jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fiskum kirke

Fiskum kirke er en korskirke innviet i 1866 i Øvre Eiker kommune i Viken. Den er en del av Den norske kirke og hører til Eiker prosti i Tunsberg bispedømme. Den er bygget er i tegl og har 210 plasser.
Adkomst til stedet er via Fv 73.


== Historie ==

Den nye kirken ble plassert på gården Darbus grunn ca. 0,5 km nord for den gamle middelalderkirken Fiskum gamle kirke.
Kirke ble innviet i 1866 og var laget etter tegninger av A.F.W. von Hannos og Heinrich Ernst Schirmer. Kirken brant etter et lynnedslag i januar 1902.
Murene ble ansett å være brukbare, og gjenreisingen av kirken ble gjennomført i 1903, da med et høyere tårn. Den var tegnet av arkitekt Jørgen Haslef Berner, i en nygotisk stil. Kirken er oppført av tegl som korskirke med vesttårn, Teglmurene var upusset utvendig og koret hadde tre østvendte spissbuede vinduer. Altertavlen hadde maleri av nedtagelsen fra korset, en kopi ved G. Lammers 1862, ble reddet i brannen 1902 og fikk ny ramme med spissbue. Natten til l. januar 1940 ble kirken igjen rammet av brann.
Arkitekt Arnstein Arneberg utarbeidet tegninger til gjenreising av kirken, som kunne innvies 22. mai 1945. Noen vinduer ble gjenmurt og de øvrige fikk redusert bredden betydelig og korets to østvinduer forlenget ned til ca. 30 cm over gulvet. Vinduene har kulørt antikkglass, i sakristiet signert Leonard Christiansen glassmester 1942. Kirken ble utvendig pusset og hvittet. Den tofløyede døren beslått med metallplater og fikk forgylte smijernsornamenter under buen, og det ble bygget et vindfang innenfor døren. Den nye altertavle er malt av Axel Revold med motivet oppstandelsen. Det gamle alterbilde, med nedtagelsen fra korset, er opphengt på østveggen i nordre tverrskip. Den åttekantete døpefonten i marmor er fra 1866, og ved muren bak døpefonten er en portalformet ramme, angivelig fra et alter i en gammel fransk kirke, forært av fru Else Mustad, Oslo. Det elektriske orgelet er bygget av J.H. Jørgensen 1941 og forært av Mina Markerud i Fiskum.


== Se også ==
Fiskum gamle kirke


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sigrid Marie Christie, Håkon Christie. Fiskum kirke i Norges Kirker utgitt av NIKU og KA
Arc
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
(no) «Fiskum kirke». Kirkesøk. Den norske kirke.
Stephen Gallagher

Stephen Gallagher (født 13. oktober 1954 i Salford i Lancashire i England) er en britisk forfatter.
Han skrev historiene Warriors' Gate (1981) og Terminus (1983) for TV-serien Doctor Who og manus for seriene Rosemary & Thyme og Bugs. Han hadde også jobben som script consultant på sistnevnte sammen med Brian Clemens. Gallagher skrev også manuset basert på sin egen roman Chimera for ITV, regisserte serien basert på Oktober og skrev episoden The Kingdom of Bones for BBCs serie Murder Rooms.
Gallagher skapte og skrev TV-serien Eleventh Hour hvor Patrick Stewart spilte hovedrollen. Han forlot senere serien fordi produsentene forandret på manusene.
Han har brukt flere psevdonymer, se under.


== Bibliografi ==


=== Romaner og andre utgivelser ===
The Last Rose of Summer – 1978 (senere revidert og gitt ut med tittelen Dying of Paradise)
Saturn Three – 1980 (basert på en film)
Silver Dream Racer 1980 (basert på en film, som John Lydecker)
Chimera – 1982
Doctor Who: Warriors' Gate – 1982 (som John Lydecker)
Dying of Paradise – 1982 (som Stephen Couper)
Doctor Who: Terminus – 1983 (som John Lydecker)
The Ice Belt – 1983 (som Stephen Couper)
The Kids from Fame – 1983 (som Lisa Todd)
The Kids from Fame II – 1983 (som Lisa Todd)
Follower – 1984
Valley of Lights – 1987
Oktober – 1988
Down River – 1989
Rain – 1990
The Boat House – 1991
Nightmare, With Angel – 1992
Red, Red Robin – 1995
Journeyman: The Art of Chris Moore – 2000 (faglitteratur)
White Bizango – 2002
Out of His Mind – 2004 (novellesamling)
The Spirit Box – 2005
The Painted Bride – 2006


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stephen Gallaghers nettsted
Stephen Gallaghers blogg
(en) Stephen Gallagher på Internet Movie Database 
(sv) Stephen Gallagher i Svensk Filmdatabas 
(fr) Stephen Gallagher på Allociné 
(en) Stephen Gallagher på AllMovie 
(en) Stephen Gallagher hos The Movie Database .
Veggli fjellkirke

Veggli fjellkirke er en kirke fra 1992 i Rollag kommune, Viken fylke.
Kirken har 100 plasser. Det er ikke kirkegård ved fjellkirken.
Arkitekt for fjellkirken var Hans Halvorsen, og byggmester var tidligere skøyteløperen Alf Einar Eriksrud.


== Kilder ==
Rasmussen, Alf Henry (1993). Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 529. ISBN 82-7527-022-7.
Thora Wettergren

Thora Wettergren  (1859–1950) var en norsk industrileder, pensjonateier og lærer.
Hun var datter av sakfører Johan Wettergren som bosatte seg på garden Fagervik ved Tysse i 1865. Han kjøpte i 1885 en parsell fra den gamle sorenskrivergården på Ynskjebjør i Dale i Sunnfjord.
Thora Wettergren ble tilsatt  som disponent ved Dale Kloggfabrikk i 1911, og ble dermed den første kvinnelige industrilederen i Sogn og Fjordane. Hun ledet fabrikken frem til 1918.
Hun var en uvanlig kvinne for sin tid. Det fortelles at hun var den eneste kvinnen i bygda som gikk i bukser. Hun var også en ivrig sportsfisker og kunne ofte sees med bambusstangen på vei til fiskevannene på fjellet.
På Ynskjebjør i Dale startet hun sommerpensjonatet Skovly. Hun var også lærer ved Nikka Vonens Pigeinstitutt (jenteskule/pikeskole/pensjonatskole) på Steia. 


== Referanser ==


== Kilder ==
NRK.no – Fylkesleksikon
Nærsnes kirke

Nærnes kirke er en langkirke på Nærsnes i Asker kommune i Viken fylke. Den har ca. 150 sitteplasser.
Byggverket ble oppført som bedehus i 1893 og innviet som kapell i 1900. I 1924–25 ble det bygget om etter planer av arkitekt Alfred Christian Dahl.


== Litteratur ==
Rasmussen, Alf Henry (1993). Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 545. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
Slemmestad og Nærsnes menighet på kirken.no
«Nærsnes kirke» på kirken.no
(no) «Nærsnes kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Nærsnes kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«Nærsnes kapell» på norgeskirker.no
Haglebu fjellkirke

Haglebu fjellkirke er en kirke  fra 1980 på Haglebu i Sigdal kommune, Viken fylke, om lag 20 km nord for Eggedal sentrum. Kirken ligger i et populært turområde om lag 800 meter over havet og eies av en stiftelse. Haglebu fjellkirke har ingen fast betjening, men brukes av hyttefolket i området og er spesielt populær som bryllupskirke. Da legges gjerne festen til Haglebu fjellstue, som ligger like ved kirken.
Byggverket er konstruert av fire kvadrater av ulik størrelse og har 150 plasser. Den er laget av leca, som utvendig er dekket med naturstein. Den går dermed svært i ett med naturen. Hver kvadrat har et pyramideformet tak. Smale, liggende vinduer danner overgang mellom mur og takskjegg og slipper lys inn i rommet ovenfra. 
Kirkens altertavle er et enkelt kors. Arkitekt Sølvsberg har utformet prekestol og døpefont. Kirkeklokken fra Olsen Nauen henger i et frittstående tårn. Man bruker et elektronisk orgel. Kirketekstiler er av Vesla Rossfjord, Drammen, som laget messehagler i 1986 og alterduker og antependier i 1993.
Biskop Dagfinn Hauge i Tunsberg bispedømme la ned grunnsteinen til kirken 9. juli 1978. Hans etterfølger Håkon E. Andersen vigslet kirken 24. august 1980.


== Kilder ==
Våre kirker 1993, side 536 ISBN 82-7527-022-7


== Eksterne lenker ==
Informasjon med bilde hos DIS-Buskerud
Haglebu fjellkirkes hjemmeside
Solumsmoen kapell

Solumsmoen kapell er en langkirke fra 1893 i Sigdal kommune, Viken fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Eiker prosti i Tunsberg bispedømme.
Byggverket er i tre og har 90 sitteplasser. Bygningen var opprinnelig en landhandel med bakerovn i kjelleren, senere fungerte det som bedehus før det
ble bygget om til kapell. Det ble vigslet i 1906.Adkomst til stedet er via fylkesvei 287.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Solumsmoen kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen) Bilde
Elvebakken kirke

Elvebakken kirke er en langkirke fra 1964 i Alta. Kirken er i betong og tre og har 354 plasser. Arkitekt for kirken var Håkon Soltveit.
Av inventar har kirken en altertavle av Ivo Pannaggi; «Kristus blir avkledd» (kopi etter El Greco, en annen kopi henger i Nasjonalgalleriet). Døpefont og prekestol er i tre, fonten er laget av Olaf Haldorsen, prekestolen av Yrkesskolen. Kirkens glassmalerier viser «Den Hellige Ånd» og «Korset» og er fra firma Finn Hansen AS.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Elvebakken kapell, Alta». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 107. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
Alta kirkelige fellesråd
«Elvebakken kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(no) «Elvebakken kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen) (bilde)
Komagfjord kirke

Komagfjord kirke er en korskirke fra 1960 i Alta kommune, Troms og Finnmark fylke. Den erstattet en kirke fra 1887 som var tegnet av Jacob Wilhelm Nordan, og som brant i 1944.Byggverket er i bindingsverk og har 250 plasser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Alta kirkelige fellesråd
(no) «Komagfjord kirke». Kirkesøk. Den norske kirke.  Kirkebyggdatabasen
«Komagfjord kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Langfjord kirke

Langfjord kirke er en langkirke fra 1891 i Alta kommune i Troms og Finnmark fylke.
Byggverket er i tre og har 250 plasser.
Adkomst til stedet er via fylkesvei 882.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Langfjord kapell, Langfjord». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 108. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Langfjord kirke». Kirkesøk. Den norske kirke.  Kirkebyggdatabasen
Alta kirkelige fellesråd
«Langfjord kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Leirbotn kirke

Leirbotn kirke er en langkirke fra 1993 i Alta kommune, Troms og Finnmark fylke.
Byggverket er i tre og har 160 plasser.
Leirbotn kapell, langkirke bygd 1935 i tømmer brant 1990.


== Eksterne lenker ==
(no) «Leirbotn kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Alta kirkelige fellesråd
«Leirbotn kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Rafsbotn kapell

Rafsbotn kapell er et kapell i tre fra 1989 i Alta kommune, Troms og Finnmark fylke. Kapellet har langplan og sitteplasser til 120 mennesker. Kapellet ligger i Alta sogn i Alta prosti.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Rafsbotn kapell, Rafsbotn». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 106. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
Leif R. Aslaksen og Erling H. Mathisen: Fra bedehus til kapell (Rafsbotn-historie.no)
alta.kirken.no
(no) «Rafsbotn kapell». Kirkesøk. Den norske kirke.
Rognsund kirke

Rognsund kirke er en kirke fra 1988 i Alta kommune, Troms og Finnmark fylke. Kirken er tegnet av arkitekt Nils Henrik Eggen.Byggverket er i tre og har 120 plasser, og står på Altneset på Seiland.


