jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Axymyiidae

Axymyiidae er en liten familie av middelsstore, tettbygde mygg. De ligner hårmygg, men er ikke i nær slekt med disse. En art finnes i Europa, de fleste av de resterende sju artene er fra østlige Asia. 


== Utseende ==
Middelsstore, tettbygde mygg, kroppen og vingene er oftest mørke. Kroppen er kraftig og lite hårete. Vingene er mørke, nokså smale med et tydelig årenett. Beina er slanke og forholdsvis korte. 
Hodet er stort, og fasettøynene er store og delt i en øvre og en nedre del, der den øvre delen hos hannene har større fasetter. Hannenes fasettøyne møtes i pannen. De har tre punktøyne (ocelli). I motsetning til hårmyggene har de ikke hår mellom øyefasettene. Antennene er korte og sylindriske og består av 16 ledd. Munndelene er lite utviklet. 
Larvene er hvite med en tydelig, brun hodekapsel, og kort pølseformede. Det bakerste leddet er forlenget til et langt pusterør som er lengre enn kroppen. De har også to lange bakkroppsvedheng som har mange boble- eller fingeraktige utposninger- funksjonen til disse synes å være ukjent.


== Levevis ==
Axymyidene er skogsinsekter, og larvene lever i fuktig, råtnende ved. De gnager ut hulrom inne i veden, men kan nå ut til overflaten for å puste ved hjelp av det lange ånderøret på bakkroppen. Det kan være 50-150 larver i en enkelt stokk. De voksne insektene klekkes om våren og svermer langsomt et par meter over bakkenivå.


== Systematisk inndeling ==
I eldre inndelinger (klassifikasjon) hender det at  Axymyiidae er plassert som en delgruppe i Bibionomorpha. Ytterligere tre arter er kjente som fossile funn.

orden Tovinger, Diptera
underorden Mygg, Nematocera
overfamilie Axymyioidea
familie Axymyiidae
slekt Axymyia McAtee, 1921 
Axymyia furcata McAtee, 1921  – Nord-Amerika
Axymyia japonica Ishida, 1953  – Japan
slekt Mesaxymyia Mamaev, 1968
Mesaxymyia kerteszi (Duda, 1930)  – Øst-Europa
Mesaxymyia stackelbergi Mamaev, 1968   – Øst-Sibir
slekt Plesioaxymyia Sinclair, 2013 - Nord-Amerika
Plesioaxymyia vespertina Sinclair, 2013
slekt Protaxymyia Mamaev & Krivosheina, 1966
Protaxymyia melanoptera Mamaev & Krivosheina, 1966  – Øst-Sibir
Protaxymyia sinica Yang, 1993  – Kina
Protaxymyia thuja Fitzgerald & Wood, 2014 - Nord-Amerika


== Kilder ==
Krivosheina, M.G. 2000. Family Axymyiidae. Side 31-39 i: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. Appendix. Science Herald, Budapest.
Fitzgerald, S.J. og Wood, D.M. 2014. A New species of Axymyiidae (Diptera) from western North America adn a key to the Nearctic species. Zootaxa 3857(1): 101-113 [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Axymyiidae i Encyclopedia of Life 
(en) Axymyiidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Axymyiidae hos Fauna Europaea 
(en) Axymyiidae hos Fossilworks 
(en) Axymyiidae hos ITIS 
(en) Axymyiidae hos NCBI 
(en) Kategori:Axymyiidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Axymyiidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Bilde av et eksemplar (trolig Axymyia japonica)
Hyperbol

Hyperbol  eller hyperbel (fra gresk: ὑπερβολή, hyperbolē, «overdrivelse») er en språklig overdrivelse som et retorisk virkemiddel eller talemåte. Hyperbol legger trykk på og overdriver sannheten på billedlig vis for å få den til å virke enda større enn hva den egentlig er, for å få fram sitt budskap. Det motsatte er litotes.
Eksempler:

Nerver av stål!
Øyne store som tallerkener!
Jeg er helt utsultet!
Jeg er dødstrøtt!
Sekken veier et tonn!
Jeg ler meg ihjel!
Jeg har ventet en evighet!


== Referanser ==


== Se også ==
Trope (retorikk)
Litotes
Costa del Sol

Costa del Sol er en region som utgjør kystbyer og småsamfunn i den vestlige delen av Málaga-provinsen i det sørlige Spania, i den autonome regionen Andalucía. Navnet blir ofte oversatt til «Solkysten» på norsk språk. Tidligere besto kysten av små, rolige fiskerlandsbyer, men regionen ble totalt forandret i siste halvdel av det 20. århundre. Området er nå et verdensberømt turistområde med et nesten sammenhengende belte av bosettinger og turistområder langs hele kystlinjen.  
Costa del Sol strekker seg vestover langs middelhavskysten fra Nerja forbi Málaga by til østenfor grensen til Cádiz-provinsen. Her finner vi byer som  Torremolinos, Benalmádena, Fuengirola, Mijas, Marbella, San Pedro de Alcántara, Vélez-Málaga, Nerja, Torrox, Puerto Banús og Estepona. 
Det har vært bosettinger i regionen fra bronsealderen, og området har vært under fremmed styre fra ulike kulturer som fønikerne, kartagenerne, romerne, vandalene, vestgoterne og maurerne, før Reconquista. 
Området besto opprinnelig av fiskerlandsbyer, men ble oppdaget av turistnæringen på 1950-tallet og har siden vært et populært reisemål for utenlandske turister, ikke bare på grunn av sine strender, men turistkulturen generelt.
Området er sterkt urbanisert, med et bredt tettbygd belte langs kysten. Den arkitektoniske stilen er en blanding av små hvite hus og store høyhus – særlig på de typiske turiststedene.  


== Eksterne lenker ==
(en) Costa del Sol – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Perissommatidae

Perissommatidae er en liten familie av små mygg som i dag bare er kjent fra Australia og Chile, men det finnes fossile arter fra andre verdensdeler. De er trolig nært beslektet med gjødselmyggene.


== Utseende ==
Små, kraftig bygde mygg, ligner gjødselmygg. De har store fasettøyne som er delt i en øvre og en nedre del. Karakteristisk vingeårenett.


== Levevis ==
De er skogsinsekter. Larvene til en art er blitt funnet i steinsopp (Boletus), andre larver har blitt funnet mellom råtnende løvstrø. De voksne insektene klekkes om vinteren.


== Systematisk inndeling ==
I nyere systematikk blir familien gjerne skilt ut i en gruppe for seg (Perissommatomorpha) sammen med den utødde familien Boholdoyidae.

orden Tovinger, Diptera
underorden Mygg, Nematocera
overfamilie Scatopsoidea
familie Perissommatidae
slekten Perissomma Colless, 1962
Perissomma bellissimum Colless, 1969 – Australia
Perissomma dobrotworskyi Colless, 1969 – Australia
Perissomma fuscum Colless, 1962 – Australia
Perissomma mcalpinei Colless, 1962 – Australia
Perissomma sp.  – Chile


== Kilder ==
Evenhuis, N.L. 1996. Catalogue of the Diptera of the Australasian Region -Family Perissommatidae.
Perissommatidae (http://hbs.bishopmuseum.org) (engelskspråklig)


== Eksterne lenker ==
(en) Perissommatidae i Encyclopedia of Life 
(en) Perissommatidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Perissommatidae hos Fossilworks 
(en) Perissommatidae hos NCBI 
(en) Kategori:Perissommatidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Perissommatidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Obelix

Obelix er en tegneseriefigur i serien Asterix av René Goscinny og Albert Uderzo. I serien er han bautasteinhugger og Asterix' nærmeste venn.
Som barn falt han i trollmannen Miraculix' gryte med styrkedrikk, og har siden den gang hatt superkrefter. Han eier hunden Idefix.
I motsetning til Asterix, som er liten og smart, er Obelix til tider ganske naiv, stor og tykk – kraftig (han liker ikke å bli kalt tykk). Han går med bar overkropp og en bukse som er blå- og hvitstripet. Obelix er veldig glad i å slåss med romere og jakte og spise villsvin. Han bærer gjerne med seg en av sine bautasteiner på ryggen.


== Eksterne lenker ==
(fr) Obelix på den offisielle Asterix-hjemmesiden
Liste over Kapp Verdes statsministre

Under følger en liste over Kapp Verdes statsministre:
      Partido Africano da Independência da Guiné e Cabo Verde (PAIGC)
      Partido Africano da Independência de Cabo Verde (PAICV)
      Movimento para a Democracia (MpD)


== Fotnoter ==


== Eksterne lenker ==
World Statesmen - Cape Verde
José Maria Neves

José Maria Pereira Neves (født 28. mars 1960) er en kappverdisk politiker som fra 9. oktober 2021 er  president på Kapp Verde. Han var statsminister fra 1. februar 2001 til 22. april 2016. Han er medlem av Det afrikanske partiet for Kapp Verdes uavhengighet (PAICV).
I oktober 2021 vant Neves presidentvalget i første runde med 51,5% av stemmene slik at en andre valgomgang ikke ble nødvendig.


== Se også ==
Liste over Kapp Verdes statsministre


== Eksterne lenker ==
(en) Biografi om José Maria Neves, Boston University, 9. oktober 2003
Vestskog

Vestskog BA var et regionalt skogeiersamvirke for Rogaland, Hordaland og Sogn og Fjordane. Den var tilsluttet Norges Skogeierforbund.
Andelslaget bistod medlemmene med skogbruksplaner og planlegging av skogsdrift, og kunne også utføre hogst for medlemmene. Medlemmenes tømmersalg gikk gjennom andelslaget, som avtalte priser med kjøperne.
Skogeigarlaget Vest (Vestskog) ble dannet i 2000 ved sammenslåingen av Rogaland Skogeigarlag og Hordaland Skogeigarlag, begge etablert i 1940. I 2006 ble Vestskog omorganisert til et andelslag. I 2015 tok Vestskog opp i seg Sogn og Fjordane Skogeigarlag. Vestskog samarbeidet tett med AT Skog (Agder og Telemark). I 2019 vedtok de å fusjonere.


== Referanser ==
Sogn og Fjordane Skogeigarlag

Sogn og Fjordane Skogeigarlag BA  var en regional skogeierforening for Sogn og Fjordane og distriktsorganisasjon for Norges Skogeierforbund. Sogn og Fjordane Skogeigarlag ble dannet i 1973 for å bidra til å etablere skogindustri. Laget bistod medlemmene med skogbruksplaner og planlegging av drifter, og kunne også utføre hogst for medlemmene. Medlemmenes tømmersalg gikk gjennom laget, som avtalte virkespriser med kjøperne.
Ved utgangen av 2005 hadde Sogn og Fjordane Skogeigarlag 1 566 medlemmer organisert i 21 lokale skogeierlag. Laget hadde hovedkontor i Førde.
I 2015 gikk Sogn og Fjordane Skogeigarlag inn i Vestskog.


== Referanser ==
Allskog

Allskog er et samvirkeforetak eid av 7 500–8 000 skogeiere i det nordenfjelske Norge. Andelseierne er organisert i lokale skogeierlag fra Sunnmøre i sør til Troms i nord. Allskog har hovedkontor i Trondheim.
Samvirket forhandler tømmerpriser med industrien og omsetter tømmer på vegne av skogeierne. Samvirket driver også skogbruksplanlegging, skogsdrift og annet skogkulturarbeid på bestilling. Allskog har egne hogstlag, i tillegg til å bruke selvstendige entreprenører.
Allskog har også flere datterselskaper som driver kontrahering av tømmertransport, flishugging og varmesentraler, samt turisme.
Allskog fungerer også som skogeiernes næringsorganisasjon, tilsluttet Norges Skogeierforbund.
Allskog kan føres tilbake til seks skogeierforeninger eller tømmersalgslag: Møre og Romsdal skogeigarlag, Sør-Trøndelag skogeierforening, Inn-Trøndelag skogeierforening, Namdal skogeierforening, Nordland skogeierforening og Troms skogeierforening. De inngikk et formelt samarbeid i 1990. Alle unntatt Troms inngikk så en felles avtale med sin største kjøper av massevirke, Norske Skog Skogn. I 1998/1999 ble de seks skogeierforeningene slått sammen til Skogeierforeninga Nord. I 2006 ble foreningen omdannet til et samvirkeforetak og tok navnet Allskog.Allskog og forløperne var store aksjonærer i Norske Skog, opprinnelig Nordenfjelske Treforedling, fra etableringen i 1962. Allskog mistet sine aksjeverdier da morselskapet Norske Skogindustrier ASA gikk konkurs i 2017.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dyrhaug, Oddvar (1990). Namdal skogeierforening i mer enn 75 år. Skogbruksgløtt fra eldre og nyere tid. Namsos. 
Hatlinghus, Audun m.fl. (1979). Inn-Trøndelag skogeierforening 1929–1979. 50 år i skogeiernes og skogbrukets tjeneste. Steinkjer. 
Hvoslef, Othar (1972). «Troms Skogeierforening 25 år». Årsmelding 1975–1976, Troms Skogeierforening (PDF). s. 6–27. 
Overrein, Asbjørn m.fl. (red.) (1987). Sør-Trøndelag skogeierforening 1937–1987. Vekst og virke for skogeierne og skogbruket gjennom 50 år. Trondheim. 
Roaldset, Ottar (1991). Frå øks til hogstmaskin. Møre og Romsdal skogeigarlag 1916–1991. Surnadal. 
Rødsten, Leonid (2001). Seint, men godt. Helgeland salgsforening, Salten salgsforening, Nordland skogeierforening. Fra begynnelsen til fusjonen, 1948–1998. Trondheim. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Høydehopp

Høydehopp er en friidrettsgren der utøverne skal hoppe over en list som er plassert mellom to stenger. Hver hopper får tre forsøk på hver høyde. Med tre riv på rad er man ute av konkurransen. 
Verdensrekorden for herrer innehas av kubaneren Javier Sotomayor (2,45  meter), mens Patrik Sjöberg har europarekorden (2,42 meter). Verdensrekorden (og europarekorden) for kvinner er 2,09 meter, satt av Stefka Kostadinova.
Høydehopp er med i de fleste større stevnene, og er også en øvelse i bl.a. tikamp og sjukamp.


== Teknikker ==

Idrettens utvikling har gått via flere teknikker som ga mer og mer høyde. På 1800-tallet startet man med å ha rett tilløp for så å klarere hindre på huk. Rask utviklet man saksestilen som også i dag anvendes som introduksjon til høydehopp. Fra et skrått tilløp settes av på det ytterste beinet, og svingbeinet løftes over, hvoretter det strakte avsatsbein følger etter i en sakse-lignende bevegelse. En videreutvikling var Eastern cut-off der hopperen lente overkroppen bakover og holdt det parallell med overliggeren. Rundt 1900 nådde man høyder oppunder 2 m med denne teknikken. Få år etter kom den første større omveltningen i høydehoppteknikk.
Western Roll introduserte avsprang på innerste bein etter et skrått tilløp. Svingbeinet førtes strakt mot overliggeren, hvoretter kroppen passerte overliggeren sideliggende parallelt med denne. Fra ca. 1912 til etter Berlin-OL 1936 var dette den gjeldende teknikken og gav høyder opp mot 2,03 m for gullmedaljevinneren i Berlin.
Straddle-teknikken videreutviklet Western roll med at man hadde magen mot overliggeren ble kroppen rotert rundt overliggeren. Denne teknikken var toneangivende for de neste 40 år, verdensrekorden ble skrudd opp mot 2,28 m av Valerij Brumel.
Under Sommer-OL 1968 vant Dick Fosbury gull med sin revolusjonerende Fosbury-flopp. Etter et J-formet tilløp kommer avsettet fra ytterste fot, mens svingbeinet med bøyet kne føres oppover. Springeren roterer etter avsettet om egen lengdeakse således, at overliggeren passeres med ryggen vendt mot denne. Teknikken ble muliggjort ved at man hadde tatt i bruk mykt materiale å lande på. Tidligere landet hopperne i sand. Teknikken spredte seg over hele verden og alle høydehoppere bruker i dag Fosbury-flopp i konkurranser.


== Rekordutvikling ==


=== Herrer ===
Den første verdensrekorden i høydehopp for herrer ble registrert av International Association of Athletics Federation i 1912.


=== Damer ===


== Norge ==
The Cumshots

The Cumshots var et norsk death 'n' roll-band, startet i 1999 av Kristopher Schau og Ole Petter Andreassen. Bandet har gitt ut tre album, og er kjent for sine voldsomme konsertopptredener.
Et tilbakevendende problem for bandet har vært at oppmerksomheten ofte kommer som følge av andre ting enn musikken, blant annet på grunn av vokalisten Schaus stadig kontroversielle opptredener i mediene. Bandet fikk stor oppmerksomhet i norske og utenlandske medier da de under en konsert på Quartfestivalen i 2004 lot et par ha sex på scenen som en del av showet. Dette endte med rettssak og bøter for alle bandmedlemmene.
Bandet har likevel høstet bedre og bedre anmeldelser for konserter og utgivelser. Lydbildet var på de to første albumene tungt og hardt, mens det på Just Quit Trying, blant annet som følge av at Fredrik Gretland var blitt medlem av bandet, er levnet større rom for melodier og sogar en sekvens med piano på et av sporene.
Bandet har flere ganger gjennomført såkalte byturnéer, der de spiller på forskjellige utesteder i én og samme by med opptil åtte konserter i løpet av syv dager.
I 2002 vant bandet et uoffisielt verdensmesterskap i rock for band som kun hadde utgitt ett album i Bilbao i Spania. Bandet vant Spellemannprisen 2009 i klassen metal for albumet A Life Less Necessary.
Rett før fotball-EM i 2000 ga medlemmene i The Cumshots ut fotballsangen «Nå skal de faen meg få» som singel under navnet Caliban Allstars.


== Medlemmer ==
Kristopher Schau, «Max Cargo» – vokal
Ole Petter Andreassen, «El Doom» – gitar, vokal
Fredrik Gretland, «Freddie Tennessee» – gitar
Tommy Reite, «Tommy Dean» – bass
Christian Svendsen, «Chris Bartender» – trommerTommy Hjelm alias «Tom Schlong» var tidligere medlem av bandet, men sluttet i 2003 og ble erstattet av Fredrik Gretland alias «Freddie Tennessee» året etter.


== Utgivelser ==


=== Album ===
Last Sons of Evil (2001, EMI)
Norwegian Jesus (2003, Big Dipper)
Just Quit Trying (2006, Big Dipper)
A Life Less Necessary (2009, Rodeostar)


=== DVD-er ===
Just Quit Trying (2006)
The Cumshots - To Hell We Will Be Damned (2006, Big Dipper)


=== Split ===
The Cumshots vs. Piledriver Split 7" (2002)


=== EP-er ===
Øl (Jokke & Valentinerne-cover, 2005)Denne singelen er også med på Det beste til meg og mine venner, hyldestalbumet til Joachim Nilsen fra 2005.


== Eksterne lenker ==
(en) The Cumshots på Discogs 
(en) The Cumshots på MusicBrainz 
(en) The Cumshots på Encyclopaedia Metallum 
(en) The Cumshots på Songkick 
(en) The Cumshots på AllMusic 
Hjemmeside på MySpace
Agostino Vallini

Agostino Vallini  (født 17. april 1940 i Poli i Tivoli bispedømme) er katolsk kardinal og erkebiskop, og prefekt for Det høyeste Tribunal for Den apostoliske Signatur.
Vallini ble presteviet 19. juli 1964. Den 23. mars 1989 ble han utnevnt til titulærbiskop av Tortiboli og hjelpebiskop i Napoli. Han ble bispeviet 13. mai samme år.
13. november 1999 ble han biskop av Albano, og 27. mai 2004 ble han kalt til Vatikanet som prefekt for Signaturaen.
Den 22. februar 2006 ble det annonsert at han skulle kreeres til kardinal. Det skjedde så ved konsistoriet som fant sted 24. mars 2006.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
Pave Pius IX (1792-1878) *1829
Kardinal Alessandro Franchi (1819-1878) *1873
Kardinal Giovanni Simeoni (1816-1892) *1875
Kardinal Vincenzo Vannutelli (1836-1930) *1880
Kardinal Giovanni Battista Nasalli Rocca di Corneliano (1872-1952) *1907
Erkebiskop Marcello Mimmi (1882-1961) *1930
Erkebiskop Giacomo Palombella (1898-1977) *1946
Kardinal Michele Giordano (1930-2010) *1972
Kardinal Agostino Vallini (1940- ) * 1989


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Albert Vanhoye

Albert Vanhoye (født 24. juli 1923 i Hazebrouck i Frankrike, død 29. juli 2021 i Roma) var katolsk kardinal, prest og teolog.
Vanhoye var av belgisk bakgrunn, men ble født i Frankrike. Han ble presteviet 25. juli 1954 i Enghien av Henri Dupont, hjelpebiskop i Lille.
Han var lenge rektor ved Det pavelige Bibelinstitutt og sekretær for Den pavelige Bibelkommisjon.
Den 22. februar 2006 ble det kunngjort at han skulle kreeres til kardinal. Det skjedde så ved konsistoriet som fant sted 24. mars 2006. Da fikk han titteldiakoniaen Santa Maria della Mercede e Sant’Adriano a Villa Albani. 
Han fikk ikke stemmerett ved et konklave, ettersom han er over åtti år gammel. Det er tradisjon for at det ved konsistorier utnevnes en eller flere fremtredende teologer. 
Vanhoye var ikke bispeviet, og kunne velge om han ville bli bispeordinert i forbindelse med kardinalsutnevnelsen.
Ved sin død i 2021 var han den katolske kirkes eldste kardinal.


== Skrifter ==
La Structure littéraire de l’Epître aux Hébreux, Desclée de Brouwer, Tournai, 1963
tysk utgave: Homilie für haltbedürftige Christen. Struktur und Botschaft des Hebräerbriefes. Pustet, Regensburg 1981, ISBN 3-7917-0664-0.
Situation du Christ. Epître aux hébreux 1 et 2, Paris, 1969
Prêtres anciens, prêtre nouveau selon le Nouveau Testament, Paris, 1980
La Lettre aux Hébreux : Jésus-Christ, médiateur d’une nouvelle alliance, Paris, 2002
L'épître aux Hébreux, un prêtre différent, Pendé, Gabalda Ed., 2010


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Joshua A. Norton

Joshua Abraham Norton (født 4. februar 1819 i England, død 8. januar 1880 i San Francisco i California i USA), også kjent som Hans Kongelige Høyhet Keiser Norton I, var en kjent innbygger i San Francisco som erklærte seg «Keiser av disse Forente Stater og Beskytter av Mexico» i 1859. 
Norton slo seg opp som kjøpmann i California, men tapte hele sin formue etter noen mislykkede investeringer i peruansk ris. Det var etter dette at han utropte seg selv til keiser.  

Han var alminnelig godt likt for sin humoristiske sans og for sine keiserlige dekreter. Et av de mest kjente var befalingen om at Den amerikanske kongress måtte oppløses med makt, noe som ble ignorert både av kongressen og av det amerikanske forsvaret. Han forordnet også bygging av en bro over San Francisco-bukten. Selv om han ikke hadde noen politisk makt ble han ærbødig behandlet i San Francisco, og en egen valuta ble utstedt i hans navn som kunne brukes på stedene han frekventerte. Det var delte meninger om han var forrykt eller kanskje bare svært eksentrisk. 
Da Norton I døde var dette førstesideoppslag i lokalavisene, og opptil 30 000 fulgte gravferden hans.
Nortons oppførsel/embedsførsel inspirerte Mark Twain ved beskrivelsen av kongen, som er en av personene i boken Huckleberry Finn (1884). Norton ble også modell for keiseren i Lucky Luke-heftet L'Empereur Smith (1974, Keiser Smith). 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joshua Abraham Norton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Joshua Abraham Norton – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Nekrolog i San Francisco Chronicle