jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Alsvåg kirke

Alsvåg kirke ligger i Alsvåg i Øksnes kommune i Nordland. Den tilhører Øksnes sogn i Vesterålen prosti.
Kirka er ei langkirke i tre. Den ble innviet som bedehus 7. oktober 1923, og restaurert og ombygd til kirke i 1949. Bygget ble gjort høyere ved at det ble lagt til en halv meter og vinduene endret fra rektangulære til spissbuede. Kirken ble restaurert innvendig i 2009.

Altertavlen er fra samme tid som bedehuset ble reist i 1923 og er av Gebart fra Tromsø. Orgelet er av nyere dato; fra 1961 og er fra Vestres orgel-og pianofabrikk.
Antall sitteplasser er oppgitt forskjellig i kildene, fra 210 i kirkebyggdatabasen hos Kirkesøk til 300 i norsk kirkeleksikon. 
Ved kirka står en bauta til minne om seks menn fra Langenes (kommunen) som falt i kamp under andre verdenskrig.


== Kilder ==
(no) «Alsvåg kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Alsvåg kirke, Alsvåg». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 155. ISBN 82-75-27022-7. 
«Alsvåg kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Snoddas

Snoddas var et svensk punkband som var aktivt på begynnelsen av 1990-tallet. Det ble dannet av Lars Winnerbäck mens han gikk på skole i Linköping. De øvrige medlemmene car Staffan Palmberg, Tomas Öhman og Anders Johansson. 
Bandet ga ut to kassetter og en CD-singel. De ble spesielt kjent for sangene En söt liten flicka og Lovesång. I 1994 ble bandet oppløst fordi Winnerbäck skulle studere i Kungälv.


== Diskografi ==
1992 – Presenterar våldsamt barnsliga visor på svenska
1993 – Serverar en skål nyvispad våldspop på singel
1994 – Du och jag och en liten kille jag känner


== Eksterne lenker ==
(en) Snoddas på MusicBrainz 
(en) Snoddas på Songkick
Halvdanshaugen på Tingelstad

Halvdanshaugen på Tingelstad er en gravhaug på Hadeland Folkemuseum på Tingelstad i Gran kommune i Innlandet. Haugen er 13 m i diameter og er ca. 1,75 m høy.
Ifølge antikvar Nicolay Nicolaysen skulle det ha stått en bautastein på toppen av haugen. Denne ble reist opp av Foreningen til Norske Fortidsminnemerkers Bevaring etter å ha ligget nede i lang tid. Bautaen har imidlertid siden forsvunnet. I dag står en kopi av Dynnasteinen på toppen av haugen.
Ifølge tradisjonen skal kroppsdeler av Halvdan Svarte være gravlagt i haugen, derav navnet. Navnet er imidlertid relativt moderne.


== Se også ==
Halvdanshaugen på Stein


== Kilder ==
«Halvdanshaugen på Tingelstad». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Lambdasonde

Lambdasonden eller O2-sensor som den også kalles er en sensor som måler oksygeninnholdet i eksosen, det vil si overskuddet av oksygen i forbrenningen, signalet dens sendes til innsprøytningens styreenhet og brukes av den til å korrigere innsprøytningstiden med tanke på ideelt blandingsforhold. Det vil si 1 Lambda eller AFR 14,7:1 vanligvis.
Dette er det ideelle blandingsforhold med tanke på avgasser, katalysatoren og avgassrensingen, men ikke for kaldstart og toppeffekt.
Når alt er i orden bør spenningen fra lambdasonden pendle mellom 0,2 og 0,9 Volt.
Det finnes også forgassermotorer med lambda-sensor(tidlig `90-tall), som f. eks. Subaru Justy.
Motorstyringen bruker turtall, spjeldvinkel og luftmasse, luftmengde eller MAP-sensor for å beregne innsprøytningstiden, og bruker blant annet lufttemperatur, kjølevæsketemperatur, drivstofftemperatur og lambda-verdier for å korrigere, eller finjustere dette til mest mulig korrekt nivå.
Dersom lambdasonden går i stykker vil dette normalt oppfattes av styreenheten som går over til å kjøre i nødprogram, og vil ofte merkes ved nedsatt effekt, fusking og motorfeil-lampe som tennes.
Defekt lambdasonde kan ødelegge katalysatoren.
Nyere biler har ofte en mer avansert A/F-sensor (Air/Fuel-ratio, luft/drivstoff-forhold) i stedet for lambdasonden.
Lambdasonden krever en viss temperatur for å virke og er ofte montert rett i eksosmanifolden og med varmeelement for å virke fortere. En del biler har også lambdasonde etter katalysatoren for å kontrollere funksjonen av denne.
Per Paus

