jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Konkurrenten.no

Konkurrenten.no er markedsnavn på en ekspressbussrute på strekningen Oslo-Kristiansand. Navnet henspiller på at selskapet ønsket å ta opp konkurransen med NSB og Nettbuss som i utgangspunkt hadde monopol på både tog- og busstrafikk på strekningen.
Risdal Touring som står bak konseptet fikk avslag på sin første konsesjonssøknad av daværende samferdselsminister Terje Moe Gustavsen. Beslutningen ble anket og konsesjon ble innvilget i mars 2002 etter regjeringsskifte (Torild Skogsholm). Fra 15. mai 2002 startet selskapet rutegående trafikk, og i 2010 var det 96 ukentlige avganger.
Ruteplanen er lagt opp med både regulære avganger (med en reisetid på 4 timer og 55 minutter), samt direkteavganger på enkelte dager (med en reisetid på 4 timer og 30 minutter).
18. april 2013 ble det kjent at Konkurrenten.no går inn i NOR-WAY Bussekspress f.o.m. 1. mai etter at Nettbuss trekker seg ut.I tillegg til Vy Buss' Sørlandsekspressen, kjører også Lavprisekspressen i dette markedet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Spesialpedagogikk

Spesialpedagogikk (ofte forkortet spesped) er et fagområde som har fokus på mennesker som faller utenfor de normale rammene til pedagogikken. Det er ofte et fokus på vansker av ulike slag, og innenfor spesialpedagogikken kan en blant annet rette fokus mot barn og voksne med lese- og skrivevansker, eksempelvis dysleksi, dyskalkuli, andre matematikkvansker, språk- og talevansker, syns- og hørselsvansker, samt ulike sosiale og emosjonelle vansker. Spesialpedagogikken retter seg også mot mennesker med ulike typer fysiske og psykiske funksjonshemminger. 
Som fagfelt er spesialpedagogikk sammensatt av flere fag, blant annet medisin, psykologi, logopedi, sosiologi, idéhistorie og pedagogikk. En profesjonsutdannet spesialpedagog har utdanning på masternivå innenfor de nevnte fagområder (logopedi, synspedagogikk, audiopedagogikk og så videre). Før Bologna-prosessen var utdanningen på embetseksamens nivå, cand.paed.spec. eller cand.ed. Spesialpedagogene har undervisnings-, rådgivings- og forskningskompetanse.


== Eksterne lenker ==
Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av spesialpedagog
Statped.no – Statped
NordSpes – Nordisk nettverk for spesialpedagogikk
Tidsskriftet Spesialpedagogikk
Quad Cities

Quad Cities (de fire byene) er fellesbetegnelsen på et større byområde i Iowa og Illinois i USA, ved bredden av Mississippi. 
Før andre verdenskrig var betegnelsen «Tri-Cities» i bruk, og dette dekte byene Davenport i Iowa og Rock Island og Moline i Illinois. Etter hvert vokste byen East Moline, og på 1960-tallet blei den tatt med i det gode selskap – «Quad Cities» blei nå vanlig i bruk. Bettendorf i Iowa vokste også, og på 1970-tallet blei det foreslått å utvide til «Quint Cities». Forslaget fikk ikke gehør, men både quint og tri finnes igjen i en del forretningsnavn.
Bettendorf passerte snart East Moline i folketall. Det er derfor nå vanlig å regne Davenport, Moline, Rock Island og Bettensdorf som The Quad Cities, kanskje bortsett fra i East Moline. Området består også av et tjuetall mindre byer. Samla folketall var om lag 376 000 i 2005.
Landbruksmaskinfabrikken Deere & Company er den største arbeidsgiveren i området.
Kjernekraftverket Quad Cities Nuclear Generating Station ligger i nabobyen Cordova i Illinois. I 2002 og 2003 hadde det ved flere høve store tekniske problemer og måtte stenges midlertidig.
Begrepet Quad Cities brukes om en rekke fellestiltak, f.eks heter flyplassen i Moline Quad City International Airport, mens avisa i Davenport heter Quad-City Times.
Tri-Cities Blackhawks var i si tid en profesjonell basketballklubb, oppkalt etter sauk-høvdingen Svarte hauk (Black Hawk). Klubben har seinere flytta flere ganger og holder nå til i Atlanta i Georgia under navnet Atlanta Hawks. I flere andre idretter er det lag eller turneringer som bruker betegnelsen Quad Cities.


