jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Adamstuen

Adamstuen er et boligstrøk sørvest for Ullevål sykehus i Oslo som grenser til boligstrøkene Fagerborg, Valleløkken og Lindern. Strøket hører til bydel St. Hanshaugen som ligger på Oslo Vest. Adamstuen blir betjent av en holdeplass på Ullevål hageby-linjen.


== Etymologi ==
Området har navn etter kjøpmann Adam R. Steen som var eier da han døde i 1807.


== Historie ==
Opprinnelig var Adamstuen-området en eiendom utskilt fra Store Ullevål gård, ca. 42 daa, som omtrent tilsvarer området mellom Ullevålsveien, Kirkeveien og Sognsveien. Navnet kommer etter kjøpmann Adam R. Steen som var eier ved sin død i 1807. Eiendommen tilhørte senere statsminister Emil Stang. Eiendommen ble kjøpt av Oslo kommune i 1911 for å bedre atkomsten til sykehuset. Nedre Adamstuen er bevart (Ullevålsveien 100). Dette er en tømmerhytte fra ca. 1840.


== Veterinærhøgskolen ==
I 2008 vedtok Stortinget etter forslag fra Stoltenberg II-regjeringen å flytte Veterinærhøgskolen fra Adamstuen til Ås i Akershus. Denne beslutningen ble umiddelbart svært kontroversiell, og ble kritisert av både politikere og forskere. Flyttingen ble gjennomført i 2021. Også Veterinærinstituttet flyttet til Ås, lokalisert på samme sted som NMBU Veterinærhøgskolen.


== Plassen der Ullevålsveien, Thereses gate og Sognsveien møtes ==
Strøkets kjerne er plassen der Ullevålsveien, Thereses gate og Sognsveien møtes. Plassen er avrundet fordi bygningen Ullevålsveien 82A og B, i 1920-tallsklassisisme, er konkav, og sentralt på plassen står et lindetre. Ved plassen og et kvartal til sidene finnes butikker og spisesteder. Adamstuen holdeplass for trikken til sentrum og Rikshospitalet ligger i Sognsveien ved plassen. Den og plassen ble oppgradert med ferdigstillelse i 2012, da plassen fikk nytt dekke i granitt og kvartsittgrus. Som en skjerm mot Sognsveien ble det plantet en dobbelhekk av agnbøk og barlind. Trikkesløyfen på plassen, der trikken snudde mellom åpningen av linjen hit i 1909 og åpningen av forlengelsen til John Colletts plass i 1925, ble beholdt, men er ikke i bruk. Ansvarlig landskapsarkitekt var Gabrielle Røkenes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adamstuen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Not.com.mercial

not.com.mercial er det 25. albumet fra den amerikanske sangeren og skuespilleren Cher. Albumet ble utgitt i 2000 eksklusivt via sangerens offisielle nettsted og Artist Direct, og etterfulgte hennes største kommeriselle album, Believe.
not.com.mercial (uttales not dot com dot mercial) ble skrevet av Cher i 1994 mens hun oppholdt seg i Frankrike. Albumet består av rocksanger foruten noen langsomme ballader, men ble aldri utgitt av noe plateselskap ettersom det ble betraktet som «for personlig for kommersiell utgivelse». Derav den kuriøse tittelen. Mange år senere ble det besluttet å utgi det eksklusivt for Cher-fans og tilhengere via hennes nettsted og Artist Direct. Albumet, som ikke har noen singler, oppnådde moderat salg. Selv om ingen singler ble utgitt har sangen «Born with the Hunger» vært utgitt på den internasjonale utgaven av hennes samlealbum The Very Best of Cher. Ingen av sangene har noen gang blitt sunget på konsert. Sangen The Fall (Kurt's Blues) er hennes hyllest til rocksangeren Kurt Cobain som begikk selvmord i 1994.


