jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Spellemannprisen 1985

Spellemannprisen 1985 var den fjortende utgaven av Spellemannprisen og ble delt ut lørdag 18. januar 1986 i Norges Varemesse på Sjølyst i Oslo. For første gang ble prisen og vandretrofeet Årets spellemann delt ut. Prisen ble opprettet som en utmerkelse til artister som hadde preget musikkåret på tvers av og i tillegg til de sjangerbestemte klassene, og var en fortsettelse av prisen årets artist.  a-ha ble de første som kunne kalle seg Årets spellemann og fikk i tillegg prisen i pop-klassen for debutalbumet Hunting High and Low. Det ble delt ut to hederspriser: en til Bobbysocks og Rolf Løvland for seieren i Eurovision Song Contest og en til Forente Artister for Sammen for livet som ble spilt inn til inntekt for sultrammede i Afrika. Hedersprisene ble delt ut av Kronprinsesse Sonja.
Utdelingen huskes ellers for da prisutdelerne Brødrene Dal ved en feiltakelse ropte opp feil navn i klassen barneplater. Gruppen Mabben Max med blant andre Maj Britt Andersen ble først utropt som vinner, men måtte returnere til sine plasser da det viste seg at det var «Harry Halvsjuk & the Håpløse» fra ungdomsprogrammet Halvsju som fikk prisen.
Utdelingen ble ledet av Åge Aleksandersen mens Egil Monn Iversen ledet Kringkastingsorkestret. Det var 185 påmeldte plateinnspillinger. 


== Vinnere ==


== Øvrige nominerte ==
Pop:

Egil Eldøen – Welcome Into My Heart
The Monroes – Face Another DayRock:

Terje Tysland – Frekk og fredelig
Stage Dolls – Soldier's GunFolkemusikk/gammaldans:

Geir Egil Larsen – Fløytelåt og dansarslått
Sondre Bratland – KjeldevatnJazz:

Terje Rypdal – Chaser
Egil Kapstad – EpilogCountry & western:

Bjøro Håland – Just for You
Gone at Last – Gone at LastKlassisk/samtidsmusikk:

Arne Nordheim – Wirklicher Wald og Aurora
Bergen Blåsekvintett – The Bergen Wind QuartetVisesang:

Alf Cranner – Din tanke er fri
Lillebjørn Nilsen – Hilsen NilsenÅpen klasse:

Sigmund Groven – Colour Slides
Frode Thingnæs – FlåklypaballettenBarneplater:

C-Blokk Bandet – C-blokk bandet
Mabben Max og Fred Av sted – Har du hørt det?Årets bransjepris:

Erling Lund (Lydtekniker)
Rolf Løvland (Opphavsmann)Årets spellemann:

Jonas Fjeld Band – Neck n' Neck
Knut Buen – På gamle tufter
Terje Rypdal – Chaser
Jon Eberson Group – Stories


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«NRK TV - Se Spellemannprisen 1985». NRK TV. Besøkt 25. mars 2016. 
Spellemannprisens arkiv
King Tubby

King Tubby (født Osbourne Ruddock 28. januar 1941, død 6. februar 1989) var en jamaicansk plateprodusent, mest kjent for sin innflytelse på utviklingen av dub på 1960- og 1970-tallet. Tubbys innovative studioarbeide, hvor han løftet rollen som plateprodusent til et kreativt nivå som tidligere hadde vært forbeholdt komponister og musikere, viste seg å bli svært innflytelsesrikt på tvers av mange sjangre av populærmusikk. King Tubby blir ofte omtalt som oppfinneren av remiksen. Man kan dermed også anse mye produksjon av dance og elektronisk musikk som nedstammet fra ham.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) King Tubby på Apple Music 
(en) King Tubby på Discogs 
(en) King Tubby på MusicBrainz 
(en) King Tubby på Spotify 
(en) King Tubby på Songkick 
(en) King Tubby på Last.fm 
(en) King Tubby på AllMusic
Fylkesvei 285 (Hedmark)

Fylkesvei 285 i Hedmark gikk mellom Vetterud og Mangå i Sør-Odal.
Traséer: Vetterud – Auli (1,4 km), Skulstad – Slåstad (7,8 km), Nordset – Mangå (12,2 km)
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1940 og fylkesvei 1941.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Sør-OdalSkjulstadvegen 

Vikervegen 

 Opstad bru (Oppstadåa, 72 m)Storsjøvegen 

Dølisjøvegen 

 Europavei 16 fra Leikvang mot 209Fylkesvei 209 Slomarka, Fv296Fylkesvei 296 Odals Verk-vegen mot Fv250Fylkesvei 250 Øyset i Kongsvinger, felles trasé til SundbyOdals Verk-vegen

 Leikvang bru (over E16, 57 m)
 Europavei 16 fra Sundby mot 175Fylkesvei 175 Sisselrud i KongsvingerKongsvingervegen 

Sanderbrua 

 Sander bru (Glomma 244 m)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Fylkesvei 231

Fylkesvei 231 går mellom Vangen og Øvrebyen i Kongsvinger.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 381 (Hedmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Kongsvinger


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv231
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5928

Fylkesvei 5928 Tafjordvegen går mellom Sylte og Tafjord i Fjord kommune på Sunnmøre, og gir bygdene Fjørå og Tafjord veiforbindelse med kommunesenteret Sylte og omverden. Veien følger nordsiden av Tafjorden, og har tre tunneler: Fjøretunnelen, Heggurtunnelen og Skjegghammartunnelen. Heggurtunnelen er den lengste tunnelen på en fylkesvei i Norge. Veien har flere rasoverbygg blant annet på grunn av steinsprang.Veistrekningen Fra Sylte til Fjørå kai åpnet i 1974, mens strekningen fra Fjørå kai videre inn til Tafjord åpnet i 1982. Tafjord Kraft ga et stort tilskudd til bygging av denne siste delen veien. Samlet kostnad var 77 millioner kroner. Av dette dekket Tafjord Kraft 35,6 millioner kroner, Olje- og industridepartementet 21,4 millioner, fylkeskommunen 14,3 millioner og kommunen 5,7 millioner.Før Fjørå og Tafjord fikk veiforbindelse gikk det ferge på strekningen Sylte–Fjørå–Tafjord. På 1920–1930-tallet gikk det motorbåt eller dampbåt til Tafjord, fra 1946 inngikk Tafjord opprinnelig i en lang ferjerute fra Sjøholt eller Dyrkorn (på den tiden var det ingen veiforbindelser langs Storfjorden innenfor Sjøholt eller Dyrkorn). Senere gikk fergen bare fra Valldal.Veiene i Norddal kommune fikk tildelt gatenavn i 2015. Fylkesvei 92 fikk navnet «Tafjordvegen» hele veien fra Sylte til Tafjord. Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 92.


== Kommuner og knutepunkter ==

 FjordTafjordvegen 

   (3,1 m) Fjøretunnelen (1 160 m)

 Jørnstrekoverbygget (52 m)
 Stigflåoverbygget (73 m)
 Instestigoverbygget (81 m)
 Sandfonnesoverbygget (40 m)
   (3,1 m) Heggurtunnelen (5 277 m)   (3,1 m) Skjegghammartunnelen (662 m)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv92
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Erling Fløtten

Erling Fløtten (født 20. november 1937 i Kirkenes, død 28. oktober 2010) var en norsk næringslivsleder og politiker for Arbeiderpartiet. Han var fylkesordfører i Finnmark. Han var også en brobygger mellom Finnmark og Murmansk i Russland. 
Fløtten representerte Arbeiderpartiet i Finnmark fylkesting i flere år. Han var fylkesordfører fra 1987 til 1995 og i perioden fra 1983 til 1987 var han leder av fylkeskommunens helse- og sosialstyre. Etter fylkestinget var han regiondirektør i NHO. Denne stillingen hadde han frem til han pensjonerte seg i 2007. Han hadde også flere tillitsverv, som blant annet styremedlem og senere styreleder i Finnmarkseiendommen (Fefo) og medlem av styret for Høgskolen i Finnmark. Fløtten meldte seg ut av partiet i 2009 i protest mot at han ble kastet som styreleder fra Finnmarkseiendommen av sitt eget parti. Han var også president i Norges Sjakkforbund fra 1997 til 1998.Fløtten var også opptatt av landsdelens forhold til Russland, og i 1988 undertegnet han, sammen med guvernøren i Murmansk, den første samarbeidsavtalen mellom Finnmark fylkeskommune og Murmansk oblast. Han var særlig opptatt av miljøutfordringene på Kola i forbindelse med atomkraftverkene og tungmetallene fra Nikkel. Videre la han vekt på at Finnmark og Nord-Norge skulle utvikle sin egen kompetanse for å skape et tungt miljø internasjonalt. Han ville hindre at vi ble utkonkurrert av andre lands interesser og multinasjonale selskaper med profitt som mål. Han var også sentral i prosessen da Barentsregionen ble stiftet i 1993. Han var på slutten av sitt liv gjesteprofessor ved Kola Science Centre i Apaty i Murmansk.
Han var utdannet lektor med fransk, engelsk og historie.Fløtten døde under en sjakkturnering i Arco i Italia.


== Referanser ==
Fylkesvei 196

Fylkesvei 196 går mellom Kurusand og Holt i Kongsvinger. Veiens lengde er 1,3 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 396 (Hedmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 KongsvingerGlommengata 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv196
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Spellemannprisen 1984

Spellemannprisen 1984 var den trettende utgaven av Spellemannprisen og ble delt ut lørdag 5. januar 1985 i Ibsenhuset i Skien. Åge Aleksandersen ble årets artist etter suksessen med albumet Levva livet!. Hedersprisen ble tildelt platedirektør Totto Johannessen mens Jon Eberson og Sidsel Endresen fikk opphavsmennprisen for albumet City Vision. For første gang ble det delt ut pris i klassen country & western og første pris gikk til Cato Sanden.
Utdelingen var den første som ble holdt utenfor Oslo. Marianne Krogness ledet utdelingen mens orkesteret ble ledet av Egil Monn-Iversen. 164 plateinnspillinger var påmeldt. 


== Vinnere ==


== Øvrige nominerte ==
Pop:

Beranek – Trigger
Jahn Teigen / Anita Skorgan – Cheek to CheekRock:

Åge Aleksandersen & Sambandet – Levva livet!
Blind Date – Dangers of LoveFolkemusikk/gammaldans:

Sven Nyhus – Bergrosa
Vågå Spelmannslag – BågådragJazz:

AHA!! – Keep Nose in Front
Bjarne Nerem – This Is AlwaysCountry & western:

Claudia / Big Hand / Casino – Fools Never Learn
Johannes Kleppevik – North Atlantic OceanKlassisk/samtidsmusikk:

Geir Henning Braaten – Norwegian Pianorama
Isaac Shuldman / Robert Levin – FiolinsonaterVise:

Kine Hellebust / Anders Rogg – Fra innsida
Hege Tunaal – EpitafiosÅpen klasse:

Ketil Bjørnstad – Mine dager i Paris
Ole Paus – GrensevaktBarneplate:

Bjørn Rønningen – Familiens spøk
Trollungan – SprellÅrets artist:

Dollie de Luxe – Dollie de Luxe
Kine Hellebust / Anders Rogg – Fra innsidaProdusent/opphavsmann/arrangør:

Åge Aleksandersen – Levva livet!
Øystein Sunde – I Husbukkens tegn


== Eksterne lenker ==
«NRK TV - Se Spellemannprisen 1984». NRK TV. Besøkt 25. mars 2016. 
Spellemannprisens arkiv
Tom Ketil Krogstad

Tom Ketil Krogstad (født 25. november 1965 i Meråker) er en norsk forretningsdrivende innen erotikk. Han har vært sentral i driften av den omstridt sexklubben Club 4 i Trondheim. Han driver også butikken Club 4 Shop. På 1990-tallet drev han med salg og produksjons av spekemat og fiskemat. 
Krogstad er født i Meråker. Som fire-åring flyttet han sammen med moren og stefaren til Hitra.Han var politisk aktiv i ungdomårene på Hitra og var i en periode medlem av AUF. Siden var han med på å starte en upolitisk liste på og ble valgt inn i kommunestyret på midten av 1980-tallet. Han trakk seg ut av politikken etter noen få år.
Krogstad startet yrkeslivet rundt 1980 og arbeidet i starten hos Svein Tårnesvik i Grefsnesvågen som drev med sjømat og lakseoppdrett. Her var han i ti år. På 1990-tallet bodde han på Skatval der han drev en butikk som solgte spekemat og et cateringsselskap. På midten av 90-tallet startet han opp blant annet Royal Salmon som hovedaksjonær, sammen med noen sambygdinger. De kjøpte laks fra Midnor på Hitra som ble foredlet til røykalaks og speket laks i Trondheim. De ble norgemestere i røykalaks i to år, og utviklet merkevaren Pilegrimslaksen i samarbeid med Pilegrimskontoret i Oslo. I tillegg solgte han spekematprodukter og dro rundt på martna med både spekemat og laks. På slutten av 1990-tallet åpnet han restaurant på puben Lille London i Trondheim og omtrent på samme tid startet han den omstridte Club 4.I 2003 ble Krogstad dømt for hallik-virksomhet, ulovlig skjenking og fremvisning av pornofilmer. Club 4 ble samtidig stengt. 
I ettertid utgav han en selvbiografi med hovedvekt på tiden i Club 4. Han gjenåpnet Club 4 i 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dagbladet: Sak om Krogstad hos Dagbladet.
Fylkesvei 1992

Fylkesvei 1992 går mellom Lier og Maurbakken i Kongsvinger.
Veien var tidligere skiltet riksvei 203.Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 345 (Hedmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 KongsvingerAustmarkavegen 

 EidskogAustmarkavegen 

 KongsvingerÅbogenvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1992
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
STMBK

STMBK er forkortelse for Sør-Trøndelag Mosjons- og bedriftsidrettskrets.


== Eksterne lenker ==
STMBK Langrenn
STMBK Orientering
STMBK Friidrett Arkivert 5. februar 2007 hos Wayback Machine.
Gro Ann Uthaug

Gro Ann Uthaug (født 20. mai 1953) er en norsk skuespiller. 


== Utdannelse ==
Uthaug er utdannet ved Mountview Theatre School (nå Mountview Academy of Theatre Arts) i London årene 1976–1979.


== Karriere ==


=== Teater ===
Hun var ansatt ved Riksteatret i tidsrommet 1980–1982, deretter ved Rogaland Teater i årene 1982–1984, og så Sogn og Fjordane Teater 1984–1993. For Sogn og Fjordane Teater spilte hun blant annet:

Nora i Et dukkehjem av Henrik Ibsen
Puck i En midtsommernattsdrøm
Susan i Almisse for fallen engel av Alan BennettI hele 27 år (fra 1985 til 2011) hadde hun dessuten rollen som «Magrethe Prestefrille» i Songen ved det store djup (Kinnaspelet) av Rolf Losnegaard.  For Tema Teater har hun tolket kvinneskikkelser som Mary Wollstonecraft og Emily Dickinson, og ikke minst Camilla Collett i en forestilling som hadde premiere til Colletts 200-årsjubileum i 2013.I 1993 etablerte hun sin egen teatergruppe Tema Teater, med base på Østre Toten i Oppland.


=== Undervisning ===
Siden høsten 2003 har hun ledet musikal-linjen på Musikkfolkehøgskolen Viken i Gjøvik, der hun per 2022 fortsatt er ansatt.


=== Film ===
Uthaug har spilt i den norske filmen Villhesten (1994), Varg Veum-filmen Bitre Blomster og flere kortfilmer.


== Familie ==
Gro Ann Uthaug er datter av billedhugger Jørleif Uthaug og søster til forfatteren Geir Uthaug.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gro Ann Uthaug på Internet Movie Database
Cheez Doodles

Cheez Doodles er en type snacks som produseres av OLW og distribueres av KiMs Norge. Begge selskapene er eid av det finske selskapet Scandinavian Snack Company (SSC), som igjen er eid av Orkla. Produktet kalles på norsk folkemunne for ostepop.


== Ingredienser ==
Maismel, vegetabilsk olje, ostepulver (ost, gjærekstrakt*,fargestoff E160a/E160c) melkepulver, salt, stivelse, og druesukker. 

inneholder msg (monosodium glutamat)
Tore O. Sandvik

Tore Onshuus Sandvik (født 31. august 1969 i Trondheim) er en norsk politiker (Ap) som har vært fylkesordfører i Trøndelag siden 2018. Han var også den siste fylkesordføreren i Sør-Trøndelag, før Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag ble slått sammen til nye Trøndelag fylke. På nasjonalt nivå har Sandvik gjennom mange år fått oppmerksomhet som en nær alliert av Trond Giske.


== Biografi ==
Sandvik er oppvokst på Kolstad i Trondheim. Etter avgangseksamen ved Heimdal videregående skole i 1988 studerte han ved NTNU 1988–1992. Han var strategidirektør i IT-selskapet Extend AS i Trondheim 2002–2003.
Sandvik meldte seg inn i AUF i 1987, og ble valgt til leder i AUF i Sør-Trøndelag i 1990. Deretter var han ungdomssekretær i LO i Sør-Trøndelag 1995–2000 og visepresident i ungdomsorganisasjonen til Den europeiske faglige samorganisasjon. Sandvik var statssekretær i Nærings- og handelsdepartementet 2000–2001. 
Han har vært medlem av Sør-Trøndelag fylkesting og fylkesutvalg siden 1999 og fylkesordfører siden 2003. Ved valgene i 2007, 2011 og 2015 har Arbeiderpartiets oppslutning ligget på rundt 40 % av stemmene i fylket. 
Som fylkesordfører har Sandvik særlig vært opptatt av regional næringspolitikk, og var blant initiativtagerne til et næringspolitisk regionssamarbeid med Kina og det bedriftsrettede programmet «Innflagging Trøndelag». Han har også arbeidet med å styrke samarbeidet mellom myndighetene og NTNU, SINTEF og næringsliv i Trøndelag. Han er tilhenger av å slå sammen Sør-Trøndelag, Nord-Trøndelag og Nordmøre til én administrativ region. Han er valgt til første fylkesordfører i det sammenslåtte Trøndelag.I 2004 utgav Sandvik boken Et nytt nei sammen med partifellene Wegard Harsvik, Jo Stein Moen og Anne Marit Bjørnflaten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tore O. Sandvik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Tore O. Sandvik hos Norsk senter for forskningsdata 
«Fylkesordføreren». Sør-Trøndelag fylkeskommune. Arkivert fra originalen 26. januar 2013. 
«Tore O. Sandviks blogg».
Marianne Andersen

Marianne Andersen (født 27. mars 1980 i Drammen) er en norsk orienteringsløper. Hun representerer Kristiansand Orienteringsklubb. Tidligere har hun representert Fredrikstad Skiklubb, Konnerud Idrettslag, Nydalens Skiklub og NTNUI. Andersen løper for det norske landslaget og er verdensmester i stafett.


== Karriere ==
Marianne Andersen blir regnet som en av Norges beste kvinnelige orienteringsløpere gjennom mange år og har en rekke toppresultater i NM og i internasjonal sammenheng. I 2009 løp hun på det norske laget som vant VM-gull i stafett i ungarske Miskolc. Hun løp ankeretappen og kunne selv løpe Norge inn til gull etter at Betty-Ann Bjerkreim Nilsen og Anne Margrethe Hausken hadde fullført sine etapper.
I VM-sammenheng har hun til sammen ett gull, ni sølv og fire bronse, totalt 14 medaljer. Fra EM har Andersen tre sølvmedaljer å vise til.  
I 2006 ble hun tildelt idrettsstipend fra Buskerud fylkeskommune samtidig som hun ble nominert under kategorien Åpen klasse til Idrettsgallaen 2007. 


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marianne Andersen – World of O 
Marianne Andersens personlige hjemmeside
Andersens statistikk under NM i orientering 
Profil og intervju hos Kondis.no
Spellemannprisen 1983

Spellemannprisen 1983 var den tolvte utgaven av Spellemannprisen og ble delt ut lørdag 7. januar 1984 i Oslo Konserthus i Oslo. Jahn Teigen fikk bransjens hederspris mens The Monroes vant den nyopprettede klassen årets artist, en forløper til Årets spellemann, samt popklassen. De ble dermed første artist som vant mer enn en pris under samme utdeling. 
I forbindelse med utdelingen ble juryordningen lagt om og det ble opprettet en fagjury per klasse i stedet for en felles jury. De vurderte tilsammen 185 plateinnspillinger. Utdelingen var også den første hvor de nominerte ikke visste på forhånd hvem som var vinner i de ulike klassene, og den første hvor det var ulike prisutdelere i de ulike klassene. 
Utdelingen ble ledet av Erik Diesen mens Egil Monn Iversen som vanlig var orkesterleder og ledet denne gang Kringkastingsorkestret. 


== Vinnere ==


== Øvrige nominerte ==
Årets pop:

Trond Granlund – Driftin'
Vazelina Bilopphøggers – På turÅrets rock:

Blind Date – Don't Talk
De Press – On the Other SideÅrets folkemusikk/gammaldans:

Sondre Bratland – Den blå gleda
Geirr Lystrup & Godtfolk – Ha ti dæ!Årets jazz:

Øystein Sevåg / Lakki Patey – Windflowers
Magni Wentzel – Sofies plassÅrets klassisk/seriøse plate:

Ungdomssymfonikerne – Nødvendigheten av å skape
František Veselka / Milena Dratvová – Valen, Kvandal, MortensenÅrets Vise:

Ryfylke Visegruppe – Forlis
Vestlandsfanden – Lystig lagÅpen klasse:

Bjørn Eidsvåg – Passe gal
Tramteatret – Det går alltid et korstogÅrets barneplate:

Trygve Hoff – Trollfjell langs leia
Anne Cath. Vestly – Ole Aleksander Filibom-bom-bomÅrets artist:

Alex – Always
Pål Thowsen – SympathyÅrets produsent/opphavsmann/arrangør:

Jan Erik Kongshaug – Produsent for Just For You (Inger Lise Rypdal)
Bent Patey – Opphavsmann bak Ocean Front Walk (eget album)


== Eksterne lenker ==
«NRK TV - Se Spellemannprisen 1983». NRK TV. Besøkt 24. mars 2016. 
Spellemannprisens arkiv
Kjell Olaf Jensen

Kjell Olaf Jensen (født 26. august 1946 i Oslo, død 3. juli 2016) var en norsk magister i litteraturvitenskap, litteraturkritiker, oversetter av skjønn- og faglitteratur fra fransk, tysk, engelsk og skandinavisk, essayist og fra 1997 leder av Norsk PEN. Fra 1985 til 1990 var han formann i Norsk Litteraturkritikerlag, fra 1989 til 1993 var han visepresident i Association Internationale des Critiques Littéraires, og fra 1984 til 1986 og 1988 til 1992 var han styremedlem i Amnesty International Norge.
Jensen ble i 2010 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for hans bidrag for det frie ord.» Det ble samtidig sagt at det ved beslutning om tildeling var «lagt vesentlig vekt på Jensens mangeårige arbeid og engasjement for ytringsfriheten.» Jensen mottok Riksmålsprisen for oversettelser i 1984 og ble årets kritiker i 2001.
Som oversetter arbeidet Jensen etter strategien å alltid være tro mot forfatteren. Han mente at oversettelsen skulle «være den samme romanen» og gi en norsk leser den samme opplevelsen som den ville ha gitt leseren av kildeteksten. Samtidig mente han at man ikke skulle gi leseren inntrykket at vedkommende leste en norsk roman.