== Eksterne lenker ==
Halvoffisielt nettsted
Turistkontor
Avisa Quad-City Times
Brekko sportskapell

Brekko sportskapell er et kapell fra 1997 i Gjesdal kommune, Rogaland fylke.


== Eksterne lenker ==
Gjesdal kommune: Kulturminner i Gjesdal (PDF)
Allslekt.org
Bilder fra kapellet
DIS Norge
Fylkesvei 6918

Fylkesvei 6918 (Fv6918) går gjennom Framverran mellom Prestvågen og Kjerringvika/Braset i Inderøy kommune. Veien er 28,4 km lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen fylkesvei 191 (Nord-Trøndelag).


== Kommuner og knutepunkter ==

 InderøyPrestvågvegen 

Framverranvegen 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6918
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Marcus Furius Camillus

Marcus Furius Camillus (født ca. 446 f.Kr., død 365 f.Kr.) var en statsmann i den romerske republikk som fem ganger ble valgt til diktator, var censor i 403 f.Kr., og som fikk tilnavnet Romas andre grunnlegger.
Hans første opptreden på den politiske scenen var i kampen mot etruskerne mot slutten av det 5. århundre f.Kr. og starten av det 4. På grunn av hans store suksess under den konflikten, ble han i 396 f.Kr. utnevnt som diktator, og ved hjelp av det embetet erobret han den etruskiske byen Veii, som hadde vært beleiret i 10 år. Dette skaffet ham en triumf, den første av i alt fire triumfer.
I 387 f.Kr. stod han, som diktator, i spissen for en hær som slo gallerne som hadde inntatt og plyndret Roma. Historikere er i dag enige om at en stor del av historien om Camillus seier over gallerne er en myte, men det er denne hendelsen som får Livius til å kalle ham Romas andre grunnlegger.
Hos Plutark sammenlignes Camillus med Themistokles.


== Referanser ==
Dirdal kirke

Dirdal kirke er en langkirke fra 1903 i Gjesdal kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er i tre og har 175 plasser.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Dirdal kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 433. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Dirdal kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Dirdal kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Felg

Felg er den indre delen av et hjul som dekket står på.


== Bilfelger ==
Felgen utgjør forbindelsen mellom aksling/hjuloppheng og dekket som er hjulets ytre omkrets. Felger lages i forskjellige materialer, i begynnelsen var tre vanlig, idag er stål og aluminium mest vanlig. Stålfelger lages ved å sveise sammen utstansede og formede ståldeler, mens aluminiumsfelger støpes.Til biler har felger normalt et senterhull til sentrering av felgen, og normalt bolthull til innfesting av hjulet. Mens felgene før kunne være av to tallerkenformede stykker som ble skrudd sammen («slange- og dekk-tiden»), er det nå vanlig at felgen er i ett stykke som er lufttett når dekket og ventilen er på plass.
Viktige parametre for å spesifisere er bilfelg boltsirkel, innpress og navdiameter.


=== Boltsirkel ===
Mønsteret til innfesting av felgen kalles boltsirkel, og kan variere mellom merker og modeller. Både antall bolter og diameteren på boltsirkelen varierer. De fleste bilmerker har 4, 5 eller 6 bolter per hjul, men det finnes også biler med 8 bolter per hjul. Mønsteret angis på formatet med antall bolter per hjul og diameter på boltsirkelen.
Eksempler på boltsirkler:

5-114.3 (5 bolter på en sirkel med 114.3 mm diamter)
4-100 (4 bolter på en sirkel med 100 mm diamter)Et par av de vanligste boltsirkel-diametrene på moderne biler er 100, 112 og 114.3 mm. Det finnes imidlertid minst 30 ulike typer boltsirkler som har vært i utstrakt bruk, hvor de fleste er inkompatible.


