jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
London Gatwick lufthavn

London Gatwick lufthavn (IATA: LGW, ICAO: EGKK) er Londons nest største flyplass etter Heathrow lufthavn, og er Storbritannias nest travleste i antall passasjerer. Flyplassen ligger i West Sussex, omtrent 40 km sør for London. 
EasyJet og Norwegian Air Shuttle har baser på Gatwick.


== Flyselskaper og destinasjoner ==


=== Passasjerdestinasjoner ===


== Statistikk ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) London Gatwick Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
 London Gatwick lufthavn hos Wikivoyage
Skater

«Skater» kan også være en anglisisme som refererer til en som står på rullebrett eller skøyter.Skater eller rokker er en overordner som omfatter fire ordner av avflatede bruskfisker. Skatene kjennetegnes på sin brede form, hvor finnene nærmest ser ut som en slags vinger. Navnene skate og rokke går om hverandre på norsk, familien Dasyatidae kan hete både piggrokker og piggskater.Skatene dels inn i fire ordner:
Elektriske skater, Torpediniformes (kan gi i fra seg elektriske støt).
Sagrokker, Pristiformes
Ekte skater, Rajiformes, omfatter alle de 7 norske artene.
Piggrokker, Myliobatiformes


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Skater – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Skater hos Fossilworks 
(en) Skater hos ITIS 
(en) Skater hos NCBI 
(en) Kategori:Batoidea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rajomorphii – detaljert informasjon på Wikispecies
Sjøhester

For stormfuglen, se Havhest. For det mytologiske vesenet, se Sjøhest (fabelvesen).
Sjøhester er en gruppe fisker i nålefiskfamilien. Det er omkring 54 arter som klassifiseres i slekten med det vitenskapelige navnet Hippocampus. 


== Anatomi ==
Sjøhestene svømmer oppreist. De drives frem av vibrering med den lille ryggfinnen. De har en lang og tynn snute og en bitteliten munn. De har en hale som holdes krøllet sammen.


== Utbredelse ==
Sjøhester hører stort sett hjemme i tropiske strøk. I europeiske farvann finnes artene Hippocampus guttulatus (= H. ramulosus) og Hippocampus hippocampus. De påtreffes i Middelhavet og i Atlanterhavet nord til Den engelske kanal. H. hippocampus er også funnet i munningen av Themsen og i Vadehavet utenfor kysten av Nederland. 


== Føde ==
Sjøhesten spiser amfipoder, som er rekelignede dyr. De spiser også andre sjødyr.


== Sjøhest som symbol ==

Sjøhest er også betegnelsen på et fabelvesen benyttet i myter og bildende kunst som en allegorisk og grafisk figur. Betegnelsen havhest er også brukt på denne figuren. Fabelvesenet har forpart av en hest og bakpart av en fiskehale. 


== Eksterne lenker ==
(en) sjøhester – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) sjøhester i Encyclopedia of Life 
(en) sjøhester i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) sjøhester hos Dyntaxa 
(en) sjøhester hos Fossilworks 
(en) sjøhester hos ITIS 
(en) sjøhester hos NCBI 
(en) Kategori:Hippocampus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Seahorse – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hippocampus – detaljert informasjon på Wikispecies
Smeden og Bageren

Smeden og Bageren er et dikt av Johan Herman Wessel. Det er en humoristisk fortelling utformet som en parodi på den tids memento mori og som kritiserer rettsvesenet og mangelen på fornuft i samfunnet. Diktet ble skrevet i 1770-årene og trykket for første gang i 1784, i Wessels ukeblad, Votre Serviteur Otiosis. På denne tiden hadde man ingen begreper om plagiering; handlingen i diktet fikk han mer eller mindre i sin helhet fra en engelskspråklig tekst.Handlingen finner sted i en liten by der det bor to bakere og en smed. Smeden dreper en annen mann og blir stilt for retten. Fire av borgerne i byen sier til dommeren at de bare har en smed i byen, og derfor må dommeren la smeden gå. Og siden byen har to bakere, og den ene er gammel og skrøpelig, kan heller han sone straffen, og bli hengt, i stedet for smeden. 
Slik går det: Bakeren blir dømt til døden uskyldig, mens den skyldige smeden får gå fri. Fra dette diktet stammer uttrykket «å rette baker for smed», om å straffe feil person for en forbrytelse.
Moralen i fortellingen, hevder Wessel, er at man alltid skal være forberedt på døden. 
Flere steder i diktet vender forfatteren seg til leseren for å overbevise ham om at han ikke skriver om seg selv. 


