jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Carlos Mesa

Carlos Diego Mesa Gisbert (født 12. august 1953) er en boliviansk politiker. Han var president i Bolivia fra 17. oktober 2003 til 9. juni 2005. Han hadde tidligere vært visepresident for Gonzalo Sánchez de Lozada fra 6. august 2002, samt leder for den bolivianske kongressen, men tok over som president da Sánchez de Lozada ble tvunget til å gå av og rømme landet. Han har også vært presidentkandidat under valgene i 2019 og 2020. Han har siden 2018 tilhørt partiet Frente Revolucionario de Izquierda, men har tidligere tilhørt Movimiento Nacionalista Revolucionario.
Både før og etter at han tok over som president, har folket i Bolivia protestert kraftig mot ledelsens disponering av landets naturgass- og oljeressurser, og har blant annet krevd lavere bensinpriser og høyere skatter for utenlandske oljefirma. Protestene ble etter hvert for mange, og Mesa leverte sin avskjedssøknad til kongressen 7. mars 2005. Kongressen stemte imidlertid nesten enstemmig for å forkaste avskjedssøknaden. En ny avskjedssøknad ble godkjent av kongressen den 10. juni 2005. Eduardo Rodríguez ble deretter satt inn som ny president. Under valget samme år vant sosialisten Evo Morales fra partiet Movimiento al Socialismo (MAS) og ble president, og gass- og oljeressursene ble nasjonalisert.
I 2019 stilte han som presidentkandidat mot sittende president Evo Morales. Han ble den største av opposisjonskandidatene, men 36,5% av stemmene, men tapte mot Morales som fikk 47,1% og derimot slapp å stille i en andre runde. Valget fant sted i et klima av uro og protester, ettersom det var omstridt om Morales hadde rett til å stille som president. Etter valget ble det fra opposisjonens hold framsatt påstander om valgfusk, og Mesa nektet å godkjenne resultatet og oppfordret til protester. I en granskningsrapport fra OAS ble det framsatt påstander om «bevisst manipulering» og «betydelige uregelmessigheter» under valget. Uroen eskalerte, og det endte med at militæret og politiet presset Morales til å gå av. En midlertidig regjering ledet av den borgerlige politikeren Jeanine Añez ble innsatt. Det ble lovet at valg ville bli holdt i løpet av kort tid, og Mesa annonserte sitt kandidatur for neste valg med Gustavo Pedreza som sin visepresidentkandidat. Valget ble utsatt flere ganger med koronaviruspandemien som begrunnelse. I valget, som ble avholdt 18. oktober 2020, fikk Mesa 29% av stemmene og tapte mot Luis Arce fra MAS, som fikk 55%. Mesa erkjente nederlag etter en valgdagsmåling viste at Arce lå an til å vinne valget med stor nok margin til å unngå en andre runde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) Carlos Mesa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Carlos Mesa på Twitter 
Carlos Mesa på Facebook 
Carlos Mesa på Instagram
Torstein Tvenge

Torstein Ingvald Tvenge (født 8. oktober 1952) er en norsk aksjetrader og investor. Han skapte seg en betydelig formue ved investeringer i aksjemarkedet på 1990-tallet. Siden 2000 har Tvenge konsentrert seg om investeringer i eiendom, men kjøpte i 2005 en betydelig aksjepost i Dagbladet. Tvenge var også involvert i etableringen av eiendomsselskapet Norwegian Property, samt teknologiselskapet Goodtech. Han er rangert blant Norges rikeste menn av Kapital og ble i 2007 oppført med en beregnet formue på 4.7 milliarder kroner.