=== Boltgjenger ===

Type boltgjenger varierer mellom bilprodusenter og modeller. Den mest vanlige gjengetypen er trolig M12x1.5 mm. En liste over vanlige metriske boltgjenger brukt av forskjellige bilprodusenter er:

M10x1.25
M12 (1.25, 1.5 eller 1.75 mm stigning)
M14 (1.25, 1.5 eller 2 mm stigning)
M16x1.5.Noen eldre amerikanske biler har tommegjenger, for eksempel 7/16"-20 (11.1x1.27 mm), 1/2"-20 (12.7x1.27 mm) eller 9-16"-20 (14.3x1.27 mm).


=== Hjulmutternøkkel ===
Verktøyet som trengs for å demontere og montere felgen avhenger av typen hjulmutter. De mest vanlige verktøy-størrelsene i den sammenheng er 17 mm, 19 mm og 21 mm pipenøkkel. Mer sjelden brukes også 22 eller 23 mm.


== Se også ==
Kast


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Rims – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Oltedal kapell

Oltedal kapell er en langkirke fra 1926 i Gjesdal kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er i tre og har 124 plasser. Kapellet ble avløst av Oltedal kirke som ble åpnet 10. februar 2002. Kapellet ble da solgt til Gjesdal Brass Band.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gjesdal kommune: Kulturminner i Gjesdal (PDF)
«Oltedal kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Ysteri

Et ysteri er en meierilignende industribedrift eller en avdeling i et meieri som framstiller ost og osteprodukter. Ysteriene stammer fra Sveits og kom til Norge i forkant av at de første regulære meieriene ble etablert. Det første ysteriet  i et meierisamvirke i Norge var Rausjødalen setermeieri, som ble etablert av bønder fra Tolga og Os i august 1856.


== Ysting ==
Ost fremstilles i en prosess som kalles ysting, i dag helst i et moderne ysteri. Mange steder i verden yster man imidlertid ost også i mindre målestokk, også i Norge. Ystingen skjer ved at melk, fløte eller en blanding varmes opp og tilsettes løype (kymosin) eller ved syrning av melken.
Når løypen har gjort sitt, skiller melken seg og man ender med to råvarer etter at osten er presset: ost og myse. Osten saltes og settes til lagring. I prosessen foregår det også en fermentering. Ostens fasthet bestemmes av flere faktorer, blant annet hvor mye myse som fjernes fra osten.
Løypeoster kan være faste (emmentaler, gruyère, nøkkelost), halvfaste (jarlsberg, gouda, edamer), eller myke (brie, camembert)
Surmelksoster er typisk oster som pultost og gammelost.
Mysen var tidligere et avfallsprodukt fra produksjon, som tidligere gjerne ble brukt til dyrefôr. I dag foredles den til brunost eller mysost og andre myseprodukter. Brunoster er oster som er rike på karbohydrater, men har lite protein sammenlignet med hvitostene. I Norge er tradisjonell geitost og brunost eksempler på mysost basert på melk av geit eller blanding av geit- og kumelk.
Ole Martin Hafsmo

Ole Martin Hafsmo (født 20. juni 1975) er en norsk filmregissør utdannet ved Den norske filmskolen. Han har tidligere regissert TV-seriene Typisk norsk og Ut i vår hage på NRK og reklamefilmer. Han debuterte som spillefilmregissør med ungdomsfilmen Switch i 2007. Hafsmo ble hentet inn som regissør for NRK Drama på serien Schmokk, en komedie i seks episoder, som ble sendt på NRK1 høsten 2011. Hafsmos musikkvideo The Fox med Ylvis fikk stor oppmerksomhet i 2013.


