jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
SkyOS

SkyOS er et operativsystem for PC-er.  Tidligere var det åpen kildekode, men er nå lukket.  Det har eksistert siden 1996, men er nå inne en fullstendig omskrivning av kildekoden.
30. jan 2009 ble prosjektet satt på hold. Det er foreløpig usikkert hvorvidt prosjektet vil fortsette og i såfall i hvilken form.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata (engelsk)
Jeremy Piven

Jeremy Samuel Piven (født 26. juli 1965 på Manhattan i New York City) er en amerikansk skuespiller.


== Tidlig liv ==
Jeremys far het Byrne Piven, og hans mor Joyce Hiller. Han vokste opp i Evanston i Illinois, og gikk på Drake University i Des Moines i Iowa. Han har arbeidet for Piven Theatre Workshop, en teatergruppe grunnlagt av foreldrene hans. Piven har opptrådt i en mengde filmer sammen med sin gode venn John Cusack.


== Karriere ==
I dag er Piven mest kjent for rollen som Hollywood-agenten «Ari Gold» i TV-serien Entourage på HBO i USA, en rolle han har vunnet en Emmy-pris for i 2007 (Outstanding supporting actor in a comedy series, på norsk Beste birolle i en komiserie), og tidligere også mottatt to Emmy-nominasjoner for (i 2005 og 2006). Piven var også hovedrolleinnehaver og produsent for den kortlivede drama-/komiserien Cupid på ABC, samt at han var birolleinnehaver i situasjonskomedien Ellen i seriens siste tre sesonger.


== Filmografi ==


== TV-serier ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jeremy Piven på Internet Movie Database 
(sv) Jeremy Piven i Svensk Filmdatabas 
(da) Jeremy Piven på Filmdatabasen 
(da) Jeremy Piven på Scope 
(fr) Jeremy Piven på Allociné 
(en) Jeremy Piven på AllMovie 
(en) Jeremy Piven hos Turner Classic Movies 
(en) Jeremy Piven hos Rotten Tomatoes 
(en) Jeremy Piven hos The Movie Database 
(en) Jeremy Piven hos Internet Broadway Database 
Jeremy Piven på MySpace
Øysteins plass (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Øysteins plass.Øysteins plass (1-6) er en plass på Lille Tøyen i bydel Grünerløkka i Oslo. 
Plassen er 3,5 dekar stor og ligger i østenden av strøket Lille Tøyen hageby. Plassen domineres av en treomkransa ballplass. På vestsida går en vei, og langs denne ligger to typiske hagebyblokker i to etasjer. Oppgangene her har løpende nummer fra 1 til 6. Det er tilsvarende blokker på østsida av plassen, men disse har adresse til Haralds vei.
Plassen er oppkalt etter kong Øystein Magnusson (1089–1123). I den opprinnelige hagebyplanen gikk den under navnet Nordre plass. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Øysteins plass». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 642. ISBN 978-82-573-1760-7. 
Arild Svensgam (1999). «Øysteins plass». De er døde - men lever fortsatt i Oslo! Gateskiltene i Oslo oppkalt etter avdøde personer (2. utg.). Oslo: Galehuset forlag. s. 224. ISBN 82-992894-2-4.  [Versjon på Bokhylla.no, tilgjengelig for norske IP-adresser]


== Eksterne lenker ==
(en) Øysteins plass, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Ø)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Østgaards gate (Oslo)

Østgaards gate (1-23, 2-44) ligger på Torshov i Oslo, mellom Ole Bulls gate og Fagerheimgata.  
Østgaards gates vestre del, fra Sandakerveien til Anna Sethnes gate, skiftet i 1999 navn til Oskar Braatens gate.  Samtidig skiftet Ole Bulls gate 13 A-D navn til Østgaards gate 2-8.
Gata ble i 1874 oppkalt etter fogden og forfatteren Nicolai Ramm Østgaard (1812–1873), som eide løkken Rosenlund ved Sandakerveien. 


