jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Holloway (London)

Holloway er et indre byområde i distriktet Islington i London, på begge sider av hovedvegen Holloway Road, som er en del av A1 mellom London og Edinburgh. Holloway kan deles i tre områder, fra sør til nord: Archway (Upper Holloway); Nag's Head; og Lower Holloway. Det ligger 5,3 km fra Charing Cross. I sentrum av Holloway er handelsstrøket Nag's Head som ligger mellom boligstrøkene Upper Holloway og Lower Holloway. Området er preget av et meget flerkulturell befolkning og her er også fotballklubben Arsenal FC. I henhold til folketellingen i 2011 har Holloway en befolkning på 14 983 innbyggere.


== Historie ==

Området har navn etter Holloway Road, en gammel veg som allerede i romertida var en hovedveg mellom Londinium og Skottland. Vegen ble seinere brukt til å drive krøtterflokker langs på veg til markedet i Smithfield, slik at den etter hvert danna en dyp hulveg.
Fram til 1800-tallet var Holloway et jordbruksområde, men ble utbygd i siste halvdel av århundret med Londons ekspansjon og anlegg av nye forstadsbaner, hovedsakelig med enkle rekkehus av tegl. Lengre nord, ved Highgate Hill og Crouch Hill, kom det opp boliger av en vesentlig høyere standard for middelklassen. De nye forstadbanene gjorde det mulig å bo lengre ut enn tidligere og pendle til London.
Fengselet Holloway Prison ble åpnet i 1852 på stedet som tidligere hadde blitt benyttet som gravplass for døde av kolera. Fengselet ble begrenset til et rent kvinnefengsel i 1903.Holloway tilhører stadig de fattigere områdene av Islington, men de siste åras utvikling peker i retning av stigende boligpriser og tilflytting av velstående familier, særlig i det bevaringsverdige området Mercers Road/Tavistock Terrace. Holloway er ellers kjent for kvinnefengselet Holloway Prison i Parkhurst Road, bygd i 1852. I 2006 flyttet Arsenal FC sitt stadionanlegg fra Highbury til Ashburton Grove i Holloway. Det nye Emirates Stadium har sitteplass for 60 000 og er Londons tredje største.


== Referanser ==
Nedre Helleren kraftverk

Nedre Helleren kraftverk er et  vannkraftverk ved fjordbotn av Jøssingfjord i Sokndal kommune i Rogaland.
Kraftverket utnytter et fall på ca. 120 meter i Lonaelven og Lonavatn og Tellenesvatn brukes som magasiner.
Kraftverket startet produksjonen rundt 1907 og dagens maskiner er fra 1935. Produksjon var på 6 GWh.
Kraftverket eies av Jøssingfjord Manufactoring CO AS
Dette kraftverket er nedlagt og erstattet av Jøssingfjord kraftverk.


== Referanser ==
Måtehold

Måtehold (gresk: σωφροσύνη, Sofrosyne) er en av gresk filosofis fire kardinaldyder. Disse ble opptatt i kristen etikk som også regner måtehold som en dyd. Måtehold er også en av buddhismens fem dyder. Måteholdsbevegelsen som folkebevegelse har handlet om begrensning av alkoholinntak.
Måtehold betegner vanligvis en evne eller vilje til å kontrollere sine drifter og lyster. Ingen dyd kan overleve en ukritisk forfølgelse av ønsker og drifter. Avhold, jomfruelighet og beskjedenhet er undergrupper av dyden, siden de styrer inntak av mat og drikke, sex og forfengelighet. Måtehold inkluderer også selvbeherskelse i form av ikkevold og tilgivelse, selvbeherskelse fra arroganse i form av ydmykhet og beskjedenhet, selvbeherskelse fra overmål som å skryte av sin rikdom i form av forsiktighet, og selvbeherskelse fra raseri eller begjær i form av ro og selvkontroll.Måtehold har blitt beskrevet som en dyd av filosofer, religiøse tenkere, og senere også av psykologer, særlig innenfor positiv psykologi. Måtehold var en av kardinaldydene i vestlige tanke innenfor gresk filosofi og kristendommen, foruten også i østlige tradisjoner som buddhisme og hinduisme. Måtehold er en av de seks dyder i positiv psykologi (som fokuserer på menneskets helse, sunnhet og utvikling), inkludert sammen med visdom, mot, menneskelighet, rettferdighet, og transcendens. Måtehold er generelt betegnet som kontroll av overmål, og uttrykt gjennom vesenstrekk som kyskhet, beskjedenhet, ydmykhet, forsiktighet, selvregulering, tilgivelse og nåde; hver av disse involverer beherskelse av overmål av en del impulser og instinkter, slike som seksuelt begjær, forfengelighet, eller raseri.
Filosofen Henrik Syse har i boken Måtehold i grådighetens tid (2009) argumentert for at et samfunn som tar til seg – og øver seg opp i – måtehold og moderasjon, vil det kunne møte framtiden med langt større trygghet enn et samfunn som gir seg hen til ureflektert nytelse.


== Referanser ==
ALWEG

ALWEG var et tysk industriselskap som i dag er kjent for å ha utviklet den type énskinnebaner som nå gjerne betegnes Alweg-typen. Disse er karakterisert ved at toget sitter overskrevs på bjelken, det vil si at det sitter stabilt, sikret mot avsporing, ved at hver vogns chassis er todelt og strekker seg noe nedover på begge sidene av bjelken.


== Historie ==
Alweg ble stiftet av den svenske industrimagnaten Dr. Axel Lennart Wenner-Gren i januar 1953 som Alweg-Forschung, GmbH (Alweg Forskning AS), hjemmehørende i Fühlingen, Tyskland, nær Köln. 
Navnet Alweg er dannet av stifterens navn (Axel Lennart WEnner-Gren).
De mest kjente av Alwegs baner er:

Disneyland Monorail System, åpnet i 1959
Seattle Center Monorail, åpnet for verdensutstillingen i 1962Begge er fremdeles i drift.  Alweg prøvde i 1963 å bygge en selvfinansiert bane for Los Angeles, men bystyret i byen bestemte seg for at byen skulle være uten bane.
Hitachi bygde lokalbane i Tokyo, basert på Alweg-lisens.  Den åpnet i 1964 og er verdens mest trafikkerte énskinnebane.
Alweg måtte innstille virksomheten grunnet økonomiske problemer, men teknologien ble overtatt og videreført av Krupp i Tyskland og Bombardier Transportation i Canada.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) ALWEG – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Siné

Maurice Sinet, kjent under signaturen Siné, (født 31. desember 1928 i Paris, død 5. mai 2016 samme sted) var en fransk tegneserieskaper og vitsetegner. Han er særlig kjent for sin anarkistiske, svarte humor og sine kattetegninger i enkel strek.
Siné arbeidet først som typograf, men inspirert av Saul Steinberg begynte han etter hvert å tegne vitsetegninger. Han startet i 1962 satiremagasinet Siné Massacre som et opprør mot Charles de Gaulles Frankrike. I mai 1968 utgav han L'Enragé («Galningen») sammen med forleggeren og forfatteren Jean-Jacques Pauvert.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kort omtale i serieleksikonet Lambiek.net (på engelsk)
Bok med illustrasjoner (på fransk)
Minnesund jernbanebru

Minnesund jernbanebru er ei jernbanebru av stål og mur over Minnesund i Eidsvoll kommune i Akershus. Brua ble bygd i 1879, som del av Hedmarksbanen mellom Eidsvoll og Hamar. Banen åpnet i 1880. Jernbanebrua er 362 meter lang. Da den var ny ble lengden oppgitt til 1150 fot og vekten av stålet til 1,3 millioner pund. Byggekostnaden var godt over 300.000 kroner. Midtspennet ble i 1913 forlenget fra 62 til 82 meter, da midtpillarene måtte flyttes. Brua har 12 spenn.
Brua ble sprengt den 12. april 1940 for å hindre tysk framrykning i forsvaret av Minnesund.I 1925 ble brua bygd om til ei kombinert vei- og jernbanebru, med ett kjørefelt på hver side av jernbanebrua. Ny veibru ble bygd i 1959 noe lenger nord og veibrudelen av jernbanebrua ble revet i 1965. Jernbanebrua er stadig i bruk for Dovrebanen.
De tre bruene over Minnesundet, samt ei fergekai fra 1800, ble i 2002 foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. Riksantikvaren fredet de to veibruene 17. april 2008, men ikke jernbanebrua.
I forbindelse med anlegging av dobbelspor mellom Hamar og Eidsvoll bygger Bane NOR fra 2019 ny jernbanebro over Minnesund, Minnevika jernbanebru, litt sør for den gamle og i rettere linje. Den er planlagt åpnet for trafikk høsten 2023.


== Bilder ==

		
		
		


== Se også ==
Minnesund bru
Langset bru
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Minnesund jernbanebru på broer.no
Jean-Jacques Sempé

Jean-Jacques Sempé, kjent under signaturen Sempé, (født 17. august 1932 i Bordeaux, død 11. august 2022) var en fransk vitsetegner. Han er kjent for sine uttrykksfulle, underfundige og stundom lyriske vitsetegninger, ofte av små hverdagsmennesker, utført i en karakteristisk luftig pennestrek eller lett akvarell. 
Sempé utga flere tegnede album og bidro i en rekke internasjonale magasiner, blant annet The New Yorker i USA. Sitt første album kalte han Rien n'est Simple («Ingenting er enkelt»). Sammen med Asterix-forfatteren René Goscinny lagde han fra 1956 til 1964 flere humoristiske barnebøker i serien Le petit Nicolas («Vesle Nils»).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sempé – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jean-Jacques Sempé på Internet Movie Database 
(en) Jean-Jacques Sempé hos The Movie Database 
(en) Jean-Jacques Sempé på Discogs 
(en) Jean-Jacques Sempé på Discogs 
(en) Jean-Jacques Sempé på MusicBrainz
Big beat

Big beat er et begrep som den britiske musikkpressen tok i bruk i midten av 1990-årene for å beskrive arbeidene til The Chemical Brothers, Fatboy Slim og The Prodigy. Typisk big beat har forvrengte, komprimerte breakbeats i moderate tempo (vanligvis mellom 110 og 136 BPM), acid-aktige synthlinjer og tunge jazz-loops. Låtene er ofte brutt opp av punk-aktige vokalspor og drevet av intense, forvrengte basslinjer med konvensjonelle strukturer fra pop og techno. Big beat er også karakterisert av en sterk psykedelisk innflytelse fra band som The Beatles, Led Zeppelin og acid house-bevegelsen. Fatboy Slim er et typisk eksempel på big beat med tungt komprimert, tordnende basslyd.


== Historie ==
På et tidspunkt da elektronisk dance-musikk stort sett besto av mest mulig kunstige, robotaktige og repetetive grunnrytmer blandet med samplede trommeloops, gjorde Chemical Brothers det uvanlige å kombinere elementer fra dance og rock. Begrepet spredte om seg, og ble etter hvert brukt om flere forskjellige prosjekter, som Bentley Rhythm Ace, Death In Vegas og The Crystal Method.


== Noen big beat-artister ==
AlgoRythmik
Bentley Rhythm Ace
The Chemical Brothers
The Crystal Method
Death in Vegas
Fatboy Slim
Lo Fidelity Allstars
Moby
The Prodigy
Propellerheads


== Se også ==
Acid house
Breakbeat
Electronica
Hiphop
Camden Town

Camden Town, jevnlig forkortet til kun Camden, er et område i bydelen Camden i nordvestlige London. Camden Town ligger ved Grand Union Canal (Regent's Canal) nord for Euston stasjon. Det er lokalisert 3,9 km nord for Charing Cross. Det administrative senter er London Borough of Camden, og er identifisert i London-planen som en av 35 betydelige sentre i Stor-London. I henhold til folketellingen i 2011 hadde Camden Town (med valgkretsene Primrose Hill og Cantelowes) en befolkning på 24 538 innbyggere.


== Historie ==
Camden har navn etter Charles Pratt, 1. jarl Camden (1714-1794), som eide jord i området og som på slutten av 1700-tallet solgte tomter langs det som i dag er Camden High Street. Hans jarldømme hadde navn etter hans eiendom Camden Place i nærheten av Chislehurst i Kent (i dag i Londons bydel Bromley), tidligere eid av historikeren William Camden (1551-1623). Stedsnavnet, som opptrådte på kartet til Ordnance Survey i 1822, ble senere benyttet kunstnergruppen Camden Town Group og kommunen (borough) Camden som ble opprettet i 1965.Den gang sto det bare to hus i området; vertshusene Black Cap (der undergrunnsstasjonen ligger i dag) og Old Mother Red Cap. Tidlig på 1800-tallet ble London and Birmingham Railway anlagt gjennom Camden, men til forskjell fra andre steder i nordlige London som fikk jernbane/forstadsbane til bysentrum, ble det ikke lagt inn noe togstopp i Camden. Området ble derfor ikke kolonisert av middelklasse som ville bo landlig og pendle til byen, men av fattige irske immigranter, og Camden Town ble et typisk arbeiderklassestrøk med trange boliger av lav standard.
På 1960-tallet trakk de billige husleiene i det sentralt beliggende Camden Town til seg mange studenter, og i åras løp har stedet utvikla seg til å bli en bydel med et bredt tilbud av musikkscener, klubber og barer – i mange tilfeller med en avantgardistisk eller alternativ profil. Camden Town har flere utendørsmarkeder som trekker store menneskemengder – Camden Market, Camden Lock Market og Stables Market.


== Bilder ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Mills, Anthony David (2001): Dictionary of London Place Names, Oxford University Press, ISBN 0-19-280106-6


== Eksterne lenker ==
Camden Town online
Taktslag per minutt

Taktslag per minutt (forkortes BPM, fra engelsk beats per minute) er en måte å definere tempoet til et musikkstykke.
Et stykke som går i 60 BPM vil ha ett taktslag i sekundet. 1 BPM tilsvarer 1/60 Hz. Innen populærmusikk regnes 100–120 BPM som middels tempo, som «Yellow Submarine» med 111 BPM. 180 BPM og mer forekommer i enkelte av de aller raskeste bluegrassmelodiene av bl.a. Ricky Skaggs.


== Klassisk musikk ==
Taktslag per minutt i et musikkstykke vises med et metronommerke:

Dette indikerer at det skal være 120 fjerdedelsslag per minutt.


== Elektronisk musikk ==
I elektronisk musikk er BPM et særs utbredt begrep. Det er blant annet viktig for disc jockeyer som beatmikser å holde rede på de forskjellige sporenes tempo, for å kunne planlegge den rytmiske progresjonen.


== Se også ==
Tempo
Viktoriansk stil

Viktoriansk stil er i den engelsktalende verden en samlebetegnelse for arkitektur (Victorian architecture), design og mote (Victorian fashion) som hører hjemme i viktoriansk tid – ca. 1830-1900.


== Viktoriansk arkitektur ==
Arkitekturen i perioden var dominert av en lang rekke historiserende stilarter, og viktoriansk arkitektur kan referere til både nygotikk, nyklassisisme, nyrenessanse, nyromansk, empire og til den engelske arts and crafts-bevegelsen.
Tove Strand

Tove Astri Strand, tidligere Strand Gerhardsen, (født 29. september 1946 i Kongsvinger) er en norsk politiker (Ap) og embetskvinne. 
Hun er utdannet sosialøkonom ved Universitetet i Oslo. Strand var sosialminister fra 1986–1989, og arbeids- og administrasjonsminister fra 1990–1992, begge ganger under Gro Harlem Brundtland. Hun har hatt flere stillinger som statssekretær for tidligere arbeiderparti-regjeringer. Fra 1997–2005 ledet hun Norad. Hun har tidligere hatt direktørstillinger ved Rikshospitalet og Norges forskningsråd. Hun ble sommeren 2005 utnevnt til administrerende direktør for Ullevål universitetssykehus, og etterfulgte da Helge Kjersem. Hun har også vært viseadministrerende direktør og direktør ved Oslo universitetssykehusStrand var visepresident i Norges Idrettsforbund 1994–1999. Hun har også vært styreleder for Kronprinsparets humanitære fond.Hun var tidligere gift med Rune Gerhardsen og het da Tove Strand Gerhardsen. Hun har to døtre, Mina Gerhardsen og Marte Gerhardsen. Strand er gift med Tor Saglie. Hun er datter av tidligere Kongsvinger-ordfører Norvald Strand, og søster av tidligere (2015-2019) Kongsvinger-ordfører Sjur Strand.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tove Strand på Internet Movie Database 
(no) Tove Strand hos Stortinget 
(no) Tove Strand hos Norsk senter for forskningsdata
Guillermo Mordillo

Guillermo Mordillo (født 4. august 1932 i Buenos Aires i Argentina, død 29. juni 2019 på Mallorca) var en argentinsk vitsetegner og animatør kjent under signaturen Mordillo. Han ble særlig kjent på 1970-tallet for sine vitsetegninger og animasjonsstubber av små, enkle ballongfigurer og langhalsede dyr, gjerne i sportsaktiviteter eller kjærlighetsscener, i fargerike landskaper.
Modillo begynte svært ung som eventyrillustratør i Argentina, men via et reklamebyrå i Peru kom han til New York og den oppblomstrende gratulasjonskortbransjen i 1960. Det var likevel ikke før Mordillo flyttet til Paris i 1963 og ble lansert i magasinet Paris Match og mykpornobladet Lui, at han ble virkelig kjent internasjonalt. Som den første moderne cartoonisten i farger erobret han land etter land gjennom tidsskrifter, kalendre og TV-snutter. Mordillo ble belønnet med Grand Prix i Montréal i 1977.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Guillermo Mordillo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Måteholdsbevegelse

Måteholdsbevegelsen i Norge var fra 1836 av forløperen for avholdsbevegelsen. Måtehold er her ment som forsiktighet med alkoholholdige drikker.
Allerede våre vikingforfedre var klar over at ukontrollert inntak av alkohol førte til uønskede følger. Håvamål maner til måtehold, og Snorre forteller om episoder som klart burde tilsi forsiktighet. Kristningen av Norge medførte at den katolske morallæren ble innført. Der er måtehold en av de fire kardinaldydene.
Innføringen av poteten og kongelige brever om både brygging og brenning førte til tilstander som på 1700- tallet ga grunn til bekymring. Måteholdstanken fikk derfor tilslutning nok til at der i 1844 var minst 118 lokalforeninger. Etter den tid gikk det tregt, og kvekeren Asbjørn Kloster fikk fra 1859 i gang den første totalavholdsbevegelsen.
Måteholdne gikk enten inn i den nye bevegelsen, eller trakk seg ut, og vi hører lite mer om slike tanker inntil 1980- årene da Statens edruskapsdirektorat satte i gang kampanjer som Alkokutt.
Tilsvarende bevegelser har oppstått i flere land. De fleste som har bestått over lengre tid har vært rene avholdsbevegelser.
James Nesbitt

James Nesbitt (født 15. januar 1965) er en skuespiller fra Broughshane i Nord-Irland. Han er tidligere kjent for sin rolle i ITVs dramaserie Kalde føtter som gikk på NRK1 og i reprise på NRK2 i 2004 og 2005. Han spilte dvergen Bofur i Peter Jacksons filmserie Hobbiten. 
Nesbitt har medvirket i filmene Lucky Break, Waking Ned Divine, Millions og den prisbelønte Bloody Sunday i tillegg til reklamefilmer i Storbritannia.
Nesbitt er ihuga Manchester United-fan. Han har sunget i filmen Lucky Break og på Chris Evans' show OFI Sunday.


== Utmerkelser ==
Nesbitt ble i nyttårslisten for 2016 utnevnt til offiser (OBE) av Order of the British Empire.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Nesbitt på Internet Movie Database 
(sv) James Nesbitt i Svensk Filmdatabas 
(da) James Nesbitt på Filmdatabasen 
(da) James Nesbitt på Scope 
(fr) James Nesbitt på Allociné 
(en) James Nesbitt på AllMovie 
(en) James Nesbitt hos Turner Classic Movies 
(en) James Nesbitt hos The Movie Database
Bekkefaret

Bekkefaret finnes flere steder i Norge:  

Bekkefaret (Oslo), vei i bydel Ullern i Oslo.
Bekkefaret (Stavanger), del av Hillevåg bydel i Stavanger, som ligger omtrent tre kilometer utenfor Stavanger sentrum.
Kalde føtter (film)

Kalde føtter er en norsk komedie fra 2006. Manus var ved Thomas Moldestad og regien var ved Alexander Eik. Filmen foregår i et ikke-navngitt sted i Bygde-Norge og ble innspilt på Rena i Hedmark.


== Handling ==
Kalle kommer endelig tilbake til hjembyen, etter å ha tjent seg søkkrik i USA på Lick-a-baum; en genial oppfinnelse som skal g rånere friskere ånde. Kalle har nå bare en tanke i hodet: Bli sammen med Trine, den peneste kvinnen i hele fylket.
Men før Kalle rekker å gjøre sitt fremstøt, har den små-nevrotiske, dølle Christer kommet Kalle i forkjøpet og fridd til Trine. Kalle blir rasende, og legger deretter en sleip plan for å stanse bryllupet deres - og feie Christer av banen for godt.


== Mottakelse ==
Filmen fikk blandet mottakelse blant filmanmeldere. NRK Kulturavdelingen gav den terningkast tre og kaller manuset tynt og skuespillerprestasjonene ujevne. Stavanger Aftenblads anmelder gav den terningkast fire og skriver «Påfunnene kiler lattermusklene i rikelig monn.» Og at regissør Alexander Eik «stortrives med materialet han har fått mellom hendene.». Av Bergensavisens anmelder fikk den terningkast én og blir kalt et «makkverk». VGs anmelder kalte filmen «den verste norske filmen det siste tiåret». Hos Side2 havnet den midt på treet med terningkast tre.


== Rolleliste ==

Lasse Valdal … Kalle
Andreas Blix Henriksen … Christer
Sarah Elise Steensby … Trine
Hanna Kavli Lund … Veronica
Calle Hellevang-Larsen … Lasse
Benny Borg … Edgard, prest og far til Christer
Jannike Kruse … Kjersti
Brit Elisabeth Haagensli … Britta
Marit Andreassen … Siri
Stein Grønli … Stein
Svein Roger Karlsen … Harald
Assad Siddique … Khalid
Birgit Elise Jørgensen … Gertrud
Oddlaug Marstein … Else
Øyvind Angeltveit … Onkel Preben
Carl Martin Eggesbø … Kjartan
Cecilie Rønning … Tante Berit
Sandra Olafsen … Elin
Edel Marie Melberg … Mart
Frøydis Rui-Rahman … Solveig
Arne Gabriel Sveen … Ragnar
Christin Borge … Aud
Tony Totino … Mike
Emil Stokkeland … Sturle
Solveig Knudsen … Nabodamen
Irene Furnes … Karianne
Alexander Eik … Securitymann
Espen Fiveland … Nyhetsoppleser
Jan Herman Dante
Samuel Suphellen
Monica Csango
Anders Westhagen
Jan Frode Johannesen
Marte Deraas
Thorleif Dal
Ine Marie Wilmann
Linnea Brodin Mikkelsen
Malky Frank
Torgny Gerhard Aanderaa
Ellen Harr
Kjell Gundersen … Bob
Gitte Rio Jørgensen … Gjertrud
Jeppe Beck Laursen … Kurt
Tor Tank Nielsen … Elses mann
Anine Victoria Stang … Bryllupssanger


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kalde føtter på Internet Movie Database 
(no) Kalde føtter i Nasjonalbibliotekets filmografi 
Kalde føtter (film) hos Filmweb
(no) Kalde føtter (film) hos Medietilsynet
(no) Kalde føtter hos Filmfront 
(en) Kalde føtter på AllMovie
Nick Menza

Nick Menza (født 23. juli 1964 i München, død 21. mai 2016 i Los Angeles) var en tysk-født amerikansk musiker. Han var best kjent som trommeslageren i det amerikanske thrash metal-bandet Megadeth fra 1988 til 1998 og en kort periode i 2004.
Nick Menza var sønn av den amerikanske jazz-saksofonisten Don Menza.


== Diskografi ==


=== Megadeth ===
1990 Rust in Peace
1992 Countdown to Extinction
1994 Youthanasia
1994 Nativity in Black – Tribute to Black Sabbath
1995 Hidden Treasures (EP)
1997 Cryptic Writings
2000 Capitol Punishment: The Megadeth Years
2006 Arsenal of Megadeth
2007 Warchest
2008 Anthology: Set the World Afire


=== Marty Friedman ===
1992 Scenes
1994 Introduction
1996 True Obsessions


=== Menza ===
2002 Life After Deth


=== Memorain ===
2006 Reduced to Ashes


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Nick Menza på Internet Movie Database 
(en) Nick Menza på Discogs 
(en) Nick Menza på MusicBrainz 
(en) Nick Menza på Encyclopaedia Metallum 
(en) Nick Menza på AllMusic
Tvangsgrunnlag

Tvangsgrunnlag er et vilkår som må foreligge for at en tvangsfullbyrdelse skal kunne gjennomføres. Det skilles i den norske tvangsfullbyrdelsesloven mellom alminnelige og spesielle tvangsgrunnlag. De alminnelige tvangsgrunnlagene gjelder uansett hva slags krav og dekningsobjekt det er snakk om. Dette er først og fremst dommer (herunder voldgiftsdommer) og kjennelser, avgjørelser av Forbrukertvistutvalget, rettsforlik og visse andre avgjørelser som har samme virkning som en dom, jf. tvangsfullbyrdelsesloven § 4-1.
De særlige tvangsgrunnlag vil variere ut fra hva slags krav det er snakk om (pengekrav eller naturalkrav) og hva slags formuesgode det er aktuelt å ta beslag i. Praktiske eksempler på særlige tvangsgrunnlag er tinglyst pantedokument i fast eiendom og såkalt eksigible gjeldsbrev, det vil si gjeldsbrev der debitor har vedtatt at tvangsfullbyrdelse kan skje uten forutgående rettssak. Detaljerte regler om hvilke særlige tvangsgrunnlag som kan påberopes finnes i tvangsfullbyrdelsesloven §§ 7-2, 8-2, 9-2, 10-2, 11-2, 12-2 og 13-2.
For at tvangsgrunnlaget skal kunne være grunnlag for tvangsfullbyrdelse kreves det videre at det må være tvangskraftig.


== Eksterne lenker ==
Tvangsfullbyrdelsesloven
Songe

Songe er ei bygd i Tvedestrand kommune, på grensen mot Risør. 
Songe har ca. 500 innbyggere.
Songe ligger langs E18 og grenser opp mot Laget i Tvedestrand. På Songe ligger en av landsdelens eldste trevarefabrikker, Fokus as, som spesialiserer seg på skreddersydde dør- og vindusløsninger. Songe Træsliperi, som var virksom i perioden 1912-1972, har spilt en stor rolle for området.
Songe har også en frikirkemenighet, Songe lutherske frikirke.