jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Frances the Mute

Frances the Mute er det progressive rockebandet The Mars Voltas andre musikkalbum, utgitt 1. mars 2005. 
På dette albumet ble bandet utvidet med tre nye medlemmer, Marcel Rodriguez-Lopez på perkusjon, Juan Alderete på bass, og Adrian Terrazas-Gonzales på saksofon.


== Sporliste ==
«Cygnus… Vismund Cygnus» (13:08) (Sarcophagi / Umbilical Syllables / Facilis Descenus Averni / Con Safo)
«The Widow» (5:57)
«L 'Via L 'Viaquez» (12:27)
«Miranda That Ghost Just Isn’t Holy Anymore (Vade Mecum)» (13:09)
«Cassandra Gemini – Pour Another Icepick» (4:45)
«Cassandra Gemini – Pisacis (Phra-Men-Ma)» (6:40)
«Cassandra Gemini – Con Safo» (2:55)
«Cassandra Gemini – Tarantism» (7:41)
«Cassandra Gemini – Plant a Nail in the Navel Stream» (4:59)
«Cassandra Gemini – Faminepulse» (3:48)
«Cassandra Gemini – Multiple Spouse Wounds» (0:46)
«Cassandra Gemini – Sarcophagi» (0:54)


== Medvirkende ==
Cedric Bixler-Zavala – vokal
Omar Rodriguez-Lopez – gitar
Jon Theodore – trommer
Isaiah Ikey Owens – keyboard
Juan Alderete – bass
Marcel Rodriguez-Lopez – perkusjon
Lenny Castro – perkusjon (gjest)
Michael Balzary (Red Hot Chili Peppers) – trompet på «The Widow» (gjest)
John Frusciante – gitar på «L 'Via L 'Viaquez» (gjest)
Adrian Terrazas-Gonzales – saksofon og fløyte på «Cassandra Gemini»
Larry Harlow – piano på «L'Via L'Viaquez» og «Cassandra Gemini» (gjest)
David Campbell – strykerarrangement


== Eksterne lenker ==
(en) Frances the Mute på Discogs
Douaumont Ossuaire

Douaumont Ossuaire er et minnesmerke og kirkegård for franske og tyske soldater som døde under slaget ved Verdun. Det ble bygd et stort mausoleum over alle levningene etter soldatene som falt, da opprydningsarbeidet etter krigen begynte. Mausoleet inneholder levninger etter tyske og franske soldater og er i dag et høyt aktet minnesmerke og gravplass etter de menneskene som ble drept i slaget.


== Mausoleet ==
Byggingen av minnesmerket ble påbegynt allerede i 1920 da nødvendigheten var stor for å få fjernet alle levninger etter mennesker på slagmarken. Arbeidet med bygningen og kirkegården fortsatte i mange år, og ble først åpnet i 1932. Bygningen  er delt inn i 18 alkover som hver dekker to rom med levninger. Tilsammen er det levninger etter over 120 000 soldater i mausoleet. På veggene står navnene til savnede soldater som aldri er blitt identifisert.


== Kirkegården ==
Kirkegården ved siden av mausoleet er en av Frankrikes største, med over 12 000 markerte graver av franske soldater. Det er en islamsk del og en jødisk del hvor jøder og muslimer er begravd separat i hver ende av selve kirkegården. En litt særegen ting med denne gravplassen er at den ligger rett oppå den tidligere slagmarken, og området rundt under løvskogen som ble plantet etter krigen, er fortsatt kupert etter de utallige granatnedslagene som slo ned i ingenmannsland.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Douaumont ossuary – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fjørtoft kirke

Fjørtoft kirke er en langkirke fra 1878 i Haram, Ålesund kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Nordre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme.
Byggverket er i tømmer og har 200 plasser.


== Litteratur ==
Palmar Fjørtoft (1978). Fjørtoft kyrkje 100 år 1878–1978. Fjørtoft. 


== Eksterne lenker ==
Haram kirkelige fellesråd
(no) «Fjørtoft kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Fjørtoft kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Hamnsund kirke

Hamnsund kirke er en langkirke fra 1875 i Haram, Ålesund kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Nordre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme.
Byggverket er i tre og har 350 sitteplasser.


