jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sassari (provins)

Provinsen Sassari (it. Provincia di Sassari) er en provins i regionen Sardinia i Italia. Sassari er provinsens hovedstad.
Det var 322 326 innbyggere ved folketellingen i 2001.
Sassari er inndelt i 92 kommuner. De største kommunene regnet etter befolkning er Sassari, Alghero, Porto Torres, Sorso, Ozieri, Ittiri og Sennori.
I 2016 ble Provinsen Olbia-Tempio innlemmet i Provinsen Sassari.


== Geografi ==

Provinsen Sassari grenser:

i nord, øst og vest mot Middelhavet og
i syd mot provinsene Nuoro og Oristano.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Province of Sassari – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Province of Sassari – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Året med de fire keiserne

Året med de fire keiserne, er betegnelsen på perioden mellom juni i 68 og desember 69 i Romerrikets historie. Perioden var preget av kaos og borgerkrig og har fått navn etter de fire keiserne som besteg og gikk av tronen i løpet av knapt halvannet år: Galba, Otho, Vitellius og Vespasian. Året med de fire keiserne fulgte etter keiser Neros død og har blitt stående som et symbol på den stadig tilbakevendende politiske og militære uroen som preget riket.
I løpet av Neros styre ble han foraktet av folket i Roma på grunn av sin forfengelighet og for at han var utilstrekkelig og fullstendig udyktig som leder. Han fikk en hustru henrettet og en annen sparket han i hjel. Det førte til en sammensvergelse mot ham som endte med at han ble tvunget til å begå selvmord den 9. juni 68. Selvmordet ble fulgt av en kortvarig periode med innbyrdeskrig, den første borgerkrigen siden Marcus Antonius’ død i 30 f.Kr. Med Neros død var det også slutt med familien til Augustus på keisertronen i Roma. Mellom juni 68 og desember 69 var Roma vitne til de påfølgende oppstigning og påfølgende fall av keiserne Galba, Otho, og Vitellius, inntil den endelige etterfølgelsen av Vespasian som keiser i juli 69, den første fra det flaviske dynasti.
Den sosiale, militære og politiske uro og kaos i perioden fikk omfattende konsekvenser i Romerriket, inkludert utbruddet av batavernes opprør. Året mellom juni 68 og desember 69 var en vanskelig og svært komplisert periode i Romerrikets historie som kan minne om de forhold som førte til slutten på perioden med den romerske republikken. Den begynte med protester mot Neros vanstyre, men var ellers helt uten fri for noen politiske prinsipper. Det svake senatet la seg automatisk flat for en enhver usurpator som søkte keiserlig makt. Det viste for det første at keisertronen ikke lenger var forbeholdt den gamle adelen i Roma, og for det andre at keisere kunne komme hvor som helst i Romerriket.


== De fire keiserne ==

		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
PrimærlitteraturTacitus: HistorierSekundærlitteraturGreenhalgh, Peter (1975): The Year of the Four Emperors, Littlehampton Book Services Ltd
Goldsworthy, Adrian (2007): Roman Warfare, W&N
Morgan, Gwyn (2006): 69 AD: The Year of Four Emperors, Oxford University Press
Ola Breivega

Ola Ireneus Breivega (født 22. februar 1940) er en norsk filolog og målmann. Breivega var leder i Noregs Mållag i perioden 1975–1977. Han har gjennom flere tiår engasjert seg i språkpolitikk og normeringsordskifte. 
Breivega driver språkkonsulentfirmaet Samråd som arrangerer kurs og opplæringstiltak i nynorsk språk.
Han debuterte skjønnlitterært i 2017, i en alder av 77 år. Da kom han med den historiske romanen Lutheri! magister Kristofers memoarar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ola Breivega hos Stortinget 
(no) Ola Breivega hos Norsk senter for forskningsdata 
«Då nynorsken kom til Transilvania» – intervju med Ola Breivega.
Korleis bør nynorsken sjå ut – og kvifor?
Den katolske liga (Frankrike)