== Kilder ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Østgaards gate». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 638. ISBN 978-82-573-1760-7. 
Arild Svensgam (1999). «Østgaards gate». De er døde - men lever fortsatt i Oslo! Gateskiltene i Oslo oppkalt etter avdøde personer (2. utg.). Oslo: Galehuset forlag. s. 226. ISBN 82-992894-2-4.  [Versjon på Bokhylla.no, tilgjengelig for norske IP-adresser]


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Ø)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Symbian

Symbian er et operativsystem, opprinnelig utviklet for mobile enheter som PDAer og mobiltelefoner.  Det leveres med nødvendige utviklingsverktøy av selskapet Symbian Ltd. Det er en etterfølger til Psions EPOC og kjører bare på ARM-prosessorer.
Verdens første mobiltelefon med Symbian OS, Ericsson R380, ble introdusert i 1999 og kom i salg året etter. I 2001 ble verdens første Symbian mobiltelefon med 2,5G vist, og kommunikatoren Nokia 9210i med Series 80 kom for salg. Sony Ericsson ble medeier i Symbian Limited i 2002.
Det er fire forskjellige grensesnitt av Symbian: Series 60, Series 80, Series 90 og UIQ.
Series 60 (S60) er et grensesnitt for candybar telefoner, de vanlige mobiltelefonene, mens S90 og UIQ er for mobiltelefoner med berøringsskjerm. S80 er for kommunikatorer.
UIQ Technology ble kjøpt opp av Sony Ericsson høsten 2006.
Symbian het opprinnelig EPOC, men byttet etter hvert navn.


== Se også ==
Symbian Foundation


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Symbian OS powered – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
UIQs offisielle hjemmeside (engelsk).
Aagots vei (Oslo)

Aagots vei (1A-19, 2A-20B) ligger på Oppsal i bydel Østensjø i Oslo. Veien går i en bue fra Oppsalveien til Oppsalveien uten gjennomkjøringsmulighet. Veien er oppkalt etter Aagot Tveter (1883 – 1972), som var datter av tidligere ordfører i Aker, Haakon Tveter. Fra 1936 var hun en av eierne av Østensjø gård. Bystyret vedtok navnet 25. september 1975.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Svensgam, Arild: De er døde – men lever fortsatt i Oslo. Galehuset forlag, 1999.


== Eksterne lenker ==
Østensjø gårds historie
Geoje

Geoje (Geoje-si) er en by i provinsen Sør-Gyeongsang i Sør-Korea.
Geoje ligger på øya med samme navn (Geoje-do). Nærmeste storby er Busan, som kan nås med hurtigbåt. Øya har to store skipsverft, Samsung Heavy Industries og Daewoo Shipbuilding & Marine Engineering (DSME) som begge leverer ca. 70 skip per år. I tillegg bygges det hvert år flere borerigger og spesialfartøyer på begge verftene.
Det er to større byer på Geoje – Okpo og Gohyeon. I nærheten av Gohyeon lå en av de aller største krigsfangeleirene under Koreakrigen og på det meste var det over 150 000 fanger her, for det meste nordkoreanere og kinesere. Det er bygget opp et museum på stedet. Det er også andre interessante steder å besøke på Geoje og øya er et populær feriemål for koreanere. Det er flott natur med mye fjell og godt merkede stier og en del fine strender som er lite besøkt utenom i høysesongen i jul og august.
Geoje har mange expat'er og det finnes en egen klubb, på grunn av øyas to store verft. De fleste bor i Okpo, der det også finnes en internasjonal skole. Der er det også butikker som tilbyr «vestlige» matvarer, noe som kan være mangelvare andre steder i Korea.
Busan-Geojeforbindelsen åpnet i desember 2010 og knytter øya tettere sammen med storbyen Busan.