== Eksterne lenker ==
Haram kirkelige fellesråd
(no) «Hamnsund kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Hamnsund kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
GoldSrc

GoldSrc eller Goldsource er et retronym som brukes av Valve om deres tungt modifiserte "Quake-Engine" som brukes i blant annet det originale Half-Life
GoldSrc er en modifisert versjon av QuakeWorld motorens codebase, som er utviklet fra Quake motorens codebase. Konsepter fra Quake II motoren ble lagt til etterhvert som grafikkmotoren ble utviklet.


== Navnets historie ==
Grafikkmotoren har ikke noe offisielt navn. I månedene før utgivelsen av Half-Life beskrev flere spillmagasiner motoren som basert på "Quake Unified Technology".
Erik Johnson forklarer opprinnelsen til GoldSrc navnet i denne quoten fra Valve Developer Community:

"When we were getting very close to releasing Half-Life (less than a week or so), we found there were already some projects that we needed to start working on, but we couldn't risk checking in code to the shipping version of the game. At that point we forked off the code in VSS to be both $/Goldsrc and /$Src. Over the next few years, we used these terms internally as "Goldsource" and "Source". At least initially, the Goldsrc branch of code referred to the codebase that was currently released, and Src referred to the next set of more risky technology that we were working on. When it came down to show Half-Life 2 for the first time at E3, it was part of our internal communication to refer to the "Source" engine vs. the "Goldsource" engine, and the name stuck."


== GoldSrc Spill ==
Half-Life (Valve Software, 1998)
Half-Life: Opposing Force (Gearbox Software, 1999)
Counter-Strike (Valve Software, 2000)
Team Fortress Classic (Valve Software, 1999)
Gunman Chronicles (Rewolf Software, 2000)
Half-Life: Blue Shift (Gearbox Software, 2001)
Nightfire (Gearbox Software, 2002)
Ricochet (Valve Software, 2000)
Deathmatch Classic (Valve Software, 2002)
Day of Defeat (Valve Software, 2003)
Counter-Strike: Condition Zero (Valve Software, Ritual Entertainment, Gearbox Software, Turtle Rock Studios, 2004)


== Eksterne lenker ==
Valves offisielle hjemmeside
Hildre kirke

Hildre kirke er en langkirke fra 1934 i Haram, Ålesund kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Nordre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme.
Byggverket er i tre og har 385 plasser. Arkitekt for kirken var Otto Hald.
Det er gravplass noen hundre meter sørvest for kirken.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Hildre kapell, Hildrestranda». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 296. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
Haram kirkelige fellesråd
(no) «Hildre kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Hildre kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
SSX3

SSX3 er et snowboardspill utviklet av EA Sports BIG og gitt ut av EA Canada. Spillet ble gitt ut i 2003, og er det tredje i SSX-serien
SSX3 har også utviklet tilpassingen av figurene og belønningsystemet. Man kan motta medaljer og trofeer for å fylle opp pokalskapet sitt, øke sin evnene til sin kjører gjennom et mer dyptgående attribute system (system for egenskaper), og man kan til og med omdøpe toppene etterhvert som man mestrer dem. I tillegg til at figurene er fullstendig brukertilpasset, (inkludert «over the top cheats» for å utstyre dem) kan man tilpasse den egne personlige spilleliste – og mye mer.
Man kan velge mellom følgende figurer i spillet:

Zoe Payne (USA)
Psymon Stark (Canada)
Moby Jones (Storbritannia)
Griff Simmons (USA)
Viggo Rolig (Sverige)
Elise Riggs (Canada)
Nate Logan (USA)
Mackenzie «Mac» Fraser (USA)
Allegra Sauvagess (USA)
Kaori Nishhidake (Japan)


== Løp/grener ==
Med SSX3 kan spillerne selv velge hvordan de vil spille og hvordan de vil utvikle seg. Kjørerne konkurrerer i ulike grener (Race, Big Air, Slope Style og Super Pipe), hvor du må i «Conquer the Mountain» komme minst på tredjeplass for å fortsette, og eventuelt gå til finalen, hvor det er vanskeligst. Alle de 3 forskjellige toppene har også sine egne «Peak Bosser», hvor Mac er generelt den første, spiller du som Mac er det Griff. På andre peak er det Nate, hvor Zoe er back-up. Og på Peak 3 er det Psymon og Elise er back-up. Disse kommer ALLTID først i Freestyle-eventene (med mindre du gjør.) og ofte først i løpene. (Med mindre du gjør.) Det er også disse som eventuelt vil utfordre deg til Backcountry race på de tre Backcountry-banene: Happiness, Ruthless og The Throne. De banene er uoffisielle, hvor du kjører i villmarken. De er på toppen av sitt Peak.


