jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Toki pona

Toki pona er et planspråk (konstruert språk) utviklet av Sonja Lang.  Det ble første gang offentliggjort på Internett sommeren 2001. «Toki» betyr «språk» på dette språket, «pona» betyr «godt» eller «enkelt».
Toki pona er et «minimalistisk» språk, som fokuserer på de enkle og ukompliserte
tingene i livet.  Det er ikke ment som et internasjonalt hjelpespråk, men er dannet i forbindelse med taoistisk filosofi.
Toki pona er laget for å kunne uttrykke mest mulig mening med minst mulig innsats. Opprinnelig hadde det bare 118 ord. I dag har språket 120 offisielle ord. Flere behøves ikke for å kunne uttrykke all menneskelig kommunikasjon, mener de som snakker toki pona.
Det begrensede ordforrådet gjør at man tvinges til å uttrykke seg enkelt (og etterhvert også tenke ukomplisert) ved å kutte bort all detaljinformasjon som ikke er relevant for det man egentlig ønsker å si.
En Wikipedia på toki pona ble stengt av Wikipedia Foundation våren 2005.


== Skrift ==
Toki pona bruker disse bokstavene fra det latinske alfabetet:
p, t, k, s, m, n, l, j, w, a, e, i, o, u
Store bokstaver er kun brukt i navn, og ikke i begynnelsen av setninger. Det vil si, de markerer fremmede ord, aldri de 120 rotordene.


== Fonologi ==
Språket har 14 fonemer (ni konsonanter og fem vokaler).
Bare visse, «velklingende» bokstavkombinasjoner er tillatt på toki pona, så oversatte navn må ofte forenkles og kan være vanskelige å gjenkjenne. Navn er dessuten ikke substantiver på toki pona, men vanligvis adjektiver og må derfor stå sammen med et substantiv som «person» eller «sted».
Følgende bokstavkombinasjoner er lov:

 an  en  in  on  un
 ka  ke  ki  ko  ku
 sa  se  si  so  su
 ta  te      to  tu
 na  ne  ni  no  nu
 pa  pe  pi  po  pu
 ma  me  mi  mo  mu
 ja  je      jo  ju
 la  le  li  lo  lu
 wa  we  wi


== Grammatikk ==
Grammatikken er ekstremt enkel, for eksempel finnes det ikke subjunksjoner eller passive verbformer. Det finnes ingen bøyningsformer av ord, og det går heller ikke an å lage sammensatte ord.
Språket brukes mest på internett, der det er i daglig bruk av et lite samfunn på et hundretall mennesker. Det er produsert noe litteratur, for det meste ordspråk og poesi, men også noen noveller og stiler. Mange internasjonale, litterære verk er delvis oversatt til toki pona.


== Språkprøve ==
Fader vår:

mama pi mi mute o,sina lon sewi kon.nimi sina o sewi en pona.ma sina o kama.jan o pali e wile sina en lon sewi kon en lon ma.sina o pana lon tenpo suno ni e moku tawa mi.o weka e pali ike mi, sama la mi weka e pali ike pi jan ante.o pana ala e wile ike tawa mi.o awen e mi weka tan ike.ni li nasin.


== Se også ==
Planspråk: definisjoner
Naturalistisk planspråk
Nylatinsk planspråk


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Toki Pona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Toki pona leksikon
Kolvereid

Kolvereid (sørsamisk: Gåelvere) er Norges minste by og et av to administrasjonssentrum i Nærøysund kommune i Ytter-Namdalen, sammen med Rørvik. Den 1. januar 2022 hadde Kolvereid 1 728 innbyggere.
Kolvereid ligger på et smalt eid mellom fjordene Sørsalten og Innerfolda; den delen av Innerfolda som strekker seg inn mot bebyggelsen, kalles Kolvereidvågen. Kolvereid grenser til Horvereid i vest og Finne i øst. Kolvereid er et trafikalt knutepunktet i Nærøysund kommune: Fylkesvei 770 forbinder Kolvereid med Rørvik i vest og Foldereid i øst. Fylkesvei 769 forbinder Kolvereid med Namsos via fergesambandet Hofles–Lund. Mange arbeidsplasser på Kolvereid er knyttet til varehandel, privat og offentlig tjenesteyting, bygg og anlegg, og til den maritime industrien ved Kolvereidvågen, fremfor alle verftet Moen Marin med bedding, verkstedhall og kai.
Nærøy kommunestyre vedtok å gi Kolvereid bystatus i 2002. I siste kapittel i boken om de norske byers historie gjennom 1300 år drøftes kriteriene for hva en by er i vår tid. Byen som diskuteres, er nettopp Kolvereid:

