jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sørfjord I kraftverk

Sørfjord I kraftverk er et vannkraftverk i Botnvassdraget i Hamarøy kommune i Nordland fylke. 
Kraftverket utnytter fallet på 515 meter fra Brynvatnet og havnivå ved Sørfjorden.
Brynvatn er oppdemmet av en 185 meter lang og 31 meter høy steinfyllingsdam. Magasinkapasitet er 72 millioner m³. Vannet reguleres mellom 515 og 435 moh. Til magasinet overføres det vann fra en rekke bekkeinntak og fra Gammeloftvannet, som reguleres mellom 712 og 670 moh. Det overføres også vann fra Sørfjord II kraftverk.
Brynelva er regulert som følge av kraftverket. 
Kraftverket startet produksjonen i 1983 og ble utvidet i 2003.
Det er installert en francisturbin på 68 MW. Midlere årsproduksjon er på 290 GWh. 
Nedbørsfeltet er på totalt 108 km². 
Kraftverket er eid av Nordkraft.


== Gamle Sørfjord kraftverk ==
Nordland Portland Cementfabrik, nå Norcem, fikk i 1920 bygget ut Brynselvvassdraget med inntaksdam for Sørfjorden kraftverk i Brynsvatn.. Opprinnelig gikk det en 150 m lang trerørledning med diameter 0,8 m fra Brynsvatn. Denne rørledningen fortsatte inn i en 150 m lang tunnel frem til fordelingsbassenget. Herfra førte to 1300 m lange stålrør ned til kraftstasjonen med en diameter på 0,61-0,43 m. Slukeevnen til kraftstasjonen var 1 m3/s og brutto fallhøyde på 453 m. Det var i 1953 monter tre peltonturbiner med horisontal aksling. To av generatorene hadde en ytelse på 1,5 MVA og den tredje var på 3 MVA. Maksimalytelsen for anlegget var 4,5 MW og gjennomsnittlig årsproduksjon 13-14 GWh. Fra kraftstasjonen gikk det en 22 kV-linje ut til Kjøpsvik i ytre del av Tysfjord.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Nordkraft
Sørfjord II kraftverk

Sørfjord II kraftverk er et vannkraftverk i Botnvassdraget i Hamarøy kommune i Nordland fylke. 
Kraftverket utnytter fallet på 62 meter mellom Store Kjerringvatnet og Brynvatnet. Brynvatnet er inntaksmagasin for Sørfjord I kraftverk.
Kraftverket startet produksjonen i 1983.
Det er installert en francisturbin på 4 MW. Midlere årsproduksjon er på 11 GWh. 
Kraftverket er eid av Nordkraft.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Nordkraft
Francisco Ceinos

Don Francisco Ceinos var en av 5 oidores (medlemmer) av Audiencia i Ny-Spania. Disse styrte kolonien fra den 10. januar 1531 til den 16. april 1535. Ceinos hadde også midlertidig vervet som visekonge av Ny-Spania i 2 perioder. Første gang fra 1564 til 1566. Annen gang fra juli til november 1568.
Taraldsvik kraftverk

Taraldsvik kraftverk, lokalt oftest omtalt som «Minikraftverket», er et kombinert vann- og kraftverk som ligger opp mot Taraldsvikfjellan, nordøst for Narvik sentrum, i Narvik kommune i Nordland fylke. 
Kraftverket ble bygget i forbindelse med at Narvik fikk ny vannforsyning. Kraftstasjonen ligger 200 meter over havet.  Forsnesvatnet og Isvatnet benyttes som magasiner. Vannene reguleres mellom henholdsvis 646 til 647 meter over havet og 820 til 790 meter over havet.
Det er installert en peltonturbin på 1,4 MW. Midlere årsproduksjon er på 10 GWh. 
I perioden mellom mai og september blir det to ganger i døgnet satt i gang en 75 meter høy geysir ved kraftverket som drives av et trykk på 44 bar, som dannes av vannets fallhøyde.Kraftverket er eid av Nordkraft og ble satt i drift i 1985.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Nordkraft
Paradeplatz

Paradeplatz er en plass ved Bahnhofstrasse i den sentrale bykjernen i Zürich. Den ligger i et av de dyreste områdene av byen og har gjennom lang tid vært forbundet med banker og sveitsisk velstand. De sveitsiske storbankene UBS og Credit Suisse har hovedsete ved Paradeplatz, og også den største sveitsiske privatbanken, Julius Bär, og den sveitsiske nasjonalbanken, holder til der. I den sveitsiske utgaven av brettspillet Monopol er Paradeplatz den dyreste eiendommen.
Paddeulkefamilien

Paddeulkefamilien (Psychrolutidae) er en gruppe ulkefisker. Den består av 9 undergrupper og omtrent 30 arter.


