jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Klækken Hotell

Klækken Hotell, tidligere kalt Klækken Turisthotell, er et hotell som ligger på Klekken i Haugsbygd i Ringerike kommune i Viken fylke, i krysset der fylkesvei 163 slutter seg til riksvei 241 mellom Norderhov og Jevnaker.
Hotellet ble opprinnelig opprettet som skysstasjon og gjestgiveri da Thor Andersen Færden fikk bevilling til å drive gjestgiveri og skysskifte på gården Øvre Klækken i 1833. Virksomheten ble imidlertid nedlagt i 1872, men gjestgiverivirksomheten ble gjenopprettet i 1928, da Anton Bakke overtok Øvre Klækken og bygde det ut som turisthotell. Han solgte imidlertid hotellet til søstrene Marie og Tora Kronborg i 1938.
Under krigshandlingene som fant sted i Haugsbygd under andre verdenskrig brente tyskerne hotellet til grunnen 16. april 1940. Søstrene Kronborg gjenreiste imidlertid hotellet. Den tyske okkupasjonsmakten opprettet mødrehjem på Klækken Hotell i 1942. Det ble drevet av den tyske, nazistiske velferdsorganisasjonen Lebensborn. Hotellet ble da fødehjem for ugifte, norske mødre når faren var SS-mann eller tysk soldat. Hotelldriften åpnet igjen i 1945, og stedet ble drevet videre av søstrene Kronborg fram til 1969, da det ble solgt til ekteparet Ruth og Finn Carlsen, hvis sønn Finn-Ove Carlsen fortsatt eier og driver hotellet. 
Klækken Hotell, som har vært modernisert og utbygd en rekke ganger, regnes i dag blant Norges flotteste kurs- og konfereansehoteller. Det har siden familien Carlsen overtok, vært kjent for sitt kjøkken. For øvrig tilbyr hotellet gjestene en kombinert innen- og utendørs badepaviljong, solarium, sauna, utendørs kjempesjakk, privat tennisbane, egen 250 kvadratmeter stor putting-green i hotellparken og mer.


== Eksterne lenker ==
Klækken Hotell
RS 51 «Fredrik Langaard»

R/S 51 «Fredrik Langaard» er en tidligere redningsskøyte som  ble bygget av K. Christensen & Co. i Risør i 1939. 
Norsk Selskab til Skibbrudnes Redning brukte gjennom mange år Colin Archers tegninger som grunnlag for byggingen av sine redningsskøyter. Archer hadde båtbyggeriet sitt i Larvik, men etter 1909 var det båtbyggeriene i Risør-distriktet som bygget de fleste av Redningsselskapets berømte skøyter.
Skroget er av eik og er 63 fot langt. Båten har en innredning av teak, mahogny og messing.
Frem til 1971 var «Fredrik Langaard» i tjeneste som redningsskøyte og berget 34 personer fra «den visse død», 11 fartøyer fra totalforlis, og ga assistanse til totalt 565 fartøy.
Under en storm i 1963 slo en brottsjø «Fredrik Langaard» 180 grader rundt og båten fikk store skader, blant annet knakk masten og alle ruter ble knust. Skøyta kom raskt på rett kjøl igjen og mannskap og fartøy ble berget.


== Nytt liv ==
«Fredrik Langaard» er nå  totalrenovert og heter  MS «Caroline Mathilde». Skøyta går i chartertrafikk i Nord-Norge og tilbyr opplevelsesturer av forskjellig slag. Det ble montert ny seilrigg på 100 m² i 1997. Den er identisk med originalriggen fra 1939. «Caroline Mathilde» har  to salonger og er sertifisert for 35 passasjerer på dagsturer, og har overnattingsmuligheter for 10 passasjerer.