«Satt på spissen kunne Nærøys bystatus tolkes som et uttrykk for at begrepet by var i ferd med å bli tømt for mening. …de tradisjonelle skillemerkene mellom by og land var ikke lenger fruktbare. Juridisk var det ingenting som lenger skilte bykommuner fra landkommuner. Det som gjenstod, var symbolverdien ved å kunne kalle seg en by.»

Kolvereid kirke er sognekirke for Kolvereid sogn i Namdal prosti i Nidaros bispedømme. Den gamle hovedkirken i distriktet lå på Nærøya. I 1797 ble Nærøy prestegjeld delt slik at Kolvereid, Foldereid og Leka (med Gravvik) skulle utgjøre et nytt Kolvereid prestegjeld.Med formannskapslovene av 1837 ble Kolvereid prestegjeld opprettet som eget formannskapsdistrikt (kommune). Leka og Foldereid ble utskilt fra Kolvereid som egne kommuner i 1860 og 1886; Gravvik ble så utskilt fra Leka i 1909. I 1964 ble Kolvereid slått sammen med Foldereid, Gravvik og Nærøy til den nye Nærøy kommune. Vikna kommune hadde i mellomtiden blitt utskilt fra gamle Nærøy.Etter 2004 ble prestegjeldene avviklet og sognene direkte underlagt prostiene. Nærøy prosti med 10 000 innbyggere var Norges minste prosti før det ble innlemmet i Namdal prosti i 2015. Prosten hadde sete på Dalen prestegård i Nærøy sogn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kolvereids nettsted
kaakenmagasinet.com
Kolvereid Idrettslags nettsted
Nærøy kommunes nettsted
Ytringens nettsted
Europavei 67

Europavei 67 (også kjent som Via Baltika) er en hovedvei mellom Helsingfors i Finland og Praha i Tsjekkia. Den går via Tallinn i Estland, Riga i Latvia, Kaunas i Litauen og gjennom Polen, veiens lengde er 1630 km.
Trasé fastlagt av UNECE: Helsingfors − Tallinn − Riga − Panevėžys − Kaunas − Warszawa − Piotrków – Trybunalski − Wrocław − Kłodzko − Běloves − Náchod − Hradec Kralové − Praha.
Den er den viktigste hovedveien mellom de baltiske landene, og mellom Finland og Polen. 


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Mumle Gåsegg

Se også: Mumle Gåsegg (pseudonym), brukt av Johan Borgen
Mumle Gåsegg er en norsk eventyrfigur med trekk både fra morsomme skrytehistorier og helteeventyr. 
Mumle var født fra et gåseegg som fem koner hadde ruget på. Han fikk navnet sitt fra dette, og av at han mumlet mens han lå i egget. Det gutten hadde mumlet om, var mat – han hadde en voldsom matlyst, men var også utrolig sterk. Eventyret handler om hvordan det går ham i livet, i møte med konge, soldater og djevelen.
En gutt av overnaturlig opphav forlater hjemmet sitt på grunn av den enorme appetitten sin. Han gjør kontraktarbeid for en bonde og en konge, og de gir han harde oppgaver som setter styrken hans på prøve. Fordi han eter så uhorvelig mye, vil de kvitte seg med han, og kongen gir han til slutt svært farlige oppgaver, som å krige, eller dra til helvete etter skatt fra fanden. Gutten får til alt, og vinner kongsdatteren. Eventyret fins i mange varianter, også på svensk. Det er klassifisert under eventyrkatalog-nummeret AT 650A, under overskriften Strong John.
Flere kunstnere har illustrert eventyret, senest i tegneserieform av Bjørn Ousland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Eventyret om Mumle Gåsegg (nynorsk)
Eventyret om Mumle Gåsegg (bokmål)
Monsignore