== Se også ==
Norwegian Property


== Referanser ==
Kolbjørn Kværum

Kolbjørn Kværum (født 20. januar 1943) er en norsk politiker.
Kværum bor i Haugsbygd ved Hønefoss og ble valgt til ordfører i Ringerike kommune i 1991. Han representerer Arbeiderpartiet. Han gikk av ved kommunevalget i 2007. Han er en av landets lengstsittende ordførere.
Kværum ble tildelt Social Innovation Award fra Institute for Social Inventions i London i 2000, for å ha skapt en møteplass på Søndre Torv i Hønefoss, der ordføreren har vært å treffe hver onsdag fra kl. 12 (klokkeslettet har blitt kunngjort i lørdagsutgaven av Ringerikes Blad). Dette har pågått siden 1993, etter Kværums egen idé. Egentlig begynte det med møter på kontoret alt fra 1991. Fra 2008 har Kværum eget konsulentfirma.


== Kilder ==
«Kolbjørn Kværum». Stortinget.no.
Isak Jørgen Coldevin

Isak Georg Jørgen Coldevin (født 28. februar 1800 på Frosta i Nord-Trøndelag, død 19. mai 1865 samme sted) var en norsk proprietær og den første ordføreren på Frosta 1838–1842.

Han var sønn av major og proprietær Henrik Angell Coldevin (1763–1833) og Anne Margrethe Rosenvinge (1863–1846). Han førte ikke slektens militære tradisjon videre, men overtok gården Logstein etter sin far i 1830. Til gården hørte kirkene i Frosta prestegjeld og det tidligere kirkegodset. Logstein ligger i nærheten av Frostatinget, derav navnet (fra norrønt lǫg, «lov»). Tidlig på 1800-tallet hadde selve Logstein «etter måten lite dyrket jord», men Coldevin stod for betydelig nydyrking.Coldevin ble aldri gift, men fikk innledet som godt voksen et forhold til den yngre nabopiken Gurine Kristensdatter Kroglund på Østre Kroglund. Coldevin fikk ikke sin families aksept for å gifte seg med henne, men de fikk likevel to barn, Amalie og Hans, som han gav arverett og navnerett. Hans Isaksen Coldevin drev Logstein fra 1865 og frem til han solgte gården og flyttet ut av bygden i 1878.Coldevin overtok ombudet som poståpner etter sin far. I 1837 ble han den første direktøren i Frosta brannforsikringsselskap, og i 1845 var han blant innbyderne til dannelsen av Frosta sogneselskap. Ved innføringen av formannskapslovene av 1837 ble Coldevin valgt til den første ordføreren i Frosta formannskapsdistrikt, noe han var til og med 1842. Han var valgmann ved stortingsvalgene i 1838, 1844 og 1847. Han hadde også verv i Frosta sparebank.


== Referanser ==
Rasmus Stene

Rasmus Arntsen Stene (født 21. februar 1798, død 23. mars 1866 i Frosta) var en gårdbruker og lokalpolitiker på Frosta i Trøndelag. Han var ordfører på Frosta i perioden 1843 til 1845.
Han var sønn av Arn Rasmussen Stene og Brynhild Persdtr. Nonstad, og overtok heimgården Stene i 1833. Han satt i kommunestyret i 26 år, og hadde også andre kommunale og medborgerlige tillitsverv, bl.a. forlikskommissær, direktør i Frosta sparebank, overformynder osv.


== Referanser ==
Astrid Tollefsen

Astrid Wictoria Tollefsen (født 11. desember 1897 i Horten, død 9. oktober 1973) var en norsk lyriker.
Tollefsen debuterte med diktsamlingen Portrett i speil i 1947, samme året som hun ble samboer med lyrikeren Gunvor Hofmo. Hun regnes som sentral blant modernistene i etterkrigstidens Norge. Tollefsen og Hofmo var som et av de få lesbiske parene i åpent samboerskap i 1950-årene foregangskvinner.