=== Big Challenges ===
Man kan også prøve seg på «Big Challenges», hvor man må utføre hva en oppgavetekst tilsier du skal gjøre. Dette kan være ting som: «Do a double backflip then a front flip through the trench.», «Get 23 seconds of total airtime.», og faktisk «Pop all the baloons.». Så Big Challenges har stor variasjon. Det er totalt 88 av disse, spredd rundt hele fjellet på alle baner. Big Challenges can være både lette og vanskelige. Noen er tredelte, hvor du først går inn i grønt lys, som er «Level 1», så blått, som er «Level 2», så rødt, som er «Level 3».


=== Banene ===
Det er totalt 17 baner I SSX 3, hvor disse 17 banene splittes opp i 26 events.
Lepsøy bedehuskapell

Lepsøy bedehuskapell er på Lepsøya i Haram, Ålesund kommune, Møre og Romsdal fylke. Det ble oppført som bedehus i 1896 og påbygget i 1956.Byggverket er i tre og har 150 plasser.
Det er ikke kirkegård ved kapellet, men Lepsøy gravplass er et par kilometer lenger nordvest.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Rasmussen, Alf Henry (1993). «Lepsøy bedehus, Kjerstad». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 296. ISBN 82-7527-022-7.
Vatne kirke

Vatne kirke er en langkirke fra 1868 på Os i Vatne i Haram, Ålesund kommune, Møre og Romsdal fylke. Kirken ble flyttet hit for å gi en mer sentral plass og for å lette tilkomsten for båtfarende kirkegjengere.Den er en del av Den norske kirke og hører til Nordre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme.
Byggverket er i tre og har 550 plasser.
Eldre altertavle skåret av Tavle-Jacob fra Giske.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Haram kirkelige fellesråd Arkivert 21. september 2017 hos Wayback Machine.
«Vatne kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Den merkelige hendelsen med hunden den natten

Den merkelige hendelsen med hunden den natten er en roman skrevet av den britiske forfatteren Mark Haddon. Boka vant i 2003 prisen «Whitbread Book of the Year». Tittelen er et sitat som stammer fra den fiktive detektiven Sherlock Holmes i Arthur Conan Doyles korte historie «Silver Blaze» fra 1893. 
Boka er skrevet i jeg-form hvor hovedpersonen er en 15 år gammel gutt fra byen Swindon i Wiltshire i 1998 som lider av Aspergers syndrom, en mild form for autisme.
Romanen er planlagt filmatisert i under regi av amerikanske Steve Kloves.


== Handling ==
Christopher John Francis Boone er en 15 år gammel gutt med atferdsproblemer, og bor sammen med sin strenge far, Ed. Han forteller at Christophers mor, Judy, døde to år tidligere. Så en dag oppdager gutten den døde kroppen til naboens hund, Wellington. Fru Shears, hundens eier, kontakter politiet, og Christopher blir mistenkt for å ha drept hunden. Han blir arrestert, men løslatt kort tid senere. Christopher bestemmer seg for å undersøke hundens død på egen hånd. Gjennom sine eventyr skriver Christopher om sine opplevelser i en bok. Christopher nøter den eldre fru Alexander, som informerer Christopher om at moren hans hadde en affære med Mr. Shears. 
Ed oppdager boken til Chrstopher, og konfiskerer den. Når han leter etter den konfiskerte boken sin, oppdager Christopher brev fra moren hans datert etter hennes antatte død, og blir sjokkert. Ed innser at Christopher har lest brevene. Han innrømmer at han hadde løyet om Judys død - og innrømmer at han hadde drept Wellington, etter en krangel med fru Shears. Christopher bestemmer seg for å stikke av, og flytte til moren. Etter en lang og begivenhetsfull reise, blir Judy glad over at Christopher endelig har kommet til henne. Men Mr. Shears vil ikke at Christopher skal bo hos dem. Men Christopher er fremdeles livredd for faren sin, og håper at han blir straffet for å ha drept Wellington.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Powell's, intervju med forfatter Mark Haddon
Sagnet om Fløtt Fløan

Sagnet om Fløtt Fløan (i dativsform Fløom) handler om en mann fra det gamle høvdingesetet og kirkestedet Fløan på Skatval i Stjørdalen. Han berettes i sagnet å ha vært «en stor idrettsmann».Sagnet inneholder flere vandresagnmotiv og bimotiv, for eksempel «kvikkski», «huldrehornet» og «trollkast». I likhet med navnene på mange andre sagnfigurer er Fløtt Fløan et bokstavrim.Sagnet tilhører folkeminnetradisjonen i Stjørdalsbygdene, og finnes nedskrevet og gjengitt i flere utgaver. Ivar Nilssen Værnesbranden (1905) gjengir hovedtrekkene fra sagnet om Fløtt Fløan slik:
Fløtt Fløan lagde et par «kvikkski» av et tostammet bjørketre, som stod slik at solen skinte gjennom kløften ved middag. Han arbeidet på skiene syv julaftener. Skiene gikk like raskt i hvilket som helst terreng. Skiene kunne stanses i hvilken som helst bakke ved å kaste luen foran dem.
En julaften manglet Fløtt gjær til juleølet. Han spente derfor på seg skiene og drog til Jemtland.
På vei tilbake over Trongsteinan ved Forbordsfjellet møtte han en trollkjerring, som rakte ham et forgylt beger med skjenk. Fløtt forstod at begeret inneholdt et trollbrygg, og tømte drikken bak ryggen sin.
Da Fløtt drog avsted med begeret, ble trollkjerringa sint og sprang etter ham.
Fløtt kom seg til Fløan kirke og begynte å ringe med kirkeklokkene. Trollkjerringa ble så sint at hun rev av seg den ene foten, og kastet den etter kirken. Foten landet på Hammerenget ved Hammer (Trollfoten).I andre gjenfortellinger av sagnet blir også store kampesteiner ved Fløan kastet dit av trollet.
Lokalhistorikeren Einar Hermstad i Hegra nevnte Fløtt Fløans kvikkski å være laget av flogrogn (dialektalt: flørogn).


== Referanser ==
Kayleigh (sang)

«Kayleigh» er en sang av den britiske rockegruppa Marillion. Sangen var med på albumet Misplaced Childhood (utgitt 1985), og ble også gitt ut som single samme år. Sangen ble Marillions største hit og nådde andreplassen på den britiske singellista. I Norge nådde singelen 8. plass på VG-lista, og er til dags dato den eneste av Marillions singler som har plassert seg på den offisielle norske singlelista.Kayleigh er skrevet av Fish, Steve Rothery, Mark Kelly, Pete Trewavas og Ian Mosley. Teksten er skrevet av sanger Fish, mens åpningsriffet er laget av gitarist Steve Rothery.

One of my most vivid memories of the time was when my wife to be, Jo, asked me to explain how I came up with my musical ideas, picking up a nearby guitar I started improvising what later became the 'Kayleigh' riff whilst explaining that I tried to combine melody and rhythm. I sometimes wonder if we would have still written 'Kayleigh' if she had asked me if there was anything good on the telly instead!

Fish hadde på et tidspunkt vært sammen med en kvinne ved navn Kay Lee. Sangen var til dels inspirert av bruddet med henne, men også generelt av flere kvinner Fish hadde vært sammen med, og hans dårlige evne til å ta vare på forhold.

...the lyric was written about a number of girlfriends, but centred around the one that had meant most to me. When I approached the band with the idea they loved it but were totally against using the name Kayleigh as not only did they all know her well but felt it was too personal!

Fish valgte likevel å bruke navnet hennes i sangen, men skrev det om fra Kay Lee til Kayleigh.


== Forskjellige utgivelser av sangen ==
Både Marillion og Fish som soloartist har hatt Kayleigh med på mange konsertalbum og samleplater. Den opprinnelige versjonen ble utgitt som single i mai 1985 og på albumet Misplaced Childhood i juni samme år. Albumet ble utgitt i remastret utgave i oktober 1998. Sammen med resten av musikken fra Misplaced Childhood finnes sangen på konsertalbumet The Thieving Magpie (utgitt i november 1988). I 1995 var Kayleigh blant flere sanger fra Marillion-perioden som Fish spilte inn på nytt til samleplatene Yin og Yang. Kayleigh er også med i CD-boksen The Singles '82-'88 (utgitt i 2000).
Kayleigh er også brukt som navn på en av mange billige samle-CD-er med musikk av Marillion.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Informasjon om albumet Misplaced Childhood på Marillions nettside Arkivert 3. mars 2007 hos Wayback Machine.
Sangteksten til Kayleigh på Marillions nettside
Gursken kirke

Gursken kirke (Gursken kyrkje) er en langkirke fra 1919 i Sande kommune i Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Søre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme.
Byggverket er i tre og har 270 plasser.


== Eksterne lenker ==
(no) «Gursken kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Gursken kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Bornholmsk

Bornholmsk er dialekten/språket som snakkes på Bornholm.
Bornholmsk er en østdansk dialekt, det vil si nærmest beslektet på den dansken som ble snakket i Skåne, men skånsk har siden blitt mer påvirket av svensk.
Bornholmsk er en av de dialektene som det er vanskeligst å forstå for dansker fra andre deler av Danmark, og noen vil derfor beskrive bornholmsk som et selvstendig språk. Imidlertid er grensen mellom dialekt og språk i noen grad subjektiv.
I de senere år har bornholmsk vært på rask tilbakegang, ikke minst i den yngre generasjon, der en stor del snakker den københavnske varianten av riksdansk. Denne utviklingen skyldes dels en innvandring til øya, og dels den lave prestisje som dialekten har utenfor Bornholm. Det er derfor sannsynlig at bornholmsk vil dø ut innen få generasjoner.


== Bøyningslære ==


=== Kjenneordene ===
Bornholmsk har tre kjønn som norsk, tysk og islandsk i motsetning til riksdansk. Det ubestemte kjenneord for hannkjønn er ejn (ejn horra = en gutt), for hunnkjønn en (en peia = en jente), og for intetkjønn et (et húz = et hus).


==== Entall ====
Det bestemte kjenneordet etter ordet er i entall for hannkjønn -ijn (horrijn = gutten), for hunnkjønn -an (peian = piken) og for intetkjønn -ed (húzed = huset).


==== Flertall ====
I flertall er den bestemte artikkel for hannkjønn -ana (horrana = guttene), for hunnkjønn -arna (peiarna = jentene), og -en for intetkjønn (húzen = husene).


== Tallordene ==


=== Grunntallene ===
1 en 
2 to 
3 tre 
4 fira 
5 fæm 
6 sajs (sæks) 
7 sju 
8 åta 
9 ni 
10 ti 
11 æleva 
12 tal 
13 trætan 
14 fjaurtan 
15 fæmtan 
16 sajstan 
17 søtan 
18 atan 
19 nøtan 
20 kyve 
30 træðua 
40 fåre 
50 haltrøs 
60 trøs 
70 halfjærs 
80 fers 
90 halfæms 
100 honreðe 
1000 tuzen


=== Ordenstallene ===
1. fårsta/fåsta 
2. an(d)ra 
3. treðe (, treðje) 
4. fjære 
5. fæmte 
6. sjæte 
7. sjuene 
8. åtene 
9. niene 
10. tiene 
11. ælvute 
12. talte 
13. trætene 
14. fjaurtene 
15. fæmtene 
16. sajstene 
17. søtene 
18. atene 
19. nøtene 
20. kyvene 
30. træðevte
Iver Steen Thomle

Iver Steen Thomle (født 1. mars 1812 i Froland, død 16. september 1889 i Kristiania) var en norsk jurist. 
Iver Steen Thomle var sønn av Erik Andreas Thomle senior og Mette Maria Binneballe og bror til ordfører og høyesterettsassessor August Thomle. Han ble gift i 1838 med Augusta Sophie Smith og som enkemann i 1845 med Juliane Marie Heyerdahl.
Han ble student 1829 og tok juridisk embetseksamen ved universitetet i Christiania 1833. En tid var han ansatt hos den daværende advokat Frederik Stang og hadde noen underordnede stillinger i justisdepartementet, hvor han i 1840 ble ekspedisjonssekretær. I 1846 ble han byfogd i Arendal og 1849 amtmann i Nedenes amt. I 1860 ble han assessor i Høyesterett, og han ble justitiarius 1878. Som sådan tok han sete i riksretten 1883–84. Han tok avskjed i 1886.
Thomle ble ansett som en av Norges fremste praktiske jurister. Han ble i 1879 utnevnt til doctor juris ved Københavns Universitet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Thomle, Iver Steen i Nordisk familjebok
Familysearch


== Eksterne lenker ==
(no) Iver Steen Thomle hos Norsk senter for forskningsdata 
Politiske taler av Iver Steen Thomle, virksommeord.uib.no
Eduard Carlén

Eduard Carlén (født 20. oktober 1866 i Värmland, død 1. juli 1959 i Oslo) var en svensk arkitekt. 
Hans familie flyttet til Norge mens han var ung, og han tok sin arkitektutdanning i Tyskland og Østerrike. 
Han etablerte seg som arkitekt i Kristiania i 1892, og tegnet både leiegårder, villaer og fabrikker. Han bodde i Ålesund i to perioder; en femårsperiode etter Bybrannen i Ålesund 1904 og i perioden 1916–22, da han bl.a. tegnet Gursken kirke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside med presentasjon av noen av hans arbeider
Eduard Carlén hos archinform.net
Eduard Carlén i Norsk kunstnerleksikon
Leikanger kirke (Herøy)

Leikanger kirke (Leikanger kyrkje) er en åttekantet kirke fra 1807 i Herøy kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Søre Sunnmøre prosti i Møre bispedømme.
Kirken er i tre og har 380 plasser. Den ble opprinnelig bygget på Sjøholt, men ble flyttet derfra til Leikong i 1872.
Leikong tilhørte på midten av 1800-tallet Rovde sokn, og i 1856 ble det gjort forsøk på å få flyttet Rovde kirke til Leikong, men dette forsøket ble det ikke noe av. Man søkte så om å skille ut Leikong som eget sokn, noe som ble gjort i 1871. Da ble soknet etablert med Leikong og Jøsok samt deler av Gurskedalen, Eika og Eiksund innenfor grensene. Noe senere ble hele Eika og Eiksund inlemmet i soknet. På 1900-tallet skjedde det flere endringer; Djupvika ble lagt til i 1957 og Gurskedalen og Eiksund gikk ut av soknet.
Kirken stod opprinnelig på Sjøholt i Ørskog, men skulle rives da Leikong ble eget sokn. Man gikk da inn i forhandlinger om å kjøpe kirken, og den ble flyttet og bygd opp på Leikang i 1872 og vigslet på nytt i 1873. Tårnet ble satt opp over våpenhuset, men ble flyttet tilbake til sin opprinnelige plass midt på taket i en restaurering i 1960.
Fra Sjøholt fikk man med en inngangsdør og prekestol fra 1642. Prekestolen er dekorert med utskjæringer av de syv dyder. Altertavlen ble sendt til Bergen Museum, men man fikk i 1948 en kopi som er den som står i kirken i dag.

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(no) «Leikanger kirke (Herøy)». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Leikanger kirke (Herøy)». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Peder Carl Lasson

Peder Carl Lasson (født 14. november 1798 i Bærum, død 5. juni 1873 i Kristiania) var en norsk jurist. Han ble høyesterettsadvokat 1828, assessor i Høyesterett 1837, sorenskriver i Aker 1848 og høyesterettsjustitiarius 1855. Under Oscar I's sykdom 1852–53 var Lasson midlertidig statsråd, men han avslo senere tilbud om å bli sjef for justisdepartementet. Han deltok i flere kongelige lovkommisjoner.
Sammen med svogeren K. W. Hjelm og svigerfaren Bredo Henrik von Munthe af Morgenstierne den eldre utga Lasson 1826–30 Juridiske samlinger og var en av grunnleggerne av Norsk Retstidende (1836), som han redigerte alene 1837–48.
Lasson er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo.


== Utmerkelser ==
Lasson var medlem av Videnskabs-Selskabet i Christiania, det nåværende Det Norske Videnskaps-Akademi fra dette ble stiftet i 1857. Han ble utnevnt til æresdoktor ved Lunds universitet i 1868. I 1854 ble han utnevnt til ridder av St. Olavs Orden og fikk storkorset i 1864. Han var også innehaver av storkorset av den svenske Nordstjerneordenen.


== Verker ==
Haandbog i den norske proces (1835–43)
Om eiendomsindgrebene (1842)
Geistlighedens lønning (1846)
Haandbog i criminalretten (1848–51)
Fremstilling af lovgivningen om huusmænd (1850)
Om strafferetspleiens historie i ældre tider (1858)
Om appel i civile sager (1869)
En samling af bidrag til strafferetten (1871–72)


== Referanser ==


== Kilder ==
Nordisk familjebok. Uggleupplagan fra Runeberg

(no) Peder Carl Lasson  i Folketellingen 1865 fra Digitalarkivet. (Kristiania kjøpstad)


== Eksterne lenker ==
(no) Peder Carl Lasson hos Norsk senter for forskningsdata