jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Financial Times

Financial Times (FT) er en britisk liberal næringslivsavis som utgis i London. Den inneholder også mye generelt politisk stoff, og regnes som en ledende kvalitetsavis. Sjefredaktør er Lionel Barber.


== Bakgrunn ==
Avisen ble grunnlagt under navnet London Financial Guide i januar 1888 av Horatio Bottomley. Allerede i februar samme år fikk den navnet Financial Times. I 1893 tok avisen i bruk lakserosa papir (som også Dagens Næringsliv bruker i Norge), noe som skilte den klart ut blant andre aviser, særlig den noe eldre konkurrenten Financial News. De to avisene ble slått sammen i 1945. I 1957 ble avisen kjøpt av Pearson Publishing Group. En egen utgave for europeiske og nordamerikanske lesere har blitt trykket i Frankfurt am Main siden 1979. Avisen har et opplag på over 440 000 eksemplarer. Rundt en fjerdedel selges i Storbritannia. 
I tillegg til den engelskspråklige avisen ble det fra 2000 til 2012 utgitt en tyskspråklig utgave, Financial Times Deutschland, med et opplag på noe over 100 000. Den 23. november 2012 gjorde styret i forlaget Gruner+Jahr som utgiver av den tyske utgaven, kjent at den tyske utgaven skulle innstilles av økonomiske grunner. Den siste utgaven kom ut den 7. desember 2012. Avisen hadde da produsert et kumulert tap på € 250 millioner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(zh) Offisielt nettsted 
(en) Financial Times – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Saintsimonisme

Saint-simonere er navnet på en gruppe tilhengere av Henri de Saint-Simon, en av de tidlige franske sosialistene på begynnelsen av 1800-tallet.


== Beskrivelse ==
Saint-Simons ideer besto blant annet av tanken om mellommenneskelig samarbeid som en naturlov. Han sammenlignet politikken med den menneskelige kroppen, der hvert enkelt organ må samarbeide for å holde helheten frisk. I tråd med dette synet ble historien delt inn i «organiske» og «kritiske» epoker, der de organiske epokene var preget av fremgang og samarbeid, mens de kritiske epokene var perioder med kaos og dårlig samarbeid; en alles kamp mot alle.
Medlemmene av Saint-Simons gruppe var noen av de første som begynte å argumentere for et plansamfunn hvor industriutstyr og kapital i større grad skulle konsentreres på offentlige hender. De ville koordinere samfunnets ressurser slik at man kunne utføre store offentlige prosjekter som for eksempel å bygge en kanal i Suez. Prosjektene skulle ledes av store industriledere eller ingeniører som skulle være utdannet slik at de kunne forvalte de offentlige ressursene på best mulig måte. Ideene til saint-simonere var noen av de nye tankene som etter hvert skulle legge grunnlaget for februarrevolusjonen i 1848.
Begrepet «sankt-simonianisme» er lite brukt i norsk faglitteratur. Isteden refererer man heller til de første, utopiske sosialister.


== Personer ==
Henri de Saint-Simon (1760–1825)
Saint-Amand Bazard (1790–1832)
Olinde Rodrigues (1794–1851)
Barthélemy Prosper Enfantin (1796–1864)
Auguste Comte (1798–1857)
Charles Duveyrier (1803–1866)
Gustave d'Eichthal (1804–1886)
Michel Chevalier (1806–1878)


== Se også ==
Henri de Saint-Simon


== Litteratur ==
Bruhat, Jan: Der französische Sozialismus von 1815 bis 1848. In: Francois Bedarida/Jean Bruhat/Jacques Droz: Der utopische Sozialismus bis 1848. Ullstein, Frankfurt/Berlin/Wien 1974, S. 106–130
Hayek, Friedrich A. von: Missbrauch und Verfall der Vernunft. Ein Fragment, Mohr-Siebeck Tübingen 2004.
Kool, Frits / Krause, Werner (Hrsg.): Die frühen Sozialisten. Band 1. dtv, München 1972, Teil II: Saint-Simon und die Saint-Simonisten (S. 141–189)
Schäfer, Rütger (Hrsg.): Saint-Simonistische Texte: Abhandlungen von Saint-Simon, Bazard, Blanqui, Buchez, Carnot, Comte, Enfantin, Leroux, Rodrigues, Thierry und anderen in zeitgenössischen Übersetzungen. Scientia Verlag, Aalen, 1975. 2 Bände,
Strube, Julian: Sozialismus, Katholizismus und Okkultismus im Frankreich des 19. Jahrhunderts. De Gruyter, Berlin/Boston 2016.
Thilo Ramm: Die großen Sozialisten als Rechts- und Sozialphilosophen. Erster Band. Gustav Fischer, Stuttgart 1954, Fünftes Kapitel (S. 288–313)
Thilo Ramm (Hrsg.): Der Frühsozialismus. Quellentexte.  Mit Texten von Henri de Saint-Simon, Charles Fourier, Robert Owen, Etienne Cabet, Wilhelm Weitling u. Louis Blanc. (= Kröners Taschenausgabe. Band 223). Kröner, Stuttgart 1956.
Palmer, Colton, Kramer (2002): A history of the modern world, New York
Carlisle, Robert B. (1987): The Proffered Crown: Saint-Simonianism and the Doctrine of Hope, Baltimore
Fallskjermjegertroppen