== Administrativ inndeling ==
Byen er inndelt i ni myeon (bydel) og ti dong (nabolag), som inndelt i 80 ri (landsby).


== Søster -og vennskapsbyer ==
 Longjing, Kina


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Geoje – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Geoje – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Geoje-si: Offisielt nettsted
(en) Geojes expat-klubb
(en) Oedo
58 (tall)

58 (femtiåtte, også skrevet åtteogfemti på riksmål) er det naturlige tallet som kommer etter 57  og kommer før 59.
58 er et partall.
58 er atomnummeret til cerium.
58 er LVIII i romertall.
Howard Aiken

Howard Hathaway Aiken (født 9. mars 1900 i Hoboken i New Jersey, død 14. mars 1973 i St. Louis, Missouri) var en pioner innenfor informatikk.  Han var hoveddrivkraften bak IBM sin datamaskin Harvard Mark I.
I 1970 mottok Aiken IEEE sin Edison-medalje for hans bidrag til å utvikle digitale datamaskiner.


== Referanser ==
Konrad Zuse

Konrad Zuse (født 22. juni 1910 i Wilmersdorf, død 18. desember 1995 i Hünfeld ved Fulda) var en tysk pioneer innenfor informatikk.  Hans største bragd var konstruksjonen av den første funksjonelle datamaskin med programmer lagret på tape, kalt Z3, i 1941.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Konrad Zuse – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Konrad Zuse – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Konrad Zuse på Internet Movie Database
Youngs gate (Oslo)

Youngs gate (1-11, 2-6) ble i 1852 oppkalt etter kjøpmann og grosserer Jørgen Young, eier av Youngsløkken, som gaten passerer i enden av. Den bratte parsellen langs Youngstorget fra Torggaten til Møllergaten kalles Youngsbakken.
I hjørnegården nederst i Youngs gate med adresse Storgaten 27, drev Carl August Guldberg og Adam Dzwonkowski, utgiverne av blant annet Skilling-Magazin, sin forlagsbokhandel fra 1835 og videre. Her bodde også Peter Christen Asbjørnsen på hybel i en kort periode i 1837, mens han også fungerte som dårlig betalt medarbeider i bladet (Johnsen 2016:31).


== Trivia ==
Jørgen Young kjøpte denne løkkeeiendommen av justisråd Paul Thrane i 1818.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Johnsen, Jorunn Vandvik 2016: «Peter Christen Asbjørnsen en ekte christianiagutt» (s. 7-58) Erik Henning Edvardsen og Jorunn Vandvik Johnsen: Det var en gang - Asbjørnsen i Christiania. Juletræet. Asbjørnsenselskapets årsskrift nr. 9. Oslo: Asbjørnsenselskapet.
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Youngs gate». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 632. ISBN 978-82-573-1760-7.
Big Horn Steak House

Big Horn Steak House er et norskutviklet restaurantkonsept med biffrestauranter basert på franchise. Konseptet eies av selskapet Big Horn Steak House Norge AS som er femti prosent eid av Norgesgruppen Servicehandel AS. De resterende femti prosent er fordelt mellom Tor Eng, Bashir Eiendom AS og Thassel AS.Konseptet er inspirert av amerikanske biffhus (Steak House) og er lagt nær opp til deres stil med vekt på å være enkelt, rasjonelt og folkelig. Alle rettene serveres med saus og  valgfrie poteter. Kjeden har tjuefem restauranter, tjueen i Sør-Norge, to i Nord-Norge, én på Gran Canaria.


