jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Liste over nordmenn med kamper i Premier League

Liste over nordmenn som har spilt i Premier League er en oversikt over alle nordmenn som har spilt kamper i Premier League siden ligaen ble opprettet i 1992. Gunnar Halle debuterte allerede i første serierunde av den første sesongen og ble dermed første norske Premier League-spiller. 74 nordmenn har spilt, eller spiller, i ligaen. Det plasserer Norge på delt åttendeplass på listen med land utenfor Storbritannia med flest Premier League-spillere.


== Før 1992-93 sesongen ==
Nordmenn med kamper i øverste divisjon i England før opprettelsen av Premier League, men som aldri spilte i Premier League
Einar Aas, Nottingham Forest. Debut 1981-03-2828. mars 1981 (mot Chelsea).
Åge Hareide, Manchester City, Norwich. Debut 1981-10-2424. oktober 1981 (mot Nottingham Forest).
Kjetil Osvold, Nottingham Forest, Leicester. Debut 1987-04-2525. april 1987 (mot Wimbledon).Nordmenn som debuterte i øverste divisjon i England før de spilte i Premier League
Erik Thorstvedt, Tottenham. Debut 1989-01-1515. januar 1989 (mot Nottingham Forest).
Erland Johnsen, Chelsea. Debut 1989-12-099. desember 1989 (mot QPR).
Gunnar Halle, Oldham. Debut 1991-08-1717. august 1991 (mot Liverpool).
Pål Lydersen, Arsenal. Debut 1992-03-2828. mars 1992 (mot Wimbledon).


== Liste sortert etter dato for debut ==


== Referanser ==
Maksim Iglinskij

Maksim Iglinskij (russisk Максим Иглинский; født 18. april 1981 i Astana) er en kasakhstansk landeveissyklist som sykler for WorldTour-laget Pro Team Astana. Han er tidligere kasakhstansk mester på tempo og har en etappeseier fra Dauphiné Libéré og en fra Romandie rundt. 
Hans største seier i karrieren kom i 2012 i  Liège–Bastogne–Liège. På slutten av rittet stakk han fra hovedfeltet sammen med noen andre sterke ryttere, men Iglinsky klarte å holde unna og spurte i fra og vant rittet. 
I 2014 testet han positivt for EPO, under én måned etter at hans bror ble tatt.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maxim Iglinskiy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Maksim Iglinskij – Olympedia 
(en) Maksim Iglinskij – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Maksim Iglinskij – ProCyclingStats 
(en) Maksim Iglinskij – Cycling Archives 
(en) Maksim Iglinskij – Cycling Quotient 
(en) Maksim Iglinskij – CycleBase 
(en) Maksim Iglinskij – TheSports.org
Outsider

Outsider er et engelsk begrep som dekker det å være på utsiden av noe. Vanligvis brukes ordet i sosial betydning.
I daglig norsk beskriver det individer som av en eller annen grunn er vurdert som ikke inne i det «gode selskap». I samfunnsvitenskapene kan det også vise til en som er observatør og uavhengig ikke-deltaker i en gitt gruppe/et gitt samfunn.
Hvilke samfunnslemmer som betraktes som outsidere har variert gjennom tidene. Ofte har der vært synlige eller på annen måte registrerbare annerledesheter som har gjort seg gjeldende, men også makter og myndigheter har brukt sin definisjonsmakt til å peke ut grupper.
I dag bruker vi også begrep som utgruppe (overtatt fra sosiologi/sosialpsykologi) for å beskrive individer som hver seg er «inne» i sin gruppe, men samfunnet eller gruppen selv har definert dette fellesskapet som ikke inne. 
Outsidermusikk: Utenfor det som går for mainstream, dvs. gjerne eksperimentell musikk laget uten hensyn til normene for musikk.
Outsiderkunst: Utenfor de etablerte kunstnermiljøer og -normer. Utøverne har liten eller ingen formell skolering og gjerne en helt annerledes bakgrunn.

