jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tore Schei

Tore Schei (født 19. februar 1946 i Oslo) er jurist og den 19. justitiarius i Norges Høyesterett. Han ble utnevnt i statsråd 26. april 2002 og tiltrådte 1. august samme år. Han gikk av for aldersgrensen 29. februar 2016. 


== Utdannelse ==
Tore Schei vokste opp på Bolteløkka i Oslo i en familie med jurister. Faren, Andreas Schei, ble utnevnt til høyesterettsdommer samme år som Tore Schei ble født.  Schei avla juridisk embetseksamen ved Universitetet i Oslo i 1971.


== Jurist ==
I perioden 1972–1981 var han advokatfullmektig, senere advokat, ved Regjeringsadvokaten. Der prosederte han ti saker for Høyesterett i avdeling og ble høyesterettsadvokat i 1974. Han hadde i denne perioden også et studieopphold i London. Fra 1975 til 1976 var han dommerfullmektig i Ytre Follo herredsrett. I 1981 ble han utnevnt som dommer i Eidsivating lagmannsrett, hvor han satt frem til 28. februar 1986. Schei var en av tre fagdommere da Treholt-saken var til behandling i 1985.


== Høyesterett ==
18. oktober 1985 ble han, 39 år gammel, utnevnt til høyesterettsdommer. Han tiltrådte embetet 1. mars 1986. Han var høyesterettsjustitiarius i perioden 1. august 2002 til 29. februar 2016. 
Schei har også ledet det skandinaviske granskingsutvalget etter Scandinavian Star-ulykken i perioden april 1990 til januar 1991. Han satt også som leder av Tvistemålsutvalget, fra april 1999 og fram til 20. desember 2001 da utvalget avga sin innstilling, et halvt år før fristen. Tvisteloven ble vedtatt 17. juni 2005 og trådte i kraft 1. januar 2008. Det var en av de største prosessreformene i Norge noensinne.Han er dessuten (ikke lønnet) medforfatter av den omfattende kommentarutgaven til loven og skrev også kommentarutgaven til den tidligere gjeldende tvistemålsloven fra 1915.
Ifølge et portrettintervju i tidsskriftet Arbeidsmiljø er Schei en «svoren kappetilhenger». «Det er jo institusjonen vi representerer, ikke oss selv, så jeg liker skikken med kapper.» Schei representerer en Høyesterett som «ønsker åpenhet, innsyn og kommunikasjon med alle som ønsker å vite noe om domstolen».
Da Tore Schei gikk av for aldersgrensen i februar 2016, hadde han vært dommer i i Norges Høyesterett i nøyaktig 30 år og derav 13,5 år som justitiarius. Siden andre verdenskrig har ingen andre dommere hatt en så lang tjenested i denne domstolen.


== Utmerkelser ==
Schei ble i 2002 utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden. Han er også tildelt Kongehusets 100-årsmedalje og Kong Harald Vs jubileumsmedalje 1991-2016.


== Familie ==
Far til Tore Schei var Andreas Schei, høyesterettsdommer og Norges første sivilombudsmann. Hans onkel Nikolai Schei er kjent fra Schei-komiteen. Tore Schei er gift med advokat Kristine Schei.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Høyesterett.no: Tore Schei
Guillaume d’Aure

Guillaume d'Aure (død 3. desember 1353) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var medlem av Benediktinerordenen og var abbed i klosteret i Montolieu.Han ble kreert til kardinal i desember 1338 av pave Benedikt XII.
Bertrand de Déaulx

Bertrand de Déaulx (død 21. oktober 1355) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Embrun i Frankrike.
Han ble kreert til kardinal i desember 1338 av pave Benedikt XII.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Gozzio Battaglia

Gozzio Battaglia (født 1270 i Rimini, død 10. juni 1348) var en av den av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal i desember 1338 av pave Benedikt XII, med Santa Prisca som tittelkirke.