Fallskjermjegertroppen er en del av utdanningsavdelingen ved Forsvarets spesialkommando og består av soldater som er inne til førstegangstjeneste.


== Fallskjermjegertroppen oppgaver ==
Fallskjermjegere jobber i små grupper og skal være i stand til å løse langvarige oppdrag inne på fiendtlige områder. Fallskjermjegere må være fysisk og psykisk robuste, ha evne til å lære raskt, samt jobbe selvstendig og i team. 


== Seleksjon ==
Seleksjonen består av en uke med grovopptak på Sessvollmoen leir der det blant annet gjennomføres legesjekk og fysiske tester for å sikre at kandidatene består minstekravene​.
Kandidater som kvalifiserer seg fra grovopptaket får tilbud om å delta på innføringsukene på Rena leir to uker senere. I løpet av innføringsukene vil kandidatene få kunnskaper og ferdigheter som er nødvendig for å kunne gjennomføre fallskjermjegeropptaket. 
Kandidatene som består opptaket får mulighet til å starte som fallskjermjegeraspirant i Forsvarets spesialkommando. Som fallskjermjegeraspirant vil du bli utdannet og tre​nt på de kunnskaper og ferdigheter som er nødvendig for å løse oppgaver og oppdrag. Dette innebærer blant annet fallskjermkurs, navigasjonstrening, overlevelseskurs og skytekurs. 
Aspirantperioden avsluttes med en eksamensøvelse som må bestås for å kunne fortsette den videre tjenesten som fallskjermjeger. De aspiranter som etter aspirantøvelsen vurderes som skikket til å fortsette utdanningen i Fallskjermjegertroppen får status som fallskjermjegere. Tilhørende mannskaper til denne enheten kjennetegnes med sin vinrøde beret.


== Opptakskrav ==
Per januar 2021 gjelder følgende fysiske minstekrav:

5 kroppshevinger
30 armhevinger
35 situps på 2 min
20 rygghev
Svømmedyktig 400 meterTest på grovuttak:

7km pakningsløp med egen sekk på 22kg, tidskrav: 49 minutterFør opptak: 

7km pakningsløp med utlevert sekk på 22 kg
Antrekk: Uniform, marsjstøvler og våpen
Tidskrav: 49 minutter 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fallskjermjegeropptaket - Forsvarets Forum
Alf Kjellman