== Eksterne lenker ==
Smeden og Bageren på dansk Wikisource
ringstrom-antikvariat.no
Tekst med bilde og diskusjonsspørsmål på skoletorget.no
Badebleie

Badebleie er en spesiell type bleie som ikke trekker til seg vann når barnet bader.
Butikker og svømmebasseng startet å selge badebleier på midten av 2000-tallet, i mange bassenger i Norge ble disse også obligatoriske og inkludert i inngangsbilletten for de minste.
Ved hjelp av gode strikk og lav permasjon kan en badebleie til en viss grad forsinke og redusere forurensing av bassenget dersom barnet gjør fra seg i bassenget – men foreldrene må uansett følge med og få barnet opp av bassenget så snart som mulig i slike tilfeller.                     
Det er nærliggende å sammenligne badebleier med gode badebukser fremfor med vanlige bleier; det er eksempelvis ingenting som tilsier at en badebleie ikke kan gjenbrukes – badebleiene er ikke vanntette og samler heller ikke opp vann. Badebleiene vil således ikke være i stand til å hindre forurensing som følge av at barn gjør fra seg i bassenget.
Hans-Hermann Hoppe

Hans-Hermann Hoppe (født 2. september 1949) er en tysk økonom som tilhører den østerrikske skolen. Han er en kjent anarkokapitalistisk (libertariansk) filosof, og er professor i økonomi ved University of Nevada, Las Vegas. Hoppe var elev hos Murray N. Rothbard.


== Bakgrunn og virke ==
Hans-Hermann Hoppe ble født i Peine i Vest-Tyskland. Han studerte ved Universität des Saarlandes i Saarbrücken, og ved Johann-Wolfgang-Goethe-Universität i Frankfurt am Main, der han studerte filosofi, sosiologi, historie, og økonomi. Han tok doktorgraden i filosofi (dr. phil.) i 1974 og habiliterte seg i 1981, ved samme Goethe-universitetet. Han foreleste ved University of Michigan, Ann Arbor fra 1976 til 1978.
Han underviste ved flere tyske universiteter og ved Johns Hopkins University Bologna Center for Advanced International Studies, i Italia. I 1986 flyttet han fra Tyskland og bosatte seg i USA, og studerte der under Murray Rothbard, som han forble nært forbundet med og en nær venn av helt til Rothbard døde i januar 1995.
Hoppe er for tiden professor i økonomi ved universitetet i Nevada, i Las Vegas, og Distinguished Fellow ved Ludwig von Mises Institute. Han var inntil desember 2004 redaktør for Journal of Libertarian Studies. Hoppe har skrevet en rekke bøker og artikler som har vært gjenstand for bred debatt. Han har fremmet et argumentasjonsetisk forsvar for libertarianske rettigheter, delvis basert på diskursetiske teorier fremsatt av den tyske filosofen Jürgen Habermas (som var Hoppes veileder da han doktorerte) og Karl-Otto Apel.


== Se også ==
Tidspreferanse


== Publikasjoner ==
Handeln und Erkennen (Bern 1976)
Kritik der kausalwissenschaftlichen Sozialforschung (Westdeutscher Verlag 1983)
Eigentum, Anarchie und Staat (Westdeutscher Verlag 1987)
Praxeology and Economic Science (Ludwig von Mises Institute, 1988)
A Theory of Socialism and Capitalism (Kluwer Academic Publishers 1989)
The Economics and Ethics of Private Property (Kluwer Academic Publishers, 1993)
Economic Science and the Austrian Method (Ludwig von Mises Institute, 1995)
Democracy: The God That Failed/Demokratie. Der Gott, der keiner ist (Transaction Publishers, 2001)
red: The Myth of National Defense. Essays on the Theory and History of Security Production (Ludwig von Mises Institute, 2003)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Hans-Hermann Hoppe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hans-Hermann Hoppe – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Mer om Hoppes argumention ethics.
Hans-Hermann Hoppe, The Mises Institute
"Professor Who Was Accused of Making Derogatory Remarks in Class Wants UNLV to Clear His Record" The Chronicle of Higher Education, February 14, 2005
A Theory of Socialism and Capitalism

A Theory of Socialism and Capitalism er en avhandling av Hans-Hermann Hoppe, en student av Jürgen Habermas, som bruker et av Habermas prinsipper om argumentasjonsetikk, for å legge et grunnlag for et forsvare for selveierskap og privat eiendom som sosiale prinsipper. 
Boka som ble publisert i 1989, har betydning innenfor anarkokapitalismens historie, siden den bidro til at Hoppe i dag fremstår som lederen av denne bevegelsen, etter Murray Rothbard, som var hans faglige rådgiver og nære venn.
Professor Hoppe definerte her en kontrakt som et samtykke til bruk av en annens eiendom, aggresjon som et ikke-samtykke til bruk av en annens eiendom, og kapitalisme som institusjonalisert respekt for eiendomsrett (og kontrakt).
Sosialisme er etter Hoppes oppfatning best definert som et system der man har institusjonalisert ikke-respekt for, eller aggresjon overfor eiendomsretter. Han diskuterer i så måte Eugen von Böhm-Bawerk sin innsikt i tidspreferanse-aspekter ved ulike former for ordning av eiedom, i termer av gitte sosiale systemers kulturell framsynthet og økonomisk velstand. Boka skiller videre mellom fire mulige typer sosialisme: 

Sovjetisk
Sosialdemokratisk
Konservativ
TeokratiskDisse adskiller seg fra kapitalisme ved å ikke innrømme innbyggerne full eiendomsrett. Hvert av de ulike sosiale systemer diskuteres med historiske eksempler og ikke bare utfra et etisk-økonomisk synspunkt, men også ved å identifisere de forskjellige typene politisk makt og grupper som bygger sin fordel på hver type politikk, ved på forskjellige måter å skade  opprettholdelsen og vedlikeholdet av kapitalgoder og sosial kapital. Et senere kapitel diskuterer gyldigheten dogmet om "offentlige goder" (som beskrevet av blant annet av økonomen Paul Samuelson). Det siste kapitlet beskriver de mulige utsikter til en rent kapitalistisk samfunnsorden der statens funksjoner utøves gjennom privat forsikring og forsvarsselskaper.


== Bibliografi ==
Hans-Hermann Hoppe, A Theory of Socialism and Capitalism. Kluwer Academic Publishers, 1989, ISBN 0-89838-279-3.


== Eksterne lenker ==
PDF-versjon er offentlig tilgjengelig
Tidspreferanse

Tidspreferanse er en antakelse, som gjøres av økonomer, om at en forbruker vil foretrekke å få sine behov eller interesser tilfredsstilt nært i tid, framfor fjernt i tid. Når en person har høyere tidspreferanse betyr det at personen ønsker å konsumere og forbruke nå, snarere enn å spare og utsette. En person med lav tidspreferanse er en person som er villig til å spare også. 
Typeeksemplet på personer med høy tidspreferanse er barn, som i en viss alder finner det utålelig å vente på tilfredsstillelse. Andre eksempler er kriminelle som finner det utålelig å gjøre det arbeid som skal til for å kunne kjøpe seg de goder vedkommende har lyst på nå. Typeeksemplet på en person med lav tidspreferanse er en skogbonde som planter skog i påvente av å kunne begynne å høste av skogen først om en 20-40 års tid. Et annet eksempel er de menneskene som begynte å dyrke jord under jordbruksrevolusjonen. De var nødt til å spare såkornet, og ikke falle i fristelse til å spise det opp.
Tidspreferanseteorien om renter er et forsøk på å forklare renter gjennom etterspørsel etter akselerert tilfredsstillelse. Dette har vært av stor betydning i mikroøkonomien. Den østerrikske skolen betrakter tid som roten til usikkerhet i økonomisk teori.
I sin bok Kapital og Renter bygde den østerrikske økonomen Eugen von Böhm-Bawerk videre på den østerrikske økonomen Carl Mengers idé om tidspreferanse, og insisterte på at det alltid er en forskjell i verdi mellom nåværende og fremtidige goder av samme kvalitet, kvantitet og type. Videre hevdet han at verdien av fremtidige goder minker med lengden av tid som det tar å frembringe dem.
Böhm-Bawerk henviser her til tre grunner for hvorfor det er en slik forskjell. 

I en voksende økonomi vil tilbudet av goder alltid være større i fremtiden enn i nåtiden.
Folk har en tendens til å undervurdere deres fremtidige behov, bla. som følge av kortsiktighet, innfall, lettsindighet, bekymringsløshet etc.
Entreprenører vil foretrekke å sette igang produksjon av goder som allerede er tilgjengelig, snarere enn å vente på fremtidige goder og utsette produksjon.I boka «Democracy: The God that Failed» har Hans-Hermann Hoppe videreutviklet innsikten om tidspreferanse til et mål på graden av sivilisasjon i et gitt samfunn. Teorien er at lover som i et samfunn bryter med eiendomsretten, bidrar til høyning av tidspreferansen i samfunnet, mens en sivilisasjon som har tradisjon for å respektere eiendomsretten, bidrar til samfunn med lavere tidspreferanse.


== Eksterne lenker ==
Ludwig von Mises, Human Action, s. 483ff.
George Reisman, Capitalism: A Treatise on Economics, s. 743ff och 792ff
Hoppe, Hans-Hermann Time Preference, Governement, and The Process of De-Civilization – From Monarchy to Democracy (PDF), Journal des Economistes et des Etudes Humaines. A bilingual journal of interdisiplinary studies.
Hoppe, Hans-Hermann, Democracy: The God That Failed (Transaction, 2001).
Hoppe, Hans-Hermann, Marxist and Austrian Class Analysis (PDF) s. 81ff, The Journal of Libertarian Studies, Vol, IX, No. 2 (Høst 1990).
Anton Christian Bang

Anton Christian Bang (født 18. september 1840 på Dønna, død 29. desember 1913 i Kristiania) var en norsk biskop, kirkehistoriker, forfatter og politiker (H). 


== Liv og virke ==

Han var sønn i en fiskerfamilie og selv fisker i yngre år. Han var utdannet ved Tromsø Seminarium 1860, der han ble godt kjent med Elias Blix, som han studerte sammen med, ved Det Kongelige Frederiks Universitet, cand.theol. (1867) og dr. theol. 1876.  
Bang var prest i Gran 1868-74 og nær venn av Aasmund Olavsson Vinje.  Senere ble han
pastor ved et mentalsykehus i Kristiania 1874, og etter hvert professor i teologi og kirkehistorie 1884.  Han var kirkeminister i Emil Stangs andre regjering 1893-95, og biskop i Kristiania 1896-1912.  
Bang er i dag spesielt kjent for å ha gitt ut den første nynorske utgave av juleevangeliet, men hans utgivelser innen mytologi og okkultisme har også vært lenge påaktet. 
Hans bibliotek på over 5000 bind ble overtatt av Menighetsfakultetet.  
En bauta over ham er reist på Sigerstad gård hvor han ble født og bodde nord for Glein på Dønna  


== Premier ==
Kommandør av 1. klasse av St. Olavs Orden (utnevnt 25. januar 1895)
Kong Oscar IIs belønningsmedalje 1895
Petter Dass-medaljen (1912).


== Utgivelser ==
Juleevangeliet, på nynorsk.  (I Den norske folkeskole, 1868)
Hans Nielsen Hauge og hans samtid.  Et Tidsbillede fra omkring aar 1800 (1874) NBdigital
Kirken og Romerstaten indtil Constantin den store (1879) NBdigital
Vøluspaa og de sibyllinske Orakler (1879)
Julian den frafalne (1881)
Udsigt over den norske kirkes historie efter reformationen (1883) NBdigital
Udsigt over den norske kirkes historie under katholicismen (1887) NBdigital
Kirkehistoriske Smaastykker (1890) NBdigital
Den norske kirkes historie i reformationsaarhundredet (1895)
Den norske kirkes geistlighed i reformationsaarhundredet (1897) 
Om Dale-Gudbrand (1897)
Norske hexeformularer og magiske opskrifter (1901–02)
Erindringer, selvbiografi (1909) NBdigital
Den norske kirkes historie (1912)


=== Vitenskapelige artikler ===
Om Indskriften i det saakaldte Thomas Angells Kapel i Throndhjem Domkirke Historisk tidsskrift 1888 10: 252-259
Fremdeles om Throndhjems Domkirke Historisk tidsskrift 1890 11: 270-276
Axel Fredericksøns Rim Historisk tidsskrift 1898 14: 391-392
Kyrmesse Historisk tidsskrift 1898 14: 392
En bibliografisk Notits Historisk tidsskrift 1910 21: 476-478
En Gjenganger Historisk tidsskrift 1910 21: 478-480
Om Midgardsormens Prototyper Historisk tidsskrift 1882 7: 222-232


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anton Christian Bang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Anton Christian Bang hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Anton Christian Bang i Norsk biografisk leksikon
Kort biografi ved Det teologiske fakultet
Axel Christian Smith

Axel Christian Smith (født 8. mai 1744 i Stavanger, død 20. juni 1823 i Nedenes) var en norsk prest og forfatter.
Han var sønn av kjøpmann Anders Smith og Sophie Amalie (født Prahl), ble student 1761 og teologisk kandidat 1768. Etter 5 år som huslærer ble han 1773 kapellan i Elverum og Trysil. Da prestegjeldet deltes, ble han 1780 sogneprest i Trysil. 1787 ble han befordret til Elverum, og samme år ble han prost over Østerdalen. 1794 fikk han Øyestad prestekall og ble prost i Nedenes. Han var gift første gang med Mette Dop (d. 1791) og annen gang med Hilleborg Dop, søster av hans første kone.
Smith skrev en topografisk beskrivelse over Trysil som ble trykt i «Topographisk Journal for Norge». Han skrev også en avhandling om vaksinasjonens utbredelse blant den norske almuen, utgitt 1773 av Landhusholdningsselskapet. Hans virksomhet for vaksinasjonssaken skaffet ham selskapets gullmedalje.


== Referanser ==
Gunde Lange

Gunde Lange (født ca. 1570, død ca. 1645) var en norsk offiser og godseier med store besittelser i Norge og Danmark.
Gunde Lange var sønn av Dorthe Christoffersdatter Lindenov og Frederik Lange (død 1612). Farsslekta var jysk adelslekt, Gundes farfar kom til Norge i begynnelsen av 1570-årene. Frederik var lensherre i Tønsberg og da han døde overtok sønnen Tønsberg len med St. Olavs kloster. Han eide betydelige jordegods i Norge og Danmark; i 1625 utgjorde det omkring 2 562 tønner hartkorn. Han eide godsene Søfde i Skåne, Brunla, Fossesholm, Strømsgodset, Falkensten, Melø, Fritsø, og gods på Romerike, i Aker, Follo, Hedemarken og langs vestkysten fra Sunnhordland til Senja og Trondenes, foruten gammelt norsk adelsgods på Shetland. Lange styrte sine mange gods på en lite heldig måte og i 1626 måtte han selge alle sine danske gods og det meste av det han eide i Norge. I 1633 måtte han gi avkall på Tønsberg len.Gunde Lange ble ansett for å være en av de fremste i den norske adelen. Ved landmilitsens opprettelse i Norge 1628 ble han oberstløytnant med kommando over det tønsbergske regiment og fungerte fremdeles som oberst under Hannibalsfeiden 1644–1645, da han lå ved grensen mot Sverige på strekningen fra Halden til Vinger. Han var på det tidspunktet en gammel og skrøpelig mann som fikk assistanse av sønnen, generalkrigskommissær Niels Lange, major Jens Bay og magister Kjeld Stub, som tidligere hadde reist utenlands med hans sønner. Gunde Lange synes å være død ikke lenge etter at krigen var slutt.
Gunde Langea hustru, Anne Hansdatter Litle (eller Basse), var datter av den norske kansler Hans Pedersen Litle (ca. 1540–1602) til Fossesholm.


== Referanser ==


== Kilder ==
Dansk biografisk Lexikon
Joachim Breda

Joachim Breda (Achim von Breda, eller Bredow, født 1593, død september 1660) var en dansk offiser.
Han var av brandenburgsk adelsett, og er sannsynligvis trådt inn i den danske hæren ved Christian IV's vervinger under tredveårskrigen. Han ble 1633 oberstløytant i det jyske regiment under Jesper Friis. 1640 tok kongen ham i tjeneste som hoffjunker, 1641 gjorde han ham til jegermester, 1642 ble han dansk adelsmann, og 1643 ble han oberst og sjef for jyske regiment. Denne kommando fratrådte han året etter, da han ble lensmann over Vesterålen og Lofoten og ansatt i den norske hær. Denne førte han under krigen som generalmajor.
1653 vendte han tilbake til Danmark, hvor han 1655 arbeidet på forsvaret av Sjælland sammen med Ulrik Fredrik Gyldenløve. Ved krigens utbrudd 1657 førte en sykdom til at han måtte gi avkall på den tiltenkte kommandoen over infanteriet, og han ble i stedet kommandant i København, inntil han ble avløst av Frederik Ahlefeldt. Under stormen på København førte han kommandoen på nordøstfronten mellom Helmers Skanse og Østerport.
Han ble begravet i Hjembæk Kirke. 


== Kilder ==
Breda (eller Bredow), Joachim, Dansk biografisk Lexikon
Jørgen Otto Brockenhuus

Jørgen Otto Brockenhuus (født 11. mars 1664 på Storhamar, død 1728 i Vang) var en dansk-norsk offiser.
Han var sønn av oberst Ove Brockenhuus og Sophie Spang. I sin ungdom var han fenrik i Holland og tjente i drabantgarden i Danmark, men hører ellers hjemme i Norge og i den norske hær. 1710 ble han oberst og sjef for 1. oplandske nationale Regiment Fodfolk. Han deltok i krigsbegivenhetene i Norge under den store nordiske krig og ble 1715 ansatt som nestkommanderende under general Jens Maltesen Sehested, som var sjef for troppene i det sønnenfjeldske Norge. 1717 overtok han igjen sitt regiment, som han kommanderte til sin død.
Brockenhuus eide gårdene Aker og Disen på Hedemarken, og var gift første gang med Blancheflor Sophie Due, annen gang med Bertha Magdalene Brockenhuus, en datter av hans fetter.


== Eksterne lenker ==
Brockenhuus (SNL)
Individualisme

Individualisme er en etisk, politisk og sosial filosofi som vektlegger individuell frihet. Sentralt står troen på at hensynet til individets frihet er viktigere enn hensynet til fellesskapet, samt verdier som individuell integritet, selvstendighet, selvrådighet, autonomi, personlig uavhengighet og ideen om det myndige mennesket. Individualismen representerer en opposisjon til autoritet, og alle former for kontroll over den enkelte, og særlig den som blir utøvd av staten («fellesskapet», «samfunnet»). Individualismen er således en filosofi som står i direkte motsetning til kollektivismen.


== Kilder ==
(no) Individualisme i Store norske leksikon
Christopher Frederik Lowzow

Christoph Frederik Peter Theodor von Lowzow (født 29. juni 1752, død 30. mars 1829) var en dansk-norsk offiser.Han var sønn av generalmajor Ehler Ditlev Lowzow (1711–1785) og Hedevig Ulrikke Pfuel (1715–1780), og bror til geheimeråd Adam Gottlob Lowzow. Syv år gammel ble han fenrik i farens regiment, to år senere sekondløytnant i Falsterske Regiment og 23 år gammel kaptein i 1. Oplandske Nationale Regiment i Norge. Til dette var han knyttet i 36 år, kun avbrutt 1783–1785, da han stod i Livgarden til Fods og Prins Frederiks Regiment. Han ble generaladjutant 1781, major 1785, oberstløytnant 1790, oberst 1803 og sjef for sitt gamle regiment 1806.
I det norske felttog 1788 førte han en grenaderbataljon og i 1808 en brigade. For sitt utviste «militære Talent og berømmelige Forhold» ble han på Christian Augusts anbefaling 1808 generalmajor, 1809 kommandør av Dannebrogordenen. 1812 ble han sjef for Bergenhusiske Regiment og kommandant på Bergenhus festning. Ved Norges adskillelse fra Danmark 1814 forble han i Norge, men søkte om avskjed. I stedet ble han utnevnt til generalløytnant og kommanderende general i Bergens stift. I 1818 ble han sjef for Bergenhusiske Brigade. Han tok avskjed 24. juni 1828.


== Ekteskap ==
Han var gift 12. august 1784 med Juliane Margrethe von Rappe (1760–1790), datter av Friderich Otto v. R. (1726-) (og Alette Maria Eilschow), som var en uektefødt sønn av stiftamtmannen i Akershus stift og preses i overhoffretten, Friderich Otto v. Rappe (1679-1758), som siden 1727 levde i barnløst ekteskap med Dorthe Giords (1686-1742): se Thrane. 


== Referanser ==
Limburg

Limburg kan vise til:

Limburg (Belgia) – en provins i Belgia
Limburg (Nederland) – en provins i Nederland
Limbourg (by) – en by i den belgiske provinsen Liège
Limburg an der Lahn – en by i den tyske delstaten Hessen
Limburg bispedømme – et katolsk bispedømme i de tyske delstatene Rheinland-Pfalz og Hessen
Hertugdømmet Limburg – et tidligere hertugdømme i Det tysk-romerske rike


== Se også ==
Limburgsk