Nils Christie

Nils Christie (født 24. februar 1928 i Oslo, død 27. mai 2015) var en norsk sosiolog og kriminolog. Han var professor i kriminologi ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Christie beskrev seg selv som samfunnsforsker, og ble regnet som en nestor i norsk kriminologi og i norsk samfunnsforskning. Han har hatt stor innflytelse på kriminalpolitikk, og ordningen med konfliktråd prinsippet «gjenopprettede prosess» ble lansert av Christie. Christie regnes som en del av «gullaldergenerasjonen» i norsk samfunnsvitenskap.


== Bakgrunn ==
Christie vokste opp på Bryn i Oslo, som eldste barn av butikksjef Ragnvald Christie (1895–1957) og Ruth Hellum (1900–1987). Hans far, Ragnvald, var i mange år butikksjef hos Brødrene Dobloug i Storgata 1. Christies foreldre hadde giftet seg i 1925. Han hadde en yngre bror og søster.Nils Christie tok examen artium på reallinjen på Berg gymnas i 1946. I 1951 giftet han seg med Vigdis Margit Moe (f. 1927). Ekteskapet ble siden oppløst. Han giftet seg senere i livet med kriminolog Hedda Giertsen (f. 1947).


== Virke ==


=== Tidlig karriere ===
Christie tok magistergraden i sosiologi i 1953 med avhandlingen Fangevoktere i konsentrasjonsleire. Avhandlingen var et av de første fem hovedverkene i norsk sosiologi som ble inntatt i norsk sosiologisk kanon i 2010. Magisteravhandlingen handlet om nordmenn som ble fangevoktere i tyskernes fangeleirer under andre verdenskrig. I avhandlingen fant Christie at de særlig brutale fangevokterne, som begikk overgrep mot fangene, ofte var yngre og de så ikke fangene som mennesker.


=== Forskning og yrkesliv ===
Christie ble dr.philos. i 1959 på avhandlingen Unge norske lovovertredere.  Samme år, i 1959, ble han dosent i kriminologi ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. I 1966 ble han professor i kriminologi.  I en rekke år var han bestyrer ved Institutt for kriminologi og strafferett ved Universitetet i Oslo.
Christie var en ivrig deltaker i samfunnsdebatten og tok blant annet til orde for legalisering av cannabis, i tillegg til å legge om narkotikapolitikken. Sentrale temaer i hans forskning var fengsel, konflikt og kriminalitetskontroll. På 1960-tallet arbeidet han for å få fjernet løsgjengerloven, paragrafen fra 1900 som ga politi myndighet til å arrestere uteliggere og rusmisbrukere på gaten. Christies sosiologiske hovedverk, Hvor tett et samfunn? (1975), ble angivelig lest bl.a. av den daværende justisministeren, og Christies ideer utgjorde et viktig grunnlag for kriminalmeldingen i 1978. Christie satt også i det såkalte politirolleutvalget i 1981, og hans bidrag der var sentralt for utformingen av de ti prinsippene for norsk politi. Samtidig demonstrerte han mot Altautbyggingen, sammen med bl.a. sosiolog Thomas Mathiesen.Da Christie nådde pensjonsalder, forble han aktiv som professor emeritus helt til sitt siste leveår, og fortsatte å holde foredrag både i inn- og utland. Han var gjesteprofessor bl.a. i Oxford, Berkeley og Jerusalem. I 1996 ble han utnevnt til æresdoktor ved Københavns universitet, og han ble i den anledning omtalt som "en av verdens førende og best kjente kriminologer." Hans faglitterære forfatterskap inkluderer bl.a. 12 bøker, deriblant Tvangsarbeid og alkoholbruk (1960), læreboken Kriminalsosiologi (1965), Hvis skolen ikke fantes (1971) og artikkelsamlingen Som folk flest (1978).


=== Tenkning og engasjement ===
Christie satte i sine publikasjoner ofte et spørsmålstegn ved den sosiale avstanden i moderne vestlige samfunn, oppfatningen av at en er «omgitt av fremmede». Denne avstanden gjør, ifølge Christies tenkning, at uenigheter og tvetydige handlinger ofte blir plassert i strafferettens domene, så vel som andre «sekundærkontrollører» (sikkerhetsvakter, fengselsbetjenter, osv.). I stedet for sekundærkontroll talte Christie til fordel for involvering av alle innbyggerne i lokalsamfunnet i dets prosjekter, og konfliktløsningsmodeller der forholdene rundt uenigheter og normbrudd blir mer allment belyst enn hva tilfellet er i dagens straffeprosess. Jussen ble beskrevet av Christie som en uforsvarlig grov forenkling.


== Utmerkelser og ettermæle ==
Christie ble tildelt Fritt Ord-prisen i 2001. I 2011 ble hans bok Fangevoktere i konsentrasjonsleire fra 1952 kåret til en av de 25 viktigste bidrag til norsk sosiologi i Norsk sosiologisk kanon.

Dette er Christie i reinkultur: provoserande, mild i forma, kvass i innhaldet, motstraums, med eit drag av romantikk, svøypt i eit klart, sjargongfritt språk som tvinga deg til å tenkja.


== Se også ==
Sultestreiken foran Stortinget i 1979


== Bibliografi (utvalg) ==


=== Bøker av Nils Christie ===
1952: Fangevoktere i konsentrasjonsleire
1960: Tvangsarbeid og alkoholbruk
1960: Unge norske lovovertredere
1962: Alkoholvaner blant storbyungdom (sammen med Ragnar Hauge)
1965: Kriminalsosiologi
1971: Hvis skolen ikke fantes
1975: Hvor tett et samfunn?
1978: Som folk flest. Artikler
1981: Pinens begrensning
1985: Den gode fiende. Narkotikapolitikk i Norden (sammen med Kettil Bruun)
1989: Bortenfor anstalt og ensomhet. Om landsbyen for usedvanlige mennesker
1993: Kriminalitetskontroll som industri


== Referanser ==


== Litteratur ==
Svein Sundbø: Nils Christie – en kronologisk bibliografi over forfatterskapet 1945-1999. Oslo: Nasjonalbibliotekets bibliografier, nr. 1 1999. 99 s.
Keith Hayward (red.): Fifty Key Thinkers in Criminology (Routledge, 2009) s. 168-172.


== Eksterne lenker ==
#Anbefalt: Stein Lillevolden om Nils Christie
– Nils Christie var en bauta – Nils Christie var en bauta i norsk ruspolitikk. Han turte å si myndighetene og folk flest imot. Det sier Arild Knutsen i Foreningen for human narkotikapolitikk.
Politiske taler av Nils Christie, virksommeord.uib.no