Per Christian Cornelius Paus (født 28. april 1910 i Oslo, død 15. desember 1986) var en norsk stålgrosserer.
Han tilhørte «Skiensgrenen» av slekten Paus og var sønn av stålgrosserer Christopher Blom Paus (1878–1959) og barnebarn av stålgrosserer Ole Paus (1846–1931), som i 1872 grunnla jern- og stålbedriften Ole Paus.
Han ble utdannet cand.jur. ved Det Kongelige Frederiks Universitet i 1934 og studerte fransk ved Sorbonne i 1935. Han var ansatt i Appleby-Frodingham Steel Company i England fra 1936, var knyttet til et handelshus i Hamburg fra 1937 og ble i 1939 kompanjong i familiefirmaet Ole Paus, der han senere ble administrerende direktør. Han hadde også en rekke verv, bl.a. som rådsmedlem i Oslo Bymuseum og medlem av styret i Stålgrossistenes Forening.
Han ble gift i 1937 med komtesse Hedevig Wedel-Jarlsberg, datter av hoffsjef og lensgreve Peder Anker Wedel-Jarlsberg og Hermine f. Egeberg; svigermoren var datter av Einar Westye Egeberg. I 1960 overtok de eiendommen Esviken fra svigerforeldrene. Eiendommen ligger ikke langt fra Skaugum, og i svigerfarens levetid var kong kong Haakon og dronning Maud på besøk der en rekke ganger. Per og Hedevig Paus la ned et omfattende arbeid i drift og vedlikehold av eiendommen, bl.a. gjennom uthugging av deler av skogen. Eiendommen ble overtatt av barna Cornelia, Christopher og Peder Paus, som solgte den til Asker kommune  i 1999. 


== Litteratur ==
Biografi i Næringslivets menn i Norden, 1950, s. 966


== Eksterne lenker ==
Esviken, historie
Studentsamskipnaden i Finnmark

Studentsamskipnaden i Finnmark (SiF) var en av Norges studentsamskipnader. SiF dekket velferdsbehovene til vel 2 000 studenter ved Høgskolen i Finnmark.
SiFs øverste organ var styret med flertall av studentrepresentanter.
Den første virksomheten startet i Alta i 1974 da Stiftelsen studentboliger ble etablert. I 1989 ble stiftelsen omdannet til Studentsamskipnaden i Finnmark.
Det ble besluttet å fusjonere SiF med Studentsamskipnaden i Tromsø fra 1. januar 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Studentsamskipnaden i Finnmark
EM i friidrett 1982

EM i friidrett 1982 ble arrangert 6. til 12. september 1982 i Athen.   
Det ble satt fire nye verdensrekorder. Briten Daley Thompson oppnådde 8744 poeng i tikamp, Marita Koch fra DDR løp 400 m på 48,16, 4 x 400 m stafett-laget fra DDR satte ny verdensrekord med tiden 3.19,05 og Ulrike Meyfarth fra Vest-Tyskland hoppet 2,02 meter i høyde. I tillegg ble det satt en ny europarekord: Harald Schmid fra Vest-Tyskland løp 400 meter hekk på 47,48 sekunder. 


== Resultater ==


=== Menn ===


==== Løpsøvelser ====


==== Tekniske øvelser ====


=== Kvinner ===


==== Løpsøvelser ====


==== Tekniske øvelser ====
Forkortelser

VR: Verdensrekord
ER: Europarekord
MR: Mesterskapsrekord


== Medaljestatistikk ==
      Vertsnasjon (Hellas)


== Kilder ==
Resultater, kvinner GBR Athletics
Resultater, menn GBR Athletics
EM i friidrett 1986

EM i friidrett 1986 ble arrangert i Stuttgart 26. – 31. august. Konkurransene ble arrangert på Neckarstadion.
Det ble satt fire nye verdensrekorder: Jurij Sedykh fra Sovjetunionen kastet 86,74 meter i slegge. Marina Stepanova, også fra Sovjetunionen, løp 400 meter hekk på 53,32. Briten Fatima Whitbread kastet spydet 77,44 meter under kvalifiseringen. Heike Drechsler fra DDR tangerte gjeldende verdensrekord på 200 meter med tiden 21,71.
Franske Stéphane Caristan satte to europarekorder på 110 meter hekk, med 13,28 i semifinalen, og deretter med tiden 13,20 i finalen. Et spydkast på 86,76 innebar ny europarekord for tyskeren Klaus Tafelmeier.


== Resultater ==


=== Menn ===


==== Løpsøvelser ====


==== Tekniske øvelser ====


=== Kvinner ===


==== Løpsøvelser ====


==== Tekniske øvelser ====
Forkortelser

VR: Verdensrekord
ER: Europarekord
MR: Mesterskapsrekord


== Medaljestatistikk ==
      Vertsnasjon (Vest-Tyskland)


== Kilder ==
Resultater, kvinner GBR Athletics
Resultater, menn GBR Athletics
Studentsamskipnaden i Harstad

Studentsamskipnaden i Harstad (SiHa) var en av Norges studentsamskipnader. Siha dekket velferdsbehovene til 1350 studenter ved Høgskolen i Harstad. 


== Studentstyring ==
SiHa ble ledet av et styre, som blant annet fastsatte semesteravgiften og hvilke tilbud samskipnaden skulle tilby studentene. Syret besto av fire studentrepresentanter, en representnt fra SiHa og to representanter fra høgskolen. Både styrets leder og nestleder var studenter. Styrets studentrepresentanter ble valgt hver vår av Studentparlamentet. Styret konstituerte seg selv ved første styremøte i høstsemesteret.


== Aktivitet ==
SiHa drev sin aktivitet i Harstad. Som hovedaktivitet hadde SiHa 132 utleieboliger, fordelt på studentbyene Rådyrveien, Storvollen, Flåtenveien og Tordenskjold. Boligene bestod av hybler, hybelleiligheter, leiligheter og familieleiligheter. SiHa drev også kantinen ved Høgskolen i Harstad. I tillegg ble det drevet med tjenestetilbud som eksamensmestringskurs, jobbsøkerkurs, utflukter, utlån av friluftsutstyr, idrettsgrupper og sosiale samlingspunkter.
Den 1. juli 2015 ble SiHa innfusjonert i Norges arktiske studentsamskipnad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Studentsamskipnaden i Harstad
Studentsamskipnaden i Hedmark

Studentsamskipnaden i Hedmark (SiH) var en av Norges studentsamskipnader og ble opprettet i 1988. SiH dekket velferdsbehovene til studenter ved Høgskolen i Hedmark. 
SiH var en selveiende institusjon der styret var øverste beslutningsorgan. Styret bestod av åtte representanter; fire studentrepresentanter, to representanter for høgskolen og to representanter for de ansatte. Studentene hadde flertall, gjennom styreleders dobbeltstemme. Virksomheten stod under tilsyn av Kunnskapsdepartementet, og var underlagt lov om studentsamskipnader.
Alle studenter ved Høgskolen i Hedmark (HH) betalte semesteravgift til SiH. Semesteravgiftens størrelse ble fastsatt av SiHs styre innenfor rammer fastsatt av Kunnskapsdepartementet. Andre inntekter for samskipnaden var en mindre andel statsstøtte via Kunnskapsdepartementet, og inntekter fra egen virksomhet, for eksempel boligene og bokhandlene.
En andel av semesteravgiften til SiH ble tildelt de fem studentrådene ved høgskolen. Dette var en basisstøtte SiH hadde vedtatt å gi for å støtte opp om studentdemokratiet ved Høgskolen i Hedmark. Av semesteravgiften gikk også 35 kroner hvert semester til Norsk Studentorganisasjon (NSO).
SiHs hovedoppgave var å ta seg av interesser knyttet til studentenes velferdsbehov. Virksomheten var organisert i fem avdelinger som omfattet bygging og drift av boliger, drift av barnehager, kantiner, bokhandel/servicekontorer og sosial rådgivningstjeneste samt støtte til studentsosial/kulturell virksomhet i miljøet.
Den 1. januar 2017 ble SiH slått sammen med Studentsamskipnaden i Oppland til Studentsamskipnaden i Innlandet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Høgskolen i Hedmark Arkivert 29. juli 2004 hos Wayback Machine.
Studentsamskipnaden i Hedmark
Studentorganisasjonen i Hedmark (StorHk)
LOV 2007-12-14 nr 116: Lov om studentsamskipnader (i kraft 1 aug 2008)
Studentsamskipnaden i Indre Finnmark

Studentsamskipnaden i Indre Finnmark (SSO) (Sis-Finnmárkku studeanttaid ovttastus) er en av Norges 17 studentsamskipnader. SSO dekker velferdsbehovene til studenter ved Samisk høgskole.


