jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Byborger

En byborger var en person som hadde søkt og oppnådd borgerskap i en kjøpstad (by) og dermed fått rett til å drive selvstendig næring. Borgerne hadde del i alle byens privilegier, men ble også pålagt skatteplikt og plikt til å påta seg kommunale hverv og delta i borgerbevæpningen. Hver borger kunne bare drive én næring, enten handel eller et håndverksfag.
Med handelsborgerskap kunne vedkommende drive «direkte handel» – dvs. inn- og utføre alle tillatte kjøpmannsvarer innenlands og utenlands – en rettighet kalt handelsfrihet. Virksomheten måtte drives fra vedkommende kjøpstad eller ladested som var underlagt denne. Med borgerskap i en stiftsstad (byen hvor biskopen i et stift residerte) kunne man drive handel fra alle kjøp- og ladesteder i stiftet.
For å få borgerskap måtte søkeren møte frem for magistraten i den aktuelle kjøpstad og legge frem attester: Fødselsattest, vandelsattest og dugelighetsattest. Magistraten ville så vurdere om vilkårene for borgerskap var til stede. Om søkeren kunne godkjennes, måtte han avlegge borgered. Når disse formalitetene var i orden, kunne vedkommende føres inn i magistratprotokollen eller «borgerboken» som borger, få utstedt borgerbrev  og drive lovlig forretning. Handelsmenn, håndverksmestre og skippere som drev skip i egen regning måtte ha borgerskap. Aldersgrensen for borgerskap var 25 år, men for sønner av kjøpmenn 18 år.
Rettsgrunnlaget for borgerskap var de kongelige privilegiene som hver kjøpstad hadde fått allerede i middelalderen, og som siden ble supplert eller begrenset av kongemakten. Privilegiene ga hver by monopol på eller rett til produksjon og omsetning av varer innenfor visse bransjer og distrikter. Christiania hadde eksempelvis rett til handel langs hele kysten fra Åna-Sira til Båhus festning, men avbrutt av enerett for de andre kystbyene på kortere strekninger. Men ved anlegget av Kristiansand i 1641 mistet Christiania sine privilegier langs Agderkysten. Etter innføring av eneveldet fikk alle landets byer nye felles privilegier i 1662, og disse ble stående urendret som en slags «bylov» til inn på 1700-tallet. De første innskrenkningene i handelsprivilegiene kom med handelsloven i 1842, og i 1857 kom ytterligere nye lovbestemmelser som i realiteten innebar at lade- og kjøpstedenes monopol var opphevet. Fra 1952 fikk både ladesteder og kjøpsteder bystatus.
Harv

Ei harv er et landbruksredskap som slepes etter hest eller traktor for å lage et jevnt og luftig såbed før såing. Harva har også en funksjon i ugrasbekjempelsen ved at den river opp ugrasrøtter og -planter. En moderne 'harv' er som regel laget av stål og bakmontert på traktorens trepunktoppheng eller slept via trekkroken. Den har gjerne en slags dybdejustering som varierer etter type og størrelse på harva. Harvas bruksområde varierer pr i dag fra jordbearbeiding i forbindelse med plantekulturskifte i jordbruket og ugrasbeskjempelse. Det er ofte forskjellige typer harver til forskjellig bruk.


== Historisk utvikling ==
Harver kom i bruk i Europa i løpet av middelalderen. I tidligere tider kunne harver være av tre, men den industrielle utviklingen har ført til at dagens harver i all hovedsak er laget av stål. 


== Fjærharv ==
Tindene på en fjærharv kan være av ulike slag. Vanlig er tinder av fjærstål med C- eller S-form med utskiftbare spisser. Fjærharvas hovedbruksområde ligger i våronna etter pløying og slodding. Enkelte typer kan også brukes som ugrasharver. Fjærharvas fordel fremfor tidligere varianter er at den er dyptgående og at tindene fjærer etter i møte med stein eller andre hindringer. Dette gir tindene lengre levetid.
Stubbharv er en kraftig variant av fjærharva som brukes til ugrasbekjempelse og jordarbeiding etter tresking


== Skålharv ==
Harver kan også være utstyrt med et sett skålformede kniver som roterer og løsner jorda når harva settes i bevegelse. Denne typen harv kalles skålharv. Fordelen med skålharva er at den går relativt lett i jorda, og det trenges relativt lite kraft til å dra den. Den kan gå noe grunnere enn andre harver.


