jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Courtney Thorne-Smith

Courtney Thorne-Smith (født 8. november 1967 i San Francisco i California) er en amerikansk skuespiller. Hun har spilt rollen som «Alison Parker» i Melrose Place (1992–1997) og «Georgia Thomas» i Ally McBeal (1997–2000). Hennes nåværende rolle er «Cheryl» i According to Jim.
Thorne-Smiths første filmrolle var i spillefilmen Styrkeprøven i 1986.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Courtney Thorne-Smith på Internet Movie Database 
(sv) Courtney Thorne-Smith i Svensk Filmdatabas 
(fr) Courtney Thorne-Smith på Allociné 
(en) Courtney Thorne-Smith på AllMovie 
(en) Courtney Thorne-Smith hos Rotten Tomatoes 
(en) Courtney Thorne-Smith hos The Movie Database
Charly García

Carlos Alberto García Moreno (født 23. oktober 1951 i Buenos Aires) er en av de mest anerkjente og berømte artistene i Argentina, og har laget rock i rundt tretti år.
Middelklassegutten Garcia skulle tidlig interessere seg for politikk og bruke mye av sin stigende innflytelse på å jobbe mot diktaturet som rådet i Argentina på 1970-tallet. Han spilte blant annet i det folklore-inspirerte Sui Generis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charly García – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Charly García – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Charly García på Internet Movie Database 
(en) Charly García hos The Movie Database 
(en) Charly García på Apple Music 
(en) Charly García på Discogs 
(en) Charly García på Discogs 
(en) Charly García på MusicBrainz 
(en) Charly García på Spotify 
(en) Charly García på Songkick 
(en) Charly García på Genius — sangtekster 
(en) Charly García på AllMusic
Lincoln Ellsworth

Lincoln Ellsworth (født 12. mai 1880 i Chicago, død 26. mai 1951) var en amerikansk oppdager.
Han var sønn av James Ellsworth og Eva Frances Butler, født i  Chicago, Illinois.
Lincoln Ellsworths far, James, var en velstående kullgruveeier som donerte 100 000 dollar for å finansiere Roald Amundsens ekspedisjon til Nordpolen i 1925 med flybåtene «N 24» og «N 25».
Ellsworth deltok som navigatør på «N 24» der Leif Ragnar Dietrichson var flyger og Oskar Omdal mekaniker, mens Hjalmar Riiser-Larsen var flyger, Roald Amundsen navigatør og Karl Feucht mekaniker på «N 25». De to flybåtene startet fra Ny-Ålesund på Svalbard den 21. mai 1925. De landet på  87° 44' nord, men hadde store vanskeligheter med å komme i lufta igjen. «N 24» var skadet og måtte etterlates. Da de tre fra «N  24» skulle ta seg bort til «N 25», gikk Omdal og Dietrichson gjennom isen og holdt på å drukne. Takket være at alle hadde på seg redningsvesten Tethys, at de hadde blåst dem delvis opp og at Ellsworth ikke havnet i vannet, klarte Omdal og Dietrichson å komme opp på isen igjen og gjenforenes med besetningen på «N 25». Først 15. juni hadde de fått laget en provisorisk startbane på 500 meter på isen der de maktet å ta av med «N 25» og komme velberget tilbake til Spitsbergen.
Etter hjemkomsten ble Ellsworth dekorert av H. M. Kongen med medaljen for edel dåd.Sammen med Amundsen er Ellsworth og mannskapet ombord i luftskipet «Norge» blitt kreditert for å ha vært de første til å oppdage Nordpolen fra luften under en flyvning fra Ny-Ålesund på Spitsbergen til Alaska i mai 1926.
I Stavanger er han hedret med Ellsworths gate i Bekkefaret.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tor Bomann-Larsen (2003). Roald Amundsen en biografi. Oslo. ISBN 82-02-22519-1. 
Einar-Arne Drivenes og Harald Dag Jølle, red. (2004). Norsk Polarhistorie. Gyldendal. ISBN 82-05-32654-1. 


