jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Download Festival

Download Festival er en tre dagers heavy metal-musikkfestival som blir holdt i Donington Park i England. Festivalen er hvert år på slutten av våren, og den blir eid og styrt av Live Nation, et selskap eid av Clear Channel Comunications.
Festivalen blir ansett som en fortsettelse av Monsters of Rock som foregikk på samme sted fra 1980 til 1996. Første festival ble holdt som en todagers-festival 31. mai og 1. juni 2003, med opprinnelig Iron Maiden og Limp Bizkit som hovedband, men sistnevnte trakk seg og ble erstattet av Audioslave.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Download Festival – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Casio PV-100

Casio Pocket Viewer 100 var en PDA laget av Casio i 1999, og var den første enheten i PDA-serien Pocket Viewer. PV-100 var også den eneste i serien som ikke hadde bakgrunnsbelysning.
Pocket Viewer-serien var lillebroren til Casios hoved-PDAserie, Cassiopeia.


== Spesifikasjoner ==
Skjermen var på 128x128 piksler, som var lavere enn Palms PDA-er fra samme tid.
Den hadde ikke tekstgjennkjenning, så all innmating gikk igjennom en skjermtastatur.
Enheten hadde 1 MB minne til lagring av data og kjøring av programmer.
Prosessoren var en NEC V30MZ (20 MHz)cpu, som var kompatibel med standarden Intel x86.


== Programvare ==
PV-100 kom med disse programmene innebygd

Scheduler
Contacts
Memo
Expence
2 typer av kabal
Quick Memo
Calender
Reminder
To-DoDen hadde ikke støtte for tredjepartsprogrammer.


== PV-200 ==
PV-200 var identisk til PV-100, bortsett fra at den hadde bakgrunnsbelysning og 2 mb minne.
Elghornslav

Elghornslav (Pseudevernia furfuracea) er en lavart med buskformet thallus. Gaffelgrenet med spredte, korte sidegrener.  Opp til 12 cm langt. Thallus er sentralt ganske løst festet til underlaget. Farge lys grå til askegrå på oversiden, matt på undersiden og mørkere mot basis.

Vokser normalt på bartrær og løvtrær,  men også på stein. Vanlig i hele landet bortsett fra i fjelltraktene.


== Litteratur ==
Krog, Hildur/Østhagen, Haavard/Tønsberg, Tor: Lavflora. Norske busk- og bladlav, Oslo 1994, ISBN 82-00-41445-0


== Eksterne lenker ==
(en) Elghornslav i Encyclopedia of Life 
(en) Elghornslav i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Elghornslav hos Artsdatabanken 
(sv) Elghornslav hos Dyntaxa 
(en) Elghornslav hos Index Fungorum 
(en) Elghornslav hos MycoBank 
(en) Elghornslav hos NCBI 
(en) Kategori:Pseudevernia furfuracea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pseudevernia furfuracea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pseudevernia furfuracea – detaljert informasjon på Wikispecies
Sarntal

Sarntal (italiensk Sarentino) er en dal og en kommune midt i Syd-Tirol i Nord-Italia. Dalen er del av Sarntal-Alpene, og er omgitt av dette fjellets topper på alle sider (opptil 2781 moh. i Hirzer). Hele dalen hører til én kommune, som med drøye 300 km² er Syd-Tirols største. Kommunen består av 28 landsbyer («fraksjoner»), hovedlandsbyen er Sarnthein. Dalen dreneres sydover av elven Talfer, som munner i Eisack ved Bolzano.
Dalen er tilgjengelig via tre veier. Veien fra Bolzano i syd fører gjennom et trangt juv (Sarner Schlucht) som fra tid til annen er stengt på grunn av steinras. Veien fra Sterzing i nord går over Penserpasset, som er vinterstengt i fire til fem måneder. I tillegg kommer en veldig smal og svingete vei fra sydøst, som er stengt for busser og lastebiler.
Hovednæringsgrenene er landbruk (fremfor alt storfedrift under alpine betingelser) og håndverk.
Etter at Syd-Tirol kom til Italia i 1920, har Sarntal i dag også en italienskspråklig minoritet på 1 %. Kommunens italienske navn Sarentino ble, som de fleste andre italienske stedsnavn i Syd-Tirol, funnet opp av fascistene på 1920-tallet ved å forvanske dens tyske navn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sarntal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sarntal – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Kastelruth

Kastelruth (tysk) eller Ciastel (ladinsk; italiensk Castelrotto) er en kommune i Nord-Italia. Den ligger i Eisacktal i Syd-Tirol ved inngangen til Gherdëina, ca. 15 km nordøst for provinshovedstaden Bolzano.
Kommunen består av tolv landsbyer («fraksjoner»), hvorav Bula (tysk Pufels), Runcadic (Runggaditsch) og Sureghes (Überwasser) ligger i Gherdëina og er ladinskspråklige. Resten er tyskspråklig (Kastelruth, St. Michael, St. Oswald, St. Valentin, St. Vigil, Seis am Schlern, Seiser Alm, Tagusens og Tisens). I snitt over hele kommunen snakker 82 % av innbyggerne tysk, 15 % ladinsk og 3 % italiensk.
Til forskjell fra de fleste andre stedsnavn i Syd-Tirol hadde Kastelruth et etablert italiensk navn (eksonym) allerede før italieniseringspolitikken på 1920-tallet. Både den tyske, ladinske og italienske formen av navnet er avledet av den latinske betegnelsen castel ruptum («ødelagt borg»), som er dokumentert fra 900-tallet.
Til Kastelruth hører også landsbyen Seis am Schlern (italiensk: Siusi) med Seiser Alm. Seiser Alm er Europas største seter. Bak Seiser Alm troner fjellmassivet Schlern, et av Syd-Tirols landemerker.
Siusi er ikke langt unna Gossensaß der Henrik Ibsen og familie oppholdt seg flere somre. Suisi ble stedet der hans sønn, Sigurd Ibsen (1859–1930) og kona Bergljot Bjørnson (1869–1953) i 1922 anskaffet sin «Villa Ibsen», mens Bjørn Bjørnson (1859–1942) og kona Eileen (1883-1944) fra 1930 bebodde Siusi i sitt nybygde «Casa Bjørnson» frem til 1939.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kastelruth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kastelruth – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Milton George Henschel

Milton George Henschel (født 9. august 1920, død 22. mars 2003) var et medlem av Jehovas vitners styrende råd, og var president i Vakttårnets bibel- og traktatselskap fra 1992 til 2000. 
Henschel fikk tidlig et sterkt forhold til sin religion. Hans far, Hermann Henschel, fylte flere verv i samfunnet og reiste blant annet rundt for å se til byggevirksomheten. Milton Henschel ble døpt som ungdom og gift med Lucille Bennet i 1956. 
Milton Henschel fikk som oppgave å føre tilsyn med trykkeriene sammen med Nathan Homer Knorr i 1939. Da Knorr ble selskapets president, fortsatte de to å utføre mange oppgaver sammen. Han var med på mange av reisene Knorr foretok jorden rundt. 
I 1960-årene var Henschel i Liberia, der han sammen med en gruppe Jehovas vitner ble angrepet fordi man ikke ønsket at de skulle holde religiøse sammenkomster. Noen måneder senere arrangerte han et møte med Liberias president hvor han forsvarte religionsfriheten.
Henschel etterfulgte Frederick William Franz som president i Vakttårnselskapet i desember 1992. Dette vervet hadde han frem til 2000, da man foretok flere organisasjonsmessige forandringer. Det styrende råd, som utgjør samfunnets internasjonale ledelse, ble skilt fra selskapets styre. Don A. Adams ble utnevnt til å ta over vervet som selskapets president. Henschel fortsatte som medlem av Det styrende råd frem til sin død.


== Se også ==
Bibelstudentene


== Referanser ==
Black Canyon of the Gunnison nasjonalpark

Black Canyon of the Gunnison nasjonalpark er en nasjonalpark i den vestlige delen av delstaten Colorado, USA. Parken er 122 km² i størrelse. Hele canyonen er ca. 75 km lang, hvorav ca. 20 km er innenfor nasjonalparken. De dypeste og mest dramatiske delene av canyonen ligger i parken, men canyonen fortsetter oppover inn i Curecanti National Recreation Area og nedstrøms inn i Gunnison Gorge National Conservation Area.


