jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kim Collins

Kim Collins (født 5. april 1976) er en sprinter fra St. Kitts og Nevis. I 2003 ble han verdensmester på 100 meter.
Collins' debut i et stort mesterskap kom under VM 1997, da han ble slått ut i første kvalifiseringsrunde på 100 meter. Han forbedret seg raskt, og under OL 2000 i Sydney ble han den første fra sitt land som kvalifiserte seg til en olympisk finale. Han endte på 7.-plass på 100 meter. Året etter vant Collins St. Kitts og Nevis' første VM-medalje, da han fikk delt tredjeplass på 200 meter.
I Samveldelekene 2002 vant Collins sin første tittel. Etter 100 meter-finalen, som Collins vant etter at to andre favoritter hadde trukket seg med skader, avla han positiv dopingprøve. Det viste seg imidlertid at det forbudte stoffet var en del av astmamedisinen Collins hadde tatt i flere år, men som han hadde glemt å oppgi. Det ble senere besluttet at Collins fikk beholde tittelen, og slapp unna med en advarsel.
100 meter-finalen under verdensmesterskapet 2003 ble den største triumfen i Collins' karriere. Etter at olympisk mester og verdensmester Maurice Greene ble slått ut i semifinalen, var det en åpen finale. I et uhyre jevnt løp, der det bare skilte 0,02 sekunder mellom de fire fremste, vant Collins, og ble dermed den første verdensmester noensinne fra Saint Kitts og Nevis.
I verdensmesterskapet i 2005 tok Collins en bronsemedalje, slått bare av Justin Gatlin og Michael Frater.
Han vant sølv på 100 meter under de Panamerikanske leker 2011 i Guadalajara i Mexico.
Collins bar sitt lands flagg under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Kim Collins – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Kim Collins – Olympics.com 
(en) Kim Collins – Olympic.org 
(en) Kim Collins – Olympedia 
(en) Kim Collins – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Kim Collins – World Athletics 
(en) Kim Collins – Diamond League 
(en) Kim Collins – Track and Field Statistics
Jan Železný

Jan Železný (født 16. juni 1966 i Mladá Boleslav) er en tsjekkisk tidligere spydkaster med en lang og seiersrik karriere.
Mellom hans første internasjonale medalje, bronse under VM i friidrett 1987 og bronsemedaljen fra EM i friidrett 2006, er det hele 19 år. I dette tidsrommet vant Železný tre OL-gull, i henholdsvis Barcelona 1992, Atlanta 1996 og Sydney 2000, pluss tre VM-titler (1993, 1995 og 2001). I tillegg kommer ytterligere andre- og tredjeplasser. I VM i 2003 var han med sin 4.-plass én plass unna seierspallen. Han har også verdensrekorden i spyd på 98,48. Ingen andre har kastet over 95 m.


== OL-medaljer ==
OL 1992  Barcelona - gull i spydkast
OL 1996  Atlanta - gull i spydkast
OL 2000  Sydney - gull i spydkast
OL 1988  Seoul - sølv i spydkast


== VM- og EM-medaljer ==
VM 1993  Stuttgart - gull i spydkast
VM 1995  Göteborg - gull i spydkast
VM 2001  Edmonton - gull i spydkast
VM 1987  Roma - bronse i spydkast
VM 1999  Sevilla - bronse i spydkast
EM 1994  Helsingfors - bronse i spydkast
EM 2006  Göteborg - bronse i spydkast


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jan Železný – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jan Železný – Olympics.com 
(en) Jan Železný – Olympic.org 
(en) Jan Železný – Olympedia 
(en) Jan Železný – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jan Železný – databaseOlympics.com (arkivert) 
(cz) Jan Železný – Tsjekkias olympiske komité 
(en) Jan Železný – World Athletics
Christine Arron