== Referanser ==
Makedonsk denar

Makedonsk denar (flertall: denari, makedonsk: денар og денари) er myntenheten i Nord-Makedonia. Valutakoden er MKD. 1 denar = 100 deni.
Den makedonsk denaren ble innført 26. april 1992. Den er erstattet den jugoslaviske dinaren og var opprinnelig verdt like mye. En valutareform i 1993 satte en ny denar lik 100 gamle denarer. Navnet denar kommer fra den gamle romerske myntenheten denarius.


== Referanser ==
Klekkenveien

Klekkenveien er en del av Fylkesvei 2860 i Ringerike kommune. 
Veien starter ved Vestern, like etter at Vesternbakken har flatet ut, og ender i Hadelandsveien ved Klækken Hotell. Den er i stor grad omgitt av åkerlandskap og gårder, men med mer bebyggelse i den østlige delen. 


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Referanser ==
Lina Morgenstern

Lina Morgenstern (født 25. november 1830 i Breslau som Lina Bauer, død 16. desember 1909 i Berlin) var en tysk forfatter, kvinnesakskvinne og sosialaktivist.
Hun ble oppdratt i den jødiske tro, og innledet sitt sosiale engasjement allerede 18 år gammel, da hun i 1848 grunnla Pfennigverein zur Unterstützung armer Schulkinder, en organisasjon som hjalp fattige barn.
Etter at hennes mann, Theodor Morgenstern, som hun giftet seg med i 1854, kom i økonomiske vanskeligheter, begynte hun i 1857 å skrive barnebøker for å forsørge familien.
I 1859 grunnla hun sammen med andre kvinner Frauenverein zur Beförderung Fröbelscher Kindergärten, en forening som fremmet Friedrich Fröbels idé om barnehaver. Hun ledet foreningen fra 1861 til 1866. I denne tiden ble det grunnlagt åtte barnehaver og en utdannelsesinstitusjon for barnehavetanter.
Hennes bok om utdannelse av barnehavetanter, Das Paradies der Kindheit, innledet en offentlig diskusjon om barneoppdragelse og var sentral da kvinnebevegelsen oppstod.
I tiden umiddelbart før den østerriksk-prøyssiske krig foreslo Lina Morgenstern å opprette suppekjøkkener og å dele ut måltider til selvkostpris for å mildne de sosiale konsekvensene av krigen. Oppropet Begründung der Volksküchen førte til opprettelsen av Verein der Berliner Volksküchen. 4. juli 1866 ble det første suppekjøkkenet åpnet. I 1868 utgav Lina Morgenstern en bok om suppekjøkkenet, som også inneholdt oppskrifter. Boken ble senere utviklet til Illustrierte Universal-Kochbuch. Morgensterns arbeid ble støttet av den prøyssiske dronningen, Augusta.
Lina Morgensterns sosiale engasjement stoppet imidlertid ikke med suppekjøkken. I 1868 grunnla hun Akademie zur Fortbildung junger Damen, som gav kvinner videreutdannelse, og i 1869 grunnla hun en barnevernsforening. Ved utbruddet av den fransk-prøyssiske krig i 1870 kritiserte Morgenstern, som på folkemunne nå ble kalt Suppe-Lina, den dårlige forpleiningen av soldatene som reiste gjennom Berlin og opprettet et feltkjøkken. Hun organiserte også forpleining av sårede.
Også etter krigen fortsatte Lina Morgenstern å grunnlegge barnevernsforeninger, utdannelsesinstitusjoner og sykepleieskoler for å bekjempe sosial nød. Fra 1874 utgav hun i over 30 år Deutsche Hausfrauenzeitschrift.
I 1896 organiserte hun Internationale Kongress für Frauenwerke und Frauenbestrebungen i Rotes Rathaus i Berlin. Hun ble i 1897 styremedlem i Deutsche Friedensgesellschaft, grunnlagt i 1892 av Bertha von Suttner.
16. desember 1909 døde Lina Morgenstern i Berlin. Hun er begravet på Jüdischer Friedhof Berlin-Weißensee.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Lina Morgenstern i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Ramm Østgaard Arkitekter mnal.npa

Ramm Østgaard AS Arkitekter mnal.npa var et arkitektfirma i Oslo, stiftet i 1985 av arkitektene Harald Ramm Østgaard, Michael Ramm Østgaard og Arve Sørum. Kontoret ble oppløst i 1992.