== Bibliografi ==
Portrett i speil, dikt (1947)
Reisenetter, dikt (1948)
Før brevet lukkes, dikt (1949)
Sang ved veikrysset, dikt (1952)
Ukjent gjest, dikt (1955)
Høstkveld på stamkafeen, dikt (1956)
Et nytt vindu, dikt (1958)
Før det var for sent, dikt (1960)
Fugl Blå, dikt (1963)
På nattens terskel, dikt (1966)
Hendelser, dikt (1967)
Under ordre, dikt (1968)
Mot et hemmelig mål, dikt (1969)
Hver dag er hos oss, dikt i utval (1973)


== Priser ==
Gyldendals legat 1958
Sarpsborgprisen 1963
Kritikerprisen 1967 for Hendelser


== Referanser ==
Ricco Groß

Ricco Groß (født 22. august 1970 i Schlema) er en tidligere tysk skiskytter.
Ricco Groß har blitt olympisk mester i stafett med det tyske laget fire ganger: I 1992 i Albertville, i 1994 på Lillehammer, i 1998 i Nagano og i 2006 i Torino. I 2002 ble det sølv på stafetten, og i tillegg har han vunnet tre individuelle medaljer (2 sølv og 1 bronse).
Groß har fire individuelle gull i VM, derav tre i jaktstart. Han deltok i internasjonal skiskyting i 18 år. I 14 av disse årene plasserte han seg blant de 10 beste i verdenscupen totalt, men uten noen gang å gå helt til topps. Han har 9 enkeltseire i verdenscupen.
Groß la opp etter sesongen 2006/2007.


== Se også ==
Liste over mestvinnende vinterolympiere


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Ricco Gross – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Ricco Groß – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ricco Groß – Olympics.com 
(en) Ricco Groß – Olympic.org 
(en) Ricco Groß – Olympedia 
(en) Ricco Groß – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ricco Groß – FIS (langrenn) 
(en) Ricco Groß – IBU 
(en) Ricco Groß – biathlon.com.ua 
(en) Ricco Groß på biathlonworld.com
(de) https://web.archive.org/web/20100220125713/http://www.ricco-gross.de/
Haagen Einersen

Haagen Einersen (født 4. juni 1813, død 2. august 1902) var ordfører på Frosta i periodene 1846–49, 1854–57 og 1864–65.
Han var også lærer fra 1829 til 1886 - med eksamen fra Klæbu seminar 1840, gårdbruker på gården Vangberg fra 1842, og fungerte som klokker i perioden 1841 til 1886. I tillegg var han forlikskommissær fra 1853 til 1883, formann for bygdas første bibliotek, og styremedlem i Frosta sparebank.


== Referanser ==
Ministrant

En ministrant (også kalt altertjener) er særlig i Den katolske kirke, men også i Den anglikanske kirke og enkelte lutherske kirkesamfunn, såvel som i det antroposofiske Kristensamfunnet en person som bistår presten under feiringen av liturgiske handlinger. De forbindes spesielt med messefeiringen, men kan også hjelpe til ved andre anledninger.


== Den katolske kirke ==
De fleste ministranter er under 18 år gamle, men det er ingen øvre aldersgrense og det er ikke uvanlig at godt voksne personer utfører denne tjenesten. Det er heller ingen absolutt nedre aldersgrense, men normalt mener man at barn bør ha mottatt førstekommunion, noe som skjer i syvårsalderen, før de ministrerer. Dette for at de skal forstå alvoret i handlingene. 
Tidligere kalte man ofte ministranter for altergutter, men i nyere tid har det også blitt åpnet for at piker kan ministrere, og man velger derfor heller et kjønnsnøytralt ord. Dette har vært omstridt mange steder, og det er stedets biskop som bestemmer om det skal tillates. I de katolske stift i Norge tillater man at piker ministrerer. Årsaken til at oppgaven har vært forbeholdt gutter ligger i at det blir sett på som en måte å prøve ut muligheten for om man har et prestekall, noe som i Den katolske kirke ikke er en aktuell problemstilling for piker.
De katolske ministrantenes nasjonale organ i Norge er Ministrantutvalget.


