jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Prosjekt Dracos

Prosjekt: Dracos er et norsk science fiction-hørespill som gikk på NRK Radio i 1996. Manuset er skrevet av Jon Bing og Tor Åge Bringsværd og er en frittstående fortsettelse av Rutine for Terra Nova fra 1981. Prosjekt Dracos er enkeltstående stykke på en time som ble sendt den 5. februar 1996.


== Historien ==
Stjerneskipet Marco Polo omdirigeres til planetsystemet rundt stjernen Dracos Omega for å foreta rutinekontroll av planetsystemet. Grunnen til dette er at koloniseringsskipet Tasman drog til dette systemet mange hundre år tidligere for å finne en planet som var egnet til terraforming.
Marco Polo går inn i bane rundt planeten Dracos Omega 3 da dette virker som den best egnede planeten for kolonisering. Stjerneskipet Tasman fraktet 461 mennesker i dvale, tusenvis av frø og tre alternative økosystemer. Allikevel regner datamaskinen på Marco Polo det som svært usannsynlig at noen terraforming har forekommet.
Imidlertid finner besetningen liv på Dracos Omega 3, som viser seg å være en tropisk planet. De får kontakt med store intelligente øgler. Det viser seg snart at øglene er hjemsøkt av stadige angrep fra skapninger de omtaler som «De Blodrøde». Disse skapningene terroriserer øglene ved å knuse eggene deres; noe som strengt tatt er et forsøk på etnisk rensing.
Det viser seg snart at «De Blodrøde», som omtaler seg selv som «Pippls» ikke er noe annet enn deformerte etterkommere av de opprinnelige passasjerene på Tasman. Deres forfedre opplevde at terraformingen gikk galt, teknologien sviktet og snart falt de tilbake til stenaldernivå. Også språket mistet de gradvis; «people» ble til «pippls» for eksempel. Besetningen på Marco Polo finner seg i en konflikt mellom lojalitet til sin egen, fiendtlig innstilte art og lojalitet til en fremmed, men fredelig rase.


== I rollene ==
Svein Tindberg … Jason
Dennis Storhøi … Akeron
Anne Ryg … Gaia
Kari Simonsen … Skipets datamaskin
Nina Woxholtt … Ussi Assam
Geir Kvarme … Sassa Assam
Tor Stokke … Hysj Assam
Per Christian Ellefsen … Erl
Gjertrud Jynge … Ladi
Oda Schjøll … Datamaskinen på Tasman


== Produksjon ==
Erki Halvorsen, teknisk regi
Anne Berentsen, inspisient
Carl Jørgen Kiønig, instruktør


== Referanser ==
Erik Hivju

Erik Hivju (født 24. september 1947) er en norsk skuespiller. Han har mottatt flere utmerkelser og fikk Amandaprisen i 1988, Teaterforeningens stipend og Nationaltheatrets venners stipend i 1994.
Han har vært engasjert ved Nationaltheatret siden 1968, og har hatt en rekke større og mindre roller, blant annet i flere av Henrik Ibsens skuespill og andre klassikere. I 2009 spilte han tittelrollen i John Gabriel Borkman ved Trøndelag Teater, hvor også sønnen Kristofer var med. Han er også kjent for rollen som Pozzo i Vente på Godot av Samuel Beckett. Han gjorde seg også bemerket i rollen som Sigmund Freud i Gjesten av Éric-Emmanuel Schmitt.Erik Hivju er sønn av skuespiller Inger Worren (25. desember 1908 – 20. september 1997) og far til skuespiller Kristofer Hivju.Hivju er også en mye brukt lydbokinnleser. Han har blant annet lest inn romanserien om Bjørn Beltø av Tom Egeland og Idioten av Fjodor Dostojevskij, hvor han også spilte rollen som Rogosjin i Oslo Nye Teaters oppsetning i 1996. Han har også lest inn bøker av forfatterne Dan Brown og Arto Paasilinna.


== Noen teaterroller ==
2009: John Gabriel Borkman i John Gabriel Borkman  (Trøndelag Teater)
2008: Sigmund Freud i Gjesten (Nationaltheatret)
2006: Dovregubben i Peer Gynt (Egypt)
2005: Pozzo i Vente på Godot (Nationaltheatret)
1999: Erik Madsen, bokholder i Den Stundesløse (Nationaltheatret)
1996: Rogosjin i Idioten (Oslo Nye Teater)
1995: Presten i Faderen (Nationaltheatret)
1991: Sigurd i Hærmennene på Helgeland (Nationaltheatret)
1983: Claudius, konge av Danmark i Hamlet (Nationaltheatret)
1978: Alfred Allmers i Lille Eyolf (Nationaltheatret)
1975: Korfører i Kong Oidipus (Nationaltheatret)


== Filmografi ==
1976 Lasse og Geir
1978 Operasjon Cobra
1985 Adjø solidaritet
1985 Kappløpet mot Sydpolen
1991 Frida - med hjertet i hånden
1996 Gåten Knut Hamsun
1997 Salige er de som tørster
1999 Jul i Blåfjell
2006 Johnny og Johanna
2008 Ulvenatten
2008 Max Manus
2016 Snekker Andersen og Julenissen
2016 Kongens Nei
2019 Askeladden – i Soria Moria slott


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Hivju på Internet Movie Database 
(da) Erik Hivju på Filmdatabasen 
(en) Erik Hivju hos The Movie Database 
Forestillingsarkiv – Nationaltheatret
Bab Christensen

Barbra Karine Kolstad, kjent som Bab Christensen, (født Barbra Karine Christensen 8. januar 1928 i Oslo, død 10. april 2017 i Oslo) var en norsk skuespiller som var ansatt ved Det Norske Teatret i en årrekke.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Christensen var datter av skuespillerne Gerda Ring (1891–1999) og Halfdan Christensen (1873–1950), og lillesøster til skuespilleren Pelle Christensen (1923–95).


=== Karriere ===
Christensen var elev ved Nationaltheatret i 1947. Etter det var hun tilsatt ved Den Nationale Scene (1949–52), ved Nationaltheatret (1952–63), ved Trøndelag Teater (1963–64) og ved Fjernsynsteatret (1964–70). Hun ble ansatt ved Det Norske Teatret i 1970 og var der til hun gikk av med pensjon i 1999.

Christensen slo igjennom som Julie i Romeo og Julie på Den Nationale Scene i 1951, fulgt av rollen som Hilde i Fruen fra havet samme år. Hun spilte senere i flere Shakespeare-roller som Hermia i En midtsommernattsdrøm på Nationaltheatret (1958) og Lady Macbeth i Macbeth på Det norske teater i 1977. Hun viste også styrke i realistisk samtidsdrama som blant annet fru Abigael i Arthur Millers Smeltedigelen (1953) og Charlotta i O'Neills Ei natt lengre enn livet (1991). Hennes innsats i Fjernsynsteatret spenner fra Olga i Sartres Skitne hender i 1963 til overlegen i Friedrich Dürrenmatts Fysikerne i 1988.

Film og TVChristensen filmdebuterte i 1954 som hovedrolleinnehaver i Heksenetter og fikk en ny hovedrolle i thrilleren På slaget åtte (1957). Hun hadde ellers filmroller i Stevnemøte med glemte år (1957) og i Ture Sventon - Privatdetektiv (1972).
Christensen TV-debuterte i 1963 på Fjernsynsteatrets oppsetning av Skitne hender. Mest notablel er kanskje hennes rolle som Fru Sørby i NRK Fjernsynsteatrets legendariske oppsetning av Vildanden i 1970. I perioden 2000-2001 hadde hun rollen som Inga-Lill i TV-serien Soria Moria på NRK.

EkteskapChristensen var gift med skuespiller Lasse Kolstad. De hadde ett barn sammen.


== Sceneopptredener ==


== Filmografi og TV ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bab Christensen i Scenewebarkivet
(en) Bab Christensen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bab Christensen på Internet Movie Database 
(no) Bab Christensen hos Nationaltheatret 
(no) Bab Christensen hos Sceneweb 
(en) Bab Christensen hos The Movie Database 
(en) Bab Christensen hos Behind The Voice Actors 
(en) Bab Christensen på Discogs
Wells Fargo’s Red Lantern Award

Wells Fargo's Red Lantern Award er en pris i hundesledeløpet Iditarod
som tildeles «den siste hundekjøreren som passerer målgang i Nome». 


== Bakgrunn ==
Utmerkelsen har vært utdelt helt siden Iditarod startet i 1973. Well Fargo Bank of Alaska, som tidligere het The National Bank of Alaska, er prisens sponsor.  Vinneren får en rød lanterne, og prisen blir markert ved banketten i  Nome dersom det da er klart hvem som er vinneren.


== Vinnere ==
John Schultz ble i 1973 den første som vant prisen, og han er med 32 døgn, 5 timer og 9 minutter den som har brukt lengst tid på å bli Red Lantern. I 1980 vant Barbara Moore som den første kvinne, mens David Straub er den raskeste Red Lantern vinner med 14 døgn, 5 timer og 38 minutt.
Ingen har ennå vunnet prisen mer enn en gang, og ingen norske hundekjørere har fått denne prisen.


== Eksterne lenker ==
Infoside om Iditarodpriser fra Cabela
Valaskjold holdeplass

Valaskjold holdeplass var en jernbaneholdeplass på Østfoldbanens (vestre linje). Valaskjold ligger i Sarpsborg kommune. Holdeplassen ble åpnet i 1932, men er ikke lenger i bruk. Fra Valaskjold holdeplass til Oslo S er det 108,38 km. 


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 46. ISBN 82-90286-28-7. 
Erik Wiggo Larsen (2010). Spor. Fra Smaalensbanen til Østfoldbanen og andre lokalhistoriske spor. Fredrikstad: Hybris. s. 110. ISBN 978-82-998480-0-8. 


== Eksterne lenker ==
Jernbaneverket Arkivert 23. april 2013 hos Wayback Machine.
Norsk Jernbaneklubb om Valaskjold holdeplass
Sandesund stasjon

Sandesund stasjon er en jernbanestasjon på Østfoldbanen (vestre linje) i Sarpsborg kommune, den ble åpnet 1879 som Alvim stasjon da Østfoldbanen ble tatt i bruk. Siden 1881 har dagens navn vært i bruk. Stasjonen ble fjernstyrt i 1974 og ubetjent i 1980. I 1983 ble Sandesund nedgradert til fjernstyrt stasjon med kryssingsspor uten gods- eller passasjertrafikk. Kryssingssporet er 742 meter langt. Stasjonsbygningen fra banens åpning var tegnet av Peter Andreas Blix, og ble revet i 2006.
Sidesporet Alvimsporet forbinder stasjonen med Borg Havn. Det er ikke i bruk og deler av sporet er gjort om til gang og sykkelvei, men er allikevel oppført i Jernbaneverkets Network Statement som havneterminal.Fra Sandesund stasjon til Oslo S er det 106,640 km.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 46–47. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen vestre linje. 2. NSB Arkitektkontoret. s. 113–120. 


== Eksterne lenker ==

(no) Sandesund stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Østfoldbanen
Greåker stasjon

Greåker stasjon var en jernbanestasjon på Østfoldbanen (vestre linje). Greåker stasjon ligger i Sarpsborg kommune. Stasjonen ble åpnet i 1879, men er ikke lenger i bruk og er fjernet.
Stasjonen hadde lenge et viktig sidespor til Greåker Papirfabrikk (nå Nordic Paper) som ligger tvers over gaten for stasjonsområdet. Sidesporet krysset Greåkerveien (fylkesvei 1168) og kryssingen var usikret; trafikken måtte stanses manuelt når godstogene krysset. Sidesporet ble nedlagt og asfaltert over på slutten av 1990-tallet.
Natten til 13. juni 2010 brant stasjonsbygnigen ned til grunnen. Siden 2016 har det tomme stasjonsområdet vært inngjerdet og avsperret for allmenheten. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 44–45. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen vestre linje. 2. NSB Arkitektkontoret. s. 105–110. 
Erik Wiggo Larsen (2010). Spor. Fra Smaalensbanen til Østfoldbanen og andre lokalhistoriske spor. Fredrikstad: Hybris. s. 108–109. ISBN 978-82-998480-0-8. 


== Eksterne lenker ==
(no) Greåker stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Østfoldbanen
Rolvsøy stasjon

Rolvsøy stasjon er en jernbanestasjon på Østfoldbanen (vestre linje). Rolvsøy stasjon ligger i Fredrikstad kommune. Stasjonen ble åpnet i 1990 som en ren godsstasjon, og har aldri hatt passasjertrafikk. Fra Rolvsøy stasjon til Oslo S er det 101,010 km.
Rolvsøy stasjon ble i sin tid bygget for og operert av Linjegods som fordelingsterminal for gods som kom med, eller skulle med, godstog til eller fra Sverige på Østfoldbanen. Fortolling av jernbanegods ble også foretatt her en del år. Stasjonen og terminalen opereres i dag av DB Schenker og er tilrettelagt for godstrafikk (Østfold Godssenter), men har ikke fast trafikk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 44. ISBN 82-90286-28-7. 


== Eksterne lenker ==
Norsk Jernbaneklubb om Rolvsøy stasjon
Lisleby stasjon

Lisleby stasjon er en nedlagt jernbanestasjon på Østfoldbanen (vestre linje). Lisleby stasjon ligger i Fredrikstad kommune. Stasjonen ble åpnet som stoppested 15. januar 1888 og oppgradert til stasjon 1. mars 1917. Lisleby stasjon ble lagt ned i 1999. Stasjonsbygningen er nå revet. Fra Lisleby stasjon til Oslo S er det 97,750 km. 


== Østfoldbanen ==
Se også Østfoldbanen og Vestre linje.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 44–45. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen vestre linje. 2. NSB Arkitektkontoret. s. 85–94. 
Erik Wiggo Larsen (2010). Spor. Fra Smaalensbanen til Østfoldbanen og andre lokalhistoriske spor. Fredrikstad: Hybris. s. 106–107, 125–127. ISBN 978-82-998480-0-8. 


== Eksterne lenker ==
(no) Lisleby stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Østfoldbanen
Onsøy stasjon

Onsøy stasjon er en jernbanestasjon på Østfoldbanen (vestre linje). Onsøy stasjon ligger i Fredrikstad kommune. Stasjonen ble åpnet i 1879, men ble gjort om til et fjernstyrt kryssingsspor i 1983 og er ikke lenger i bruk til passasjertransport. Stasjonsbygningen ble revet sommeren 2007. Fra Onsøy stasjon til Oslo S er det 86,510 km. 


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 44–45. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen vestre linje. 2. NSB Arkitektkontoret. s. 51–62. 
Erik Wiggo Larsen (2010). Spor. Fra Smaalensbanen til Østfoldbanen og andre lokalhistoriske spor. Fredrikstad: Hybris. s. 46–47, 74–75. ISBN 978-82-998480-0-8. 


== Eksterne lenker ==
(no) Onsøy stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Østfoldbanen
Ørmen stoppested

Ørmen stoppested er et nedlagt stoppested på Østfoldbanen (Vestre linje). Stoppestedet lå i Fredrikstad kommune, det ble åpnet i 1914 som holdeplass og oppgradert til stoppested 1925. Ørmen ble nedgradert til holdeplass med lastespor 1957 og ble senere nedlagt.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 44–45. ISBN 82-90286-28-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) Ørmen stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Østfoldbanen
Dilling stasjon

Dilling stasjon er en jernbanestasjon på Østfoldbanen (vestre linje). Dilling stasjon ligger i Rygge i Moss kommune. Stasjonen ble åpnet i 1879, men er ikke lenger i bruk til passasjertransport. Fra Dilling stasjon til Oslo S er det 65,34 km. 


== Østfoldbanen ==
Se også Østfoldbanen og Vestre linje.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 44–45. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen vestre linje. 2. NSB Arkitektkontoret. s. 13–28. 


== Eksterne lenker ==
(no) Dilling stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Østfoldbanen
«Dilling stasjon». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Heinrich Hoffmann (fotograf)

Denne artikkelen gjelder fotografen Heinrich Hoffmann. For barnebokforfatteren ved samme navn, se Heinrich Hoffmann (forfatter)Heinrich Hoffmann (født 12. september 1885 i Fürth, død 16. desember 1957 i München) var en tysk fotograf. 
Han er først og fremst kjent som «hoffotograf» for Adolf Hitler, fører i det tyske nasjonalsosialistiske partiet NSDAP og rikskansler i Tyskland fra 1933 til 1945. Hoffmann tok en rekke portretter av Hitler, men også bilder av føreren i mindre formelle sammenhenger, samt av en rekke andre sentrale personer i den tyske ledelsen. 
Hoffmann ble medlem av NSDAP i 1920. 
Hitler likte dårlig å bli fotografert, men innså etter hvert verdien av fotografier av seg selv som en del av den nasjonalsosialistiske propagandaen. Dermed fikk Hoffmann og hans fotostudio i München tilnærmet enerett til å forevige føreren. Alle fotografier, filmer og lydopptak av Hitler måtte for øvrig godkjennes av propagandaministeriet før de ble offentliggjort.
Som Hoffmanns assistent ble Eva Braun kjent med Hitler i 1929, da hun var 17 år. Hoffmann presenterte Hitler for henne med navnet «herr Wolf». I 1936 flyttet hun inn i Hitlers feriebolig Berghof i Berchtesgaden der også Hoffmann var gjest. I 1937 utga Hoffmann den illustrerte boken Hitler abseits vom Alltag («Hitler borte fra hverdagen») med foto fra Berghof.Hitler var svært opptatt av hvilket inntrykk offentligheten fikk av ham, og ifølge Hoffmann ble alle foto av Hitler i Lederhosen trukket tilbake i 1933; men noen finnes fortsatt. Det var et problem for Hoffmann at Hitler helt manglet det nordiske utseendet som nazismen vektla, så han fokuserte i stedet på Hitlers øyne.Martin Bormann lyktes mot slutten av krigen i å isolere Hitler mer og mer, og klarte å holde også Hoffmann unna Hitler ved å lyge om at Hoffmann var syk av tyfus. Hoffmann måtte be sin tidligere assistent Eva Braun om hjelp, og hun sørget for å vise Hitler legeattestene som forsikret at Hoffmann var frisk.

I 1946 ble Hoffmann dømt til fire års fengsel som «krigsprofitør» og fikk dermed formuen konfiskert.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Heinrich Hoffmann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Såner stasjon

Såner stasjon var en jernbanestasjon på Østfoldbanen (vestre linje) i Vestby kommune. Stasjonen ble åpnet i 1879, men ble nedlagt etter omlegging til dobbeltspor på ny trasé i 1996. 


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 42–43. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen vestre linje. 1. NSB Arkitektkontoret. s. 131–138. 


== Eksterne lenker ==
(no) Såner stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Østfoldbanen
Kjenn holdeplass

Kjenn holdeplass lå langs Østfoldbanens vestre linje i Vestby kommune. Den ble åpnet i 1932, men ble nedlagt etter at den nye strekningen mellom Ski og Sandbukta ble tatt i bruk 1996. Jernbanelinjen langs stasjonen er revet.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 42. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen vestre linje. 1. NSB Arkitektkontoret. s. 129. 


== Eksterne lenker ==
Norsk Jernbaneklubb Arkivert 18. april 2006 hos Wayback Machine.
Holstad stasjon

Holstad stasjon er en tidligere jernbanestasjon på Østfoldbanen (vestre linje). Holstad stasjon ligger i Ås kommune. Stasjonen ble åpnet som lastespor 1897 og oppgradert til stoppested 1913. 1947 ble stoppestedet oppgradert til stasjon, denne ble fjernstyrt 1972. Fra 1989 hadde den status som fjernstyrt kryssingsspor til den ble nedlagt i forbindelse med omlegging av banen mellom Ski og Ås i 1994. 


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 42–43. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen vestre linje. 1. NSB Arkitektkontoret. s. 103–110. 


== Eksterne lenker ==
(no) Holstad stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Østfoldbanen
Menstadbrua

Menstadbrua er ei veibru som krysser Skienselva og forbinder riksvei 36 ved Kjørbekk med fylkesvei 32 ved Menstad i Skien kommune i Telemark. Seilingsløpet under brua er 40 meter bredt og seilingshøyden er 27 meter ved normal vannføring. Brua er 400 meter lang, og ble åpnet i oktober 1991.
I selve brokonstruksjonen, ved brohodet på vestsiden, ble det gjort plass til en manuell bomstasjon. Denne var i drift her et par år før den ble flyttet til Borgestadalléen, nær grensa til Porsgrunn på østsida av elva.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==
Bob Charles

Robert «Bob» James Charles (født 14. mars 1936) er en newzealandsk golfspiller som har vunnet mer enn 70 profesjonelle turneringer og som ble den første venstrehåndsspilleren til å vinne en major-turnering.
Charles ble i 1998 utnevnt til ridder følgesvenn av New Zealands fortjenstorden. Han ble derved adlet og fikk rett til å føre tiltaleformen Sir foran sitt navn. I dronningens nyttårsliste for 2011 ble han utnevnt til medlem av New Zealand-ordenen. Han er også kommandør av Order of the British Empire.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bob Charles – New Zealand Sports Hall of Fame 
(en) Bob Charles – PGA-touren 
(en) Bob Charles – Europatouren
Ireneus

Ireneus kan blant annet vise til:

Ireneus av Lyon, fremtredende person i oldkirken, helligkåret kort tid etter sin død, helgen.
Ireneus av Sirmium, biskop som ble halshugget i 304, og deretter kanonisert, helgen.
Ireneus av Tyre, erkebiskop av Tyre inntil 449.
Ireneus (Bekisk) (1892-1981), metropolitten Ireney, primas for den ortodokse kirken i Amerika.
Loenga stasjon

Loenga stasjon er en skiftestasjon på Loenga–Alnabrulinjen som ligger på Loenga i Gamlebyen i Oslo.
Stasjonen, som ble åpnet 1925, har aldri hatt persontrafikk. Stasjonen hadde opprinnelig et forbindelsesspor forbi Middelalderparken til Oslo S kalt Klypen, etter større ombygningsarbeider i området på slutten av 2000-tiåret eksisterer dette ikke lenger. Den har et forbindelsesspor til Lodalen driftsbanegård, de tre østligste av de 10 skiftesporene har også forbindelse til Østfoldbanen sørover.
Østfoldbanen gikk fra høsten 2006 til høsten 2008 forbi Loenga-området med Loenga stasjon, som en midlertidig løsning i forbindelse med byggingen av E18 i Bjørvika. Deler av stasjonen ligger under gamle Sørenga bru, som nå ikke er i bruk.


== Oversiktskart ==


== Se også ==
Loenga–Alnabrulinjen
Østfoldbanen og Østfoldbanen Oslo–Ski‎


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk Jernbaneklubb Arkivert 18. april 2006 hos Wayback Machine.
Ise stasjon

Ise stasjon er en jernbanestasjon på Østfoldbanen (østre linje). Ise stasjon ligger i Sarpsborg kommune. Stasjonen ble åpnet i 1882 som Varteig stasjon, dagens navn fikk den 1886. Siden 2002 er den er ikke i bruk til passasjertransport. Fra Ise stasjon til Oslo S er det 96,690 km. 


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 50–51. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen østre linje. NSB Arkitektkontoret. s. 121–130. 
Erik Wiggo Larsen (2010). Spor. Fra Smaalensbanen til Østfoldbanen og andre lokalhistoriske spor. Fredrikstad: Hybris. s. 175. ISBN 978-82-998480-0-8. 


== Eksterne lenker ==
(no) Ise stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Østre linje
Mikkelshytta holdeplass

Mikkelshytta holdeplass er en holdeplass på Østfoldbanens østre linje. Mikkelshytta ligger i Rakkestad kommune. Holdeplassen ble åpnet i 1928, men er i dag fjernet. Fra Mikkelshytta til Oslo S er det 88,820 km. 


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 50. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen østre linje. NSB Arkitektkontoret. s. 119. 
Erik Wiggo Larsen (2010). Spor. Fra Smaalensbanen til Østfoldbanen og andre lokalhistoriske spor. Fredrikstad: Hybris. s. 176. ISBN 978-82-998480-0-8. 


== Eksterne lenker ==
Jernbaneverket Arkivert 21. desember 2016 hos Wayback Machine.
Norsk Jernbaneklubb om Mikkelshytta holdeplass