jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Paul Matschie

Paul Matschie (født 11. august 1861 i Brandenburg an der Havel; død 8. mars 1926 i Berlin) var en tysk zoolog. Han var fra 1890 til 1926 leder av pattedyravdelingen til Zoologisk museum i Berlin. I 1895 giftet han seg med kunstneren Anna Held, som tegnet til publikasjoner han gav ut. Dessverre døde hun etter tre år, og i 1906 giftet han seg med Franziska Schwarz.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Matschie tok gymnaset i hjembyen, siden studerte han matematikk og naturvitenskap ved universitetene i Halle og Berlin, men avbrøt studiene for å arbeide. Han kom aldri til å ta noen universitetseksamen.


=== Karriere ===
I 1884 arbeidet han hos en velkjent kanarifuglselger i St. Andreasberg som privatlærer. Året etter arbeidet han hos Linnea, et naturhistoriske selskap i Berlin. Men fra 1886 og til sin død arbeidet han så ved zoologisk museum i Berlin.
Til å begynne med var han frivillig hjelp hos Jean Louis Cabanis i fugleavdelingen, men så fikk han ansvar for å flytte museets samlinger fra universitetet til nye lokaler. I 1892 ble han leder for pattedyravdelingen, deretter ble han kurator i 1895 og professor i 1902. I 1924 ble han nestleder for hele museet. I 1901 var han sekretær for den femte internasjonale kongress for zoologi i Berlin. Han gav også ut rapportene fra det arrangementet. I mange år var han også sekretær for «Tysk ornitologisk selskap», men han skrev ikke mye om fugler, hans største arbeid var kapitlet om fugler i Das Tierreich av Lutz Heck.
I 1903 skrev han tekster for sjokoladeprodusenten Ludwig Stollwerck i Köln, for Stollwerck-samlebilder - blant annet tekster for samlealbum no. 6 - Stollwerck's Tierreich. Andre skribenter var forfatteren Hans Eschelbach, journalisten Julius Rodenberg, forfatteren Joseph von Lauff, lyrikeren Carl Hermann Busse, romancieren Gustav Falke og dikterinnen Anna Ritter.
Hans hovedinteresser var afrikanske pattedyr. Han beskrev flere nye slekter og arter, særlig to underarter av gorillaer.


== Arv etter Matschie ==
Flere dyr er oppkalt etter ham, blant andre Huon trekenguru (Dendrolagus matschiei Forster & Rothschild, 1907) og  (Galago matschiei Lorenz, 1917).
Matschie beskrev  flere dyr fra nåværende Papua Ny-Guinea, i 1912 (Dendrolagus goodfellowi buergersi) og i 1916 (Dendrolagus inustus finschi) og (Dendrolagus dorianus notatus).


== Litteratur ==
Renate Angermann: Anna Held, Paul Matschie und die Säugetiere des Berliner Zoologischen Museums. Bongo 24 (1994), 107-138
Paul Matschie: International Congress of Zoology (5. : 1901 : Berlin) 1902
Paul Matschie: Über einige Säugetiere aus Muansa am Victoria-Nyansa. Berlin 1911
Lutz Heck og Paul Matschie: Das Tierreich. In zwei Bänden 1894, 1897
Paul Matschie: Bilder aus dem Tierleben. Ein Sammlung von Schilderungen aus der Tierwelt aller Erdteile.        1895


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Statusrapport om Gorlilla gorilla diehli, en gorillaunderart  beskrevet av Matschie
Statusrapport om Gorilla beringei beringei, en gorillaunderart beskrevet av Matschie
Fehmarn

Fehmarn (dansk og norsk også: Femern) er Tysklands tredje største øy og en by i Østersjøen utenfor østkysten av  Schleswig-Holstein i Tyskland. Den ligger omtrent 18 km sør for den danske øya Lolland og hører til Landkreis Øst-Holstein. Arealet er 185 km² og kystlinjen 78 km. Den høyeste toppen på øya heter Hinrichsberg og er 27 meter høy. 
På 1200-tallet oppførte kong Valdemar Seier borgen Glambæk her.
Siden 1963 har Fehmarn vært forbundet til det tyske fastlandet via en buebro, Fehmarnsundbroen. Denne er 963 meter lang og 69 meter høy. 
Femern Bælt, sundet mellom Fehmarn og Lolland, blir trafikkert av en ferge mellom byene Puttgarden i Tyskland og Rødbyhavn i Danmark. Fergen har også jernbanetrafikk. Overfarten tar rundt 45 minutter. Femernbæltforbindelsen er planlagt ferdigstilt i 2026 for å erstatte fergesambandet. 
Den største delen av byen er Burg og har 6 000 innbyggere. I tillegg er det mange små landsbyer. Kysten er stoppested for mange trekkfugler, og derfor ettertraktet av ornitologer. I Burg ligger det et stort akvarium, som består av 40 fisketanker. 


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Fehmarn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Fehmarn – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Turisme på Fehmarn
Pauli Nevala

Pauli Lauri Nevala (født 30. november 1940 i Pojo) er en tidligere finsk spydkaster.
I 1964 fikk han en øyeskade etter en bilulykke i Mexico, slik at han ikke kunne trene frem til august. Under OL 1964 i Tokyo vant han likevel gullmedaljen med et kast på 82,66. Under OL 1968 ble han utslått i kvalifiseringen.
Etter at Nevala i 1970 uttalte i den svenske avisen Aftonbladet at han krevde minst 800 svenske kroner for å stille til start, innledet IOC-president Avery Brundage en nærmere undersøkelse om mulige brudd på amatørbestemmelsene. Etter at han pådro seg en skulderskade etter et stevne i Abidjan, ble han tvunget til å legge opp, og IOC innstilte dermed også undersøkelsene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pauli Nevala – Olympics.com 
(en) Pauli Nevala – Olympic.org 
(en) Pauli Nevala – Olympedia 
(en) Pauli Nevala – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Pauli Nevala – World Athletics 
(en) Pauli Nevala – Track and Field Statistics
Hvalfjörður

Hvalfjörður (på norsk «Hvalfjord»), er en fjord som ligger på den vestre delen av Island mellom Mosfellsbær og Akranes. Fjorden er rundt 30 km lang og 5 km bred.
Navnet Hvalfjörður kommer av det store antallet hvaler som tidligere fantes og ble fanget der. Fram til 80-tallet var en av de største hvalfangsstasjonene på Island i denne fjorden. Tidligere ble det også drevet sildefiske i stort omfang i fjorden.
Under den andre verdenskrig hadde britiske og amerikanske styrker en marinebase i fjorden. En av bryggene som ble bygget av den amerikanske marinen ble senere tatt i bruk av hvalfangsselskapet Hvalur, frem til kommersiell hvalfangst ble avsluttet på 80-tallet.
Fram til slutten på 1990-tallet måtte reisende med bil kjøre en 62 km lang omvei rundt fjorden, langs Hringvegur, for å komme seg mellom Reykjavík og Borgarnes. I 1998 åpnet den undersjøiske tunnelen Hvalfjarðargöng for trafikk, noe som kortet ned reisetiden med rundt en time. Tunnelen er i underkant av 5,8 km lang og laveste punkt er 165 muh.
En ulempe med tunnelen er at reisende går glipp av den innerste delen av fjorden der landskapet består av en interessant blanding av vulkanske fjell og grønn vegetasjon om sommeren. Ved Botnsá kan man for eksempel se lupiner, forskjellige blomstersorter og mose, såvel som små skoger bestående av bjørk og bartrær. Området fremstår som et godt eksempel på skogplanting – et prosjekt som har pågått på Island i en del år.
En tursti til det høyeste fossefallet på Island, Glymur, starter innerst i fjorden.


== Se også ==
Islands geografi


== Eksterne lenker ==
Bilder (1/2) (is)
Bilder (2/2) (is)
Fjordruta

Fjordruta er en sammenhengende vandrerute med start i Kristiansund, den går igjennom kommunene Aure, Hemne, Rindal, Surnadal og Halsa. Langs ruta, som ble påbegynt i 1994, er det 13 turisthytter, alle drevet av Kristiansund og Nordmøre Turistforening. 
Ruta starter ved Kristiansund lufthavn, Kvernberget og går via fergesambandet Seivika (Kristiansund) – Tømmervåg (Tustna) til den første hytten (Trollstua) som ligger på sørenden av Tustna. Videre går ruta over til Gullsteinvollen og videre til Imarbu som ligger ved Imarsundet og over Ertvågsøya og inn til fastlandet ved Aure, den fortsetter så på nordsiden av Vinjefjorden, innom Vinjeøra og videre på sørsiden av Vinjefjorden hvor den avsluttes på Halsa. Fra start til slutt har ruta en distanse på 190 km.
Hyttene i Fjordruta er alle nær bilvei, slik at turene kan legges opp med både korte og lange turer, og gjør rutenettet barnevennlig. Rutene går også gjennom ulike terreng, og rutene er lagt opp slik at de skal være behagelige å gå.


== Hytter ==
Fjordruta består av 13 turisthytter som drives av Kristiansund og Nordmøre Turistforening. Hyttene blir listet opp i rekkefølge fra Tømmervågen på Tustna. 

Trollstua
Gullsteinsvollen
Imarbu
Nersetra
Rovangen
Storfiskhytta
Sollia
Storlisætra
Grytbakksætra
Hermannhytta
Hardbakkhytta
Tverrlihytta
Jutulbu


== Eksterne lenker ==
Turforslag til Nordmøre med Fjordruta på DNT og NRKs nettsted ut.no
Kristiansund og Nordmøre Turistforening Fjordruta
Storfiskhytta

Storfiskhytta er ei turisthytte som ligger mellom Blomlia og Storlivatnet i Aure i Møre og Romsdal. Hytta er eid av Kristiansund og Nordmøre Turistforening og er låst med DNT-nøkkel. Hytta har 12 sengeplasser og én hems for å sove på, og ble bygd i 2001. 


== Beliggenhet ==
Storfiskhytta ligger mellom Blomlia og Storlivatnet i Aure kommune på Nordmøre. Den ligger 490 meter over havet, og har et småkupert, treløst terreng med myr, berg og gress rundt seg. Hytta har to vann på hver sin side, Storlivatnet på sørsiden og Blomlivatnet på nordsiden. 


== Historie ==
Storfiskhytta ble oppreist under dugnad med start i juni 2001, og før vinteren kom, var hytta ferdig reist. Videre ble også stiene vardet og merket senere neste år. 


== Ruter ==
Hytta er den nordligse turisthytta i rutenettet Fjordruta. Den har fire ruter ut fra hytta, en mot Klakksetra, en mot Sollia, en mot Aure og en mot Vinjeøra.

Fra Klakksetra følger stien bratt opp fjellsiden, og går videre innover fjellet i sørgående retning mot Storfiskhytta gjennom småkupert terreng.
Fra Sollia starter stien opp til dalføret øst for Snøfjellet, og går nordover forbi småvann og fosser før man runder Storlivatnet og kommer til Storfiskhytta.
Fra Aure følger man småkupert sti inn til Storfiskhytta.
Fra Vinjeøra går stien bratt opp til Grytvatnet, hvor den møter stien Sollia – Storfiskhytta og følger den innover.


== Eksterne lenker ==
Kristiansund og Nordmøre Turistforening om Storfiskhytta
Den Norske Turistforening om Storfiskhytta
Pasienthåndboka

Pasienthåndboka (NHI.no) er publikumsversjonen av Legehåndboka (NEL) på Internett og er et norsk, medisinsk nettsted først og fremst med tanke på opplysning om helse, symptomer og sykdommer. Nettstedet inneholder også nyhetsoppslag, dokumenter om trening og et forum.
Nettsiden ble opprettet tidlig våren 2007 av firmaet Norsk Helseinformatikk. På tampen av 2009 skiftet nettstedet navn til nåværende NHI.no. Intensjonen med dette var å gjøre informasjonen på siden enda lettere tilgjengelig.


== Referanser ==
Olav Christopher Jenssen

Olav Christopher Jenssen (født 2. april 1954 i Sortland) er en norsk billedkunstner og tidligere fotballspiller. Han er utdannet ved Statens håndverks- og kunstindustriskole og Statens kunstakademi i Oslo.
Jenssen regnes som en av de mest anerkjente nålevende norske kunstnere, med en betydelig internasjonal karriere. Han har i en årrekke bodd og arbeidet i Berlin. Fra 1996 til 2003 var han professor i maleri ved Hochschule für Bildende Künste i Hamburg, og han er siden 2007 professor i maleri ved Hochschule für Bildende Künste i Braunschweig. I 1992 ble han valgt ut til å stille ut ved den prestisjefylte utstillingen documenta i Kassel i Tyskland. Av norske museer er det Nordnorsk Kunstmuseum som har den største samlingen av Jenssens kunst, da kunstneren donerte 95 verker til museet i mars 2014. Verkene ble vist i utstillingen Donasjonen i perioden 15. mars – 1. juni 2014. 
Han var festspillutstiller i Bergen i år 2000. Maleriserien «Lack of Memory» (1992) ble kåret til et av Morgenbladets 12 viktigste kunstverk. I 2015 ble Jenssen utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for sin innsats som kunstner.»Jenssen spilte toppfotball for FK Lyn og Lillestrøm SK på 70-tallet.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
2002 – Henrik Steffens-prisen
2015 – ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artfacts.net
Nordnorsk Kunstmuseum
Galleri Riis Jenssens galleri i Oslo.
Olav Christopher Jenssen i listen.no bilder og utstillingshistorikk
Torvald Ulstein

Torvald Ulstein (født 5. april 1919 i Ulsteinvik, død 19. juli 2005) var en norsk lege og konsentrasjonsleirfange.
Ulstein ble arrestert av tyskerne i 1943 av politiske årsaker, og deportert til Tyskland i 1944 hvor han satt i konsentrasjonsleirene Buchenwald og Neuengamme og inngikk i fangegruppen kjent som Tysklandsstudentene.
Etter krigen var han delaktig i oppbyggingen av Norsk Folkehjelp samt lege i Lier. Som forfatter skrev han både om sine egne og andres krigsopplevelser, samt om sitt virke som lege. Et av manusene, som han skrev sammen med medfangen Anker Thorsrud, ble utgitt i 2002. Manuskriptet ble dengang bragt frem i lyset av historikeren Lars Borgersrud. Forlaget og Borgersrud presenterte boka som en «dokumentarroman» og krediterte feilaktig dengang den avdøde Thorsrud som forfatter.Ulsteins liv og manus omtales i romanen Piggtrådroser (2007), skrevet av barnebarnet Geir Stian Orsten Ulstein.


== Utgivelser ==
Førstehjelp og yrkeshygiene. Norsk Folkehjelp, 1950.
Sabotør og fange. Falken forlag, 2002 ISBN 82-7009-296-7


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Geir Stian Orsten Ulstein: Uredelig om konsentrasjonsleire Kronikk i Dagbladet, 24.10.2007
Lars Borgersrud: Uredelig om konsentrasjonsleire? Kronikk i Dagbladet 30.10.2007, svar til Ulstein
Morgenbladets 12 viktigste kunstverk

Morgenbladets 12 viktigste kunstverk, «En kanon etter Munch»  er en liste over norske kunstverk fra perioden 1945 til 2005. Den ble presentert i Morgenbladet 23. september 2005. Kunstverkene var valgt ut av en jury som besto av Hans-Jakob Brun, Per Hovdenakk, Lotte Konow Lund, Øystein Ustvedt og Caroline Ugelstad, og de diskuterte  skulptur, maleri, fotografi, video, installasjon, tekstil, grafikk.
Bakgrunnen for å lage en slik liste for kunstverk var at det var kommet en rekke lister innen sjangre som litteratur, film og musikk, men ingen innen billedkunst. Redaksjonen utfordret juryen til å lage en liste på ti, men man endte til slutt opp med tolv. Ved presentasjonen sa juryen at det burde vært en liste med 30 verk, ettersom den dekker en rik kunstnerisk periode i Norge. 
Ved utvelgelsen har man søkt etter objektive kriterier og prøvd å se bort fra juryens subjektive smak. Man ble derfor enig om at kriteriene for utvelgelse skulle være at verkene har hatt «gjennomslagskraft i samtiden, viktighet for ettertiden (virkningshistorie), samt kvalitet og interesse sett med våre (juryens) øyne i dag». 
Juryen peker selv også på at det bare er tre kvinner i utvalget og at det ikke er noen verk fra de første 14 årene av perioden. 


== De tolv verkene ==
Jakob Weidemann: «Storfuglen letter» (1959)
Inger Sitter: «In the picture»  (1964)
Kjartan Slettemark: «Av rapport fra Vietnam»  (1965)
Per Kleiva: «Tre blad frå imperialismens dagbok»  (1971)
Marianne Heske: «Gjerdeløa»  (1980)
Per Inge Bjørlo: «Indre rom»  (1984–90)
Leonard Rickhard: «Trett modellflybygger»  (1985)
Tom Sandberg: «Portretter»  (ca. 1985)
Odd Nerdrum: «Skyen»  (1985)
Olav Christopher Jenssen: «Lack of Memory»  (1992)
Vibeke Tandberg: «Living Together»  (1996)
Bjarne Melgaard: «Confessions of a Recovering Minimalist»  (1996)


== Se også ==
Kanon (kultur)
Morgenbladets 12 viktigste byggverk


== Eksterne lenker ==
Kunstkritikk.no
Stillferdig kanon Aftenposten
Kanon-bra kunst? Dagbladet
OutKast

OutKast var en amerikansk hiphopduo fra Atlanta, Georgia som startet i 1992. Opprinnelig var duoens musikkstil en blanding av stilartene Dirty South og G-Funk, men de har siden blandet inn elementer fra andre musikkstiler som funk, soul, pop, elektronika og jazz. Duoen består av André «André 3000» Benjamin (tidligere kjent under navnet «Dre») og Antwan «Big Boi» Patton.
OutKast er tidenes mestselgende hiphop-gruppe og har solgt over 20 millioner eksemplarer av sine 7 album. Dobbeltalbumet Speakerboxxx/The Love Below fra 2003 har alene solgt over 10 millioner eksemplarer og er et av 4 hiphop-album som har solgt til diamant i USA. For albumet og singelen «Hey Ya!» fikk bandet 3 Grammy-priser i 2004, blant annet Album of the Year (årets album).
Duoen har siden 2007 arbeidet med soloprosjekter. Big Boi har gitt ut to plater, Sir Lucious Left Foot... The Son Of Chico Dusty (2010) og Vicious Lies And Dangerous Rumours (2012). Begge plater har mottatt strålende kritikker og gode salgstall. André 3000 har for det meste medvirket til andre artisters utgivelser, blant andre John Legend, Young Jeezy, Drake, Frank Ocean og Rick Ross. Selv om de to fortsatt har et godt forhold seg imellom, er det høyst uklart om duoen noen sinne vil lage musikk sammen igjen, og på hvor stor skala dette i så fall vil være. Big Boi vil gjerne samarbeide med Dre, noe han viste med sine remixer av de André 3000-assisterte sangene «Pink Matter» og «Trouble» i januar 2013.


== Diskografi ==
Southernplayalisticadillacmuzik (1994)
ATLiens (1996)
Aquemini (1998)
Stankonia (2000)
Big Boi & Dre Present... Outkast (2001) (Samleplate)
Speakerboxxx/The Love Below (2003)
Idlewild (2006)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Outkast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) OutKast på Internet Movie Database 
(en) OutKast på Apple Music 
(en) OutKast på Discogs 
(en) OutKast på MusicBrainz 
(en) OutKast på SoundCloud 
(en) OutKast på Spotify 
(en) OutKast på Songkick 
(en) OutKast på Songkick 
(en) OutKast på Last.fm 
(en) OutKast på Genius — sangtekster 
(en) OutKast på AllMusic 
OutKast på Twitter 
OutKast på Facebook 
OutKast på Instagram 
OutKast på YouTube 
OutKast på Myspace 
OutKast på Tumblr
MBuddy

mBuddy (tidligere bare Buddy) er en posisjoneringstjeneste fra mobiloperatøren som tidligere ble drevet av NetCom, hvor norske mobilabonnenter (NetCom eller Telenor) kan lokalisere hverandre. Buddy benytter informasjon fra mobilnettet for å finne hvilke basestasjoner en mobiltelefon benytter. Ufra basestasjonenes plassering og dekningsområde kan mobiltelefonens omtrentlige posisjon anslås.


== Eksterne lenker ==
mBuddy.no – Tjenestens hjemmeside
Cape Coloureds

Cape Coloureds («Kappfargede» eller «Kapps fargede») henviser til dagens etterkommere av slaver importert til Sør-Afrika av nederlandske nybyggere, i tillegg til andre grupper av blandet opphav. De er den dominerende befolkningsgruppen i provinsen Western Cape og utgjør en befolkningsgruppe på rundt fire millioner. De fleste av Kapps fargede har afrikaans som morsmål, men de av europeisk eller asiatisk opphav er engelskspråklige.
Slaver av «malaysisk» opphav ble ført inn fra Indonesia, Malaysia, Madagaskar og Mosambik, og fra dette varierte opphavet utviklet de seg gradvis til en gruppering som senere ble klassifisert som en eneste, stor etnisk gruppering av apartheid–regimet. I mange tilfeller ble slavene importert for å være konkubiner og koner til single, mannlige, nederlandske nybyggere. Folk fra India ble også innført til Kapp og solgt til slaveri av nederlandske nybyggere. De indiske slavene ble nesten alltid gitt kristne navn, men deres opprinnelsessted ble nedtegnet i salgsdokumentene og andre papirer slik at det er mulig å få en oversikt over antallet slaver fra forskjellige regioner. Men disse slavene ble spredt og mistet sin indiske identitet i tidens løp og ble etter hvert kalt Kappfargede. Det har vært mye etnisk blanding gjennom generasjonene mellom europeerne, indere, malaysiere, forskjellige bantustammer, sammen med innfødte khoikhoi og san.
Teknisk henviser begrepet «Cape Coloured» til en undergruppe av «fargede» sørafrikanere. Apartheidbyråkratiet brukte subjektive kriterier for å bedømme om en person var kappfarget eller tilhørte en av et antall andre, beslektede, fargede undergrupper som «Kappmalaysiere» eller «andre fargede». For tiden blir dette begrepet brukt svært grovt for å skille mennesker av blandet opphav fra jevnt over lysere, og vanligvis, genetisk mer homogene sørafrikanerne av europeisk opphav og de mørkere «svarte» sørafrikanerne. Der er ofte unntak fra denne generaliseringen, og konsekvensene av apartheid–klassifikasjonene førte ofte til tragikomiske konsekvenser hvor noen lysere familiemedlemmer ble klassifisert som «hvite», mens andre som «fargede». 
Kappfargede er langt fra en homogen gruppe. Apartheid–klassifikasjonene definert hierarkier og forsterket motsetninger innenfor denne gruppen. Som en konsekvens er der mye etnisk intoleranse mellom selvdefinerte grupper av kappfargede. Mange kappfargede har totalt forskjellig bakgrunn, noen har hovedsakelig europeisk og andre for det meste svart, sørafrikansk bakgrunn. Mange har også for det meste indisk eller indonesisk/malaysisk bakgrunn. Religiøse forskjeller eksisterer også, mange er kristne, mens andre er muslimer. Derfor blir mange kappfargede svært fornærmet over å bli klassifisert i en eneste «farget» etnisk kategori.
Sløyd

Sløyd er et tidligere fag i den norske grunnskolen med undervisning i å forme og bearbeide gjenstander av tre og metall. Faget ble innført i Norge av skolebestyrer Hans Konrad Kjennerud (1837–1921) som var en pådriver for at sløyd skulle bli et eget fag i skolen. Undervisningen i sløyd var opprinnelig bare for gutter mens jenter fikk undervisning i et eget håndarbeidsfag. Også på realskolen ble det undervist i sløyd.
Sløyd er i dag en del av faget kunst og håndverk. 


== Litteratur ==
H.K. Kjennerud: Haandarbejde for Gutter som Skolefag (Vor Ungdom 1885, side 469).
Berry Nieuwenhuys

Berry Nieuwenhuys (født 5. november 1911 i Kroonstad i Free State, død 12. juni 1984) var en fotballspiller fra Sør-Afrika. Han spilte som oftest som vingspiller.
Nieuwenhuys startet sin karriere i Boksburg og Germiston Calies i Sør-Afrika før han ble hentet til Liverpool av manager George Patterson i september 1933.
Han fikk sin debut 23. september 1933 i bortekampen mot Tottenham på White Hart Lane i en kamp Liverpool vant 3-0. Hans første mål for klubben kom en uke senere, 30. september i hjemmekampen på Anfield i Merseyside-derbyet mot Everton i en kamp Liverpool vant 3-2.
Han spilte fast for Liverpool i årene som kom, og scoret i tillegg mange mål fra sin posisjon på kanten. I sesongene fra 1938/1939 til 1941/1941 ble han klubbens topscorer. Dessverre for Nieuwenhuys regnes kampene under 2. verdenskrig kun som vennskapskamper, så offisielt var han kun klubbens topscorer i en sesong.
Nieuwenhuys tjenesgjorde under krigen for Royal Air Force samtidig som han spilte fotball. Han spilte også noen kamper for West Ham og Arsenal under krigen, selv om han altså også spilte for Liverpool.
I sesongen 1946/1947 som var den første etter krigen, var Nieuwenhuys med å vinne 1. divisjon med Liverpool. Etter sesongen returnerte han til Sør-Afrika hvor han ble assistenten til golfspilleren Bobby Locke.
Han døde i 1984, og er fremdeles regnet som en legende på Anfield.


== Statistikk ==
Liverpool


== Kamper ==
1939-1946: Kamper under 2. verdenskrig – mål: 136 kamper – 63 mål.
1933-1947: Ligakamper – mål: 239 kamper – 74 mål.
1933-1947: Totalt kamper – mål: 260 kamper – 79 mål.* Kampene under 2. verdenskrig teller ikke inn som offisielle kamper.


== Medaljer ==
1946/1947: Ligavinner 1. Divisjon.


== Se også ==
Statistikk om Liverpool FC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Berry Nieuwenhuys – Transfermarkt 
Profil på LFChistory.net
Profil på Liverpools offisielle hjemmeside