jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Roland SC-55

Roland SC-55 (Sound Canvas) er en MIDI-kompatibel lydmodul utgitt i 1991 av Roland Corporation.
SC-55 var den første lydmodulen som støttet den nye General MIDI-standarden (GM). Roland hadde også utvidet instrumentregisteret til å støtte sin nye Roland GS-standard. Dette inkluderte flere trommesett og kontrollere. Synthen bruker både pulskodemodulering (PCM) og en forenklet versjon av LA-syntesen. Den har også instrumentregisteret fra Roland MT-32, men det kunne ikke programmeres slik som på en MT-32. På grunn av dette er ikke denne modulen 100% kompatibel med MT-32.
SC-55 var beregnet for PC-musikkentusiaster. Den har 317 instrumenter og 9 trommesett. Den kan spille av 16 spor med 24-stemmers polyfoni, og støtter også romklang og kor-effekt.
Roland ga også ut SB-55 (Sound Brush), en rimeligere MIDI-sekvenser som er like stor som SC-55. Begge to kan derfor monteres sammen i et rack.
Roland ga også ut SC-55 på:

Roland SCC-1, et ISA-kort med et MPU-401-grensesnitt, også gitt ut som Roland SCC-1A or Roland SCC-1B.
Roland SCD-15, et datterbord til lydkort.
Roland SCD-55, et PCMCIA kort til bærbare datamaskiner.
Roland GPPC-N, et lydkort til NECs datamaskiner.Andre modeller med like tonegeneratorer er:

Roland CM-300, som ikke har LCD-skjerm og alle kontrollene som SC-55, siden den er beregnet for bruk med PC.
Roland CM-500, som ikke har LCD-skjerm og alle kontrollene som SC-55, siden den er beregnet for bruk med PC.
Roland SC-155, som også har glidebrytere for master- og kanalvolum og panorering.
Roland SC-55mkII, som endte utviklingen med 354 instrumenter og en polyfoni på 28 stemmer.


== Eksterne lenker ==
Bobs MIDI-informasjon
Informasjon og programvare
Roland SCC-1

Roland SCC-1 (Sound Canvas Card 1) kombinerer et MPU-401-grensesnitt og den General MIDI-kompatible tonegeneratoren fra Roland SC-55 på et enkelt 8-bits ISA-kort.
Tre varianter eksisterer:

SCC-1: Basert på den originale SC-55 med 317 instrumenter
SCC-1A: Basert på den forbedrere Roland SC-55mkII med 354 instrumenter.
SCC-1B: Basert på den forbedrede Roland SC-55mkII med 354 instrumenter. Programmet Band-in-a-Box er også inkludert of derfor navnet SCB-1B.


== Se også ==
MPU-401
Jodhpur

Jodhpur er en by i den indiske delstaten Rajasthan. Byen ligger i den østlige delen av delstaten i ørkenen Thar. Byen har 846 408 (2001) innbyggere, og ble grunnlagt i 1459. 
Byen var tidligere hovedstad i en fyrstestat med samme navn. Fra den tiden stammer mange palasser, fort og templer som sammen med ørkenlandskapet idag trekker mange turister til byen og distriktet.
Band-in-a-Box

Band-in-a-Box er et program som brukes for å dynamisk lage solostykker og musikk for band i forskjellige stiler og med forskjellige akkordprogresjoner. Programmet er laget av PG Music Inc.


== Eksterne lenker ==
PG Music Inc. – Band-in-a-Box
Neue Wache

Neue Wache er en bygning ved Unter den Linden i Berlin og Tysklands sentrale minnested for krigens og voldens ofre. Bygningen ble oppført av den prøyssiske kong Fredrik Vilhelm III mellom 1816 og 1818 som vakthus og monument for de falne i Napoleonskrigene.


== Historie ==


=== Opprinnelse ===
Bygningen er et av hovedverkene i tysk klassisisme, og ble tegnet av Karl Friedrich Schinkel. Det ble oppført i 1815 for å huse kompaniet som voktet Kong Fredrik Wilhelm III.