== Eksterne lenker ==
Studentsamskipnaden i Indre Finnmark
Studentsamskipnaden i Narvik

Studentsamskipnaden i Narvik (SSiN) var en av landets studentsamskipnader og ble opprettet i 1988. SSiN dekket velferdsbehovene til vel 1 400 studenter ved Høgskolen i Narvik og Folkeuniversitetet i Narvik før fusjonen. Studentsamskipnaden fusjonerte sammen med Studentsamskipnaden i Bodø sammen til Studentsamskipnaden i Nordland, 1. januar 2013.
Etter at SSiN i flere år vært i en vanskelig økonomisk situasjon, besluttet Kunnskapsdepartementet i november 2011 å nedlegge SSiN som egen virksomhet, og overføre driften til Studentsamskipnaden i Bodø.


== Se også ==
Studentparlamentet i Narvik
Høgskolen i Narvik
Narvik Studentersamfunn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Studentsamskipnaden i Narvik
Studentsamskipnaden i Nesna

Studentsamskipnaden i Nesna (SiNe) var en av Norges studentsamskipnader. SiNe dekket velferdsbehovene til studenter ved Høgskolen i Nesna.
SiNes øverste organ var styret. Det bestod av fire studentrepresentanter (inkludert styreleder og nestleder), disse velges av Studentrådet ved HiNe, to fra høgskolen og en ansattrepresentant fra samskipnaden.
SiNe tilbød studentene bolig, barnehage og sosialhelsetjeneste.
Fra 1. januar 2016 ble SiNe slått sammen med Studentsamskipnaden i Nordland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Studentsamskipnaden i Nesna, SiNe
Linford Christie

Linford Christie (født 2. april 1960) er en tidligere britisk friidrettsutøver, og den eneste som har vunnet gull på 100 meter i OL, VM, EM og Samveldelekene. Christies karriere ble skjemmet av at han to ganger ble tatt i bruk av forbudte dopingmidler. Han ble frifunnet i det første tilfellet (spor av efedrin). Den andre overtredelsen gjaldt nandrolon.
Christie ble født i Saint Andrew på Jamaica, og fulgte foreldrene som emigrerte til Storbritannia da han var sju år gammel. Han begynte ikke med friidrett før han var 19 år gammel. 
I 1986 vant han en overraskende gullmedalje på 100 meter i europamesterskapet.
I OL 1988 tok han sølv etter Carl Lewis, etter at Ben Johnson, som satte verdensrekord med 9,79, hadde blitt diskvalifisert for brudd på dopingreglementet (med anabole steroider).
I 1992 ble han olympisk mester på 100 meter, foran Frankie Fredericks fra Namibia. I 1993 ble han verdensmester i Stuttgart.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Linford Christie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Linford Christie – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Linford Christie – Olympics.com 
(en) Linford Christie – Olympic.org 
(en) Linford Christie – Olympedia 
(en) Linford Christie – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Linford Christie – Storbritannias olympiske komité 
(en) Linford Christie – Commonwealth Games Federation 
(en) Linford Christie – World Athletics 
(en) Linford Christie – Track and Field Statistics
Snekke

Snekke (eller sjekte) er en typebetegnelse på visse sjøfarende farkoster som har eksistert i drøye tusen år siden vikingtidens begynnelse. Det har også vært brukt andre betegnelser for å beskrive båttypen eller skiptypen. Felles for disse ganske ulike typene – fra dagens privatbåter drevet med motor til et stort krigsskip bemannet med en hær for hundrevis av år siden – er at de er klinkbygget og spissgattet.


== Etymologi ==
Snekke kommer av norrønt snekkja, som var en vanlig krigsskipstype fra rundt 1000 og fram mot høymiddelalderen. Ordet ble lånt til russisk, der schnjaka på Kola-kysten på begynnelsen av 1900-tallet var en åpen fiskebåttype som minte om nordlandsbåten. Den typologiske forbindelsen mellom den gammelnordiske snekkja og båtene i sein tradisjon er ukjent, slik etymologien også er det.
Navnet sjekte kommer av nederlandsk jacht, og var vanlig på Sørlandet hvor kystkulturen og sjømenn var sterkt påvirket av Nederland fra 1500-tallet. 