== Bygninger ==
Arkitektene tegnet 

Fylkeshuset i Aust-Agder, 2. byggetrinn i Arendal (1985),
Norwegian Contractors i Holtet 5 i Bærum (1985),
«Det skjeve tårn» i Hinnavågen, Stavanger (1985),
Fylkeshus for Sogn og Fjordane, på Hermansverk (1987).
Michael Ramm Østgaard

Michael Ramm Østgaard (født 28. juni 1952) er en norsk arkitekt, utdannet ved Norges tekniske høgskole i 1977. Han er sønn av arkitekt Harald Ramm Østgaard og var medstifter i 1985 av Ramm Østgaard AS Arkitekter mnal.npa. Medeier fra 1992 i Eliassen og Lambertz-Nilssen Arkitekter AS. Østgaard var leder av Arkitektforum for helsebygg fra 1990–1996.


== Byggverk ==
Michael Ramm Østgaard var ansvarlig for Norsk Hydros utbygging på Vækerø, ombygging av Bygdøy allé 2 samt en rekke innredningsprosjekter. Østgaard har også ledet arbeidet i Arkitektgruppen for nytt Østfoldsykehus.


== Referanser ==
Evolution

Evolution har flere betydninger:

Evolution Group, britisk selskap
Evolutions Television, britisk produksjonsselskap for TV
Evolution (film), film fra 2001 av Ivan Reitman
Underworld: Evolution, film fra 2006
Evolution (TV-serie), TV-serie, dokumentar
X-Men: Evolution, amerikansk TV-serie
Evolution Festival, en italiensk heavy metal-festival
Evolution (roman), en science fiction-roman av Stephen Baxter
Evolution (Boyz II Men-album), musikkalbum
Evolution (Journey-album), musikkalbum
Evolution (Tony MacAlpine-album), musikkalbum
Evolution (Martina McBride-album), musikkalbum
Evolution (programvare), email-klient og kalender-software
Evolution (motor), Harley-Davidson motorsykkel-motor
Mitsubishi Lancer Evolution, sportsbil
Studiesenteret

Studiesenteret.no er et nettverk av studiesentra i Norge. Pr 1. juli 2007 er 52 kommuner med i nettverket, som er unikt i norsk sammenheng. Studiesenteret.no utvikler sammen med høgskoler og universitet et bredt utdanningstilbud på høgskolenivå for distriktsnorge. I 2004 var nettverket et nasjonalt fyrtårn for Høykom / Norges forskningsråd.


== Eksterne lenker ==
Studiesenteret
Rolf Sand

Rolf Ole Heier Sand (født 21. februar 1920 i Oslo, død 20. mai 2018) var en norsk skuespiller. Han spilte blant annet rollen som Gammel Bør i filmen Bør Børson fra 1974.


== Liv  og virke ==


=== Bakgrunn ===
Rolf Sand ble født utenfor ekteskap, som sønn av Ole Paulsen Sand (1897–1954) og Alfhild Johanne Heier (født 1897).
Da han var seks og et halvt år gammel satte slektninger ham bort til katolske nonner i Oslo. Utstyrt med en koffert og trehjulssykkel ble han plassert ved inngangen til St. Sunniva med instruks om å si: «Her skal jeg bo.» Moren hadde dratt til USA for å prøve seg som ballettdanser, og meningen var at sønnen skulle komme etter. Men da moren sendte sin søster og sin sønn billetter til Amerikabåten, solgte tanten billettene og bestemte at nevøen skulle plasseres hos St. Josephsøstrene. Tantens mann tok med seg lille Rolf, fulgte ham til St. Josephsøstrene og etterlot ham der.Etter at moren forgjeves hadde stått på kaien for å ta imot sønnen sin, mistet familien all kontakt med henne.


=== Gartner ===
Sand gikk tre år på Statens gartnerskole fra 1937 til 1940, og startet deretter yrkeslivet som gartner. Han var ansatt som gartner både i Oslo kommune og ved kronprinsparets bolig på Skaugum.


=== Skuespiller ===
Han var teaterelev ved Nationaltheatret fra 1947 til 1949, og etter noen småroller i elevtiden, debuterte han i tittelrollen i Ludvig Holbergs Den pantsatte bondedreng våren 1949. I 1950 spilte han Ole i Reisen til julestjernen, ellers ble det mest mindre roller i hans første opphold ved teatret. I 1952 gikk han til Trøndelag Teater, deretter til Riksteatret fra 1954 og Nationaltheatret igjen fra 1958. Deretter prøvde han seg i noen større komiske roller som Jacob i Erasmus Montanus, Tobias i Folk og røvere i Kardemommeby og Nissefar i Reisen til julestjernen.
I 1962 tok han steget over til Det norske teatret, hvor han ble en del av ensemblet i over 25 år. Med unntak av en sesong ved Oslo Nye Teater i 1975–76, ble han ved Det Norske Teatret fram til pensjonsavgang i 1987. I 1973 spilte Sand rollen som Torkel i TV-serien Blokk 12, Oppgang C <Marta, Torkel og de andre i Knatten borettslag>. I 1999 gjestet han Nationaltheatret i rollen som advokat Strøm da Tante Ulrikke av Gunnar Heiberg ble nyoppført.
Sand spilte i nærmere 30 filmer, oftest små roller i komedier som Sønner av Norge, Olsenbanden og Bør Børson. Han var leder av Unge skuespilleres forening 1949 og hadde mange verv innenfor den katolske kirke.
Han pensjonerte seg i 1987.


== Utmerkelser ==
Norsk Skuespillerforbund utnevnte i 2015 Rolf Sand til æresmedlem i forbundet.


== Familie ==
Rolf Sand var halvbror til skuespiller og revyforfatter Bjørn Sand, og derigjennom onkel til Simen Sand og Jon Ola Sand.
Han giftet seg i 1951 med barnepleier Britt Elisabeth («Bitten») Joner, som var faster til Johannes Joner og Sverre Indris Joner. Sammen fikk ekteparet fem barn, deriblant skuespilleren Elisabeth Sand.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rolf Sand på Internet Movie Database 
(no) Rolf Sand hos Nationaltheatret 
(da) Rolf Sand på Filmdatabasen 
(en) Rolf Sand hos The Movie Database 
(en) Rolf Sand hos Behind The Voice Actors
Lo (Ringerike)

Lo (gnr. 132) (av angelsaksisk léah via norrønt ló, som betyr engmark, engslette eller lysning) er en gammel urgård som ligger i Haugsbyd i Ringerike kommune, i skråningen opp mot Harehaugen like nord for Haug kirke og mellom Knæstang og Sætrang. Gården ble trolig ryddet i århundrene før år 0.
Ved Haug kirke ligger flere større gravhauger som kan ha sammenheng med Lo eller Haug, som åpenbart er de eldste og mest betydningsfulle gårdene nærmest kirken, som dessuten er oppkalt etter sistnevnte gård og bygget på dennes grunn. Gravhaugene ligger imidlertid i dag på gården Løkens grunn, som i moderne tid er også den største av gårdene i bygda. Lo har neppe vært like betydningsfull som Sætrang, som har en mer strategisk og sentral beliggenhet i bygda. Gravhaugene tyder imidlertid på at enten Lo eller Haug kan ha vært et høvdingsete.
Lo er delt flere ganger og nevnes i skriftlige kilder første gang som Loo i Norske Regnskaber og Jordebøger fra det 16de Aarhundrede (NRJ. IV 147, 1528), da som to gårder. Om man legger gjengjerden til grunn var den ene fullgård og den andre halvgård. I 1657 nevnes tre gårder og like mange oppsittere, likeledes nevnes det tre gårder i 1723, men da er det fire oppsittere (hvorav to på den ene gården).Store deler gårdene er i dag utlagt til boligformål. På 2000-tallet ble det gjort arkeologiske undersøkelser nord for Harehaugveien, men tanke på ytterligere boliger i området rundt dagens Lo-gårder. Så langt kjent ble det bare funnet beskjedne bevis for bosetting der.


== Se også ==
Liste over gårder i Ringerike
Haugsbyd


== Referanser ==
Roger De Vlaeminck

Roger De Vlaeminck (født 24. august 1947 i Eeklo i østre Flandern i Belgia) er en tidligere profesjonell syklist. Han er mest kjent for sine seirer i klassikerne Paris–Roubaix og Flandern rundt. I løpet av hans karriere vant han over 340 ritt.De Vlaeminck er en av kun tre syklister som har vunnet alle de fem største endagsrittene (Monumentene): Paris–Roubaix, Liège–Bastogne–Liège, Flandern rundt, Milano–Sanremo og Lombardiet rundt. De andre er hans landsmenn Rik Van Looy og Eddy Merckx. Det eneste store endagsrittet han ikke vant var verdensmesterskapet, der han ble nummer to i 1975. Han hadde også suksess i Grand Tours med blant annet 22 etappeseirer og 3 poengtrøyer i Giro d'Italia. I 1984 gav han seg med sykling, etter 15 år og 257 seirer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Roger De Vlaeminck – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Roger De Vlaeminck – Olympics.com 
(en) Roger De Vlaeminck – Olympedia 
(en) Roger De Vlaeminck – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Roger De Vlaeminck – ProCyclingStats 
(en) Roger De Vlaeminck – Cycling Archives 
(en) Roger De Vlaeminck – CycleBase 
(en) Roger De Vlaeminck – TheSports.org
Overberg

Overberg er et distrikt i provinsen Western Cape i Sør-Afrika. Distriktet ligger øst for Cape Town bak Hottentots-Holland–fjellene. Den ligger langs provinsens sørkyst mellom Kapp-halvøya og regionen kjent som Garden Route i øst. Grensene til distriktet er Hottentots–Holland i vest, Riviersonderend–fjellene, del av Kapp foldingsbelte, i nord, Atlanterhavet og Indiahavet i sør og Breede i øst. Navnet betyr «over fjellene» og henviser til regionens plassering i forhold til Cape Town.
Området har alltid blitt regnet som brødkurven til Kapp, og det dyrkes stort sett korn her, for det meste hvete. Hvetemarkene er en betydelig hekkeplass for Sør–Afrikas nasjonalfugl, blåtrane. En annen viktig matvare som dyrkes i Overberg er frukt, der Elgin–dalen er den nest største leverandøren av frukt i Sør-Afrika.
I Overberg ligger Kogelberg biosfærereservat som er anerkjent og registrert hos UNESCO. Reservatet har stor variasjon i blomster som ikke finnes andre steder i fynbos biomen.
De viktigste byene er Hermanus, Caledon og Swellendam, og regionen inkluderer Kapp Agulhas, det sørligste punktet i Afrika. Landskapet er kupert omgitt av fjell og hav. 


== Kommuner ==

Theewaterskloof
Swellendam
Overstrand
Kap Agulhas
DMA Overberg


== Bilder ==

		
		


== Eksterne lenker ==
Google Earth: Overberg
Kart over Overberg, byer og stier
Kart over Overberg
Omfattende informasjon om Overberg
Rockdetector

Rockdetector er en Internettside med register over rockeband i ulike sjangere, med fokus på bandbiografier. Rockdetector ble startet av Garry Sharpe-Young i 2001, og per juli 2007 har siden ca. 56 500 band, 89 500 album, 28 000 anmeldelser og 638 500 sanger. Nettsiden inneholder også en internasjonal konsertdatabase med over 300 000 konserter datert helt tilbake til 1965.