== Eksterne lenker ==
(en) Lincoln Ellsworth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lincoln Ellsworth på Internet Movie Database 
(en) Lincoln Ellsworth hos The Movie Database 
(en) Lincoln Ellsworth hos American National Biography 
(en) Lincoln Ellsworth
Sediment

Sedimenter er ansamlinger av små partikler som har blitt transportert av vann eller et annet flytende medium, og som på et tidspunkt har blitt liggende på den lokale faste jordoverflaten etter at det aktuelle bærende mediumet har mistet evnen til å bære partiklene videre. Denne prosessen hvor partiklene legger seg til ro, betegnes vanligvis som sedimentasjon eller avsetning. Sedimenter som avsettes  på havbunnen kalles marine avsetninger, og landavsetninger er terrestriske.
Sedimenter kan som nevnt bli transportert av forskjellige flytende fenomener, så som væsker, vind (eolisk), isbreer eller vulkanske prosesser. Sanddyner i ørkener er eksempler på eolisk transport av sedimenter. Morenebanker er is-transporterte sedimenter. Alle sediment-typer har forskjellige sedimenterings-hastigheter, bestemt av partiklenes kornstørrelse, volum, tetthet og form samt det bærende midlets viskositet, som varierer med temperatur og trykk. 


== Sedimenttransport ==


=== Elver ===
I en væske, for eksempel vann som renner, er det en gitt mengde partikler som kan transporteres. Sedimentpartiklenes fallhastighet blir bestemt av Stokes lov:

  
    
      
        w
        =
        
          
            
              2
              (
              
                ρ
                
                  p
                
              
              −
              
                ρ
                
                  f
                
              
              )
              g
              
                r
                
                  2
                
              
            
            
              9
              μ
            
          
        
      
    
    {\displaystyle w={\frac {2(\rho _{p}-\rho _{f})gr^{2}}{9\mu }}}
  w er sedimentpartiklenes  fallhastighet, ρ er tetthetene til partiklene (p og f er partikkel- og væske-tetthet), g er gravitasjonsakselerasjonen og μ er den dynamiske viskositeten til væsken.
Hvis oppadgående strømhastighet er større enn sedimentpartiklenes fallhastighet, vil sedimentene bli transportert nedover elven istedenfor å legge seg som et lag på bunnen.


== Se også ==
Basseng (geologi)


== Eksterne lenker ==
(en) Sediments – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Miljøstatus i Norge: Forurenset sjøbunn
Eric Carle

Eric Carle (født 25. juni 1929, død 23. mai 2021) var en amerikansk forfatter og illustratør. Han utga over 70 barnebøker, deriblant flere internasjonale bestselgere. Som oftest var han opphavsmann til både illustrasjoner og tekster i bøkene. Hans mest kjente bok er bildeboka Den lille larven Aldrimett (The Very Hungry Caterpillar) fra 1969, som ble oversatt til 30 språk i hans levetid. Da han døde hadde det blitt solgt over 50 millioner eksemplarer av Den lille larven Aldrimett, noe som gjorde den til en av de mest solgte bøkene i verden uansett sjanger.Bøkene hans handler ofte om dyr, og illustrasjonene er utført som formsikre og fargesprakende papircollager.


== Eric Carle-museet ==
I Amherst County i Carles hjemstat Massachusetts ligger Eric Carle Museum of Picture Book Art. Museet er en ideell stiftelse som har som formål å fremme leselyst og lesekunnskap ved hjelp av billedbøker. Det ble etablert av Eric Carle og hans kone Barbara i 2002.Pr. 2021 har museet en samling på over 12 000 gjenstander, tre kunstgallerier, et atelier, et teater og biblioteker både for vanlige besøkende og for forskere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Offisiell blogg 
(en) Eric Carle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eric Carle på Internet Movie Database 
(en) Eric Carle på Discogs 
(en) Eric Carle på Discogs 
(en) Eric Carle på MusicBrainz 
(en) Eric Carle på AllMusic 
(en) The Eric Carle Museum of Picture book Art
Æreslegionen

Æreslegionen (fransk: Légion d'honneur) er en fransk fortjenstorden innstiftet av førstekonsul Napoléon Bonaparte i den franske republikk 19. mai 1802. Tanken var å skape en æresbevisning som skulle erstatte de kongelige ordener og æresbevisninger. Disse ble etter revolusjonen opphevet i 1791. Æreslegionen har siden opprettelsen overlevd vekslingen mellom republikk og monarki og utdeles fortsatt av den franske stat. Republikken Frankrikes president er ordenens stormester.


== Ordenstegn ==
Æreslegionens ordenstegn er en stjerne med fem armer. Mellom armene finnes kranser av laurbær og eik. I midten av stjernen sitter en avbildning av et kvinnehode, et symbol for republikken. Ordensbåndet er i rødt. 


== Inndeling ==
Æreslegionen hadde ved innstiftelsen fire klasser, men ble allerede i 1805 tilført ytterligere en klasse. Siden 1816 har benevnelsen på de fem klassene ligget fast og disse har blitt retningsgivende for andre fortjenstordener. Ordenens fem klasser er:

storkors (grand-croix)
storoffiser (grand officier)
kommandør (commandeur)
offiser (officier)
ridder (chevalier)


== Tildeling ==
Æreslegionen kan tildeles borgere av Frankrike og andre land for sivile eller militære fortjenester. Ordenen kan også tildeles posthumt. Innehavere av første klasse erkjennes også en pensjon. Tildelings skjer etter presidentens eller storkanselliets bestemmelse, etter innstilling fra en statsråd.


== Norske innehavere ==
Opp gjennom årene er en del nordmenn blitt tildelt Æreslegionen, vanligvis fordi de har gjort en spesiell innsats for franske interesser. Kong Harald V er innehaver av storkors, det var også Haakon VII og Olav V. Oberst Birger Eriksen var offiser. Andre norske innehavere er statsminister Thorbjørn Jagland, professor Leiv Flydal, generalmajor Hans Reidar Holtermann, forretningsmann Knut Faremo, skuespillerinne Wenche Foss, kokk og president i Bocuse d'Or Europe Eyvind Hellstrøm, FNs spesialutsending for Libanon Terje Rød-Larsen, Arne Rettedal, Arbeiderpartipolitikeren Oscar Torp og direktør Wilhelm Holst. 
I forbindelse med 50-årsjubileet for landgangen i Normandie ble Hugo Munthe-Kaas hedret med Æreslegionen. Ved 60-årsmarkeringen av landgangen i Normandie ble ni norske krigsveteraner hedret med Æreslegionen: Gunnar Knudsen, Lars Arholm, Anders O. Standnes, Johannes Helland, Antoni Lunder, Rangvald Myhre, Bertel Bjørvik, Enevold Falsen Schrøder og Johannes Bauge. I forbindelse med 70-årsjubileet for landgangen i Normandie ble krigsveteran John Pettersen tildelt riddergraden av Æreslegionen.


== Insignier ==


=== Ordenstegn ===


=== Båndstriper ===


=== Nåler ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) National Order of the Legion of Honour – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ordre national de la Légion d'Honneur – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
La légion d'honneur, Musée national de la Légion d’honneur et des ordres de chevalerie
Gabriel

Engelen Gabriel er kjent både innen kristendommen, jødedommen og islam. Noen kristne trossamfunn mener at Gabriel er en erkeengel som holder orden blant de øvrige englene. Festdag i den katolske kirke er 26. mars.


== Islam ==
I islam er engelen Gabriel den som mottar budskaper fra Allah og leverer dem til profetene.


== Jødedom ==
Av alle englene som er omtalt i Bibelen, er kun tre nevnt ved navn – Mikael, Rafael og Gabriel. Ifølge Bibelen er Gabriel en engel med høy rang som står i nær forbindelse med Guds trone, han blir sendt ut av Gud for å overbringe spesielle budskaper til Guds tjenere på jorden. Når denne engelen viser seg for mennesker blir han beskrevet som «en skikkelse som så ut som en mann». Det hebraiske ordet gever som blir oversatt med «mann» har betydningen «ung og sterk mann». Dette passer godt til betydningen av hans navn (der elementet gabr-, hebraisk gavr-, er en form av gever).


== Kristendom ==
Erkeenglene har en sterk posisjon i den katolske kirkes hagiografi og liturgi.Det var Gabriel som henvendte seg til den jødiske jomfruen Maria, som var forlovet med Josef, med ordene: «Frykt ikke, Maria! For du har funnet nåde hos Gud. Du skal bli med barn og få en sønn, og du skal gi ham navnet Jesus. Han skal være stor og kalles Den Høyestes Sønn. Herren Gud skal gi ham hans far Davids trone, og han skal være konge over Jakobs ætt til evig tid; det skal ikke være ende på hans kongedømme.»
Engelen Gabriel er nevnt følgende steder i Bibelen:

Daniel 8:16 – Gabriel blir sendt ut for å forklare et syn for Daniel
Daniel 9:21 – Gabriel kommer for å overbringe et budskap til Daniel
Lukas 1:19 – Gabriel kommer til Sakarja for å fortelle ham at han vil bli far til døperen Johannes
Lukas 1:26 – Gabriel kommer til Maria for å fortelle henne at hun vil bli mor til Jesus