Monsignore («min herre», forkortes Msgr. eller Mgr.) er en tittel/tiltaleform i den romersk-katolske kirke, normalt overfor erkebiskoper og biskoper. Den kan gis som hederstittel til prester som fyller spesielle embeter, eller som på en eller annen måte har utmerket seg i sitt virke. Det finnes tre grader; apostolisk protonotar, pavelig æresprelat og pavelig æreskapellan. Det er paven som utnevner, normalt etter anbefaling fra den stedlige biskop. Bare sekularprester kan få slike titler, de kan ikke gis til ordensprester.
7. januar 2014 ble det bekreftet at tittelen ikke lenger skulle gis ut til sekularprester under 65 år, og at kategoriene «apostolisk protonotar» (to grader) og «pavelig æresprelat» faller bort og at kun den siste kategorien beholdes som «pavelig kapellan».


== Referanser ==
L’Osservatore Romano

L'Osservatore Romano (italiensk, «Den romerske observatør») er en katolsk dagsavis utgitt i Vatikanstaten.Den ble grunnlagt i 1861, og eies av Vatikanet. I tillegg til å dekke nyheter av interesse for Den katolske kirke, trykker den pavelige dokumenter, annonseringer av utnevnelser og fratredelser. Den utkommer daglig unntatt søndager, samt med ukentlige utgaver på andre språk.
Det første nummeret utkom i Roma den 1. juli 1861, noen få måneder etter at Kongedømmet Italia hadde blitt proklamert den 17. mars 1861. Ordene «daglig nyhetsavis» ble lagt til den 31. mars 1862. 
Det var den stedfortredende «innenriksminister» i den pavelige regjering, Marcantonio Pacelli (1804–1902), bestefar til den senere pave Pius XII, som stod bak avisens opprettelse. De første numrene hadde et omfang på fire sider. Mot slutten av året 1861 droppet man undertittelen «moralsk avis». Under hovdedtittelen dukket da opp det fortsatt anvendte motto: «Unicuique suum – non praevalebunt»..
I og med risorgimento (det at Italia ble samlet til ett rike) opplevde Kirkestaten under Pius IX seg truet i sin uavhengighet og benyttet avisen som kamporgan mot antikirkelige krefter. Særlig etter at Augusto Baviera innledet sine atten år som  sjefsredaktør i 1866, ble representanter for Kongedømmet Italia angrepet, og frimureriet kritisert. Avisens første kvinnelige journalist begynte allerede i januar 1867, nemlig Antonietta Klitsche de la Grange (1832–1912).I 1938 kritiserte avisen diskrimineringen av jødene i det nasjonalsosialistiske Tyskland. Etter den tyske okkupasjon av Benelux-statene angrep pave Pius XII de militære overgrep; allerede dagen etter kom det til overgrep mot avisen fra italienske fascister. Avispakker ble brent og både selgere og kjøpere utsatt for trusler.
Avisen blir utgitt på flere språk (sortert etter år fra første utgivelse etter det enkelte språk):

Daglig på italiensk (1861)
Ukentlig på fransk (1949)
Ukentlig på italiensk (1950)
Ukentlig på engelsk (1968)
Ukentlig på spansk (1969)
Ukentlig på portugisisk (1970)
Ukentlig på tysk (1971)
Månedlig på polsk (1980)
Ukentlig på malayalam (2007)Den daglige italienske utgaven av L'Osservatore Romano blir utgitt om ettermiddagen med et omslag med datoen for den påfølgende dagen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) L'Osservatore Romano – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Særkirke