Etter Tysklands dannelse i 1871 var Neue Wache en ren seremoniell bygning. Det ble brukt som hovedbygning under markeringen av Wilhelm Is hundreårsdag i 1897. Det ble også brukt i mottak av utenlandske statsoverhoder som Keiser Franz-Josef II i 1900 og den britiske kong Edward VII i 1909. 1. august 1914 ble mobliseringsordren for første verdenskrig utropt der og det samme gjaldt demobiliseringsordren 11. november 1918. Bygningen ble frem til monarkiets ende i 1918 kalt «Haupt- und Königswache».


=== Mellomkrigstid og nazisme ===
I 1931 ble det omdannet av Heinrich Tessenow til minnesmerke for de falne i første verdenskrig. Etter nazistenes maktovertagelse ble Neue Wache omtalt som Reichsehrenmal og nazistene arrangerte marsj foran det på Heldengedenktag hvert år i mars. Når en tysk general skulle gravlegges stanset alltid prosesjonen foran Neue Wache, og Hermann Göring ville så rope: «Feldherr du, geh ein in Walhall!»


=== I DDR-tiden ===
Bygningen ble nesten totalt ødelagt i løpet av den annen verdenkrig. Bygningen åpnet i 1960 etter en nesten tre års gjenoppbygging, som hadde vært ledet av Heinz Mahlan. Neue Wache ble nå innviet som Mahnmal für die Opfer des Faschismus und Millitarismus (Minnesmerke for fascismens og militarismens ofre). I 1969, i anledning tyveårsdagen for DDRs grunnleggelse, ble et glassprisme med en evig flamme satt inn i senter av hallen. Levningene av en ukjent tysk soldat og et ukjent offer fra konsentrasjonsleirene ble plassert i bygningen. Frem til gjenforeningen i 1990 stod det alltid to soldater fra Vaktregiment «Friedrich Engels» som æresvakter foran Neue Wache. Hver onsdag og lørdag klokken 14.30 ble det «store vaktskiftet» utført, noe som var en turistattraksjon.


=== Etter gjenforeningen i 1990 ===
Siden Volkstrauertag i 1993 ble Neue Wache innviet som Zentrale Gedenkstätte der Bundesrepublik Deutschland für die Opfer von Krieg und Gewaltherrschaft, (Forbundsrepublikken Tysklands hovedminnesmerke for ofre for krig og voldsmakt).DDR-minnesmerket med den evige flamme ble fjernet og det indre rommet utformet av Tessenow ble rekonstruert. En forstørret kopi, laget av Harald Hacke, av skulpturen Mutter mit totem Sohn av Käthe Kollwitz, ble plassert der. Skulpturen er plassert rett under bygningens oculus og er således utsatt for regn, sne og kulde, noe som symboliserer siviles lidelse under den annen verdenskrig.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Neue Wache – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Neue Wache – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Presentasjon av Neue Wache av Professor i historie, Harold Marcuse
Lake District

Lake District er en nasjonalpark i Storbritannia. Den ligger i Cumbria i England, og er det eneste sted i England hvor man finner høyde på over 3000 fot, det vil si drøyt 900 meter, over havnivå. Området ble populært som turmål på begynnelsen av det 19. århundre, da dikterne William Wordsworth, Samuel Taylor Coleridge og Robert Southey skrev om det. De tre ble kjent som Lake Poets.


== Geografi ==
Området er omkring 55 km langt og bredt. Den siste istiden endte for omkring 15 000 år siden, og etterlot det landskapet man finner i parken, med brede U-formede daler og en rekke innsjøer (lakes) som har gitt navn til området. De høyestliggende områdene er steinete, mens man lenger ned finner myr med lyngvekst. Under tregrensen finnes gammel eikeskog side om side med furu som ble plantet ut i det 19. århundre. På grunn av mye nedbør i området er bakken ofte gjennomtrukket av vann. 
Det høyeste punktet i parken, og i England, er Scafell Pike, med høyde på 978 moh.