== Eksterne lenker ==
Rockdetector
Michael Albasini

Michael Albasini (født 10. desember 1980) er en tidligere profesjonell sveitsisk landeveissyklist. Han avsluttet karrieren i Orica-GreenEDGE.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Albasini – Olympics.com 
(en) Michael Albasini – Olympedia 
(en) Michael Albasini – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Michael Albasini – ProCyclingStats 
(en) Michael Albasini – Cycling Archives 
(en) Michael Albasini – Cycling Quotient 
(en) Michael Albasini – CycleBase 
(en) Michael Albasini – TheSports.org 
(en) Michael Albasini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rik Van Steenbergen

Rik Van Steenbergen (født 9. september 1924 i Arendonk, Belgia, død 15. mai 2003 i Antwerpen) var en belgisk profesjonell syklist som kjørte for det franske laget Peugeot.
Van Steenbergen ble profesjonell i 1942 og det følgende året vant han sine første konkurranser og ble belgisk mester. I 1944 vant han klassikeren Flandern rundt, som han også gjorde to år senere.
I hans lange karriere, som varte til 1966, vant han flere andre klassikere som Paris–Roubaix (1948, 1952), Paris–Brussel (1950) og Milano–Sanremo (1954). Han ble også verdensmester tre ganger (1949, 1956, 1957) og tangerte dermed Alfredo Bindas rekord.
Han var også en god banesyklist og vant 40 seksdagersritt og forbedret to verdensrekorder. Disse ferdighetene gjorde ham til en bra spurter, men han hadde problemer i bakkene, og derfor vanskeligheter i de store tourene. Likevel ble han nummer to i Giro d'Italia i 1951, og noen hevder at han kunne ha vunnet de lange etapperittene også om han hadde konsentrert seg om dem, i stedet for å kjøre så mange ritt som mulig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Rik Van Steenbergen – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Rik Van Steenbergen – ProCyclingStats 
(en) Rik Van Steenbergen – Cycling Archives 
(en) Rik Van Steenbergen – CycleBase 
(en) Rik Van Steenbergen – TheSports.org
Leonardo Bertagnolli

Leonardo Bertagnolli (født 8. januar 1978 i Trento) er en profesjonell italiensk landeveissyklist.
Til Giro d'Italia 2009 fikk han en korttidskontrakt med Serramenti PVC Diquigiovanni - Androni Giocattoli, og vant den 15. etappen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leonardo Bertagnolli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Leonardo Bertagnolli – ProCyclingStats 
(en) Leonardo Bertagnolli – Cycling Archives 
(en) Leonardo Bertagnolli – Cycling Quotient
Eros Capecchi

Eros Capecchi (født 13. juni 1986 i Castiglione del Lago) er en tidligere profesjonell, italiensk landeveissyklist. 
Han la opp etter 2021-sesongen.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eros Capecchi – ProCyclingStats 
(en) Eros Capecchi – Cycling Archives 
(en) Eros Capecchi – Cycling Quotient 
(en) Eros Capecchi – CycleBase 
(en) Eros Capecchi – TheSports.org 
Offisielt nettsted 
(en) Eros Capecchi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Knæstang

Knæstang eller Knestang (gnr. 128) (av norrønt kné og stangr, som trolig betyr eng med knekk ved rett bekk) er både en gammel urgård og ei lita grend i Haugsbygd i Ringerike, et lite stykke nord for Haug kirke. Grenden har fått navn etter gården, som kan ha blitt ryddet i århundrene før år 0. Den tilhører således bygdens eldste gårder. Like nord for gården(e) ligger Viul. I sør Hval søndre, Øde-Hval, Auren (Haug)Auren og Lo
Knæstang nevnes i gamle diplomer fra senmiddelalderen og framover, første gang sikkert i 1445 (DN. VI 521) og senere i 1528, 1542, 1604, 1617, 1657 og 1723. Et diplom fra 1352 (DN. IV 287) kan også vise seg å omhandle denne gården, men dette er mer usikkert i det navnet i denne kilden kan tolkes på flere måter. I 1657 nevnes Knæstang som to gårder, og i 1723 som to gårder hvorav den ene med to oppsittere.