== Rotorharv ==
En rotorharv har kniver av ulik form som blir satt til å rotere med stor hastighet ved kraftoverføring fra traktoren. 
Denne kan brukes i stedet for plog i blant annet i kornproduksjon, men det kan være en økt problematikk med ugras forbundet med dette grunnet at rotorharven ikke snur jorda og kan dele ugrasrøtter.


== Fingerharv ==
En fingerharv er en harv med stive tinder som står loddrett i jorda. Den brukes hovedsakelig til ugrasbekjempelse i kornkulturer. 


== Grubb ==
En grubb er en dyptgående harv som brukes for å løse opp jorda like dypt eller dypere enn det plogen gjør. Formålet med en slik dyptgående redskap er å løse opp jorda for å gi planterøtter, og spesielt rotvekster som gulrot, god plass til å vokse nedover.
Qiongshan

Qiongshan (kinesisk: 琼山, pinyin: Qióngshān; tidligere 琼州, Qióngzhōu) er en by i øyprovinsen Hainan ved Kinas kyst mot Sørkinahavet. Befolkningen anslås (2005) til 360 000. 
Qiongshan ligger nord på Hainan, og vender ut mot Qiongzhou-kanalen i nord. Byen utgjør et distrikt under byprefekturet Haikou.


== Historie ==
Qiongshan var bebodd allerede i de senere deler av den neolittiske periode. Stedet ble etablert som fylke i det første år av Zhenguaneraen (dvs. 638) under Tang-dynastiet (618–907). Det var et fjell ved navn Qiongshan nær Baishidu (idag landsbyen Xinmin) som gav fylket og senere byen sitt navn.
Den 13. juli 1605 ble 72 landsbyer i området ødelagt av et stort jordskjelv.  
Helt siden 110 under Han-dynastiet (206 f.Kr.–220 e.Kr.) har Qiongshan vært øya Hainans politiske, økonomiske og kulturelle senter. Dette vedvarte helt til etter annen verdenskrig. 
Qiongshan ble utropt til en nasjonal historisk og kulturell by av Folkerepublikken Kinas nasjonalråd den 4. januar 1994.  


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 223 løper gjennom området. Den begynner i Haikou i nord og følger Hainans østkyst og ender sør i byen Sanya.
Wanning

Wanning (kinesisk: 万宁; pinyin: Wànníng) er et byfylke i provinsen Hainan i Folkerepublikken Kina.
Befolkningen var på 546 089 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 223 løper gjennom området. Den begynner i Haikou og følger Hainans østkyst og ender sør i byen Sanya.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens sider Arkivert 28. september 2008 hos Wayback Machine.
Håndverksmester

Håndverksmester er en håndverker med høyere yrkesfaglig lederkvalifikasjon formalisert gjennom et mesterbrev. Det er Mesterbrevnemnda som har ansvar for forvaltning og utvikling av mesterbrevordningen i Norge. Mandatet er hjemlet i loven om mesterbrev i håndverk og annen næring. Det finnes 70 mesterfag hvor det er mulighet for å ta mesterbrev fordelt på følgende fagområder: Bilfag, Byggfag, Estetiske fag, Grafiske fag, Matfag, Møbel- og trefag og Verkstedhåndverksfag.
Mesterbrevnemnda har også ansvar for det offentlige mesterregisteret, et register over alle gyldige hådverksmestere og mesterbedrifter i Norge. En håndverksmester er kvalifisert for å starte egen bedrift og har fått innføring i markedsføring og økonomi og regnskap. En mester er også kvalifisert for å ha svenner og lærlinger i faget, og drive opplæring av disse frem til Fag- og svenneprøve. 
For å få utstedt mesterbrev i Norge kreves:

fagbrev eller svennebrev i et mesterfag
bestått eksamen fra mesterutdannelse: utdanning på deltid over to år ved siden av jobb. Det legges opp til en kombinasjon av samlinger, selvstudier og/eller nettstudier innen ledelse, markedsføring og økonomi.
praksis i faget, enten 2 år etter avlagt  fag-/svenneprøven eller 6 år totaltEn håndverksmester må dessuten være myndig og fast bosatt i Norge.
I registeret fantes det rundt 14 500 godkjente håndverksmestere i 2023..


== Se også ==
Lærling
Svenn
Svenneprøve
Svennebrev
Svennestykke
Fagprøve
Fagbrev
Laug


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lov om mesterbrev
Mesterbrevnemnda
Mesterregisteret
VM i friidrett 1987

VM i friidrett 1987 ble arrangert på Olympiastadion (Stadio Olimpico) i Roma, Italia i tidsrommet 28. august og 6. september. Mesterskapet hadde deltakere fra 159 nasjoner.Mesterskapet ble dominert av Øst-Tyskland og USA med ti VM-gull hver, og Sovjetunionen kom like bak med sju. De østtyske kvinnene gjorde seg spesielt bemerket og bekledde seierspallene med to utøvere i hele seks øvelser. Silke Gladisch (Möller) doblet med seier på både 100- og 200 meter, og bidro til sølv på 4 x 100 meter stafett. Blant mennene var det Carl Lewis (USA) som ble VM-konge med gull og verdensrekord på 100 meter, samt gull også i lengde og på 4 x 100 meter stafett. Stevnets andre verdensrekord var bulgarske Stefka Kostadinovas 2,09 i høydehopp. 
Som i det første mesterskapet i Helsingfors 1983 fikk Norge én gullmedalje, denne gang ved Ingrid Kristiansen på 10 000 meter.


== Medaljefordeling ==


== Medaljevinnere ==


=== Menn ===


==== Løpsøvelser ====
Kanadiske Ben Johnson vant 100 meter på tiden 9,83, men ble senere diskvalifisert av IAAF etter at Johnson i forbindelse med Sommer-OL 1988 tilstod bruk av ulovlig midler også i forkant av VM i Roma.


==== Tekniske øvelser ====
Giovanni Evangelisti fra Italia ble først målt til tredjeplass i lengdehopp med 8,37 m, men det ble senere kjent at funksjonærene oppgav feil resultat for et hopp som målte 7,85 m.


=== Kvinner ===


==== Løpsøvelser ====


==== Tekniske øvelser ====


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
VM 1987 hos IAAF.org
VM i friidrett 1991

VM i friidrett 1991 ble arrangert på Olympiastadion i Tokyo, Japan i tidsrommet 23. august til 1. september.
Mesterskapet huskes best for herrenes lengdekonkurranse, der Carl Lewis gjorde den beste serien i historien, men ble likevel slått av Mike Powell, som med et hopp på 8,95 m slo den sagnomsuste verdensrekorden til Bob Beamon fra OL i Mexico 1968.
Lars Arvid Nilsen tok Norges eneste medalje, sølv i kulestøt.


== Medaljesfordeling ==


== Medaljevinnere ==


=== Menn ===
*: Utøvere som kun løp kvalifiseringsheat og fikk medalje.
1: Georg Andersen hadde konkurransens nest lengste støt, men ble senere diskvalifisert på grunn av brudd på dopingreglementet.


=== Kvinner ===
*: Utøvere som kun løp kvalifiseringsheat og fikk medalje.


== Eksterne lenker ==
VM 1991 hos IAAF.org
VM i friidrett 1993

VM i friidrett 1993 ble arrangert på Gottlieb-Daimler-Stadion, Stuttgart, Tyskland i tidsrommet 13. august til 22. august.
Trine Hattestad stod for den norske medaljehøsten med gull i spydkast.