En særkirke, eller partikulærkirke er en autonom enhet innenfor et overordnet kirkesamfunn. Uttrykket brukes spesielt ofte innenfor Den katolske kirke, der det er et rettsbegrep, men det beskriver også situasjonen innenfor andre kristne trosretninger. Fordi særkirkene ofte er knyttet til en spesiell nasjon, omtales de også som lokalkirker.
I Den katolske kirke er den romersk-katolske kirke og de 22 orientalske katolske kirker regnet som særkirker. I Den ortodokse kirke utgjør på tilsvarende måte de forskjellige nasjonale kirker særkirker. I Den anglikanske kirke omtaler man gjerne de forskjellige kirkesamfunnene som nasjonalkirker eller lokalkirker; strukturmessig utgjør også disse særkirker. 
På et lavere nivå kan man også omtale hvert bispedømme som en særkirke, i det minste innenfor Den katolske kirke og Den ortodokse kirke, da biskopene i disse kirkene i de aller fleste spørsmål er suverene overhoder.
CFA-franc

CFA-franc er en valuta som brukes i 12 tidligere franske kolonier i Afrika samt i Guinea-Bissau og Ekvatorial-Guinea. Den kalles også franc CFA (den vanlige franske ordstillingen), eller CFAF.


== Historie ==
Valutaen ble opprettet samtidig som CFP-franc den 26. desember 1945, som valuta for de franske kolonier i Afrika. Navnet sto opprinnelig for franc des Colonies Françaises d'Afrique (de franske koloniene i Afrikas franc). I forbindelse med begynnende løsriving av kolonier måtte man endre dette, og man valgte å finne et navn som gjorde det mulig å beholde forkortelsen CFA. Den første endringen, i 1958, var til Franc des Communauté française d'Afrique (det franske afrikanske samfunns franc). Etter at brukerlandene var blitt selvstendige fikk den igjen nytt navn, nemlig det nåværende Franc des Communauté Financière Africaine (det afrikanske økonomiske samfunns franc).
Valutaen var tidligere bundet til franske franc. Den opprinnelige vekslingskursen, i 1945, var 1 CFA-france = 1,7 franske franc. Ved innføringen av euro i Frankrike ble bindingen overført til den nye valutaen. Den daværende kursen på 100 CFA-franc = 1 fransk franc ble overført direkte, slik at bindingen siden 1. januar 1999 har vært 655,957 CFA-franc = 1 €.Endringene som er gjort i verdi har stort sett vært knyttet til endringer i fransk valuta. Dette har gjort den til en av de sterkeste valutaene i Afrika, men samtidig har den hatt en kunstig høy verdi som har gjort det vanskelig å følge den økonomiske utviklingen i brukerlandene. Den har kun blitt devaluert en gang, i 1994, da verdien ble endret fra 1 CFA-franc = 0,02 franske franc til 1 CFA-franc = 0,01 franske franc.


== Institusjoner ==
CFA-franc finnes i to versjoner, med samme verdi. Begge er garantert av Frankrike.


=== Vestafrikansk CFA-franc ===

Denne versjonen utstedes av De vestafrikanske staters sentralbank (BCEAO), og brukes i de 8 landene som er medlem av Den vestafrikanske økonomiske og monetære union (UEMOA):

Benin
Burkina Faso
Elfenbenskysten
Guinea-Bissau
Mali
Niger
Senegal
TogoISO 4217-koden er XOF


=== Sentralafrikansk CFA-franc ===

Denne versjonen utstedes av Sentralbanken for de sentralafrikanske statene (BEAC), og brukes i de 6 landene som er medlem av Den sentralafrikanske økonomiske og monetære union (CEMAC):

Den sentralafrikanske republikk
Ekvatorial-Guinea
Gabon
Kamerun
Kongo-Brazzaville
TsjadISO 4217-koden er XAF.


== Referanser ==
Språkpolitikk

Språkpolitikk er mål, tiltak og regler for språket som brukes i et land, en organisasjon eller en annen virksomhet. Språkpolitikk omfatter i videre forstand også de bevisste retningslinjer og politikk for språkbruken i for eksempel en skrevet tekst. 
Land som Frankrike, Norge, Island og andre har hatt en offentlig språkpolitikk som har forsøkt å passe på det nasjonale språket og hindre for mange nye, fremmede lånord, særlig fra engelsk.