== Geologi ==
Elva Gunnison, som parken er oppkalt etter, har et gjennomsnitts fall på 18 meter/km gjennom parken, noe som gjør den til et av de bratteste elveløp i Nord-Amerika. Til sammenligning har Colorado River gjennom Grand Canyon et gjennomsnitts fall på 1,4 m/km. På det bratteste faller Gunnison 150 meter på en strekning på 3 km.


== Adkomst ==
Det er to innfallsporter til parken, som administreres av National Park Service. Den mest tilrettelagte inngangen til parken ligger på sørsiden av canyonen og er 24 km øst for byen Montrose. På nordsiden inngangen 18 km sør for Crawford, men den er stengt vinterstid. 


== Se også ==
Nasjonalparker i USA


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Black Canyon of the Gunnison National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Black Canyon of the Gunnison National Park – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Dennis Taylor

Dennis Taylor (født 19. januar 1949 i Tyrone) er en nordirsk tidligere snookerspiller, verdensmester i 1985 og i dag kommentator i BBC sine snookersendinger.
Taylor ble profesjonell i 1971 og kom til sin første finale i et større mesterskap i 1979 da han tapte VM–finalen mot debutanten Terry Griffiths. Han vant sin første rankingturnering i 1984 da han vant finalen i Rothmans Grand Prix 10–2 mot Cliff Thorburn.
Han kom for andre gang til VM-finalen i 1985 og møtte den regjerende mesteren og verdenseneren Steve Davis. Etter den første delen av finalen lå Taylor under med 0–8, han kjempet seg tilbake og mot slutten av finale var stillingen 17–17. Finalen fikk dermed ett trettifemte og avgjørende parti. I dette partiet var det meget jevnt og for første gang ble VM-finalen avgjort på den siste sorte kulen, på stillingen 62–59. Davis traff for tynt på et av sine forsøk og gav dermed Taylor en relativt enkel putt og han sikret seg dermed VM-tittelen. Avslutningen av finalen ble sett av 18,5 millioner seere, noe som er rekord for BBC etter midnatt.
Taylor gjorde seg spesielt bemerket på grunn av at han brukte briller med meget store innfatninger som skulle gi et videre syn over bordet.
Han jobber i dag som ekspertkommentator for BBC og var i 2005 med i Strictly Come Dancing, som er den britiske versjonen av Skal vi danse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dennis Taylor – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dennis Taylor – CueTracker
Bryce Canyon nasjonalpark

Bryce Canyon nasjonalpark er en nasjonalpark i delstaten Utah, USA. Parken ble etablert 15. september 1928, og er på 145 km². I parken ligger Bryce Canyon. På tross av navnet, er dette ikke egentlig en canyon, men heller et gigantisk naturlig amfi skapt av erosjon langsmed den østre siden av Paunsaugunt Plateau. Bryce er særegent p.g.a. sine unike geologiske strukturer, kalt hoodoos, formet av erosjon av de sedimentære bergartene fra vind, vann og is i elva og sjøbunnen. Fjellets røde, oransje og hvite farger gir iøynefallende utsyn. 
Bryce ligger mye høyere enn Zion nasjonalpark og Grand Canyon, som begge er i nærheten. Kanten i Bryce varierer fra 2400 moh til 2700 moh, mens sørkanten av Grand Canyon er 2100 moh. Økologi og klima er derfor svært variert i området, og viser de besøkende, som ofte er innom alle tre parkene på samme ferietur, store kontraster. 
Området ble kolonisert av mormonske pionerer i 1850-årene, og ble oppkalt etter Ebenezer Bryce, som bygde en farm i området i 1875. Området rundt Bryce Canyon ble US National Monument i 1924, og ble utpekt som nasjonalpark i 1928. Parken er 145 km² stor, og har p.g.a. at den ligger relativt avsides til, ganske få besøkende sammenlignet med Zion og Grand Canyon. Byen Kanab, Utah ligger omtrent midt mellom disse tre parkene.


