jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gråheia kommandoplass

Gråheia kommandoplass var en del av planene for Kristiansand festning helt fra starten i 1891. En orografstasjon ble bygget i 1905, og en framskutt kommandoplass i 1917. Forslag om et 15 cm kanonbatteri ble lagt frem i 1921, og vedtatt av Stortinget i 1937, men våren 1940 var man ikke kommet lenger enn til begynnelsen av planarbeidet. 
Tyskerne foretok en kraftig utbygging av kommandoplassen. Denne skulle både betjene batteriet i Laksevika og være reservemulighet for ildledning av Vara-batteriet på Møvik. Senere brukte man denne bunkeren som reserveildledningssentral for hovedbatteriet på Randøya, med en reserve varslingsradar.
Gråheia var foreslått nedlagt i 1989. Så kom nye planer i 1990 om et moderne ildledningssystem, men da Randøya fort var besluttet nedlagt, fant man ingen grunn til å beholde Gråheia lenger. I 1998 forelå rapport om gjennomført riving og sikringsarbeider. Stedet har vært igjennom flere stadier med sikringsarbeider som har gjort at bunkeren tilslutt mistet sitt opprinnelige utseende.
Belteviga fort

Belteviga fort, også kjent som MKB 2/502 Kjaere, er et tidligere kystfort som ligger på Flekkerøy i Kristiansand. Det var bestykket med 3 stk 15 cm L47,5 Armstrong kanoner som ble hentet fra Odderøya i 1941. Kanonene ble, som på Østre Randøy, plassert i åpne stillinger med en rekkevidde på 12 000 m. I tillegg var det en fjerde kanon som ble montert i 1943, en 15 cm Krupp SKL/45, som ble brukt som lyskanon. Belteviga var utrustet med hele fem lette luftvernkanoner; tre av typen Madsen i kaliber 2 cm og to i kaliber 3,7 cm. Dette skyldtes nok nærheten til radaranleggene i Okslehavn.Leiren hadde innkvartering for 160 mann, som ved «fortetting» kunne økes til over 200 mann. Kapasiteten i spisesalen var mindre og flere bordsettinger var derfor nødvendig. Ved mobilisering var det behov for ytterligere innkvartering og flere hus var rekvirert for dette.
Belteviga ble utbygd med nærforsvarsstillinger, piggtrådhindre og minefelt. Fortet hadde ifølge min kilde 2510 landminer. Fortet besto av 21 brakker. Leiren hadde blant annet sykestue, badebrakke og garasje/artellerihall. Videre var det administrasjonsbrakke, spisebrakke og mannskapsbrakker. Et særpreg ved flere av brakkemurene og trappene var at de var murt i Schwartzwald-stil. Disse er revet nå men har stått til for noen år siden.Flere av brakkene i Belteviga ble brukt til forlegning, da det på Krossodden kun fantes stridsforlegninger til en del av besetningen.

Felleseiet Kjære utmark involverte 10 grunneiere. Tyskerne beslagla ca. 295 mål. Dette ble i 1954 utvidet til ca. 457 mål, som forsvaret betalte for. Selgerne beholdt en del rettigheter, blant annet laksefiske med rett til notfeste på land.
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kystartilleriet ved Agder-kysten (Norsk Tidsskrift for Sjøvesen)
Kystfort Forum
Kulturnett
Krossodden fort

Krossodden fort er et tidligere kystartilleristridsanlegg i Kystartilleriet, som lå på Krossodden på vestsiden av Flekkerøya, innenfor gårdene Andås og Berge – i sørlig linje fra Møvik fort. I Åshavn bygde Forsvaret i 1938 en ny kai i samarbeid med kommunen. Veien fra Åshavn til fortområdet på Krossodden ble anlagt av Forsvaret omtrent samtidig.
Fortet ble ved Innstilling til Stortinget nr.181 (1993–1994) foreslått nedlagt i 1997, med bakgrunn i at den tidligere, tyske kanonutrustningen ikke lenger skulle være en del av Kystartilleriets våpenstruktur, som etter hvert vil omfatte mobile enheter.


== Historie ==
Under andre verdenskrig var Krossodden bestykket med et tysk sperrebatteri med lett feltskyts som hadde oppgaven med å kontrollere konvoier som kom inn til Kristiansand havn.
Den siste utbyggingen og oppgraderingen av Krossodden foregikk i begynnelsen av 1960-årene.
I april 1963 var de fortifikatoriske arbeidene kommet så langt at monteringen av 2 moderne kanoner kunne begynne. Monteringsskyting foregikk i mai 1964.
I 1987 forelå planer om utskifting av de gamle 105 mm kanonene med nye 75 mm Bofors tårnkanoner, men i stedet gikk fortet ut av planene og ble nedlagt.
Det ble jevnlig holdt opplæring og repetisjonsøvelser med forskjellige avdelinger på fortet i tiden fra 1963 til 1994.
Av store samlinger for hele besetningen skal nevnes årene 1967, 1973, 1977, 1985 og 1991.


== Våpen- og ildledningsystem ==
Stridsanlegget bestod av 105 mm kanonbatteri og ett minefelt. Ildledningsystemet var oppdatert og moderne både for minene og kanonene. Måldata fikk systemet fra forskjellige kilder: radar, TV, IR-kamera, laser eller optiske instrumenter.


== Oppgave ==
Minefeltets oppgave var å sperre innseilingen til Kristiansand havn gjennom Vestergapet for fiendtlige fartøyer. Minene ble lagt ut i 1963. Kanonenes hovedoppgave var å hindre at minefeltet kunne sveipes av fiendtlige minesveipere.


== Kapasiteter og omgivelser ==
Den fortifikatoriske overbygning var god. Adgangen til kanonen var ikke lett. Alle luker var minimale for å holde best mulig mot trykk og gassinntrengning. Kanonene hadde et konisk formet skjold slik at åpningen mellom skjold og kasemattvegg ble minst mulig. På Krossodden fantes bare stridsforlegninger til en del av besetningen, ca. 10 mann. Flere av brakkene ved Belteviga fort ble derfor brukt til forlegning.


== Kilder ==
Kystartilleri ved Agder-kysten (Agderkultur.no)
Kansas’ flagg

Kansas' flagg er blått og har delstatens segl midt i duken. Over seglet er delstatens heraldiske hjelmtegn plassert og under står delstatens navn med store bokstaver. I sin nåværende versjon ble flagget innført 30. juni 1963. Flagget ble opprinnelig innført 23. mars 1927, men da uten delstatsnavnet.
Hjelmtegnet i flagget viser en solsikke plassert på en vulst i delstatens blå og gule farger. Solsikken er delstatens offisielle blomst, vedtatt i 1903. Kansas har også et offisielt banner, innført 30. juni 1953, der solsikken forekommer. Banneret er blått med en solsikke i midten. En tidligere versjon, innført 27. februar 1925, besto av delstatsseglet og med navnet i en bue over, det hele på blå bakgrunn. Banneret benyttes i begrenset grad, da mest i offisielle militære sammenhenger. 
Delstatsseglet viser en detaljert scene som skal symbolisere delstaten Kansas og dens historie. Seglet inneholder 34 stjerner, en henvisning til statens nummer i unionen, og mottoet "Ad Astra per Aspera".


== Litteratur ==
Whitney Smith: The Flag Book of the United States — The Story of the Stars and Stripes and the Flags of the Fifty States, 1970


== Eksterne lenker ==
Kansas State Flag fra Kansas Historical Society
Miljöpartiet de gröna