== Moderne snekke/sjekte/kogg ==
Betegnelsen snekke brukes i moderne tid om en åpen eller halvåpen klinkbygd  båt, 15–30 fot (5–8 meter) lang. Bordene er overlappende og båten har utvendig ror. Det finnes både ro-snekker og motorsnekker, de siste gjerne høyere og tyngre enn de første. Den klassiske motorsnekka i tre på Sørlandet er 21 eller 23 fot lang og har halvdekkende overbygg og kalesje. Snekke kalles på Sørlandet for sjekte, og er mindre enn en skøyte. På Sørlandet ble båtmotorfabrikken Mandals Motorfabrikk i Mandal en suksessbedrift gjennom den enorme populariteten fabrikkens sjekter fikk som fritidsbåt langs kysten etter andre verdenskrig.
På Telemarkskysten kalles båttypen kogg.


== Bildegalleri ==
Tatjana Lysenko

Tatjana Viktorovna Lysenko (russisk: Татьяна Викторовна Лысенко, født 17. september, 1983 i Batajsk i Rostov oblast) er en russisk friidrettsutøver. Hun er innehaver av verdensrekorden i sleggekast på 77,06 meter, satt 25. juli 2005 i Moskva. Hun deltok i VM 2005 i Helsingfors, hvor hun fikk en bronsemedalje.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Tatjana Lysenko – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Tatjana Lysenko – Olympics.com 
(en) Tatjana Lysenko – Olympic.org 
(en) Tatjana Lysenko – Olympedia 
(en) Tatjana Lysenko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tatjana Lysenko – World Athletics 
(en) Tatjana Lysenko – Diamond League 
(en) Tatjana Lysenko – Track and Field Statistics
Chris Gueffroy

Chris Gueffroy (født 21. juni 1968, død 6. februar 1989 i Øst-Berlin) var den siste personen som forsøkte å flykte over Berlinmuren og som ble drept under forsøket.
Sammen med vennen Christian Gaudian forsøkte Gueffroy natten mellom 5. og 6. februar 1989 å flykte fra Øst-Berlin til Vest-Berlin ved Britz-kanalen. De to trodde at ordren om å skyte flyktninger hadde blitt opphevet. Etter å ha klatret opp det siste metallgjerdet ble de oppdaget, og ble beskutt. Gueffroy ble truffet av en kule i brystet og døde, 20 år gammel. Gaudian ble arrestert av grensetroppene, sterkt skadet.

Chris Gueffroys mor ble dagen etter tilkalt til politihovedkvarteret i Øst-Berlin «for oppklaring av et saksforhold», hvor hun fikk vite at hennes sønn «hadde begått et attentat mot en militærenhet og døde for få timer siden». Gaudian ble dømt til tre års fengsel for «alvorlig forsøk på ulovlig grensepassering». Han slapp ut i september samme år og 17. oktober, kort før murens fall, fikk han reise til Vest-Berlin.
De fire grensevaktene som deltok i drapet på Gueffroy og arrestasjonen av Gaudian mottok en utmerkelse fra sjefen for Grenzkommando Mitte og 150 mark hver. Etter gjenforeningen ble de stilt for retten i Berlin. To ble løslatt i januar 1992, en fikk en betinget dom. Den siste, Ingo Heinrich, som var ansvarlig for det dødelige skuddet, ble først dømt til tre og et halvt års fengsel. Høyesterett reduserte straffen til to års fengsel i 1994.
21. juni 2003, som ville vært hans 35-årsdag, ble et monument til minne om Gueffroy, utført av kunstneren Karl Biedermann, satt opp ved bredden av Britz-kanalen.
I 2000 ble to SED-funksjonærer og tidligere politbyråmedlemmer, Siegfried Lorenz og Hans-Joachim Böhme, tiltalt for drapet på Gueffroy og to andre unge flyktninger, men ble frikjent. Saken kom opp på nytt i 2004, og Lorenz og Böhme ble dømt til betingede fengselsstraffer på 15 måneder hver. Dommeren la vekt på at det hadde gått svært lang tid siden drapene. Dette var den siste straffesaken mot DDR-ledere for drapene ved muren.
Chris Gueffroy tilhørte en hugenottisk familie.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Roman Grafe: Deutsche Gerechtigkeit. Prozesse gegen DDR-Grenzschützen und ihre Befehlshaber. München: Siedler, 2004. ISBN 3-88680-819-X
Christoph Links: «Gueffroy, Chris». I: Wer war wer in der DDR? Ein biographisches Lexikon. Christoph Links, Berlin 2000, ISBN 3-86153-201-8, S. 290


== Eksterne lenker ==
(en) Chris Gueffroy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rostov oblast