== Etableringer ==
1985: Første restaurant åpnet i Møllergata (Oslo).
1989: Restaurant etablert på Aker Brygge (Oslo). (Står for ca. 1/3 av kjedens totale omsetning.)
1995: Etablering på Majorstuen (Oslo), på Jessheim og i Trondheim.
1997: Drammen. Big Horn Steak House Norge AS, som eier konseptet ble etablert som eget selskap i november.
2000: Pilotrestaurant for et nytt konsept åpnet i Kristiansand.
2001: Åtte eksisterende restauranter lagt ned. Nye restauranter basert på nytt konsept åpnet i Sandnes og Bergen.
2002: Etablering i Mo i Rana.
2003: Åpning i Tønsberg og Haugesund.
2004: Nye restauranter i Stavanger, Puerto Rico (Gran Canaria) og Asker.
2005: Arendal, Lillestrøm og på Kongsberg.
2006: Gjøvik, Grimstad, Tromsø og Stord.
2007: Ålesund, Skien. Restaurant i Bodø åpnet i midten av februar 2007.
2009: Halden, ny restaurant åpnet på brygga i mars.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Restaurantkjedens nettsted
«Populært kjøttmarked», Besøksrapport hos Dagbladet 14.mai 2005
Snipp-Møllers vei (Oslo)

Snipp-Møllers vei (1-23) ligger på Oppsal i Oslo. Veien går fra Eftasåsen til Tyristubbveien.
Veien ble i 1968 oppkalt etter byoriginalen Albert Møller (1864–1922) som bodde i området. 
Snipp-Møller var kjent for å gå med en usedvanlig høy snipp. Han var utdannet xylograf, men forsøkte seg også som sykkelkunstner på Sirkus Norbech, og som musiker og kunstmaler. Albert Møller hørte til de mer velkledte originaler og hadde en stor, velpleid knebelsbart. 
Snippen han gikk med var et resultat av et veddemål han inngikk i Paris i ungdomsårene. Han skulle gå med en like høy snipp som en kjent Paris-original gikk med, om han vant en tegnekonkurranse. Han hadde ikke noen tro på seier, men utfallet av denne konkurransen sier seg selv. Han holdt sitt ord og gikk med denne kragen resten av sitt liv. 
Han figurerte ofte i vittighetsbladene, og i hovedstadens revyer var navnet hans stadig å finne i viser som hadde lokalt tilsnitt. En gang opptrådte han også selv, i en revy på Centralteatret. Hans oppgave var å gå over scenen et par ganger og hilse til publikum med sin lysegrå bowlerhatt. 
Snipp-Møller hadde forøvrig også et engasjement som dirigent «sammen med sine snipper», på en restaurant i Akersgaten 8, samme sted som Metropol en gang lå. Her spilte han tvilsom fløyte, men publikum likte ham og musikken hans, så restauranten hadde godt besøk. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Snipp-Møllers vei». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 521. ISBN 978-82-573-1760-7. 
Arild Svensgam (1999). «Snipp Møllers vei». De er døde - men lever fortsatt i Oslo! Gateskiltene i Oslo oppkalt etter avdøde personer (2. utg.). Oslo: Galehuset forlag. s. 194. ISBN 82-992894-2-4.  [Versjon på Bokhylla.no, tilgjengelig for norske IP-adresser]
Sverre Enevolds plass (Oslo)

Sverre Enevolds plass på Grefsenplatået rett under Grefsenåsen i bydel Nordre Aker har sitt navn etter mekaniker og motstandsmann Sverre Enevold (1894–1945). Enevold, som bodde i Kjelsåsveien, ble arrestert av tyskerne 13. februar 1945 og slått ihjel under forhør samme natt. Bystyret vedtok at plassen skulle oppkalles etter ham  2. februar 1951. 
Parken og plassen er flittig benyttet av barn som leker, og ungdom og voksne som driver med diverse ballspill. Vedlikeholdet av plassen og parken er lavt prioritert og delvis overlatt til nabolaget. Den store åpne plassen er omkranset av Jupiterveien. 


== Kilder ==
Svensgam, Arild: De er døde - men lever fortsatt i Oslo. Galehuset forlag, 1999.
Matres lectionis

Matres lectionis (entall: mater lectionis) er et latinsk uttrykk som betyr lesningens mødre, og er navnet på en gammel metode for å indikere vokaler i hebraisk skriftspråk. Opprinnelig fantes det ikke vokaltegn i hebraisk skriftspråk, og da brukte man enkelte konsonanter til å indikere vokallyder, og disse ble kalt matres lectionis.

(«ō» uttales som norsk «å», «w» uttales som engelsk «w»)

Konsonantene alef, he, waw og jod kan brukes for å indikere en vokallyd. Alef ble ikke systematisk brukt som en mater lectionis på hebraisk (slik som den ble på arameisk og arabisk), men den er av og til brukt for å indikere en vokal. He kan brukes til å indikere en vokal når den står i slutten av et ord.
Når et ord benytter seg av en eller flere matres lectionis bruker man benevnelsen plene (som på latin betyr «komplett») om ordet. Når ordet ikke benytter seg av matres lectionis så er det «mangelfullt», på engelsk defective. F.eks. det bibelske navnet David skrives som oftest «DWD» på hebraisk. Men det samme navnet kan også skrives «DWJD», der «J» indikerer vokallyden «i». Den sistnevnte skrivemåten er dermed plene.
Etter hvert forstod man at matres lectionis ikke var tilstrekkelig. Masoretene oppfant derfor vokalpunktene (niqqud), en type punktsetting som indikerer vokaler, og som tilføyes over, under og midt i konsonantteksten.
Nattmennesket

Nattmennesket er en kriminalroman av André Bjerke, utgitt i 1941 under psevdonymet Bernhard Borge. Romanen er hans første under dette psevdonymet, og den første av tre romaner der «detektiv-psykologen» Kai Bugge er med. Romanen er skrevet i en periode da psykoanalysen var et populært fenomen i Oslos borgerskap. Modell for Kai Bugge var psykiateren Trygve Braatøy, men André Bjerke skal ikke ha kjent Braatøy personlig. Kai Bugges beskrivelse av "nattmennesket" høres som en variant av dissosiativ identitetsforstyrrelse, basert på hans tolkning av drømmetydning og fortrengninger som røpes ved kryssordløsningen.Nattmennesket har mye i seg av Dr. Jekyll og Mr. Hyde med en natt- og en dagside i samme person. Det hevdes at André Bjerke med Nattmennesket var den første som fullt ut lot psykoanalyse står for oppklaringen av et kriminalmysterium. Romanen er oversatt til en rekke språk, til og med japansk.


== Handling ==
En sommer før krigen oppholder en gruppe unge mennesker seg i villaen «Sjøsus». De er blitt invitert av eieren Helge Gårholm til å tilbringe sin sommerferie der. De inviterte er forfatteren Bernhard Borge (Gårholms fetter), den forsofne journalisten Arnold Kvam, legen Arne Lundmo, fekteren Storm-Jensen, skuespillerinnen Sonja Lundmo, medisinstudenten Eva Lundmo, skuespillerinnen Saisa Sjøstrøm, prestedatteren Vesla Kramer og maleren Kåre Gårholm (Helges bror). Oppholdet går fint helt til en dag det blir en amper stemning mellom flere av gjestene. Og det ender med et mord, som Kai Bugge oppklarer.
I likhet med alle Bjerkes kriminalromaner kombinerer også denne en kriminalgåte-lek med ironi over samtidsfenomener og fascinasjon over irrasjonelle krefter i menneskesinnet. Personene i romanen drøfter psykoanalysens relevans, og forfatteren lar flere stemmer komme til orde, samtidig som psykoanalysen brukes som en logisk kodenøkkel for å oppklare forbrytelsen. 


== Referanser ==
Døde menn går i land

Døde menn går i land er en roman fra 1947 av Bernhard Borge, som er pseudonym for forfatteren André Bjerke (i dette tilfellet i samarbeid med Bjørn Carling). Romanen er Bjerkes tredje kriminalroman.