== Medaljefordeling ==


== Medaljevinnere ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===
*: Utøvere som kun løp kvalifiseringsheat og fikk medalje.


== Eksterne lenker ==
VM 1993 hos IAAF.org
VM i friidrett 1995

VM i friidrett 1995 ble arrangert på Ullevi Stadion i Göteborg i Sverige i tidsrommet 5. august til 13. august.
Vebjørn Rodal sikret Norges eneste medalje i mesterskapet på 800 meter.


== Medaljefordeling ==


== Medaljevinnere ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Eksterne lenker ==
VM 1995 hos IAAF.org
VM i friidrett 1997

VM i friidrett 1997 ble arrangert på Olympiastadion i Athen i Hellas i tidsrommet 1. august til 10. august.


== Norge under VM ==
Norge gjorde tidenes beste mesterskap med to gullmedaljer. Trine Hattestad vant gull i spyd, mens Hanne Haugland seiret i en jevn og spennende høydekonkurranse. Norge fikk ytterligere fire finaleplasseringer med Steinar Hoen på delt 4. plass i høyde sammen med britiske Dalton Grant med resultatet 2,32 m. Vebjørn Rodal ble nummer 5 på 800 meter, Jim Svenøy ble nummer 10 på 3000 meter hinder, og Trond Barthel ble nummer 11 i stavsprang.
Andre nordmenn under VM var Grete Kirkeberg som ble nummer 16 på maraton. Kjell Ove Hauge var kvalifisert i både kulestøt og diskos og ble den første nordmann med deltakelse i to tekniske øvelser i et friidretts-VM. Han fulgte ikke opp med topp prestasjoner under mesterskapet og fikk 25.-plass i kulestøt og 32.-plass i diskos.. Tor Øivind Ødegård satte karrierebeste med 1.45,42 på 800 meter og ble deretter sist i semifinalen. 
De andre norske deltakerne var Pål Arne Fagernes i spyd, Ketill Hanstveit i tresteg, Olav Jenssen i diskos, Geir Moen på 200 meter, Per Ivar Sivle på 100 m, Gunhild Halle Haugen på 5000 m, og Knut Hegvold og Terje Næss, hhv. nr. 45 og 47 på maraton, mens Anita Håkenstad brøt sitt maratonløp.


== Medaljefordeling ==


== Medaljevinnere ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
VM 1997 hos IAAF.org
VM i friidrett 1999

VM i friidrett 1999 ble arrangert på Olympiastadion i Sevilla, Spania, i tidsrommet 20. august til 29. august.
Ett av mesterskapets høydepunkt var verdensrekorden på 400 meter som ble satt av Michael Johnson fra USA på 43,18 sekunder.
Trine Hattestad besørget Norges eneste medalje, bronse i spydkast.


== Medaljefordeling ==


== Medaljevinnere ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Eksterne lenker ==
VM 1999 hos IAAF.org
Rugby (distrikt)

Rugby er et administrativt distrikt i Warwickshire, England. Det har navn etter og administreres fra byen Rugby. Distriktet dekker et areal på 816,54 km² og hadde 108 793 innbyggere i 2011.Byen fikk status som selvstendig valgkrets i 1932. Det nåværende distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved at byen ble slått sammen med landdistriktet Rugby. Av de rundt 100 000 innbyggerne i distriktet bor omkring 70 000 i byen, mens resten bor i landsbyer og på gårder i omegnen. 


== Steder i distriktet ==
Ansty
Binley Woods, Birdingbury, Bourton-on-Dunsmore, Brandon, Bretford, Brinklow, Broadwell, Burton Hastings
Church Lawford, Churchover, Clifton-upon-Dunsmore, Copston Magna, Cosford
Dunchurch, Draycote
Easenhall
Frankton, Flecknoe
Grandborough
Harborough Magna
Kings Newnham
Leamington Hastings, Little Lawford, Long Lawford
Marton, Monks Kirby,
Newnham Regis, Newton
Pailton, Princethorpe
Rugby, Ryton-on-Dunsmore
Sawbridge, Shilton, Stretton Baskerville, Stretton-on-Dunsmore, Stretton-under-Fosse
Thurlaston
Wibtoft, Willey, Willoughby, Withybrook, Wolston, Wolvey


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Borough of Rugby – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
VM i friidrett 2001

VM i friidrett 2001 ble arrangert på Commonwealth Stadium, Edmonton, Alberta, Canada i tidsrommet 3. august til 12. august, og var første gang VM ble arrangert i Amerika.