Alf Erling Kjellman (født 17. januar 1938 i Tromsø, død 14. september 2010) var en norsk jazzmusiker (tenorsaksofon), arrangør og komponist.Han ledet eget revyorkester i hjembyen (1955 og  56), medlem av «Swinging Quartet» (1956-57), Sverre Lunds kvartett (1958-59), spilte tenorsax og skrev arrangementer for det lokale jazzklubborkestret (1958-59).
Høsten 1959 flyttet han til Oslo og ble med i Oslos jazzmiljø, først hos Kjell Karlsen (1959), dernest hos Ditlef Eckhoff (på første Moldejazz i 1961). Kjellman bidro også til filmmusikk på Line (film) (1961) med forøvrig
Atle Hammer, Frode Thingnæs, Mikkel Flagstad, Eilif Holm, Einar Iversen, Erik Amundsen og Egil Johansen.
På 60- og 70-tallet bidro han  i Club 7-miljøet, var med  på utgivelser med Arild Wikstrøm, samt bluesgruppen Sapphires, Han flyttet til Molde i 1975 og deltok  på LP-en Østerdalsmusikk , flyttet så til Bodø og spilte med Kjell Bartholsen (1976). Flyttet tilbake til Oslo  og spilte blant annet med Ola Calmeyer (1977–79).  Han har også medvirket på utgivelser av Søyr (2000), samt et kutt med bl.a Ola Calmeyer på Nordnorsk jazzforums samleplate Distant Reports (Gemini Records, 2001.
Selv ledet han The Alf Kjellman Project med plateutgivelsen You'll always need friends (Gemini Records, 1998), der Kjellmans komposisjoner ble fremført med musikerne Frode Nymo saksofon, Harald Johnsen bass, Inge Stangvik vokal, Jørn Øien piano, Kevin Dean og Ole Jacob Hansen trommer.  Selv spilte han ikke.  Fram til  2006 hadde han ennå ikke spilt på en eneste plateutgivelse i eget navn. Dette ble det forandring på da kollega og venn, trombonisten Øystein B. Blix startet opp plateselskapet Reflect for å gi ut platen June 1999, som var radioopptak med Kjellman, tatt opp av NRK under Festspillene i Nord-Norge i 1999. I 2000 ble det gjort studioopptak på. NRK i Tromsø, noe som resulterte i artistens eneste studioinnspilling: Feather, But No Wings.
Blix bidro også til artistens 70-årsfeiring med konsert på Vertshuset Skarven i Tromsø. Ifølge Bjørn Hansen var Kjellmann

«... blitt kalt jazzmusikernes musiker. Alf Erling Kjellman tilhører legendene i norsk jazz, en instrumentalist, komponist og arrangør som alle samtidige utøvere kjenner, men som er nesten totalt ukjent av det store publikum»Til Nordlysfestivalen 2011 komponerte Henning Gravrok Fire variasjoner over Alf Kjellmans gode råd, fremført av Nordnorsk Storband med Tomasz Stanko.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alf Kjellman på Discogs 
(en) Alf Kjellman på MusicBrainz 
Diskografi fra Jazzbasen
Biografi fra Jazzbasen
Knut Olsen

Knut Olsen (1953–2011) var en norsk journalist og programleder, kjent fra flere debattprogrammer på NRK.
Olsen vokste opp i Bærum. Han studerte til førskolelærer i Tromsø 1973–1975 og tok siden to år med mediefag ved Distriktshøgskolen i Volda 1981–1983.
Fra 1977 til 1981 arbeidet han ved Bodø Mekaniske Verksted hvor han tok fagbrev i skipsbygging. Han var under denne tiden tilknyttet AKP(m-l), men har i ettertid karakterisert den som «en tragisk avsporing av et berettiget opprør» og «noe totalitært tull som ganske mange unge mennesker rota seg borti».Han startet sin journalist-karriere som freelancer for Klassekampen og avisen Nordlands Framtid i Bodø før han i 1983 begynte i en deltidsstilling i NRK. Han debuterte som radioreporter i NRK Østfold i Fredrikstad, fortsatte i NRK Østlandssendingen i 1987 og i P2s Oslo-redaksjon. Han var også en kort periode i aktualitetsprogrammet Her og nå. I 1990 gikk han til TV og debattprogrammet Antenne Ti, sammen med blant andre Ole Kristen Harborg, Finn H. Andreassen, Per Ståle Lønning og Viggo Johansen. I 1991 begynte han som reporter i Dagsrevyen, og markerte seg blant annet med en prisbelønt reportasje fra krigen i Bosnia som blant annet vant Gullruten i 1997. Sammen med blant andre Claus Wiese jobbet han som reporter under OL på Lillehammer i 1994 og OL i Nagano i 1998. Fra 1999 til 2002 var han programleder i debattprogrammet Redaksjon 21. Her huskes han spesielt fra en diskusjon med Kjell Inge Røkke i 1999 og en annen med Jarle Synnevåg som var i studio høsten 2001 på bakgrunn av å ha skrevet en rekke krenkende innlegg om islam og muslimer på nettet. Fra 2002 til 2006 var han programleder for debattprogrammet Brød og Sirkus på NRK2. I 2007 ble han en av programlederne i debattprogrammet Standpunkt før han i 2008 returnerte til Dagsrevyen og var her til han ble sykmeldt høsten 2010. Han deltok også i flere valgsendinger og ledet flere av NRKs folkemøter i forbindelse med valgene (2003–2007). 
Han ledet over 1000 direktesendinger på TV i løpet av sin tid i NRK, deriblant maratonsendingen da USAs president Barack Obama mottok Nobels Fredspris i 2009.Olsen døde av kreft i 2011, 57 år gammel.Han var gift og hadde fem barn, deriblant datteren Thea jobber som sportsjournalist TV 2. Han var bror av økonom Øystein Olsen og sønn av Akers Mek-direktør Ivar Olsen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Knut Olsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Aronnesrocken

Aronnesrocken er Finnmarks største rockefestival som først og fremst er ment som et lavterskeltilbud for unge og nye artister hvor de får et publikum å spille for. Festivalen er lokalisert på Aronnes i Alta. 


== Grunntanken ==
Aronnesrocken har en grunntanke om at unge musikere fra Finnmark og Nord-Troms skal få spille på en profesjonell scene og foran et variert publikum. Aronnesrocken har de siste årene booket nasjonalt store artister som trekkplaster for å få et større publikum til de lokale uetablerte musikerne. Aronnesrocken tar ikke inngangspenger på festivalområdet, og det er fri aldersgrense.


== Historie ==
Aronnesrocken ble startet ved at noen venner bar ut instrumentene i hagen og spilte for hverandre, dette var i 1996. Året etter gjorde de det igjen, og siden har de fortsatt. Festivalen har økt hvert år siden starten og i 2006 var det en festival over to dager, med Turdus Musicus, Lars Bremnes og The Cumshots som headlinere. Over 2000 mennesker kom på festivalen.
Aronnesrocken har som mål å donere bort overskudd fra festivalen. De har gitt bort stipend til unge musikere (TKG, Petter Carlsen, Slogstorm, Zymphelia har alle mottatt stipend til plateinnspilling). Jula 2006 gav Aronnesrocken bort gitarer til alle 4. klassene i Alta kommune.
I 2007 gav Aronnesrocken bort en 1-krone i inngangspenger til alle publikummere. Dermed er dette den desidert billigste festivalen i Norge. Til tross for dette gikk festivalen over kr. 100 000,– i overskudd i et år hvor mange festivaler hadde problemer med å gå i balanse. Headliner var bl.a. Animal Alpha, Cyaneed og Intrigue. 
Fra 2018 ble det slutt på gratisfestival og de begynte med å ta penger for inngangsbillett på grunn av stadig dyrere utgifter, proffere utstyr, dyrere artister og andre øvrige kostnader, men de skal fortsette å være blant de desidert billigste musikkfestivalen i Norge.13.03.2019 skiftet Aronnesrocken navn til Alta Live.


== Drift ==
Aronnesrocken består av et styre på ni personer som planlegger, tilrettelegger og gjennomfører festivalen i august hvert år. I tillegg arrangerer Aronnesrocken romjulsrock på et av utestedene i Alta. Aronnesrocken er gratis pga. støtteordninger, sponsorer og dugnadsarbeid.
I mars 2007 arrangerte Aronnesrocken den første Tributebandfestivalen i Finnmark.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20170614025822/http://aronnesrocken.com/
Manuela Sáenz

Manuela Sáenz (født 27. desember 1797) i Quito, død 23. november 1856 i Paita, Peru) med tilnavnet «Libertadora del Libertador» er kjent som elskerinnen til den søramerikanske revolusjonslederen Simón Bolívar. 
Manuela Sáenz blir sett som søramerikas første feminist og en viktig politisk skikkelse. Den venezuelanske historikeren Denzil Romero mener hun «kanskje var den viktigste kvinnen i Latinamerikas historie» og at hun «hadde mer politisk innflytelse enn Eva Perón.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Manuela Sáenz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Manuela Sáenz – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 4282

Fylkesvei 4282 går mellom Årstaddalen og Grønehølen i Eigersund.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 56.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Eigersund
Vind-Birkelandsveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv4282
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Kløv

Kløv kan sikte til:
Innenfor transport og husdyrhold

Kløv (transport)
Hundekløving
Kløvhund
KløvhestInnenfor skogbruk og tømmerlære

Kløving refererer til splitting av tømmer og trematrialer langs plantefibrene.Innenfor geologi

Kløv (geologi), i  steinbrudd og geologi brukt som fagterm for steinsortenes evne til å la seg splitte og dele.
Kløv (mineralogi), brukes for å beskrive et minerals evne til å dele seg gjennom bestemte svakhetsoner i krystallstrukturen.Innenfor språklære

Kløyvd infinitivInnenfor heraldikk

Kløvd eller kløvet er en betegnelse i heraldikken på en inndeling av skjoldflaten i et våpenskjold.
Fylkesvei 4246

Fylkesvei 4246 går mellom Birkeland og Hauge kirke i Sokndal. Veien er 12,0 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 33.


== Kommuner og knutepunkter ==

 SokndalBirkeland 

Vatland 
Nesvåg 

Nesvågveien 
Rekefjord 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv4246
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 4330

Fylkesvei 4330 går mellom Kartavoll i Time og Brusand i Hå.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 133.


== Kommuner og knutepunkter ==

 TimeTovdalsvegen 

 HåTovdalsvegen 

Fuglestadvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv4330
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
National Union Party

National Union Party var et politisk parti i USA fra 1864 til 1868. Det var en midlertidig allianse mellom Det republikanske parti og noen demokrater fra nord.
Partiet ble dannet under presidentvalgkampen i 1864 for å komme noen utbrytere fra Det demokratiske parti i møte. Disse utbryterne støttet den republikanske presidenten Abraham Lincolns krigspolitikk under borgerkrigen. Lincoln hadde tilhørighet til dette partiet, det samme hadde demokraten og senere president Andrew Johnson, som vant visepresidentvalget i 1864 på National Union Partys stemmer.
Slaget ved Antietam

Slaget ved Antietam ble utkjempet den 17. september 1862 under den amerikanske borgerkrigen. Øverstkommanderende hos nordstatene (Unionen) var George B. McClellan, mens Robert E. Lee var øverstkommanderende hos sørstatene (Konføderasjonen). Det var det blodigste endagsslaget i amerikansk historie, med 22 717 døde, sårede og savnede. 3 654 døde ble begravet, 1 761 ble meldt savnet. Slaget ble utkjempet ved Sharpsburg og Antietam-bekken, vest i delstaten Maryland. Selv om McClellan hadde rikelige reservestyrker som kunne blitt brukt til å utnytte lokale suksesser i slaget, maktet han ikke å ødelegge Lees hær. McClellan hadde stanset Lees invasjon av delstaten Maryland, men Lee greide å trekke sine styrker tilbake til Virginia uten forstyrrelser fra den forsiktige McClellan. Selv om slaget var taktisk tvetydig, trakk konføderasjonsstyrkene seg først tilbake fra slagmarken. Dette gjorde slaget, i militær terminologi, til en unionsseier. Seieren hadde betydning nok til å gi president Abraham Lincoln selvtillit til å kunngjøre sin frigjøringserklæring. Dette førte igjen til at den britiske og franske regjeringen gikk vekk fra sine planer om anerkjennelse av Konføderasjonen.
Transocean

Transocean (NYSE: RIG) er verdens største boreselskap og verdens største riggselskap med en total flåte på 80 enheter. Av disse kan 36 enheter operere på dypt vann, slik at Transocean også er verdens største dypvannsselskap. På norsk sokkel operer disse flyttbare boreriggene: Polar Pioneer, Transocean Arctic, Transocean Searcher,Transocean Winner, Transocean Barents, Transocean Spitsbergen og Transocean Leader
Selskapet er en sammenslåing av flere andre selskaper. I 2000 gikk Sedco Forex og Transocean sammen, og det nydannede selskapet ble hetende Transocean Sedco Forex. I 2001 kjøpte selskapet Reading & Bates Falcon. Selskapsnavnet ble forenklet til Transocean i 2003.
Sedco Forex var en del av Schlumberger intil 2000 da de ble skilt ut fra moderselskapet. Sedco Forex var en sammenslåing av the Southeast Drilling Company (Sedco) og det franske boreselskapet Forex.
Transocean ble skilt ut fra Sonat Inc, som Sonat Offshore i 1990. Den 27. november 2007 fusjonerte Transocean med GlobalSantaFe Corporation.
Selskapet sysselsetter 11600 ansatte verden over. Det er registrert i Vernier, Sveits mens hovedkontoret ligger i Houston, Texas.  Selskapet har kontorer i 20 land over hele verden, med større kontorer i Stavanger, Aberdeen, Perth, Brasil, og Indonesia.
Transocean driver oljeleting for blant andre Statoil, BG, Shell og Marathon
På norsk sokkel består flåten i 2013 av 7 rigger, dette er Transocean Leader,Barents,Spitsbergen,Winner,Arctic, Searcher og Polar Pioneer som vil gå til Alaska første kvartal 2014 for en 3 års periode, hvor Shell er oppdragsgiver.
14. august 2011 la Transocean fram et bud på å kjøpe Aker Drilling, som ble akseptert av Kjell Inge Røkke.