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Bernard d’Albi

Bernard d'Albi (født i Saverdun, død 23. november 1350 i Avignon) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Rodez i Frankrike.
Han ble kreert til kardinal i desember 1338 av pave Benedikt XII, med San Ciriaco alle Terme Diocleziane som tittelkirke.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Baluze [Baluzius], Etienne [Stephanus] (1693). Vitae paparum Avenionensium, hoc est, Historia pontificum romanorum qui in Gallia sederunt ab anno Christi MCCCV. usque ad annum MCCCXCIV. (latin). Tomus  primus. Paris: apud Franciscum Muguet.   Nouvelle edition by G. Mollat II (Paris 1927).
Baluze, Etienne (1693). Vitae Paparum Avenionensium, Hoc est Historia Pontificum Romanorum qui in Gallia sederunt ab anno Christi MCCCV usque ad annum MCCCXCIV (latin). Tomus secundus. Paris: Muguet. 
Du Chesne, François (1660). Histoire De Tous Les Cardinaux François De Naissance: (fransk). Tome I. Paris: Aux despens de l' Autheur. s. 465–470. 
Du Chesne, François (1660). Preuves de l' Histoire de tous les cardinaux François de naissance (French and latin). Paris: Aux despens de l'Autheur & se vendent chez luy. s. 311–322. 
Eubel, Konrad (1898). Hierarchia catholica medii aevi: sive Summorum pontificum, S.R.E. cardinalium, ecclesiarum antistitum series ab anno 1198 usque ad annum [1605] perducta e documentis tabularii praesertim Vaticani collecta, digesta (latin). Vol. I. Münster: sumptibus et typis librariae Regensbergianae.  (second edition 1913).
Lützelschwab, Ralf (2007). Flectat cardinales ad velle suum? Clemens VI. und sein Kardinalskolleg: Ein Beitrag zur kurialen Politik in der Mitte des 14. Jahrhunderts (tysk). Berlin: De Gruyter. s. 471–472. ISBN 978-3-486-84130-5. 
Renouard, Yves (1970). The Avignon papacy, 1305-1403. Hamden CT USA: Archon Books. ISBN 978-0-208-01156-5. 
Rollo-Koster, Joëlle (2015). Avignon and Its Papacy, 1309–1417: Popes, Institutions, and Society. New York-London: Rowman & Littlefield Publishers. ISBN 978-1-4422-1534-4. 
Vaquette d' Hermilly (1777). Histoire du royaume de Majorque avec ses annexes,: pour servir à l'Histoire de France, & à celle d'Espagne de Dom Jean de Ferreras (fransk). Maestricht: chez Jean-Edme Dufour & Philippe Roux.
Voodoo

Voodoo eller fransk: Vaudou er en religion som baserer seg på afrikanske stammereligioner med innslag av kristendom. Den praktiseres i Vest-Afrika og blant etterkommere av slaver i de karibiske landene og i USA. Santería er en beslektet karibisk religiøs tradisjon. 
Voodoo har sin bakgrunn tilbake i afrikanske religioner og dens røtter er sannsynligvis flere tusen år gamle. Ordet voodoo er avledet fra vodũ, som i de afrikanske gbespråk som fon, ewe, og andre beslektete språk (overført fra dagens Ghana til Benin), betyr «ånd» eller «guddommelig vesen». Som religion er den å betrakte som en hybrid av flere tradisjoner og trosretninger, noe som gjør den meget dynamisk og samtidig vanskelig å få grep om.
Den voodoo-versjonen folk flest kjenner til i dag, med bla. hodeløse kyllinger, voodoodukken, velsignelser og besvergelser, er den haitiske formen, som på 1700-1800 tallet fra utsiden ble sett på som djeveldyrkelse.


== Eksterne lenker ==
(en) West African Vodun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Dagbladet – Hva er voodoo?- generell omtale
Lotus (bilmerke)