== Arter som finnes i Norge ==
paddeulke


== Eksterne lenker ==
(en) Paddeulkefamilien – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Paddeulkefamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Paddeulkefamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Paddeulkefamilien hos Artsdatabanken 
(sv) Paddeulkefamilien hos Dyntaxa 
(en) Paddeulkefamilien hos Fossilworks 
(en) Paddeulkefamilien hos ITIS 
(en) Paddeulkefamilien hos NCBI 
(en) Kategori:Psychrolutidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Psychrolutidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Catalogue of Life:2007 Annual Checklist:Family Psychrolutidae Besøkt 19.september 2007
ITIS Standard Report Page: Family Psychrolutidae Besøkt 19.september 2007
Upernavik kommune

Upernavik kommune er den tidligere nordligste kommunen i Vestgrønland amt på Grønland. I 2009 ble den en del av Qaasuitsoq kommune.
Kommunen er 450 km fra nord til syd. I nord grenser den til Qaanaaq kommune i Nordgrønland, i øst til Nordøst-Grønland biosfærereservat og i sør til Uummannaq kommune.
Hovednæringene i kommunen er fiske og fangst. De siste årene har særlig fiske av hellefisk økt, og gitt store inntekter.


== Byer og bygder i Upernavik kommune ==
Upernavik
Kullorsuaq (da.: den store tommelfinger)
Nuussuaq (da.: Kraulshavn)
Nutaarmiut
Tasiusaq
Innaarsuit
Tussaaq
Naajaat
Aappilattoq
Kangersuatsiaq (da.: Prøven)
Upernavik Kujalleq (da.: Søndre Upernavik)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Alonso Muñoz

Alonso Muñoz (født ca. 1512, død 19. desember 1568) var en spansk jurist. Fra november 1567 til juli 1568 var han høykommissær sammen med Luis Carrillo for territoriet Ny-Spania.
Luis Carrillo

Luis Carrillo (død 1568) var fra november 1567 til juli 1568 høykommissær sammen med Alonso Muñoz for territoriet Ny-Spania.
Casino Cosmopol

Casino Cosmopol AB er et heleid datterselskap av AB Svenska Spel. I 1999 fikk selskapet i oppdrag fra den svenske regjeringa å etablere fire internasjonale kasino i Sverige. Selskapets hovedkontor ligger i Svenska Spels lokaler i Sundbyberg.
Kasinoene bidro til framvekst av en ny gruppe yrkesutøvere i Sverige, croupierer. De fire kasinoene har tilsammen vel 1 000 ansatte og hadde i 2005 tilsammen en million besøkende. I 2005 var gevinsten i selskapet 381 millioner svenske kroner og tilfaller den svenske statskassen i likhet med den øvrige virksomheten til Svenska Spel.
For å få lov til å besøke kasinoene må en være minst 20 år, vise godkjent legitimasjon, bli registrert og fotografert. 
De fire kasinoene er:

Sundsvall åpnet 1. juli 2001
Malmö åpnet 8. desember 2001
Göteborg åpnet 31. august 2002
Stockholm åpnet 13. mars 2003


== Spilltilbud ==
Casino Cosmopol tilbyr følgende spillvarianter: 

Rulett
Touch Bet Roulette – elektronisk roulette
Big Wheel
Black Jack
Poker – Texas Hold'em, 7 Card Stud, Omaha
World Series Of Poker
Oasis Stud Poker
Casino Hold'em Poker
Punto Banco
Sic Bo
Royal Ascot
Spilleautomater