Christine Arron (født 13. september 1973 i Les Abymes, Guadeloupe) er en fransk friidrettsutøver.
Hun ble oppdaget under junior-VM i Seoul i 1992, og ble hentet til Frankrike. Det store gjennombruddet kom i 1997. I 1998 ble hun europamester i Budapest da hun satte ny europarekord på 100 meter med 10,73. Med denne tiden er hun verdens tredje raskeste kvinne på distansen, bare slått av Florence Griffith-Joyner og Marion Jones.
Etter dette har hun bare stafettmedaljer. Under VM 1991 i Sevilla tok Frankrike sølv på 4 x 100 m. Hun fikk en sønn i 2002, og gjorde comeback i 2003. Under VM 2003
i Paris ble hun stafettverdensmester, og under OL 2004 i Athen vant hun igjen stafetten sammen med lagvenninnene Véronique Mang, Muriel Hurtis og Sylviane Félix.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Christine Arron – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Christine Arron – Olympics.com 
(en) Christine Arron – Olympic.org 
(en) Christine Arron – Olympedia 
(en) Christine Arron – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(fr) Christine Arron – Frankrikes olympiske komité 
(en) Christine Arron – World Athletics 
(en) Christine Arron – European Athletic Association 
(fr) Christine Arron – Fédération française d athlétisme 
(en) Christine Arron – Track and Field Statistics
Golden retriever

Golden retriever tilhører de britiske retrieverne og er den mest populære retrieveren, men i 2017 ble den forbigått av labradoren.Det har på 18- og 1900-tallet versert mange historier om opprinnelsen til golden retrieveren. I 1952 kom oppklaringen i en artikkel i det engelske bladet County Life.
Lord Tweedmouth er mannen bak rasen, og han startet sitt avlsarbeid på 1860-tallet. I 1865 kjøpte han en gul retriever hannhund. Noen år senere paret han denne med en tweed water spaniel. Tweed water spaniel er beskrevet som en liten leverfarget retrieverlignende hund med krøllete pels. Resultatet ble fire valper med gylden, kraftig og bølgete pels.
Fotografier viser at disse har en utrolig typelikhet med våre dagers golden retriever. Lorden fortsatte sitt avlsarbeid, og han krysset etter hvert inn wavy coated retriever, rød setter, og visstnok en sandfarget blodhund.
Golden retriever ble først anerkjent som rase av den Engelske Kennel Club i 1913. Til da hadde den gått under betegnelsen flatcoated retriever og var bare adskilt fra den i farge. Samme år ble The Golden Retriever Club stiftet.
Hannhunder er 56-61 cm og  mens tisper er 51-56 cm, Underpelsen er tett og vannavstøtende.


== Lynne og væremåte ==
Golden retriever er en apporterende fuglehund kjent som svært sosial og trivelig hunderase, den er lettlært og kan brukes til mange forskjellige hundesporter.Rasen er veldig vanlig som familiehund,   


== Sykdommer ==
Golden retriever er generelt sett en sunn rase med få helseproblemer, men sykdommer som allergi og kreft kan forekomme.


== Utvikling av rasen ==
Golden retriever har over tid utviklet seg i to forskjellige retninger. Foruten den vanligste typen avles det også en variant med større fokus på bruksegenskaper, for eksempel for retrieverjakt, lydighet eller som redningshund. Disse kjennetegnes ofte ved å være lettere bygd, mørk gyllen av farge og mer energiske enn den typiske golden retriever man finner brukt som ren familiehund. Uoffisielt kaller man gjerne de to typene for golden (eller golden retriever av show/utstillingslinjer) og jaktgolden (golden retriever av jaktlinjer). 
Noen oppdrettere forsøker en middelvei og avler det de kaller «dual purpose» golden retrievere. Formelt er det imidlertid bare snakk om én type golden retriever - de har alle samme genetiske opphav, de er underlagt samme rasestandard og samtlige registreres som golden retriever hos Norsk Kennel Klub. Selv om man ser to ytterpunkter så avles det renrasede golden retrievere i hele spekteret mellom disse, og hverken farge eller kroppsbygning er noen sikker indikasjon på hvilke bruksegenskaper hunden innehar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk Retrieverklubb: Golden retriever
Al-Jazeera

Al-Jazeera (arabisk: الجزيرة al-Ǧazīrä, norsk: øya) er en arabisk TV-kanal og et mediehus som eies av staten Qatar gjennom Qatar Media Corporation, og har hovedsete i hovedstaden Doha. Selskapet begynte i 1996 som en tv-stasjon med arabiske nyheter. Seinere kom internasjonale nyheter til. I tillegg til den nyhetsbaserte hovedkanalen har Al-Jazeera i dag spesialiserte kanaler for barn, sport m.m. Al Jazeera English har siden 2006 sendt blant annet arabiske nyheter på engelsk til hele verden via satellitt. 
Al-Jazeera har nyhetsavdelinger i Doha, Kuala Lumpur, London og Washington D.C., og 42 lokalkontorer med korrespondenter og nyhetsbyråer over hele verden. På verdensbasis har stasjonen nå et seertall på rundt 50 millioner, som er på høyde med BBC.  Selskapet har også en nettside med nyheter og analyser.
Al-Jazeera er den eneste politisk uavhengige TV-stasjonen i Midtøsten.