== Medaljefordeling ==


== Medaljevinnere ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===
1Marion Jones (USA) kom på andreplass på 100 meter med 10,85 og førsteplass på 200 meter med 22,39, men ble diskvalifisert i 2005 etter at hun hadde innrømmet å ha brukt steroider i forbindelse med dopingskandalen med BALCO.
2 Kelli White kom opprinnelig på tredjeplass på 200 m på 22.56, men hun ble diskvalifisert i 2004 etter at hun innrømmet å ha brukt steroider i forbindelse med dopingskandalen med BALCO.
3 Laget fra USA med Kelli White, Chryste Gaines, Inger Miller, og Marion Jones kom opprinnelig først i mål med tiden 41,71, men ble diskvalifisert i 2004 etter at Kelli White hadde innrømmet å ha brukt steroider i forbindelse med dopingskandalen med BALCO.
4Opprinnelig vant Natalja Sadova fra Russland gull i diskos, men hun ble senere diskvalifisert etter å ha testet positivt på koffein.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
VM 2001 hos IAAF.org
Johnnie Cochran

Johnnie L Cochran jr. (født 2. oktober 1937 i Shreveport i Louisiana, død 29. mars 2005 i Los Angeles) var en amerikansk advokat, best kjent som hovedforsvareren i drapssaken mot O.J. Simpson. Han forsvarte også Sean Combs, Snoop Dogg, Riddick Bowe og Michael Jackson i straffesaker.


== Referanser ==
Naurisk kultur

Naurus kultur har blitt sterkt påvirket av den nåværende vestlige kulturen, og det er bare fragmenter igjen av gamle skikker og tradisjoner.


== Kunster og håndverk ==
Naurus innbyggere bruker vanlige tropiske klær: korte bukser og lette skjorter. Fisking følger fortsatt den tradisjonelle metoden: øyas fiskere venter på fisken i små, lette båter. Skikken å drive fiske med dresserte fregattfugler har blitt bevart til i dag.
Radio Nauru har samlet mange innspillinger av de lokales musikk, men selv gamle Nauruere forstår sjelden innholdet i disse sangene.
Selv om den tradisjonelle kulturen raskt gir plass til den moderne, er musikk og dans – som andre steder i Mikronesia – de mest populære kunstformene. Rytmiske sanger og tradisjonelle ringdanser blir framført særlig ved feiringer og fridager.
Håndverkere lager klær og vifter av kokosfiber og barken fra skruetreet og bruker geometriske mønster som gjenspeiler de som brukes i indonesisk kultur. Trevirke fra kokospalmer brukes også i produksjon av kunst og håndverk.
Seremonien å lage og drikke kava er en tradisjonell kvinneskikk.


== Språk og utdanning ==
Naurus språk, naurisk, er en slags blanding av naboøyenes språk. Engelsk forstås og snakkes av de fleste.
Utdanning er obligatorisk fra 6–16 år, og den eneste skolen er Kayser-colleget nord på øya. For videre utdanning og universitet, må nauruere til utlandet, vanligvis Australia.
Landets offisielle nasjonaldag er uavhengighetsdagen 31. januar, men angam-dagen er også en veldig viktig dag.