== Eksterne lenker ==
Casino Cosmopol
Protektoratet Bechuanaland

Protektoratet Bechuanaland var et protektorat som ble etablert 31. mars 1885 av Storbritannia i det sørlige Afrika. Det ble Republikken Botswana den 30. september 1966.
Bechuanaland betydde landet til bechuana, nå skrevet batswana eller tswana. Bechuanaland ble delt i to. Den sørlige, kjent som Britisk Bechuanaland, ble senere del av Kappkolonien og er nå del av Sør-Afrika. Dette er området rundt Mafikeng (tidligere kalt Mafeking). Protektoratet Bechuanaland utgjorde den nordlige delen. Dets territorium ble ekspandert nordover i 1890.
Storbritannias regjering forventet opprinnelig å overføre administrasjonen av protektoratet til Rhodesia eller Sør–Afrika, men opposisjon fra tswanaene førte til at protektoratet forble under britisk styre til uavhengigheten i 1966. 
Protektoratet Bechuanaland var teknisk sett et protektorat fremfor en koloni. Opprinnelig beholdt de lokale tswanaherskerne makten, og den britiske administrasjonen begrenset seg til en politistyrke for å beskytte Bechuanalands grenser mot andre europeiske koloniforetak. Men den 9. mai 1891 overførte den britiske regjeringen administrasjonen til høykommissæren for det sørlige Afrika. Han begynte å utnevne embetsmenn i Bechuanaland, og med dette tok de facto uavhengighet i Bechuanaland slutt.
Protektoratet ble administrert fra Mafikeng, noe som skapte den unike situasjonen at hovedstaden til territoriet lå utenfor det. Da protektoratet ble erklært i 1885, gikk den nordlige grensen til Bechuanaland ved 22. sørlige breddegrad. Området ble i 1894 utvidet til å inkludere Ngamiland i nord som var dominert av tswanastammen.
Den østlige delen av protektoratet ble opprinnelig gjort krav på av Matabeleland, og i 1887 skaffet Samuel Edwards som arbeidet for Cecil Rhodes, seg rettigheter til gruvedrift. British South Africa Company forsøkte i 1895 å skaffe seg kontroll over området, men tre tswanahøvdinger besøkte London for å protestere og lyktes i å avverge  BSACs plan. 
Protektoratet var en av «høykommissærens territorier». De andre var Basutoland (nå Lesotho) og Swaziland. Embetsmannen med guvernørens myndighet var høykommissæren. Dette embetet ble først holdt av guvernøren i Kappkolonien, så av generalguvernøren for Sør–Afrika, gjennom britiske høykommissærer og ambassadører til Sør–Afrika frem til uavhengigheten. Konsekvensen var at administrasjonen i hvert territorium ble ledet av en residerende kommissær som dermed hadde omtrent samme funksjon som en guvernør, men med litt mindre myndighet.


== Litteratur ==
Thomas Tlou og Alec Campbell, History of Botswana
Neil Parsons, New History of Southern Africa
Fred Morton og Jeff Ramsay (red.), The birth of Botswana : a history of the Bechuanaland Protectorate from 1910 to 1966.


== Eksterne lenker ==
Botswanas historie
Liste over embetsmenn i Protektoratet Bechuanaland
Litteratur for Botswanas historie
Olaf Pollack

Olaf Pollack (født 20. september 1973) er en tysk bane- og landeveissyklist.
Han syklet blant annet for Gerolsteiner fra 2000 til 2004.
Han var med på laget som tok OL-gull på 4000m forfølgelse under Sommer-OL 2000 i Sydney. Han har også VM-sølv og -bronse i madison.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Olaf Pollack – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Olaf Pollack – Olympedia 
(en) Olaf Pollack – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Olaf Pollack – ProCyclingStats 
(en) Olaf Pollack – Cycling Archives 
(en) Olaf Pollack – Cycling Quotient 
(en) Olaf Pollack – CycleBase 
(en) Olaf Pollack – TheSports.org
Nygårdsfjellet vindpark

Nygårdsfjellet vindpark er et vindkraftverk i Narvik kommune i Nordland. Vindmøllene står på om lag 400 moh.
Byggetrinn 1 i 2006 var med 3 turbiner. Byggetrinn 2 i 2011 var 11 turbiner.
Det er installert 14 Siemens SWT-2.3-93 turbiner på 2,3 MW hver. Rotordiameter 93 meter, tårnhøyde 80 meter.
Total effekt er 32,2 MW. Årsproduksjon er 104 GWh.
Nygårdsfjellet Vindpark AS eies av Nordkraft vind, som eies av Nordkraft og Energi E2.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Vindkraftverk – utbygd.  Norges vassdrags- og energidirektorat. Besøkt 2015-08-11
NVE vindkraftverk
Nordkraft Vind: Nygårdsfjellet vindpark


== Se også ==
Vindmølle
Antonio de Mendoza

Antonio de Mendoza, tercer conde de Tendilla (født ca. 1490, død 21. juli 1552) var den første visekonge av Ny-Spania fra den 17. april 1535 til den 25. november 1550. Mendoza var også visekonge av Peru fra den 23. september 1551 til den 21. juli 1552.


== Referanser ==
Sachsen-Weimar-Eisenach

Sachsen-Weimar-Eisenach var et hertugdømme som ble opprettet i 1809 som følge av samlingen av de to hertugdømmene Sachsen-Weimar og Sachsen-Eisenach, som hadde vært i personalunion siden 1741.


== Fyrster av Sachsen-Weimar-Eisenach ==


=== Hertuger, 1809-1815 ===
Karl August av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1809-1815; hertug av Sachsen-Weimar og Sachsen-Eisenach fra 1758


=== Storhertuger, 1815-1918 ===
Karl August av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1815–1828
Karl Friedrich av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1828–1853
Karl Alexander av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1853–1901
Wilhelm Ernst av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1901–1918


=== Overhoder for huset Sachsen-Weimar-Eisenach, 1918- ===
Wilhelm Ernst av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1919-1923
Karl August, arvestorhertug av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1923-1988
Michael av Sachsen-Weimar-Eisenach, 1988-nå
Uitlander

Uitlander (afrikaans: «utlending») var navnet som ble gitt til fremmedarbeidere under den innledende utforskingen av Witwatersrands gullfelter i Transvaal.
Disse enorme gullfeltene ble oppdaget i 1886, og innen ti år var det antatt at befolkningen av uitlandere i Transvaal var dobbel så stor som de innfødte transvaalerne, 60 000 uitlandere mot 30 000 burghere. Nøyaktige tall er usikre siden den første folketellingen i Transvaal ble foretatt i april 1904. Regjeringen i Transvaal gjorde det til politikk å anta at der var 60 000 uitlandere mot 30 000 burghere (disse tallene henviser kun til voksne menn). Dette var et konservativt anslag, andre hevder at forholdet var 4:1 eller til og med 10:1. Til tross for disse tallene har senere forskere hevdet at der faktisk var et jevnt forhold mellom dem, men med tanke på gruvedriftens form, kan der ha vært flere uitlandermenn. Disse arbeiderne var først og fremst konsentrert rundt Johannesburg–området.
Transvaals regjering, under president Paul Kruger, var bekymret for effekten som denne store folkemengden kunne ha på Transvaals uavhengighet. Uitlanderne var nesten utelukkende briter. Det å gi dem stemmerett på et tidspunkt da Storbritannias regjering var ivrige etter å utvide sin makt i Sør-Afrika, ville nesten helt sikkert føre til at makten i Transvaal gikk over i britiske hender, og Transvaal ville til slutt ende opp som britisk koloni. Resultatet var at regjeringen i Transvaal vedtok en lovgivning som nektet alle uitlandere som ikke hadde bodd i landet i 14 år og ikke var over 40 år, stemmerett eller borgerskap. Dette sperret uitlanderne fra meningsfull politisk innflytelse.
Dette, sammen med høy skattlegging og korrupt og ineffektiv offentlig administrasjon, førte til betydelig misnøye. Behandlingen av dem var bakgrunnen for Jameson-raidet i 1895. Cecil Rhodes planla en invasjon av Transvaal som skulle være samtidig med et opprør blant uitlanderne i Johannesburg. Dr Leander Starr Jamesons styrke invaderte, men det forventede opprøret fant aldri sted. Invasjonsstyrken ble raskt overmannet og arrestert.
Fra 1897 av brukte høykommissæren for det sørlige Afrika, Alfred Milner, og kolonisekretæren, Joseph Chamberlain, brukte de nektede rettighetene til uitlanderne som sitt hovedpunkt for et angrep på Transvaal. De oppmuntret aggitasjon blant uitlanderne og presset uitlandernes krav med trussel om krig på Krugers regjering.
Til slutt førte britenes insistering og Krugers prinsippfaste holdning til utbruddet av andre boerkrig i 1899. Ved nederlaget i 1902, ble Transvaal britisk koloni. Alle innbyggere i Transvaal ble etter dette britiske undersåtter. Dermed falt begrepet uitlander ut av bruk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Marais, JS, The Fall of Kruger's Republic, (1961, Clarendon Press)


== Eksterne lenker ==
«Imperialism in the dock», boerkrigen
Uitlandernes stemmerett
Alvekongen

Alvekongen er den sterkeste av alvene i nordisk folketro.I norsk snakkes det oftere om haugfolk og underjordiske enn alver. I andre land kalles alvekongen også Oberon. Da Johann Gottfried von Herder oversatte de danske folkevisene om Elvekongen eller Ellekongen kalte han ham Erlkönig. Dette ble så tittelen på Goethes dikt Erlköning (1782 og Schuberts komposisjon til de samme diktet; Erlkönig(1815). I dansk litteratur finnes Elvekongen i Johan Ludvig Heibergs festspill «Elverhøj» fra 1828. Alvenes konge dukker også opp i Michel Tourniers bok Le roi des aulnes (1970) som var inspirert av Goethes dikt.


== Se også ==
Alvekonge


== Referanser ==
Ole T. Albrigtsen

Ole Torvald Albrigtsen (født 21. april 1975) er en norsk fotballspiller med til sammen seks kamper og to mål i 1. divisjon.
I januar 2002 ble Albrigtsen solgt fra FK Vesterålen til Stoke City i England (da på nivå 3). Han oppnådde imidlertid aldri å få spille seriekamper for A-laget, og ble sommeren samme år utleid til Tromsdalen UIL, der han spilte ut sesongen. Han spilte til sammen seks kamper og scoret to mål for Tromsdalen i 1. divisjon. Senere vendte han tilbake til FK Vesterålen og Sortland IL.
Etter et opphold borte fra fotballen gjorde Ole T. Albrigtsen comeback for FK Luna i 5. divisjon sommeren 2009.Albrigtsen var tidligere politimann, og jobber nå som eiendomsmegler på Sortland.


== Referanser ==
Svein Dragnes

Svein Hans Dragnes (født 1. desember 1950) er en norsk lokalpolitiker (Ap). Han var ordfører i Vadsø fra 2007 til han blei syk i desember 2012. Han trakk seg permanent fra vervet med virkning fra 31. desember 2013.Ved nominasjonsmøtet før valget i 2007 slo han nominasjonskomiteens ordførerkandidat Wenche Pedersen med knapp margin. Arbeiderpartiet fikk 32% av stemmene i Vadsø, og byen fikk et klart Ap/SV-flertall.
Dragnes har tidligere vært leder i Vadsø Arbeiderparti 1996–98 og 2004–07. Han var medlem av bystyret i Vadsø fra 1995, leder av administrasjonsutvalget 1995–98, leder av helseutvalget 1998–99, leder av kultur-, utdannings- og oppvekstutvalget 1999–2003, igjen leder av helseutvalget 2003–04 og av administrasjonsutvalget 2003–05.
Dragnes har tidligere arbeidd 40 år i Varanger Kraft As med IKT. Han satt som styremedlem fra de ansatte i 16 år i selskapet. 
Dragnes spilte fotball i Vadsø Turn fra 1969 til 1976 og for IL Norild fra 1977 til 1986. Han var også autorisert fotballdommer og fotballtrener.


== Referanser ==
Tassili n’Ajjer

Tassili n'Ajjer er en fjellkjede i Saharaørkenen, sydøst i Algerie. Navnet er berbisk og betyr Tassili-platået. Store deler av fjellkjeden, blant annet sypressene og bergkunstområdene er vernet som nasjonalpark, biosfærereservat og verdensarvområde.
Fjellkjeden strekker seg ca. 500 km fra 26°20′N 5°00′Ø øst-sørøstover til 24°00′N 10°00′Ø. Det høyeste punktet er Adrar Afao, 2158 moh (25°10′N 8°11′Ø). Den nærmeste byen er Djanet, ca. 10 km sydvest for fjellene.
Fjellene består i hovedsak av sandstein, og erosjon har ført til at området i dag har nærmere 300 naturlige steinbuer, og flere andre iøynefallende landskapsformer, blant annet «steinskoger».


== Økologi ==
På grunn av høyden, og sandsteinens evne til å magasinere vann, er vegetasjonen i Tassili n'Ajjer rikere enn i den omkringliggende ørkenen. Truede, endemiske arter som Cupressus dupreziana (Saharasypress) og Myrtus nivellei (Saharamyrte) finnes i den høyereliggende østlige halvdelen av fjellene.


== Forhistorisk kunst ==

Området er også kjent for sin forhistoriske bergkunst, og andre arkeologiske lokaliteter, som skriver seg fra neolittisk tid, da klimaet var langt gunstigere – mer av en savanne enn en ørken. Bergkunsten viser kvegflokker, store ville dyr som krokodiller, og menneskelig aktivitet som jakt og dans. Bergkunsten har stilistiske fellestrekk med før-ngunisk kunst fra det sørlige Afrika.
Parken ligger nær bergkunstområdet Tadrart Acacus i Libya, som også er et verdensarvområde.


== Eksterne lenker ==
World Conservation Monitoring Centre
The natural arches of the Tassili n'Ajjer
Tassili n'Ajjer – fjexpeditions.com
Kongen (klubbhus)

Kongen er Christiania Roklubs klubbhus, og ble bygget i nordisk nybarokk på Lahellegrunnen i Frognerkilen i Oslo med tilgang via en flytebrygge. Klubbhuset ble innviet 18. juli 1925 med blant andre kong Haakon VII til stede. Klubbhuset står på 48 pilarer med dybdevariasjoner fra 1,5 til 8 meter.
Arkitekt for bygget var Ole Sverre. Han var også byggeleder. Byggingen kunne realiseres etter gaver fra flere bidragsytere, deriblant en større gave fra Christoffer Hannevig. Bygget ble skadet under eksplosjonen på Filipstad i 1943. På 1960-tallet hadde bygget lysreklame for Frydenlund Bryggerier på taket. 
Klubbhusets selskapslokaler kan leies, men kun av Christiania Roklubs medlemmer.

Tidligere har bygget også huset restaurant Kongen, der Club 7 holdt til på 70-tallet.


== Kongen og Dronningen ==
Tvers over Frognerkilen ligger Kongelig Norsk Seilforenings tidligere klubbhus, Dronningen, i enden av Huk aveny, på Bygdøy i Oslo, ytterst på Dronningen kjørebro. De to strukturene danner derfor et naturlig par; «Kongen og Dronningen».


== Litteratur ==
Berg, T. (red.), O. Sverre (tegninger) and A. B. Wilse(foto) (1925). Christiania roklubs nye klub- og baathus. Oslo, Christiania roklub.


== Eksterne lenker ==
Christiania Roklubs nettsider
«Kongen (klubbhus)». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Bob Seagren

Robert «Bob» Seagren (født 17. oktober 1946 i Pomona, California) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver som konkurrerte i stavsprang.
Seagren ble olympisk mester i stavsprang under OL 1968 i Mexico by. Han vant med et hopp på 5,40 som var ny olympisk rekord, 30 centimeter høyere enn den gamle. Det var en meget jevn konkurranse, sølvmedaljen gikk til Claus Schiprowski fra Vest-Tyskland og Wolfgang Nordwig fra Øst-Tyskland tok bronse, begge med samme høyde som vinneren.
Fire år senere, under OL 1972 i München hoppet Seagren akkurat like høyt i stavfinalen som han gjorde fire år tidligere og med det kom på andreplass bak Wolfgang Nordwig som vant med 5,50 ny olympisk rekord. Bronsemedaljen gikk til amerikaneren Jan Johnson med høyden 5,35. Seagren var storfavoritt før konkurransen men han ble nødt til å hoppe med en annen type stav enn den han var vant til. Ifølge nye regler innfor OL-1972 gjorde det ulovlig å bruke den nye typen stav, Cata-Pole som han vanligvis brukte. Det var første gangen som den olympiske gullmedaljen i stavsprang ikke ble vunnet av en amerikaner.
Seagren forbedret verdensrekorden i stavsprang flere ganger. 14. mai 1966 i Fresno satte han sitt første verdensrekord i stavsprang med 5,32 og
året etter 10. juni i San Diego forbedret han rekorden med fire centimeter til 5,36.
Verdensrekord vekslet siden mellom ham og John Pennel, Wolfgang Nordwig og Kjell Isaksson og Seagrens siste verdensrekord 5,63 er fra 2. juli 1972 satt i Eugine, Oregon.
Han vant gull i stavsprang under de Panamerikanske leker 1967 i Winnipeg i Canada.


== OL-medaljer ==
1968  Mexico by - gull i stavsprang
1972  München - sølv i stavsprang


== Eksterne lenker ==
(en) Bob Seagren – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bob Seagren på Internet Movie Database 
(sv) Bob Seagren i Svensk Filmdatabas 
(fr) Bob Seagren på Allociné 
(en) Bob Seagren på AllMovie 
(en) Bob Seagren hos The Movie Database 
(de) Bob Seagren – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Bob Seagren – Olympics.com 
(en) Bob Seagren – Olympic.org 
(en) Bob Seagren – Olympedia 
(en) Bob Seagren – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bob Seagren – World Athletics 
(en) Bob Seagren – National Track & Field Hall of Fame 
(en) Bob Seagren – Track and Field Statistics