== Referanser ==
V-motor

En V-motor er en vanlig motortype for stempelmotorer. Stemplene er plassert slik at de danner en V når motoren sees langs veivakselen. V-konfigurasjonen reduserer motorens lengde og vekt sammenliknet med en tilsvarende rekkemotor.
I 1896 patenterte Karl Benz sin første stempelmotor med horisontalt plasserte stempler. Vanligvis vil hvert par med stempler fra hver sylinderbank dele én rådepinne på veivakselen, enten ved mester/slave-råder eller ved to ordinære råder side ved side. Noen anser dette som et kjennetegn ved en «ekte» V-motor, og deler flate motorer inn i boksermotorer, som ikke deler rådepinner på denne måten, og 180° V-motorer som deler pinnene. På den annen side har flere viktige V-twin-motorer to rådepinner. I Tyskland ansees alle disse motorene for boksermotorer.
Det brukes forskjellige V-vinkler i forskjellige motorer; avhengig av antallet sylindre vil det være vinkler som fungerer bedre enn andre med hensyn til stabilitet. Smale vinkler kombinerer noen av fordelene med V-motoren og rekkemotoren (hovedsakelig når det gjelder kompakthet], men også noen av ulempene. Dette konseptet ble lenge brukt av Lancia, og brukes i dag av blant annet Volkswagen.
Noen V-konfigurasjoner er velbalanserte og behagelige, mens andre er mindre behagelige enn en tilsvarende rekkemotor. Med optimal vinkel har en V16-motor jevn tenning og eksepsjonell balanse. En crossplane V8-motor kan balanseres med motvekter på veivakselen, liknende de som brukes i en sekssylindret rekkemotor. V12-motorer, som i bunn og grunn er to rekkemotorer med seks sylindre satt sammen, har alltid jevn tenning og god balanse, uavhengig av vinkel. Andre, som V2, V4, V6, flatplane V8 og V10, har økte vibrasjoner, og krever som regel balansevekter.
Det er vanlig for V-motorer å beskrives som V#, hvor # er antallet sylindre:

V-twin
V4
V5
V6
V8
V10
V12
V16
V18
V20
V24


== Se også ==
Rekkemotor
Boksermotor


== Eksterne lenker ==
(en) V engines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kyokushinkai

Kyokushinkai (eller kun kyokushin) er en stilart av karate som ble grunnlagt av sosai Masutatsu Oyama i 1957. Ordet Kyokushinkai er sammensatt av tre ord:

Kyoku: betyr «jordens poler», indikerer høydepunkt, klimaks og maksimal standard.
Shin: betyr «sannhet», kan også bety virkelighet.
Kai: betyr «organisasjon».Kyokushin er basert på andre karateformer som sosai Oyama trente, blant annet shotokan og goju-ryu. Fullkontakt-kamp er ett av kjennetegnene til kyokushin.
Antall utøvere på verdensbasis har blitt anslått til 10–20 millioner. I Norge finnes det cirka femti klubber tilsluttet ulike internasjonale organisasjoner.
Belterekkefølge: Hvitt, oransje, blått, gult, grønt, brunt og sort. Beltefargene før sort kalles kyu-grad (elevgrad), og sortbeltegradene kalles dan-grad. Antall dan-grader vises med gullstriper på det sorte beltet. Høyeste grad er 10. dan, denne graden er forbehold sosai Oyama.


== Trening ==
Det å trene karate krever stor grad av konsentrasjon og vilje, og gjennom utallige repetisjoner vil en gradvis kunne utvikle seg som utøver. Dette er en prosess som tar tid og setter store krav til utøverens lærevillighet. For å illustrere denne trinnvise prosessen er det innenfor kyokushin utarbeidet en liste på syv punkter, slik at en bedre skal kunne forstå undervisningen. De blir da lettere å skjønne hvorfor utviklingen skjer trinnvis.

Posisjon – Stilling
Balanse – Stilling under kontroll
Teknikk – Korrekt utførelse
Koordinering – Balanse og stilling under kontroll ved utførelse av teknikk
Hurtighet – Bedre og hurtigere utførelse av teknikk
Kraft – Mer kraft i utførelsene
Refleks – Alt overstående blir naturlige bevegelser


== Dojo-kun (ed) ==
Enhver kyokushin-utøver skal kunne, samt prøve å følge dojo-kun, som er et ed på syv punkter. Dojo-kun gjelder både på trening og ellers i livet.

Vi vil trene ånd og legeme for å oppnå et fast og urokkelig sinn.
Vi vil etterstrebe den sanne forståelse for karate, så vi til enhver tid skal være beredt med våkne sanser.
Med hele vår viljestyrke skal vi søke og dyrke et sinnelag som preges av forstandig selvfornektelse.
Vi skal være høflige i vår fremferd, respektere våre foresatte og avstå fra voldsbruk.
Vi vil følge vår tro og våre idealer, og aldri glemme ydmykhetens sanne verdi.
Vi vil se opp til visdom og styrke, og ikke la oss forlede av uverdige livsmål.
Den disiplin vi tilegner oss ved karate skal styrke vår livsholdning, og vi vil alltid søke og oppfylle karatens dypeste mening.
Eolisk

Ordet eolisk kan vise til:

Eolisk skala, en modal toneart, også kjent som naturlig moll
Eoliske prosesser, geologiske prosesser forårsaket av vind
De eoliske øyer, en øygruppe i Tyrrenhavet
Aiolisk gresk, en gammelgresk dialekt
Aiolere, eldre gresk stamme
Aiolos, to figurer i greske sagn
Masutatsu Oyama

Masutatsu Oyama (大山倍達 Ōyama Masutatsu, født 1923, død 1994) var en koreansk karateutøver, mest kjent for å ha grunnlagt karatestilarten kyokushinkai i 1957. Han ble ofte beskrevet som en levende legende.
Masutatsu Oyama ble født i Sør-Korea, hvor han het Choi Yeong-eui. Han flyttet til Japan da han var 15 år, og tok da navnet til den nye japanske familien sin. Han begynte sin lære innen kampsporten med Kempo i en alder av 9 år, for så å fortsette med Judo og Karate. Etter å ha trent karate i flere år, under ulike læremestrene (Gichin Funakoshi, Sodeju, Kotaro Yoshida, So Nei Chu og Gogen Yamaguchi), flyttet Masutatsu etter andre verdenskrig opp i fjellet. Her bodde han isolert og trente hardt i totalt 3 år, hvorav han tilbragte det første året i et isolert tempel, og de siste 2 årene i en hytte han bygde selv, hvor han livnærte seg av det han fant i naturen rundt seg. 
Da han returnerte fra fjellet flyttet han inn ved siden av et slaktehus, hvor han begynte å teste sin styrke og teknikk mot kyrne som skulle slaktes. Dette førte etter hvert til at han stilte opp i kamper mot store okser på ca. 450 kg, hvor han kun brukte never og bein til å utkonkurrere de. Totalt sloss han med og utkonkurrerte rundt 50 okser. Dette gjorde han for å teste menneskelige grenser og styrken i karate. Hans styrke og teknikk var enorm, og han slo oksens horn rett av med bare neven. Han konkurrerte ikke bare mot okser, men også mot ulike kampsportutøvere fra forskjellige grener/stilarter, som han beseiret én etter én. 
Etter disse hendelsene fikk Masutatsu Oyama tilnavnet «den guddommelige hånd». Han brukte store deler av livet sitt på å undervise og fremme det som etterhvert ble kjent som «The Kyokushin Style» (kyokushinkai karate) på 1950-tallet.
Kimberly

Kimberly er et engelsk kvinnenavn med opprinnelse i et bynavn og stedsnavn. Navnet er blant annet vanlig i USA og det sørlige Afrika.


== Etymologi ==
Kimberly er dannet av navmet på byen Kimberley i Sør-Afrika. Byen fikk navn etter lord Kimberley (1826–1902). Etternavnet Kimberley har opprinnelse i to engelske stedsnavn: Chineburlai i Norfolk og Chinemarleie i Nottinghamshire. Sisteleddet i begge navnene betyr «skogslysning», mens de to førsteleddene er henholdsvis kvinnenavnet Cyneburg og mannsnavnet Cynemǣr. Cyneburg er sammensatt av de gammelengelske navneleddene cyne, «kongelig», og burh, «borg». Cynemǣr er sammensatt av cyne og mær, «berømt».
Kimberley er en variant av navnet.


== Utbredelse ==
Kimberly er kjent brukt som fornavn fra midten av 1900-tallet.
Kimberly og Kimberley var mest populære i USA i 1960- og 1970-årene.

Kimberley var et populært navn i England i 1980-årene. Det relaterte gammelenglske kvinnenavnet Cyneburg var populært fra 600-tallet til 900-tallet.

Navnene er i dag mye brukt i Sør-Afrika og nabolandene Botswana og Zimbabwe. Navnet er også vanlig i USA og flere andre land. Kimberly er i all hovedsak brukt som kvinnenavn, men er også kjent brukt som mannsnavn. 
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Kimberly og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Kim Wilkins (født 1970), australsk forfatter med psevdonymet Kimberley Freeman
Kimberly Johnson (født 1971), amerikansk dikter
Kimberly Williams-Paisley (født 1971), amerikansk skuespiller
Kimberly Geswein (født 1979), amerikansk skrifttypedesigner
Kimberly Larsen (født 1980), norsk skuespiller
Kimberley Walsh (født 1981), engelsk sanger
Kimberly Snyder, amerikansk ernæringsekspert
Kimberly Derting, amerikansk forfatter
Kimberley Hasselbrink, amerikansk matskribent


== Annen bruk av navnet ==
Kimberly-Clark, amerikansk produsent av papirprodukter
Kimberley-prosessen, sertifiseringsprosess for diamanter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Behind the Name: Kimberly
(en) Think Baby Names: Kimberly
The Call of the Simpsons

«The Call of the Simpsons» var den syvende Simpsons-episoden som ble sendt på amerikansk TV, men den første vist i Storbritannia da Sky One begynte å vise serien den 2. september 1990. 
Episoden handler om familien Simpsons ferie i sin nye campingbil.


== Handling ==
Homer er sjalu på nabo Ned Flanders' nye campingbil, og drar til «Bob's RV Round-Up» for å kjøpe sin egen. På grunn av Homers dårlige kreditthistorie kan han bare få kjøpe en gammel og velbrukt bil. Overentusiastisk over sin nye campingbil tar han med seg familien på en utflukt. De kjører på øde landeveier, og han mister kontroll over bilen og stopper på kanten av et stup. Familien kommer seg ut av bilen like før den styrter ned i dalen.
Bortkommet i ødemarken går Homer og Bart for å lete etter sivilisasjonen, uoppmerksomme på at Maggie trasker etter dem. Maggie kommer bort fra Homer og Bart, og blir snart adoptert av en bjørnefamilie. Homer og Bart på sin side mister klærne sine i en elv med sterke strømmer, og må bruke planter og jord for å dekke seg til. En naturfotograf tror Homer er Bigfoot, og tar et bilde av ham. Snart blir skogen overfylt av Bigfoot-jegere og suvenirbutikker. Journalister finner Marge og advarer henne om det forferdelige udyret som går rundt i skogen. Da hun ser bildet av Homer kjenner hun ham igjen.
Kald og nær utmattelse blir Homer fanget av jegere, skutt med en bedøvelsespistol og tatt med til et laboratorium for testing. Forskere observerer Homer, men de er usikre på om han er Bigfoot eller et menneske med under gjennomsnittlig intelligens. De tillater at Homer kan returnere til familien inntil de finner ut hvilken art han tilhører.
Manasse

Manasse (hebraisk: מְנַשֶּׁה, fra et ord som betyr «å glemme») er et personnavn i Bibelen.
Andre varianter av navnet er Manasseh, Manase og Menasseh. Navnene brukes både som fornavn og etternavn.


== Kjente personer med navnet ==
Manasse (stamfar), sønn av Josef og stamfar til Manasse stamme
Manasse (konge), konge av tostammeriket
Menasseh Ben Israel (1604–1657), portugisisk boktrykker
Manasseh Cutler (1742–1823), feltprest i den amerikanske uavhengighetskrigen og representant i kongressen


=== Manasse som etternavn ===
Jon Manasse, amerikansk klarinettist
Robert Menasse (1954–), østerriksk forfatter


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Manasse
(en) Think Baby Names: Manasse
Volta Redonda

Volta Redonda er en by og kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil. Den ligger sørvest i delstaten ved elva Paraíba do Sul.
Økonomien i Volta Redonda var opprinnelig basert på jordbruk. I 1941 ble selskapet Companhia Siderúrgica Nacional (CSN) etablert og de bygget sitt første integrerte stålverk i byen. CSN ble en viktig faktor i den brasilianske industrialiseringsprosessen. Produksjonen av flatstål gjorde det mulig å starte produksjon av f.eks. husholdningsmaskiner for det innenlandske markedet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Volta Redonda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
http://www.portalvr.com/