jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ferdinand E. Marcos

Ferdinand Edralin Marcos (født 11. september 1917, død 28. september 1989) var filippinsk politiker og landets 10. president fra 1965 til 1986. Han styrte landet med utstrakte personlige fullmakter under militær unntakstilstand fra 1972 til 1981. Som president igangsatte han en rekke moderniseringsprosjekter, blant annet store utbygninger av landets infrastruktur. Landet tok opp betydelig utenlandsgjeld.
Før Marcos ble Filippinenes president så var han medlem av representantenes hus og senatet, og tjente som senatets leder fra 1959 til 1965. Han hadde forut for dette en militær løpebane, og hadde mottatt en rekke utmerkelser for sin krigstjeneste.
I februar 1986 gikk Marcos av etter korrupsjonsbeskyldninger og et dårlig valgresultat.


== Se også ==
Libingan ng mga Bayani


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ferdinand Marcos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ferdinand Marcos – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ferdinand Marcos på Internet Movie Database
Jouko Törmänen

Jouko «Jokkeri» Törmänen (født 10. april 1954 i Rovaniemi, død 3. januar 2015 samme sted) var en finsk skihopper. Han representerte Ounasvaaran Hiihtoseura i Rovaniemi.
Törmänen vant gull i storbakkerennet i OL 1980 i Lake Placid og ble nummer 8 i normalbakken. Han deltok også i OL i Innsbruck i 1976, der han ble nummer 10 i storbakken og 14 i normalbakken. Törmänen deltok i VM i 1974, 1978 og 1982, og oppnådde også der sine beste plasseringer i stor bakke, med 5.-plass i Falun i 1974 og 6.-plass i Lahtis i 1978. I VM i 1978 var han på det finske laget som ble nummer 2 i lagkonkurransen, som i det mesterskapet var demonstrasjonsøvelse.
Sin eneste seier i verdenscuprenn tok han i normalbakken i Falun 11. mars 1980, drøyt to uker etter OL-seieren. Den sesongen var den beste av hans to sesonger i verdenscupen, med 19.-plass sammenlagt. Törmänen deltok i den tysk-østerrikske hoppuka fra 1971 til 1982, med 9.-plass i 1977/78 som beste sammenlagtplassering. Han ble fire ganger finsk mester i skihopping, alle gangene i normalbakke, i 1976, 1977, 1979 og 1980.
Jouko Törmänen var fra 2004 til sin død leder for hoppkomiteen i FIS. Han tok over stillingen etter norske Torbjørn Yggeseth. Törmänen var styremedlem i det finske skiforbundet fra 1988 til 2008 og nestleder i årene 1993-2002. Han var utdannet bygningsingeniør.


== Referanser ==


== Kilder ==
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5 (flere sider)

(en) Jouko Törmänen – Profil og OL-resultater på sports-reference.com.  (besøkt 5. januar 2015)
Lapin Kansa: Olympiavoittaja Jouko Törmänen on kuollut (3. januar 2015, besøkt 5. januar 2015)


== Eksterne lenker ==
(de) Jouko Törmänen – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jouko Törmänen – Olympics.com 
(en) Jouko Törmänen – Olympic.org 
(en) Jouko Törmänen – Olympedia 
(en) Jouko Törmänen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jouko Törmänen – FIS (skihopping)
Gjuvsjååi

Gjuvsjååi er en elv i Vinje kommune i Telemark. Den har sitt utspring i Gjuvsjåen på Hardangervidda, og løper ut i Grunntjønn, som ligger på samme nivå som Skardvatnet og Mjågevatnet (1 153 moh.). Elva er en del av Skiensvassdraget.


== Referanser ==
Eero Mäntyranta

Eero Antero Mäntyranta (født 20. november 1937 i Pello, død 30. desember 2013 i Uleåborg) var en finsk langrennsløper. Med sju olympiske medaljer og deltakelse i fire vinter-OL var han en av de mestvinnende langrennsløperne Finland har fostret.
I Pello er det et eget museum som omhandler Eero Mäntyranta. I 1964 ble han tildelt Holmenkollmedaljen.


== Meritter ==


=== OL ===
Squaw Valley 1960: gull på stafetten
Innsbruck 1964: gull på 15 km og 30 km, sølv på stafetten
Grenoble 1968: sølv på 15 km, bronse på 30 km og stafettenHan deltok i sitt fjerde OL i Sapporo 1972, uten å nå opp på resultatlistene.