== Referanser ==
Storekorsnes kapell

Storekorsnes kapell er fra 1953 i Alta kommune, Troms og Finnmark fylke.
Byggverket er i tre og har 100 plasser.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Storekorsnes kirke, Talvik». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 109. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Storekorsnes kapell». Kirkesøk. Den norske kirke.
Syltefjord kapell

Syltefjord kapell er en langkirke fra 1934 i Båtsfjord kommune, Troms og Finnmark fylke.
Byggverket er i tre og har 60 plasser. Den ble bygget 1934 i Makkaur, revet og flyttet til Syltefjord i 1955.
Adkomst til stedet er via fylkesvei 891.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Syltefjord kapell, Syltefjord». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 87. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Syltefjord kapell». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Syltefjord kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Kongsfjord bedehus

Kongsfjord kapell er en langkirke fra 1927 i Berlevåg kommune, Troms og Finnmark fylke. Det ble oppført som bedehus og vigslet som kapell året etter. Derfor omtales det ofte som bedehuskapell.
Byggverket er i tre og har 200 plasser. Det er kirkegård med gravkapell et par hundre meter nordøst for kapellet.
Det ble i 2013 meldt om midlertidig bruksstans ved kapellet. I 2019 ble det imidlertid meldt om gudstjenester i kapellet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Kongsfjord bedehuskapell, Kongsfjord». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 90. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Kongsfjord bedehus». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Årsmelding 2006 fra Berlevåg kirkelige fellesråd
Historien til Kongsfjord bedehus og fiskarheim Arkivert 24. oktober 2015 hos Wayback Machine. (Om digitalisering av arkiver; Digforsk AS)
Gamvik kirke

Gamvik kirke er en arbeidskirke fra 1958 i Gamvik kommune, Troms og Finnmark fylke. Den er tegnet av Gudolf Blakstad og Herman Munthe-Kaas. Kirken er den nordligste kirken på det europeiske fastlandet.
Gamvik kirke er bygd i betong og har 224 plasser i kirkerommet og 80 i menighetssalen. 
Adkomst til stedet, som er et velkjent turistmål, er via fylkesvei 8072.


== Tidligere kirker ==
Gamvik kirke ble, som det meste andre i denne delen av Finnmark, brent da de tyske styrkene trakk seg tilbake under krigen. Den tidligere kirken ble brent 5. november 1944. Den kirken som brant ned da var fra 1894 og hadde 260 sitteplasser. Dette var den andre kirken i Gamvik. Tidligere hadde det stått en kirke på Gullholmen. Denne kirken, kalt Samekapellet ble flyttet fra Tana i 1858.


== Jubileum ==
Den nåværende kirken ble vigslet av biskop Wiig 27. april 1958. I 2008 var det 50-årsjubileum for den nye kirken. Dette ble markert med jubileumsgudstjeneste der sognepresten i Gamvik og prosten i Hammerfest medvirket. Det var også medvirkning av kor og barnegrupper. Samtlige som ble viet, konfirmert og døpt i den nye kirken i 1958 var også invitert.


== Referanser ==


== Kilder ==
Informasjonsplakat i Gamvik kirke.


== Litteratur ==
Rasmussen, Alf Henry (1993). «Gamvik kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 91. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Gamvik kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Gamvik kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Hop kirke

Hop kirke er en kirke fra 1977 i Skjånes i Gamvik kommune, Troms og Finnmark fylke.
Byggverket er i tre.


== Litteratur ==
Rasmussen, Alf Henry, red. (1993). «Hop kapell, Hop». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 91. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Hop kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Hop kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Mehamn kirke

Mehamn kirke er en langkirke fra 1965 i Gamvik kommune, Troms og Finnmark fylke.  Arkitekt for kirken var Hans Magnus.
Byggverket er i betong og har 203 plasser.
Adkomst til stedet som er et velkjent turistmål er via fylkesvei 8072 og fylkesvei 888.

		
		
		


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Mehamn kapell, Mehamn». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 91. ISBN 82-75-27022-7. 
Arkitekturguide for Nord-Norge og Svalbard


== Eksterne lenker ==
«Mehamn kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(no) «Mehamn kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Slettnes kapell

Slettnes kapell er et nedlagt kapell i form av en langkirke bygget i 1956 som ligger på Slettnes på Sørøya i Hammerfest kommune, Troms og Finnmark fylke.
Kapellet er bygget i tre og har 90 sitteplasser. Det ble nedlagt i 1972, men brukes idag en gang hver sommer.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Slettnes kapell, Slettnes». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 97. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
«Slettnes kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Breivikbotn kirke

Breivikbotn kirke (tidligere Breivikbotn kapell) er en langkirke fra 1959 i Hasvik kommune, Troms og Finnmark fylke.
Byggverket er i tre og har 90 plasser.


== Eksterne lenker ==
(no) «Breivikbotn kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Breivikbotn kirke fra Hasvik kommune
«Breivikbotn kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Dønnesfjord kirke

Dønnesfjord kirke er en langkirke fra 1888 i Hasvik kommune, Troms og Finnmark fylke.
Byggverket er i tre og har 120 plasser. Det er Hasvik kommunes eldste bygning, alle andre bygninger gikk med under tyskernes brenning av Finnmark i 1944-45.
Kirken har en ruvende silhuett ytterst mot Lopphavet ytterst i Dønnesfjorden på Sørøya. Kirken, opprinnelig bygget i Galten handelssted, ble ikke satt i brann av tyskerne da de trakk seg tilbake fra Finnmark i 1944. Den var det eneste bygget i Hasvik som stod igjen etter krigen. I 1951 ble kirken flyttet dit den står idag. Det er ikke lenger fastboende som bruker kirken om vinteren. Det holdes gudstjeneste i kirken en gang årlig, midt på sommeren. Daværende sokneprest Paul Skuland i Hasvik foreslo å selge kirken for en krone, men Riksantikvaren satte seg i mot dette og la fram forslag om fredning. Det ble bevilget 750 000 kroner til å pusse opp kirken, noe som skjedde i 2005. Nå står den i 30 år til, nymalt og med hvitmalte vinduslemmer. Kirken ble fredet i 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Dønnesfjord kirke hos Hasvik kommune
«Dønnesfjord kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Om renovering av kirken med bilde av kirken etter oppussing
Faglig rapport fra renoveringen – pdf
Hasvik kirke

Hasvik kirke er en åttekantet kirke fra 1955 i Hasvik kommune, Troms og Finnmark fylke. Den erstattet den gamle kirken fra 1861, som ble brent i 1944 under andre verdenskrig. Kirken fra 1861 var en langkirke i tømmer og erstattet en kirke som i 1712 var blitt flyttet fra Hasvåg.
Byggverket er i tre og har 220 plasser. Det er galleri i kirken. Orgelet er et pipeorgel på fire stemmer fra Vestres orgelfabrikk fra 1962. Prekestol, døpefont og er fra 1955. Ny alterduk ble sydd i 2005 til 50 års jubileet for kirka. Kirkesølvet er fra den gamle kirken.  Altertavlen er laget av den 16 år gamle Maria Steen fra Danmark i 1956 etter at menigheten hadde forkastet maleriet «Symbol» av Else Christie Kielland, som opprinnelig hadde fått oppdraget med å lage altertavle. «Symbol» henger i på annet sted i kirken.