== Se også ==
Liste over gårder i Ringerike
Haugsbyd
Knestangsteinen


== Referanser ==
Dario Cataldo

Dario Cataldo (født 17. mars 1985 i Lanciano) er en profesjonell italiensk landeveissyklist. Han sykler for Trek-Segafredo.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dario Cataldo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dario Cataldo – ProCyclingStats 
(en) Dario Cataldo – Cycling Archives 
(en) Dario Cataldo – Cycling Quotient 
(en) Dario Cataldo – CycleBase 
(en) Dario Cataldo – TheSports.org
Francesco Chicchi

Francesco Chicci (født 27. november 1980 i Camaiore) er en profesjonell italiensk landeveissyklist. Han sykler for Vini Fantini Selle Italia.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Francesco Chicchi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Francesco Chicchi – ProCyclingStats 
(en) Francesco Chicchi – Cycling Archives 
(en) Francesco Chicchi – Cycling Quotient 
(en) Francesco Chicchi – CycleBase
Mauro Da Dalto

Mauro Da Dalto (født 8. april 1981 i Conegliano) er en profesjonell italiensk landeveissyklist.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mauro Da Dalto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mauro Da Dalto – ProCyclingStats 
(en) Mauro Da Dalto – Cycling Archives 
(en) Mauro Da Dalto – Cycling Quotient 
(en) Mauro Da Dalto – CycleBase 
(en) Mauro Da Dalto – TheSports.org
Francesco Failli

Francesco Failli (født 16. desember 1983) er en profesjonell italiensk landeveissyklist. Han sykler for Farnese Vini-Neri Sottoli.


== Lag ==
Domina Vacanze (2004)
Naturino-Sapore di Mare (2005)
Liquigas (2006–2007)
Acqua & Sapone-Caffè Mokambo (2008–2010)
Farnese Vini-Neri Sottoli (2011–)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Francesco Failli – ProCyclingStats 
(en) Francesco Failli – Cycling Archives 
(en) Francesco Failli – Cycling Quotient 
(en) Francesco Failli – CycleBase 
(en) Francesco Failli – TheSports.org
Vincenzo Nibali

Vincenzo Nibali (født 14. november 1984 i Messina) er en tidligere profesjonell italiensk landeveissyklist. Han la opp etter 2022-sesongen.Nibali er en av seks ryttere som har vunnet alle de tre store Grand Tours. Han har i tillegg en 2.-plass og en 3.-plass fra Giroen og en 3.-plass fra Tour de France.
Han har også vunnet to av de fem «monumentene», Il Lombardia i 2015 og 2017 og Milano–Sanremo i 2018.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Vincenzo Nibali – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Vincenzo Nibali – Olympedia 
(en) Vincenzo Nibali – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Vincenzo Nibali – ProCyclingStats 
(en) Vincenzo Nibali – Cycling Archives 
(en) Vincenzo Nibali – Cycling Quotient 
(en) Vincenzo Nibali – CycleBase 
(es) Vincenzo Nibali – as.com 
(it) Offisielt nettsted 
(en) Vincenzo Nibali – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Roberto Petito

Roberto Petito (født 1. februar 1971 i Civitavecchia) er en tidligere profesjonell italiensk landeveissyklist. Hans største seier kom i 1997 da han vant Tirreno-Adriatico. Han har også vært blant de fem beste i klassikere som Flandern rundt og Paris-Roubaix. I 2006 vant han Firedagers i Dunkerque sammenlagt.


== Lag ==
Mercatone Uno (1994–1995)
Saeco (1996–1999)
Fassa Bortolo (2000–2005)
Tenax Salmilano (2006)
Liquigas (2007–2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roberto Petito – ProCyclingStats 
(en) Roberto Petito – Cycling Archives 
(en) Roberto Petito – Cycling Quotient