== Sporliste ==
«Still»  (Cher, Roberts, Thiele) – 6:15
«Sisters of Mercy»  (Cher, McDonald, Roberts) – 5:01
«Runnin'»  (Cher, McDonald, Roberts) – 3:56
«Born with the Hunger»  (Eikhardt) – 4:05
«The Fall (Kurt's Blues)»  (Cher, McDonald, Roberts) – 5:17
«With or Without You»  (Cher) – 4:35
«Fit to Fly»  (Cher, Millet Savigar) – 3:53
«Disaster Cake»  (Cher, McDonald, Roberts) – 3:25
«Our Lady of San Francisco»  (Cher, Garvin, Wayland) – 2:15
«Classified 1A»  (Sonny Bono) – 2:55


== Eksterne lenker ==
(en) Not.com.mercial på MusicBrainz 
Cher.com
Røhrts vei (Oslo)

Røhrts vei (1-35B, 2-80) er en gate i øvre del av den nordvendte Ekebergskrenten i Oslo. Veien går mellom Ekebergveien nær Ekebergsletta og Barnehjemsveien. Navnet ble vedtatt av Bystyret 30. juni 1926.
Gaten er oppkalt etter høkeren i Christiania stamhusbesitter Søren Andreas Sørensen Røhrt (1725–1781) som kjøpte Ekeberg gård i 1778 og opprettet stamhuset Ekeberg. Veien ligger på Ekeberg i Oslo og går mellom Ekebergveien og Enoks vei. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 978-82-573-1760-7. 
Arild Svensgam (1999). «Røhrts vei». De er døde - men lever fortsatt i Oslo! Gateskiltene i Oslo oppkalt etter avdøde personer (2. utg.). Oslo: Galehuset forlag. s. 185. ISBN 82-992894-2-4.  [Versjon på Bokhylla.no, tilgjengelig for norske IP-adresser]
Gesamtkunstwerk

Gesamtkunstwerk («helhetskunstverk») er en tysk betegnelse som stammer fra filosofen Eusebius Trahndorffs verk Ästhetik oder Lehre von der Weltanschauung und Kunst (1827) og ofte blir knyttet til operakomponisten Richard Wagner.
Wagner brukte uttrykket om sitt ideal av en operafremførelse hvor ord, bilder, musikk og filosofi ble sammenføyet til én helhet. Wagner mente at i antikkens Hellas hadde disse vært forent, men hadde siden drevet fra hverandre. Han var kritisk til moderne opera som han mente la for stor vekt på musikken alene og ikke inneholdt de nødvendige dramatiske kvaliteter. Wagner la stor vekt på stemningsskapende elementer, som mørke teatre, lydeffekter og setearrangementer som fokuserte tilskuernes oppmerksomhet, for å la dem bli oppslukt av dramaet på scenen. Dette var revolusjonerende på denne tiden, men har senere blitt tatt for en selvfølge.
Betegnelsen Gesamtkunstwerk brukes også for å beskrive «helhetlige» kunstverk innenfor bildekunst – hvor moderne installasjoner og land art gjerne tilstreber en totalvirkning, og innen arkitektur og design. Jugendstilen i siste del av 1800-tallet var opptatt av en totalvirkning av byggverk, møbler, tekstiler og pyntegjenstander. Arkitekten Henrik Bull og kunstneren Gerhard Munthe arbeidet på hver sin måte med helhetskunstverk.Carl Larssons iscenesettelse av familiens hjem i Sundborn utenfor Falun hadde også preg av helhetlig utforming i tråd med ideene om Gesamtkunstwerk.


== Referanser ==
Antsiranana

Denne artikkelen er om byen Antsiranana. For provinsen med samme navn, se Antsiranana (provins).
Antsiranana (kjent som Diégo-Suarez fram til 1975) er en by på det nordlige Madagaskar, og er hovedstad i provinsen med samme navn. Byen var en fransk koloni i slutten av det 19. århundre.


== Byens tidligere navn ==
Fram til 1975 var byen oppkalt etter Diégo-Suarez, en portugisisk sjøfarer som besøkte bukten i 1543.


