jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Husebybakken stasjon

Husebybakken stasjon var en midlertidig t-banestasjon i Oslos T-banesystem. Stasjonen ble opprettet i forbindelse med oppgraderingen av Kolsåsbanen til metrostandard. Stasjonen ble anlagt like ved veien Husebybakken på Montebello den 31. juli 2006 som en erstatning for Montebello stasjon. Den lå helt i begynnelsen av Kolsåsbanen, og fungerte som det vestlige endepunktet for linje 6 mens banen var stengt for oppgradering og ombygging.
Husebybakken ble bygget opp på samme sted hvor gamle Husebybakken stasjon lå i årene 1942-1961. Husebyrennene ble i sin tid avholdt ikke så langt unna denne stasjonen.
31. mai 2008 forlot siste tog Husebybakken stasjon, for at også strekningen mellom stasjonen og inn til Sørbyhaugen skulle kunne oppgraderes. Mens dette arbeidet pågikk, kjørte linje 6 til Holmen stasjon på Røabanen.


== Eksterne lenker ==
tbane.no: Husebybakken stasjon stenger
Franklin Parish

Franklin Parish er et fylke i den amerikanske delstaten Louisiana. Det ligger i de sentrale delene av staten og det grenser mot Richland Parish i nord, Madison Parish i nordøst, Tensas Parish i sørøst, Catahoula Parish i sør og mot Caldwell Parish i vest.
Franklin Parish totale areal er 1 646 km² hvorav 31 km² er vann. I 2010 hadde fylket 20 767 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Winnsboro. 


== Byer ==
Baskin
Gilbert
Winnsboro
Wisner


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Franklin Parish, Louisiana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Richland Parish

Richland Parish er et fylke i den amerikanske delstaten Louisiana. Det ligger nord i staten og det grenser mot Morehouse Parish i nord, West Carroll Parish og East Carroll Parish i nordøst, Madison Parish i øst, Franklin Parish i sørøst, Caldwell Parish i sørvest og mot Ouachita Parish i vest.
Richland Parish totale areal er 1 646 km² hvorav 16 km² er vann. I 2010 hadde fylket 20 725 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Rayville. 


== Byer ==
Delhi
Mangham
Rayville


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Richland Parish, Louisiana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Österreichischer Staatspreis für Europäische Literatur

Österreichischer Staatspreis für Europäische Literatur er en internasjonal litteraturpris.
Prisen ble innstiftet i 1964 av Østerrikes utdannelsesministerium som Nikolaus-Lenau-Preis. Året etter fikk prisen dagens navn. Den utdeles årlig til en europeisk forfatter.


== Prisvinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Liste over prisvinnere
Austrian Staatpreis pressemelding om prisvinneren for 2007, A. L. Kennedy og tidligere vinnere. Lest: 7. mars 2008.
Ouachita Parish

Ouachita Parish er et fylke i den amerikanske delstaten Louisiana. Det ligger nord i staten og det grenser mot Union Parish i nord, Morehouse Parish i nordøst, Richland Parish i øst, Caldwell Parish i sør, Jackson Parish i sørvest og mot Lincoln Parish i vest.
Ouachita Parish totale areal er 1 639 km² hvorav 57 km² er vann. I 2010 hadde fylket 153 720 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Monroe. 


== Byer ==
Brownsville-Bawcomville
Claiborne
Monroe
Richwood
Swartz
West Monroe


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ouachita Parish, Louisiana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Paal-André Grinderud

Paal André Grinderud (født 20. februar 1962) er en norsk sakprosa og skjønnlitterær forfatter. 
Grinderud vokste opp i Mjøndalen i Nedre Eiker kommune sammen med to søsken. Da Grinderud var 10 år, døde hans far Walther av hjertesykdom. Moren Wanda hadde et alkoholproblem som eskalerte etter ektemannens død. I seks år, fra Grinderud var 10 til han ble 16, tok han seg av sin mor. Da søsknene flyttet ut, sto han alene igjen med et stort ansvar. Wanda døde i 1978. 
Grinderud har skrevet bøkene Alene – nå igjen (1992), En mor ved navn Wanda (2011) og Jeg hadde også en far (2016) om sin egen barndom. Han har skrevet til sammen ti bøker.I kjølvannet av hans debutbok Alene – nå igjen og den store oppmerksomheten som fulgte, startet han Wanda-senteret i Drammen. Dette var et senter for barn av rusgiftbrukere som ble drevet av frivillige. Etter at senteret ble nedlagt i 1999, ble det ble opprettet en stiftelse i Øvre Eiker kalt PAG-stiftelsen og et nytt senter i Bodø. Dette senteret la ned driften i 2009.I 2014 sto han foran Stortinget i tre uker og demonstrerte mot regjeringens forslag om å utvide Vinmonopolets åpningstider. Grinderud ville blant annet ha julaften som symboldag for alle barn som sliter med alkoholiserte foreldre. Han fikk til slutt gjennomslag for dette, og Vinmonopolet holdes fortsatt stengt julaften.Den 18. februar 2016 hadde forestillingen Frodig Barndom premiere i Feiring Kirke. Dette er en barneforestilling for voksne av og med Paal André Grinderud og musiker Evald Fredholm, som handler om de gode minnene fra Grinderuds barndom.Grinderud har utdannelse innen ernæring og har tidligere arbeidet ved flere sykehus, blant annet som seksjonsleder ved diettseksjonen på Buskerud sentralsykehus. 


== Bibliografi ==
Alene – nå igjen (sakprosa, Gyldendal 1992). Gjenutgitt Schibsted, 2014
Den mystiske isbreen (barnebok, Gyldendal 1994, illustrert av Hallvard Skauge)
En magentaturkis himmel – hyllest til hverdagsmennesket (sakprosa, Cappelen 2002)
Aldri mer alene (sakprosa, Aschehoug 2004)
Rose. En historie fra virkeligheten (Aschehoug 2005)
Blind Godhet (noveller, Verbum 2008)
En mor ved navn Wanda, (Cappelen Damm 2011)
Jeg hadde også en far (Natursjelen Forlag, 2016)
Frykt reiser sakte (Roman), 2017


== Priser ==
1996 – Barne-TV-fondets pris, NRK
1996 – Varmeprisen, Norsk Helse- og Sosialforbund
2000 – Vesleblakkenprisen, Rendalen kommune
2003 – Ildsjelprisen, Det Kgl. Selskap for Norges Vel
2003 – Brakeprisen, Drammen Bibliotek, for boken En magentaturkis himmel
2005 – Åpenhetsprisen, Mental Helse Norge
2007 – Folkehelseprisen, Nasjonalforeningen for folkehelsen
2011 – Jonasprisen, Universitetet i Oslo
2015 – Rettferdighetsprisen, Stiftelsen Rettferd, «for en fantastisk innsats for andre «løvetannbarn» - barn og unge om klarer seg gjennom oppveksten på tross av nesten umulige oppvekstforhold med for eksempel rus, vold, og/eller omsorgssvikt».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Et menneske er ikke sin sykdom», artikkel i Aftenposten om Grinderud
http://www.aftenposten.no/sok/?query=Paal+Andre+Grinderud, Kronikker og innlegg Aftenposten.
Claudio Magris

Claudio Magris (født 10. april 1939 i Trieste) er en italiensk forfatter og oversetter. Han studerte germanistikk i Torino, og har fra 1978 vært professor i moderne tyskspråklig litteratur ved universitetet i Trieste. Han er dessuten virksom som essayist og skriver kommentarer i den italienske avisen Corriere della Sera og andre europeiske aviser. Hans forskning fokuserer på sentraleuropeisk kultur, som han ansees som en av de fremste eksperter på i Italia. 
Han er medlem av en rekke europeiske akademier, og fra 1994 til 1996 var han italiensk senator.


== Verk ==
I årenes løp har Magris skrevet en lang rekke essayer, romaner og bøker om historie og kultur. Særlig hans romaner har vunnet en rekke internasjonale priser, og han nevnes tidvis som en kandidat til Nobelprisen i litteratur.
Hans første bok handler om den habsburgske mytos i moderne østerriksk litteratur. Han har skrevet essayer om blant annet Hoffmann, Roth, Ibsen, Svevo, Musil, Hesse og Borges
Hans noveller og teaterproduksjoner omfatter på norsk:

Donau (1991), original Danubio (1986), oversatt av Kjell Risvik.
Et annet hav (1992), original Un altro mare (1991), oversatt av Kjell Risvik.
Sabelen i kosakkens grav (1993), original Illazioni su una sciabola (1984), oversatt av Kjell Risvik.
Mikrokosmos (1999), original Microcosmi (1997), oversatt av Tor Fotland.
I blinde (2009), original Alla cieca (2005), oversatt av Kjell Risvik.Dessuten finnes:

Dietro le parole (1978)
Itaca e oltre (1982)
Stadelmann (1988)
Microcosmi (1997), mottok Premio Strega 1998
La mostra (2001)
L'infinito viaggiare (2005)Hans mest kjente verk og litterære gjennombrudd er Donau, en litterær reise langs Donau med vekt på Donauområdets multikulturelle historie.


== Utmerkelser ==

2009 – Friedenspreis des Deutschen Buchhandels
2006 – Fyrsten av Asturias' pris for litteratur
2005 – Österreichischer Staatspreis für Europäische Literatur
2001 – Erasmus-prisen
Bjørnsonordenen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Claudio Magris – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Claudio Magris – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Claudio Magris på Internet Movie Database
Marengs

Marengs (av fransk meringue, etter den sveitsiske byen Meyringen) eller pikekyss er lette konfektkaker av stivpiskede eggehviter og sukker eller melis stekt ved svak varme. Ofte blir marengs smaksatt med for eksempel sjokolade for å smake bedre.


== Eksterne lenker ==
(en) Meringue – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cees Nooteboom

Cornelis Johannes Jacobus Maria Nooteboom (født 31. juli 1933 i Haag, Nederland) er en nederlandsk forfatter. Hans verker omfatter romaner, noveller, reiseberetninger og dikt, og han har også vært virksom som journalist og litteraturkritiker. Hans bøker har mottatt tallrike utmerkelser, og han er oversatt til mer enn 15 språk.


== Verker ==


=== Romaner og noveller ===
Philip en de anderen, 1955
De ridder is gestorven, 1963
Rituelen, 1980
Een lied van schijn en wezen, 1981
In Nederland, 1984
Het volgende verhaal, 1991
Allerzielen, 1998
Paradijs Verloren, 2004


=== Dikt ===
De doden zoeken een huis (1956)
Koude gedichten (1959)
Het zwarte gedicht (1960)
Gesloten gedichten (1964)
Gemaakte gedichten (1970)
Open als een schelp – dicht als een steen (1978)
Aas. Gedichten (1982)
Het landschap verteld. Paesaggi narrati (1982)
Vuurtijd, ijstijd. Gedichten 1955-1983 (1984)
Het gezicht van het oog, 1989
Water, aarde, vuur, lucht (1991)
Zo kon het zijn (1999)
Bitterzoet, honderd gedichten van vroeger en zeventien nieuwe (2000)


=== Reiseberetninger ===
De verliefde gevangene, 1958
Een middag in Bruay. Reisverslagen (1963)
Een nacht in Tunesië (1965)
Een ochtend in Bahia (1968)
Bitter Bolivia. Maanland Mali (1971)
Een avond in Isfahan (1978)
Voorbije passages (1981)
Mosukei! een liefdesverhaal, 1982
De Boeddha achter de schutting. Aan de oever van de Chaophraya, 1986
De omweg naar Santiago, 1992
Van de lente de dauw. Oosterse reizen, 1995
Terugkeer naar Berlijn, 1997
Nootebooms Hotel (2000)
Die Dame mit dem Einhorn. Europäische Reisen (2000)
Die Insel, das Land. Geschichten aus Spanien (2002)


=== Essaysamlinger og reportasjer ===
Nooit gebouwd Nederland, 1980
Berlijnse notities, 1990
De ontvoering van Europa, 1993
Zelfportret van een ander. Dromen van het eiland en de stad van vroeger, 1993
Paris, Mai 1968 (2003)


=== Teaterstykke ===
De zwanen van de Theems (1959)


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
2003 – Österreichischer Staatspreis für Europäische Literatur
1993 – Aristeion-prisen, litteraturprisen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cees Nooteboom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Meiringen

Meiringen er en by og kommune i Sveits.
Meiringen er blant annet er kjent som åsted for den fiktive detektiven Sherlock Holmes' død og som opphavsstedet for marengs.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Meiringen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Eggs Benedict

Eggs Benedict er en amerikansk frokostrett.
Den består av skiver av ristet brød (toast) eller delte engelske muffins dekket av røkt bacon eller skinke, posjerte egg og hollandaise.


== Varianter ==
Eggs Florentine er en vanlig variant av Eggs Benedict der baconet er erstattet med sautert spinat. I tillegg er hollandaisesausen byttet ut med mornaysaus.


== Referanser ==
Péter Nádas

Péter Nádas (født 14. oktober 1942 i Budapest) er en ungarsk forfatter.
Han studerte først kjemi, og arbeidet i noen år som fotograf og fotoreporter. Hans romaner beskjeftiger seg hovedsakelig med situasjonen i Ungarn under det kommunistiske diktaturet. 
Han mottok Österreichischer Staatspreis für Europäische Literatur i 1991.


== Utvalgte utgivelser ==
Egy családregény vége (1977). – På norsk som Slutten på en familieroman, oversatt fra ungarsk av Mária Lund. (Gyldendal, 1980)
Emlékiratok könyve (1986). – På norsk som Erindringens bok, oversatt fra ungarsk av Ove Lund. (Gyldendal, 1996-1997)
Párhuzamos történetek (2005). – På norsk som Parallelle historier (Agora Publishing 2011–2012), 3 bind:
I. A néma tartomány. – På norsk som Den stumme provinsen, oversatt fra ungarsk av Kari Kemény
II. Az éjszaka legmélyén. – På norsk som I nattens dyp, oversatt fra ungarsk av Kari Kemény
III. A szabaság lélegzete. – På norsk som Frihetens åndedrag, oversatt fra ungarsk av Ove Lund


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
"Grenseoverskrideren", intervju med Nádas i Morgenbladet
Homogenisering

Homogenisering er en prosess hvor fettpartikler i melk av storfe fortynnes, slik at partiklene holder seg jevnt fordelt i melken. Prosessen foregår ved at melken presses raskt gjennom en smal dyse ved høyt trykk. Homogenisering har vært benyttet siden 1920-tallet og hindrer at fettet skiller seg fra resten av melken. Før det ble startet med homogenisering, ville det etter at melken hadde stått en stund, flyte opp et fløtesjikt på toppen av melken fordi fettet fløt opp, ved å homogenisere unngås dette. 


== Kilder ==
Teksten er hentet fra informasjonsbrosjyren "Om melk" fra Opplysningskontoret for Meieriprodukter.
Hans Åge Yndestad

Hans Åge Yndestad (født 24. juli 1980) er en norsk fotballspiller. Han var forsvarsspiller i Tromsø. Han kom til Tromsø i 2002, etter å ha spilt for klubbene Ulfstind og Skarp. Etter 2012-sesongen trappet Yndestad ned og gikk tilbake til moderklubben Skarp. Før 2014-sesongen signerte han en kontrakt med Tromsdalen.


== Karriere som spiller ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hans Åge Yndestad – Transfermarkt 
(no) Hans Åge Yndestad – Norges Fotballforbund 
(en) Hans Åge Yndestad – FBref
Hengelo (Overijssel)

Hengelo (uttale ) er en by som ligger i den nederlandske provinsen Overijssel og regionen Twente. Hengelo har 81 291 innbyggere (per 1. mai 2006) og et landareal på 61,78 km². Beckum, Oele og Woolde inngår i kommunen Hengelo.
Byen ble utsatt for store ødeleggelser under den andre verdenskrig, men ble senere bygd opp igjen.


== Referanser ==
Ferjesambandet Ranavik–Skjersholmane

Ranavik–Skjersholmane er et fergesamband på fylkesvei 500 mellom Kvinnherad og Stord kommuner. Strekningen betjenes av Fjord1 med opptil 23 daglige avganger i hver retning. Overfarten fra Ranavik til Skjersholmane tar 40 minutter. En tur i døgnet går til Jektevik på Stord og Hodnanes på Tysnes istedenfor til Skjersholmane.


== Historie ==
Sambandet ble etablert i 1957 og ble trafikert av MF «Folgefonn». Frem til 2003 gikk dette sambandet mellom Leirvik på Stord, Ranavik på Halsnøy og Sunde i Kvinnherad. Stoppet på Halsnøy var de første årene på Sæbøvik, og ble flyttet til den nye fergekaien på Ranavik i 1970. Sommeren 1983 ble anløpet på Stord flyttet fra Leirvik til Skjersholmane. I mai 2008 åpnet Halsnøytunnelen og Sunde ble sløyfet. Overfarten mellom Sunde og Ranavik tok 15 minutter.