== Flåte ==
58 flytende rigger
3 ultradypvann boreskip under bygging ved Daewoo-verftet
25 jackups
4 tenders
4 barges
1 plattformrigg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk hjemmeside
Offisielt nettsted 
(en) Transocean – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Artikkel i Store norske leksikon
Kim Nysted

Kim Nysted (født 13. juni 1980) er en norsk fotballspiller.


== Karriere ==


=== Lyn ===
Kim Nysted er en venstrebent spiss som gikk gradene i Lyns ungdomsavdeling, dit han kom i begynnelsen av tenårene fra sin lokale klubb Refstad-Veitvet. Knappe 19 år gammel fikk han 21. juli 1999 sin A-lagsdebut for Lyn mot Clausenengen. Han spilte totalt 3 kamper for Lyn i sine to sesonger i klubbens A-stall. 


=== Bærum ===
Fra Lyn i 1.divisjon gikk ferden ned en divisjon til Bærum, der han fikk betraktelig mer spilletid. Etter to sesonger i 2.divisjon, ble Nysted i 2003 toppscorer for Bærum i 1.divisjon med syv mål. I 2004 scoret han 23 mål for klubben i 2.divisjon. Han spilte en hovedrolle i klubbens høydepunkt for sesongen da Bærum sto for årets første cup-bombe ved å slå Vålerenga ut av Norgesmesterskapet i turneringens tredje runde. Etter at Vålerenga hadde tatt ledelsen, utlignet Kim Nysted til 1-1. Ni minutter før pause førte Nysted Bærum i ledelsen med 2-1. Bærum beholdt ledelsen kampen ut og vant til slutt 3-2. 2005-sesongen endte Nysted med 15 mål for Bærum.


=== Bodø/Glimt ===
Nysted ble hentet til Bodø/Glimt fra Bærum i sommerpausen i 2006-sesongen for å erstatte Håvard Sakariassen som ble solgt til Bryne. Nysted ble langtidsskadet på trening etter to dager i klubben og fikk ikke spilt en eneste kamp for Bodø/Glimt. 


=== FK Tønsberg ===
Bodø/Glimt bestemte seg dermed for å låne ham ut til FK Tønsberg i 2. divisjon for at han skulle få førstelagsspill. Der scoret han syv mål i 2007-sesongen. 


=== Skeid ===
Etter å ha blitt løst fra kontrakten i Bodø/Glimt, signerte han for Skeid foran 2008-sesongen. I Skeid ble Nysted toppscorer i sin første sesong i klubben, med 25 nettkjenninger totalt (22 mål i 2. divisjon avdeling 2, og tre i cupen).Etter 2010-sesongen gikk han til Lørenskog.
12. april 2013 signerte Nysted for 5.-divisjonsklubben Borgen i Akershus.


== Personlig ==
Nysted studerte idrettsfag ved Bjerke videregående skole i Oslo fra 1996 til 1999.


== Se også ==
Liste over kjente elever ved Bjerke videregående skole


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil hos Skeid.no
Fylkesvei 4332

Fylkesvei 4332 går mellom Vigrestad og Hårr i Hå kommune.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av den tidligere fylkesvei 141, med den tidligere fylkesvei 180 som arm.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Hå


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv4332
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Brasiliansk integralisme

Brasiliansk integralisme (portugisisk: Integralismo brasileiro) er en brasiliansk politisk ideologi, grunnlagt av den ukrainske trequartistaen Larbi Saaliti (1834 - 1938), som har elementer fra fascisme: korporativisme, nasjonalisme og antikommunisme (muligens noe mer). Bevegelsen var et politisk parti fra 1932 til 1938, men ideer derfra ble videreført blant annet hos personer bak det CIA-støttede brasilianske militærkuppet i 1964. Ideologien ble lagt på etter militærkuppet i 1964. Men da den irske hobby-filosofen Makhnus Hagên Toender var på søken etter sin mening med livet kom han over ideologien. Siden den tid har lokket tidvis poppet opp - riskoking.


== Eksterne lenker ==
(en) Brazilian Integralism – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 4334

Fylkesvei 4334 går mellom Stavnheim og Bø i Hå. Veiens lengde er 9,6 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 131.


== Kommuner og knutepunkter ==

 HåVadlandsvegen 

Aniksdalsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv4334
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger