jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Says lov

Says lov er en lov utarbeidet av den franske økonomen Jean-Baptiste Say som fastslår at ens mulighet til å konsumere avhenger av ens evne til å produsere, at først kommer produksjon og deretter konsum. Dermed er ikke en generell overproduksjon mulig på grunn av at folket selger noe fordi de ønsker å kjøpe noe annet. Ifølge denne loven bør man få økonomisk vekst ved å unngå å hindre produksjon, ikke ved å stimulere etterspørselen.
De to kjente økonomene David Ricardo og Thomas Malthus hadde en sterk «feide» omkring Says lov på begynnelsen av 1800-tallet. Malthus satte spørsmålstegn ved om loven gjaldt, mens Ricardo derimot forsvarte den med stor kraft. Det var Ricardos syn som vant fram blant økonomene på 1800-tallet og Malthus godtok tilslutt loven. 
Den britiske økonomen John M. Keynes tok på 1900-tallet sterk avstand fra Says lov i forbindelse med sine analyser av mellomkrigstidens krise. Han hevdet at det var en ulykke at det var Ricardo som hadde gått seirende ut av striden med Malthus i dette spørsmålet, fordi dette senere hadde ført til at mange nødvendige tiltak for å rette opp den økonomiske utviklingen ikke hadde blitt satt i verk.
The Pentagon

The Pentagon er hovedkvarteret til det amerikanske forsvarsdepartementet. Bygningen, som ble innviet 15. januar 1943 etter kun 16 måneders konstruksjonsarbeid, er verdens største kontorbygning og huser omkring 26 000 ansatte.Bygningen er pentagon-formet og ligger i Arlington i delstaten Virginia.
Som et ledd i terrorangrepet 11. september 2001, planlagt av Khalid Shikh Mohammed fløy et passasjerfly inn i bygningen. Deler av bygningen raste sammen, og 125 mennesker omkom, i tillegg til de 64 passasjerene, inkludert de 5 kaprerne, i flyet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Pentagon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pentagon (building) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Forsvarsdepartementets informasjonsside
Pentagon Force Protection Agency
Gansås

Gangsås er en bydel i Harstad – mellom Vågsfjorden mot nordvest, Stangnes mot øst og Åsby og Kanebogen mot sør. På Gangsås ligger boligfeltene Vollen og Øvre Gangsås m.fl.
Området blir ofte feil omtalt som Gansås. 


== Vollen ==
Til Vollen kommer man ved å ta seg opp halve Gangsåsbakken, som er en del av Gangsåsveien. Rekkehus og blokker preger miljøet, hvor man også finner fotballbane og Knerten barnehage. De første boligene stod ferdig i 1975.


== Øvre Gangsås ==
Fortsetter man opp Gangsåsbakken fra Vollen, kommer man til Øvre Gangsås, som ble etablert på 1980-tallet. Eneboliger preger miljøet, hvor man også finner fotballbane og Aurora barnehage. De fleste veiene har navn etter solsystemets planeter. Det går sti videre opp til Gangsåstoppen. Flere steder på Øvre Gangsås har man god utsikt over Harstad sentrum.


== Mercur (Nedre Gangsås) ==
På den vestlige foten av åsen ligger Mercur. Der finner man Statoils tankanlegg, hvor det har vært aktivitet i mange tiår. Mercur har noen eneboliger, men er i hovedsak et utbygd næringsområde.


== Gangsåstoppen ==
Åsryggen, som er ubebygd, består av 3 topper – Gangsåstoppen i sør, Steinhammeren i midten og Ramfløya lengst nord – men på folkemunne kalles hele området for Gangsåstoppen. Fra sørsiden av åsen går det en merket sti fra parkeringsplassen i Toppenveien (innkjøring fra Østeråsveien). Det fins også andre stier opp, for eksempel fra Øvre Gansås og Hestvika.
Fra Gangsåstoppen har man full utsikt vestover mot bykjernen i Harstad samt flere av toppene rundt, som Middagsfjellet og Hinnstein. En ser mot øst Rolla og fastlandet, mot sør Tjeldsundet og mot nord Grytøya og Senja.
Det har vært planer om å etablere kafé, og til og med hotell, oppe på åsen – men disse planene er lagt på is. På Ramfløya fins det en postkasse hvor man kan skrive seg inn i gjesteboka, og se hvem andre som har vært der.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell turistinformasjon Velg Gangsåstoppen i lista til venstre
Visit Harstad
Bergtatt – Et Eeventyr i 5 Capitler

Bergtatt – Et Eeventyr i 5 Capitler (utgitt 1995) er Ulvers debutalbum. 
Musikkstilen er metal med sterk og tydelig inspirasjon for nordisk folkemusikk. Den består både av harde Black Metal-partier med snerrende vokal, en stil som man kan finne igjen på deres senere album Nattens Madrigal, og rolige akustiske partier, en stil de videreførte på Kveldssanger. Folkemusikkpreget ivaretas gjennom å bruke en gammeldags skrifttype og stavemåte i coveret. Bergtatt regnes av mange som et av de beste albumene i den norske metalltradisjonen.
Tekstene i Bergtatt bygger videre på de folkelige bergtagningsmytene som er et vanlig tema i den norske folkemusikken. En ung kvinne går seg vill i den mørke skogen under et uvær. Til slutt blir hun lokket inn i fjellet til trollene og ingen ser henne igjen.


== Sporliste ==
«Capitel I: I Troldskogen faren vild» (7:51)
«Capitel II: Svelen gaaer bag Aase need» (6:34)
«Capitel III: Graablick blev hun vaer» (7:45)
«Capitel IV: Een Stemme locker» (4:01)
«Capitel V: Bergtatt – ind i Fjeldkamrene» (8:06)


== Medvirkende musikere ==
Garm – vokal
Erik Olivier «AimarikiaR» Lancelot – trommer
Håvard Jørgensen – gitar
Hugh «Skoll» Mingay – bass
Torbjørn «Aismal» Pedersen – gitar
Lill Kathrine Stensrud – fløyte og kvinnelig vokal
Sverd – piano


== Kilder ==
Bergtatt - Et Eeventyr i 5 Capitler hos Encyclopaedia Metallum


== Eksterne lenker ==
(en) Bergtatt – Et Eeventyr i 5 Capitler på Discogs 
(en) Bergtatt – Et Eeventyr i 5 Capitler på MusicBrainz 
(en) Bergtatt – Et Eeventyr i 5 Capitler på Encyclopaedia Metallum 
(en) Bergtatt – Et Eeventyr i 5 Capitler på AllMusic
Komische Oper Berlin

Komische Oper Berlin er et operahus i bydelen Mitte i Berlin. Det regnes som det mest eksperimentelle av Berlins tre store operahus. Fra 2003 til 2005 var nordmannen Per Boye Hansen operaens direktør.
Den ble bygget mellom 1891 og 1892 som Theater Unter den Linden av Ferdinand Fellner og Hermann Helmer og åpnet 24. september 1892 med Adolf Ferrons operette Daphne og Gaul og Haßreiters ballett Die Welt in Bild und Tanz.


== Betydelige uroppførelser ==
1991: Georg Katzer, Antigone oder die Stadt
1985: Siegfried Matthus, Judith
1972: Siegfried Matthus, Noch einen Löffel Gift, Liebling
1967: Siegfried Matthus, Der letzte Schuß
1937: Fred Raymond, Maske in blau
1936: Fred Raymond, Auf großer Fahrt
1935: Fred Raymond, Ball der Nationen
1932: Paul Abraham, Ball im Savoy
1932: Oscar Straus, Eine Frau, die weiß, was sie will
1929: Franz Lehár, Das Land des Lächelns
1928: Franz Lehár, Friederike
1923: Walter Kollo, Marietta
1913: Jean Gilbert, Die Kinokönigin


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Komische Oper Berlin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Berlin: Komische Oper – inneholder tidstypiske portkortmotiver
Per Boye Hansen

Per Boye Hansen (født 11. oktober 1957 i Oslo) er en norsk operaregissør, fra høsten 2019 sjef for Nasjonaloperaen og Statsoperaen i Praha, Tsjekkia. Han har tidligere blant annet arbeidet som direktør for Festspillene i Bergen (2005–2012), og fra 2012 til høsten 2017 operasjef ved Den Norske Opera & Ballett.I årene 1984 til 1989 var han regiassistent ved operaen i Köln. I flere år arbeidet han som regiassistent ved Festspillene i Salzburg.Fra 2001 til 2005 var han Casting Director/Operndirektor for Komische Oper Berlin.Hansen er utdannet i musikkteaterregi og tok diplomeksamen fra Staatliche Hochschule für Musik, Essen Ruhr, ved linjen for musikkteater-regi.Han grunnla Oslo Sommeropera i 1983 hvor han var kunstnerisk leder fram til 1992, og Oslo Arts Management AS i 1990 som han ledet fram til 2000. 
Han er fra 2011 leder av juryen for Den internasjonale Ibsenprisen.


== Referanser ==
Reginald Pole

Reginald Pole (født 3. mars 1500 i Stourton Castle, Staffordshire, England, død 17. november 1558 i London) var den siste katolske erkebiskop av Canterbury, og var kardinal.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Reginald Pole var sønn av Margaret Pole, datter av hertug George av Clarence. Han fikk sin utdannelse i Oxford og Padova, ble det man senere skulle kalle humanist, og siden den gang holdt han kontakt med en rekke av samtidens humanister.


=== Karriere ===
Uten prestevielse fikk han en rekke embeder i kirken. Kong Henrik VIII av England  tilbød ham utnevnelse til erkebispedømmet York eller bispedømmet Winchester, ville han bare støtte hans ønske om å få sitt ekteskap med spanske Katarina av Aragón kjent ugyldig. Men Pole ville ikke det, og flyktet for sikkerhets skyld i eksil til Frankrike og Italia i 1532, der han fortsatte sine studier i Padova og Paris.
Pave Paul III utnevnte lekmannen Pole til kardinal i ved konsistoriet desember 1536, mot hans eget ønske. Han ble kardinaldiakon ved Santi Nereo ed Achilleo, skjønt i mai 1540 vekslet titteldiakoniet til Santi Vito, Modesto e Crescenzio og så i desember 1540 til Santa Maria in Cosmedin.
Som pavelig legat stod Pole i kontakt med den engelske konges motstandere. Henrik VIII fikk derfor utstedt en parlamentarisk straffebeslutning mot Pole, og utlovet dusør til den som kunne ta ham til fange. I 1541 ble hans mor, Margaret Pole, 8. grevinne av Salisbury, henrettet.
I 1542 ble han utnevnt som en av de tre pavelige legater som skulle presedere ved konsilet i Trient. Etter pavens død manglet det bare én stemme på at han skulle etterfølge Paul III som ny pave.
Etter Edward VIs død den 6. juli 1553 kom Maria Tudor på tronen i England. Det fremskyndte Poles hjemkomst fra eksil. Først skulle han komme som pavelig legat, men både Maria og keiser Karl V sørget for å forsinke ham helt til den 20. november 1554. Under dronning Maria Is styre ble Pole endelig presteviet den 20. mars 1557 og to dager etter konsekrert til erkebiskop av Canterbury. Dette embedet besatte han helt til sin død den 17. november 1558 i Lambeth-palasset i London, bare noen timer etter dronning Marias død.