== Referanser ==


== Kilder ==
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Besøkt 26. mars 2015. 
Sætre, Harald (2014). Fram og tilbake over fjorden - om HSD, ferjer, ferjekaiar og ferjeruter (norsk). Bergen: Kapabel. ISBN 978-82-8163-0673.
Kjøllsæterbrua

Kjøllsæterbrua ligger to kilometer sør for Rød bru i Åmot kommune i Innlandet. Den er verdens sterkeste trebru 
, 
holder NATO-standard, og tåler 109 tonn med 100 fots mellomrom. Den er 158 meter lang, og har en føringsbredde på 6,3 meter. Den består av to fundamenter i vann, tre søyler på land, samt landkar. Brua er oppført i kreosotimpregnert furu og har en underliggende bæring av limtre. Brudekket er av betong. Bruas lengste spenn er 45 meter og seilingshøyden under brua er 6 meter. Brua ble åpnet 17. august 2006.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Teknisk Ukeblad: Verdens sterkeste trebru (27. juni 2008)
Forsvarsbygg: Kjøllsæterbrua åpnet (18. august 2006)
Stjørdalsøl

Stjørdalsøl er et maltøl brygget etter svært gamle tradisjoner i områdene rundt Stjørdal i Nord-Trøndelag. Lignende gårdsøl har vært brygget i hele Norge sør for polarsirkelen siden førhistorisk tid, men bryggingen har med tiden dødd ut de fleste steder i Norge. Stjørdalen er ett av stedene som har holdt tradisjonen ved like. Opprinnelig var det bøndene som brygget til eget bruk av eget korn, men i dag er det mange av bryggerne som kjøper kornet. En særegenhet ved stjørdalsølet er at bryggerne selv lager maltet i såkalte såinnhus.
Stjørdalsøl brygges tradisjonelt som hjemmebrygg, men er nå også kommersielt tilgjengelig. Klostergården håndbryggeri har i samarbeid med Alstadberg tradisjonsbryggeri brygget Alstadberger - et stjørdalsøl. Ølet er tilgjengelig på Vinmonopolet. Hans Rotmo har utgitt en sang om ølet, «Stjørdalsøl».


== Eksterne lenker ==
Stjørdalsøl: Behind the Smoke, a Traditional Beer Style Thrives in Norway, artikkel i BeerAdvocate Magazine.
Oppskrift på Stjørdalsøl på tradisjoner.no
Tekst for sangen Stjørdalsøl hos Rotmomusikken
Branta

Branta (svartgjess) er ei slekt i underfamilien svaner og gjess (Anserinae) som videre inngår i andefamilien (Anatidae). Bortsett fra hawaiigås (B. sandvicensis) opptrer artene i nordlige kystregioner i den holarktiske sonen, der fuglene typisk hekker nord i utbredelsen og overvintrer lenger mot sør.


== Etymologi ==
Det vitenskapelige slektsnavnet Branta betyr brent (som i svartbrent) og er en latinisert form av den norrøne beskrivelsen av ringgås (B. bernicla) – brandgás, som er synonym med typearten. Slektsnavnet beskriver en gruppe gjess (Anserini) med mye sort (brent) i fjærdrakten, noe som skiller dem fra gjessene i slekten Anser, som har ei fjærdrakt som i større grad domineres av gråtoner.


== Taksonomi ==
En studie publisert i 2016 viser at linjen som ført til slektene Branta og Anser trolig splittet lag for omkring 9 millioner år siden. Branta splittet på nytt for cirka 6,7 millioner år siden og den ene linjen førte til dannelsen av arten ringgås (B. bernicla), mens den andre førte til en ny splittelse for cirka 5,8 millioner. Denne ga opphav til rødhalsgås (B. ruficollis), mens den andre førte til en ny splittelse for cirka 3,5 millioner år siden. Denne ga opphav til hawaiigås (B. sandvicensis), mens den andre førte til en ny splittelse for cirka 2,9 millioner år siden. Denne opphav til kanadagås (B. canadensis), mens den andre førte til en ny splittelse for cirka 2,5 millioner år siden. Denne ga opphav til både hvitkinngås (B. leucopsis) og polargås (B. hutchinsii), som derfor er søsterarter.


== Fylogeni ==
Fylogenien følger Ottenburghs et al. (2016).


== Inndeling ==
Inndelingen følger i hovedsak Birds of the World, med noen korreksjoner i gruppen Anserini i henhold til Ottenburghs et al. (2016). Norske navn på arter følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Eventuelle benevnelser i parentes er kun midlertidige beskrivelser, i påvente av et offisielt navn.