== Filmografi - utvalg ==


=== Langfilm ===
2007 – Switch


=== TV ===
2003 – Ut i vår hage
2004 – Typisk norsk
2011 – Schmokk


=== Kortfilm ===
2002 – Kissed by you
2002 – Aldri i livet
2008 – COP DJ[1]


=== Musikkfilmer ===
2012 – Ylvis - Jan Egeland [2]
2012 – Ylvis - Stonehenge [3]
2012 – Ylvis - Someone Like Me [4]
2013 – Ylvis - The Fox [5]
2013 – Ylvis - The Cabin [6]
2013 – Ylvis - Massachusetts [7]
2014 – Ylvis - Mr. Toot [8]
2014 – Ylvis - Trucker's Hitch [9]
2016 – Ylvis - a capella [10]
2018 - BlimE 2018 - BlimE av Freddy Kalas


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Se kortfilmen COP DJ på NRKs hjemmesider
(en) Ole Martin Hafsmo på Internet Movie Database 
(sv) Ole Martin Hafsmo i Svensk Filmdatabas 
(da) Ole Martin Hafsmo på Filmdatabasen 
(da) Ole Martin Hafsmo på Scope 
(en) Ole Martin Hafsmo hos The Movie Database
Nærbø gamle kirke

Nærbø gamle kirke (Nærbø gamle kyrkje) er en langkirke fra 1834 i Hå kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er i tre og har 330 plasser.


== Se også ==
Nærbø kirke


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Nærbø kyrkje». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 430. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Nærbø gamle kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Hå kirkelige fellesråd
«Nærbø gamle kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Nærlandsheimen kirke

Nærlandsheimen kirke (Stefanuskirken) er/var en arbeidskirke med vifteplan i Hå kommune, Rogaland fylke. Den ble vigslet den 16. mars 1969 og påbygget i 1974 med kirkestue og kjøkken. Kirken var eid av Det Norske Diakonforbund. Byggverket er av tegl og hadde 350 sitteplasser.
Institusjonen ved Nærlandsheimen ble offisielt avviklet ved utgangen av 1990, men hadde drift til høsten 1994. Fra 1994 gikk kirken under betegnelsen Stefanuskirken (eller Stefanuskyrkja). Den ble avvigslet i september 2010, og kirkens utstyr ble gitt til menighetene i Jæren prosti.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Nærlandsheimen kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 430. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
«Nærlandsheimen kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Sentralt venetrykk

Sentralt venetrykk (engelsk: Central venous pressure, på norsk også ofte forkortet CVP) betegner blodtrykket i den thoracale del av vena cava, nær hjertets høyre forkammer. CVP gjenspeiler mengden av blod som returnerer til hjertet, og hjertets evne til å pumpe blod ut i arteriene. CVP er en god tilnærmelse av trykket i høyre atrium. CVP kan måles ved å legge inn et sentralvenøst kateter, gjerne via vena jugularis.
Arteria radialis

Arteria radialis (radialis-arterien) er innen human anatomi den ene av to blodårer (a. ulnaris er den andre) som forsyner hånden med oksygenert blod fra lateral-siden av underarmen. A. radialis ligger mot tommelsiden i håndleddet, og kan lett palperes (kjennes) nederst på den palmale siden (håndflatesiden) av underarmen for pulsmåling.
Ogna kirke

Ogna kirke i Hå kommune i Rogaland er en langkirke i stein med påbygde deler som samlet gjør den til en arbeidskirke. Kirken er opprinnelig oppført på 1200-tallet. Den hadde et vesttårn i tre da den i 1991 ble truffet av lynet og brant så bare steinveggene stod igjen. Kirken ble gjenreist med nytt kor samt tilbygg med blant annet menighetssal, kjøkken og kontorer i 1995. Arkitekter ved den anledning var Torsvik og Thesen.
Før brannen hadde kirken altertavle og prekestol laget av Gottfried Hendtzschel. Disse ble totalskadet, men det er laget kopier til den nye kirken. Alterbordets steinplate og den åttekantede døpefonten i kleberstein er fra middelalderen.


== Eksterne lenker ==
(no) «Ogna kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Ogna menighet
«Ogna kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Jan Brendalsmo: Middelalderske kirkesteder i Rogaland (Riksantikvaren, 2016), s. 45–46
Varhaug kirke

Varhaug kirke (Varhaug kyrkje), på Odland, er en langkirke i nygotisk stil tegnet av arkitekt Hartvig Sverdrup Eckhoff og vigslet 7. desember 1904 i Hå kommune i Rogaland. Kirken som den erstattet lå i Varhaug som ligger tre kilometer nord for Odland. Bygdene Vigrestad og Varhaug sogner til kirken.
Byggverket er i tre og har 465 plasser.