Den franske katolske liga (fransk: La Ligue Catholique), tidvis referert av katolikker som «den hellige liga», ble dannet i 1576 av Henrik av Guise under de franske religionskrigene.Det katolske partiet ønsket en gang for alle å kue det protestantiske kjetteriet (kalvinister eller hugenotter) i katolske Frankrike under den protestantiske reformasjonen, foruten også å få erstattet Henrik III som konge av Frankrike. Henrik III argumenterte for at et sterkt og religiøst tolerant monarki ville forhindre Frankrike fra sammenbrudd. Blant de intolerante kreftene var pave Sixtus V, Filip II av Spania og jesuittene som alle støttet den katolske liga.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Baumgartner, Frederic J. (1976): Radical Reactionaries: The Political Thought of the French Catholic League, Genève: Droz
Leonardo, Dalia M. (April 2002): «'Cut off this rotten member': The Rhetoric of Heresy, Sin, and Disease in the Ideology of the French Catholic League» i: The Catholic Historical Review 88.2, s. 247-262.
Boltanski, Ariane; Bourquin, Laurent (2010): «La noblesse et la Ligue. Historiographie et pistes de recherche» i: Europa moderna. Revue d’histoire et d’iconologie, nr. 1, versjon online (PDF).


== Eksterne lenker ==
La sainte Ligue (1576-1598)
Bad Boy Records

Bad Boy Records (også kjent som Bad Boy Entertainment) er et amerikansk plateselskap grunnlagt av Sean «P. Diddy» Combs i 1993. Selskapet fungerer som et imprint under Epic Records, en oppdeling av Sony Music Entertainment. En av plateselskapets mest populære artister var The Notorious B.I.G..
Artister: P. Diddy, The Notorious B.I.G., Craig Mack 8Ball, MJG, 
Asim, B5, Big Gee, Boys In Tha hood, Los, Cassie,
Cheri Dennis, Christian Daniel, Jordan McCoy, Mario Winnans,
Nelson, Ness, Shannon og Yung Joc.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
G-funk

G-Funk, en forkortelse for gangsta funk, en musikksjangre som ble utviklet av Dr. Dre, NWA og andre hiphop-artister fra Los Angeles på 1990-tallet. Musikken tar utgangspunkt i 70-tallets funk, spesielt miljøet rundt George Clinton og hans band Parliament/Funcadelic. 
Dr. Dre og Snoop Dogg gjorde uttrykket kjent etter å ha gitt ut  The Chronic.
Enghumle

Enghumle (Bombus sylvarum) er en liten humleart som tilhører underslekten Thoracobombus. Navnet skoghumle skulle tilsi at arten påtreffes i skog. I Norge er det nok helst i åker og eng og i nærheten av dyrket mark man kan observere denne humlearten. Den er ofte å finne på planter i erteblomstfamilien.


== Kjennetegn ==
Brystet er på normalformen gulgråhåret med et svart bånd mellom vingefestene. Har et lyst gulaktig bånd forrest på bakkroppen. Resten av bakkroppen er sort med rustrød bakkroppssiss. I ytterkanten av artens utbredelsesområde er det svært ofte den melanistisk formen som dominerer. Da er gjerne hele humla bortsett fra den rustrøde bakkropsformen helt sort. Den sorte varianten kan lett forveksles med gresshumle, steinhumle og tyvhumle. Enghumle kan skilles fra disse tre på de lysegrå hårduskene ved hoftene på midtre beinpar, se bilde lenger ned.

Enghumla skiller seg fra de andre norske humlene på lyden når den flyr. Summinga til enghumla er mye høyere enn hos de andre norske artene, noe som er særlig lett å høre på arbeiderne. Med litt trening er det lett å plukke ut en skoghumle fra de andre humleartene på lyden.


== Størrelse ==

Målene kan variere, og særlig lengden er unøyaktig da bakkroppen kan trekkes sammen eller strekkes ut.
Dronninger: Lengde 16-18 mm, Vingespenn: 29-32 mm
Arbeidere:  Lengde 10-15 mm, Vingespenn: 21-27 mm
Hanner: Lengde 12-14 mm, Vingespenn: 23-26 mm


== Bolet ==
Bolet til enghumla ligger normalt på bakken i et musebol, men er også blitt funnet nede i museganger, og en sjelden gang i et meisereir i en fuglekasse. Skoghumla er en pocket-maker. Se Humler.


