoth ble styrtet av valaene og deres tallmessige overlegne hærstyrke.


== Slag som ble utkjempet ==
Det første slaget
Dagor-nuin-Giliath 
Dagor Aglareb
Beleiringen av Angband
Dagor Bragollach
Nirnaeth Arnoediad
Vredens krig
Sun Records

Sun Records var et plateselskap som holdt til i Memphis, Tennessee. Det ble startet 27. mars 1952 av Sam Phillips og er berømt for å ha oppdaget og gitt ut Elvis Presley, Carl Perkins, Roy Orbison, Johnny Cash og Jerry Lee Lewis sine første plater. 
Sam Phillips startet senere plateselskapet Phillips International Records.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Sun Records – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kristian Kalmer

Kristian Kalmer (født 18. mars 1907, død 8. desember 1969) var en norsk billedkunstner. 
Kalmer ble født på Rolvsøy som i dag er en del av Fredrikstad. Han hadde sitt virke i Oslo der han stort sett var kjent for sine raderinger og oljemalerier. Kalmer døde bare 62 år gammel i 1969.Konservator Terje Tonne har uttalt om Kalmer: «–Kalmer har gjort en formidabel, kulturhistorisk jobb i å dokumentere et Oslo og Kristiania som nå er borte. Han var en dyktig fagmann, men lite ansett av modernistene. Et par av disse er grafiske arbeider av fremragende kvalitet, sier Tonne.»Kristian Kalmer var en gjenganger i LO-forbundenes kunstsamlinger. Moss kunstforening har ett av hans malerier, to etsninger og to tusjtegninger. Ett av Kalmers bilder er: «Bak Chat Noir» fra gamle Vika.


== Referanser ==
Max-Born-Institut für Nichtlineare Optik und Kurzzeitspektroskopie

Max-Born-Institut für Nichtlineare Optik und Kurzzeitspektroskopie (MBI)  er et forskningsinstitutt i Berlin grunnlagt 1991. Det er underlagt stiftelsen Forschungsverbund Berlin og Wissenschaftsgemeinschaft Gottfried Wilhelm Leibniz (WGL). 
Max-Born-Institut ligger i Berlin-Adlershof. Det er oppkalt etter fysikeren Max Born.
MBI utviklet i juli 2004 en krystallbasert harddisk, som kan danne grunnlag for en ny type elektronisk lagringsmedium.


== Eksterne lenker ==
http://www.mbi-berlin.de/ – offisiell side
http://www.heise.de/newsticker/meldung/49638- Festplattenalternative auf Kristallbasis, 31. juli 2004 14:52 (Heise Online)
http://www.nature.com/cgi-taf/DynaPage.taf?file=/nature/journal/v430/n6999/abs/nature02728_fs.html
James Guthrie (plateprodusent)

James Guthrie (født 14. november 1953 i London, England) er en britisk plateprodusent og lydtekniker best kjent for sitt arbeid med Pink Floyd.
Guthrie var lydtekniker og medprodusent for Pink Floyds bestselgende album The Wall (1979), samt turneen og har i ettertid arbeidet med bandet i forskjellige roller på alle utgivelser siden da. Han har også ført oppsyn med nyutgivelsen til CD av hele katalogen og vært tekniker under nyutgivelser til 5.1 Surroundlyd. Guthrie fikk en «Grammy-pris» for beste lyd på Pink Floyd: The Wall i 1982. Guthrie var bindeleddet mellom Roger Waters og resten av Pink Floyd etter at Waters forlot bandet, og han klarte å få til et samarbeid mellom medlemmene om utgivelsen av samlealbumet Echoes i 2001.Guthrie har vært å finne bak miksepulten på soloutgivelser til både Roger Waters, David Gilmour, Nick Mason og Richard Wright. Han har også produsert Totos «Grammyvinnende» debutalbum, Queensrÿches album The Warning (1984), Judas Priests album Stained Class (1978) og Hell Bent for Leather (1979) mens han i 1983 var lydtekniker på filmen The Dead Zone.


== Diskografi ==
1978 – Judas Priest – Stained Class (Produsent)
1978 – Toto – Toto (Produsent)
1979 – Judas Priest – Hell Bent for Leather (Produsent)
1979 – Pink Floyd – The Wall (Perkusjon, sequencer, synthesizer, assisterende produsent, lydtekniker, miksing)
1981 – Pink Floyd – Money (LP singel, miksing)
1981 – Nick Mason – Fictitious Sports (Miksing)
1983 – Pink Floyd – The Final Cut (Lydtekniker, produsent)
1984 – Queensrÿche – The Warning (Produsent)
1984 – David Gilmour – About Face (Miksing)
1987 – Pink Floyd – A Momentary Lapse of Reason (Lydtekniker på nyutgivelse)
1992 – Roger Waters – Amused to Death (Miksing)
1994 – Pink Floyd – The Division Bell (Lydtekniker)
1995 – Pink Floyd – P-U-L-S-E (Produsent)
1996 – Richard Wright – Broken China (Miksing)
2000 – Pink Floyd – Is There Anybody Out There? (Produsent, miksing)
2000 – Roger Waters – In the Flesh Live (Produsent, miksing)
2001 – Pink Floyd – Echoes (Produsent, miksing)
2003 – Pink Floyd – Dark Side of the Moon 30-års jubileumsutgave (Tekniker på 5.1 format)
2004 – Pink Floyd – The Final Cut nyutgivelse (Lydtekniker, produsent)


== Film ==
1982 – Pink Floyd: The Wall (Lydtekniker)
1983 – The Dead Zone (Lydtekniker)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Guthrie på Internet Movie Database 
(fr) James Guthrie på Allociné 
(en) James Guthrie på AllMovie 
(en) James Guthrie hos The Movie Database 
(en) James Guthrie på Discogs 
(en) James Guthrie på MusicBrainz 
(en) James Guthrie på AllMusic
Ulf von Euler

Ulf Svante von Euler-Chelpin (født 7. februar 1905 i Stockholm, død 9. mars 1983 samme sted) var en svensk fysiolog og nevrokjemiker av delvis tysk opprinnelse.
Euler-Chelpin fant 1930 i menneskelig sperma det såkalte prostaglandin. Han oppdaget at noradrenalin fungerer som kjemisk informasjonsformidler .
Han fikk Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1970 sammen med Julius Axelrod og Bernard Katz.
Hans far Hans von Euler-Chelpin mottok Nobelprisen i kjemi i 1929.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1970 hos Nobelprize.org
(en) Ulf von Euler hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1970