== Bakgrunn ==
Selskapet ble startet i 1996 med en startkapital på 150 millioner dollar fra emiren i Qatar, en stat. Målet var at Al-Jazeera skulle få nok reklameinntekter til å gå i overskudd innen 2001; det skjedde ikke, og emiren har fortsatt å subsidiere selskapet (30 millioner dollar i 2004). I år 2000 utgjorde reklameinntekter 40% av selskapets inntekter. 
TV-kanalen ble kjent i store deler av verden etter terrorangrepet mot USA 11. september 2001, da den kringkastet flere videoer med terroristen Osama bin Laden og andre al-Qaida-ledere.


== Al Jazeera English ==

I 2006 startet Al Jazeera English sendingene, som en engelskspråklig søsterkanal til Al-Jazeera.
Al Jazeera English er en egen kanal med en profil som skiller seg fra den arabiskspråklige Al-Jazeera og hovedsakelig er bemannet med vestlige journalister. Kanalene samarbeider likevel i en viss grad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(ar) Offisielt nettsted 
(zh) Offisielt nettsted 
(tr) Offisielt nettsted 
Mate-URL 
(en) Al Jazeera – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Al Jazeera English
Augustinerkorherrene

Augustinerkorherrene (Konføderasjonen av regulære kanniker av St. Augustin, latin Canonicorum Regularium Sancti Augustini Confederati, forkortes C.R.S.A. eller Can.Reg.) er en katolsk kongregasjon.
Den oppsto i det 4. århundre, som en følge av at sekularprester organiserte seg under Augustins regel. I det 11. århundre ble den reorganisert som en mer formell orden, og i 1959 ble den definert som en konføderasjon av forskjellige kongregasjoner.
I Norge betjener augustinerkorherrer St. Paul menighet i Bergen, og den katolske biskopen av Oslo, Bernt Ivar Eidsvig, tilhørte den samme kongregasjonen av augustinerkorherrer da han ble utnevnt til biskop.
Utstein kloster skal i middelalderen ha vært et kloster tilhørende augustinerkorherrene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell nettside for Stift Klosterneuburg i Østerrike (norsk) Arkivert 8. februar 2010 hos Wayback Machine.
Offisiell Nettside for CRIC (engelsk)
Botne

Botne, (NO-0715), er en tidligere kommune i Vestfold fylke. Den ble opprettet som Botne formannskapsdistrikt i 1837, og ble slått sammen med Holmestrand den 1. januar 1964. Botne hadde da et innbyggertall på 4 656.


== Befolkningsutvikling ==
Folkemengde oppgitt for Botne kommune ved folketellinger mellom 1801 og 1960:

Kilde: Folketellinger fra Statistisk sentralbyrå.


== Se også ==
Liste over ordførere i Botne


== Noter ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
«Botne herred» og «Næringsliv i Botne herred». Det Norske næringsliv. bind 5 : Vestfold fylkesleksikon. Bergen: Det norske næringslivs forl. 1949.  [«Botne herred» på sidene 306–311 og «Næringsliv i Botne herred» på sidene 691–695. /\/ Tilgang for norske IP-adresser. Digitalisert utgave på Bokhylla.no / Nasjonalbibliotekets nettsider.]
Botne bygdebok. 1 : Gårds- og slektshistorie. Botne: s.n. 1953.  [Tilgang for norske IP-adresser. Digitalisert utgave på Bokhylla.no / Nasjonalbibliotekets nettsider.]


== Eksterne lenker ==
Historiske arkiver etter Botne kommune på Arkivportalen
Johann Georg Hamann

Johann Georg Hamann (født 27. august 1730 i Königsberg, Øst-Preussen, død 21. juni 1788 i Münster, Westfalen), «Magus in Norden», var en tysk filosof og teolog. Han er spesielt kjent for sitt vennskap med Kant og var Kants første kritiker (Metakritik über den Purismus der reinen Vernunft).