== Historikk ==
Kirken erstattet en kirke på Varhaug gård fra 1828 som kommunen kjøpte av eieren i 1851. I 1902 vedtok kommunestyret å bygge ny kirke på Odland. Altertavlen, prekestolen, døpefonten, altersølvet, lysestakene på alteret og den lille lysekronen ble overført til den nye kirken og den gamle kirken ble revet etter at den nye var tatt i bruk. Men tårnfoten stod igjen på den gamle kirkegården som hus for kirkeklokken fra 1791. Den ble først revet av tyskerne i 1943. I 1951 kom det opp et nytt hus til kirkeklokken fra 1791. I dag blir kapellet brukt av pilegrimer som går kystpilegrimsleden. Turister, og lokalbefolkningen, er ofte og innom kapellet - og årlig er det flere som smis i hymnens lenker i dette flotte lille kapellet ved havet.
Mange brukte ordet «jærkatedralen» om det store nye kirkebygget da kirken var ny. Tårnet var 30 meter høyt. Opprinnelig var interiøret holdt i gulbrune fargetoner, men til 50-årsjubileet ble fargetonene erstattet av blå, røde, grå og hvite farger. Da ble også koret bygget om og to vinduer der ble fjernet. Prekestolen fra 1828 ble også senket. Kirken fikk elektrisk lys i 1930, og da fikk den også de store messinglyskronene. 


== Se også ==
Varhaug gamle kirkegård


== Litteratur ==
Lisabet Risa: Varhaug kyrkje. Varhaug kapell Brosjyre utgitt av Varhaug sokneråd 2009
Alf Henry Rasmussen (1993). «Varhaug kyrkje». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 430. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Varhaug kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Varhaug sokn
Om Varhaug gamle kyrkegard, Hå kyrkjelege fellesråd
«Varhaug kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Rossabø kirke

Rossabø kirke er en modernistisk kirke fra 1972 i Haugesund kommune, Rogaland fylke.Kirken er sognekirke for søre bydel i Haugesund og en del av
Stavanger bispedømme.
Kirken er bygget i plasstøpt betong, og tilhører stilarten brutalisme. Den er en arbeidskirke, det vil si en kirke som i tillegg til
kirkerommet også innehar andre rom tilknyttet menighetens arbeid. Her kan for eksempel nevnes menighetshus, kontor for kirkens ansatte og rom for kirkenes arbeid med barn og unge. 
Selve kirkerommet er tilnærmet kvadratisk, og dekket av et karakteristisk pyramidetak, men den tilstøtende menighetssalen kan åpnes opp mot skipet ved større anlendninger. Skipet rommer 360 sitteplasser, mens menighetssalen kan fylles av 240. Kirken har ikke kor. Utsmykkingen bak alteret er av Veslemøy Nystedt Stoltenberg. 
Bygget var arkitektene Per Amund Riseng og Jan Stensruds første konkurranse, og deres første bygg som ble realisert. Senere tegnet de Bekkefaret kirke i Stavanger. 
Riksantikvaren har listeført kirken som særlig verneverdig.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Rossabø kirke, Haugesund». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 420. ISBN 82-75-27022-7. 
Arne E. Sæther (1990). Kirken som bygg og bilde. Eige forlag. s. 166–168. ISBN 82-992135-0-9. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Rossabø kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Rossabø kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Røvær bedehuskapell

Røvær bedehuskapell er fra 1892 i Haugesund kommune, Rogaland fylke. Bygget ble vigslet som kapell i 1915. I 1966 ble bedhuset flyttet sin egen lengde lengre østover. Dette var fordi det ble bygget en kjeller. Hele bedhuset ble da flyttet over denne kjelleren.
Byggverket er i tre og har 90 plasser. Sentralt inventar som altertavle (et kors), prekestol og døpefont er fra 1915. Et husorgel er bygget av Norsk Orgel- og Harmoniumfabrikk i 1953, og kirkeklokken som står utenfor er støpt av Olsen Nauen i 1989.

Utenfor bedhuset står et minnesmerke fra 2.verdenskrig. Det er ingen gravlund i rundt bygget da den ligger på øya Hillersøy.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Røvær bedehuskapell, Karmsund». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 420. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
«Røvær bedehuskapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Cathrine Holst

Cathrine Holst (født 10. februar 1974 i Bodø) er en norsk sosiolog. Hun er professor ved Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi og forsker I ved ARENA – Senter for europaforskning ved Universitetet i Oslo.


== Karriere ==
Holst var elev ved Stavanger katedralskole.Hun ble cand.polit. i 2000 ved Sosiologisk institutt ved Universitetet i Bergen. I 2000 ble hun stipendiat ved Senter for vitenskapsteori samme sted. Hun ble dr. polit. med avhandlingen Feminism, Epistemology & Morality i 2005, og var deretter ansatt som førsteamanuensis i samfunnsvitenskapenes vitenskapsteori ved Universitetet i Bergen fra 2005 til 2007. I 2008 ble hun postdoktor ved Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi ved Universitetet i Oslo. Hun ble deretter forsker ved ARENA – Senter for europaforskning ved Universitetet i Oslo. Fra 2016 er hun førsteamanuensis ved Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi. I 2017 ble hun professor samme sted. Holst har vært gjesteforsker ved The New School for Social Research i New York og ved Freie Universität i Berlin.
I 2002 redigerte hun boken Kjønnsrettferdighet på oppdrag fra Makt- og demokratiutredningen. I 2009 utgav hun innføringsboka Hva er feminisme i Universitetsforlaget serie Hva er. Holst ble i 2010 ansvarlig redaktør for Nytt Norsk Tidsskrift. Hun er fra 2016 også leder for Norges kvinnelobbys ekspertutvalg for kvinne- og likestillingspolitikk. Hun holdt Skjervheimforelesningen i 2005.
Holst definerer seg som liberal feminist i den klassiske, brede tradisjonen med røtter i «den første bølgen» på 1800-tallet; i 2009 utgav hun boken Hva er feminisme, og den kom i en ny utgave i 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Cathrine Holst i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Cathrine Holst i BIBSYS
Feminism, Epistemology & Morality fra Bergen Open Research Archive.
718 skvadron

718 skvadron var en skvadron ved Bardufoss flystasjon i Norge. Skvadronen var det norske Forsvarets avdeling for fjernstyrte mål og flyr droner for andre avdelinger som skyter med luftvernvåpen, samt stordroner med kamera og videooverføring. Dronetjenesten startet i 1973 på Vigdel i Rogaland, og ble overført fra Sjøforsvaret til Luftforsvaret den 1. november 2006. 718 skvadron har sin historie tilbake til 15. oktober 1952 da skvadronen ble opprettet som jettreningsving på Sola, oppsatt med de Havilland DH 100 Vampire. I 1953 ble Vampireflyene erstatt med 22 stk Lockheed T-33 Shooting Star. Disse var i bruk fram til 1968 til de ble skiftet ut med 13 stk Northrop F-5 Freedom Fighter. I 1982 ble flyene utfaset og skvadronen lagt ned.


== Eksterne lenker ==
718-skvadronen
Aage Bjertnæs

Aage Bjertnæs (født 18. september 1945) er en norsk lege og skribent.
Bjertnæs er utdannet lege i Tyskland med allmennpraksis ved Risvollan Legesenter i Trondheim. Han er spesialist i allmennmedisin og spesialist i arbeidsmedisin. Han er videre universitetslektor II ved NTNU. 
Bjertnes har skrevet boken Din huslege hvor han tar for seg helseproblemer og sykdommer som oftest fører folk til legen. Han er kjent fra programmet Kjerringråd i NRK og har også vært en hyppig gjest på NRK TV, og er Aftenpostens Huslege i avisens søndagsutgave. Han er også ukentlig spaltist i  Adressa.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Aage Bjertnæs i BIBSYS