Fiktiv rase i science fictionforfatteren Larry Nivens  Known Space-univers, «the Outsiders.»


== Se også ==
Art Brut
Heks
Kjetter
Jøde
Sinnssyk
Fange
Tater
Mobbing
Uvularer

Uvularer er konsonanter som uttales med bakre del av tunga mot drøvelen (uvula), altså lenger bak i munnen enn velarer. Uvularer kan være plosiver, frikativer, nasaler, vibranter eller approksimanter. Uvulare affrikater finnes, men er veldig sjeldne, og finnes kun i noen afrikanske språk og indianerspråk.
De uvulare konsonantene i det internasjonale fonetiske alfabetet er:

Det er kun én uvular konsonant i norsk, nemlig skarre-r-en, og den opptrer kun i vestlandsdialekter.
Frøy Aagre

Frøy Aagre (født 8. juni 1977 på Nøtterøy i Tønsberg) er en norsk jazzsaksofonist og komponist, inspirert av blant annet Dave Holland og Wayne Shorter.


== Karriere ==
Musikken hennes karakteriseres som varm, harmonisk, overraskende og oppfinnsom.
Hun har studert saksofon og komposisjon i Oslo, Birmingham, London, New York og Buenos Aires. 
Aagre ble tildelt Statens kunstnerstipend for året 2005/2006. 
Hun har gitt ut fire internasjonalt anerkjente album; Katalyze (2004), Countryside (2007), Cycle of Silence (2010)
og Frøy Aagre Electric (2013), og har turnert blant annet i USA, Tyskland, England, Australia, Kina og India.  


== Diskografi ==


=== Soloalbum ===
With Frøy Aagre Offbeat2004: Katalyze (Aim Records)
2006: Countryside (Aim Records)As Frøy Aagre2010: Cycle Of Silence (ACT Records)As Frøy Aagre Electric2013: Frøy Aagre Electric (momentum rec.)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Frøy Aagre – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Frøy Agre hos Kjell Kalleklev
Oker

Se også: Oker (elv)Oker (av gresk ochros, «blekgul») er en naturlig forekommende brungul farge. Den er et leireslag som inneholder jernoksider som preger fargen. Leiren kan tørkes og finmales, og er da et anvendelig fargepigment. Den kan også brennes før knusingen og blir da ofte mørkere og mere rødgyllen. Oker har vært brukt som fargestoff fra førhistorisk tid. Knust rød oker ble strødd over de døde, både over hunder og mennesker i gravene deres. Oldtidens hulemalerier, som i Lascaux, var basert blant annet på oker.Den samme leiren brukes til å brenne tegl, som gir brungul mur- eller takstein. Knust og finmalt teglstein revet (blandet) med linolje kan brukes som grunning for malerarbeid.
Jerninnholdet kan variere, slik at fabrikker som lager kunstnerfarger enten må blande pigmenter fra forskjellige steder for å få fram den samme fargetonen, eller, som mange gjør, blande den kunstig ved å bruke andre og mer fargestabile pigmenter.


== Referanser ==
Trosse

Trosse er tauverk med diameter over 25 mm bygd opp av bunter av fiber spunnet til garn, tvunnet til liner, snorer og strenger og så slått. Når diameteren er mindre kalles produktet tau. Trosser er i utstrakt bruk til fortøying og sleping av båter og skip.
Opprinnelig ble garn spunnet av naturfibre som manila, sisalhamp, langhamp, stry, bomull, kokos, lindebast eller hestetagl. Seilgarn eller kabelgarn som er relativt tynt, tvinnes til stadig tykkere liner som samles i bunter og tvinnes om sin egen akse. Disse tvunne trådene kalles kordeler og er utgangspunktet for å slå tau og trosser. Repslageren var fagmannen som behersket kunsten å slå (som oftest) tre, fire eller flere kordeler sammen til en trosse. En trosse med tre kordeler, kalles en treslått trosse. 
I tillegg til tradisjonell fremstilling hvor trossene blir slått, fremstilles også trosser ved fletting av enkle eller doble kordeler.  De vanligste flettingene kalles kryss-, dobbelt-, spiral- og kvadratfletting.
På skip brukes vinsjer, trossespill, pullere og gangspill (capstan) til å håndtere trossene og fortøye trygt. En fortøyningstrosse som går langs skipet kalles spring.