== Handling ==
Den rike Arne Krag-Andersen har kjøpt seg et hus på Heilandet på det idylliske Sørlandet. Huset viser seg å være Kapergården, som en gang var eid av kaperkapteinen Jonas Korp. Korp har nedlagt veto mot at senere eiere skal ommøblere huset. Gjør de det, vil han hjemsøke huset med sitt mannskap, deriblant satanistpresten Jørgen Uhl, og la eierne smake på hans vrede. Arne hører ikke på advarslene, verken fra sine venner eller lokalbefolkningen, og avfeier forbannelsen som gammel overtro. Han er fast bestemt på å omgjøre Kapergården til et sommerhotell. Det får ekstreme følger, noe som Paul Rickert kan bekrefte.


== Tolkning ==
I likhet med de tre andre romanene av Bernhard Borge, «Nattmennesket», «De dødes tjern» og «Skjult mønster», bruker Bjerke i Døde menn går i land hovedpersoner som anvender psykoanalysen for å løse gåter. Men i motsetning til de andre romanene er dette elementet tonet ned. Det er ikke bare fordi Kai Bugge mangler i denne romanen og er erstattet med ekteparet Ebba og Tancred Cappelen-Jensen, men også fordi den overnaturlige faktor i langt større grad er med enn i de foregående romanene. I «Nattmennesket» er løsningen på bokens gåte tvers igjennom vitenskapelig og naturlig, i «De dødes tjern» ser vi forsøk på en overnaturlig forklaring, men det er den psykologiske, vitenskapelige forklaring som vinner. I Døde menn går i land virker det imidlertid som de to forklaringsmodellene er sidestilt; den psykologiske og vitenskapelige forklaringen gis ikke noe fortrinn fremfor den overnaturlige forklaringen. Det blir opp til leseren å velge hva han vil tro egentlig skjedde; kanskje spøkelser finnes allikevel?


== Romanen i ettertid ==
NRK Radioteatret produserte Døde menn går i land i 1988. Regi: Nils Nordberg. Skuespillere: Terje Strømdahl, Unn Vibeke Hol, Finn Schau, Marianne Krogh, Nils Vogt og Ståle Bjørnhaug m.fl.
Knut Nærums to romaner Døde menn går på ski (2002) og De dødes båt (2008) er  Bernhard Borge-inspirerte krimparodier, som henter elementer fra Døde menn går i land og andre Borge-bøker.
Skjult mønster

Skjult mønster er en roman av Bernhard Borge, som er pseudonym for forfatteren André Bjerke. Romanen er hans fjerde og siste om psykoanalysen, og den tredje av tre romaner der detektiv-psykologen Kai Bugge er med. I Skjult mønster har Kai Bugge mer en birolle enn i de to tidligere romanene. Forfatteren Tor Edvin Dahl har hevdet at Skjult mønster er verdens beste kriminalroman, og som psykoanalytisk thriller var Bjerke selv mest fornøyd med den.


== Handling ==
På vei til en fjelltur bestemmer Irene Cramer seg for å hoppe av toget mot fjellet, for å ta toget tilbake til Oslo. Ombord etterlater hun sin bagasje og sitt reisefølge, direktør Bjarne Berg-Meier, i uvisshet over hennes handling. Ombord på Oslo-toget møter hun psykologistudenten og vennen Jørgen Skei, en elev av den kjente psykologen Kai Bugge, som hun hadde sett fra motgående tog. Hun forteller den unge psykologistudenten om sine problemer med sin mor, og drømmer som gjør henne gal, og at hun trenger et sted å bo for å få fred med seg selv. Skei tilbyr henne å bo hos ham og hans venner; litteraturviter Kasper Klem, journalisten Egil Strømme og juristen Carl Martin Lyng, i deres hytte i Østmarka, kalt «Tilflukten», mot at hun blir husholder i hytta. Hun takker ja til tilbudet, og også til å bli analysert av Jørgen Skei for å komme ut av sine problemer. Men etter hvert blir dette mer enn den unge studenten kan håndtere. Derfor må læremesteren Kai Bugge rette opp skadene hans student har forårsaket.


