jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rolf Søder

Rolf Søder (født 4. juli 1918 i Kristiania, død 23. august 1998) var en norsk skuespiller. Han het egentlig Rolf Søderstrøm (navneskifte til Søder i 1942) og var sønn av  jern- og metallarbeider Karl Johan Søderstrøm (1888–1932) og Margit Westbye (1886–1972). Hans arbeiderklassebakgrunn var viktig for ham, og han var en kjent talsmann for å ta vare på den arbeiderkulturen han kjente fra sin barndoms Oslo.
Søder debuterte på scenen i 1944 og på filmlerretet i 1955. Han medvirket i 40 filmer i sin lange karriere. Han spilte dessuten flere roller på scenen og var radioskuespiller og oppleser. Søder fremførte Bendiks vise (Melodi: Bjarne Amdahl, tekst: Alf Prøysen) i filmen Ung flukt (1959). Han gav også ut en plate der han tolket arbeidersanger og dikt. Han leste inn tre bøker av Louis Masterson (det vil si Kjell Hallbing) som lydbøker.


== Filmografi (utvalg) ==

1957 – På slaget åtte

1957 – Ni liv (film)

1958 – I slik en natt

1958 – Pastor Jarman kommer hjem

1959 – Ung flukt

1959 – Jakten

1960 – Det store varpet

1961 – Hans Nielsen Hauge (film)

1961 – Line

1962 – Tonny

1963 – Elskere

1964 – Nydelige nelliker

1964 – Marenco

1964 – Klokker i måneskinn

1965 – Vaktpostene

1966 – Før frostnettene

1966 – En hyggelig fyr

1968 – Hennes meget kongelige høyhet

1969 – Brent jord

1973 – Jentespranget

1974 – Den siste Fleksnes

1974 – Øya ved verdens ende

1975 – Faneflukt (film)

1975 – Fru Inger til Østråt (film)

1975 – Olsenbandens siste bedrifter

1977 – Karjolsteinen
1978 – Gengangere (TV)

1979 – Rallarblod

1980 – Belønningen

1983 – Hockeyfeber

1984 – Samson og Sally

1989 – Sigurd Drakedreper

1992 – Stein (kortfilm)


== Plateutgivelser ==
1959: Gör inte det du ångrar/Bakgårdsserenade /Gör inte det du ångrar (Bendiks vise) (singel), Philips 353 144 PF. Rolf Søder med kvartett. Arr.: Ragnar Danielsen. Innspilt 12. september 1959
1969: 500 Tonn Med Papir / Si Hva Du Lukter, Min Kjære (singel), NorDisc – utgitt under artistnavnet «Sceptik Tank Süder Rupert Dunken & Hans Renovatører», i samarbeid med Hold Norge Rent-aksjonen
1980: Jargong Vålereng' – med Egil Kapstad og orkester, Ponca Jazz Records (LP-plate; gitt ut på CD i 2005)


== Familie ==
Rolf Søder giftet seg med Berit Søder i 1950, og sammen fikk de tre barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rolf Søder – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rolf Søder på Internet Movie Database 
(no) Rolf Søder hos Nationaltheatret 
(no) Rolf Søder hos Sceneweb 
(en) Rolf Søder hos The Movie Database
Berit Søder

Berit Søder (født Berit Lindtner Næss; 29. mai 1931 i Bergen) er en norsk danser, skuespiller og dukkespiller.


== Karriere ==
I 1949 medvirket Berit Søder i en oppsetning av det bergenske lystspillet Jan Herwitz på Den Nationale Scene i Bergen. Hun spilte en av kjøpmann Herwitz' fem døtre; hovedrollen som kjøpmann Herwitz ble spilt av Rolf Berntzen. I romjulen 1949 og januar 1950 sendte NRK Radio et opptak av denne forestillingen, som en festforestilling til markering av 100-årsjubileet for norsk teater.Hun medvirket som dukkespiller i 1953 i to oppsetninger regissert av Agnar Mykle. Våren 1953 var hun også sceneskuespiller i en oppsetning på Folketeatret. Hun danset i to Shakespeare-oppsetninger i Frognerparken sommeren 1956. Hun var sceneskuespiller ved blant annet Folketeatret, Oslo Nye Teater og Nationaltheatret. Hun var dukkespiller ved Oslo Nye Teater, og i det frie figurteaterkompaniet Filiokus Teatret fra 1978.Hun filmdebuterte i 1957 i Nils R. Müllers På slaget åtte. Søder medvirket i 1962 i Fjernsynsteatrets oppsetning av Det siste kvarter og i 1964 i langfilmen Klokker i måneskinn.


== Filmografi ==
1957: På slaget åtte (spillefilm)
1964: Klokker i måneskinn (spillefilm)
1992: Stein (kortfilm) - regissert av Bent Hamer


== Fjernsynsteatret ==
1962 - Det siste kvarter


== Familie ==
Berit Søder er datter av kasserer Birger Næss (1900–1976) og skuespiller Randi Lindtner (1905–2009). Skuespilleren Lothar Lindtner var hennes morbror, og hun er tante til hans sønner Per Lothar Lindtner og Lasse Lindtner. Hun er søster av skuespiller og regissør Arne Lindtner Næss. Berit Søder var gift med skuespilleren Rolf Søder fra 1950 til hans død i 1998.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Berit Søder på Internet Movie Database 
(no) Berit Søder hos Nationaltheatret
Marburgtalen

Marburgtalen (ty. Marburger Rede) var en tale holdt av Tysklands visekansler Franz von Papen på Marburg-universitetet den 17. juni 1934. Talen formulerte tydelig den konservative kritikken mot nasjonalsosialismen, og tok særlig avstand fra den politiske volden og undertrykkelsen som hadde funnet sted etter den nasjonalsosialistiske maktovertagelsen. Det var den siste offentlige meningsytringen på høyt nivå som utfordret det nazistiske hegemoniet.
Talen var skrevet av Papens nære medarbeider, Edgar Julius Jung, i samarbeid med Papens sekretær, Herbert von Bose, og den katolske politikeren Erich Klausener. Den gjorde Hitler rasende, og propagandaminister Joseph Goebbels sørget for at den ikke ble omtalt i avisene. Papen insisterte på å ha snakket på vegne av president Paul von Hindenburg, og søkte avskjed som visekansler i protest mot undertrykkelsen av talen.
I løpet av de lange knivers natt ble både Jung, Bose og Klausener myrdet av nazistene. Franz von Papen ble satt i husarrest og hans kontor ransaket, men hans liv ble spart.
Talen ble holdt i forelesningssalen i Landgrafenhaus, Marburg-universitetets undervisningsbygning i nyrokokko fra 1920-tallet. Salen, rom 101, eksisterer fremdeles med opprinnelig innredning. Landgrafenhaus er en av to bygninger som disponeres av det juridiske fakultet. 


== Eksterne lenker ==
Marburgtalen
Polaris Air Transport

Polaris Air Transport var et norsk charterflyselskap
Selskapet ble opprettet i 1965 med base på Oslo lufthavn, Fornebu. Stifterne var Bjørn Bostad og Alf Remseth som begge var flyvere og tok aktiv del i den opertive flyvningen. Det ble anskaffet en Douglas DC-3 som ble registret i Norges luftfartøyregister som LN-RTE. Senere ble det anskaffet ytterligere en DC-3, registrert som LN-RTO. I tillegg opererte selskapet mellom 1966-69 tre  Convair 240, registrert som LN-KAP, -KLU, -KLT 
Selskapet utførte charterflyniger med passasjerer og gods. Selskapet opphørte i 1974.


== Flåte ==
Douglas DC-3
Convair 240


== Eksterne lenker ==
Polaris DC-3. LN-RTE fotografert på Kjevik
Trans Polar

Trans Polar A/S var et norsk charterflyselskap, stiftet i 1970 av Thor Kristen Tjøntveit. 
Han anskaffet to Boeing 720 som ble leiet fra Aer Lingus i et forsøk på å utfordre SAS på chartermarkedet. Maskinene ble registrert i Norges luftfartøyregister som LN-TUV (Hjalmar Riiser-Larsen) og LN-TUW (Richard Evelyn Byrd). Etter en mislykket chartertur til Ceylon som endte i fiasko med et hundretall ungdommelige passasjerer som ble satt av på engelsk flyplass uten penger til hjemreise fikk elskapet en meget kort levetid. Etter mindre enn ett års drift gikk selskapet konkurs og maskinene ble tatt tilbake av tidligere eiere, Aer Lingus samme år.


== Eksterne lenker ==
Trans Polars Boeing LN-TUV fortografert i Dublin
Imagonem

Imagonem er en norsk fanzine om spill, med hovedvekt på rollespill. Fanzinen ble startet av Matthijs Holter i 1993, som medlemsblad for foreningen Sylvan Pines, og har kommet ut med 41 nummer på papir til nå, det siste hittil i juli 2018. Våren 2006 gikk Imagonem over til å primært være enn nettutgivelse og begynte å legge ut flere gamle og nye artikler på sine nettsider.
Imagonem har vakt oppsikt i det skandinaviske rollespillmiljøet for sin uærbødige, kaotiske og selvironiske tone. Bladets utgivelsesperioder kan deles opp i flere generasjoner. Blant bidragsyterne finnes flere norske rollespillforfattere, blant andre Tomas H.V. Mørkrid, Matthijs Holter og Torbjørn Lien. Andre faste bidragsytere har senere markert seg som litteraturskribenter, som Simen Hagerup og Audun Lindholm. Intervjuer med utenlandske rollespillforfattere som Gary Gygax, Ron Edwards, Jonathan Tweet og Greg Porter har også vært på trykk.
Imagonem avfødte i 1997 sideprosjektet Replicant, en Amateur Press Association om rollespill, som vokste fra å være en kommentarspalte i Imagonem til å løsrive seg og bli en egen, aktiv fanzine. Mange i den første generasjonen av Imagonem-bidragsytere startet også sine egne fanziner, som Nittennittisyv, Appelziner, Gudenes inngripen, Journal Ka, Sol og Grønn kylling (arb. tittel).


== Eksterne lenker ==
imagonem.org – den nye hjemmesiden for webzinet
Johanne Mathilde Dietrichson

Johanne Mathilde Dietrichson (født Bonnevie, 12. juli 1837 i Christiania, død 28. november 1921 samme sted) var en norsk malerinne som også laget keramikk og skulpturer.
Sin barndom og ungdom tilbragte hun dels i Trondheim, dels på Kongsberg. Senere gjennomgikk hun et tegnekurs i Christiania, og reiste så 1857 etter Camilla Colletts og Adolph Tidemands råd til Düsseldorf for å utdanne seg videre. Her arbeidet hun i Otto Mengelbergs atelier til 1861. Året etter giftet hun seg med kunsthistorikeren Lorentz Dietrichson og fulgte ham på hans reiser, var bosatt i Roma et par år til 1865, bodde 1866–76 i Stockholm, hvor hun gjennomgikk Kunstakademiet, og var fra 1876 bosatt i Kristiania. På de mange reisene hun foretok sammen med sin mann, studerte hun blant annet sammen med Defregger i München og hos Chaplin i Paris. Av hennes verker kan nevnes «Dannet Tjenestepige» (1872), «Mesters Datter» (1877), «Røgende Gutter» (1877) og flere portretter av hennes mann. I 1870- og 1880-årene stilte hun ofte ut i Kunstforeningen og på Høstutstillingene i Kristiania.
Johanne Dietrichson var datter av Honoratus Bonnevie og søster til Jacob Aall Bonnevie. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Salmonsens konversationsleksikon. Anden utgave.
Norsk kunstnerleksikon, b.  1 : A-G, side 483-484, digital utgave
Andreas Bonnevie (psykolog)

Andreas Bonnevie er en dansk psykolog (cand.psych,), forfatter og forlagsmann, tilknyttet Akademisk Forlag og Hans Reitzels Forlag. Han har oversatt flere bøker innen psykologi og selv utgitt Personlig erfaring: Den indre linje i psykologi, religion og mystik.


== Bibliografi ==
Personlig erfaring: Den indre linje i psykologi, religion og mystik, Gjellerup, 1977 (ISBN 10: 8713023551  ISBN 13: 9788713023554)


== Referanser ==
Andreas Bonnevie (1782–1833)

Andreas Bonnevie (født 6. mars 1782 i Mandal, død 10. mars 1833 på Øyestad) var sogneprest og stortingsrepresentant til det første ordentlige storting i 1815, hvor han var utsending fra Kongsberg.
Hans far var kirurg. Bonnevie hadde gode evner, ble student da han var 15 år og tok teologisk embedseksamen da han var 22 år gammel, i 1804. Han begynte på en militær karriere, og var med som løytnant i den danske hær, med deltakelse i kriger (1813–1814). Her arbeidet han også som lærer (1804) og senere sogneprest i Kalundborg i Danmark (mars 1814). Her ble han involvert med ektefellen til kammerherre von Juel og han dro videre til Kongsberg (1815), der han ble sogneprest. Fra 1824 var han sogneprest i Øyestad. 
I 1824 ble han bedt om å søke nytt embete og fikk stilling i Øyestad ved Arendal. Mot slutten av sitt liv skrev han en humoristisk selvbiografi, trykt på vers hos A. Faye, Bidrag til Øiestads Presters Historie.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Andreas Bonnevie hos Norsk senter for forskningsdata 
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet 1814-1914, Kristiania, 1914,  1814-1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K, side 111, digital utgave
Bernt Moe: Biographiske Efterretninger om Eidsvolds-Repræsentanter og Storthingsmænd i Tidsrummet 1814–1845, s. 32.

(no) Publikasjoner av Andreas Bonnevie (1782–1833) i BIBSYS
August Eiebakke

August Eiebakke (født 25. april 1867 på gården Eiebakke i Askim, død 21. juli 1938 i Oslo) var en norsk maler.
Han kom 1883 til Kristiania, hvor han som elev ved den kgl. kunst- og håndverksskolen utmerket seg som en særlig dyktig akttegner. Han var samtidig elev av Christian Krohg og Eilif Petersen på deres malerskole. I 1891 og 1896 var han elev av Zahrtmann i København. Vinteren 1892 oppholdt han seg i Paris, 1893 og 1895 i Italia. Han foretok også senere flere utenlandsreiser.
Blant sin tids figurmalere var han den mest begavede og kyndige kjenner av norske bønders liv og natur. Han slo igjennom med bildet «Anretning» (malt 1890). Etter oppholdene i København - der han særlig ble påvirket av Joakim Skovgaard - og i Italia, fjernet han seg fra naturalismen og slo inn på det religiøse figurmaleri. Hans hovedarbeid i denne sjangeren er «Kristus tager Afsked med de 11 Apostle» (1900–01). Senere nærmet han seg den første retning. Av senere bilder kan nevnes «Portræt af en Dame» (1905). Fra 1910–37 var han lærer ved Statens håndverks- og kunstindustriskole i Kristiania.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Salmonsens konversationsleksikon. Anden utgave.


== Eksterne lenker ==
August Eiebakke i Norsk kunstnerleksikon
August Eiebakke i Store norske leksikon
(en) August Eiebakke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Verk av August Eiebakke hos fotoarkiv ovaering.no
Høgskolen i Finnmark

Høgskolen i Finnmark (HiF) ble etablert 1. august 1994 og var en middels stor norsk høgskole, med rundt 2 000 studenter og 250 ansatte. Høgskolen var en av 24 statlige høgskoler i Norge og var et resultat av at tre statlige høgskoler i Alta og Hammerfest ble slått sammen som en del av Høgskolereformen i 1994. Høgskolene som fusjonerte var Finnmark sykepleierhøyskole, Finnmark distriktshøgskole og Alta lærerhøgskole. 1. august 2013 fusjonerte Høgskolen i Finnmark med Universitetet i Tromsø under navnet Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet.


== Hovedcampus ==
Høgskolen hadde to hovedcampuser – Alta og Hammerfest og en campus i Kirkenes. I tillegg ble det tilbudt desentraliserte studier i Lakselv, Kirkenes,Tromsø og Bardufoss/Finnsnes. 
Høgskolen i Finnmark tilbød vel 60 fag- og profesjonsstudier innen pedagogikk og humanistiske fag, samt nærings- og sosialfag. Disse kunne tas i varierende lengder fra halvårsenheter til bachelorgrader, mastergrader og enkelte doktorgradstudier, samt en rekke kurs-, etter- og videreutdanninger.
Høgskolen tilbød også semester i Cabarete som et ledd i idrett- og friluftsliv-utdanningen.


== Bo-tilbud ==
Studenter ved Høgskolen i Finnmark kunne få boplass gjennom Studentsamskipnaden i Finnmark i Alta og Hammerfest.

Alta: Nyland studentby, Komsa studentby, Tollevikveien studentby, Alma Halses vei studentby, Ørneveien studentby og Patoskogen studentby.
Hammerfest: Internatet og i William Johansens vei.I tillegg tilbød SIF barnehageplass til den som trengte det i både Alta og Hammerfest.


== Høgskolens tre avdelinger var ==
Pedagogiske og humanistiske fag (Alta)
Avdelingen hadde hovedansvaret for utdanning av allmennlærere, førskolelærere, yrkesfaglærere innen helse og sosialfag og praktisk pedagogisk udanning, samt videre- og etterutdanning innen disse områdene.
Nærings- og sosialfag (Alta)
Avdelingen hadde ansvaret for: Økonomi- og administrasjonsfag, sosialarbeiderutdanninger, reiselivs- og hotellfag, mediefag, fiskeri- og naturfag, informasjonsteknologi og matematikk.
Avdeling for helsefag (Hammerfest)
Avdeling for helsefag var lokalisert til Hammerfest og hadde ca. 250 studenter.
Avdelingen hadde følgende utdanningstilbud
3. årig bachelor i sykepleie
Etter- og videreutdanning av helse- og sosialpersonell.


== Se også ==
Studentsamskipnaden i Finnmark


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Høgskolen i Finnmark
Høgskolens informasjonsfilm Drømmer
Studenthuset CITY
Thorvald Erichsen

Thorvald Erichsen (født 18. juli 1868 i Trondheim, død 23. desember 1939 i Oslo) var en norsk maler.
Han studerte rettsvitenskap fra 1886, men avbrøt studiene og begynte på Bergsliens malerskole, samtidig som han var elev ved Kunst- og håndverksskolen. Senere oppholdt han seg i København, hvor han ble elev av Zahrtmann, som kom til å øve stor innflytelse på hans kunstneriske utvikling. Under studieopphold i Paris og Italia ble han også merkbart påvirket av fransk senimpresjonisme.
Han debuterte 1891 med bildet «Høststemning». Av hans bilder fra denne perioden kan også nevnes «Landskab fra Vaage» (1898).
Omkring 1900 gjør et sterkt omslag seg gjeldende i hans kunst, som fra da av preges av en sterk interesse for farge, som han rendyrker i tydelig opposisjon mot den naturalisme, som hadde hersket i den foregående perioden. Sammen med Oluf Wold-Torne sto han fra da av som en av førerne i tidens moderne norske malerkunst. I denne perioden malte han interessante aktbilder («Nøgen Mand og to Kvinder», 1903, og «Nøgne Mennesker omkring en Gud», 1906), men mest fargerike, ekspressive landskaper fra Telemark, som «En Fjelddal» (1900) og «Skovinteriør» (1900).
En samling av Erichsens bilder finnes i Holmsbu billedgalleri. Galleriet er hovedsakelig viet til Henrik Sørensens bilder, men har også verk av Erichsen og Oluf Wold-Thorne. 

		
		
		
		


== Litteratur ==
Salmonsens konversationsleksikon. Anden udgave


== Eksterne lenker ==
Verk av Thorvald Erichsen på nasjonalmuseet.no
Frans Christian Faye

Frans Christian Faye (født 20. desember 1806 i Tønsberg, død 5. mai 1890 i Kristiania) var en norsk lege. Han var professor ved Det Kongelige Frederiks Universitet (Universitetet i Oslo) og kongelig livlege (første livmedicus) for Oscar I.
Han ble student 1824, cand. med. 1831, deretter koleralege i Finnmark fra 1831 til 1832. Etter å ha vært nedsatt som praktiserende lege i noen år, reiste han 1838 utenlands og tok etter å ha kommet hjem lisensiatgraden 1841 og doktorgraden 1842. Han var den fjerde personen som tok den medisinske doktorgrad ved Det Kongelige Frederiks Universitet. Han studerte en stund hudsykdommer, men kastet seg så over gynekologi og obstetrikk. I disse fagene ble han 1846 utnevnt til lektor og 1850 til professor. Samtidig fikk han ledelsen for Fødselsstiftelsen og Jordmorskolen. Fra disse stillingene trakk han seg tilbake 1876.
Hans virksomhet ble preget av rikt initiativ, som blant annet ga seg utslag i hans kamp mot barselfeberepidemiene. På hans foranledning opprettet man Barnehospitalet i Kristiania (1855) og Bergens Fødselsstiftelse med tilhørende jordmorskole. Allerede 1844 utga han en «Lærebog i Fødselsvidenskaben for Jordemødre», som kom til å brukes i årtier. Han var dessuten en betydelig administrativ kraft, som ble mye benyttet i offentlige verv, kommisjoner og lignende. Han foranlediget at Videnskabsselskabet i Kristiania ble stiftet ved at han i 1856 anonymt tilstilte 4000 kroner som grunnfond for et slikt selskap. Faye utfoldet en rik litterær virksomhet, som strakte seg over alle medisinens felter, men interesserte seg særlig for hygieniske spørsmål. Han studerte militær hygiene på Krim 1854, etter at han som feltlege på Als hadde deltatt i den dansk-tyske krig 1848.
Han var kommandør av St. Olavs Orden.
Faye var gift med en datter av politikeren og juristen Christian Cornelius Paus. De arvet hennes farsgård, Rising i Gjerpen. De ble foreldre til Anton Ludvig Faye.


== Referanser ==


== Kilder ==
Salmonsens konversationsleksikon. Anden udgave.
Brjansk oblast

Brjansk oblast er en oblast i Vest-Russland. Den grenser til Smolensk oblast i nord, Kaluga oblast og Orjol oblast i øst, Kursk oblast og Ukraina i sør og Belarus i vest.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Bryansk Oblast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nikolaj Denin

Nikolaj Vasiljevitsj Denin (russisk: Николай Васильевич Денин) (født 15. mai 1958 i Domasjovo, Russland) er den russiske oblasten Brjansks guvernør, noe han har vært siden desember 2004.


== Kilder ==
(ru) Brjansk oblasts offisielle nettside (Engelsk oversettelse ved hjelp av AltaVistas Babel Fish)
(en) Rulers (forgjenger)
Stiftelsen Domkirkeodden

Stiftelsen Domkirkeodden er en stiftelse på Hedmarken, som eier eiendommene og bygningene til Hedmarksmuseet og  Kirsten Flagstad-museet. Den ble stiftet 1. januar 2005. I perioden fram til dannelsen av Hedmark fylkesmuseum i 2009, inngikk også Prøysenhuset og Norsk utvandrermuseum.
Sinaloa-kartellet

Sinaloa-kartellet (Cártel de Sinaloa) er en meksikansk kriminell organisasjon som bedriver narkotikahandel. Organisasjonen ble etablert i Culiacán i Sinaloa i 1980-årene og er sentral i den vestlige delen av Mexico, i delstatene Baja California, Sinaloa, Durango, Sonora og Chihuahua. Kartellet regnes som det største av de sju store i Mexico. Lederen, «Chapo» Guzman, var den mest ettersøkte narkobaronen i verden.
I en programserie i mai 2010 om den meksikanske narkotikakrigen fant den amerikanske radiostasjonen NPR at deler av Mexicos hær hadde bånd til Sinaloa-kartellet. Hæren ble blant annet beskyldt for å beskytte Guzman.


== Referanser ==
Jacob Hilditch

Jacob Hilditch (født 20. januar 1864 i Sarpsborg, død 1. juni 1930) var en norsk forfatter.
Foruten utgivelser under eget navn skrev Hilditch vittighetsbladet Trangviksposten, som ble publisert i Aftenposten 1899-1907 og er utgitt i samlinger flere ganger siden.Hilditch var formann for Den norske Forfatterforening 1896–1900. Han var en av bare to nordmenn som besøkte Lev Tolstoj, i april 1899.


== Utgivelser ==
Under norsk flag, 1889.
Bande-Lava og andre fortællinger, 1890.
Paa nært hold, 1892.
Fremmede, 1893.
Kristiania-portræter, 1895.
Vandreliv, 1895.
Sjø og sjøfolk, 1895.
Fra land og sjø, 1897.
Stormnatten og andre fortællinger, 1899.
Fjeld og fjære, 1905.
Sjøfortællinger, I-II, 1906.
Fagert er landet – tre fortellinger, 1913.


== Referanser ==
Colima

Colima er en av Mexicos minste delstater. Den befinner seg på stillehavskysten, med nabodelstatene Jalisco i nord og Michoacán i sør. Hovedstaden Colima by har 150 000 innbyggere, og ligger midt i delstaten.


== Geografi ==
Colima er en liten delstat, men med høye fjell. Høyest når Nevado de Colima (4330 moh), som har navnet sitt etter snøen som av og til legger seg på toppen. Fuego de Colima (3960 moh) er en aktiv vulkan med stadige utbrudd. Potensielt er Fuego de Colima også en trussel mot Colima by. I tillegg ligger også delstaten i den mest aktive jordskjelvssonen i Mexico. Delstaten har en smal kystslette med tropisk klima, mens temperaturen avtar jo høyere opp man kommer.


== Historie ==
Fra ca. 200 f.Kr. blomstret høykulturene i Colima, og på 250 steder i delstaten har man funnet keramikk av høy kvalitet. Mange kulturtrekk skiller seg sterkt fra resten av Mexico, men finnes igjen lengre sør. Dermed kan innbyggerne i Colima ha hatt kontakt sjøveien med kulturer langt borte.
I århundrene før den spanske erobringen var området dominert av Chimalhuacán-føderasjonen av fire kongedømmer. To spanske ekspedisjoner fra Mexico by ble slått tilbake før Gonazalo de Sandoval, en av Hernán Cortés' offiserer erobret området i 1523. Samme året ble Colima by grunnlagt, en av de eldste i Ny-Spania. Byen ble flyttet til sitt nåværende sted i 1527. Den spanske erobringen var total, og i dag er det få spor av urfolkskultur i Colima. Mot slutten av året 1810 ble Colima erobret av den meksikanske frigjøringsbevegelsen, men ble gjenerobret av Spania i 1811. I 1857 ble Colima egen delstat.


== Interessant i Colima ==

Hovedstaden Colima by har en lang historie, men har blitt ødelagt av så mange jordskjelv at det ikke er mye historie å se. Mot nord ligger landsbyer som Comala og Suchitlán, som er kjent for sitt håndverk. På kysten ligger det flere badebyer, mest kjent er Manzanillo.


== Se også ==
Liste over kommuner i delstaten Colima