== Sport ==
Nauruere er store sportfans, og de er mest interesserte i fotball og softball. Nauru pleier ikke å spille internasjonalt, men noen fotballag pleier likevel å reise til Australia, og et spiller i den australske ligaen. Et landslag finnes, men det er ikke anerkjent av OFC eller FIFA.
Tennis og seiling, samt svømming og golf blir også spilt på øya. Landets eneste ordentlige sportsstadion ligger i Yaren, men det er gammeldags og imøtekommer ikke internasjonale standarder. Et nytt stadion er under oppføring i Meneng, men prosjektet har gått i stå pga. pengeproblemer. Alle landets stadion er:

Nasjonalstadionet i Yaren
Menen stadion i Meneng
Denig stadion i Denigomodu
Aida Oval


=== Vektløfting ===
En sport som Nauru mestrer er vektløfting. Den sensasjonelle gullmedaljen i 1990s Commonwealth Games av Marcus Stephen satte i gang Den nauriske olympiske komité. Vektløfter Reanna Solomon vant også flere medaljer i Commonwealth Games.
I 1998 bestemte Den internasjonale vektløftingsunionen å holde 2001s VM i Nauru. Den ble beskrevet som «Naurus største dag» av innbyggerne. Den tyske byen Riesa ville også ha VM, men Naurus finansielle løfter gjorde utslaget, for første gang ble premier på 6 500 DM for hver gullmedalje utlovt. Finansielle problemer gjorde imidlertid at VM ble avlyst og flyttet til Guam.
Hana

Hana er en bydel i Sandnes. Den ligger på østsiden av Gandsfjorden og strekker seg  fra Dale og Fjogstad i nord, sørover helt til Vågen i sentrum av Sandnes. Bydelen har 8 263 innbyggere (2018)  og et landareal på 31,8 km². 

Hana preges av nærheten til fjorden og sentrum – Hana båtforening har småbåthavner langs hele kysten og gatene er sterkt trafikkerte. Bebyggelsen utenfor sentrale Hana/Aspervika er konsentrert i mindre «havnebyer» som Dale, Strondavika og Sandvika. Agder og Rogaland Heimevernsdistrikt 08 er lokalisert i Vatneleiren på Vatne i bydelen. Her finner man også et boligområde opprinnelig tilknyttet leiren. På Dale ligger nedlagte Dale sykehus. Etter at sykehuset ble lagt ned ble det brukt som asylmottak, Dale mottakssenter, som en gang var Norges største asylmottak.Hana bydel har flere menigheter: Sandnes baptistmenighet, Hana kirke/menighet og Sandnes Adventkirke.
Hana er sentral i planene for fremtidens utbygging i Sandnes Øst – det legges planer for storstilt boligutbygging og nytt bydelssentrum øst for dagens bebyggelse. Den planlagte bybanen i Stavanger/Sandnes skal gå gjennom bydelen.


== Friluft ==
Fjellet Dalsnuten er et 323 meter høyt fjell som ligger på Gramstad/Dale.
Holmavika er en tilrettelagt strand og badeplass som ligger rett nord for Strondavika.


== Næringsliv ==
Støperiet Sandnes Aducerverk var bydelens største bedrift gjennom 1900-tallet, og ble bygget om til kjøpesenteret Hanasenteret (senere Havannasenteret, nå Hana Sanz) i 1987. Alf Gjesdal Sementstøperi startet opp på øvre Hana i 1951 og bedriften vokste jevnt og trutt gjennom 50- og 60-tallet før bedriften flyttet til Sviland i 1974. I 1991 åpnet landets største innendørs badeland, Havanna Badeland, i senteret. I 2007 ble badelandet bygget om til lekeland. I senteret hadde Sports Club, Elixia Vests forløper, sitt hovedkontor. Gandsfjord Karateklubb holder også til i senteret.


== Skoler ==
Aspervika skole (B)
Hana skole (B)
Vatne skole (B)
Vatneli skole (B/U, F)
Øygard ungdomsskole (U)


== Hana-trappene ==
Arbeidet av "Fjellstigen" startet opp i 1954 og var ved fullføringen bestående av 156 trappetrinn som senere har blitt til 306 trappetrinn. Det var Hana skole som stod for anlegget, mens støpearbeidet var utført på dugnad av foreldre på Hana og ansatte fra Aducerverket og Polaris. Sandnes Idrettslag arrangerer årlig motbakkeløp i Trappene kalt "Hanatrappene Opp".