Miljöpartiet de gröna (mp) er et svensk politisk parti dannet i 1981. Partiet bygger på grønn politikk og er nært knyttet til miljøbevegelsen. Det ble dannet i kjølvannet av folkeavstemningen om atomkraft i Sverige i 1980, hovedsakelig av en miljøbevisst utbrytergruppe fra det liberale Folkpartiet. Initiativtageren var Per Gahrton, tidligere riksdagsmann for Folkpartiet og leder for Folkpartiets ungdomsorganisasjon. Partiet beskriver seg som et blokkuavhengig sentrumsparti og samarbeider både med venstresida og høyresida. Partiet fikk 6,9% av stemmene og 25 mandater i Sveriges riksdag ved valget i 2014, og dannet i 2014 regjering i Sverige sammen med sosialdemokratene, Stefan Löfvens første regjering. Denne regjeringen styrte til 2019 da den ble avløst av Stefan Löfvens andre regjering (2019–2021) og deretter Stefan Löfvens tredje regjering fra 2021, alle med Miljöpartiet som en del av koalisjonen med Socialdemokratene. 
Partiet er fra 2019 representert med tre mandater i Europaparlamentet. Partiet er medlem av Det europeiske grønne partiet og Global Greens, og tilhører gruppen De europeiske grønne/Den europeiske frie allianse i Europaparlamentet. Partiets norske søsterparti er Miljøpartiet De Grønne.


== Historikk over talspersoner (språkrör) ==

1984–1985 Per Gahrton og Ragnhild Pohanka
1985–1986 Birger Schlaug og Ragnhild Pohanka
1986–1988 Birger Schlaug og Eva Goës
1988–1990 Anders Nordin og Fiona Björling
1990–1992 Jan Axelsson og Margareta Gisselberg
1992–1999 Birger Schlaug og Marianne Samuelsson
1999–2000 Birger Schlaug og Lotta Nilsson Hedström
2000–2002 Matz Hammarström og Lotta Nilsson Hedström
2002–2011 Peter Eriksson og Maria Wetterstrand
2011–2016 Gustav Fridolin og Åsa Romson
2016–2019 Gustav Fridolin og Isabella Lövin
2019–2021 Per Bolund og Isabella Lövin
2021– Per Bolund og Märta Stenevi


== Oppslutning ved valg ==


=== Riksdagsvalg ===


=== Europaparlamentsvalg ===


== Regjering ==
Partiet dannet sammen med Socialdemokraterna mindretallsregjering som ble innsatt 3. oktober 2014. Partiet har 6 av totalt 24 ministre i Sveriges regjering. 

Åsa Romson er stedfortredende statsminister, klima- og miljøminister.
Alice Bah Kuhnke er kultur- og demokratiminister.
Gustav Fridolin er undervisningsminister.
Per Bolund er stedfortredende finansminister med finansmarked og forbruk som portefølje.
Mehmet Kaplan er bolig- og byutviklingsminister.
Isabella Lövin er bistandsminister.


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Miljöpartiet de Gröna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
X-Ray Spex

X-Ray Spex var et britisk punkrock-band, stiftet i 1976.


== Medlemmer ==
Poly Styrene – vokalist
Jack Airport – gitarist
Paul Dean – bassist
Paul 'B. P.' Hurding – trommeslager
Lora Logic – saxofonist


== Album ==
Germ Free Adolescents (1978)
Conscious Consumer (1995)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) X-Ray Spex på Discogs 
(en) X-Ray Spex på MusicBrainz 
(en) X-Ray Spex på Songkick 
(en) X-Ray Spex på AllMusic
Six Degrees of Inner Turbulence

Six Degrees of Inner Turbulence (ofte forkortet til SDOIT eller 6DOIT) er det progressive metal bandet Dream Theaters sjette studioalbum. Det ble utgitt 29. januar på Elektra Records.
Six Degrees of Inner Turbulence er en to-disk utgivelse. Den første disken inneholder fem spor som varer fra 6-14 minutter hver, mens hele den andre disken er et slags konseptalbum. Platen består av det 42 minutter lange tittelsporet, delt inn i 8 deler. 
Albumet mottok blandede reaksjoner fra fansen, hovedsakelig på grunn av den åpenbare forskjellen på den første og den andre disken. Den første disken inneholdt en rekke tunge, eksperimentelle spor, mens den andre holdt seg til den vanlige Dream Theater-stilen fra Metropolis Pt. 2: Scenes from a Memory og tidligere album.
Det første sporet på den første disken begynner med skurringen som avsluttet Dream Theaters forrige album, Scenes from a Memory. Denne tradisjonen fører de videre ved å åpne deres neste album, Train of Thought, med den samme tonen som avsluttet Six Degrees of Inner Turbulence.