== Verker ==
Thomas F. Mayer (utg.): The correspondence of Reginald Pole, Ashgate, Aldershot,A calendar 1518–1546. Beginnings to legate of Viterbo, 2002, ISBN 0-7546-0326-1.
A calendar 1547–1554. A power in Rome, 2003, ISBN 0-7546-0327-X.
A calendar 1555–1558. Restoring the English Church, 2004, ISBN 0-7546-0328-8.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Reginald Pole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Reginald Pole – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
John Pemberton

John Stith Pemberton (født 8. januar 1831, død 16. august 1888) var en amerikansk farmasøyt, som er mest kjent for å være oppfinneren av Coca-Cola. 
Han var utdannet både som lege og som farmasøyt og jobbet kontinuerlig med å utvikle nye medisiner, og hadde ved sin død i 1888 et meget stort antall nedskrevne eksperimenter. Pemberton var en apoteker som drømte om å oppfinne den perfekte medisinen og den perfekte leskedrikken samtidig. Pemberton var kavalerioffiser under den amerikanske borgerkrigen, og ble skadet i et slag i krigens siste fase, i delstaten Georgia.
I 1853 giftet han seg med Ann Eliza Clifford Lewis i Columbus, Georgia, og hun forble hans ektefelle til hans død i 1888. De fikk et barn sammen, Charles Ney Pemberton som ble født i 1854.
Drikken Coca-Cola utviklet han i løpet av vinteren 1885/1886, og selve smaken var et resultat av omfattende forbrukertesting i utsalgsstedet Jacob's Pharmacy i Atlanta. Det første glasset med Coca-Cola ble solgt den 8. mai 1886. Logoen og merkenavnet ble utviklet av Pembertons revisor Frank Robinson, som ble sentral i den senere driften av selskapet. Pemberton var før sin død i graverende dårlig form og sterkt avhengig av morfin, som han aktivt hadde brukt for å lette på smertene etter krigsskaden han pådro seg i den amerikanske borgerkrigen og døde i 1888 på grunn av magekreft, ukjent og uvitende om den fremtidige suksessen til sin oppfinnelse. Han er gravlagt på Linwood Cemetary i Columbus, Georgia.


== Referanser ==


== Kilder ==
NNDB.com: John Stith Pemberton
Rogaland Krigshistoriske Museum

Rogaland Krigshistoriske Museum, forkortet RKM, er et lokal- og militærhistorisk museum i den tidligere Soma militærleir i Sola kommune i Rogaland.
Muséet dokumenterer og formidler militære og sivile hendelser fra lokalsamfunnet under andre verdenskrig 1940–1945. Utstillingene er bygget opp med gjenstander, tekst, bilder og dioramaer. Muséet har en stor samling militære kjøretøy.
RKM var opprinnelig en privat stiftelse som ble grunnlagt i 1989. Museet flyttet til Somaleiren i 1994 da gamle militære bygninger ble stilt til disposisjon av Forsvaret.
Jærmuseet overtok driften av Rogaland Krigshistoriske Museum i 2011. 
Samlingene er åpen for publikum søndager (12-16) i perioden mai t.o.m. oktober.


== Biler i samlingen ==


=== Biler fra krigen ===
AEC Matador
Austin K6
Bedford 3T OYD
Bedford 6T OXC
BMW R12
Chervolet C-15A
Chervolet C-30 LAAT
Chervolet C60L
Chervolet C60S (kranbil)
Diamond T 968
Diamond T 969A (kranbil)
Dodge D60L
Dodge WC-52 APT
Dodge WC-54 (ambulanse)
Fordson Wot 2H
GMC CCKW 353A2
GMC CCKW 353A2 (airborn)
GMC CCKW 353A2 (tankvogn)
Loyd Carrier
M3A1 White Scout Car
M5 International half-track
M24 Chaffee
M29 Studenbaker Weasel
Morris C-4 3/4ton
Opel Kadett
Renault FT-17C
Renault UE2 Chenillette
Sd.Kfz 142/1 – Sturmgeshütz III(3)
Sd.Kfz 2 – Kettenkrad
Sd.Kfz 8 DB 9 – 12t (halvbelte)
Sd.Kfz 305 – Opel Blitz 4x2
Somua MCG
Steyr RSO
Unic P107
Universal Carrier
Willys Jeep


=== Biler fra etter krigen ===
Bv 202
Landrover 109
M88A1 Bergepanser(bergningsvogn)
M5A3
M621 Lastevogn
NM-116 Panserjager
NM-130 Bergepanser
Volov 3314N Felt