== Tolkning ==
I likhet med de tre første romanene av Bernhard Borge, «Nattmennesket», «De dødes tjern» og «Døde menn går i land», kan Skjult mønster sees som et forsvar for psykoanalysen, der man med denne metoden blant annet kan løse kriminalsaker, og hjelpe mennesker med psykologiske problemer ved å studere deres atferdsmønster.
Påskelabyrinten

Påskelabyrinten er en norsk radiosendt spørrekonkurranse som har gått på NRK Radio siden 1987. Programmet er en geografisk spørrelek der innringerne skal gjette på forskjellige steder basert på den informasjonen som programleder gir. Programmet blir sendt på P1 i påsken og har blitt ledet av Viggo Valle siden oppstarten. Siden 2009 har det også vært en versjon av Påskelabyrinten på nettsidene til NRK.
Påskelabyrinten er et av NRKs mest populære programmer i radio, med rundt en million lyttere hvert år. Siden oppstarten har programmet stilt mer enn 2000 quizspørsmål.
I 2010 hadde programmet nesten 900 000 daglige lyttere og en markedsandel på 72 %. Tallene for 2017 var 763 000 og en markedsandel på 70 %.Påsken 2021 ble programmet for første gang sendt på tv i tillegg til at det gikk på P1 og P1+.
Kjenningsmelodien er «L-Dopa» med Maynard Ferguson. «Kari-Pers polska» med Sven Nyhus' orkester er et annet fast, musikalsk innslag.


== Opplegg ==
Selve programmet er en geografispørrekonkurranse, hvor deltagerne skal finne fram til nye reisemål ved hjelp av informasjonen som er gitt. Når man ikke klarer flere spørsmål, kommer neste deltaker inn. I de første årene ble de deltakerne som hver dag (mandag – fredag) klarte flest spørsmål, med i finalen på påskeaften. 
Senere er dette blitt endret til at de tre beste totalt gjennom de fem innledende sendingene etter hvert som konkurransen skrider frem i den stille uke, til slutt vil stå igjen som finalister som i en avgjørende finale påskeaften. Også her gjelder samme regler; hvis man ikke kan svare, går turen til neste deltaker, men her kan man komme inn igjen hvis de andre også bommer. Hvis alt går etter planen vil man nå målet og premien litt før klokka 11 påskeaften.
Telefonnummeret deltakerne skal ringe inn til er 815 21 031.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Påskelabyrinten i nettradioen
Nettutgave av påskelabyrinten
Erling Jevne

Erling Jevne (født 24. mars 1966 i Øyer) er en norsk tidligere langrennsløper. Han konkurrerte fra 1987 til 2005. Han var ekspert i klassisk teknikk, og hadde i mange år sikker plass på Norges stafettlag i verdenscup og internasjonale mesterskap. Han representerte Øyer-Tretten IF.


== Meritter ==
VM 1995: Gull på stafetten
VM 1997: Gull på stafetten, sølv på 50 km
OL 1998: Gull på stafetten, sølv på 30 km.
VM 1999: Sølv på stafettenBegge de to individuelle sølvmedaljene vant han etter å kun ha blitt slått av finske Mika Myllylä som senere ble tatt i doping.Jevne vant også Birkebeinerrennet syv år på rad fra 1995 til 2001.


== Verdenscupseire ==


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erling Jevne på Internet Movie Database 
(en) Erling Jevne – Olympedia 
(en) Erling Jevne – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Erling Jevne – FIS (langrenn) 
(en) «Nagano 1998 - Athlete profile: Erling Jevne». CNN/SI. A Time Warner Company. 3. februar 1998. Arkivert fra originalen 17. august 2012. Besøkt 15. oktober 2014.