Anseriformes, andefugler
Anatidae, andefamilien
Dendrocygninae, plystreender
Oxyurinae, skarvender
Anserinae, svaner og gjess (5 tribus, 7 slekter, 26 arter)
Malacorhynchini (monotypisk)
Stictonettini (monotypisk)
Cereopseini (2 slekter, 2 arter)
Cygnini, svaner (monotypisk, 6 arter)
Anserini, gjess (2 slekter, 17 arter)
Branta (6 arter)
B. bernicla, ringgås
B. ruficollis, rødhalsgås (monotypisk)
B. sandvicensis, hawaiigås (monotypisk)
B. canadensis, kanadagås
B. leucopsis, hvitkinngås (monotypisk)
B. hutchinsii, polargås
Anser (11 arter)
Anatinae, ender


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Branta – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Branta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Branta hos Artsdatabanken 
(sv) Branta hos Dyntaxa 
(en) Branta hos Fauna Europaea 
(en) Branta hos Fossilworks 
(en) Branta hos ITIS 
(en) Branta hos NCBI 
(en) Kategori:Branta – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Branta – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Branta – detaljert informasjon på Wikispecies
Bjørn Stendahl

Bjørn Stendahl (født 10. januar 1942) er en norsk arkitekt og jazzhistoriker.
Stendahl har siden tenårene vært engasjert i jazzmusikk, som konsertarrangør og skribent. Det var han som fikk Stan Getz til Tønsberg i 1960. Etterhvert ble dette til studier, innsamlings- og registreringsarbeid, samt forskning om norsk jazz. Hans hovedverk er de tre bøkene om norsk jazzhistorie fra starten og frem til 1960, skrevet sammen med Johs. Bergh:  "Jazz, hot & swing", "Sigarett Stomp" og "Cool, kløver & dixie", utgitt 1987-97. Stendahl samarbeidet tett med Bergh fra 1958 til Berghs død i 2001, og duoen fikk etterhvert anseelse som den fremste innen norsk jazzhistorisk forskning. Dertil markerte de seg som organisatorer av jazzklubber og konserter, skribent i en rekke tidsskrift, aviser, bøker og andre publikasjoner. Han har vært visepresident og president i Norsk Jazzforbund og i Jazz Circle 60, Tønsberg. Redaktør av Jazznytt 1976-88. Styremedlem m.m. i Oslo Jazzhus som han startet i 1984 og Norsk jazzarkiv. 
Han har arbeidet som arkitekt siden 1960, sideløpende utdannelse 1960-68. Medlem av Norske arkitekters landsforbund fra 1968. Egen praksis fra 1970, hovedsakelig med byboliger og byutvikling. Ledet byhistoriske vandringer siden 1982. Arbeidet for gjenåpning av Vestkantbadet 1993-98 - styremedlem i Vestkantbadets Venner 1994-98. Kulturhistoriske kart for Frogner 1998 og Bygdøy 1999.
Skrevet om jazz, byutvikling og arkitektur, i Arbeiderbladet, Dag og Tid, Klassekampen, Ny Tid og Norsk biografisk leksikon, samt i bladene St. Hallvard, Arkitektnytt, Ballade, Musikkmagasinet, Musikken, NOPA-bladet og på plateomslag mm.


== Premier ==
Molderosen 1980
Utnevnt til statsstipendiat i 2006
Oslo Byes Vels ærespris Bypatrioten 2015
Ellaprisen til Oslo Jazzfestival 2017


== Bibliografi, jazz ==
Bidragsyter og medarbeider boken Jazz i Norge. Gyldendal, 1975 ISBN 82-05-08157-3
Bidrag til boken Jazz – historie, samtid, metoder – C A Reitzel, København, 1985
Jazz, hot & swing – Jazz i Norge 1920-40. 1987 ISBN 82-90727-00-3)
Sigarett Stomp – Jazz i Norge 1940-50. 1991 (s m Johs Bergh) ISBN 82-90727-04-6
Bjørn Stendahl og Johs. Bergh (1997). Cool, kløver & dixie - Jazz i Norge 1950-60. Norsk Jazzarkiv. ISBN 82-90727-06-2. 
Forberedende arbeider til bok om Jazz i Norge 1960-70 siden 1997
Bidrag til boken Angell 2002. Gyldendal, 2002
Bidrag til boken Challenges in Norwegian jazz research – Institutt for musikk NTNU 2002
Bjørn Stendahl (2011). Freebag...? Jazz i Norge (1960-70). Norsk Jazzarkiv.  [613 sider]


== Referanser ==