=== VM ===
Zakopane 1962: gull på 30 km og sølv på stafetten
Oslo 1966: gull på 30 km, sølv på stafetten og bronse på 50 kmHan gikk til topps på 15 km i Holmenkollen i årene 1962, 1964 og 1968.


== «Gendoping» ==
Mäntyranta hadde en naturlig genetisk tilstand som økte antallet røde blodceller (Polycythemia). Dette gjorde at Mäntyranta hadde en helt unik evne til å transportere oksygen til musklene, noe som ga en enorm fordel i utholdenhetskapasitet. Tilstanden ble påvist gjennom en DNA-studie av over 200 av Mäntyrants familiemedlemmer.
I 1972 ble Mäntyranta likevel den første finne som testet positivt for doping. Han innrømmet senere å ha tatt hormonbehandling, dette var ikke ulovlig på denne tiden.


== Se også ==
Liste over mestvinnende vinterolympiere


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Eero Mäntyranta – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Eero Mäntyranta – Olympics.com 
(en) Eero Mäntyranta – Olympic.org 
(en) Eero Mäntyranta – Olympedia 
(en) Eero Mäntyranta – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Eero Mäntyranta – FIS (langrenn) 
«Eero Mäntyranta». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-4418-1416928957024.
Roxbury

Roxbury er en by i Litchfield County, Connecticut i USA. I folketellingen i 2000 hadde byen 2136 innbyggere.


== Eksterne lenker ==
Roxbury offisielle nettsted
Langesæåi

Langesæåi er en elv i Vinje kommune i Telemark. Den er en del av Skiensvassdraget. Elva har utspring fra Langesæ og munner ut i Førsvatn. Langesæ er regulert til kraftproduksjon og vannføringen i Langesæåi avhenger av tappingen fra magasinet.


== Referanser ==
Førsvassåi

Førsvassåi er ei elv i Vinje kommune i Telemark. Den starter fra Førsvatn, og etter halvannen kilometer munner den ut i Hyljelihyl i elva Kjela. Elva er utbygd til kraftproduksjon i Kjela kraftverk og er som regel tørrlagt.


== Referanser ==
Tansåi

Tansåi er ei kort elv i Rauland i Vinje kommune i Telemark. Den renner ut fra Tansvatn, og etter en drøy kilometer munner den ut i Totak.


== Referanser ==
Kvenna

Kvenna, i Hordaland Kvenno, er en elv med opprinnelse på Hardangervidda, i Holmavatnet i Ullensvang kommune i Vestland. Den renner gjennom Kvennsjøen og Krokåvatni før den krysser grensa til Vinje kommune i Vestfold og Telemark. Her fortsetter den gjennom bl.a. Sandvatn, Gunleiksbuvatnet, Briskevatnet og Vollevatnet, før den munner ut i Vinjefjorden i Møsvatnet. Hele veien heter dalføret den følger Kvennedalen eller Kvenndalen. Systemet utgjør øverste del av Skiensvassdraget.
Kvenna ble i 1980 vernet mot kraftutbygging i Verneplan II for vassdrag.


== Referanser ==
EM i curling 1991

Curling-EM 1991 ble arrangert 8. desember – 14. desember 1991 i 
Patinoire de Chamonix i Chamonix i Frankrike. 
Det deltok 17 lag for herrer og 13 lag for kvinner. 


== Herrer ==

Tyskland vant 4-3 i finalen over Skottland
Sveits vant 9-8 i bronsefinalen over Sverige
Skottland vant 6-4 i semifinalen over Sverige
Tyskland vant 8-6 i semifinalen over Sveits
Norge endte opp på 7.-plass med ingen seire og 6 tap (sisteplass i A-turneringen)
Tyskland endte opp med 6 seire og 2 tap


== Kvinner ==

Tyskland vant 5-2 i finalen over Norge
Sverige vant 9-3 i bronsefinalen over Danmark
Norge vant 10-8 i semifinalen over Sverige
Tyskland vant 8-6 i semifinalen over Danmark
Norge endte opp med 5 seire og 3 tap
Tyskland endte opp med 6 seire og 3 tap


== Eksterne lenker ==
WCF Statistics
Liste over Romanias presidenter

Dette er en liste over Romanias presidenter:
      Partidul Comunist Român (PCR)
      Frontul Salvării Naționale (FSN)
      Frontul Democrat al Salvării Naționale (FDSN)
      Uavhengig
      Partidul Social Democrat (PSD)
      Partidul Național Liberal (PNL)


== Kilder ==
«Romania: Heads of State: 1989-2019». Archontology.org. Besøkt 1. juli 2019. 


== Eksterne lenker ==
Offisiell nettside for Romanias president (rumensk/engelsk)
Otto Günsche

Otto Günsche (født 24. september 1917 i Jena i Tyskland, død 2. oktober 2003 i Lohmar) var en tysk SS-offiser og Adolf Hitlers personlige adjutant.


== Liv og virke ==
Etter den høyere realskole trådte Otto Günsche, da 16 år, som frivillig inn i Leibstandarte-SS Adolf Hitler. Han meldte seg inn i NSDAP i 1934. Som medlem i «Førerledsagelseskommandoen» (Führerbegleitkommando] kom han i 1936 for første gang i umiddelbar nærhet av Hitler. Deretter fulgte utdannelse ved SS-Junkerschule i Bad Tölz, og frontinnsats i Waffen-SS. Fra januar 1943 var Günsche Hitlers personlige adjutant, skjønt til å begynne med som stedfortredende. Etter et nytt halvår ved fronten ble han den den 6. februar 1944 offisielt gjort til Førerens personlige SS-adjutant. 
Ved attentatet mot Hitler den 20. juli ble Günsche lett såret. Fra midten av januar 1945 ledsaget han Hitler i Førerbunkeren i Berlin, og var også med under Hitlers siste besøk ved fronten (tidlig mars 1945, ved Oder). Etter Hitlers selvmord brente Günsche hans lik i Rikskanselliets hage.
Deretter forlot den da 27-årige Günsche Førerbunkeren om kvelden den 30. april 1945 sammen med Hitlers første privatsekretær Gerda Christian. Han ble etter kort tid tatt til fange, og havnet i et mangeårig sovjetisk krigsfangenskap. Han ble løslatt fra DDR-tukthuset i Bautzen i mai 1956. Gerda Christian kom seg unna til Bayern. 
Senere gjenopprettet de kontakten, og fikk hver for seg arbeid i Rhinland. 
Günsche levde de siste årene av sitt liv tilbaketrukket som enkemann i Nordrhein-Westfalen. Han døde kort etter sin 86-årsdag i sitt hjem i Lohmar ved Bonn.


== Utmerkelser ==
Utmerkelser Günsche fikk for tjeneste i Waffen-SS:
 Jernkorset av 1. klasse
 Jernkorset av 2. klasse
 Såretmerket
Infanteriangrepsmerket


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Günsche - portrett
Karekare (matrett)

Karekare er en populær matrett fra det filippinske kjøkken. 
Retten har sin opprinnelige lokale forankring i provinsen Pampanga.
Karekare er en hovedrett som er basert på innvoller som tarmer og mage (i provinsen Pampanga foretrekkes i stedet oksehale) og stuet i en paste basert på peanøttsmør (eller noen steder ferskt malte peanøtter).
Hans Hagerup Krag

Hans Hagerup Krag (født 9. august 1829 i Grong, død 8. mai 1907 i Kristiania) var mest kjent som vegdirektør i perioden 1874 til 1903.Etter Krigsskolen og ingeniørdiplom fra Den militære høyskole i 1852, var Lt. Krag vegingeniør og den som i 1857 stakk ut ruten for Geirangervegen. Kapt. Krag var deretter vegdirektør for nasjonens vegvesen 1874 til 1903 og opptatt av å legge tilrette for «Bilismens fremvekst». Han var sentral ved etableringen av Haukelivegen mellom Telemark og Odda, ved Strynefjellsveien i 1894, og lanserte i 1896 planene for Sognefjellsvegen (stukket 1902). Han var sentral også ved bygging av veiene til Holmenkollen (1887) og Voksenkollen.  
Fra 1899 begynte Krag utbedring av veistrekninger med tanke på biltrafikk etter at de første bilene ble innført til landet på 1890-tallet. Krag vil selv prøve det nye transportmiddelet og vise hva det dugde til: I 1901 gjennomførte han en berømt kjøretur mellom Otta og Åndalsnes - fylkesmannen ga tillatelse til kjøringen med en maksimal hastighet på 15 km/t. Turen fra Otta til Åndalsnes tok ni timer. Bilen brøt sammen på tilbaketuren, og ble tauet fra Dombås til Otta der den ble fraktet med tog til Oslo.I 1868 etablerte han Den Norske Turistforening (æresmedlem 1897) og var ellers opptatt av å fremme friluftsliv. Han var opptatt av teknologiske nyvinninger (benyttet blant annet et på den tiden innovativt «interkom-anlegg»). Han oppfant «tønnekjerren» (tønne erstattet kjerrens to hjul), som ikke ble spesielt utbredt.
Han var sønn av presten Hans Peter Schnitler Krag (1794–1855) og Hermana Thomine Rognebye (1798–1878), og hadde flere kjente brødre (se Krag (slekt)). I 1861 giftet han seg i Stavanger med Anna Marie Petersen (1843–1919). Idrettspresident Hjalmar Krag (1867–1954) var deres sønn.


== Litteratur ==
Røed, Ane Cecilie: Hans Hagerup Krag - Vegdirektøren i Årbok for Norsk vegmuseum 2016, ISBN 978-82-91130-42-2
Paus, H. W.: Norges vegdirektører og vegsjefer, Oslo 1962
Bjørnland, Dag: Vegen og samfunnet. En oversiktlig fremstilling og analyse i anledning Vegdirektoratets 125-årsjubileum 1864-1989. Vegdirektoratet 1989
Gundersen, Håkon: Samferdsel i Norge. Samlaget, Oslo 1983.


== Referanser ==
David Seltzer

David Seltzer (født i 1940 i Highland Park, Illinois, USA) en amerikansk manusforfatter, produsent og regissør.
Han giftet seg med Eugenia Zukerman i 1987 og sammen har de datteren Emily Seltzer, som er skuespiller.


== Filmografi ==


=== Manusforfatter ===
2006 Strangers on a Train (kommer)
2005 Revelations (TV-miniserie)
2002 Dragonfly
2001 Nobody's Baby
1998 My Giant
1998 Djevelens engel (orig. The Eighteenth Angel)
1992 I ørnens klør (orig. Shining Through)
1991 Omen IV: The Awakening (TV)
1990 Midt i siktet (orig. Bird on a Wire
1988 Kjapp i replikken (orig. Punchline)
1987 Someone to Watch Over Me (ukreditert)
1986 Lucas
1985 Private Sessions) (TV)
1983 Bord til fem (orig. Table for Five)
1982 I morgen er det for sent (orig. Six Weeks)
1981 The Final Conflict
1979 Spådommen (orig. Prophecy)
1977 Green Eyes
1976 The Omen
1975 Utfordringen (orig. The Other Side of the Mountain)
1975 My Father's House (TV)
1974 Larry (TV)
1972 Ensom, men fri (orig. One Is a Lonely Number)
1972 King, Queen, Knave
1971 The Hellstrom Chronicle
1968 Sophia: A Self-Portrait (TV)


=== Produsent ===
2005 Revelations (TV-miniserie) (produksjonsleder)
1999 Inherit the Wind
1998 The Eighteenth Angel (produksjonsleder)
1992 Shining Through (produksjonsleder)
1977 Green Eyes (TV)
1964 National Geographic Specials (TV-serie)


=== Regissør ===
2001 Nobody's Baby
1992 I ørnens klør (orig. Shining Through)
1988 Kjapp i replikken (orig. Punchline)
1986 Styrkeprøven (orig. Lucas)
1964 National Geographic Specials (TV-serie)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Seltzer på Internet Movie Database 
(sv) David Seltzer i Svensk Filmdatabas 
(da) David Seltzer på Filmdatabasen 
(da) David Seltzer på Scope 
(fr) David Seltzer på Allociné 
(en) David Seltzer på AllMovie 
(en) David Seltzer hos The Movie Database 
(en) David Seltzer hos Internet Broadway Database
EM i curling 1990

Curling-EM 1990 ble arrangert 4. desember – 8. desember 1990 i 
Kristins Hall på Lillehammer i Norge. 
Det deltok 14 lag for herrer og 13 lag for kvinner. 


== Herrer ==

Sverige vant 9-7 i finalen over Skottland
Norge vant 6-5 i bronsefinalen over England
Sverige vant 6-4 i semifinalen over Norge
Skottland vant 5-4 i semifinalen over England
Norge endte opp med 5 seire og kun 1 tap (semifinale mot Sverige)
Sverige endte opp med 7 seire og 3 tap


== Kvinner ==

Norge vant 6-4 i finalen over Skottland
Sveits vant 5-3 i bronsefinalen over Tyskland
Norge vant 7-5 i semifinalen over Sveits
Skottland vant 6-5 i semifinalen over Tyskland
Norge endte opp med 7 seire og ingen tap


== Eksterne lenker ==
WCF Statistics
Tuba (drikk)

Tuba (filippinsk palmevin) er en vanlig alkoholholdig drikk i de ikke-muslimske områder av Filippinene der det vokser kokospalmer. 
To ganger daglig klatrer kokosvindyrkerne opp i nøttefrie kokospalmer for å hente saften som blir tappet gjennom bambusrør satt inn i den avskårne voksende tretoppen. Den ferske sevjen er søt og ikke alkoholholdig. Den gjæres, og blir da sur og lett alkoholholdig. 
Tuba kan også fremstilles av buri- eller nipapalmer. 
I de viktigere kokosdyrkende provinser, som Laguna og Quezon, blir sevjen også destillert til lambanog, som er en sterk likør.
Madrids metro

Madrids metro (spansk: Metro de Madrid) er et tunnelbanesystem i Madrid i Spania som ble innviet i 1919. Systemet er i dag et skinnesystem som omfatter 293 km, 13 linjer (inklusive ett kort mellomspor), 300 stasjoner og 1514 vogner. Tunnelbanen regnes som en av verdens ti største når det gjelder utstrekning og antall stasjoner.Tunnelbanesystemet er en av de raskest voksende i verden, idet det har vært igjennom store utvidelser det seneste tiåret og har ambisiøse planer for fremtiden. I 2014 hadde banen 560 millioner reisende.


== Rekord i tunnelboring ==
Under utvidelsene av tunnelsystemet ble det satt en rekord, da tunnelboremaskinen TBM brukte kun 1 måned på traséen mellom Campo de las Naciones og flyplassen Barajas, en strekning på 792 meter med 10 meter tunneldiameter. Maskinen er døpt til La Adelantada, hvilket kan oversettes med "Spesialisten".


== Linjeoversikt ==


== Metro Ligero ==
I 2007 ble et kompletteringsnett av bybanelinjer (Metro Ligero = «lettmetro») tatt i bruk i mindre tettbygde strøk av Madrid. Disse linjene går delvis overjordisk på veinivå, med en samlet lengde på 27,8 km. 


== Se også ==
Madrid
Tunnelbane


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Metro de Madrids hjemmeside
Camberwell

Camberwell er et sted i distriktet Southwark i sørlige London, Storbritannia og ligger 4,3 km sørøst for Charing Cross. Stedsnavnet Camberwell ble først benyttet for sognet St Giles i Camberwell, som omfattet Camberwell, Peckham, Dulwich, Nunhead, og deler av Herne Hill. Fram til 1889 var det en del av det tradisjonelle grevskapet Surrey.
Camberwell opptrer i Domesday Book som Cambrewelle. Navnet kan være avledet fra angelsaksiske Cumberwell eller Comberwell i den overførte betydningen «britonernes brønn» (sammenlign med Cumbria og Cambria) og refererer da særskilt til keltisk talende folk i et område dominert av angelsaksere. En alternativ teori antyder at navnet kan tilsvare «Cripple Well» («forkrøplet brønn») og at bosetningen som utviklet seg til grend hvor folk fra City of London ble forvist om de hadde en smittsom sykdom som spedalskhet og med tilgang til rent vann fra brønner. Kilder og brønner er kjent for å ha eksistert på den sørlige skråningen av det som nå heter Denmark Hill, særskilt rundt Grove Park.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Camberwell College of Arts
King's College Hospital
King's College – Denmark Hill campus
GKT School of Medicine
South London and Maudsley NHS Trust
Gastronomisk Institutt

Gastronomisk Institutt (GI) er et norsk, nasjonalt kokke- og matfaglig kompetansesenter, som holder til i Stavanger. Instituttet arbeider med undervisning, formidling og måltidsutvikling, både for de som driver profesjonelt med mat og drikke og for alle som er interessert i mat og matkultur. GI holder til i Måltidets Hus på Ullandhaug i Stavanger, men jobber over hele landet og har mange internasjonale oppdrag. Selskapet har fire matfaglig ansatte.


== Historie ==
Gatronomisk Institutt ble etablert i 1988. Grunnet høy gjeld gikk GI konkurs i 2008. Etter dette ble  Kulinarisk institutt opprettet av stiftelsen Rogaland kunnskapspark og Rogaland fylkeskommune for å videreføre deler av arbeidet til Gastronomisk Institutt, og kjøpte navnet, logoen og merkevaren Gastronomisk Institutt fra konkursboet. Gastronomisk Institutt har hovedkontor på Ullandhaug og flyttet i 2009 inn i Måltidets Hus på Ullandhaug.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Uppingham School

Uppingham School er en privatskole i den lille byen Uppingham i grevskapet Rutland i Storbritannia. Den ble grunnlagt i 1584 av Archdeacon Johnson, i samarbeid med Oakham School. 
Edward Thring er skolens mest kjente rektor, og var det i perioden 1853–1887 og gjorde mange innovative forandringer i skolens pensum som senere ble eterfulgt i andre engelske skoler. I hans periode ble skolen tvunget å midlertidig flytte til Borth i Wales etter tyfus-utbrudd på skolen.
Dronning Elisabeth besøkte skolen den 16. november 1984 i forbindelse med skolens 500-årsjubileet. 


== Kjente elever ==
Jonathan Agnew, cricketspiller og radio-korrespondent
John Aldridge, akademiker
Adrian Bell, forfatter av Corduroy
Thomas George Bonney, geolog
Piers Gough, arkitekt
Norman Douglas, forfatter
Peter Cropper, leder av Lindsay String Quartet
Stephen Dorrell, politiker
Charles Dunstone og David Ross, grunnleggere av Carphone Warehouse
Sir Neville Faulks, høyesterettsdommer
Ronald Firbank, romanforfatter
Stephen Fry, skuespiller og forfatter
Mark Haddon, forfatter av The Curious Incident of the Dog in the Night-time
E. W. Hornung, forfatter
George Ivatt, ingeniør
Harry Judd, musiker og medlem av McFly
Alex Davies og Ed Minton, musikere og medlemmer av Elliot Minor
Boris Karloff, skuespiller
Dominic Keating, skuespiller
Claude Maxwell Macdonald
Gregor MacGregor, cricketspiller for England, Skottland, Cambridge University, Middlesex
Tim Melville-Ross, leder av CBI og Institute of Directors
Richard Lewis Nettleship
Dickson Poon, forretningsmann
Peter Powell, discjockey
Sir Patrick Renison, guvernør i Kenya
John Schlesinger filmregissør
Charlie Simpson, musiker og medlem av Busted
Toby Spence, tenor
Rick Stein, kokk og restauranteier
John Suchet, journalist
Johnny Vaughan
Anthony Way, tidligere korist i St. Paul's Cathedral


== Eksterne lenker ==
Skolens hjemmeside
Skolens historie – på skolens hjemmeside
The Golden Route

The Golden Route (norsk Gullruten) er et tidligere reiselivsprodukt bestående av turistattraksjoner på Nordvestlandet, etablert i 1992, med støtte av blant annet Møre og Romsdal fylkeskommune og de direkte berørte kommuner Stranda, Norddal og Rauma.  Attraksjonen inkluderte ruten Otta–Geiranger–Valldal–Åndalsnes–Dombås:

Otta, Geirangervegen, Geiranger, Geirangerfjorden, Ørnevegen
Trollstigen, Isterdalen og RomsdalenI 2002 ble deler av virksomheten omorganisert og videreført i Geirangerfjord A/S, mens Rauma gikk ut av samarbeidet. Området markedsføres ikke lenger under navnet Golden Route. I stedet benyttes Geirangerfjord-Trollstigen for området hovedsakelig i Stranda og Norddal kommuner. Åndalsnes og Romsdal driver egen markedsføring av tilstøtende og dels overlappende område i Rauma kommune.I 2004 ble ruten Geiranger–Trollstigen utpekt til Nasjonal turistvei.Nærliggende nasjonale attraksjoner som har dratt nytte av konseptet, men holdes utenfor, er blant annet Atlanterhavsvegen og Sognefjorden, byene Molde, Kristiansund og Ålesund.
Navnet «Golden Route» benyttes også internasjonalt om reiseruten Afghanistan–Pakistan–Iran der attraksjonen er uforhindret smugling av opium.  Kina, Japan og en rekke land ellers, har også sine Golden Route «salgskonsept» som inkluderer besøk av kjente byer og minnesmerker.


== Referanser ==