jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Saarlands flagg

Saarlands flagg er vannrett delt i fargene svart, rødt og gult og har forbundslandets våpen midt i duken.
Fargene i Saarlands flagg er de tyske fargene. Valget av farger ble gjort da Saarland, etter å ha vært adskilt fra det øvrige Tyskland siden 1945, fra 1. januar 1957 ble gjenforent med Forbundsrepublikken Tyskland. Allerede året før var forbundslandets symboler forberedt, gjennom lov av 9. juli 1956 og gjennom artikkel 61 i grunnloven av 20. desember 1956 der landets farger fastsettes til svart, rødt og gult. I loven om Saarlands symboler ble det nærmere bestemt at våpenet skal være med i flagget. Våpenet henviser til landområdene som utgjør Saarland. I første felt vises en hvit blå løve, opprinnelig våpenet for grevene av Saarbrücken-Commercy. I andre felt et rødt kors på hvitt for kurfyrstedømmet Trier. I tredje felt vises en rød skråbjelke med sølv ørner på gull felt for hertugdømmet Lorraine. I fjerde felt vises en gul løve på svart for hertugdømmet Pfalz-Zweibrücken. 
Saarland fører ikke eget statsflagg, slik heller ikke Bayern eller Brandenburg gjør. Saarland er en av tre tyske forbundsland som fører de tyske fargene svart, rødt og gult. De to andre er Niedersachsen og Rheinland-Pfalz.
Saarland har to ganger vært atskilt fra det øvrige Tyskland, i begge tilfeller umiddelbart etter verdenskrigene. I begge perioder førte området eget flagg.


== Saargebiet 1920-1935 ==

I Versaillestraktatens artikler 45 til 50 ble det bestemt at Saar-området skulle adskilles fra Prøyssen og Bayern og settes under kontroll av Folkeforbundet og en internasjonal regjeringskommisjon.  Denne fastsatte 28. juli 1920 et flagg for Saargebiet, en vannrett trikolor i fargene blått, hvitt og svart. Fargene var avledet fra våpnene til fire av byene i området, St. Ingbert, St. Johann, Saarlouis og Saarbrücken. Disse tilsvarte fargene i flaggene som inntil da hadde vaiet i området, Prøyssens svart og hvitt og Bayerns hvitt og blått. Flagget ble ført inntil 1935, da Saargebiet ble gjenforent med Tyskland.


== Saarland 1947-1956 ==

Etter den andre verdenskrig kom Saarområdet under fransk kontroll, formelt organisert som et statsrettslig autonomt område i økonomisk union med Frankrike. En egen grunnlov for Saargebiet trådte i kraft 17. desember 1947. Artikkel 61 beskriver flagget som et hvitt kors på blå-rød grunn. Dette ble ved lov av 16. juni 1948 nærmere spesifisert som et flagg med nordisk korsform der feltene nærmest stangen var blå og feltene i flaggets frie ende røde. Fargene blått, hvitt og rødt er fargene fra Frankrikes trikolor. Dette flagget ble ført inntil gjenforeningen med Forbundsrepublikken Tyskland. Fra da av gjaldt de tyske farger i det nye forbundslandet Saarland.


== Litteratur ==
Jörg-M. Hormann og Dominik Plaschke: Deutsche Flaggen. Geschichte – Tradition – Verwendung, 2006
Harry D. Schurdel: Flaggen und Wappen Deutschland, 1995


== Eksterne lenker ==
Amtsblatt des Saarlandes, nr. 67, 1947 Saarlands forfatning av 1947
Amtsblatt des Saarlandes, nr. 49, 1948 Loven om Saarlands flagg av 16. juni 1948
Amtsblatt des Saarlandes, nr. 95, 1956 Loven om Saarlands flagg av 9. juli 1956
Attikí

Attikí (tidligere Attika; gresk: Αττική, Attikí; gammelgresk: Ἀττική, Attikḗ) er en periferi (region) i Hellas som samtidig utgjør et eget prefektur. Attikí er videre delt inn i prefekturområdene Athen, Øst-Attikí, Pireus og Vest-Attikí. Athen, hovedstaden i Hellas, ligger i Attikí. 
Attikí ligger i det sørlige Hellas og dekker 3 808 km². I tillegg til Athen inneholder området byene Pireus, Eleusis, Megara, Laurium og Marathon, i tillegg til en liten del av halvøya Peloponnes og øyene Salamis, Aegina, Poros, Hydra, Spetses, Kythira og Antikythira. 3 841 408 innbyggere bodde der i 2005, der mer enn 95 % er innbyggere i metropolområde til Athen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Attica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 3116

Fylkesvei 3116 går mellom Slagen og Gressbanen i Tønsberg kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 465 (Vestfold).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Tønsberg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3116
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Ebirah, Horror of the Deep

Ebirah, Horror of the Deep også kjent som Godzilla vs. the Sea Monster (ゴジラ・エビラ・モスラ　南海の大決闘) er en japansk film fra 1966 regissert av Jun Fukuda. Dette er den sjuende filmen om det klassiske filmmonstret Godzilla.


== Handling ==
Etter at Yata går tapt på sjøen, stjeler hans bror Ryota en yacht sammen med to venner og en bank-raner. Imidlertid stikker mannskapet av med Ebirah, en gigantisk hummer-lignende skapning, og skyller i land på Letchi Island. Der produserer Red Bamboo, en terror-organisasjon, tungtvann for å selge masseødeleggelsesvåpen. Red Bamboo har gjort slaver av innfødte fra den nærliggende Infant Island, og de innfødte håper at Mothra snart kommer til å våkne for å redde dem fra terroristene.
Ryota og hans venner hjulpet av Daiyo, en innfødt jente, oppdager Godzilla, som tidligere kjempet mot monsteret Ghidorah og nå sover i en hule. Gruppen lager en plan for å beseire terroristene i håp om å unnslippe fra øya. I prosessen vekker de Godzilla som begynner å slåss mot Ebirah, men det enorme dyret slipper unna. Godzilla ødelegger også terroristenes base, samtidig som menneskene forsøker å frigjøre de innfødte slavene og komme seg unna fra hele øya.


== Skuespillere ==
Akira Takarada som Yoshimura
Toru Watanabe som Ryota Kane
Toru Ibuki som Yata Kane
Chotaro Togin som Ichino
Hideo Sunazuka som Nita
Kumi Mizuno som Daiyo
Pair Bambi som Shobijin-tvillingene.
Jun Tazaki som kommandør
Akihiko Hirata som kaptein Ryuui
Hideyo Amamoto som marine-kaptein.
Yutaka Sada som en bonde
Hisaya Ito som en vitenskapsmann
Tadashi Okabe som vitenskapsmann.
Chieko Nakakita som Mrs. Kane
Ikio Sawamura som en eldre slave, og innfødt.
Shoichi Hirose som en slave.
Kazuo Suzuki som en slave.
Haruo Nakajima som Godzilla.
Hiroshi Sekita som Ebirah.


== Eksterne lenker ==
(en) Ebirah, Horror of the Deep på Internet Movie Database 
(no) Ebirah, Horror of the Deep hos Filmfront 
(fr) Ebirah, Horror of the Deep på Allociné 
(nl) Ebirah, Horror of the Deep på MovieMeter 
(en) Ebirah, Horror of the Deep på AllMovie 
(en) Ebirah, Horror of the Deep på Rotten Tomatoes
Fylkesvei 3122

Fylkesvei 3122 går mellom Haugar og Kilen i Tønsberg kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 469 (Vestfold).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Tønsberg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3122
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Akatsuki

Akatsuki, tidligere kjent som PLANET-C og Venus Climate Orbiter (VCO), er en japansk romsonde som har som formål å utforske planeten Venus.
Romsonden ble skutt opp 21. mai 2010, og skulle etter planen gå inn i bane rundt Venus samme år. Forsøket mislyktes imidlertid, og det var ikke før i desember 2015 – etter å ha sirklet rundt solen i fem år – at den klarte å komme i bane rundt planeten.Romsondens hovedmål er å skape forståelse for hvordan den globale oppvarmingen på jorden utvikler seg ved blant annet finne bevis for lyn og vulkaner på Venus. Romsonden, som ble sendt opp av Japan Aerospace Exploration Agency (JAXA), veier totalt 640 kg, inkludert 320 kg drivstoff og 34 kg med vitenskapelige instrumenter.Det kostet 14,6 milliarder yen å utvikle og produsere sonden, og 9,8 milliarder yen å skyte den opp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Akatsuki (spacecraft) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
JAXA PLANET-C site Arkivert 8. desember 2006 hos Wayback Machine.
Presentation about PLANET-C from the VEXAG meeting in November 2005 (PDF, 2.7 MB)
Fylkesvei 3104

Fylkesvei 3104 går mellom Stenmalveien og Heimdal i Tønsberg kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 459 (Vestfold).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Tønsberg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3104
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 462 (Vestfold)

Fylkesvei 462 i Vestfold gikk mellom Grevinneveien og Severin Kjærs Vei i Tønsberg kommune. Veien var 0,5 km lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 3112.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Tønsberg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Fylkesvei 3128

Fylkesvei 3128 går mellom Olsrød og Vallø i Tønsberg kommune. Veien er 3,2 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 510 (Vestfold).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Tønsberg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3128
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 505 (Vestfold)

Fylkesvei 505 i Vestfold, Husvikveien, gikk mellom Presterød og Nordby i Tønsberg kommune. Veien var 6,9 km lang.
2019 ble strekningen erstattet av fylkesvei 3124 og fylkesvei 3126.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Tønsberg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Toho

Toho (ja. 東宝 , tōhō) er et av de store filmproduksjonsselskapene i Japan. Toho er også kjent for sine filmer av Akira Kurosawa og de klassiske Godzillafilmene.


== Personer hos Toho ==
Her følger en oversikt over noen av de personer som har laget alle eller de fleste av sine filmer hos filmselskapet Toho.


=== Regissører hos Toho ===
Akira Kurosawa
Hiroshi Inagaki
Ishirô Honda
Mikio Naruse


=== Kvinnelige skuespillere hos Toho ===
Akiko Wakabayashi
Kumi Mizuno
Megumi Odaka
Mie Hama


=== Mannlige skuespillere hos Toho ===
Takashi Shimura
Tatsuya Nakadai
Toshiro Mifune


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Toho Company – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Toho på Internet Movie Database
Datis

Datis var en medisk admiral som tjente Det persiske riket under Dareios den store. Han er mest kjent for sitt samarbeid med Artafernes i det første felttoget i perserkrigene. Datis var en av de persiske kommandantene som var ansvarlig for beleiringen av Naxos og plyndringen av Eretria i 490 f.Kr.. Han var også feltmarskalk i den athenske seieren i slaget ved Marathon samme år. Ktesias fra Knidos antyder at Datis ble drept ved Marathon, men dette avviker fra Herodots tidligere analyser om at han faktisk overlevde slaget.
Datis ble opprinnelige hentet til tjeneste sammen med Artafernes for den greske invasjonen siden Dareios I hadde bestemt seg for å midlertidig erstatte Mardonios fra militærtjeneste på grunn av en skade han fikk i det thrakiske felttoget.
Artafernes

Artafernes, mer korrekt Artafrenes, var bror til Dareios I og satrap av Sardis. Det var han som mottok utsendingen fra Athen som antagelig ble sendt av Kleisthenes i 497 f.Kr. og som etterpå advarte athenerne mot å støtte «tyrannen» Hippias. Etter dette hadde han en viktig rolle i å slå ned det joniske opprøret. Han ble etterfulgt som satrap av Mardonios i 492 f.Kr..
Hans sønn med samme navn ble utnevnt sammen med Datis til å ta kommandoen over en ekspedisjon utsendt av Dareios for å straffe Athen og Eretria for deres del i det joniske opprøret. Ti år senere hadde han kommandoen over lydierne og mysierne.
Fylkesvei 3152

Fylkesvei 3152 går mellom Emmerød og Rakkås i Tønsberg kommune.
Da Vestfoldbanen ble oppgradert mellom Barkåker og Tønsberg i 2011 ble strekningen vest for Barkåker stasjon flyttet til Sportsveien, slik at den tidligere planovergangen ble ertattet av en bru lenger sør.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 540 (Vestfold).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Tønsberg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3152
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 3120

Fylkesvei 3120 går mellom Kjelle og Tønsberg sentrum i Tønsberg kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 468 (Vestfold).


== Kommuner og knutepunkter ==

 TønsbergFarmannsveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3120
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Umag

Umag er en by på halvøya Istria i Kroatia, og er landets aller vestligste by mot Triestebukta og Italia. Umag har et innbyggertall på rundt 13 000 (2001), herav 59,6% kroater, 18,3% italienere og 3,8% serbere.

Kommunens areal er 87 km². Kapp Savudrija i samme kommune er landets aller vestligste geografiske sted, og er et kjent sted for windsurfing. I Umag arrangeres hvert år det kroatiske mesterskapet i tennis – Croatia Open Umag. 


== Historie ==
Umag er kjent fra Romerriket, og nevnes skriftlig første gang på 600-tallet. Byen lå på ei lita øy atskilt fra fastlandet ved en smal kanal, og i middelalderen ble den forsterket og vokste som en gunstig beliggende handelsby. Fra 700-tallet var den under Bysants, deretter tidvis okkupert av Frankerne.
I høymiddelalderen begynte geistlige og verdslige herskere i henholdsvis Trieste og Venezia å gjøre seg politisk gjeldende, og i årene 1269–1797 var byen konstant under venetiansk overherredømme. I 1370 ble byen beleiret og inntatt av Genova.
Etter første verdenskrig lå byen under Italia, men etter andre verdenskrig ble den del av frisonen Istria, og fra 1954 en formell del av Jugoslavia.


== Eksterne lenker ==
(hr) Offisielt nettsted 
(en) Umag – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Homansbyen stasjon

Homansbyen stasjon er en planlagt ny T-banestasjon som skal ligge mellom Majorstuen stasjon og Nationaltheatret stasjon. Grunnen til byggingen er at det er rundt 2000 meter mellom Majorstuen stasjon og Nationaltheatret stasjon (dette vil dog bli redusert med et par hundre meter ved byggingen av ny Majorstuen stasjon), noe som er svært langt i sentrum av en storby. Forøvrig er vanlig lengde mellom stasjonene på T-banen i Oslo rundt 750-800 meter.
En stasjon mellom Majorstuen og Nationaltheatret nær Homansbyen lå i de opprinnelige planene for Undergrunnsbanen, men ble skrinlagt etter det store raset som ledet til byggingen av nå nedlagte Valkyrie plass stasjon isteden. Senere har det vært vedtak om å bygge stasjonen både på 1960 tallet og 1980 tallet, men det har blitt skrinlagt.
Bystyret i Oslo hadde vedtatt byggingen og finansieringen som en del av Oslopakke 3. Byggestart var tenkt å skje i 2014 og stasjonen skulle da åpnes i 2017. Men i den reviderte Oslopakken ble den tatt ut. Med vedtaket om en ny sentrumstunnel er byggingen av Homannsbyen stasjon utsatt til tidligst ved ferdigstillelse av ny sentrumstunnel i 2026.
Ved vedtaket om Oslopakke 3 regnet man med at 10 000 reisende ville bruke Homansbyen stasjon per døgn. Ruter AS – som vil eie og drifte stasjonen hvis den blir bygget – er derimot svært skeptiske til stasjonen, og vil ikke ha den bygget.Deler av stasjonen ble gravet ut allerede på 1970-tallet og fungerer i dag som nødutgang for t-banetunnelen.


== Referanser ==
Regneark

Regneark er programvare som blant annet kan kalkulere data horisontalt og vertikalt fra tabeller. Regneark brukes til bokføring og behandling av innsamlede data, og til å presentere det kalkulerte resultatet i ulike typer grafer.  De første kommersielle suksessene med regneark var VisiCalc, som ble så populær at det hadde en vesentlig effekt på salget av mikrodatamaskinen Apple II og Lotus 1-2-3, som gjorde det samme for PC-er i 1983.
Moderne regnearkprogrammer inneholder ferdige funksjoner og formler som dekker mye av behovet for de fleste yrkesgrupper.


== Eksterne lenker ==
Produsenter av regneark:

OpenOffice.org (OpenOffice på Wikipedia)
StarOffice Arkivert 23. januar 2007 hos Wayback Machine.
Microsoft Office
Koffice
Apple iWork
Nikkers

Nikkers, også skrevet knickers, er en type knebukse som særlig brukes til sports- og fritidsaktiviteter. Typisk for nikkersen er at den ender sammensnørt under kneet med strikk, snøring eller spenne. Beina på nikkers er relativt vide og samlet nederst, slik at de ender i en slags poseform. Vidden er avhengig av klesmoten. Blir beina trange eller rette uten sammensnøring, som en kan se på malerier fra rokokkotidens adelsmiljøer eller i guttemoten på 1800- og tidlig på 1900-tallet, kalles buksemodellen gjerne knebukse. Nikkerser kan også betegne skibukser som rekker lenger ned på beina.


== Historikk ==

Ordet nikkers er en forkortelse av det engelske knickerbockers, egentlig en betegnelse for etterkommere av nederlandske innvandrere i New York; Knickerbocker er et nederlandsk etternavn som tidlig på 1800-tallet skal ha blitt brukt som kallenavn for «gammeldags, nederlandskættet aristokrat med umoderne langpipe og knebukser» i New York. Nederlenderne kalte for øvrig buksene buck hose, «hoser av bukkeskinn», som ble slått sammen til buxe og vårt bukse.
Nikkers var vanlig i bruk for norske menn under andre verdenskrig og oppover mot 1960-årene, spesielt til sportslige vinteraktiviteter. Det var da vanlig med tykke knestrømper av ull som tilbehør. Dersom en skulle på skitur, hørte også skigamasjer med til utstyret. Blant unge på slutten av 1950-årene ble strekkbuksen, en type som minner om de franske pantalongene fra tidlig på 1800-tallet, favoritt i løypa etter at den slo gjennom som plagg for norske og utenlandske skihoppere og -løpere.
Eplenikkers er en type lange, poseformede nikkers som tidligere var populære fritidsplagg for aktive menn og kvinner. Disse ble blant annet brukt når en spilte golf, og da særlig på 1930-tallet.


== Se også ==
Eplenikkers
Knebukser
Pantalonger
Bloomers


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«DigitaltMuseum: Søk:  'nikkers'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012.
Vladimir Belov

Vladimir Jevgenijevitsj Belov (russisk Владимир Евгеньевич Белов, født 9. april 1954, død 7. januar 2021) var en russisk skøyteløper som representerte Sovjetunionen.
Belov var en allrounder som deltok i to internasjonale mesterskap, og fikk åttendeplass i EM 1978 som beste resultat. I tillegg deltok han også i EM i 1979, med tiendeplass.
Han gikk imidlertid flere gode løp på Medeo, og toppet Adelskalenderen fra sesongslutt 1978 til Eric Heiden overtok etter VM 1979.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vladimir Belov – Speedskatingbase.eu 
(en) Vladimir Belov – SpeedSkatingNews.info 
(en) Vladimir Belov – SpeedSkatingStats.com 
(en) Vladimir Belov – TheSports.org 
«Vladimir Belov» (engelsk). Skateresults.com. Arkivert fra originalen 11. mars 2007. Besøkt 12. desember 2015. 
Bjarte Hetland (16. januar 2019). «Mannen som detroniserte Storholt fra toppen av Adelskalenderen». Skøytehistorie.no. Besøkt 13. januar 2021.
Hilde Sandvik (journalist)

Hilde Sandvik (født 30. april 1970 i Erfjord, Suldal kommune) er en norsk journalist og tidligere kultur- og debattredaktør i Bergens Tidende. Sandvik var elev ved Stavanger katedralskole.Hun er utdannet cand.philol. fra Universitetet i Bergen.


== Journalist og redaktør ==
Hun var i perioden 2003-06 redaktør i nynorsk-magasinet Syn og Segn sammen med Marit Eikemo.Sandvik var sommeren 2005 debattredaktør i Dagbladet. Hun har også vært spaltist i Klassekampen samt skribent i flere andre publikasjoner. Sandvik var i Bergens Tidende fra 2006 til 2016, først som journalist, så debattredaktør, og i 2010–16 var hun kultur- og debattredaktør.I 2012 fikk Sandvik Kulturdepartementet sin nynorskpris for journalister, sammen med Katrine Sele.I 2016 lanserte Sandvik Broenxyz, et nordisk mediehus, med seg selv som redaktør.I 2020 kom radioprogrammet Norsken, svensken og dansken på NRK P2, DR P1 og SR P1, innom rammen for Nordvision.


== Styreverv ==
Hilde Sandvik er medlem av Utvidet Råd i Studentersamfunnet i Bergen. Utvidet Råd består av ressurspersoner fra akademia, mediebransjen og kulturlivet i Bergen, og er et kompetanseorgan for Studentersamfunnet.  Hun har tidligere vært styremedlem i samtidsmusikkfestivalen Borealis og nestleder i Norsk Tidsskriftsforening.Sandvik har siden 2016 vært styremedlem i Amedia, og er i 2020 nestleder i styret.


== Forfatter ==
Våren 2007 kom Sandvik ut med boka Hersketeknikk, skrevet sammen med Jon Risdal. I Diverse teikningar, også frå 2007, stod Marvin Halleraker i Bergens Tidende for tegningene og Hilde Sandvik for teksten. Høsten 2008 kom boka Traktorland sammen med Knut Egil Wang.


== Bibliografi ==
Hersketeknikk, sammen med Jon Risdal, Spartacus (2007)
Diverse teikningar, sammen med Marvin Halleraker, Bergens Tidende (2007)
Traktorland, sammen med Knut Egil Wang, Cappelen Damm (2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hilde Sandvik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hilde Sandvik på Internet Movie Database
Ralph Towner

Ralph Towner (født 1940 i Chehalis, Washington) er en amerikansk jazzgitarist, pianist og komponist. Han spiller dessuten  synthesizer, perkusjon og trompet. Han har også spilt inn klassisk musikk og verdensmusikk.
Towner studerte klassisk gitar i Wien. På slutten av 1960-tallet ble han med i verdensmusikk-pioneren Paul Winters Winter Consort. I 1970 dannet han musikkgruppen Oregon sammen med vennene Paul McCandless, Glen Moore og Collin Walcott. Oregon spilte fra begynnelsen en blandet stil av folkemusikk, indisk musikk, og avant-garde jazz. Ved siden av Oregon har han også deltatt som musiker i tallrike prosjekter, en av de første var med tolvstrenget gitar på Weather Reports jazz-fusion-album I Sing the Body Electric fra 1972 («The Moors»).
Towner har flere ganger deltatt på Moldejazz.


== Diskografi (utvalg) ==
Road, 1970 (Winter Consort)
I Sing the Body Electric, 1972 (gjestemusiker med Weather Report)
Trios Solos, 1973 (med Glen Moore)
Diary, 1973
Matchbook, 1974
Solstice, 1975 (Med Jan Garbarek, Eberhard Weber og Jon Christensen)
Sargasso Sea, 1976 (med John Abercrombie)
Dis, 1976 (med Jan Garbarek)
Sounds & Shadows, 1977
Batik, 1978
Sol Do Meio Dia, 1978 (med Egberto Gismonti)
Old Friends New Friends, 1979
Solo Concert, 1979
Five Years Later, ECM 1982
Blue Sun, 1983
Slide Show, 1986
Ana, 1997
City of Eyes, 1989
Open Letter, 1992
Un Altra Vita, 1992
If You Look Far Enough, 1993 (med Arild Andersen)
Lost & Found, 1996
Six Pack, 1997 (med Gary Burton)
A Closer View, 1998 (med Gary Peacock)
Anthem, 2001
Jade Muse, 2002
Time Line, 2006
From a Dream, 2008 (med Slava Grigoryan og Wolfgang Muthspiel)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ralph Towner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ralph Towner på Internet Movie Database 
(en) Ralph Towner hos The Movie Database 
(en) Ralph Towner på Discogs 
(en) Ralph Towner på MusicBrainz 
(en) Ralph Towner på Spotify 
(en) Ralph Towner på Songkick 
(en) Ralph Towner på Last.fm 
(en) Ralph Towner på AllMusic 
Ralph Towners offisielle hjemmeside
Ralph Towner hos ECM