== Sporliste ==
CD1 1:

«The Glass Prison» – 13:52 (musikk av Dream Theater, tekst av Portnoy)
I. «Reflection»
II. «Restoration»
III. «Revelation»
«Blind Faith» – 10:21 (Dream Theater, LaBrie)
«Misunderstood» – 9:34 (Dream Theater, Petrucci)
«The Great Debate» – 13:43 (Dream Theater, Petrucci)
«Disappear» – 6:46 (Dream Theater, LaBrie)CD 2:

«Six Degrees Of Inner Turbulence» – 42:04
I. «Overture» – 6:50 (Dream Theater, instrumental)
II. «About to Crash» – 5:51 (Dream Theater, Petrucci)
III. «War Inside My Head» – 2:08 (Dream Theater, Portnoy)
IV. «The Test That Stumped Them All» – 5:03 (Dream Theater, Portnoy)
V. «Goodnight Kiss» – 6:17 (Dream Theater, Portnoy)
VI. «Solitary Shell» – 5:48 (Dream Theater, Petrucci)
VII. «About to Crash» (Reprise) – 4:05 (Dream Theater, Petrucci)
VIII. «Losing Time / Grand Finale» – 6:01 (Dream Theater, Petrucci)The Great Debate skulle egentlig hete "Conflict At Ground Zero", og Petrucci og Portnoy var i studioet på Manhattan 11/9 og skulle bare gjøre ferdig det aller siste før albumet kunne sendes til produksjon, men så seg da nødt til å endre navnet siden "Ground Zero" ble brukt av "alle" TV-reportere.


== Besetning ==
James LaBrie – Vokal
John Myung – Bass
John Petrucci – Gitar
Mike Portnoy – Trommer, Perkusjon
Jordan Rudess – Keyboard


== Eksterne lenker ==
(en) Six Degrees of Inner Turbulence på Discogs 
(en) Six Degrees of Inner Turbulence på MusicBrainz 
(en) Six Degrees of Inner Turbulence på Encyclopaedia Metallum 
(en) Six Degrees of Inner Turbulence på AllMusic
Train of Thought

Train of Thought er det progressive metalbandet Dream Theaters syvende studioalbum. Albumet skiller seg litt fra bandets tidligere album ved at bandet denne gangen ville lage et album som først og fremst egnet seg for å spille live. 
Train of Thought ble mottatt med blandede følelser av fansen. De mest trofaste Dream Theater-veteranene ville heller ha enda et album med den mere progressive siden av Dream Theater, som Images and Words. Den nyere fansen, derimot, mottok denne tyngre siden av Dream Theater litt bedre. 
Som det foregående albumet, Six Degrees of Inner Turbulence, begynner Train of Thought med den samme tonen som avsluttet deres forrige album, og slutter med den samme tonen som åpner deres neste album, Octavarium.


== Sporliste ==
«As I Am» – 7:47 (Musikk av Dream Theater, tekst av Petrucci)
«This Dying Soul» – 11:28 (Dream Theater, Portnoy)
«IV.  Reflections of Reality (Revisited)»
«V. Release»
«Endless Sacrifice» – 11:23 (Dream Theater, Petrucci)
«Honor Thy Father» – 10:14 (Dream Theater, Portnoy)
«Vacant» – 2:58 (Rudess/Myung, LaBrie)
«Stream of Consciousness» – 11:16 (Dream Theater, instrumental)
«In The Name of God» – 14:16 (Dream Theater, Petrucci)