=== Ulike ministranter ===
Asperferar
Ceroferar
Cruciferar
Libriferar
Signiferar
Thuriferar


== Kristensamfunnet ==
Det er normalt voksne som ministrerer. Ministrantene deltar i liturgien på vegne av menigheten og rekker presten nadverdselementene, flytter og holder bøker og kommer med rituelle svar.
Aage Hagerup

Aage Casper Hagerup (født 27. februar 1817, død 24. november 1899) var gårdbruker og ordfører på Frosta i periodene 1850–53 og 1862–63.Han arbeidet en tid kontorist hos sorenskriver Peder Klykken. Sekretær i sogneselskapet fra 1845 til 1847, kasserer i Frosta sparebank fra 1847 til 1848, og senere styremedlem. Forlikskommissær fra 1861 til 1887, sekretær i amtstingets næringskomité fra 1861 til 1887.
Hagerup var gårdbruker på Lein. Han utmerket seg innen jordbruk og hesteavl, og fikk kongens belønning «for det norske landbruk og for fortjenstfuld virksomhet for hesteavlens fremme.» Aage Hagerup var far til Karl Hagerup.


== Referanser ==
Frode Andresen

Frode Andresen (født 9. september 1973 i Rotterdam, Nederland) er en norsk tidligere skiskytter fra Hønefoss. Hans fremste meritter er gull på 4 x 7,5 km stafett fra Vinter-OL 2002 og gull på 10 km sprint fra VM i skiskyting 2000. 
Han flyttet til Norge da han var tre og et halvt år gammel.


== Idrettskarriere ==
Han vant junior-NM i sprint i 1991, og var på det norske elitelaget fra 1994 til 2008. Han debuterte i Verdenscupen i skiskyting 1993. Andresens største prestasjon var gullet på sprinten i VM i 2000. Hans siste løp i verdenscupen i skiskyting var sprinten i Hochfilzen 15. desember 2011 hvor han ble nummer 55.Andresen hadde sin styrke i langrennssporet, og han representerte også Norge i verdenscupen i langrenn. Han debuterte i verdenscupen i langrenn i finske Muonio i november 1998. Han gikk totalt seks individuelle renn i verdenscupen i langrenn, med en 8.-plass fra femmila i Holmenkollen i 2008 som beste resultat.
30. desember 2009 annonserte Arne Myhrvold, leder i Egeberg-komitéen, at Andresen hadde blitt tildelt Egebergs Ærespris sammen med kjelkehockeyspiller og svømmer Helge Bjørnstad.Andresen kom på 2.-plass i 6. sesong av Mesternes Mester, et reality-program med tidligere idrettsutøvere.


== Meritter ==
VM 1995: Gull for lag
OL 1998: Sølv på 10 km
VM 1999: Bronse på 10 km og stafetten
VM 2000: Gull på 10 km, sølv på stafetten
VM 2001: Bronse stafett
VM 2002: Bronse på 15 km fellesstart
OL 2002: Gull på stafetten
OL 2006: Bronse på 10 km
VM 2007: Sølv stafett, bronse mix-stafett


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frode Andresen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Frode Andresen på Internet Movie Database 
(en) Frode Andresen – Olympedia 
(en) Frode Andresen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Frode Andresen – FIS (langrenn) 
(en) Frode Andresen – IBU 
(en) Frode Andresen – biathlon.com.ua
Anni Friesinger-Postma

Anna Christine «Anni» Friesinger-Postma (født 11. januar 1977 i Bad Reichenhall nær Inzell) er en tysk tidligere skøyteløper. 
Hun ble verdensmester for junior i 1996, etter å ha kommet på andreplass de to foregående årene. Hun vant sin første seniortittel i 1998 da hun vant 1500 meter i VM enkeltdistanser. 
I OL 2002 i Salt Lake City fikk Anni Friesinger sitt hittil eneste individuelle OL-gull, på 1500 meter. I OL 2006 i Torino vant hun lagtempo, sammen med lagvenninnene Claudia Pechstein og Daniela Anschütz.  Under Vinter-OL 2010 i Vancouver vant hun gull i lagtempo, etter at hun skapte overskrifter ved å falle over målstreken i semifinalen. 
Etter å ha vunnet 8 mesterskapstitler i allround, valgte hun i 2007 å stå over EM for å konsentrere seg om sprint-VM på Hamar. Etter to overbevisende distanseseire på 1000 m vant hun en overlegen tittel, og hun ble dermed den første siden Karin Kania til å vinne både allround og sprint-VM. I 2003 ble Friesinger tildelt Oscarstatuetten.
Anni Friesinger-Postma kommer fra en skøytefamilie. Moren, Jana Korowicka, deltok på 3000 meter for Polen under OL 1976 i Innsbruck, og faren, Georg Friesinger, deltok i junior-VM i 1973. Annis yngre bror, Jan Friesinger, har også representert for det tyske herrelandslaget.
Hun giftet seg med Ids Postma i 2009.