== Eksterne lenker ==
(en) Antsiranana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Guttorm Rogdaberg

Guttorm A. Rogdaberg (født 3. mars 1949) er en norsk gardbruker, kulturvernarbeider og statsstipendiat. 
Han er daglig leder for Agatunet økomuseum, som han har vært knyttet til siden 1992.
Rogdaberg ble utnevnt til statsstipendiat høsten 2005, blant annet for å kunne arbeide med utviklingen av et Jordskiftesenter eller -museum ved Agatunet. 


== Eksterne lenker ==
Hardanger Folkeblad intervju ved utnevning til statsstipendiat
agatunet.no
Masoreter

Masoretene (eller massoretene, på hebraisk בעלי המסורה) var dyktige skribenter som blant annet lagde avskrifter av den hebraiske og arameiske delen av De hellige skrifter som utgjør den hebraiske Bibelen. De var hovedsakelig lokalisert på tre steder: Tiberias, Israel og Babylon. Hver gruppe utarbeidet et system for grammatikk og uttale, for å «standardisere» det som inntil da var blitt overlevert muntlig fra generasjon til generasjon. Det mest kjente systemet ble utarbeidet av masoretene i Tiberias ved Galilea-sjøen.
Inntil det sjette århundre e.Kr. hadde de hellige hebraiske skrifter (det gamle testamente) kun vært nedskrevet som konsonanttekst; Vokalene ble overlevert muntlig. Men på den tiden var det mange jøder som ikke lenger var fortrolige med hebraisk, og forståelsen av konsonantteksten stod i fare. For å beskytte teksten utviklet de et skriftlig vokalsystem. Masoretene var meget nøye med ikke å gjøre endringer på den opprinnelige teksten, så de utviklet derfor vokalsystemet som prikker og streker som ble tilføyd over, under og midt i bokstavene i konsonantteksten (se niqqud). De utviklet også et komplisert system som tjente som tegnsetting og som ville hjelpe leseren til en mer korrekt uttale.
Hvis masoretene oppdaget feil eller unøyaktigheter i teksten, forårsaket av tidligere avskrivere, så endret de ikke teksten men skrev en anmerkning i margen. De laget statistikk over ord og uttrykk og utviklet et innviklet kodesystem som skulle hjelpe avskriverne til å lage en så nøyaktig som mulig avskrift. For eksempel så talte de hvert ord og hver bokstav når de laget en avskrift, og de kontrollerte at det midterste ordet og den midterste bokstaven på siden var lik originalen; de til og med avmerket det midterste ordet og den midterste bokstaven i hele pentateuken – alt dette for å lage en så nøyaktig som mulig avskrift. Hvis de fant en feil så skar de ut hele avsnittet eller kastet hele siden, og begynte på nytt.
Det mest kjente systemet ble perfeksjonert av masoret-familiene Ben Asher og Ben Naftali i Tiberias, i det niende og tiende århundre e.Kr. Vi har i dag håndskrifter som stammer fra Ben Asher, men ikke noe fra Ben Naftali. Aleppo-kodeksen er utarbeidet av Ben Asher-familien.
Eksempel på hebraisk tekst med og uten masoretisk punktsetting (Første mosebok 1:1):
Caress of Steel

Caress of Steel er det tredje studioalbumet fra det kanadiske progressive rockebandet Rush, utgitt i september 1975.
Caress of Steel er det første Rush-albumet der de har med en 20-minutter lang sang, med handling, og delt opp i forskjellige deler. Albumet var ment å være gjennombruddsalbumet til Rush, men dessverre ble det ikke slik. Et skikkelig gjennombrudd fikk de ikke før de utga deres neste plate, 2112. 
Rushs tredje album viser en stil mer forbundet med standard progressiv rock enn den de hadde hatt fra før. Men likevel sitter litt av den Led Zeppelin-inspirerte stilen igjen i sanger som «I Think I'm Going Bald». 
Egentlig skulle coveret på albumet være i sølv, for å få en litt stålaktig farge på det. På grunn av en utskriftsfeil av coveret ble sølvfargen erstattet med en kobberfarge. En lignende utskriftsfeil skjedde på Rushs første album Rush, der rødfargen som Rush-teksten på coveret skulle hatt, ble til rosa.