== Besetning ==
James LaBrie – Vokal
John Myung – Bass
John Petrucci – Gitar
Mike Portnoy – Trommer, Perkusjon
Jordan Rudess – Keyboard
Eugene Friesen – Cello på «Vacant»


== Eksterne lenker ==
(en) Train of Thought på Discogs 
(en) Train of Thought på MusicBrainz 
(en) Train of Thought på Encyclopaedia Metallum 
(en) Train of Thought på AllMusic
Sunrise-periode

Uttrykket Sunrise-periode henviser til tidsperioden ved lanseringen av et nytt toppnivådomene eller andrenivå-domene på internett, hvor innehaverne av varemerker kan registrere et domenenavn med varemerket de eier.
Mange domener har lansert, eller planlegger lansering med en sunrise-periode, inkludert .info, .mobi, .pk og .eu.


== Eksterne lenker ==
Afilias side om .infos sunrise-periode
Kafubu

Må ikke forveksles med elva Kafue i Zambia.Kafubu er ei elv i Den demokratiske republikken Kongo. Den starter ved den lille byen Kipushi vest for Lubumbashi, renner igjennom Lubumbashi og nordover. Den munner ut i elva Luapula. Luapula renner ut i innsjøen Mweru som danner grensen mellom Nord-Zambia og Kongo. Kafubu er en forløper til elva Kongo.
I en rapport fra 2011 er det blitt dokumentert alvorlig forurensning av Kafubu og sideelvene. Dette som et resultat av uansvarlig gruvedrift i provinsen Haut-Katanga.


== Referanser ==
Mweru

Mwerusjøen er en ferskvannsinnsjø i Sentral-Afrika, på grensen mellom Zambia og Den demokratiske republikken Kongo.
Innsjøen, som ligger på 917 moh, har en utstrekning nord-sør på 131 km, og en gjennomsnittlig bredde på 56 km. 
Mwerusjøen har et areal på 5 120 km². Den er ganske grunn, med en største dybde på 27 meter. Breddene er stort sett slake med unntak av klippeformasjoner på den vestlige kysten.  Sjøen har ei stor øy, Kilwa i sør. Det er registrert 88 ulike fiskearter i sjøen, derav 12 ciklider. 
Den største tilløpselva er Luapula, som renner inn i sjøen fra sør. Utløpet er gjennom elva Luvua, som renner ut fra nordenden av sjøen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lake Mweru – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kvitfjell Alpinanlegg

Kvitfjell Alpinanlegg er et alpinanlegg som ligger i Fåvang i Ringebu kommune ca. 45 minutters kjøring fra Lillehammer. Under Vinter-OL i 1994 ble konkurransene i utfor og super-g for damer og herrer avviklet i anlegget.
Kvitfjell Alpinanlegg består av tre sammenknyttede deler med et familievennlig område på Kvitfjell Vestsiden og et på Varden. På Kvitfjell Øst (ofte referert til som Mellomstasjonen) finnes World Cup-bakken og andre utfordrende nedfarter.
Kvitfjellanlegget er idag eid av Alpinco, som også eier Hafjell Alpinsenter. Hafjell og Kvitfjell er knyttet sammen med gratis skibuss som tar ca. 30 minutter og til sammen danner de Norges største skidestinasjon med totalt 75 km nedfarter (samme heiskort).
Skianlegget har 33 nedfarter og det finnes 14 heiser. I tilknytning til alpinanlegget finnes det også langrennsløyper med en total lengde på 600 km.
Alpinanlegget på Kvitfjell samarbeidet tidligere med anleggene på Skeikampen, Sjusjøen og Gålå, slik at man kunne bruke det samme skikortet i alle de 5 skianleggene. Samlet ga samarbeidet 55 heiser og 125 nedfarter. Alpinanlegget er knyttet sammen med langrennsløypene og det kjøres løyper fra blant annet den nyutbyggede siden på Varden til Skeikampen og Gålå.
Det arrangeres årlig verdenscuprenn i utfor og super-g i begynnelsen av mars i Kvitfjell.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kvitfjell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
World Cup Kvitfjell
Albertsjøen

Albertsjøen, også kjent som Albert Nyanza, er en innsjø i Afrika. Sjøen ligger på 615 moh. og har et areal på 5 527 km². Den danner grense mellom Uganda og Den demokratiske republikken Kongo.
De to største elvene som renner inn i sjøen er Victorianilen og Semliki (Semuliki).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lake Albert (Uganda) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tanasjøen

Tanasjøen er en innsjø i Etiopia, og er kilden for den delen av Nilen som kalles Den blå Nil.
Sjøen ligger på 1 786 moh og har et areal på 3 060 km². Dybden er liten – på det meste 14 m. Det er kun registrert 18 ulike fiskearter. Den blå Nil starter her med et spektakulært fossefall noen få kilometer sør for byen Bahir Dar. Det er imidlertid bygd to vannkraftverk som tar vannet utenom fallene, slik at det er kun i regntiden at det er mulig å se fossen. Sjøen har ei øy med et kloster som er et populært turistmål. Fiskerne bruker båter laget av papyrusgress.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lake Tana – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lake Tana – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Dataside fra International Lake Environment Committee
De store afrikanske innsjøer.
Christa McAuliffe

Sharon Christa Corrigan McAuliffe (født 2. september 1948 i Boston, Massachusetts, USA, død 28. januar 1986 ombord på romferga Challenger over Floridas kyst) var en amerikansk astronaut som etter planen skulle blitt den første lærer i verdensrommet.
McAuliffe var gift med Steven James McAuliffe og hadde barna Scott Corrigan, født 11. september 1976, og Caroline Corrigan, født 24. august 1979.
McAuliffe underviste i historie og biologi ved Concord Senior High School, Concord, New Hampshire.
McAuliffe ble tatt ut av den amerikanske romfartsadministrasjonen NASAs program «Lærer i verdensrommet» den 19. juli 1985. Hun ble senere valgt til førstekandidat på Challengers ferd STS-51-L, som skulle bli Challengers siste etter en voldsom eksplosjon 73 sekunder etter oppskytningen startet.
The Christa McAuliffe Planetarium i Concord, New Hampshire og Christa McAuliffe Space Education Center i Pleasant Grove, Utah er gitt navn til minne om McAuliffe, det samme er asteroiden 3352 McAuliffe og McAuliffe-krateret på Månen. En rekke skoler er også gitt hennes navn.
I filmen Challenger (1990) var det Karen Allen som spilte McAuliffe.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Burgess, Colin and Grace George Corrigan. Teacher in Space: Christa McAuliffe and the Challenger Legacy. 2000. ISBN 0-8032-6182-9
Corrigan, Grace George. A Journal for Christa: Christa McAuliffe, Teacher in Space. 2000. ISBN 0-8032-6411-9
Hohler, Robert T. I Touch the Future: The Story of Christa McAuliffe. 1986. ISBN 0-394-55721-2


== Eksterne lenker ==
(en) Christa McAuliffe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christa McAuliffe på Internet Movie Database 
(en) Christa McAuliffe hos The Movie Database 
(en) Christa McAuliffe hos American National Biography 
(en) NASAs Biografi
Barbara Morgan

Barbara Radding Morgan (født 28. november 1951 i Fresno i California) er en amerikansk lærer og deltaker i NASAs program «Lærer i verdensrommet»
Morgan er gift med Clayton Michael «Clay» M. Morgan, og sammen har de sønnene Adam og Ryan. Hun var lærer ved McCall-Donnell School, McCall, Idaho.
Morgan ble tatt ut til lærer i verdensrommet 19. juli 1985, der hun trente sammen med Christa McAuliffe. McAuliffe ble førstekandidaten og Morgan hennes reserve. McAuliffe omkom da Challenger eksploderte 73 sekunder etter at oppskytningen startet.
4. juni 1998 ble Morgan tatt ut som lærerastronaut som en fortsettelse av programmet og fikk samme astronaututdanning som øvrige astronauter. Sjef i NASA, Sean O'Keefe, offentliggjorde 12. desember 2002 at Morgan skulle få være med på romfergeferden STS-118, opprinnelig planlagt til november 2003, som en ferd til den internasjonale romstasjonen ISS. Ferden ble imidlertid utsatt etter at romferga Columbia/STS-107 havarerte på vei ned til jorda 3. februar 2003. STS-118 ble så utsatt til april 2007, men ble først skutt opp 8. august 2007.


