Privatskole

Privatskole er et skoleslag som eksisterer i de fleste land i verden. Begrepet brukes bare om skoler fra barneskolenivå opp til gymnasienivå, og omfatter således ikke høyere utdannelse.
Privatskolene har sitt motstykke i de offentlige skoler. Historisk var all form for skolevirksomhet privat. I nyere tid, spesielt i det 20. århundre, er det i mange land gradvis bygget ut et offentlig skoletilbud. Kvalitetsmessig forskjell på offentlige og private skoler kan i dag være en viktig grunn til at ressurssterke foreldre velger private skoler i store deler av verden. Hvor utpreget forskjellene er mellom offentlige og private skoler varierer fra land til land. Både i utviklingsland og industriland som Storbritannia og USA kan forskjellene være svært betydelige.
Privatskole er et bredt begrep som betyr at skolene drives av andre enn myndighetene. Skolenes organisasjonsform og formål kan variere. En viktig sondring må gjøres mellom skoler som har et økonomisk formål og skoler som ikke har det. Mange privatskoler har vært drevet av kirkelige organisasjoner og øvrige trossamfunn. Det eksisterer også mange skoler som er knyttet til bestemte pedagogiske retninger. Andre skoler har en privat form for å kunne tilby en spesielt god undervisning eller for å opprettholde bestemte tradisjoner. Mange privatskoler drives på et rent allmennyttig grunnlag, og kan da ofte være organisert som f.eks. stiftelser.
Privatskoler kan helt eller delvis være finansiert ved skolepenger; i flere land yter staten i moderne tid likevel betydelige tilskudd til driften.
Se også friskole.


== England og Wales ==
De engelske privatskolene er svært anerkjent for sitt høye faglige nivå. Skolene omfatter bl.a. Westminster, Rugby School, Winchester, Kings, Eton, Roedean School og Harrow.


== Norge ==
I Norge har det eksistert privatskoler siden middelalderen, ikke minst kirkelige katedralskoler. Blant overklassen var det før vanlig med huslærere. Inntil ca. 1920 var alle skoler på gymnasienivå private. Landsgymnasene var fra starten private.
I Norge ble «allmueskolen», altså den offentlige grunnskolen, utbygget fra 1700-tallet. Det ble i Norge i løpet av 1800-tallet vanlig at de fleste gikk i offentlig skole på lavere nivå, for deretter å eventuelt gå videre til private skoler på høyere nivå. Universitetene var derimot alltid offentlige i Danmark og Norge, men få hadde råd til å ta lange utdannelser. Private grunnskoler i særlig omfang er i Norge altså et nyere fenomen enn private gymnasier, og har fra det 20. århundre særlig vært knyttet til alternativ pedagogikk.
Det eksisterer fremdeles en rekke forskjellige slags privatskoler på alle nivåer i Norge. Steinerskolene utgjør likevel et klart flertall blant de norske privatskolene. Den første steinerskolen i Norge, Rudolf Steinerskolen i Oslo, ble etablert i 1926. De enkelte skolene er selvstendige allmennyttige stiftelser.
I 2003 ble det innført et viktig skille mellom friskoler og andre privatskoler, men dette skillet ble opphevet i 2007, for så å bli gjeninnført i 2015.
Generelt kan en si at privatskoler er svært omdiskutert i ulike politiske leirer i Norge. Reguleringene (lover og forskrifter) har en tendens til å bli forandret hver gang regjeringsmakten skifter mellom de to hovedleirer, sosialistisk og borgerlig. Det er derfor lite stabilitet og vanskelig å drive privatskole i Norge.


== Utvalgte privatskoler i Norge ==
Akademiet videregående skole
Den tysk-norske skolen i Oslo
Kristelig Gymnasium
Humanistskolen
Montessoriskole
Nyskolen
Steinerskole
St. Sunniva skole
Egill Danielsens Stiftelse
International School of Bergen