== Verdensarv ==
I 2017 ble kulturlandskapet i Lake District oppført på UNESCOs liste over verdensarv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lake District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Every Picture Tells a Story

Every Picture Tells a Story er et musikkalbum av Rod Stewart, utgitt i 1971.
På det som regnes som Stewarts beste album, mikser han egenproduserte låter med sine egne versjoner av andres material. Best huskes det nok for hans signatursang «Maggie May», skrevet av Stewart og Martin Quittenton.
Flere av medlemmene fra bandet han var vokalist i på denne tiden, Faces, deltar også på denne platen. Ron Wood er sågar kreditert som låtskriver sammen med Stewart på tittelsporet.
Every Picture Tells a Story ble i 2002 kåret til det 172. beste rockealbumet noensinne av Rolling Stone. Albumet klassifisert som en klassiker av musikkavisen Panorama.


== Sporliste ==
«Every Picture Tells a Story» (Rod Stewart/Ron Wood) – 5.59
«Seems Like a Long Time» (Ted Anderson) – 4.01
«That's All Right» (Arthur Crudup) / «Amazing Grace» (tradisjonell) – 5.58
«Tomorrow is a Long Time» (Bob Dylan) – 3.44
«Maggie May» (Rod Stewart/Martin Quittenton) – 5.43
«Mandolin Wind» (Rod Stewart) – 5.32
«(I Know) I'm Losing You» (Norman Whitfield/Eddie Holland/Cornelius Grant) – 5.19
«Reason to Believe» (Tim Hardin) – 4.07


== Eksterne lenker ==
(en) Every Picture Tells a Story på Discogs 
(en) Every Picture Tells a Story på MusicBrainz 
(en) Every Picture Tells a Story på Spotify 
(en) Every Picture Tells a Story på Spotify 
(en) Every Picture Tells a Story på AllMusic
Tim Robbins

Timothy Francis «Tim» Robbins (født 16. oktober 1958 i West Covina i California) er en amerikansk skuespiller, manusforfatter og filmregissør.


== Filmer som skuespiller (utvalg) ==
1989 – Soga om Eirik Viking
1994 – Frihetens regn
1994 – Det store spranget
2005 – Klodenes kamp
2005 – Zathura


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tim Robbins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tim Robbins – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tim Robbins på Internet Movie Database 
(sv) Tim Robbins i Svensk Filmdatabas 
(da) Tim Robbins på Filmdatabasen 
(da) Tim Robbins på Scope 
(fr) Tim Robbins på Allociné 
(en) Tim Robbins på AllMovie 
(en) Tim Robbins hos Turner Classic Movies 
(en) Tim Robbins hos Rotten Tomatoes 
(en) Tim Robbins hos The Movie Database
Chris Cooper

Christopher Walton Cooper (født 9. juli 1951 i Kansas City i Missouri i USA) er en amerikansk skuespiller. Han vant en Oscar i klassen beste mannlige birolle for sin rolle som «John Laroche» i filmen Adaptation.
I 1996 opptrådte Cooper i regissør Joel Schumachers film A Time to Kill som er basert på en roman på John Grisham. Cooper opptrådte som en homofobisk oberst i American Beauty, en rolle som sikret ham en Screen Actors Guild Award-nominasjon for beste mannlige birolle. I 2000 spilte Cooper oberst Harry Burwell i The Patriot.
I 2002 spilte han i The Bourne Identity med Matt Damon i hovedrollen, som en hensynsløs CIA-direktør, en rolle han gjentok (i flashbacks) i oppfølgeren The Bourne Supremacy. Cooper var i 2005 med i tre kritikerroste filmer, henholdsvis som en oberstløytnant i Jarhead der han spilte mot Jake Gyllenhaal, Capote, og i Syriana. Han var også med i thrilleren Breach, der han spilte FBI-agent og landsforræder Robert Hanssen. Han spilte også i thrilleren The Town med blant annet Ben Affleck, Rebecca Hall, Jeremy Renner og Blake Lively i 2010.