== Utbredelse ==
I Norge opptrer enghumle svært ofte i melanistisk form, det vil si i en svart variant. Den finnes fra Mjøsa og sydover langs Sørlandet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Løken, Astrid. 1985. Humler, tabeller til norske arter (nøkkel for å bestemme arter). Norsk entomologisk forening. (Norske Insekttabeller; 9). 39 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) enghumle i Encyclopedia of Life 
(en) enghumle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) enghumle hos Artsdatabanken 
(sv) enghumle hos Dyntaxa 
(en) enghumle hos Fauna Europaea 
(en) enghumle hos ITIS 
(en) enghumle hos NCBI 
(en) Kategori:Bombus sylvarum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bombus sylvarum – detaljert informasjon på Wikispecies
Europaøya

Europaøya (fransk: Île Europa) er en 28 km² tropisk øy i Mosambik-kanalen, og ligger omtrent 1/3 på veien mellom sørlige Madagaskar og sørlige Mosambik. Øya har 22,2 km lang kystlinje, men ingen havn. Flystripen på øya er 1 500 meter lang. Øya er uten fastboende, men har en liten fransk garnison og en værstasjon.
Europaøya er et naturreservat og har en av verdens største samlinger av suppeskilpadder (Chelonia mydas).
Øya fikk sitt navn etter det britiske skipet Europa som besøkte øya i 1774. Frankrike har hatt suverenitet over øya siden 1897, men Madagaskar har siden selvstendigheten også gjort krav på øya. Øya var frem til 3. januar 2005 administrert som en del av Réunion, men administreres nå som en del av Îles éparses i De franske sørterritorier.
Ruiner og gravsteiner viser tegn på flere forsøk på fast bosetting i perioden 1860–1920.
Den katolske liga

Det har eksistert flere allianser og organisasjoner kjent under navnet Den katolske liga:

Den katolske liga (Frankrike) – et katolsk parti under de franske hugenottkrigene.Den katolske liga (Italia) en katolsk liga ledet av paven under de italienske kriger.Den katolske liga (Tyskland) – Kjempet mot protestantene blant annet under trettiårskrigen
Sons of Norway

Sons of Norway (Sønner av Norge) er en interesseorganisasjon for norsk-amerikanere. Den ble grunnlagt av 18 nordmenn den 16. januar 1895 i Minneapolis, USA, som en hjelpeforening for norske innvandrere. Ved utgangen av 2012 har organisasjonen 390 lokale losjer (lodges) med 59 388 medlemmer hovedsakelig i USA, men også i Canada og Norge. Organisasjonen tilbyr sine medlemmer med familier et utvalg forsikringer og økonomiske støtteordninger.

		
		


== The Norwegian Society of Texas ==
I Texas hadde ikke Sons of Norway lisens til å etablere organisasjon. Etter en forespørsel fra norsk-amerikanere fra Dallas i 1974 ble det kjent at prosessen ville ta to år. Det norsk-amerikanske miljøet i Texas dannet dermed sin egen organisasjon i mars 1975 under navnet The Norwegian Society of Texas. 


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Sons of Norway – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Nettstedet til Sons of Norway
Fanny von Starhemberg

Franziska von Starhemberg (tysk Franziska Fürstin von Starhemberg, også kjent som Fanny Starhemberg; født 24. oktober 1875 i Wien, død 27. april 1943 i Bad Darkau - idag del av Karviná) var en østerriksk fyrstinne og politiker. Hun var mor til Heimwehrleder og visekansler Ernst Rüdiger Starhemberg.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hun ble født som grevinne Franziska von Larisch-Mönnich. Hun ble gift med fyrst Ernst Rüdiger von Starhemberg, av en av de eldste adelsslekter i Østerrike. Hun ble interessert i politikk og meldte seg inn i det Christlichsoziale Partei.


=== Politiker ===
Fra 1920 til 1931 var hun medlem av det østerrikske Overhuset (Bundesrat). Hun innehadde en rekke verv i Oberösterreich, og var leder for den katolske kvinneorganisasjonen og Røde Kors' kvinneorganisasjon.
I forbindelse med avskaffelsen av adelstitlene siterte Østerrikes president (1920–28) Michael Hainisch fyrstinnen. Presidenten kalte avskaffelsen av adelstitlene: 

ein kindisches Beginnen, schon deshalb, weil man gar nicht diejenigen traf, die man hatte treffen wollen. Ich sprach einmal mit der ebenso feinen wie klugen Fürstin Fanny Starhemberg über diesen Punkt. 'Uns', sagte sie, 'macht die Aufhebung des Adels nichts, wir bleiben mit oder ohne den Titel immer die Starhembergs'. (...en barnlig begynnelse, fordi det ikke rammer dem man ønsker. Jeg snakket engang med den like fine som intelligente fyrstinne Fanny Starhemberg om dette. Hun sa: 'Oss gjør avskaffelsen av adelen ingenting. Med eller uten tittelen er vi fremdeles Starhembergene.')Under austrofascismens fremvekst tidlig i 1930-årene kom hun på avstand fra både sitt politiske parti og fra sønnen Ernst Rüdiger Starhemberg. Kansler Engelbert Dollfuss skaffet henne en stilling ved Folkeforbundet i 1934. Etter det østrrikske Anschluss til Nazi-Tyskland i 1938 ble Franziska Starhemberg arrestert for en kort tid, og deretter trakk hun seg tilbake fra det offentlige liv. 
Hun døde i den tsjekkisk-slesiske kurbyen Bad Darkau (i dag Darkov, del av Karviná).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Erwin Rieger: Fürstin Fanny Starhemberg. Das Lebensbild einer österreichischen Frau.  Mit Geleitwort von Sigismund Waitz. Montsalvat-Verlag, Wien 1935.
Harry Slapnicka: «Starhemberg Franziska (Fanny) Fürstin von». I Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950 (ÖBL). Bind 13, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1957–2005, s. 103 f. (Direkte lenker: s. 103, s. 104)


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Fanny von Starhemberg i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
https://web.archive.org/web/20060104033355/http://www.onb.ac.at/ariadne/vfb/bio_starhemberg.htm
Starhemberg

Starhemberg er en adelsslekt som opprinnelig stammer fra Oberösterreich. Siden 1643 har slekten vært riksgrever og siden 1765 riksfyrster.


== Kjente medlemmer ==
Grev Ernst Rüdiger von Starhemberg, Wiens kommandant under den andre tyrkiske beleiringen og slaget om Wien  i 1683
Guido von Starhemberg, feltherre under den spanske arvefølgekrigen
Fyrst Ernst Rüdiger Starhemberg, hjemmevernfører og eksponent for austrofascismen
Fyrstinne Fanny von Starhemberg, politiker
Francisco de Toledo Herrera

Francisco de Toledo Herrera (født 4. oktober 1532 i Córdoba i Spania, død 14. september 1596 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og den første jesuitt som ble opphøyet til kardinalatet.
Han var av jødisk byrd og hadde syv søstre – tre av dem nonner – og en bror. Han trådte inn i jesuittordenen og fikk en grundig utdannelse i filosofi og teologi. Han var rektor ved en rekke seminarer, blant annet Collegio Germanico i Roma, ble tilknyttet Den romerske kurie og spilte en viktig rolle ved revisjonen av Vulgata. Han ble også gitt viktige kirkelige diplomatiske oppdrag.
Han ble kreert til kardinal 17. september 1593 av pave Klemens VIII. Senere ville han, men fikk ikke lov til å, fratre sin kardinalsverdighet for å kunne dø en enkel død som jesuittprest.Noen av hans samtidige betraktet ham som en av tidens lærdeste menn, ja, som et geni. Hans bøker behandlet for det meste teologiske, filosofiske og eksegetiske evner. Han betraktet seg som en disippel av den hellige Augustin og den hellige Thomas Aquinas.

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Lucio Sassi

Lucio Sassi  eller Sasso, Saxi (født 21. oktober 1521 i Nola i Italia, død 29. februar 1604 i Roma,) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han var tilknyttet Den romerske kurie, blant annet som pro-datarius fra 1593 til sin død.
I 1571 ble han bispedømmet Ripatransones første biskop, men ble snart tilknyttet kurien i Roma.
Han ble kreert til kardinal  den 17. september 1593 av pave Klemens VIII.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Vincent Eye Færavaag

Vincent Eye Færavaag (født 19. november 1941) er en pensjonert fisker bosatt på Stord. Færavaag var på 1980-tallet en ledende ideolog for mange av de fremste aktivistene i Norsk Målungdom. Målungdommene søkte råd og rettledning fra Færavaag ved flere anledninger. Færavaag spilte således en sentral rolle i den harde kampen som på denne tida pågikk mellom «de nasjonale» og «de sosiale» i målbevegelsen. Færavaag er i dag styremedlem i Stord Mållag og leder for Stord Høgnorsklag.
På 1970- og 1980-tallet var han aktiv i ml-bevegelsen, men sammen med åtte andre personer meldte Færavaag seg ut av AKP(m-l) i januar 1984. Begrunnelsen fra de ni var at «AKP er blitt for lite revolusjonært».
Nikolas V

Pave Nikolas V, opprinnelig Tommaso Parentucelli (født 15. november 1397 i Sarzana i Liguria i Italia, død 24. mars 1455 i Roma) var pave fra 1447 til sin død.


== Liv og virke ==
Tommaso Parentucelli var før sitt pavevalg visekansellist fra 1443, erkebiskop av Bologna fra 1444 og kardinal fra 1446, med Santa Susanna som tittelkirke. Etter et konklave i Roma på bare to dager og 18 deltakende kardinaler ble han valgt til pave den 6. mars 1447, og kronet 19. mars.
Hans første store fremgang var da det store skisma ble endelig overvunnet da den (mot)pave som Baselkonsilet hadde innsatt, Felix, trakk seg i 1449. Så fulgte det meget vellykkede Hellige År 1450, og keiserkroningen av Fredrik III i 1452. Alt dette bidro til å styrke pavedømmets prestisje etter mange tiårs nærmest ynkelige omdømme.Samtidig representerer Nikolas V slutten på den såkalte konsiliarismen. Pavens autokratiske selvforståelse og regjeringsstil utløste motstand i Kirkestaten, og i 1453 brøt det ut et opprør i Roma som snart slo feil. Samme år erobret de osmanske tyrkerne Konstantinopel, noe som gjorde det klart for paven at kirkens oppfordring om en europeisk enhet for å forsvare den kristne europeiske kultur mot muslimene hadde slått feil.Som byggherre, kunstmesen og fremmer av den humanistiske bevegelse utrettet pave Nikolas store ting. Han går for å være den første virkelig humanistisk dannede pave og grunnla Vatikanbiblioteket.
Humanisten Giannozzo Manetti gjengir i sin pavebiografi fra 1455 den talen Nikolas V holdt for kardinalene fra sitt dødsleie. Der fremlegger paven sine beveggrunner for sin energiske innsats for vitenskap og kunst. Den romerske kirkes autoritet og vesen kan kun forstås rett hvis man benytter disse vitenskaper som redskap for å studere dens opprinnelse og vekst. For de udannede massers tro var det dessuten nødvendig å frembringe ytre tegn for kirkens storhet, ved kunst og praktutfoldelse.
Hans «åndelige testamente» var dermed en oppfordring til det ettertiden kjenner som humanismen.Manetti skildrer i sin Nikolas-biografi pavens omfattende program for Romas fornyelse, et program som han bare fikk begynt på: Restaurering av alle 40 stasjonskirker, gjennomgripende ombygginger av Vatikanet og utvidelser av dets festningsverker. Han begynte også på en utvidelse av Peterskirken. Nikolas V tenkte ikke bare på kirker og palasser, men forbedret også gater, broer, vannledninger, brønner og befestningsverker. Blant malerne begunstiget han flere med oppdrag, ikke minst Fra Angelico.


== Nikolas V og Norge ==
Nikolas V var involvert i striden om valg av erkebiskop av Nidaros etter Aslak Bolts død. Både han, domkapitlet og kong Christian I av Danmark og Norge hadde hver sin kandidat til embete. Pavens kandidat var Henrik Kalteisen, domkapitlets kandidat var Olav Trondsson, og kongens kandidat var biskop Marcellus av Skálholt. Pavens mann vant valget, og Kalteisen ble valgt til erkebiskop av Nidaros, 28. februar 1452. Han var en upopulær erkebiskop, og frasa seg embete i 1458.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Dyrekretsen

Dyrekretsen, stjernetegnene eller zodiaken er et begrep innen astrologi og refererer til et imaginært (tenkt) belte rundt jorden som heller 23,5 grader i forhold til ekvator. Dyrekretsen kalles også for ekliptikken. Den kan også ses på som en gradskive som solen følger gjennom årets gang. For oversiktlighetens skyld ble den delt inn i tolv 30-graders deler, som hver fikk navn etter stjernebilder. Astrologer sier at solen står i «Væren», mens astronomene kaller det samme for null grader.


== Innen medisin ==
Dyrekretsen var også viktig i medisinen i eldre tider da en trodde at de forskjellige stjernetegnene hadde innflytelse på forskjellige kroppsdeler.


== Innen astrologien ==

I astrologien er hvert enkelt stjernetegn blitt tilknyttet bestemte kjennetegn og egenskaper.
I grupper på tre er stjernetegnene tilknyttet de fire elementene, som er ild (Væren, Løven og Skytten), jord (Tyren, Jomfruen og Steinbukken), luft (Tvillingene, Vekten og Vannmannen) og vann (Krepsen, Skorpionen og Fiskene).


== Inndeling ==
De tolv delene eller «stjernetegnene» dyrekretsen er delt inn i er:

Væren (Aries) 21. mars – 20. april
Tyren (Taurus) 21. april – 20. mai
Tvillingene (Gemini) 21. mai – 21. juni
Krepsen (Cancer) 22. juni – 23. juli
Løven (Leo) 24. juli – 23. august
Jomfruen (Virgo) 24. august – 23. september
Vekten (Libra) 24. september – 22. oktober
Skorpionen (Scorpio) 23. oktober – 22. november
Skytten (Sagittarius) 23. november – 21. desember
Steinbukken (Capricorn) 22. desember – 19. januar
Vannmannen (Aquarius) 20. januar – 19. februar
Fiskene (Pisces) 20. februar – 20. mars


== Slangebæreren ==
Enkelte mener at stjernebildet Slangebæreren bør innlemmes i astrologien som det 13. stjernetegnet. Dette er ikke blitt allment vedtatt blant astrologer.


== Se også ==
Horoskop


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zodiac – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Zodiac – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Deus Caritas Est

Deus Caritas Est (latin: «Gud er kjærlighet») ar pave Benedikt XVIs første encyklika. Dokumentet ble signert i desember 2005 og  promulgert den 25. januar 2006. Det er inspirert av Johannes' første brev og er et 71 siders dokument som omhandler konseptene eros (seksuell kjærlighet), agape (åndelig/uselvisk kjærlighet) og logos (ordet) og deres forhold til Jesu Kristi lære. Paven skrev dokumentet sommeren 2005. Deler av det skal være hentet fra uferdige dokumenter som Johannes Paul II etterlot seg. 
Originalen er skrevet på tysk og er oversatt til syv språk, deriblant latin. Problemer med oversettelsen til latin eller uenighet om de presise formuleringene er rapportert å være årsaken til at publisering ble utsatt en måned. 


== Eksterne lenker ==
Deus Caritas Est, fullstendig tekst på engelsk
Norsk sammendrag av Deus Caritas Est


== Omtale ==
Pope on love? Not the topic of alleged hardliner – Newsweek
Pope gives views on modern love – BBC
Love according to Pope Benedict XVI – Monsters and Critics
Pope's first encyclical is disquisition on love and sex – The Times Online
Markhumle

Markhumle Bombus pratorum er en vanlig humleart over det meste av landet. Den er liten og har kort tunge.


== Kjennetegn ==
Markhumla sort med  gulbrun på ryggsiden av brystet og gjerne på de første leddene på bakkroppen. Hannene har gul pels på hodet, oppå hodet og foran i ansiktet, noe hunnene ikke har. Både hunner og hanner kan variere mye i utseende, og da i sær hannene som finnes i svært mange fargevarianter.


== Størrelse ==
Målene kan variere, og særlig lengden er unøyaktig da bakkroppen kan trekkes sammen eller strekkes ut.
Dronninger: Lengde 15–17 mm, Vingespenn: 28–32 mm
Arbeidere:  Lengde 9–14 mm, Vingespenn: 18–26 mm
Hanner: Lengde 11–13 mm, Vingespenn: 23–26 mm


== Bolet ==
Markhumla kan bygge sine bol på veldig mange steder. Det ligger ofte i moselaget i et gammelt musebol like under overflaten. Men det kan også plasseres i en fuglekasse, i en husvegg og mange andre egnede steder. Bolene er små og har kort syklus. Derfor forekommer det en sjelden gang at de har to generasjoner med bol løpet av en sommer da noen få av årets dronninger kan etablere et nytt bol i stedet for å gå i dvale og starte overvintringa.


== Utbredelse ==
Vi finner markhumla over hele Norge.


== Litteratur ==
Løken, Astrid. 1985. Humler, tabeller til norske arter (nøkkel for å bestemme arter). Norsk entomologisk forening. (Norske Insekttabeller; 9). 39 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) markhumle i Encyclopedia of Life 
(en) markhumle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) markhumle hos Artsdatabanken 
(sv) markhumle hos Dyntaxa 
(en) markhumle hos Fauna Europaea 
(en) markhumle hos ITIS 
(en) markhumle hos NCBI 
(en) Kategori:Bombus pratorum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Bombus pratorum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bombus pratorum – detaljert informasjon på Wikispecies