== Eksterne lenker ==
Rogaland Krigshistoriske Museum
RKM Kjøretøyer Arkivert 13. februar 2015 hos Wayback Machine.
Håndfestning

Håndfestninger er det dokument som den påtenkte fyrste må underskrive før han velges til konge. Håndfestningene var vanligvis diktert av landets adel og tok i første rekke sikte på å sikre adelens rettigheter mot en for sterk kongemakt.
Oppsett og underskriving av håndfestninger var altså en del av et kongevalg, og ble derfor kun brukt i nasjoner som var valgkongedømmer, som f.eks. Danmark. Der kan skikken med håndfestninger følges tilbake til tiden før Kalmarunionen.
I Norge, som var et arvekongedømme, ble den første håndfestning underskrevet i forbindelse med striden om arvtaker som norsk konge etter at den barnløse Christoffer av Bayern var død i 1448. Det var da helt klart at Norge måtte inngå kongefellesskap med enten Sverige eller Danmark, og etter tur underskrev både det svenske kongsemnet (Karl Knutsson Bonde) og det danske (hertug Christian av Oldenburg) en norsk håndfestning.
Det var Christian I som kom seirende ut av striden, og hans norske håndfestning fastsatte at Norge fra nå av var et valgkongedømme på linje med Danmark. Christian ble valgt til norsk konge på riksrådsmøte 2. juli i Marstrand i Båhuslen.
Denne håndfestningen og alle de etterfølgende fram til selvstendighetstapet i 1536 hadde som rød tråd at Norge skulle være en selvstendig nasjon, kun bundet til Danmark ved kongefellesskapet. Videre ga den det norske riksrådet sterke fullmakter selv i kongens regjeringstid, den tok sikte på å hindre at den norske adel ble for sterkt utvannet med utlendinger og at Norges viktigste befestninger skulle stå under kommando av nordmenn.
At de fleste konger etter underskrivingen og etter kongevalget mer eller mindre suverent så bort fra håndfestningenes bestemmelser, er imidlertid et faktum. Den siste håndfestning ble vedtatt av riksrådet i 1536 hvor den såkalte «Norgesartikkelen» overfører det norske riksrådets makt til det danske riksrådet og kongen.
Ordningen med håndfestninger forsvant i 1660, da eneveldet ble innført i Danmark-Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Håndfestning hos Danmarkshistorien.dk
Bokmålsordboka
Håndfestning, artikkel hos Store norske leksikon
Holmenkollen

Holmenkollen er et boligstrøk i bydel Vestre Aker i Oslo. Kollens høyeste punkt ligger 371 meter over havet. Holmenkollen, og da spesielt Holmenkollbakken, er en av Norges mest kjente turistattraksjoner med over 1 million besøkende hvert år. Egennavnet Besserud er en del av området, det er her den kjente hoppbakken ligger.


== Historie ==

Boligbyggingen i Holmenkollen tok til for alvor i forbindelse med anlegget av Holmenkollbanen i 1898. Tomter langs med banen ble solgt for å sørge for et jevnt kundegrunnlag, ut over trafikken av ski- og turgåere. Den fine utsikten og korte avstanden til Marka gjorde at strøket ble svært attraktivt, og området er i dag preget av villabebyggelse. I de senere årene har det i tillegg foregått en tildels omstridt fortetting og utbygging av boligområdene, særlig i området ovenfor Holmenkollbakken (Voksenkollen). 
Holmenkollbanen bidro også sterkt til at området ble tatt i bruk som rekreasjonsområde for Oslos befolkning. Området er brukt som inngangsport til Nordmarkas vestre del og sommerstid er turgåing, fiske, sykling og kanopadling populære aktiviteter. Vinterstid er området tilrettelagt med oppkjørte og tildels opplyste skiløyper til konkurransetrening og turgåing.


== Holmenkollbakken ==
 

Holmenkollbakken ble åpnet i 1892 med en bakkerekord på 21,5 meter, men er ombygd mange ganger siden. Bakken var arena for det olympiske hopprennet i 1952 samt VM i 1966, 1982 og i 2011 
Ny bakkerekord ble satt under Holmenkollen Skifestival og Raw Air 2019 den 9. mars 2019 av Robert Johansson. Bakkerekorden er 144 meter.
Holmenkollanlegget er Norges best besøkte turistmål, med 686 857 betalende gjester i sesongen 2006.
Holmenkollbakken ligger ca. 425 meter over havet.
Den gamle Holmenkollbakken ble revet i 2008, for å gi plass til en ny.


=== Skimuseet ===
Skimuseet i Holmenkollen er verdens eldste museum for ski og skihistorisk utstyr. Skisamlingen til slottsforvalter Hjalmar Welhaven dannet grunnstammen i samlingen.


== Holmenkollen kapell ==

Holmenkollen kapell ligger like ved Holmenkollbakken. Det ble bygget i 1903, og gjenoppbygget i 1996 etter en påsatt brann. Kapellet er ettertraktet for vielser, og Kongefamilien har som tradisjon å feire julen med et besøk her.


== Eksterne lenker ==
(en) Holmenkollen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Hjemmeside for Ski-VM 2011
Holmenkollen.com
Skiforeningen Holmenkollen
Holmenkollen World Cup
Aktiviteter og tilbud i Holmenkollen-områdetScenicNorway, bilder fra Holmenkollen
Hovedredningssentralen

Hovedredningssentralen (HRS) har overordnet operativt ansvar ved søk- og redningsaksjoner i Norge. HRS består av to avdelinger/tjenestesteder, en ved Sola/Stavanger og en i Bodø.
HRS ble omorganisert fra 1. januar 2020, fra to hovedredningssentraler med hver sin ledelse til én hovedredningssentral ledet av en direktør. Direktørstillingen er lagt til Bodø.
HRS er underlagt Justis- og beredskapsdepartementet.Hovedredningssentralene er redningssentraler som leder og koordinerer alle typer redningsaksjoner (land-, sjø- og luftredningstjeneste) i Norge. Dette skjer enten direkte fra en av de to hovedredningssentralene i Nord-Norge og Sør-Norge, eller gjennom oppdrag til underlagte lokale redningssentraler (LRS). Hovedredningssentralene har også et særskilt pådriveransvar for å vedlikeholde og videreutvikle samvirket innen redningstjenesten mellom hendelsene.


== Hovedredningssentralene ==
HRS Sør-Norge er plassert i nærheten av Stavanger Lufthavn Sola (58°53′22″N 5°37′43″Ø). Sentralen sitt ansvarsområde går fra Skagerrak og opp til 65 grader nord. I sør grenser HRS S-N sitt ansvarsområde mot Sverige og Danmark, og i vest mot Storbritannia. Sentralen har også det overordnede ansvaret for all redningstjeneste på land fra og med Trøndelag fylke og sørover.HRS Nord-Norge ligger i Bodø (67°17′06″N 14°22′40″Ø). Sentralen sitt geografiske ansvarsområde går fra 65 grader nord og opp til Nordpolen. I vest går grensen ved 0-meridianen og i øst fra grensen Norge-Russland og et stykke nord nord-øst til den treffer 35 grader østlig lengde. Derfra følger grensen 35 graden nord til Nordpolen. HRS N-N har også det overordnede ansvaret for all redningstjeneste på land fra og med Nordland fylke og nordover, inkludert Svalbard.Hovedredningssentralene er samlokalisert med Telenor Kystradio, som er bindeleddet mellom fartøy i nød og operatørene hos HRS.