== Se også ==
Nasjonalparker i USA


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Bryce Canyon National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bryce Canyon National Park – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Offisiell side for Bryce Canyon nasjonalpark (engelsk)
Rikets sanger

Rikets sanger er den alminnelige betegnelsen på de religiøse sangene til Jehovas vitner. 
Bibelstudentene, som utviklet seg til dagens Jehovas vitner, begynte tidlig å trykke og utgi salmer. I tidens løp har Vakttårnets bibel- og traktatselskap utgitt en rekke sangbøker. I den første tiden gjorde de bruk av flere kjente salmer. De laget også noen egne tekster som ble sunget til melodier av kjente komponister. 
I den tidligste tiden utgav de blant annet en sangbok som ble kalt Songs of the Bride (1879) og som inneholdt 144 sanger. Senere gav de ut en større samling, Poems and Hymns of the Millennial Dawn (1890), som inneholdt 333 sanger og 151 dikt, hvorav de fleste var verk av kjente forfattere. I februar 1896 var et helt nummer av Vakttårnet viet offentliggjøringen av 11 sanger. I 1900 kom det ut et hefte med 82 sanger. Det ble kalt Zion's Glad Songs. De fleste eller alle tekstene i disse to samlingene var skrevet av Bibelstudenter. I 1925 kom det også ut en sangbok som var spesielt beregnet på barn. Den ble kalt Kingdom Hymns og inneholdt 80 sanger. I 1928 gav Bibelstudentene ut en sangbok som het Songs of Praise to Jehovah. Den inneholdt 337 sanger. Man forsøkte da i større grad å komme bort fra tekster med innhold som ikke var representativt for læren.
På slutten av 1930-tallet sluttet imidlertid sang å være et fast element i de lokale forsamlingene. I 1944 gjenopptok man sang i menighetene, og fra nå av ble det gjort mer for at samlingen skulle bli særegen for Jehovas vitner. Sangboken Kingdom Service Song Book ble utgitt det året, og den inneholdt 62 sanger. Den følgende sangboken var Songs to Jehovah's Praise (1950) med 91 sanger. Den inneholdt fremdeles noen sanger som ble sunget til melodier av kjente komponister. Etter den kom Singing and Accompanying yourselves with Music in your Hearts (1966) med 119 sanger. Disse sangene omhandlet et vidt spekter av bibelske temaer. 
Deretter kom Sing Praises to Jehovah i 1984, som senere kom ut på norsk som Syng lovsanger for Jehova. Dette var en samling på 225 sanger som alle var skrevet av personer som selv har vært Jehovas vitner. 
I 2009 ble det kunngjort at en ny sangbok skulle bli tatt i bruk, Syng for Jehova. Den ble tatt i bruk fra og med 2010. Den inneholder 135 sanger. Av disse er 33 nye. Flere sanger har gjennomgått endringer når det gjelder teksten. Noen melodier har også gjennomgått visse endringer. Noen sangtekster synges til nye melodier, og noen melodier brukes til nye tekster.
Hver sang har noen skriftsteder knyttet til seg som passer til det emnet sangen tar opp. Sangene tar opp forskjellige temaer, som Guds Ord, hyllest til Gud, beskrivelser av Jesus, og kristen livsførsel.


== Kilder ==
Vakttårnet 15. oktober 1986, s. 23-24
Vakttårnet 1. desember 1987, s. 26-27
Jehovas vitner – forkynnere av Guds rike, s. 240-241
Jehovas vitners årbok 2011, s. 17-21
Jehovas vitners årbok 2013, s. 24-25
Rikets sanger
Kornbrunbeger

Kornbrunbeger (Cladonia pyxidata) er en lavart i slekten begerlav (Cladonia). Thallus (plantelegemet) består av et tynt lite horisontalthallus – et basalskjell – med flere inntil 3 cm høye podetier (vertikalthallus). Fargen er grønn eller grågrønn. Vokser som regel på marken – sjelden på trær. Meget vanlig i hele landet.

Kornbrunbeger kan forveksles med pulverbrunbeger (Cladonia chlorophaea) og melbeger (Cladonia fimbriata).