Rostov oblast (russisk: Ростовская область; Rostovskaja oblast) er en oblast i det sørlige Russland i regionen Nord-Kaukasus. Den grenser til Volgograd oblast i øst, Kalmykia og Stavropol kraj i sør, Krasnodar kraj og Ukraina i vest og Ukraina og Voronezj oblast i nord.
Hovedstad er Rostov-na-Donu, og de andre støtte byene er Taganrog, Sjakhty, Novotsjerkassk, Volgodonsk, Novosjakhtinsk og Batajsk.
Elven Don, en av de største i Europa, renner gjennom oblasten fram til munningen i Azovhavet. Innsjøer dekker 0,4 % av oblastens areal.
Områdets viktigste industrier er jordbruk, matvareindustri, tungindustri, kullindustri og bilproduksjon. 
De største etniske gruppene er russere (87,36 prosent ved folketellingen i  2002), ukrainere (2,69 prosent) og armenere (2,5 prosent).
Vladimir Fjodorovitsj Tsjub har vært guvernør i Rostov oblast siden oktober 1991. 


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Rostov Oblast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Studentsamskipnaden i Molde

Studentsamskipnaden i Molde (SiMolde) er en av Norges studentsamskipnader. SiMolde dekker velferdsbehovene til vel 1 500 studenter ved Høgskolen i Molde og Folkeuniversitetet i Møre og Romsdal. Før 1. august 2013 var navnet Studentsamskipnaden for Romsdal og Nordmøre.SiMoldes øverste organ er styret bestående av fire studentrepresentanter (inkludert styreleder), to høgskolerepresentanter og en ansattrepresentant.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Helge Høibraaten

Helge Høibraaten (født 1946) er en norsk filosof og professor emeritus ved Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet (NTNU). Han var fra 2004-2009 norsk Henrik Steffens-gjesteprofessor ved Nord-Europa-instituttet, Humboldt-universitetet i Berlin. 


== Bakgrunn og virke ==
Høibraaten har arbeidet med samfunnsteori og politisk teori, særlig i tysk tradisjon. Han står på disse felter nær Jürgen Habermas' posisjon, se blant annet hans artikkel om Habermas' maktteori i Fredrik Engelstad: Om makt. Teori og kritikk, Oslo 1999; se også to forskjellige innledninger (Oslo 1971 og 2005) til den norske oversettelsen av Habermas' verk Borgerlig Offentlighet (Strukturwandel der Öffentlichkeit). Han har også arbeidet med samfunnsteorien til Niklas Luhmann. Høibraaten har arbeidet med sekulariseringsproblematikken, og i den forbindelse blant annet mye med verkene til Hans Blumenberg. 
Et arbeid som kombinerer synspunkter fra Habermas og Luhmann er «Secular Society: An Attempt at Initiation», i: Kari Vogt og Tore Lindholm: Islamic Law Reform and Human Rights, Oslo 1993: Nordic Human Rights Publications. Et annet, tidligere arbeid –  det første om Luhmann på norsk – som gjør det samme er: «Et samfunn uten sentrum?» i Bagge, Sverre Håkon, Helge Høibraaten og Gunnar Skirbekk (red.): Europeisk kultur. Oslo, 1989, NAVF. Et arbeid som sammenligner synspunkter fra Habermas, Blumenberg og blant andre Francis Oakley («Post-metaphysical thought, religion and secular society») er utgitt av Holbergpris-stiftelsen i Bergen. I Habermas Handbuch (red. Brunkhorst et al. 2009) har han skrevet artikkelen om «Religion, Metaphysik, Freiheit». 
Høibraaten har også skrevet om fiendskap og Carl Schmitts politiske ideer. 1 2011 ga han sammen med Richard Faber ut boka Henrik Ibsens "Kaiser und Galiläer". Quellen-Interpretationen-Rezeptionen. Verlag Königshausen und Neumann, Würzburg. Hans tysk-språklige bidrag der behandler forholdet mellom Ibsen og Carl Schmitt med særlig vekt på Kongs-Emnerne og Kejser og Galilæer. 
Siden 1982 har Høibraaten vært leder for Vitenskapsteoretisk Forum ved NTNU. 
Blant arbeider som reflekterer på hans tid ved Nord-Europa-instituttet er (foruten det nevnte Ibsen-arbeidet) «Herders Entdeckung des Nordens – Sedlmayrs "Verlust der Mitte"», i Detlef Altenburg et al.: Im Herzen Europas. Nationale Identitäten und Erinnerungskulturen, Köln-Weimar-Wien, 2008.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Helge Høibraaten i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Helge Høibraaten i BIBSYS