== Språkpolitikk i Norge ==
Den spesielle språksituasjonen i Norge med to sidestilte skriftspråk, nynorsk og bokmål, er både en forutsetning for, og et resultat av, myndighetenes språkpolitikk. Under dette området hører statlige forsøk på språknormering, regler for språkbruk i kringkastingen, sidemålsopplæring i skolen og kommunenes valg av hovedmålform. Språkpolitikken har alltid vært omstridt, ikke minst fordi språket er en del av menneskers grunnleggende identitet.


=== Valgfritt sidemål ===
Oslo kommune vedtok og fikk i begynnelsen av september 2004 godkjent en forsøksordning med valgfri sidemålsundervisning i skolen. Forsøket var et kompromiss, som innebærer at halve årskullet slipper sidemål. — «Jeg synes det er positivt og spennende. Forsøket kan gi et bedre grunnlag for den videre debatten om sidemålet», uttalte utdannelsesminister Kristin Clemet. Også Vestfold fylkeskommune varslet at den ville søke om å få gjøre sidemål valgfritt.


== Referanser ==


== Se også ==
Norske språkorganisasjoner omtalt på norsk wikipedia
Norske rettskrivninger
Samnorsk


== Eksterne lenker ==
Språkrådet
Multirolleradio

Multirolleradio (MRR) er et militært VHF-mobilradiosystem for taktisk samband. Systemet er beregnet på tale- og dataoverføring i frekvensbåndet 30-88 MHz. MRR kan sende tale, data og tekstmeldinger med høy sikkerhet. Sikkerheten oppnås ved kryptering, frekvenshopping og spredt spektrum modulering. MRR blir også brukt som relé.
Systemet er utviklet ved Forsvarets forskningsinstitutt for det norske forsvaret og Nato for operativ bruk i felt. MRR-systemet ble utviklet på 1990-tallet, med første prototype i 1993. Systemet produseres og videreutvikles av Kongsberg Gruppen. I Norge er 7000 MRR-radiosett til bruk i alle forsvarsgrener under anskaffelse, og innfasingen av systemet begynte i 1999. Kongsberg Gruppen produserer nå ca. 1600 enheter i året. Kontrakt for leveranse av systemet er også inngått for levering til Ungarn.
De eksisterende bærbare radioene i MRR-systemet er relativt store og tunge (12 kg. med batteri), og bæres i ryggpakning. MRR-systemet skal derfor kompletteres med et MRR-kompatibelt håndholdt radiosett, primært beregnet for kortholds direktesamband mellom radioer uten å gå via basestasjon.


== Lett feltradio (LFR) ==
Kongsberg Gruppen markedsfører de håndholdte MRR-radiosettene under typebetegnelsen MH 300, men den kalles i forsvarssammenheng gjerne Lett Feltradio (LFR) (900g, 195x78x42mm. og 50 cm. lang antenne). Den fungerer omtrent som MRR (bærbar) eller MBU (kjøretøymontert) med tanke på teknologi. Den har dog begrensede muligheter for høy sendereffekt og vil dermed ikke nå like langt.


== Eksterne lenker ==
Kongsberg Defence & Aerospace
Jarocin

Jarocin (tysk Jarotschin) er en by i det sentrale Polen, i det storpolske voivodskap, med 25 800 innbyggere (2006). Byen tilhørte Preussen og Tyskland det meste av tiden mellom 1793 og 1945, og lå i den prøyssiske provinsen Posen.


== Sønner og døtre ==
Eduard Lasker, tysk politiker, født i Jarotschin 1829;
Hugo Fürst von Radolin, tysk diplomat, født i Jarotschin 1841
Elisabeth Schwarzkopf, tysk operasangerinne, født i Jarotschin 1915


== Jarocinfestivalen ==
Byen ble kjent på 1980-tallet takket være Jarocinfestivalen, en av de første rock- og punkmusikkfestivalene i Østblokklandene.


== Utdannelse ==
Wielkopolska Wyższa Szkoła Humanistyczno-Ekonomiczna


== Eksterne lenker ==
http://www.jarocin.pl/ -- offisiell side (på polsk, tysk og engelsk)
Tyskere

Tyskere (tysk: die Deutschen) er mennesker av tysk opprinnelse, eller personer som assosierer seg med den tyske kulturen.
Konseptet tysk har variert. Tradisjonelt ble alle tysktalende regnet som tyskere; dette var et langt mer distinkt konsept enn Tyskland, tyskernes land.
I noen grad ble tysk også brukt om personer fra det gamle tyske rike, det tysk-romerske rike. Dette omfattet en stor del av, men ikke hele, det tyske kulturområdet.
I det 19. århundre, etter Napoleonskrigene og det tysk-romerske rikes fall, utviklet Østerrike og Preussen seg til de ledende to motstridende krefter innenfor Tyskland, som begge forsøkte å reetablere den delte tyske nasjonen. Preussen lyktes i dette, og klarte til og med å få med seg Bayern ved grunnleggelsen av Det tyske rike. Det multi-etniske Habsburgmonarkiet ble dermed effektivt utestengt fra forsøket på å skape en tysk nasjonalstat. Etter den tyske riksgrunnleggelse fikk tysk en ny betydning: Nemlig rikstysk, borger av det tyske rike. Det er i denne sammenhengen tysk oftest brukes idag.
I historisk kontekst er det også mulig å regne østerrikere og tyske sveitsere er tyskere i den tradisjonelle betydningen av ordet. Mozart var like mye tysk som han var østerriksk. Nederlenderne, som snakker et nedertysk språk (nederlandsk), regnes imidlertid vanligvis ikke lenger som tyskere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Germans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Calgary

Calgary er den største byen i provinsen Alberta, Canada. Det ligger i den sørlige delen av provinsen, i et område med fjell og høye sletter, omtrent 80 km øst for Canadian Rockies. Byen ligger i Parkland-regionen i Alberta, og er den tredje største bykommunen, etter folketall, i Canada. 
Per 2011 er Calgary Canadas fjerde største byområde. Calgary er kjent som en destinasjon for vintersport og økoturisme med en rekke store fjell-destinasjoner som nasjonalparken Banff i Rocky Mountains i nærheten av byen. Økonomisk aktivitet i Calgary er for det meste sentrert rundt oljeindustrien og Canadas største oljeselskap, Suncor Energy har sitt hovedkontor i byen. Jordbruk, turisme, og høyteknologiske næringer bidrar også til byens raske økonomiske vekst. 


== Kultur ==
Calgary avholder mange store årlige festivaler, som blant annet: Calgary Stampede, The Folk Music Festival, The Syrin Festival, One Yellow Rabbit High Performance Rodeo, Calgarys internasjonale festival for kunst, Banff-Calgary International Writers Festival, Calgary International Tale Festival One World Festival, og den fjerde største karibiske festival i landet (Carifest). 
En innbygger i Calgary kalles for en Calgarian.


== Sport ==
I 1988 arrangerte Calgary, som første kanadiske by, de olympiske vinterleker.
Calgary ble rangert som verdens reneste by av Mercer Quality of Living i en undersøkelse publisert i 2007 av Forbes Magazine. 
Byens NHL-lag heter Calgary Flames. 


== Politikk ==

Innbyggerne i Calgary velger 14 bystyremedlemmer og en borgermester til bystyret i Calgary hvert fjerde år. Den nåværende borgermesteren, Naheed Nenshi, ble først valgt i 2010 og senere gjenvalgt i 2013. Han er den første muslimske borgermesteren i en av de nordamerikanske storbyene.Calgary er representert av 25 representanter i provinsparlamentet i Alberta. 20 av representantene kommer fra det progressive konservative partiet, tre kommer fra det liberale partiet og to kommer fra det konservative Wildrose Party. 
Calgary har åtte representanter i det føderale Underhuset. Alle åtte representerer Canadas konservative parti. Tidligere statsminister Stephen Harper var valgt fra valgdistriktet Calgary Southwest. Harper, som var statsminister fra 2006, er den andre statsministeren som er valgt inn fra Calgary. Richard Bedford Bennett, statsminister fra 1930 til 1935, var valgt inn fra Calgary West.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Calgary – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Calgary – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en)  Calgary hos Wikivoyage
University of Calgary (engelsk)
Calgarys offentlig bibliotek (engelsk)
Reiseturisme i Calgary Arkivert 11. oktober 2019 hos Wayback Machine. (engelsk)