== Personlige rekorder ==


=== Verdensrekorder ===
Liste over verdensrekordnoteringer gjort av Anni Friesinger-Postma.


== Meritter ==
OL: 3 gull (1500 m: 2002, Lagtempo: 2006 og 2010), 2 bronse (3000 m: 1998, 1000 m: 2006)
Allround-VM: 3 gull, 1 sølv, 1 bronse
Sprint-VM: 1 gull, 2 sølv
Enkeltdistanse-VM: 12 gull, 9 sølv, 1 bronse
Allround-EM: 5 gull, 1 sølv
Junior-VM: 1 gull, 2 sølv


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Anni Friesinger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Anni Friesinger-Postma – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Anni Friesinger-Postma – Olympics.com 
(en) Anni Friesinger-Postma – Olympic.org 
(en) Anni Friesinger-Postma – Olympedia 
(en) Anni Friesinger-Postma – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Anni Friesinger-Postma – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Anni Friesinger-Postma – Speedskatingbase.eu 
(en) Anni Friesinger-Postma – SpeedSkatingNews.info 
(en) Anni Friesinger-Postma – SpeedSkatingStats.com 
«Anni Friesinger» (engelsk). SkateResults.com. Arkivert fra originalen 20. februar 2008. Besøkt 10. november 2015.
Henning Wedege

Henning Junghans Wedege (født 17. oktober 1818, død 5. oktober 1885) var offiser, gårdbruker og ordfører i Frosta 1858-1861. 
Han var gårdbruker på Lein vestre fra 1856 til 1878, da han flyttet til Romsdalen.Han var sønn av sognepresten på Frosta, Johan Wedege, og kaptein i infanteriet. Han giftet seg 4. mai 1854 med sitt søskenbarn, Fredrikke Wedege. 


== Referanser ==
Arnt Peter Island

Arnt Peter Island (født 1. juli 1821, død 5. oktober 1906) var en norsk gårdbruker, offiser og politiker. Han var ordfører på Frosta i periodene 1866–1869 og 1874–1885.
Han var sønn av Jon Arntsen Island og Klara Jensdatter Rygg, og bror av Ole Island. Tok eksamen ved artilleribrigadens underoffiserskole i 1849, og var sersjant frem til 1864. Overtok gården etter sin far i 1860.
Island var en engasjert mann og hadde mange kommunale tillitsverv; han var overformynder, åstedskommissær, revisor i sparebanken, medlem av den forberedende matrikkelkommisjonen av 1865, sekretær i amtstingets budsjett- og bestemmelseskomité, amtstingets oppmann i 1860, med mer.


== Referanser ==
Johan Peter Qvarme

Johan Peter Qvarme (født 18. august 1829, død 6. juni 1902) var lærer på Frosta frem til 1885, og ordfører i bygda i perioden 1870 til 1871.Han hadde eksamen fra Klæbu seminar 1852,, og var også gårdbruker på Presthus. Han var medlem av den forberedende matrikkelkommisjonen av 1865 og mangeårig formann i styret i Frosta sparebank.


== Referanser ==
Kongregasjonen for biskopene

Kongregasjonen for biskopene (ofte kalt Bispekongregasjonen, latin Congregatio pro Episcopis) er en del av Den romerske kurie, det vil si Den katolske kirkes sentrale forvaltning. Den har oppsyn med alle katolske biskoper, og er ansvarlig for utredningen i forbindelse med bispevalg.
Den ble opprettet 22. januar 1588 av Sixtus V, da som en kongregasjon med ansvar for opprettelse av nye kirkelige jurisdiksjoner. I pave Pius Xs konstitusjon Sapienti Consilio fra 29. juni 1908 fikk den ansvar for forberedelse av bispevalg, opprettelse av nye bispedømmer og overoppsyn med biskopenes virke. Det nåværende navnet og arbeidsfeltet fikk den 15. august 1967 av Paul VI. 
Kongregasjonen har et kontor som arrangerer biskopenes ad limina-besøk. 
Den pavelige kommisjon for Latin-Amerika er underlagt Bispekongregasjonen.


== Prefekter ==
Gaetano de Lai (1908–1928)
Carlo Perosi (1928–1930)
Raffaele Carlo Rossi O.C.D. (1930–1948)
Adeodato Giovanni Piazza O.C.D. (1948–1957)
Marcello Mimmi (1957–1961)
Carlo Confalonieri (1961–1973)
Sebastiano Baggio (1973–1984)
Bernardin Gantin (1984–1998)
Lucas Moreira Neves O.P. (1998–2000)
Giovanni Battista Re (2000–2010)
Marc Ouellet P.S.S. (2010–)
Ad limina

Ad limina (latin: «til terskelen») er en betegnelse på de katolske biskopenes regelmessige, offisielle besøk hos paven. Navnet er en forkortelse for «til apostelen Peters terskel».
Det har variert hvor ofte man har krevd at biskopene skal besøke Vatikanet. For tiden kreves det et besøk ad limina hvert femte år. Det involverer alltid et besøk ved Peters grav i Peterskirken og en privat audiens hos paven, og normalt er det også lagt inn samtaler med avdelinger i Den romerske kurie. 
Da det er flere tusen biskoper må dette organiseres grundig, et arbeid som er lagt til et kontor under Kongregasjonen for biskopene.
Hans Juberg

Hans Juberg (født 21. mai 1833, Frosta, død 22. mai 1890) var ordfører i Frosta kommune i periodene 1872–73 og 1886–89.Ble allerede i ung alder med i almenningsstyret, hvor han markerte seg i striden om almenningsmerkene i 1858. Kom snart med i herradstyret, og var medlem av den forberedende matrikkelkommisjonen. Han var styremedlem i Frosta sparebank i 25 år.


== Referanser ==
Manama

Manama (arabisk: المنامة Al-Manāmah) er hovedstaden i den arabiske øystaten Bahrain. Byen ligger nordøst på øya Bahrain. Byen er den største byen i landet med et innbyggertall på omtrent 150 000, noe som utgjør omtrent en tiendedel av landets befolkning. 
De eldste historiske tekster som byen er beskrevet i er fra 1345. Byen ble tatt av portugisere i 1521 og av persere i 1602. Etter dette har byen vært under kontroll av Al-Khalifa-dynastiet siden 1783. I 1971 ble byen hovedstad i den uavhengige staten Bahrain.
Landets høyeste bygninger, Bahrain World Trade Center, ligger i byen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Manama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Manama – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Kongregasjonen for troslæren

Kongregasjonen for troslæren (ofte kalt Troskongregasjonen, historisk Inkvisisjonen) er en del av Den romerske kurie, som er Den katolske kirke sentrale forvaltning. 
Kongregasjonens historie går tilbake til den historiske Inkvisisjonen. Som permanent kongregasjon ble dikasteriet opprettet i 1542 av pave Paul III i konstitusjonen Licet av initio. Det opprinnelige navnet var Den hellige kongregasjon for den hellige romerske og universelle inkvisisjon, og oppgaven var å beskytte kirken mot heresi. Den er den eldste av kongregasjonene, og Statssekretariatet er den eneste del av kurien som er eldre. 
I 1571 utskilte pave Pius V en avdeling av kongregasjonen og gjorde den selvstendig: Kongregasjonen for reformen av fortegnelsen over de forbudte bøker (kalt "Indekskongregasjonen", index betyr foretegnelse). Denne kongregasjonen ble opphevet i 1917 og oppgavene ble tilbakeført.
I 1908 endret Pius X navnet til Den hellige kongregasjon for det hellige officium. 
Det nåværende navnet ble innført i 1965 av Paul VI. Kongregasjonens nåværende virkefelt er særlig definert gjennom den apostoliske konstitusjonen Pastor Bonus, promulgert av Johannes Paul II 28. juni 1988. Den sier at «plikten som tilligger Kongregasjonen for troslæren er å fremme og beskytte tros- og morallæren i den katolske verden; av denne grunn er alt som på noen som helst måte berører disse sakene innenfor dens virkefelt».
Kardinal Joseph Ratzinger, før han selv ble pave Benedikt XVI, var prefekt av dette dikasteriet frem til Johannes Paul IIs bortgang. Det var pr. 2002 en fast stab på 33 personer, og kongregasjonen har 25 kardinaler, erkebiskoper og biskoper som medlemmer, samt 28 konsulenter. 
Den er delt i fire seksjoner:

Doktrinekontoret
Disiplinærkontoret
Ekteskapskontoret
PrestekontoretUnder biskopers besøk ad limina er det vanlig at de besøker flere avdelinger av den romerske kurie, og et møte med Troskongregasjonen inngår i de fleste tilfeller. 
Følgende avdelinger er underlagt Troskongregasjonen:

Den pavelige bibelkommisjon
Den internasjonale teologiske kommisjon
Den inderdikasterielle kommisjon for Den katolske kirkes katekisme


== Sekretærer og prefekter ==
Listen dekker dikasteriets ledere etter reformen i 1908, som først ble kalt sekretærer og fra og med Ottaviani prefekter.

Mariano Rampolla del Tindaro (1908–1913)
Domenico Ferrata (1914)
Rafael Merry del Val (1914–1930)
Donato Sbarretti (1930–1939)
Francesco Marchetti Selvaggiani (1939–1951)
Giuseppe Pizzardo (1951–1959)
Alfredo Ottaviani (1959–1968), først sekretær, senere pro-prefekt og prefekt
Franjo Šeper (1968–1981)
Joseph Ratzinger (1981–2005)
William Joseph Levada (2005–2012)
Gerhard Ludwig Müller (2012–2017)
Luis Francisco Ladaria Ferrer  (2017–)


== Eksterne lenker ==
Troskongregasjonen
Liste over ordførere i Bolsøy

Liste over ordførere i Bolsøy fra formannskapsloven ble innført i 1837 til kommunen ble innlemmet i Molde i 1964. (NS-ordførere under annen verdenskrig er utelatt.)

Hans Jørgen Synnestvedt, krigskommissær, 1838–1840
Løve Sørensen Schevik, fanejunker, 1841–1843, 1850–1851
Lars Knudsen Hungnæs, proprietær, 1844–1845
Ebbe Carsten Tønder Astrup, kaptein, 1846–1849
Ole Olsen Aarøe, fanejunker, 1852–1853, 1860
Wollert Danckertsen Krohn, proprietær, 1854–1857
Petter Anton Møller, proprietær, 1858–1860
Thomas Talseth, fanejunker og gårdbruker, 1861–1875, 1880–1885
Lars Hungnes, lærer og klokker, 1876–1879, 1886–1907
Ole Thorvik, lærer og klokker, 1908–1919
Christian Johannessen, lærer og klokker, 1920–1922
Knut Kringstad, kaptein og gårdbruker, 1923–1928, 1939–1941
Aslak Hagen, løytnant og fylkesrevisor, 1929–1931
Mathias A. Lervik, redaktør og kontorsjef, 1932–1936
Knut Valved, gårdbruker, 1937–1939
Ansgar Berild, skatteinspektør, 1946–1947, 1952–1955
Gunnar Solli, landbrukssjef, 1948–1951
Rolf Møller, grossist, 1956–1957
Ingolf L. Pedersen, modellsnekker, 1958–1959
Leif J. Lunder, disponent, 1960–1963


== Kilder ==
molde.kommune.no Arkivert 30. januar 2020 hos Wayback Machine.