Lotus Cars er et britisk bilmerke og produsent av sportsbiler.
Lotus Cars ble stiftet i Nord-London i 1952 av Colin Chapman (1928–82) som hadde bygget Lotus-biler  på Austin-chassis siden 1948. De etablerte i 1954 Team Lotus som tok flere seiere i Formel 1 1958–94. Lotus flyttet i 1959 produksjonen til Cheshunt. Siden 1966 har de produsert i Hethel ved Norwich der de bruker RAF sine flystriper som testbane for raser og gatebiler.
Chapman døde i 1982 og Lotus ble i 1986 solgt til General Motors og i 1993 videre til ABNC Holdings S.A. fra Luxembourg, eid av den italienske  forretningsmannen Romano Artioli som også eide Bugatti Automobili SpA.  Etter dennes konkurs i 1996 ble aksjemajoriteten overtatt av malaysiske Proton, som også iverksatte noe produksjon i Malaysia av den nye Lotus Elise (1996–) som sammen med Lotus Esprit (1976–2004) er fabrikkens mestselgende.  I 2017 ble kinesiske Geely hovedeier som i 2019 startet bygging av Lotus-fabrikk i Wuhan.Lotus har samarbeidet mye med andre bilfirma.  Med Ford fikk man i 1966 Lotus Cortina.  Fra 1973 overtok Caterham Cars i Surrey rettighetene til videre produksjon av Lotus Seven, som fortsatt (2016) er i produksjon.  Rammen til filmbilen De Lorean DMC-12 er fra Lotus Esprit, som ifølge Folkebladet ble kåret i 2005 av BBC til den mest minnerike filmbilen.. På 80-tallet bygget de Lotus Omega (egentlig en Opel). Med Else som basis bygde fabrikken Opel Speedster, Tesla Roadster og andre, forøvrig med aluminiumsramme levert av Norsk Hydro Raufoss sin fabrikk i Worcester (England). Fra 2000-tallet har Lotus brukt en del  Toyota-motorer og girsystemer, og en Toyota iQ er basis for hybridbilen Lotus/Proton Ethos (2010).
I Norge ble Lotus i 1964 tatt inn av Sportscar Import AS, som i 1969 overlot agenturet til Tom C. Corneliussen, som også bare holdt på i kort tid.  I 1987 tok Autocaro tak i importen med Lars Tangen som kontaktmann.  Det var stille fram til 2000 da Pit Lane i Ski drev på et års tid.


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lotus vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lotus Cars – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Bilnorge.no sin historie om merket
Bankenes BetalingsSentral

Bankenes BetalingsSentral AS (BBS) fusjonerte med sin danske motpart Pengeinstitutternes BetalingsSystemer i 2010 til selskapet Nets. 
BBS AS var et norsk aksjeselskap som ble stiftet i 1972. Det ble eid av en rekke banker i fellesskap gjennom selskapet Nordito AS, og selskapets formål var å tilby fellestjenester innen informasjonsteknologi, regningsbetaling, avregning og informasjonstjenester. Selskapet hadde rundt 780 ansatte (2008) i Norge, Sverige og Danmark, og opererte et sentralt nettverk av krypterte serversystemer som sørget for kontooverføringer.
BBS stod bak flere teknologiske nyvinninger innen norsk bankvirksomhet, inkludert Bankgiro, BankAxept, eFaktura og BankID. Selskapets hovedkontor lå på Rommen i Groruddalen.


== Eierselskapet ==
Nordito AS, som var eneste aksjonær i BBS AS, hadde følgende aksjonærer (per 31. desember 2008):

DnB Bank ASA: 40,0 %
Nordea Bank Norge ASA: 10,8 %
SpareBank 1 SR-Bank: 6,2 %
SpareBank 1 SMN: 4,8 %
Danske Bank: 4,4 %
SpareBank 1 Nord-Norge: 4,4 %
Eierbankene i SpareBank 1-alliansen 25,7 % og
sparebanker tilknyttet Terra-Gruppen 4,1 %.Nordito AS hadde per 31. desember 2008 i alt 125 aksjonærer.


== Se også ==
Smartkort


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
BBS

BBS kan vise til:

Bankenes BetalingsSentral
Bulletin board system
BBS (firma), tysk bilfelgprodusent
Elgeseter

Elgeseter er en del av Trondheim beliggende like sør for sentrum (Midtbyen) og strekker seg fra Elgeseter bru til Lerkendal stadion mellom Nidarø og Gløshaugen.
Navnet kommer fra Elgeseter gård som før 1796 omfattet mesteparten av området. Fra da av startet utstykking av gården, men ennå i 1819 var den på rundt 375 000 m², hvorav mesteparten var dyrket. Gården er nå redusert til et område på 4 345 m², der bare hovedbygningen står igjen. Statsarkivets gamle bygning står på samme eiendom. Helgeseter, navnet på augustinerkorherrenes kloster i middelalderen, var sannsynligvis en omtydning av Elgeseter. Det finnes i dag ikke lenger noen spor etter klosteret. Det lå mellom Nidelven og dagens Klostergata. Elgeseter gård var hovedgård for Helgeseter kloster, men er sannsynligvis meget eldre.Elgeseter er en del av Midtbyen bydel. Hovedveien inn mot Trondheim sentrum fra sør (tidligere E6) går gjennom Elgeseter og heter der Elgeseter gate. Elgeseter har hovedsakelig boligbebyggelse. Studentersamfundet og Teknobyen Innovasjonssenter ligger på Elgeseter, det gjør også en del mindre bedrifter.


== Veier ved Elgeseter ==
Elgeseter gate
Klostergata
Snorres gate
Høgskoleveien
Vangslunds gate
Tellefsens gate
Tormods gate
Einar Tambarskjelves gate
Udbyes gate
Johan Svendsens gate
Olav Kyrres gate
Abels gate
Magnus den Godes gate
Klæbuveien
Schøyens gate
Professor Brochs gate


== Se også ==
Helgeseter kloster
Elgeseter gård
Elgeseter bru
Elgeseterlinjen
Studentersamfundet i Trondhjem
NTNU Handelshøyskolen


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 154–155. ISBN 978-82-573-1762-1.
Aleksander Kwaśniewski

Aleksander Kwaśniewski (født 15. november 1954) er en polsk politiker og tidligere president i Polen. Han vant presidentvalget i 1995 med 52 % av stemmene i andre valgomgang. I 2000 ble han gjenvalgt med 53,9 % av stemmene i første valgomgang. Han representerte partiet Sojusz Lewicy Demokratycznej (SLD – Demokratisk venstreforbund).
Kwaśniewski ble i 1996 tildelt storkors av St. Olavs Orden.


== Referanser ==
Ƕ

Ƕ (liten bokstav: ƕ) er en bokstav fra forskjellige middelalderalfabeter, som fortsatt blir brukt i transkripsjon av det gotiske alfabetet.
Den skal forestille en ligatur for Hv, og ble designet for å transkribere den samme gotiske bokstaven. Den høres ut som en svak «w» ([w]), som i engelsk what.
ĸ

ĸ er en bokstav brukt i grønlandsk språk. Visuelt er den så å si helt lik majuskelen K og den greske bokstaven κ. Den er en av få latinske bokstaver som kun finnes som minuskel (en annen er tysk ß).
Frem til 1973, ble den brukt for å framstille lyden som blir skrevet [q] i det internasjonale fonetiske alfabetet, en plosiv uvular, siden 1973, har Q blitt brukt istedenfor ĸ. Når den sorteres i alfabetisk rekkefølge, er det dermed sammen med Q i stedet for med K.
I Unicode kodes den som U+0138.
Ƿ

Ƿ, liten bokstav ƿ, også kalt wynn eller wen, er en bokstav i det gamle engelske alfabetet som kom fra runen ᚹ med samme navn. Den ble brukt for lyden /w/.
I gammelengelsk og middelengelsk ble den lånt for å representere denne lyden, siden bokstaven W var en senere oppfinnelse. Den falt gradvis ut av bruk da «uu» (dobbel U for moderne W), og senere sammensetningen av denne, «W», ble brukt for å representere /w/-lyden.
MF «Lauvstad»

MF «Lauvstad», er en norsk bilferje som pr. 2017 trafikkerer strekningen Stornes–Bjørnerå i Troms fylke. Ferjen var bygg nummer 58 ved Fiskerstrand Verft, og ble overlevert rederiet Tide Sjø (nå Norled) i 2007.


== Historie ==
2007: Satt inn i trafikk i sambandet Volda-Lauvstad
2014: Satt inn i ferjesambandet Stornes–Bjørnerå


== Referanser ==


== Kilder ==
Fiskerstrand verft: Bygg nr.: 58 "Lauvstad" - 2007 Besøkt 14. november 2017
Troms Fylkestrafikk: Rute 177 Stornes - Bjørnerå (pdf) Besøkt 14. november 2017


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 9418808 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Lauvstad» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) MF «Lauvstad» – Skipsrevyen 
(no) MF «Lauvstad» – Maritimt Magasin
Alan Ball

James Alan Ball (født 12. mai 1945, død 25. april 2007) var en britisk fotballspiller. Han var yngste spiller på Englands landslag da det ble verdensmester på hjemmebane i 1966.


== Spillerkarriere ==
Ball debuterte for Blackpool FC i 1962, og spilte 116 ligakamper for klubben. Selv om han spilte for et av de svakere lagene i ligaen, ble Balls arbeidskapasitet og ballfordelingsevne lagt merke til av Englands landslagstrener Alf Ramsey, og Ball debuterte på landslaget i 1965, tre dager før han fylte 20 år.
Alan Ball var en sterkt medvirkende til at England sikret seg verdensmestertittelen, og han ble lagt merke til av flere av storklubbene. Senere i 1966 gikk han til Everton FC for en rekordsum på 110 000 britiske pund.
Everton kom til finalen i FA-cupen i 1968, men tapte for West Bromwich Albion FC. I 1970 sikret laget ligatittelen i skarp konkurranse med Leeds United FC.
I 1970 var Ball med i troppen som dro til VM i Mexico, der England ble slått ut i kvartfinalen. Mot slutten av 1971 gikk Ball fra Everton til Arsenal FC for 220 000 pund, igjen ny overgangsrekord.
Ball ble værende i Arsenal til og med 1976, da han ble solgt til Southampton FC. Han hjalp Southampton tilbake til toppdivisjonen i 1978. Etter oppholdet i Southampton dro Ball til USA, hvor han spilte for Vancouver Whitecaps.


== Trenerkarriere ==
Han dro tilbake til Blackpool for å bli spillende manager, men etter en kort periode gikk han til Southampton for å spille sammen med de tidligere landslagskollegene Mick Channon og Kevin Keegan. Ball spilte for Southampton i øverste divisjon til han var 37. Da gikk han til Bristol Rovers FC, der han avslutter spillerkarrieren. Han spilte totalt 975 offisielle kamper i løpet av karrieren.
Ball fortsatte som manager, først for Portsmouth FC, som han tok opp i toppdivisjonen i 1987. Han forlot Portsmouth i 1989 og tilbrakte to år i Stoke City FC og en kort periode i Exeter City FC.
I 1994 kom Ball tilbake til Southampton som manager, før han året etter ble hentet til Manchester City FC. Her opplevde Ball ingen suksess, og klubben rykket ned til andre divisjonsnivå. Han sluttet etter tre kamper den påfølgende sesongen. I 2000 ble han utnevnt til medlem av ordenen Order of the British Empire av Dronning Elizabeth.
Han døde av et hjerteinfarkt 61 år gammel da han forsøkte å slukke en brann i hagen sin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alan Ball – FIFA 
(en) Alan Ball – UEFA 
(en) Alan Ball – Transfermarkt 
(en) Alan Ball – national-football-teams.com 
(en) Alan Ball – WorldFootball.net 
(en) Alan Ball – Soccerbase.com 
(en) Alan Ball – Soccerbase.com (manager) 
(en) Alan Ball – FootballDatabase.eu 
(en) Alan Ball – EU-Football.info 
(en) Alan Ball – FBref
Ulvestad

Ulvestad er et stedsnavn og et etternavn.


== Steder ==
Ulvestad (Haram) – i Haram kommune i Møre og Romsdal
Ulvestad (Volda) – i Volda kommune i Møre og Romsdal


== Personer ==


=== Fotball ===
Rune Ulvestad – fotballtrener for Sportsklubben Herd og tidligere fotballspiller for Molde FK og Aalesunds FK, far til fotballspillerne Fredrik, Pål Erik, Dan Peter og Andreas Ulvestad
Fredrik Ulvestad – fotballspiller for Aalesunds FK, sønn av Rune Ulvestad
Pål Erik Ulvestad – fotballspiller for Molde FK, sønn av Rune Ulvestad
Dan Peter Ulvestad – fotballspiller for Sportsklubben Herd, sønn av Rune Ulvestad
Andreas Ulvestad – fotballspiller for Sportsklubben Herd, sønn av Rune Ulvestad
Ole Alexander Mekvik Ulvestad – tidligere fotballspiller for Tomrefjord IL og Alta Idrettsforening


=== Organisasjons- og næringsliv ===
Eli Ulvestad – generalsekretær i Noregs Ungdomslag og tidligere assisterende generalsekretær i Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner
Knut Ola Ulvestad – forlegger i Font forlag
Wen

Wen kan sikte til:

Fylket Wen (Longnan)
Fylket Wen (Jiaozuo)Det kinesiske slektsnavnet 文 Wen (navn 文)
Det kinesiske slektsnavnet 闻 Wen (navn 闻)
Det kinesiske slektsnavnet 温 Wen (navn 温)
Det sjeldne kinesiske slektsnavnet 问 Wen (navn 问)Den gamle engelske bokstaven Ƿ, wen eller wynn.
Pietro Pileo di Prata

Pietro Pileo di Prata, kalt  Tricapella fordi han fikk tre kardinalshatter, (1329–ca. 1400) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Ravenna.
Han ble kreert til kardinal i september 1378 av pave Urban VI.
Ved utgangen av 1385 undertegnet han sammen med fire andre kardinaler et brev om pave Urbans voldelige embedsførsel. Paven kastet ham i fengsel, men han klarte å flykte. Han brente sin røde kardinalshatt på torvet i Pavia i 1386, og allierte seg med motpaven Klemens VII som sendte ham en annen kardinalshatt. Den 7. oktober 1387 ble han ekskommunisert av Urban VI og fratatt både erkebispeembedet i Ravenna og kardinalsverdigheten. Ved pave Urbans død vendte han tilbake til Roma der den nye pave, Bonifatius IX, gjeninnsatte ham som kardinal i februar 1391. Han sendte ham nok en kardinalshatt, og gjorde ham senere til biskop av Frascati.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Antonio Gaetani

Antonio Gaetani (født ca.1360, død 11. januar 1412) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var patriark av Aquileia.
Han ble kreert til kardinal i februar 1402 av pave Bonifatius IX, med Santa Cecilia som tittelkirke.
Han deltok ved konsilet i Pisa i mars 1409 og ble avsatt av pave Gregor XII.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Cristoforo Maroni

Cristoforo Maroni (død 4. desember 1404) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Isernia.
Han ble kreert til kardinal i desember 1389 av pave Bonifatius IX.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Bartolomeo Oleario

Bartolomeo Oleario  OFM (født ca. 1320, død 16. april 1396) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop i Firenze.
Han ble kreert til kardinal i desember 1338 av pave Bonifatius IX.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Enrico Minutoli

Enrico Capece Minutoli (født i Napoli, død 17. juni 1412 i Bologna) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop i Napoli.
I 1382 ble han biskop av Bitonto, i 1383 erkebiskop av Trani. I september 1389 ble han forflyttet av pave Urban VI til erkebispedømmet Napoli.Han ble kreert til kardinal 18. desember 1389 av pave Bonifatius IX.
Han fortsatte å forvalte erkebispedømmet Napoli til 1400. Under pave Gregor XII ble han camerlengo. I 1409 sluttet han seg til Konsilet i Pisa. Fra 1409 til 1412 var hasn biskop av Sabina.
Hans gravmæle er i Minutolikapellet i katedralen i Napoli.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Naval Criminal Investigative Service

Naval Criminal Investigative Service (NCIS) er det amerikanske marinedepartementets etterforskningsavdeling. Avdelingen er hovedsakelig sivil, og ledes av en sivil direktør som rapporterer direkte til marineministeren. NCIS har ansvar for kriminaletterforskning, personlige sikkerhetsklareringer, styrkebeskyttelse, narkotikabekjempelse, antiterror og kontraetterretning.


== Bilder ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Naval Criminal Investigative Service – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) NCIS – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Leksikon for det 21. århundrede

Leksikon for det 21. århundrede er et dansk oppslagsverk som ble startet i 1998. Første utgave kom ut i 2000, og tredje og foreløpig siste utgave er tilgjengelig på CD-ROM og Internett. Leksikonet har om lag 3000 oppslagsord og fokuserer på emner som tradisjonelt ikke blir omhandlet i etablerte leksika. De skriver blant annet om grasrotorganisasjoner, begreper, land og personer.
Verket har ikke som mål å skrive objektive artikler, artikkelforfatterne prøver i stedet å presentere mer enn én forklaring, og leksikonets motto er «Tvil på alt».
Leksikon for det 21. århundrede er basert på PaxLeksikon som ble utgitt i Norge i 1978–82.


== Eksterne lenker ==
Leksikon for det 21. århundrede