== Sporliste ==
Side en«Bastille Day» – 4:37
«I Think I'm Going Bald» – 3:37
«Lakeside Park» – 4:08
«The Necromancer» – 12:30
I. «Into Darkness» – 4:12
II. «Under the Shadow» – 4:25
III. «Return of the Prince» – 3:52Side to«The Fountain of Lamneth» – 19:59
I. «In the Valley» – 4:18
II. «Didacts and Narpets» – 1:00
III. «No One at the Bridge» – 4:19
IV. «Panacea» – 3:14
V. «Bacchus Plateau» – 3:16
VI. «The Fountain» – 3:49


== Personell ==
Geddy Lee – vokal og bass
Alex Lifeson – elektriske og akustiske gitarer, steelgitar
Neil Peart – trommer, perkusjon
Terry Brown – stemme på «The Necromancer»


== Eksterne lenker ==
(en) Caress of Steel på Discogs 
(en) Caress of Steel på MusicBrainz 
(en) Caress of Steel på Encyclopaedia Metallum 
(en) Caress of Steel på AllMusic
Fly by Night

Fly by Night er det andre studioalbumet utgitt av det kanadiske progressive rockebandet Rush og ble utgitt i 1975. Albumet ble spilt inn på Toronto Sound Studio. 
Dette var det første albumet der Neil Peart var med som trommeslager. I tillegg til å ta på seg jobben som trommeslager ble han også bandets låtskriver. Peart ledet bandet inn i en stil med tekster som blant annet omhandlet litteratur. Eksempler på dette er «By-Tor and the Snow Dog» og «Rivendell». Sistnevnte omhandler et sted beskrevet i J.R.R. Tolkiens bok Hobbiten. Det første sporet på albumet, «Anthem», er inspirert av tekster av den amerikanske filosofen og forfatterinnen Ayn Rand. Sangene «Fly by Night» og «Making Memories» skal visstnok handle om bandets opplevelser fra deres første turné.
Fly by Night ble det første albumet hvor Terry Brown var produsent.


== Sporliste ==
Side en«Anthem»  (Lee, Lifeson, Peart) – 4:10
«Best I Can» (Lee) – 3:24
«Beneath, Between & Behind» (Lifeson, Peart) – 3:00
«By-Tor & the Snow Dog» (Lee, Lifeson, Peart) – 8:57
I. «At the Tobes of Hades»
II. «Across the Styx»
III. «Of the Battle»
IV. «Epilogue»Side to«Fly by Night» (Lee, Peart) – 3:20
«Making Memories» (Lee, Lifeson, Peart) – 2:56
«Rivendell» (Lee, Peart) – 5:00
«In the End» (Lee, Lifeson) – 6:51


== Personell ==
Geddy Lee – vokal, bass, akustisk gitar
Alex Lifeson – elektriske og akustiske gitarer
Neil Peart – trommer og perkusjon


== Eksterne lenker ==
(en) Fly by Night på Discogs 
(en) Fly by Night på MusicBrainz 
(en) Fly by Night på Encyclopaedia Metallum 
(en) Fly by Night på Spotify 
(en) Fly by Night på AllMusic
Dahieh

Dahieh (arab. داهية, Dahi'ya) er en sjia-muslimsk bydel sør i Beirut i Libanon, nær Beiruts internasjonale flyplass. Den sjiamuslimske militante bevegelsen Hezbollah står sterkt, og her har deres fjernsynstasjon Al-Manar sitt hovedkvarter.
Adam Hiorths vei (Oslo)

Adam Hiorths vei (1-17b, 2-16) er en vei på Frydenberg i bydel Grünerløkka i Oslo. Den går fra Terneveien og et stykke inn forbi Hasleveien. 
Bebyggelsen er villaer og flermannsboliger. Nr 16 er barneverninstitusjonen Frydenberg ungdomshjem.
Veien er oppkalt etter Adam Severin Hiorth, grunnleggeren av Nydalens Compagnie. Hiorth bodde på Frydenberg gård (Frydenbergveien 37).


== Litteratur ==
Oslo byleksikon


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Admiral Børresens vei (Oslo)

Admiral Børresens vei (13-37, 2-18) er en vei på Bygdøy i Bydel Frogner i Oslo. Veien ligger på Bygdøynes og går fra Bygdøynesveien til Harald Rømckes vei.


== Bakgrunn ==
Veien er oppkalt etter kontreadmiral Jacob Børresen (1857–1943), og bystyret vedtok veinavnet i 1947. Oslo sjømannskirke (i nr. 4) var opprinnelig admiral Børresens villa. Den ble solgt i 2014.


== Referanser ==


== Kilder ==
Oslo byleksikon
Arild Svensgam (1999). De er døde – men lever fortsatt i Oslo (2. utg.). Oslo: Galehuset forlag. s. 9. ISBN 8299289424. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
Adolf Hedins vei (Oslo)

Adolf Hedins vei går mellom Teisen og Ryen. Veien er en del av Store Ringvei (ring 3) (bystyrevedtak 15. desember 1955).
Det er ingen bygninger som har adresse til Adolf Hedins vei.


== Navnebakgrunn ==
Veien er oppkalt etter Adolf Hedin (1834–1905), som var svensk radikal politiker og litterat. Han var mangeårig riksdagsmedlem. Hedin arbeidet for demokratisering av stemmeretten, for riksdagens maktstilling, for arbeidervernlovgivningen, sosial forskning, alminnelig verneplikt m. m. Han var Norges-venn under unionstridighetene og døde samme år som unionen med Sverige ble oppløst. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Arild Svensgam (1999). De er døde – men lever fortsatt i Oslo (2. utg.). Oslo: Galehuset forlag. s. 10. ISBN 8299289424. 
Oslo byleksikon
Adolf Hedin

Sven Adolf Hedin (født 23. april 1834 i Bo socken, Örebro län, død 20. september 1905 i Stockholm) var en svensk radikal politiker og litterat. Han var mangeårig riksdagsmedlem. Hedin arbeidet for demokratisering av stemmeretten, for riksdagens maktstilling, for arbeidervernlovgivningen, sosial forskning, alminnelig verneplikt m. m. I 1884 la han frem i riksdagen et forslag til en ulykkes-og alderstrygd for arbeidere.   
Han hadde en nær forbindelse med nordmenn som Bjørnstjerne Bjørnson, og han var Norges-venn under unionstridighetene med Sverige. Han døde samme år som unionen med Sverige ble oppløst. Adolf Hedins vei i Oslo er oppkalt etter ham.


== Referanser ==


== Kilder ==
Arild Svensgams bok De er døde – men lever fortsatt i Oslo fra 1999.
Teisen

Teisen er et boligstrøk i Bydel Alna i Oslo, mot sørvest i Groruddalen. Området Fjellhus, som ligger mellom Teisenveien og Caspar Storms vei, består, i motsetning til Teisen park og Teisen vest, hovedsakelig av eneboliger, og er i grunnen et eget boligstrøk. Allikevel, grunnet deres nærhet til hverandre, er det ikke uvanlig å referere til Fjellhus som en del av Teisen. Navnet Teisen kommer fra Teisen Gård som i dag er en barnehage, med navn Teisen Gård Barnehage. Dersom man regner Fjellhus som en del av Teisen, grenser området til Østre gravlund i vest, Bryn i sør, Breivoll i øst og nordøst (med Tveita like øst for dette igjen). Ulven kommer av Ulven Gård med Østre Aker kirkegård i nord, og Valle i nordvest. Navnet Fjellhus kommer av Fjellhus gård og Fjellhus bruk.

Navnet er etter Teisen gård. Søndre Teisen ble i 1582 utlagt til fri gressgang og fedrift for borgernes dyr i Oslo. Fra 1666 regnet man Teisen som slottsmark. I 1844 ble det på Teisen gjort et rikt funn av sølvsaker, muligens nedgravd i 960-årene. Før boligutbyggingen var Teisen vesentlig jordbruksområde. Teisen teglverk ble nedlagt i 1883. Teisen eng ble kjøpt av Kristiania kommune i 1918. Den eldre bebyggelsen hadde tilknytning til forstaden Bryn. Teisen videregående skole åpnet i 1921 og nedlagt i 1984. I dag brukes Teisen skole til asylmottak. Man bygget 3-, 4- og 5-etasjes boligblokker på Teisen over to større felt i OBOS-regi. Første fikk navnet Teisen borettslag (senere Teisen park borettslag) og de første blokkene sto klare for innflytting i 1950. Fire år senere flyttet man også inn i Teisen vest borettslag, som ligger nærmere Østre gravlund og Bryn brannstasjon. I Regnbueveien fra nummer 1 til 17 finner man 5-etasjer høye boligblokker. Arkitektene var Frode Rinnan, Olav Tveten, Kjell og Ulf Colbjørnsen. Det har også vært noe boligreising i senere år. 
Bryn skole ligger på Fjellhus. Skolen har trinn fra 1 til 7, og barn fra Teisen- og Ulvenområdet og Fjellhus går her.


== Referanser ==
Osteologi

Osteologi (av gresk osteon «ben» og «logos» «ord»), er læren om virveldyrs skjelett. Også andre deler av kroppen, som tenner, negler, horn etc. studeres i emnet.


== Se også ==
Historisk osteologi
Bastionen

Bastionen er supporterklubben til fotballklubben Lyn som per 2022 befinner seg i 3. divisjon. Den ble stiftet høsten 1992 og tok navnet Bastionen i 1993, etter å først ha kalt seg Lyn Supporter Clubb. Den noe spesielle skrivemåten av navnet «Clubb» skyldes at initialene ville blitt LSK (som gir assosiasjoner til Lillestrøm SK) hvis man hadde skrevet «Klubb» og man ville unngå å bli for «engelske» i skrivemåten, derfor ble det heller ikke skrevet med én «b».
Bastionen hadde i 2007 i underkant av 2000 betalende medlemmer og var en av landets største supporterklubber. Lyn har i nyere tid blitt hetset for å ha få supportere på kampene, men dette har statistikken motbevist og Bastionen har selv latterliggjort dette ved å sammarbeide med en av Norges største rappegrupper gjennom tidene med Klovner i Kamp om å lage sangen "20.000 tomme seter" til cupfinalen mot Brann i 2004. Sangen ble i ettertid revidert på grunn av grafisk innhold. De fleste medlemmene av Bastionen er oppvokst på vestkanten i Oslo. Bastionen har tidligere hatt Cafè Abel, Horgan's, Paddy's og Highbury Pub som tilholdssted før og etter kamp. I dag holder Bastionen til på Store stå i Thereses gate 51 (Oslo).
Bastionen Tifo er Bastionens tifogruppe og er av de fleste regnet for å være i det absolutte toppsjiktet når det gjelder tifo og vant «Sølvblusset» (2.-plass) i 2003, 2004 og 2005, samt "Gullblusset" i 2006 som er Norsk Supporterallianses pris for beste tifo.
"Søner af Christiania", SAC, er en uavhengig supportergruppe, såkalte Ultras, som er med på å bedre stemningen på Lynkamper.
Det har også kommet en ny generasjon supportere kalt 1896. Denne gruppen er også en uavhengig supportergruppe, som SAC er denne grupperingen også såkalte Ultras.


== Eksterne lenker ==
Bastionens hjemmeside
BastionenTifo
Söner af Christiania
Fauske stasjon

Fauske stasjon (pitesamisk: Fuassko, lulesamisk: Fuossko) er en jernbanestasjon på Nordlandsbanen i Fauske kommune, 674,23 km fra Trondheim sentralstasjon.
Stasjonen åpnet i 1958 og var da Nordlandsbanens endestasjon, noe den var frem til 1962 da banen ble fullført frem til Bodø.Fauske godsterminal ligger på stasjonsområdet. Fauske rutebilstasjon ligger ved krysset Follaveien/Storgaten i sentrum (67°15′33″N 15°23′26″Ø), 700 meter fra jernbanestasjonen.
En eventuell videreføring (Nord-Norgebanen) vil sannsynligvis ha Fauske som utgangspunkt.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 134–135. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1993). NSBs bygningsregistrering: Trondheim distrikt: Nordlandsbanen 3. NSB Arkitektkontoret. s. 157–180. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Fauske stasjon
(no) Fauske stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Nordlandsbanen
Bane Nor eiendom: Fauske stasjon
Bane Nor eiendom: Fauske godshus
Historisk osteologi

Historisk osteologi (også kjent som osteoarkeologi) er en arkeologisk underdisiplin som vedrører studiet av menneskelige levninger, hovedsakelig via skjeletter fra arkeologiske undersøkelser. Disse studiene kan avdekke informasjon om tidligere menneskers alder, kjønn, kroppsbygning, diett og almenhelse. De kan også frembringe opplysninger om eventuelle sykdommer og misdannelser, så vel som trauma og dødsårsak.


== Se også ==
Osteologi
Zooarkeologi
Komitéen for frigjøring av folkene i Russland

Komitéen for frigjøring av folkene i Russland (russisk: Комитет освобождения народов России, forkortet КОНР) var en komité av militære og sivile antikommunister fra Russland. Den ble grunnlagt med støtte fra Tyskland den 14. november 1944 i Praha (valgt med vilje fordi det var en slavisk by som ikke var under Stalins kontroll).
Komitéens mål var:

«å styrte Stalins tyranni, frigjøre folkene i Russland fra bolsjeviksystemet, og gjenopprette de rettigheter det russiske folket kjempet for og vant i folkerevolusjonen i 1917»
«avslutte krigen og slutte en ærefull fred med Tyskland»
«skape et nytt fritt folkelig politisk system uten bolsjeviker og utbyttere»Komitéen ønsket å styrte Stalin ved hjelp av en egen frigjøringshær, som skulle bli utstyrt og arbeide i allianse med Tyskland. Den hevdet å støtte opprettelsen av et nytt demokratisk system i Russland. Komitéens mål ble nedfelt i det såkalte Praha-manifestet, som garanterte ytrings-, presse-, religions- og forsamlingsfrihet, og rett til nasjonal selvbestemmelse for alle etniske grupper i Russland.
Formannen for komitéen var general Andrej Vlasov, som også kommanderte Den russiske frigjøringshæren. Komitéen ble ansett som Den russiske frigjøringshærens politiske fløy. Komitéen omfattet likevel mange ukrainere og andre etniske grupper som var antisovjetiske.
Etter Tysklands nederlag opphørte komitéens arbeid, og dens medlemmer konsentrerte seg om å redde frigjøringshæren og dens medlemmer fra Stalins hevn gjennom å forhindre at de vestallierte utleverte dem til Sovjet. Mange medlemmer ble likevel sendt i sovjetiske konsentrasjonsleirer og drept.
Umiddelbart etter krigen oppstod en rekke nye organisasjoner som ønsket å fortsette kampen mot stalinismen, noen av dem startet av veteraner fra komitéen og Den russiske frigjøringshæren.
I USA ble det på slutten av 1940-tallet dannet en organisasjon med et lignende navn, Den amerikanske komitéen for frigjøring av folkene i Russland. Denne komitéen ble kjent for sin Kongresstøttede og senere CIA-styrte kringkaster Radio Liberty som sendte antikommunistiske sendinger til Sovjetunionen på russisk språk fra Vest-Tyskland. Radio Liberty ble senere slått sammen med Radio Free Europe.