== Referanser ==
Lev Jasjin

Lev Ivanovitsj Jasjin (russisk Лев Иванович Яшин, født 22. november 1929, død 21. mars 1990) var en sovjetisk målvakt.


== Historie ==
Jasjin fikk Gullballen i 1963 som årets spiller i Europa. Han er fortsatt den eneste målvakten som har fått denne prisen. I dag regnes han av mange som den beste målvakten i fotballens historie, sammen med engelskmannen Gordon Banks.På grunn av hans akrobatiske redninger og tilbøyelighet til å kle seg i helsvart habitt under kamper, fikk han kallenavnet «den svarte panter». Han spilte hele sin karriere i Dinamo Moskva, der han fikk 326 kamper. Han fikk også med seg fire verdensmesterskap for Sovjetunionen. I 1958, 1962 og 1966 som førstemålvakt, og i 1970 som tredjevalg og «rådgiver».


== Meritter ==

Nasjonalt vant Jasjin den sovjetiske serien fem ganger i løpet av sin 20-årige karriere. Han fikk også like mange sølvmedaljer, samt én bronsemedalje. Tre ganger var han med på å vinne den sovjetiske cupen. Han ble også cupmester med Dinamo Moskva i ishockey i 1953, og gav nesten opp fotballen til fordel for ishockey. Han tok imidlertid til slutt plassen i Dinamo Moskva tilbake fra Aleksej «Tiger» Khomitsj.
Med landslaget kom høydepunktet i 1960, da han var med å vinne det første Europamesterskapet. Han fikk også sølv i det neste Europamesterskapet, i 1964. I VM var fjerdeplassen i 1966 lagets beste prestasjon. Det kan også nevnes at Jasjin i 1956 var med å vinne OL. Jasjin skal ha reddet i overkant av 150 straffespark i løpet av sin karriere. Jasjin er forøvrig også eneste målvakt som har vunnet Gullballen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Lev Jasjin – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Lev Jasjin – Olympedia 
(en) Lev Jasjin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lev Jasjin – FIFA 
(fr) Lev Jasjin – LÉquipe 
(en) Lev Jasjin – Transfermarkt 
(en) Lev Jasjin – national-football-teams.com 
(en) Lev Jasjin – FootballDatabase.eu 
(en) Lev Jasjin – Soccerway 
(en) Lev Jasjin – EU-Football.info
Tapajós

Tapajós er ei sideelv til Amazonas i Brasil. Den følger et dalområde og renner ut i Amazonaselva ved byen Santarém i delstaten Pará. Elva har fått navnet sitt etter den indianske urbefolkningsgruppen Tapajós. Nedbørfeltet inklusive tilførselselvene Juruena og Teles Pires er 490 000 km², herav anslagsvis 160 000 km² på Juruena og anslagsvis 140 000 på Teles Pires.
Elva har sitt utspring på et platå nær Diamantino. Her møtes flere mindre elver og danner elva Arinos. Denne renner senere sammen med Juruena og danner Alto Tapajós. Elva har dette navnet helt ned til den møter Rio Manoel som kommer fra øst, deretter har elva navnet Tapajós. De øvre delene av elva er dominert av stryk og kraftige strømmer. Elva kan trafikkeres av større båter fra det siste stryket, Maranhão Grande, og ned til Santarém.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Brasils Transportdepartement – «INFORMAÇÕES DETALHADAS SOBRE O RIO TAPAJÓS».
Santarém (Pará)

Santarém er en by og kommune i delstaten Pará i nordregionen av Brasil. Byen ligger der elva Tapajós renner ut i Amazonas, og er et populært besøksmål for turister. Byen nås for det meste ved å bruke båt. Santarém var opprinnelig bostedet til den indianske urbefolkningsgruppen Tapajós.


== Galleri ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Santarém (Pará) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
http://wikimapia.org/#y=-2586401&x=-54684448&z=9&l=9&m=a