== Litteratur ==
Krog, Hildur/Østhagen, Haavard/Tønsberg, Tor: Lavflora. Norske busk- og bladlav, Oslo 1994, ISBN 82-00-41445-0


== Eksterne lenker ==
(en) Kornbrunbeger i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kornbrunbeger hos Artsdatabanken 
(sv) Kornbrunbeger hos Dyntaxa 
(en) Kornbrunbeger hos Index Fungorum 
(en) Kornbrunbeger hos ITIS 
(en) Kornbrunbeger hos MycoBank 
(en) Kornbrunbeger hos NCBI 
(en) Kornbrunbeger hos Tropicos 
(en) Kategori:Cladonia pyxidata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cladonia pyxidata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cladonia pyxidata – detaljert informasjon på Wikispecies
Act of Uniformity

Act of Uniformity kan vise til fire engelske lover som regulerte landets religionspolitikk:

Act of Uniformity 1549
Act of Uniformity 1552
Act of Uniformity 1559
Act of Uniformity 1662
Natasha Bedingfield

Natasha Bedingfield (født 26. november 1981 i London) er en engelsk sanger.
I tenårene startet Natasha, broren Daniel Bedingfield og lillesøsteren Nikola et band sammen, The DNA Algorythm, som var ei R&B-influert gruppe, men de spilte også garage og pop.


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===
Unwritten (september 2004)
N.B. (april 2007)
Pocketful Of Sunshine (22. januar 2008 i USA)


=== Singler ===
Single (juni 2004)
These Words (september 2004)
Unwritten (februar 2005)
I Bruise Easily (mai 2005)
The One That Got Away (mai 2006)
I Wanna Have Your Babies (15. januar 2007)
Soulmate  (april 2007)
Pocketful Of Sunshine (januar 2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Natasha Bedingfield – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Natasha Bedingfield på Internet Movie Database 
(fr) Natasha Bedingfield på Allociné 
(en) Natasha Bedingfield på AllMovie 
(en) Natasha Bedingfield hos Rotten Tomatoes 
(en) Natasha Bedingfield hos The Movie Database 
(en) Natasha Bedingfield hos Behind The Voice Actors 
(en) Natasha Bedingfield på Apple Music 
(en) Natasha Bedingfield på Discogs 
(en) Natasha Bedingfield på MusicBrainz 
(en) Natasha Bedingfield på SoundCloud 
(en) Natasha Bedingfield på Spotify 
(en) Natasha Bedingfield på Songkick 
(en) Natasha Bedingfield på Last.fm 
(en) Natasha Bedingfield på Genius — sangtekster 
(en) Natasha Bedingfield på AllMusic 
Natasha Bedingfield på Twitter 
Natasha Bedingfield på Facebook 
Natasha Bedingfield på Instagram 
Natasha Bedingfield på YouTube 
Natasha Bedingfield på Myspace 
Natasha Bedingfield på TikTok
Marcel Lefebvre

Marcel-François Lefebvre (født 29. november 1905 i Tourcoing i Frankrike, død 25. mars 1991 i Martigny i Sveits) var en fransk katolsk erkebiskop og grunnlegger og leder for St. Pius X-broderskapet, som består av katolikker som holder fast ved den katolske kirkes tradisjoner fra før Annet Vatikankonsil, spesielt den tridentinske messe. 


== Liv og virke ==
Han ble presteviet den 21. september 1929 som sekularprest for bispedømmet Lille, som han stammet fra, men avla 1931 løfter i helligåndskongregasjonen. 
I 1947 ble han utnevnt til titulærbiskop og til apostolisk vikar av Dakar i Senegal. Senere, i 1955, ble vikariatet elevert til erkebiskoppelig status, med msgr. Lefebvre som første erkebiskop. I 1962 trådte han tilbake for å gi rom for en senegaleser på bispestolen, og ble da utnevnt til bispesetet Tulle i Frankrike – et embede han hadde bare i et halvt år, fordi han kort etter også ble valgt til generalsuperior av Helligåndkongregasjonen. Dette vervet hadde han til 1968.
Under Det annet vatikankonsil (1962–1965) tilhørte erkebiskop Lefebvre den mest konservative fløy som stilte seg kritisk til en rekke av konsilets beslutninger.  
I 1970 grunnla Lefebvre det tradisjonalistiske St. Pius X-broderskapet. 


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil, B. (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Biskop Marie-Prosper-Adolphe de Bonfils (1841-1912) *1898
Kardinal Louis-Ernest Dubois (1856-1929) *1901
Erkebiskop Jean-Arthuir Chollet (1862-1952) *1910
Biskop Héctor Raphaël Quilliet (1859-1928) *1914
Biskop Charles-Albert-Joseph Lecomte (1867-1934) *1921
Kardinal Achille Liénart (1884-1973) *1928
Erkebiskop Marcel Lefebvre (1905-1981) *1947


== Publikasjoner (utvalg) ==
1976: J'accuse le Concile. Saint-Gabriel, Martigny.
1976: La Messe de Luther. Saint-Gabriel, Martigny.
1977: Non : mais oui à l'Église catholique et romaine. Stock, Paris.
1979: Un évêque parle. DMM.
1985: Lettre ouverte aux catholiques perplexes. Albin Michel, Paris.
1987: Ils l'ont découronné : du libéralisme à l'apostasie, la tragédie conciliaire. Fideliter, Broût-Vernet
1989: Lettres pastorales et écrits : [1948-1968].  Fideliter, Broût-Vernet


== Referanser ==
Act of Uniformity 1549

Se Act of Uniformity for andre lover med samme navn.Act of Uniformity 1549 (2 & 3 Edward VI, c. 1) var en lov vedtatt av Det engelske parlamentet i 1549, under Edvard VI. 
Loven foreskrev at liturgien i Book of Common Prayer var den eneste lovlige form for gudsdyrkelse i England. Inntil dette året var det vanlig at man brukte det latinske missalet med bare noen mindre endringer. 
Act of Uniformity var svært kontroversiell, og det ble såvidt flertall for den i Parlamentet. Blant de atten biskopene i House of Lords stemte ti for og åtte mot. Enkelte steder i landet brøt det ut opprør, hvorav det mest alvorlige var bønnebokopprøret i Cornwall og andre deler av det sørvestlige England. 
Loven ble i 1552 erstattet av Act of Uniformity 1552, hvor det ble innført en ny versjon av Book of Commons Prayer.
José Ramón Arxó

José Ramón Arxó eller Lu Ruose (født 6. juni 1663 nær Huesca i Spania, død i 29. juli 1711 i Alicante i Aragón) var katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han virket i Kanton, Shaanxi og Guilin. Han var visitator av jesuittenes misjoner 1706-1708, og ble så kalt til Roma. Han forlot Macao i 1708 om kom til Spania, der han døde i 1711.


== Litteratur ==
Louis Pfister: Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Act of Uniformity 1552

Act of Uniformity 1552 var en lov vedtatt av Det engelske parlamentet i 1552, under Edvard I. 
Loven var et av flere skritt mot å gjøre England til et mer protestantisk land. Den erstattet Act of Uniformity 1549 ved å innføre en ny utgave av Book of Common Prayer.
Det ble også innført straff for de som ikke deltok i gudstjenester hvor bønneboken ble brukt. For første gangs forseelse var straffen seks måneders fengsel, for annen gang ett år og for tredje gangs forseeelse livstid. 
Loven ble opphevet av Maria I i 1553.
Jonni Myyrä

Joonas «Jonni» Myyrä (født 13. juli 1892, død 22. januar 1955) var en finsk spydkaster. Hans deltok for første gang i OL i Stockholm 1912, der han ble nummer 8 i spydkast. 
Under OL 1920 i Antwerpen vant han gull foran tre landsmenn, og forsvarte tittelen under OL 1924 i Paris. Han deltok ikke i 1928, da han tidligere hadde reist til USA på grunn av økonomiske problemer i hjemlandet. Han kom aldri tilbake til Finland, og døde i San Francisco i 1955. 
Under OL 1920 i Antwerpen kom han på tolvteplass i diskos og i femkampen kom han på nittende og sisteplass, han deltok i kun en øvelse.


== Eksterne lenker ==
(en) Jonni Myyrä – Olympics.com 
(en) Jonni Myyrä – Olympic.org 
(en) Jonni Myyrä – Olympedia 
(en) Jonni Myyrä – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jonni Myyrä – Track and Field Statistics