== Minnelund ==
Utenfor kirken er det opparbeidet en minnelund for de som har omkommet på havet etter 1900. 51 steiner ligger på et dekke av hvit skjellsand. På hver av steinene er navnet til en som er omkommet på havet. Minnelunden ble innviet i august 1990.
Det er også reist en bauta ved kirken over de 21 som mistet livet som følge av andre verdenskrig.


== Kulturminne ==
Hasvik kirke er et kulturminne og har nummer 84492 i Riksantikvarens kulturminnebase.


== Eksterne lenker ==
Hasvik kirke med flere foto
Hasvik gamle kirkegård
Minnelunden ved Hasvik kirke
(no) «Hasvik kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Hasvik kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Sørvær kapell

Sørvær kapell er en langkirke fra 1968 i Hasvik kommune, Troms og Finnmark fylke. Byggverket er i stein og tre og har 108 plasser.
Sørvær var kirkested i senmiddelalderen, og er nevnt i Trondhjems reformats 1589. Fiskeværet ble imidlertid avfolket og kirken nedlagt 1697.


== Eksterne lenker ==
«Sørvær kirkested». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Bæivasgiedde kapell

Bæivasgiedde kapell er en langkirke fra 1915 i Karasjok kommune, Troms og Finnmark fylke. Denne rødmalte kirken ligger uveisomt til på Finnmarksvidda, ca. 6 mil sørvest for Karasjok sentrum. Byggverket er i tømmer og har 70 plasser.
Det finnes også en fjellstue utenfor kapellet som turister kan bruke. Fjellstua har 4 rom inkludert gang.


== Litteratur ==
Arkitekturguide for Nord-Norge og Svalbard
Alf Henry Rasmussen (1993). «Bæivasgiedde kapell, Bæivasgiedde». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 92. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Bæivasgiedde kapell». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Bæivasgiedde kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Bæivasgiedde fjellstue, Statsbygg
Suosjavrre kapell

Suosjavrre kapell er en langkirke fra 1968 i Karasjok kommune, Troms og Finnmark fylke.
Byggverket er i tømmer og har 75 plasser.  Kapellet ble reist i samarbeid mellom Norges Samemisjon og Karasjok og  Kautokeino kommuner.Adkomst til stedet er via Rv92.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Suosjavrre kapell, Suosjavrre». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 92. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Suosjavrre kapell». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Suosjavrre kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Valjok kirke

Valjok kirke, tidligere Valjok kapell (Váljohka kapell) er en langkirke fra 1932 i Karasjok kommune, Troms og Finnmark fylke. Byggverket er i tømmer og har 60 plasser.
Kirken hadde tidlegere status som kapell. Det vesle bygget ble ført opp i årene 1931–32 etter tegninger laget av arkitekt Harald Sund. John Isaksen fra Karasjok var byggmester. Fargevalgene og utsmykkingene inni kirken er tydelig samiske, noe som ellers er ukjent i norske kirker før bygg fra helt ny tid.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Arkitekturguide for Nord-Norge og Svalbard


== Eksterne lenker ==
(no) «Valjok kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Valjok kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Valjok kirke fra Arkitekturguide for Nord-Norge og Svalbard
Láhpoluoppal kapell

Lahpoluoppal kapell er en langkirke fra 1967 i Kautokeino kommune, Troms og Finnmark fylke. Kapellet er tegnet av arkitektene Nils Henrik Eggen og Kåre Kverndokk (1936–2022).Byggverket er i murstein og har 70 plasser.


== Fjellstue på kirkestedet ==
Nils Henrik Eggens arkitektkontor, med arkitekt Kåre Kverndokk (1936–2022) og arkitekt Lars Fasting som medarbeidere, tegnet også en fjellstue på kirkestedet. Byggherre for fjellstuen var Norsk Samemisjon.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Lappoluobbal kapell, Lappoluobbal». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 93. ISBN 82-75-27022-7. 
Fjellkirke i Lappoluobbal (Arkitekturguide for Nord-Norge og Svalbard)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) «Láhpoluoppal kapell». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Láhpoluoppal kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.