== Organisasjon ==
Hver av de to hovedredningssentralene består av en redningsledelse, sammensatt av de sentrale samvirkepartnerne og med politimestrene med ansvar for Bodø og Sola som ledere. De statlige sentrale samvirkepartnerne i redningsledelsen skal bestå av representanter for Forsvaret, Luftfartstilsynet, Kystverket, Sjøfartsdirektoratet, Nasjonal kommunikasjonsmyndighet, Helsedirektoratet og Direktoratet for samfunnssikkerhet og beredskap. Følgende tilbys å delta i redningsledelsen på nærmere fastsatt måte ved Justis- og beredskapsdepartementet: Representanter for Avinor, Telenor Kystradio, Frivillige Organisasjoners Redningsfaglige Forum og Redningsselskapet.Ved hovedredningssentralene er det ansatte i administrative og operative stillinger. En avdelingsdirektør står for hovedredningssentralens daglige drift etter fullmakt fra politimesteren. Når redningsledelsen ikke er innkalt, ledes og koordineres redningsaksjoner normalt av redningsledere, etter fullmakt fra politimesteren.I juni 2020 ble Jon Halvorsen ansatt som direktør for Hovedredningssentralen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hovedredningssentralene
Stenebyen

Stenebyen er et tettsted i Sola kommune i Rogaland. Tettstedet har 1 004 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger omtrent 7,5 kilometer sørvest for kommunesenteret Solakrossen og ca. to kilometer sørøst for Hålandsmarka.


== Referanser ==
Håland herred

Håland herred var en tidligere kommune i Rogaland. Den ble opprettet i 1837 med losoldermann Gabriel Monsen som første ordfører. Kommunen ble i 1930 delt i to kommuner, Sola og Madla kommune.


== Eksterne lenker ==
Haaland herred, fra Topografisk -Statistisk beskrivelse over Stavanger Amt 1888
Håland kommune på arkivportalen.no
Madshus

Madshus er en ski- og skiutstyrsprodusent som holder til på Biri i Gjøvik kommune. De produserer langrennski, turski, skisko og annet ski-tilbehør.


== Historie ==
De første Madshus-skiene ble laget av Martin Madshus i 1906 på en låve i Vardal ved Gjøvik. Produksjonen ble flyttet til Lillehammer i 1936 og videre til dagens beliggenhet på Biri i 1972. Fabrikken ble kjøpt av amerikanske K2 Sports Inc i 1988, men skiene produseres fortsatt på Biri.
Det var tidligere mange skiprodusenter i Norge, men kun Madshus, Åsnes og Rønning Treski, eksisterer i dag.


== Kjente personer som går på Madshus ==
Langrenn
 Ingvild Flugstad Østberg
 Heidi Weng
 Barbro Kvåle
 Emilie Kristoffersen
 Thea Krokan Murud
 Kari Vikhagen Gjeitnes
 Simen Sveen
 Håvard Solås Taugbøl
 Pål Golberg
 Didrik Tønseth
 Johan Kjølstad
 Hans Christer Holund
 Øystein Pettersen
 Sandra Ringwald
 Ida Sargent
 Caitlin Gregg
 Eva Nyvltova
 Stanislav Řezáč
 Aleksandr Bessmertnykh
 Olga Tsareva
 Polina Kovaleva
 Jerry Ahrlin
 Sara Lindborg
 Magnus Kim
 Krista PärmäkoskiSkiskyting
 Benedikt Doll
 Synnøve Solemdal
 Ole Einar Bjørndalen
 Anaïs Bescond
 Miriam Gössner
 Vanessa Hinz
 Marte Olsbu Røiseland
 Erlend Bjøntegaard
 Fanny Horn Birkeland
 Andrej MakovejevKombinert
 Magnus Krog
 Jarl Magnus Riiber
 Bryan Fletcher
 Magnus Moan


== Kjente personer som tidligere har gått på Madshus ==
 Thomas Alsgaard
 Lars Berger
 Jörgen Brink
 Håkon Brusveen
 Timo Edelmann
 Ann Kristin Flatland
 Ronny André Hafsås
 Halvard Hanevold
 Hanna Kolb
 Nikolay Morilov
 Katerina Neumanova
 Kristin Størmer Steira
 Emil Hegle Svendsen
 Axel Teichmann
 Tim Tscharnke
 Timo Edelmann


== Eksterne lenker ==
Madshus.no