== Eksterne lenker ==
(en) Barbara Morgan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Barbara Morgan på Internet Movie Database 
(en) Barbara Morgan hos The Movie Database 
(en) Biografi hos NASA
Karl von Terzaghi

Karl von Terzaghi (født 2. oktober 1883 i Praha, død 25. oktober 1963 i  Winchester, Massachusetts) var en østerriksk bygningsingeniør og geolog som kalles «geoteknikkens far».


== Minnefond ==
American Society of Civil Engineers etablerte i 1960 Karl Terzaghi Award som tildeles for «outstanding contributions to knowledge in the fields of soil mechanics, subsurface and earthwork engineering, and subsurface and earthwork construction». Terzaghi- og Peck-bibliotekene, som drives av Norges Geotekniske Institutt i Oslo, har en rik samling av hans artikler. Den tidligere Mission Dam i British Columbia i Canada ble omdøpt til minne om ham som Terzaghi Dam i 1965.


== Bibliografi ==
Terzaghi, K.,  Theoretical Soil Mechanics, John Wiley and Sons, New York (1943) ISBN 0-471-85305-4.
Terzaghi, K., Peck, R. B. and Mesri, G.,  Soil Mechanics in Engineering Practice, 3rd Ed. Wiley-Interscience (1996) ISBN 0-471-08658-4.
Terzaghi, K.,  "Large Retaining Wall Tests", Engineering News Record Feb.1, March 8, April 19 (1934).
Terzaghi, K., From theory to practice in soil mechanics;: Selections from the writings of Karl Terzaghi, with bibliography and contributions on his life and achievents   John Wiley and Sons (1967).


== Se også ==
Geoteknikk


== Referanser ==


== Kilder ==
R. E. Goodman, Karl Terzaghi American Society of Civil Engineers (1999) ISBN 0-7844-0364-3.


== Eksterne lenker ==
History of Geotechnical Engineeering by Geoengineer.org Arkivert 24. januar 2013 hos Wayback Machine.
ejge.com/Terzaghi.htm Arkivert 14. juli 2007 hos Wayback Machine.
The Honorary Doctor's Degree by Istanbul Technical University (ITU)
11. serierunde i Tippeligaen 2007

11. serierunde i Tippeligaen 2007 startet onsdag 20. juni med fire kamper klokken 18:00 og én kamp 21:25. Runden avsluttet med to kamper torsdag 21. juni, én kamp klokken 18:00 og én kamp 20:00.


== Kampfakta ==


== Eksterne lenker ==
Tippeligaen 2007: Terminliste og resultater på altomfotball.no
Tippeligaen 2007: Terminliste og resultater på nifs.no
FMA IA-63 Pampa

FMA IA-63 Pampa er et argentinsk treningsfly. Flyet ble utviklet i samarbeid med tyske Dornier-Werke, som sammen med Dassault Aviation utviklet treningsflyet Alpha Jet, og har benyttet mye av den samme konfigurasjonen som denne.
Prototypen fløy første gang 6. oktober 1984, og IA-63 Pampa ble levert til Argentinas flyvåpen fra mars 1988. Flyet blir brukt til våpeninstruksjon og har fem festepunkter, to under hver vinge og én under buken, som kan utstyres med forskjellige typer våpen på til sammen opptil 1 550 kg, blant annet en gondol med en DEFA 30 mm kanon, og Mk 81 250-lb og Mk 82 500-lb bomber.


== Spesifikasjoner ==


== Eksterne lenker ==
FMA IA-63 Pampa (Prairie)