== Referanser ==
SAVAK

SAVAK (persisk: ساواک, forkortelse for سازمان اطلاعات و امنیت کشور Sazeman-i Ettelaat va Amniyat-i Keshvar, nasjonal organisasjon for etterretning og sikkerhet) var den nasjonale sikkerhets- og etterretningstjenesten i Iran fra 1957–1979.


== Historie ==
SAVAK ble grunnlagt i 1957 med hjelp av CIA. Dens oppdrag var å beskytte sjahen, Muhammed Reza Pahlavi, og kontrollere opposisjonen, særlig politisk opposisjon. Dens første direktør var general Teymur Bakhtiar, som ble erstattet av general Hassan Pakravan i 1961 og senere myrdet på sjahens ordre. Pakravan ble erstattet i 1965 av general Nematollah Nassiri, en som stod sjahen nær, og tjenesten ble reorganisert og øket sin aktivitet i pakt med stigende islamsk og kommunistisk militant og politisk uro. SAVAK rapporterte direkte til statsministerens kontor og hadde sterke bånd til militæret.


== Operasjoner ==
SAVAK hadde nesten ubgrenset makt til å arrestere og holde i varetekt. Den drev sine egne varetektssentre, som det beryktede Evin-fengslet. Det er allment akseptert at SAVAK rutinemessig utsatte personer i varetekt for fysisk tortur. I tillegg til innenriks-sikkerhet bestod tjenestens oppgaver i overvåkning av iranere (særlig studenter på regjeringsstipend) i utlandet, særlig i USA, Frankrike og Storbritannia. 
SAVAK-agenter utførte ofte operasjoner mot hverandre. Teymur Bakhtiar ble utsatt for et attentat og drept av SAVAK-agenter i 1970, og Mansur Rafizadeh, SAVAKs direktør i USA på 70-tallet, rapporterte at general Nassiris telefon var avlyttet. Hussein Fardust, en tidligere klassekamerat av sjahen, var visedirektør for SAVAK til han ble utnevnt til leder for Imperiell Inspeksjonstjeste, også kjent som spesialetteretningsbyrået, for å overvåke høyt plasserte regjeringstjenestemenn, inkludert SAVAK-direktører.


== Etter revolusjonen ==
Etter sjahens flukt i januar 1979 ble SAVAKs 15 000 store bemanning utsatt for gjengjeldelsesaksjoner, mange av de høyerestående tjenestemennene ble henrettet, og organisasjonen ble lagt ned av ayatollah Ruhollah Khomeini da han tok makten i februar.
SAVAK ble erstattet av den teologisk forkledde SAVAMA, Sazman-e Ettela'at va Amniat-e Melli-e Iran, senere omdøpt til Etterretningsdepartementet. Sistnevnte ble også henvist til som VEVAK, Vezarat-e Ettela'at va Amniat-e Keshvar, selv om iranerne og den iranske pressen aldri brukte dette begrepet og bruker dens offisielle navn som et departement.


== SAVAK-direktører ==
Teymur Bakhtiar (1957–1961)
Hassan Pakravan (1961–1965)
Nematollah Nassiri (1965–1978)
Nasser Moghadam (1978–1979)


== Eksterne lenker ==
Ministry of Intelligence and Security VEVAK – Iran Intelligence Agencies at website of Federation of American Scientists
Barnetrygd

Barnetrygd er en ytelse som gis til foreldre eller forsørgere til barn under 18 år som oppholder seg i Norge. 
Den moderne barnetrygden ble innført i 1946 under Einar Gerhardsens andre regjering. Før dette var en begrenset barnetrygdsordning for enkelte yrkesgrupper, betalt av arbeidsgiver, innført i desember 1944 av Vidkun Quislings andre regjering, (Lov om barnetilskott til visse arbeidstakere av 5.12.1944, som trådte i kraft fra 1.1.1945). Det var alt i 1937 lagt frem utkast til barnetrygdlov av Barnetrygdkomiteen som var nedsatt i 1934, men arbeidet med barnetrygd stanset opp på grunn av okkupasjonen. 1944-loven bygget på barnetrygdkomiteens arbeid, men var begrenset til pliktige medlemmer av syketrygden. Loven ble opphevet av Stortinget under samlingsregjeringen, men en allmenn, behovsprøvd barnetrygd innført januar 1946 av Einar Gerhardsens første regjering.
Fram til 1970 var det bare enslige forsørgere som fikk barnetrygd for førstefødte barn. Gifte fikk barnetrygd fra og med barn nummer to. Den øvre aldersgrensen for barnetrygd ble satt opp fra 16 til 18 år fra og med mai 2000.
Barnetrygden beløp seg i 2022 1 676 kroner per måned for barn under 6 år og 1 054 for barn frem til atten år. Både barnetrygd og utvidet barnetrygd er skattefri, men opparbeider ikke feriepenger. Aleneforsørgere mottok i tillegg 1 054 kroner i utvidet barnetrygd månedlig. Det gis like mye ytelse pr barn, og ordningen er ikke behovsprøvd på noen måte. Hovedregelen er fortsatt at barnetrygden utbetales til barnets mor.
Utbetalingen skjer fra måneden etter at barnet er født og varer til måneden før barnet fyller 18 år. Iverksettingen skjer automatisk så snart barnet er tildelt et fødselsnummer i folkeregisteret. Enslige forsørgere får barnetrygd for ett barn mer enn det de faktisk forsørger, men må søke om dette og dokumentere sin status som enslig forsørger.
Ordningen administreres av NAV, og det ble i 2018 utbetalt tilsammen 14,6 milliarder kroner til 721 000 mottakere av barnetrygd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Barnetrygd 1947-1999, Statistisk årbok 2000, Tabell 119.
Lov om barnetrygd, Lovdata
Barnetrygd, NAV
Kontantstøtte

Kontantstøtte kan også vise til Norge under koronaviruspandemien#Statlig hjelp til næringslivet.Kontantstøtte er en kontantytelse som i Norge gis til foreldre til barn mellom ett år og to år som ikke eller bare delvis benytter barnehage med statlig driftstilskudd.


== Bakgrunn, politiske vurderinger ==
Kontantstøtten ble innført 1. august 1998 for 1-åringer, og ble utvidet til også å gjelde 2-åringer fra 1. januar 1999. Ordningen ble innført av Kjell Magne Bondeviks første regjering, og har vært og er fortsatt sterkt debattert, en rapport om norsk integreringsarbeide fra OECD har blant annet uttalt seg kritisk om ordningen og anbefalt at den avskaffes. Sentralt i kritikken mot kontantstøtten har vært at den bidrar til dårligere integrering av innvandrere i det norske samfunnet, da en høy andel av de som benytter ordningen har innvandrerbakgrunn.Under Jens Stoltenbergs andre regjering har støtten dels blitt satt ned og dels blitt stående uendret, slik at det inflasjonsjusterte beløpet reelt sett har blitt redusert med rundt 9 000 kroner. Samtidig med reduksjonen i beløp har antall mottakere av kontantstøtten falt, fra rundt 62 000 i 2005 til om lag 29 000 i 2010.Fra august 2012 ble kontantstøtten for toåringer fjernet. Det er vedtatt å endre kontantstøtteloven fra 1. august 2012
Endringene innebærer at:

kontantstøtten avvikles for toåringer
graderingsreglene endres for ettåringene ved at man går fra fem til to satser
det innføres aldersdifferensierte satser slik at de yngste ettåringene (13-18 måneder) får utbetalt 5000 kroner per måned i full kontantstøtte, mens det for de eldste ettåringene (19-23 måneder) blir utbetalt 3303 kroner per måned.


== Omfang ==
Støtten ble i starten utbetalt fra og med måneden etter at barnet fyller 1 år og til og med måneden før barnet fyller 3 år.
I 2004 ble det utbetalt kontantstøtte for gjennomsnittlig 75 000 barn pr. mnd. Ordningen administreres av NAV.
Fra 2006 ytes kontantstøtte likevel ikke lenger enn til og med kalendermåneden før barnet fyller 2 år. Ordningen er også begrenset til 11 måneder av de to årene.
Full støtte utgjorde pr. 2011 kr 3303 pr. mnd., som for 2014 er vedtatt økt til kr 6000. Støtten graderes ned dersom barnet er delvis i barnehage med statlig driftstilskudd. For å få støtte må man søke til NAV-kontoret. Støtten utbetales i slutten av hver måned på etterskudd.


== Kritikk ==
Kontantstøtte har blitt kritisert for å hindre likestilling, og at den er til hinder for god integrering.


== Øvrige land ==
Finland innførte kontantstøtte i 1984. I 2001 utgjorde den 314 euro i måneden. Tyskland innfører kontantstøtte på 150 euro i måneden fra 1.8.2013 (med forbehold om at tysk Høyesterett godkjenner ordningen). Danmark og Sverige har en lignende ordning på kommunalt nivå, og kontatstøttens størrelsesorden varierer fra kommune til kommune.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om kontantstøtte på NAV
Khronos

Khronos (gresk: Χρόνος, «tid», latinisert til Chronus) var i gresk mytologi legemliggjøringen av tiden. Han oppstod fra det opprinnelige kaos, og er ofte avbildet som en gammel, gråhåret mann med langt skjegg. Hans navn står i motsetning til det andre greske ordet for «tid», Kairos.
I antikken ble Khronos iblant forvekslet med Kronos. Ifølge Plutark trodde grekerne at Kronos var et allegorisk navn for Khronos.


== Referanser ==
Fastlege

Fastlegeordningen ble innført i Norge 1. juni 2001. Det er kommunens ansvar å besørge nødvendig helsehjelp for sine innbyggere. Kommunene og legene inngikk avtaler som sikret pasientene en fast lege å forholde seg til. For å kunne ha fastlege, er det et vilkår at man er bosatt i riket. Hver innbygger har årlig i gjennomsnitt 2,7 konsultasjoner hos fastlegen.Innbyggerne fikk anledning til å velge seg sin lege ved innføringen av ordningen. Legen har som hovedregel ingen mulighet til å nekte noen å stå på hans liste.
Det er HELFO som administrativt forvalter ordningen, men ansvaret for å inngå avtaler med legene påhviler den enkelte kommune.
Innbyggerne har anledning til å bytte lege to ganger pr år. Man får imidlertid ett ekstra bytte dersom man flytter eller blir tvunget til å bytte som følge av at legen slutter eller reduserer listen sin. Byttet skjer på internettsidene til HELFO, eller ved å ringe HELFOs fastlegetelefon. Det er anledning til å ha lege i en annen kommune enn den man er bosatt i.
Legene mottar betaling per innbygger på listen (percapitatilskudd) fra kommunen. I 2019 utgjorde dette tilskuddet 499 kroner per pasient per år. I tillegg mottar legene egenbetaling fra pasienter og honorarer fra HELFO etter bestemte satser beskrevet i normaltariffen.  Maksimalt antall innbyggere per lege er 2 500. Gjennomsnittlig listelengde er fallende og var i 2017 på 1 106 pasienter. Når listene er fulle, stenges de for nye pasienter, og åpnes først når det er 10 ledige plasser. Om man flytter tilbake til en kommune innenfor en tidsperiode på 3 år, har man likevel rett til å komme inn på en leges liste selv om den er full. Barn under 16 har også krav på å komme inn på samme liste som sine foresatte.
Legene kan be om å få endret sin listelengde for å tilpasse den til arbeidsbelastning, ventetid og andre legeoppgaver. Vedtak om endring gjøres i allmennlegeutvalget (som består av legene i kommunen) og i samarbeidsutvalget (som er et organ, opprettet med fastlegeordningen, med representanter fra legene og kommuneledelsen).
Ifølge rammeavtalen mellom KS og Legeforeningen må en kommune som ønsker å opprette en ny fastlegehjemmel, få dette vedtatt i allmennlegeutvalget, samarbeidsutvalget, kommunestyrets helse- og sosialutvalget og kommunestyret.


== Legeforeningens anbefaling ==
Prosjektleder for Fastlegeprosjektet, Tom Christiansen, opplyste i 2002 at forsøksordningen viste at leger som arbeidet full tid, ikke burde ha mer enn 1.500 pasienter. Legeforeningen støttet anbefalingen om 1 500 pasienter som øvre grense, men tillater at leger har opp til 2 500. En gjennomgang Dagbladet foretok av alle leger i Oslo, Bergen og Stavanger, viste at over hundre leger hadde fler. 30 leger hadde over 2 000 pasienter, og et titall leger nærmere 2 500 pasienter på listen.


== Juridisk regulering ==
Fastlegeordningen er regulert gjennom Forskrift om fastlegeordning i kommunene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Finn din fastlege Arkivert 30. juli 2007 hos Wayback Machine.
Om fastlegeordningen i Norge
HELFO
Normaltariffen
Artikler om Fastlegeordningen i Tidsskrift for Den norske legeforening