== Referanser ==
Rama Lama das Pönkabteilüng

Rama Lama das Pönkabteilüng er et punkband fra Nord-Trøndelag. De er kjent for obskøne tekster og skildringer fra trøndersk festliv. Bandet består av: UFFAkiller – vokalist, Lieberposhteig – gitar, Iskariot – bass,
Paulzen – trommer. De spilte sommeren 2004 på Storåsfestivalen. 


== Diskografi ==
Achtung! Ich bin ein Fuzzballkampf (1999)
Langpils (2004), 35g Records


== Eksterne lenker ==
(en) Rama Lama das Pönkabteilüng på Discogs 
(no) Rama Lama das Pönkabteilüng på Rockipedia 
(no) Rama Lama das Pönkabteilüng: Langpils Puls.no 14. januar 2004
(no) Biografi på NRK Urørt
(no) Hjemmeside
(en) Myspace
The Lionheart Brothers

The Lionheart Brothers er et band opprinnelig fra Klæbu utenfor Trondheim. De flyttet basen til Oslo i 2006 og holder fortsatt til der. For albumet Dizzy Kiss ble de nominert til Alarmprisen 2007 og Spellemannprisen 2007, begge i klassen rock. Låten «50 Souls And A Discobowl» fra Dizzy Kiss var den 3. mest spilte låten på NRK P3 i 2007.
Bandmedlemmene assosieres ofte med bandene 120 Days og Serena-Maneesh.


== Diskografi ==
White Angel Black Apple (2003)
Colour Contrast Context (2004)
Dizzy Kiss (2007)
Matters of Love and Nature (2011)


== Medlemmer ==
Marcus Forsgren: gitar, vokal (1998–)
Audun Storset: tangenter, vokal (2001–)
Frantz Andreassen: bass (2004–)
Morten Øby: gitar, vokal (2004–2005, 2006-)
Fred Gerhard Strand: trommer (1998–2003, 2009-)


=== Tidligere medlemmer ===
Peter Rudolfsen: trommer (2004–2008)


== Eksterne lenker ==
(en) The Lionheart Brothers på Discogs 
(en) The Lionheart Brothers på MusicBrainz 
(en) The Lionheart Brothers på Last.fm 
(en) The Lionheart Brothers på AllMusic 
Offisielt nettsted
Gunnar Jess

Gunnar Jess (født på Moi i Rogaland 20. april 1951, død 22. januar 2006) var en norsk musiker og komponist. Han var utdannet som kantor ved Norges musikkhøgskole, og var aktiv som pianist, arrangør og produsent i visemiljøet på 70- og 80-tallet.
Jess deltok på en rekke plateinnspillinger og jobbet med blant andre Hege Tunaal, Lars Klevstrand og Åse Klevland. Han var i en periode (1979–1984) repetitør og musikalsk veileder ved Statens teaterhøgskole, og var teatermusiker ved Sogn og Fjordane teater og for flere ad hoc-prosjekt tidlig på 80-tallet. Han var også med å opprette frigruppen Tema Teater i 1999. Jess var også kulturjournalist i Akershus Arbeiderblad.På 90-tallet var Jess kantor i Førde Kirke, Holsen Kirke, Haukedalen Kirke og senere Hoff Kirke på Østre Toten (1992–2001). Fra 2001 og frem til sin død var han forbundssekretær for MFO (Musikernes fellesorganisasjon) og la ned et stort arbeid for å bedre arbeidsforholdene til norske organister og kantorer. Gunnar Jess var også redaktør for «Norsk Kirkemusikk».


== Verk ==
Kantate: Vandringen, kilden og kristi brev (1997)
Musikal: Kong Vinter (1999)
Musikal: Snødronningen (1995)
Messe: I håp til Gud (2000)
Sanger med tekster av William Blake (1997)


== Referanser ==