== Filmografi ==
2007 «Breach» som Robert Hanssen. FBI-agent, og spion for Sovjetunionen.
2007 The Kingdom som spesialagent Grant Sykes fra FBI
2009 Til Huttetuenes land som Douglas.
2009 New York, I Love You som Alex.
2010 Remember Me som Neil Craig.
2010 The Tempest som Antonio.
2012 The Company You Keep som Daniel Sloan.
2013 Familien, August: Osage County som Charlie Aiken.
2014 The Amazing Spider-Man 2 som Norman Osborn.
2016 miniserien 22.11.63 som Al Templeton.
2016 Live by Night som Sheriff Irving Figgis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chris Cooper på Internet Movie Database 
(sv) Chris Cooper i Svensk Filmdatabas 
(da) Chris Cooper på Filmdatabasen 
(da) Chris Cooper på Scope 
(fr) Chris Cooper på Allociné 
(en) Chris Cooper på AllMovie 
(en) Chris Cooper hos Turner Classic Movies 
(en) Chris Cooper hos Rotten Tomatoes 
(en) Chris Cooper hos The Movie Database 
(en) Chris Cooper hos Internet Broadway Database 
(en) Chris Cooper på Internet Broadway Database
(en) Chris Cooper på Internet Off-Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Nicky Hopkins

Nicky Hopkins (født 24. februar 1944, død 6. september 1994) var en britisk musiker som deltok i innspillingen av mange sanger på 1960- og 1970-tallet.
Hopkins var medlem i flere band, deriblant The Jeff Beck Group, men han spilte også piano og orgel på flere av låtene til artister som The Rolling Stones, The Beatles, The Who, John Lennon og Jefferson Airplane. Blant låtene han bidro til er «Sympathy for the Devil» (The Rolling Stones), «Jealous Guy» (John Lennon) og «Revolution» (The Beatles).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nicky Hopkins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nicky Hopkins på Internet Movie Database 
(en) Nicky Hopkins hos The Movie Database 
(en) Nicky Hopkins på Discogs 
(en) Nicky Hopkins på MusicBrainz 
(en) Nicky Hopkins på Genius — sangtekster 
(en) Nicky Hopkins på AllMusic
Spesifikk rotasjon

Den spesifikke rotasjonen til en kjemisk forbindelse [α]D er definert som den observerte vinkel av optisk rotasjon α når lys med en bølgelengde av 589 nanometer (natriums D-linje) passerer gjennom prøven med en veilengde på 0,1 meter og en prøvekonstrasjon på 1 gram per milliliter. Den spesifikke rotasjonen til et rent materiale er en intensiv egenskap hos materialet ved en gitt bølgelengde og temperatur. Verdier skal alltid adfølges av temperaturen som målingen ble foretatt ved og løsningen som materialet var løst i (selv om vann ofte blir antatt). Den formelle enheten for spesifikk rotasjon er deg cm² g-1 men vitenskapelig litteratur bruker vanligvis bare grader. En negativ verdi betyr levorotatorisk rotasjon og en positiv verdi betyr dextrorotatorisk rotasjon. Noen eksempler:

Sukrose +66,47°
kolesterol −31,5°
Kamfer +44,26°
Penicillin V +223°
taxol −49°
(S)-bromobutan +23,1°
(R)-bromobutan −23,1°
(+)-cavicularin +168,2°Optisk rotasjon blir målt med et instrument kalt et polarimeter. Det er et lineært forhold mellom den observerte rotasjonen og mengden av den optisk aktive komponent i prøven:

  
    
      
        [
        α
        
          ]
          
            λ
          
          
            T
          
        
        =
        
          
            α
            
              l
              ×
              c
            
          
        
      
    
    {\displaystyle [\alpha ]_{\lambda }^{T}={\frac {\alpha }{l\times c}}}
  der l er veilengden og c er konsentrasjonen, for en prøve ved temperatur T og bølgelngde λ. Hvis forbindelsen har en svært stor spesifikk rotasjon eller en prøve er svært konsentrert, kan den faktiske rotasjonen av prøven være større enn 180°. En enkelt polarimetermåling kan imidlertid ikke oppdage når dette har hendt (for eksempel så er verdiene +270° og –90° ikke mulig å skille fra hverandre, heller ikke verdiene 361° og 1°). I disse tilfellene vil måling av rotasjonen ved flere ulike konsentrasjoner gjøre det mulig å avgjøre den riktige verdien.
Måling av optisk rotasjon gir oss en mulighet til å vurdere den optiske renheten av en prøve som inneholder en blanding av enantiomerer. Dersom, for eksempel, en prøve med bromobutan målt ved standardforhold har en observert rotasjon på −9,2°, indikerer dette at nettoeffekten skyldes (100 %)(9,2°/23,1°)=40 % av R-enantiomeren. Resten av prøven er en rasemisk blanding av enantiomerer (30 % R og 30 % S), som ikke har noen netto innvirkning på den observerte rotasjonen. Det enantiomeriske overskuddet er 40 %; den totale konsentrasjon av R er 70 %.
Jim Broadbent

Jim Broadbent (født 24. mai 1949 i Lincoln i England) er en britisk teater-, TV- og filmskuespiller.
Han vant en Oscar i klassen beste mannlige birolle for sin rolle som «John Bayley» i filmen Iris.


== Filmografi ==
1978 Skriket som Fielder
1985 Brazil som Dr. Jaffe
1987 Superman IV: The Quest for Peace som Jean Pierre Dubois
1989 Soga om Eirik Viking som en viking ved navn Ernest
1992 Fryktens spill som Col
1997 Frøken Smillas fornemmelse for snø som Dr. Lagermann
1998 The Avengers som en direktør
2001 Iris som John Bayley
2001 Bridget Jones’ dagbok som Mr. Colin Jones
2002 Gangs of New York som William "Boss" Tweed.
2004 Jorden rundt på 80 dager som William Thomson Kelvin
2005 Legenden om Narnia – Løven, heksa og klesskapet som Professor Kirke
2005 Robotene som Madame Gasket
2009 Harry Potter og Halvblodsprinsen som Horace Slughorn
2007 Hot Fuzz som insepktør Frank Butterman
2008 Indiana Jones og krystallhodeskallens rike som Dean Charles Stanforth
2010 Another Year som Tom Hepple.
2011 Harry Potter og dødstalismanene – del 2 som Professor Kirke
2011 Jernkvinnen som Denis Thatcher. Ektemannen til Margaret Thatcher
2012 Cloud Atlas som kaptein Molyneux
2013 Closed Circuit som justisminister
2014 Paddington som Samuel Gruber
2014 Big Game som Fred Herbert. Tidligere CIA-agent
2015 Brooklyn som pastor Flood
2017 Paddington 2 som Samuel Gruber


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jim Broadbent – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jim Broadbent på Internet Movie Database 
(sv) Jim Broadbent i Svensk Filmdatabas 
(da) Jim Broadbent på Filmdatabasen 
(da) Jim Broadbent på danskefilm.dk 
(da) Jim Broadbent på danskfilmogtv.dk 
(da) Jim Broadbent på Scope 
(fr) Jim Broadbent på Allociné 
(en) Jim Broadbent på AllMovie 
(en) Jim Broadbent hos Turner Classic Movies 
(en) Jim Broadbent hos Rotten Tomatoes
Benicio del Toro

Benicio Monserrate Rafael del Toro Sánchez (født 19. februar 1967 i San Juan i Puerto Rico) er en puertorikansk-amerikansk skuespiller.
Benicio del Toro spilte en av skurkene i James Bond-filmen Med rett til å drepe (1989). Han vant Oscar for beste mannlige birolle for rollen som Javier Rodriguez i filmen Traffic (2000).
Andre roller han har hatt er blant annet dr. Gonzo i Fear and Loathing in Las Vegas (1998), Franky Four Fingers i Snatch (2000) og Jack Rafferty i Sin City (2005).


== Rolleliste (utvalg) ==
1989 - Med rett til å drepe
1995 - De mistenkte
1998 - Frykt og avsky i Las Vegas
2000 - Traffic
2000 - Snatch
2001 - The Pledge
2003 - 21 Grams
2005 - Sin City
2010 - The Wolfman
2013 - Thor: The Dark World
2014 - Guardians of the Galaxy
2014 - Inherent Vice
2015 - Sicario
2017 - Star Wars: The Last Jedi
2018 - Sicario: Day of the Soldado


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Benicio del Toro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Benicio del Toro – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Benicio del Toro på Internet Movie Database 
(sv) Benicio del Toro i Svensk Filmdatabas 
(da) Benicio del Toro på Filmdatabasen 
(da) Benicio del Toro på Scope 
(fr) Benicio del Toro på Allociné 
(en) Benicio del Toro på AllMovie 
(en) Benicio del Toro hos Turner Classic Movies 
(en) Benicio del Toro hos The Movie Database 
(en) Benicio del Toro hos Behind The Voice Actors 
(no)  Benicio del Toro hos Filmweb
Skansenbrua

Skansenbrua er ei jernbanebru i Trondheim. Den lar Dovrebanen komme over Vestre kanalhavn og over på den kunstige øya Brattøra, som Trondheim sentralstasjon ligger på. Skansenbrua er ei klaffebru; det betyr at brospennet kan heves så høye båter kan passere under. Brua ble tatt i bruk for jernbanetrafikk 22. mars i 1918, og er den første av sin type i Norge. Bruas seilingshøyde lukket er 4,0 meter.

Skansenbrua ble bygget i forbindelse med byggingen av Dovrebanen, og avløste den gamle smalsporede brua som stod der tidligere. Over brua er det to spor, begge er elektrifiserte. Brua er konstruert av Joseph B. Strauss, som også var ansvarlig for den verdenskjente brua Golden Gate Bridge i San Francisco. Brua har en kontravekt opphengt i et stangparallellogram, samt motorer og tannhjul for å løfte og senke klaffen på brua. 
I 2005 ble Skansenbrua fredet. Gruppen Adamseplene har lagd en sang med tittelen «Skansenbrua».


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 479. ISBN 978-82-573-1762-1. 


== Eksterne lenker ==
Riksantikvaren: Skansen jernbanebro fredet (26. januar 2006)
«Skansenbrua». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
DK-Bongos

DK-Bongos er et tilbehør til Nintendo GameCubes Donkey Konga-spill, som ser ut som to tønner med et læraktig overtrekk. 
DK-Bongos har to overflater som spilleren må bruke hendene for å tromme på. En mikrofon er plassert på midten. Den reagerer på klapping og andre lyder. En start/pause-knapp er plassert under mikrofonen, primært brukt for å pause i spill og bekrefte valg i menyer.
DK-Bongos er kompatible med følgende Nintendo GameCube-spill:

Donkey Konga (følger med)
Donkey Konga 2 (følger med)
Donkey Kong Jungle Beat (følger med)
Odama


== Eksterne lenker ==
(en) DK Bongos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Matt Dillon

Matthew Raymond Dillon (født 18. februar 1964 i New Rochelle i New York) er en amerikansk skuespiller. Han ble Oscar-nominert for sin rolle som «Sgt. Jack Ryan» i Crash. Dillon er best kjent for å ha portrettert «Dally Winston» i Francis Ford Coppola-filmen The Outsiders fra 1983.


== Filmografi ==
Komedien Alle elsker Mary (1998)
Thrilleren Wild Things (1998)
svart komedie One Night at McCool’s (2001)
Factotum (2005)
Komedien Herbie – Full tank (2005)
Komedien Du, jeg og Dupree (2006)
Actionfilmen Armored (2009)
Animasjonsfilmen Rock Dog (2016)
Komedien Going in Style (2017)
The House That Jack Built (2018)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Matt Dillon på Internet Movie Database 
(sv) Matt Dillon i Svensk Filmdatabas 
(da) Matt Dillon på Filmdatabasen 
(da) Matt Dillon på danskfilmogtv.dk 
(da) Matt Dillon på Scope 
(fr) Matt Dillon på Allociné 
(en) Matt Dillon på AllMovie 
(en) Matt Dillon hos Turner Classic Movies 
(en) Matt Dillon hos Rotten Tomatoes 
(en) Matt Dillon hos The Movie Database
Gabriel Byrne

Gabriel Byrne (født 12. mai 1950 i Dublin) er en irsk skuespiller.
Byrne var den eldste av seks søsken i et fromt katolsk hjem. Han er gift og skilt igjen fra den amerikanske skuespillerinnen Ellen Barkin. De fikk to barn sammen, Jack og Romy Byrne. 
Før Byrne ble skuespiller i en alder av 29 år prøvde han seg på forskjellige yrker, blant annet arkeolog, lærer og teddybjørnøyefester. 
Når han til slutt oppdaget skuespilleryrket var det i første omgang på scenen. Han spilte ved et par teatre i Dublin før han ble med i truppen til National Theatre i London. Derfra beveget han seg over i irsk TV, og i 1981 fikk han sin første filmrolle. Da spilte han Lord Uther i John Boormans klassiske epos om Kong Arthur, Excalibur.
Byrne er bosatt i Beverly Hills i California.


== Utvalgte filmer ==
Vikings (2013) (TV-serie)
Leningrad (2009)
Perrier's Bounty (2009)
In Treatment (2008) (TV-serie)
Emotional Arithmetic (2006)
Jindabyne (2006)
Wah-Wah (2005)
Beleiringen (Assault on Precinct 13) (2005)
The Bridge of San Luis Rey (2004)
P.S. (2004)
Vanity Fair (2004)
Shade (2003)
Ghost Ship (2002)
Spider (2002)
End of Days (1999)
Stigmata (1999)
Enemy of the State (1998)
Det magiske sverdet (1998) (voice)
Mannen med jernmasken (1998)
Frøken Smillas fornemmelse for sne (1997)
The Brylcreem Boys (1997)
This Is the Sea (1997)
Mad Dog Time (1996)
De mistenkte (1995)
Dead Man (1995)
Juryens Dom (1994)
Små Kvinner (1994)
Point of No Return (1993)
Cool World (1992)
Alltid mot Vest (1992)
Håkon Håkonsen (1990)
Miller's Crossing (1990)
Siesta (1988)
Julia og Julia (1987)
Lionheart (1987)
Gothic (1986)
Skandalen (1985)
Djevelens festning (1983)
Excalibur - kongens sverd (1981)
Bracken (1978) (TV-serie)
The Riordans (1965) (TV-serie)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gabriel Byrne på Internet Movie Database 
(sv) Gabriel Byrne i Svensk Filmdatabas 
(da) Gabriel Byrne på Filmdatabasen 
(da) Gabriel Byrne på danskefilm.dk 
(da) Gabriel Byrne på danskfilmogtv.dk 
(da) Gabriel Byrne på Scope 
(fr) Gabriel Byrne på Allociné 
(en) Gabriel Byrne på AllMovie 
(en) Gabriel Byrne hos Turner Classic Movies 
(en) Gabriel Byrne hos The Movie Database 
Gabriel Byrnes offisielle side