== Fibre, styrke og egenskaper ==
Stor bruddstyrke er viktig for at trossene skal gi trygg fortøyning. De bør ha også en viss elastisitet. De må tåle mekanisk slitasje, vann/fukt, sollys og påvirkning fra olje og kjemikalier helst uten at egenskapene endrer seg dramatisk. Trosser i naturfibre har begrenset bruddstyrke. En 26 mm treslått manilatrosse har en bruddlast på ca. 4 tonn. En tilsvarende trosse av nylonfibre tåler ca. 14 tonn, og økes til 30 tonn om diameteren økes til 36 mm.
Trosser av naturfibre påvirkes av fukt og kan råtne over tid. Her har kunstfibrene et fortrinn. Nylon tåler alkalier, olje og organiske kjemikalier, men tåler ikke syre. Nylon har høy egenvekt og trosser av nylon flyter ikke. Nylonfibre er de sterkeste av de konvensjonelle kunstfibrene, bare nyere komposittfibre (Aramid/HMSF) er sterkere. Nylontrosser har høyest strekkbarhet, en egenskap som både kan være en fordel og en ulempe – alt etter formålet. Polyproylene er den mest brukte syntetfiber i trosser og finnes i tre fiberkvaliteter som kalles splittfiber, mono- og multifilamet.
Politiske partier i Finland

Politiske partier i Finland


== Parti i Fastlands-Finland ==


=== Parti som er representert i riksdagen ===
Centern i Finland (Suomen Keskusta), partileder Katri Kulmuni
Finlands sosialdemokratiske parti (Suomen Sosialidemokraattinen Puolue), partileder Antti Rinne
Gröna förbundet (Vihreä liitto), partileder Maria Ohisalo
Kristdemokraterna (Suomen Kristillisdemokraatit), partileder Sari Essayah
Rörelse nu (Liike Nyt), partileder Hjallis Harkimo
Samlingspartiet (Kansallinen Kokoomus), partileder Petteri Orpo
Sannfinnene (Perussuomalaiset), partileder Riikka Purra
Svenska folkpartiet (Suomen ruotsalainen kansanpuolue), partileder Anna-Maja Henriksson
Vänsterförbundet (Vasemmistoliitto), partileder Li Andersson


=== Parti som ikke er representert i riksdagen ===
Finlands Arbetarparti FAP
Finlands kommunistiska parti
För Fred och Socialism – Kommunistiska Arbetarparti
Förändring 2011
Köyhien Asialla
Piratpartiet (Finland)
Finlands Seniorparti
Självständighetspartiet
Vapauspuolue


=== Historiske parti ===
Finlands Folkets Blåvita
Fosterländska Folkförbundet
Förändringskrafterna i Finland
Liberalerna
Yhteisvastuu puolue


== Parti på Åland ==
Moderaterna på Åland
Liberalerna på Åland
Obunden samling
Ålands socialdemokrater
Åländsk Center
Ålands Framtid
Franz Wilhelm Schiertz

Franz Wilhelm Schiertz (født 4. august 1813 i Leipzig, død 6. oktober 1887 i Balestrand) var en tysk-norsk maler og arkitekt.


== Livet ==

Han var sønn av Johann Friedrich Elias Schiertz.
Schiertz var elev av nordmannen Johan Christian Klausson Dahl (1788–1857) i Dresden, og ble kjent som landskapsmaler. 
I 1836 ble han sendt til Norge for å lage arkitekturtegninger av stavkirkene i Borgund, Heddal og Urnes, som ble utgitt i Dahls verk om norske trebygninger i 1837.
I 1841 ble stavkirken på Vang i Valdres solgt. Etter at Dahl forgjeves forsøkte å holde den i landet, fikk han den preussiske kongen Friedrich Wilhelm IV å kjøpe kirken. Schiertz fikk oppdraget med å overvåke og dokumentere rivingen, transporten og gjenoppbygningen ved Krummhübel i Niederschlesien (i dag Karparcz i Polen). 
I 1842 var han i Stavanger og tegnet Stavanger domkirke. I 1844 var han med Dahl på en norgesreise.
I maiopprøret i Dresden fra 3. til 9. mai 1849 støttet han oppviglerne, og var nødt til å forlate Dresden. I 1851 dro han til Bergen. Schiertz utførte oppmålingstegninger Håkonshallen på oppdrag av J.C. Dahl. Den 10. mai 1856 giftet han seg i Selje med Karen Sophie Reusch Koren (født 26. august 1832 i Bergen; død 23. mars 1933), datteren til Paul Schonevig Stub Koren og Henriette Christiana Rulfs.
Han var  tegner for Den norske Nordhavsekspedisjon 1876–78. Han var tegnelærer til Fridtjof Nansen og Ludvig Munthe. Han var også lærer for den unge Anders Askevold.Graven hans er på Tjugum kirkegård ved Balestrand.


== Arkitektur ==

Kviknes Hotel, Balestrand
Sommerhus for Peter Jebsen, Bergen
Det gamle tinghuset, Bergen
Børsbygningen, Bergen
Bergen kretsfengsel, Bergen
Stord kretsfengsel, Leirvik
Ambla gård, Ambla


== Maleri ==
Bildene hans viste lenge idealiserte, betydningstunge landskaper som ved Dahl og Peder Balke, og han fulgte ikke en realistisk presentasjonsmåte som f. eks. Hans Gude. Derfor ble verket hans etter hvert glemt.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Melkild, Arne: Kunstnarliv, Leikanger 1993


== Eksterne lenker ==
 (en) Franz Wilhelm Schiertz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
bilder
Biografie og bilder
Dialogo sopra i due massimi sistemi del mondo

Dialogo sopra i due massimi sistemi del mondo eller Dialog om verdens to hovedsystem er et klassisk vitenskapelig verk forfattet av Galileo Galilei og publisert i 1632. I boken sammenligner han det kopernikanske system med det tradisjonelle ptolemeiske systemet. I det kopernikanske systemet er det en heliosentrisme, hvor jorden og de andre planetene går i baner med solen som sentrum. I det ptolemeiske system er det en geosentrisme hvor jorden er sentrum for universet. 
Galileis Dialogo ble utgitt i Firenze med formell tillatelse fra inkvisisjonen, etter at han hadde lovet at han skulle argumentere for begge syn; diskusjonen endte imidlertid med en klar støtte til systemet med solen i sentrum. Galilei ble derfor dømt i 1633 for «alvorlige mistanker om heresi» basert på denne boken, som så ble satt på den katolske kirkes indeks over forbudte bøker. Boken ble ikke fjernet fra denne listen før 1835.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Galileo Galilei Dialog over de to store verdenssystemer - det ptolemeiske og det kopernikanske  oversatt fra italiensk av Kristian Østberg med innledende essay Atle Næss Bokklubbens kulturbibliotek, 2009 ISBN 978-82-525-7104-2,
Eifel

Eifel er en lav vulkansk fjellkjede vest i Tyskland. Den ligger i sørvestlige deler av Nordrhein-Westfalen og nordvest i Rheinland-Pfalz.
Eifel grenser til elven Mosel i sør og til Rhinen i øst. I vest fortsetter kjeden først som Hautes Fagnes (Hohes Venn) og deretter som Ardennene. Ardennene og Eifel er egentlig den samme geologiske regionen, kalt Rheinisches Schiefergebirge, og de er ett enkelt vulkansk område.
I tertiærtiden var Eifel et omfattende vulkanområde. Noen av åsene er vulkanske skorsteiner og innsjøene i området er tidligere vulkankrater. Det siste utbruddet fant sted for rundt 10 000 år siden. Vulkanismen i Eifel er skapt av et varmepunkt, et sted der varmt stoff fra dypt i mantelen stiger til overflaten. Forskning har vist at søylestrømmen fremdeles er aktiv. Eifel-området stiger 1–2 mm hvert år. Tidligere hadde Eifel-vulkanene inaktive faser på 10 000 til 20 000 år mellom aktive faser, noe som tyder på at utbrudd her i fremtiden er mulige. 


== Inndeling ==
Det er flere kjeder innenfor Eifel: 

Nordeifel er den nordligste delen. Den omfatter blant annet områdene Rureifel, Kalkeifel og Hautes Fagnes (Hohes Venn).
Ahrgebirge er den nordøstlige delen. Den ligger nord for elven Ahr i distriktet Ahrweiler.
Hohe Eifel ligger sør for Ahr, der det høyeste fjellet i Eifel, Hohe Acht (747 moh.) ligger.
Schneifel (del av det større Schnee-Eifel som betyr «Snø-Eifel») ligger i vest ved den belgiske grensen. Åsene her er opp mot 698 meter høye.
Kyllwald i den sørlige delen av Eifel er ikke like høy. Den krysses av flere elver som går fra nord til sør mot Mosel. Den største av disse elvene er Kyll, og åsene på hver side av denne elven kalles Kyllwald.
Voreifel ligger helt i sør i nærheten av Mosel.Siden 2004 har et 110 km² stort område av Eifel vært en del av Eifel nasjonalpark.
En attraksjon i området er Eifelakvedukten, en av de lengste akveduktene i Romerriket, som gir byen Köln vann.


== Bilder ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Eifel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Historisk bakgrunn: Eifelområdet
Paul Steenstrup

Paul Steenstrup, også skrevet Poul og Povl, (født 10. desember 1772 på godset Kjeldkær ved Vejle i Danmark, død 9. oktober 1864 på Kongsberg) var en danskfødt bergmester, industrigründer og politiker som virket i Norge fra han kom til landet i 1797. Han var med å etablere Kongsberg Jernverk i 1805, Kongsberg Våpenfabrikk i 1814, og han var 
direktør for Kongsberg Sølvverk 1833-40 samt direktør for våpenfabrikken. Steenstrup var Kongsbergs utsending til Riksforsamlingen i 1814.


== Liv og virke ==
Steenstrup studerte kirurgi og naturfag ved Københavns Universitet uten å avlegge eksamen. I 1797 kom han til Kongsberg som ledsager for Erik Anker, sønn av Carsten Anker. Han ble student ved Bergseminaret og tok bergeksamen i 1800. Fra 1801 foretok han en treårig stipendreise til tyske og østerrikske jernverk.Da han kom tilbake ble han i første omgang tilstått vartpenger. I løpet av kort tid fikk han andre oppgaver. Det hadde i lengre tid vært dårlige tider for driften ved Kongsberg sølvverk og i 1805 ble stordriften innstilt. Dette medførte tap av mer enn 1 700 arbeidsplasser. Staten ønsket å starte et jernverk for å avhjelpe krisen og Steenstrup
fikk oppdraget med å planlegge det. Han var bestyrer av Kongsberg Jernverk fra driften startet opp i 1809 og til det ble privatisert i 1824.Steenstrup fikk statstilskudd til å bygge en modell av dampslede.


== Politikk ==
Steenstrup ble valgt til Riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814 som representant for Kongsberg kjøpstad. Der knyttet han seg til selvstendighetspartiet. På Eidsvoll ble han talsmann for avskaffelse av adel og andre privilgier. Han ble regnet som en av forsamlingens store demagoger. Senere samme år ble han valgt som medlem av det første overordentlige Storting. Steenstrup var også stortingsrepresentant i årene 1824–1826.


== Familie ==
Steenstrup var gift med Mathea Bernardine Collett, datter av trelasthandler Peter Collett (1740–1786) og Johanne Henriche Anker. De var foreldre til Peter Severin Steenstrup. Blant deres etterkommere er advokat og stortingsmann Morten Steenstrup. Gjennom ekteskapet var han svoger til Peter Collett (1766–1836) og Christian Ancher Collett (1771–1833). Hans hjem i 1814, Hyttegata 24, består i dag og er bl.a. prestekontor.


== Utmerkelser ==
Steenstrup ble utnevnt til ridder av Vasaordenen i 1816.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Popperud, Erling: Streiftog gjennom Kongsberg Våpenfabrikks historie
Berg, Bjørn Ivar: Paul Steenstrup og Hyttegata 24 på Kongsberg, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014
Bjønnes, Anders m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(en) Poul Steenstrup – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Poul Steenstrup hos Norsk senter for forskningsdata 
 Biografi i Dansk biografisk Lexikon fra 1887-1905 (på dansk)
(no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: arkiv etter Paul Steenstrup, bøker om Paul Steenstrup
Fredrik Meyn

Fredrik Meyn (født 28. april 1790 i København, død 3. september 1853 i Christiania) var dansk offiser og bestyrer/direktør ved Kongsberg Våpenfabrikk.  


== Familie ==
Meyn var sønn av den danske arkitekten Peter Meyn.
Han giftet seg med Elisabeth Dorothea Schriver (1796–1882). De fikk flere barn. En av døtrene var forfatteren Antonette Meyn.


== Militær løpebane ==
Han hadde sin militære utdannelse i København, og ble i 1811 forflyttet til 15. kompani i Kristiania. Under krigen i 1814 kommanderte han en artilleridivisjon.


== Direktør ==
I 1824, etter Poul Steenstrups bortgang, ble han beordret som bestyrer ved Kongsberg Våpenfabrikk. Ved kongelig resolusjon 11. september 1839 ble Meyn ansatt som direktør, som stillingen hadde blitt hetende.
Meyn beholdt ledelsen av Våpenfabrikken fram til 10. november 1842. 


== Stortingsmann ==
Han satt også på Stortinget for Kongsberg i 1839.


== Ordener og utmerkelser ==
Han var ridder av  St. Olavs orden, ridder av Dannebrogordenen og ridder av Sverdordenen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Lindstøl, Tallak: Stortinget og Statsraadet 1814-1914. B. 1 D. 2  : Biografier L-Ø  side 594, digital utgave
Biografisk informasjon om    Fredrik Meyn   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)


== Eksterne lenker ==
(no) Fredrik Meyn hos Norsk senter for forskningsdata
Hautes Fagnes

Hautes Fagnes (tysk: Hohes Venn; nederlandsk: Hoge Venen betyr høye myrer) er  en grenseoverskridende høyslette i provinsen Liège i Belgia og Nordrhein-Westfalen og Rheinland-Pfalz i Tyskland. Høysletten er en del av landskapet Eifel. Det høyeste punktet, på 694 meter, er Signal de Botrange nær Eupen, som også er det høyeste punktet i Belgia. En stor del av Hautes Fagnes ligger innenfor den tysk-belgiske naturparken Hohes Venn-Eifel. 
Hautes Fagnes består hovedsakelig av lyngmoer og skog, og strekker seg mellom Eupen i nord, Monschau i øst, Spa i vest og Malmedy i sør. Det er det mest regnfulle området i Belgia med 1 500-1 700 mm i året, og er et myrlendt område. Flere elver har sitt utspring i Hautes Fagnes: Vesdre, Hoëgne, Warche, Gileppe, Eau Rouge, Amblève, Our, Kyll og Roer. Det finnes også flere kunstige innsjøer i området.


== Referanser ==
Signal de Botrange

Signal de Botrange er det høyeste punktet i Belgia og befinner seg 694 meter over havet i Hautes Fagnes. Det er toppen av et bredt platå, og en vei krysser toppen ved siden av en kafé.
I 1923 ble det seks meter høye Baltia-tårnet reist, slik at besøkende kunne nå en høyde på 700 meter. Et steintårn ble bygd i 1934, der toppen av tårnet er 718 meter over havet. 
Midt på vinteren er toppen ofte utgangspunkt for mange langrennsruter.
Ahr

Ahr er en elv i Nordrhein-Westfalen og Rheinland-Pfalz i Tyskland, og en av sideelvene til Rhinen fra venstre med en lengde på 85 kilometer. Den har sitt utspring 474 meter over havet i Blankenheim i Eifelfjellene i kjelleren på et bindingsverkshus nær slottet i Blankenheim. Etter 18 km krysser den grensen fra Nordrhein-Westfalen til Rheinland-Pfalz.
Ahr renner gjennom byene Schuld, Altenahr og Bad Neuenahr-Ahrweiler. Mellom Remagen og Sinzig (sør for Bonn) omtrent 50 meter over havet, munner den ut i Rhinen. Ahr har en helningsgrad på 0,4 % i de nedre områdene og 0,4-0,8 % i øvre lei. 

Ahr og sideelvene drenerer vann fra de østlige områdene av Eifel, og har et nedbørfelt på rundt 897,5 km².
Det var isolerte bosetninger i Ahrdalen i romertiden, og siden den er forholdsvis isolert var det bare spredt befolkning i området. Det endret seg på midten av 1800-tallet da bosetningene utviklet seg og trafikken på elven økte. Vindistriktet Ahr er det av de tyske vindistriktene med størst andel rødvin.


== Eksterne lenker ==
(en) Ahr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Ahrweine
Ahr-2000
Kyll

Kyll er en elv i Nordrhein-Westfalen og Rheinland-Pfalz vest i Tyskland, og en av sideelvene til Mosel fra venstre med en lengde på 127 km. Den har sitt utspring i Eifelfjellene nær grensen til Belgia og renner hovedsakelig sørover gjennom byene Stadtkyll, Gerolstein, Kyllburg og øst for Bitburg. Kyll munner ut i Mosel i Ehrang, en forstad til Trier.
Elven ble nevnt av den romerske dikteren Ausonius. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kyll – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jerma

Jerma (serbisk: Јерма), eller Erma (bulgarsk: Ерма), er ei 72 km lang elv sørøst i Serbia og vest i Bulgaria. Selv om den ikke er lengre enn 72 km er den kjent for å krysse grensa mellom Serbia og Bulgaria to ganger. Den munner ut i elva Nišava, og er en del av Donaus tilsigsområde til Svartehavet.
Elva har sitt utspring i det sørøstlige hjørnet av Serbia, i det underutviklede og tynt befolkede området Krajište, mellom den kunstige innsjøen Vlasina og den bulgarske grensa. Den renner nordøstover og krysser grensa til Bulgaria i et område kalt Znepolje. I Bulgaria renner den på østsiden av fjellet Ruj, og elva skifter her navn til Erma eller Transka reka etter den bulgarske landsbyen Tran. Etter at den passerer denne landsbyen renner den gjennom juvet Transko zjdrelo (Tranjuvet), og møter like nedenfor den største sideelva si, Jablanitsa. Etter bare 26 km på den bulgarske sida, krysser den igjen grensa til Serbia. Her renner den forbi flere landsbyer og kloster før den munner ut i elva Nišava, sørøst for Pirot. Elva har et vannkraftpotensial, men dette er ennå ikke blitt utnyttet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erma – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ruj

Ruj (bulgarsk Руй, serbisk: Руј og Ruj) er et fjell på grensa mellom det vestlige Bulgaria (oblasten Pernik) og det østlige Serbia. Det reiser seg 1 706 meter over havet, og ligger vest for Tran som en del av fjellkjeden Ruj-Verila.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ruy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons