jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Berbiske språk

Berbiske språk (berbisk betegnelse: tamazight, ⵜⴰⵎⴰⵣⵉⵖⵜ), også kjent som amazighspråk, er en gren av afroasiatiske språk. Berbisk utgjør en språkgruppe av nært beslektede dialekter som snakkes av berbere og som er stedegen til Nord-Afrika. De berbiske språkene ble tradisjonelt skrevet med et antikke libysk-berbiske skriftspråket som nå eksisterer i formen tifinagh. Det er en sterk bevegelse blant berbere for å skape et standardspråk, tamazight, av de nært beslektede nordlige berbiske språkene.
Berbisk er snakket av store befolkninger i Marokko, Algerie og Libya, av mindre befolkningsgrupper i Tunisia, nordlige Mali, vestlige og nordlige Niger, nordlige Burkina Faso og Mauritania, og i oasen Siwa i Egypt. Et stort utvandret berbisktalende samfunn i over tre generasjoner, beregnet til rundt 4 millioner, har bodd i Vest-Europa siden 1950-tallet. Antallet berbiske folk er langt høyere enn antallet som snakket berbisk. Det store flertallet av befolkningen i regionen Maghreb, den delen av Nord-Afrika som ligger vest for Nilen og nord for Sahara, er betraktet som ha etnisk berbisk opprinnelse.Berbiske språk har vært skriftspråk i en lang tid; skrifttradisjonen har imidlertid blitt avbrutt flere ganger av diverse invasjoner. Det ble først skrevet med tifinagh-alfabetet, som fortsatt brukes av tuaregene; den eldste daterte inskripsjonen er datert til rundt 200 f.Kr. Senere, mellom rundt 1000 og 1500 ble det skrevet med det arabiske alfabetet. Siden 1900-tallet har det ofte blitt skrevet med det latinske alfabetet, særlig blant kabylene. En variant av tifinagh har blitt offisielt i Marokko, men det latinske alfabetet er fortsatt offisielt i Algerie, Mali og Niger. Både tifinagh og arabisk brukes imidlertid i Mali og Niger, mens latinsk og arabisk også brukes i Marokko.
Etter uavhengigheten fra kolonimaktene førte alle Maghreb-landene en «arabiseringsprosess», med det mål å erstatte kolonispråket fransk som det dominerende språket i utdannelse og litteratur. Men under denne politikken ble berbiske språk og maghrebarabisk også undertrykt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«What does Berber sound like?», hvordan høres berbisk ut som? Dikt som tekst og lydfiler (MP3)
Map of Tamazight language from the LL-Map Project
The Tamazight Language Profile
Großes Schauspielhaus

Großes Schauspielhaus (Det store teatret) var en teaterbygning i Berlin i Tyskland mellom gatene Schiffbauerdamm og Reinhardtstraße ofte beskrevet som et eksempel på ekspresjonistisk arkitektur. 
Bygningen var opprinnelig en torghall bygd i årene 1865–1870 av arkitekt Friedrich Hitzig. Senere ble huset en sirkusarena. I årene 1918–1919 ble bygningen omgjort til teater av arkitekt Hanz Poelzig på oppdrag av det nystiftede Deutsches Nationaltheater AG. Det hadde 3500 plasser. Åpningsforestillingen fant sted 28. november 1919 i regi av Max Reinhardt. Den kjente operetten Im weissen Rössl (Sommer i Tyrol) hadde urpremiere her den 8. november 1930.
Direktører var

Max Reinhardt 1919-20
Felix Hollaender 1920-23
Maximilian Sladek 1923-25
Karl Rosen 1925 -Kunstnerisk leder var Erik Charell.
Nazistene tok over bygningen i 1933 og døpte den om til Theater des Volkes. De beskrev teatret som et eksempel på entartete kunst og endret på interiøret.
Fra 1945 fikk bygningen navnet Friedrichstadt-Palast og ble først drevet som et privat revyteater, senere nasjonalisert av DDR fra 1952. I 1980 ble bygningen stengt på grunn av råtnende trefundamenter. Fundamentene ble ødelagt da grunnvannstanden sank under byggearbeider på det nærliggende sykehuset Charité. Dette ble holdt skjult av myndighetene fordi også områder i Vest-Berlin ble berørt. I 1988 ble bygningen revet. I dag er stedet en åpen plass med navnet Bertolt-Brecht-Platz.
Nordsjøløypa

Nordsjøløypa – North Sea Trail  er navnet på et nettverk av vandreruter i 26 norske, svenske, danske, tyske, nederlandske, engelske og skotske regioner. Tilsammen er det opparbeidet mer enn 6 000 km vandringsled. I Norge er det seks fylker som står sammen for å fremme kystvandring. 
Arbeidene startet opp i 2003, og er delvis finansiert av EUs Interreg IIIb Nordsjøprogram. Prosjektet blir avsluttet i 2007. En rekke nye og tidligere eksisterende turveier langs Nordsjøkysten inngår i nettverket av stier. Det er naturlig nok mange forskjellige naturscenerier langs stiene, og det er noe av poenget; Nordsjøkystens særegne landskaper («the many faces of the North Sea»). 
Gjennom informasjon på ulike måter skal besøkerne oppdage det som kjennetegner hvert av landskapene og historien, det som skiller dem fra hverandre og det som gir dem en felles Nordsjøkultur. Et viktig mål er å forbedre tilgangen til mange kulturminner slik at turistnæringene kan tilføres ekstra verdi til opplevelsen av løypa, som stadig er under utvikling. 
I Norge har mange turlag arbeidet med tilrettelegging og utbedring av gamle stier, og arrangerer noen turer med følge. Løypene er imidlertid merket slik at det ikke skal være for vanskelig å gå på egen hånd. De viktigste opplysningene er der satt opp informasjonstavler om.


== Referanser ==
Janitzio

Janitzio er den mest kjente av de fem øyene i Pátzcuaro-sjøen i delstaten Michoacán i Mexico. Øya er kjent som et viktig turistmål, og en rekke flatbunnede båter går i rutefart mellom fastlandet, spesielt fra havna i byen Pátzcuaro. 


== Statue av José Maria Morelos ==

En 40 meter høy statue av José María Morelos y Pavón, Mexicos store frigjøringshelten i uavhengighetskrigen fra Spania, som ble påbegynt i 1933, står på øyas høyeste punkt. Besøkende kan klatre opp til toppen av statuen i en trapp som går i spiraler på innsiden. Langs de indre av murene er Morelos' liv og historie avbildet i veggmalerier av Ramon Alba de la Canal og andre kunstnere. På toppen kan man gjennom kikkhull er det et storslått utsyn over øya og en stor del av sjøen. 


== Folket ==
En del av innbyggerne på øya og i byene rundt innsjøen er etterkommere av urfolket purépecha, som hadde sitt kjerneområde rundt Pátzcuaro-sjøen. Før båtene legger til på øya, får alle en demonstrasjon av fisket med sommerfuglhåv, en tradisjonell fiskemetode ved sjøen. Folkedans ved brygga er også vanlig, spesielt maskedansen hvor danserne masker av lyshudete, blåøyde mennesker. 
På allehelgensaften, 1. november, feires forfedrene i en fargerik seremoni som forener purépecha-tradisjoner med katolsk religion. En prosesjon opplyst av talglys og ledsaget av salmesang fører til kirkegården, og her finner samvær med forfedrene sted med lys, mat, drikke og salmesang.


== Klima ==
Det er en mild, vårlig temperatur tilstede det mest av året i nordlige sentrale høylandet i sentrale Mexico. Høylandet har et klima som blir beskrevet som mildt og tørt. Området rundt Janitzio oppnår sjelden temperaturer som går over 80 ° F — selv på sommermånedene. Dagstemperaturen forblir ganske fast året rundt, men det kan blir svært kjølig om nettene fra november til mars. Regnsesongen går fra mai til oktober hvor juli og august er det månedene som vanligvis har mest nedbør. Tordenvær kan oppstå brått og forventes i sommermånedene fra juni til september.


== Galleri ==

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Janitzio Island, Michoacán – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Day of the Dead Celebration in Janitzio, festivalen «de dødes dag», kulturell artikkel om denne feiring, med video
Nordberg kirke (Oslo)

Nordberg kirke ligger på Nordberg i bydel Nordre Aker i Oslo, og er en sekskantet kirke med 620 sitteplasser. Kirken sto ferdig i 1962 og ble restaurert og utvidet med en kirkestue i 1982. Fasaden er i hvitslammet tegl og har et karakteristisk tårn som kan ses fra store deler av Oslo. Nordberg menighet hører inn under Nordberg prestegjeld i Oslo bispedømme. Nordberg menighet ble stiftet i 1946, før kirken ble bygget holdt menigheten til i et kapell kalt "tømmerhuset" som ligger rett nedenfor kirken. Etter at det permanente kirkebygget sto ferdig ble "tømmerhuset" omdøpt til "ungdomshuset" og brukes i dag av Nordberg menighets barnehage.


== Eksterne lenker ==
Nordberg menighet
(no) «Nordberg kirke (Oslo)». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Oslo byleksikon
«Nordberg kirke (Oslo)». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Trakehner

Trakehner er en hesterase fra Tyskland, det østlige Preussen (nå Polen). 


== Temperament ==
Sjarmerende, godt lynne, aktiv, intelligent og lojal. Rolig, men dynamisk.


== Eksteriør ==
Trakehneren er en edel ridehest, kjennetegnet ved en god kroppsbygning og et vakkert, intelligent uttrykk. Den har en bred panne, litt lange ører og store øyne. Trakehnerens bevegelsesforløp er elegant, taktfast og elastisk. 
Lang, sterk hals og gode skuldre, fremragende salleie, dybde i kroppen og rommelig bringe. Middels lang rygg med stor styrke. God bakpart, faste, slanke bein med korte piper.
Gjennomsnitts mankehøyde er mellom 160 og 170cm. Alle rene farger er tillat.


== Historikk ==
Navnet trakehner kommer av stutteriet Trakehnen i Øst-Preussen (nå Polen), som kong Friedrich Wilhelm 1 av Preussen grunnla i 1732. Til å begynne med kom det tilførsler av blod fra hingster av forskjellige raser, men den viktigste var innfødte Schweiken-hester. Denne rasen var små, sterke arbeidshester med en fjern opprinnelse som hadde eksistert i området siden middelalderen og som hadde fått tilførsler av orientalsk blod så langt tilbake som på 1500-tallet. På Trakehnen-stutteriet ble hestene krysset med importerte arabere og engelske fullblodshester. Stutteriet beholdt selv de beste hestene, mens andre ble solgt til private og statlige stutterier. 


== Avl ==
Alle Trakehnerhester må gjennomgå en streng graderingsmetode for å opprettholde den høye standarden, og bare føll av graderte foreldre på begge sider blir berettiget for "rosa papirer" av Trakehener Forbundet.
Trakehnerhingstene er noen av de mest verdifulle hanndyrene som blir brukt til å forbedre og oppgradere hesteflokker fra hopper hvor eierne ønsker å avle konkurransehester med sine hopper. Om hoppen er en fullblods eller av annen ekte rase spiller ingen rolle. Det er bevist at de alle får et mye bedre resultat på avkommene ved å krysse med Trakehner. Det gir bedre bevegelser, vakrere hester og godt temperamnet til avkommene.


== Anvendelse ==
Rekorden til Trakehnere i konkurranse er imponerende. Blant annet var det trakehnere som vant alle medaljer for det tyske laget i 1936 under Olympiaden i Berlin.
Trakehneren har et naturlig anlegg for sprang, men brukes også til både dressur og feltritt. Rasen har også bevist sin verdi som trekk- og arbeidshest.
Den er følsom og intelligent og krever derfor en følsom rytter.


== Eksterne lenker ==
(en) Trakehner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Trakehner – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Finnefotøgler

Finnefotøgler er en gruppe øgler. De finnes i hele Australia, unntatt Tasmania. Slekten Lialis forekommer også på Ny-Guinea, New Britain og Aruøyene. Alle artene har en slangelignende kropp uten forbein, og svært reduserte bakbein, som ligner på fiskefinner. Lengden varierer fra 63 mm (Delma torquata) til 314 mm (Lialis jicari).
Slektene Aprasia og Ophidiocephalus har et gravende levevis. Lialis har spesialisert seg på å jakte på skinker, og har spesielle tenner for å kunne holde på det glatte byttet. Aprasia eter for det meste larver og pupper av maur. Finnefotøglene blir av noen regnet som et økologisk motstykke til snokene, som har få arter i Australia.
Tradisjonelt er finnefotøglene og gekkoene regnet som søstergrupper. Nyere forskning viser derimot at finnefotøglene er en delgruppe av gekkoene, og at familiene Diplodactylidae og Carphodactylidae er de nærmeste slektningene. Likhetsstrekk med gekkoer er blant annet at øyelokkene er sammenvokste og gjennomsiktige, at de bruker tunga til å vaske ansiktet, og at de alltid legger to egg om gangen. 


== Eksterne lenker ==
(en) Finnefotøgler i Encyclopedia of Life 
(en) Finnefotøgler i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Finnefotøgler hos Fossilworks 
(en) Finnefotøgler hos ITIS 
(en) Finnefotøgler hos NCBI 
(en) Kategori:Pygopodidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pygopodidae – detaljert informasjon på Wikispecies The Reptile Database - family Pygopodidae
Legless Lizards
W.B. Jennings, E.R. Pianka & S. Donnellan (2003) Systematics of the Lizard Family Pygopodidae with Implications for the Diversification of Australian Temperate Biotas Syst. Biol. 52(6):757–780
Glen M. Shea Family Pygopodidae i C.G. Glasby et al. (eds.) (1993) Fauna of Australia Volume 2A Amphibia and Reptilia Australian Biological Resources Study
A.E. Greer (2006) Encyclopedia of Australian Reptiles – Pygopodidae Australian Museum Online
A.G. Kluge (1976) Phylogenetic Relationships in the Lizard Family Pygopodidae: an Evaluation of Theory, Methods and Data Museum of Zoology, University of Michigan, Ann Arbor
Fortuna (TV-serie)

Fortuna er en norsk dramaserie som gikk på NRK i 1993. Den er basert Alexander Kiellands trilogi om Abraham Løvdahl (Gift, Fortuna og Sankt Hans fest).Serien kostet 17 millioner kroner å produsere.


== Rolleliste ==
(hovedfigurer)

Johannes Joner: Abraham Løvdahl som voksen
Neil M. Berge: Abraham Løvdahl som barn
André Hageseter: Marius Gottwald
Torfinn Nag: Morten Kruse som voksen
Sverre Anker Ousdal: professor Carsten Løvdahl
Lise Fjeldstad: Wenche Knorr Løvdahl
Harald Heide-Steen jr.: rektor
Jon Skolmen: prost Sparre
Sverre Bentzen: Randulf
Hege Schøyen: Lina With
Sally Nilsson: fru Christensen
Minken Fosheim: Fredrikke Kruse
Bjørn Skagestad: overlærer Abel
Alf Nordvang: Jørgen Kruse
Ivan Oliversen: Mons Monsen
Nils Ole Oftebro: maskinmester Steffensen
Terje Strømdahl: Mordtmann


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hele serien i NRK Nett-TV
(en) Fortuna på Internet Movie Database 
(no) Fortuna hos Filmfront 
(no) Fortuna på NRK TV
Kvamsøy Brimer

Brimer Kvamsøy AS på Kvamsøya i Sande på Sunnmøre er en produsent av tanker, vannbasseng og siloer av glassfiberarmert plast. 


== Historikk ==
Siden starten i 1974, har man utviklet tanksystemet BRIMER – et fleksibelt og robust tanksystem som tilpasses en rekke forskjellige markedskrav. 
BRIMER tanker er blitt kjent for sine sine hvite, glatte, hygieniske, helt tette og vedlikeholdsfrie innsider, lang levetid og rasjonell montering. Konseptet er utviklet i samarbeid med kunder, medarbeidere og leverandører.


== Eksterne lenker ==
Heimeside til Brimer
Ormøy kirke

Ormøy kirke er en langkirke fra 1893 på Ormøya i Oslo. Byggverket er i tømmer og har 130 plasser. Kirken ble tegnet av arkitekt Bernhard Christoph Steckmest og prefabrikert av Strømmen Trævarefabrik før oppførelsen på Ormøya. Kirken er preget av nygotikk og sveitserstil.
Kirken ble forsøkt påtent i september 1992, men brannen ble slukket før den rakk å gjøre større skade. Samme brannstifter prøvde senere samme måned å sette fyr på Kapellet på Kolbotn kirkegård i Oppegård, uten å lykkes.
Det er ikke kirkegård på stedet. 3. oktober ble imidlertid Hauketo-Prinsdal kirke påtent og totalskadd av samme brannstifter. 


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
M.C. Kirkebøe (2007).  Knut Are Tvedt og Øyvind Reisegg, red. Oslos kirker i gammel og ny tid (2. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 54-55. ISBN 978-82-573-1946-5. 
Oslo byleksikon


== Eksterne lenker ==
(no) «Ormøy kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Bekkelaget og Ormøy menighet
Geir Tandberg Steigan: Ormøy kirke, Ormøybakken 4b (Arkitekturhistorie.no)
«Ormøy kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Alatri

Alatri er en liten by og en kommune med 30 000 innbyggere i provinsen Frosinone i regionen Lazio i Italia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Alatri – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alatri – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Harmeet Singh

Harmeet Singh (født 12. november 1990) er en norsk fotballspiller som fra den 31. desembeer 2022 er klubbløs.Han av indisk opprinnelse.
Han har spilt flere kamper for det norske U-17-landslaget. Han spilte for Furusets guttelag, før han ble hentet til Vålerenga. Han bekler stort sett en rolle på midtbanen. Han er med i prosjekt «Fra talent til toppspiller» i Olympiatoppens regi, der målet er å utvikle toppspillere i fotball.


== Vålerenga ==
Singh debuterte for Vålerengas A-lag i en kamp mot Rosenborg i april 2008.. Han fikk møte Klanens vrede da han ikke signerte ny kontrakt hos Vålerenga etter at han ikke ville signere ny kontrakt. Martin Andresen, Vålerengas daværende trener, valgte å sette Singh på benken. Han forlot Vålerenga til fordel for Feyenoord så godt som gratis.


== Feyenoord ==
Han fikk syv kamper for Feyenoord og ble etterhvert veiet og funnet for lett. Han ble ofte plassert på benken og tribunen under kamp. For å bevise at de tok feil trente Singh hardere enn noen gang og sto opp på natten for å trene, til ingen nytte, Singh ble ikke brukt. 


== Molde FK ==
Han kom til Molde FK etter et mislykket opphold i Nederland. I Molde fikk han tillit og spilletid, dette gjorde godt og han spilte seg inn på landslaget i løpet av 2014-sesongen som ble kronet med seriemesterskap i Tippeligaen. 
Singh har uttalt at han fikk kalde føtter i forkant av overgangen til Molde og ba agenten kansellere avtalen. Han var redd for å bli ensom. Etter å ha bodd i større byer som Oslo og Rotterdam trodde han Molde ville bli for liten. Han valgte allikevel å se på forholdene og ble imponert. 


== Meritter ==
Molde FKTippeligaen (1): 2014
NM (1): 2014


== Landslaget ==


== A-landskamper ==


== Religion ==
Singh er en praktiserende sikh.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harmeet Singh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Harmeet Singh – Transfermarkt 
(en) Harmeet Singh – national-football-teams.com 
(en) Harmeet Singh – FootballDatabase.eu 
(en) Harmeet Singh – Soccerway 
(en) Harmeet Singh – EU-Football.info 
(no) Harmeet Singh – Norges Fotballforbund 
(en) Harmeet Singh – FBref 
(es) Harmeet Singh – as.com
Oslo sjømannskirke

Oslo sjømannskirke i Admiral Børresens vei på Bygdøy var en kirke i det som tidligere var kontreadmiral Jacob Børresens villa (oppført 1916). Den Indre Sjømannsmisjon (DISM) overtok villaen i 1954. Kirken, som har eget driftsstyre, holdt regelmessige gudstjenester, og lokalet ble leid ut til forskjellige arrangementer.
Kirken ble avvigslet og solgt i 2014, og DISM har ervervet nye lokaler i Løkkegangen 1–3. Her ble det åpnet kafévirksomhet tidlig i 2016.


== Referanser ==


== Litteratur ==
M.K. Kirkebøe (2007). «Oslo Sjømannskirke».  I K.A. Tvedt og Ø. Reisegg. Oslos kirker i gammel og ny tid (2. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 132. ISBN 978-82-573-1946-5. 
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Oslo Sjømannskirke». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 437. ISBN 978-82-573-1760-7.
Alle mot én

Alle mot én er et norsk TV-quiz med Øyvind Mund som gikk på TV 2 fra 2006 til 2007. Serien er produsert av Rubicon TV på lisens fra Endemol. Programmet var et kunnskapsbasert underholdningsprogram hvor en person utfordret 100 motstandere. Utfordrer og motstanderne fikk de samme spørsmålene, og motstanderne ble slått ut individuelt etterhvert som de svart feil på spørsmål. Målet for utfordreren er å slå ut alle 100 motstandere.Utfordrerens "konto" øker for hver utslåtte motstander, med økende beløp per motstander for hvert spørsmål. 
I den første sesongen var den maksimale premien på over 2,9 millioner kroner.


== Viktige elementer ved reglene ==
Utfordreren får vite spørsmålskategorien, og velger vanskelighetsgrad før spørsmålet stilles.
Publikum har kun 6 sekunder til å svare på spørsmålet, mens deltakeren har lengre tid.
Ved å kjøpe seg fri kan man unngå å svare feil slik at man ryker ut. Ulempen er at man mister en betydelig del av den pengesummen man har samlet opp ved å velge dette. Man kan kjøpe seg fri 3 ganger, men for hver gang må man betale stadig større andel av den summen man har samlet opp. Første gang mister man 25% av summen, andre gang mister man 50% og tredje og siste gang mister man hele 75% av den summen man har samlet opp. Man får heller ikke noen penger fra de konkurrentene som svarer feil på spørsmålet, men det er stor sannsynlighet for at man blir kvitt noen konkurrenter.
Lett, eller vanskelig spørsmål. Etter å ha blitt presentert for det tema som deltakeren skal utfordres i kan han/hun bestemme om man vil ha et lett eller vanskelig spørsmål. Fordelen med å velge et lett spørsmål er at man har større sjanse for å svare rett, mens bakdelen er at også motstanderne har lettere for å svare riktig. Fordelen med å velge vanskelig spørsmål er at deltakeren har større mulighet for å riste av seg motstandere, men samtidig er deltakeren selv i større fare for å svare feil.
Deltakeren har også en sjanse i løpet av spillet til å doble den premien han/hun evt. vinner. Det lønner seg å doble hvis man har rimelig god greie på et tema som man mistenker at de i salen ikke har. Har man f.eks. spisskompetanse på et område som ikke er allment kjent bør man doble.


== Referanser ==
Østmarkskapellet

Østmarkskapellet, også kalt Østmarkkapellet, er en langkirke fra 1957 i Oslo kommune. Den ligger i Østmarka, ikke langt unna Dal/Brenna. Kapellet, som ligger på en topp (allikevel ganske skjult), var og er et knutepunkt både for turgåere og skiløpere, og ligger i grenseområdet av et stort nettverk av stier, løyper og lysløyper i Østmarka.
Byggverket er i tre og har 175 plasser.
Det er veiforbindelse til kapellet fra Grønmo, men denne er normalt stengt med bom.
Like vest for Østmarkskapellet ligger Rundvann, mens Smalvann ligger like nordøst.


== Eksterne lenker ==
Den norske kirke om Østmarkskapellet
«Østmarkskapellet». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Thomond

Thomond (irsk: Tuadh Mumhan, Nord Munster) er et historisk kongedømme i Irland, og i dag et uoffisielt navn på et område.
Området i Irland som i dag assosieres med navnet Thomond består av grevskapet Limerick, den nordlige delen av grevskapet Tipperary og den østlige delen av grevskapet Clare, altså i praksis det meste av den nordlige delen av Munster. 
Navnet brukes av flere etablissementer og organisasjoner som holder til i, eller har tilknytning til, denne regionen. Som eksempler kan nevnes Thomond College of Education, en utdanningsinstitusjon for lærere (nå slått sammen med University of Limerick), eller arenaen  Thomond Park hvor rugbylaget Munster spiller hjemmekampene sine.  Thomondbroen var i århundrer den eneste broen I byen Limerick over elven Shannon.
Historisk refererer Thomond til et av de mange kongedømmene som fantes
på den irske øya før den normanniske invasjonen. Disse små kongedømmene hadde ikke faste grenser, og var i regelen lik innflytelsesområdet for den dominerende klanen. Fra 800-tallet var det Dal gCais som dominerte dette området. Betegnelsen «konge av Thomond» (ri Tuad Mumu) er først kjent brukt om Cennetig mac Lorcan på midten av 900-tallet. Området var kjerneområdet for Dal gCais, og de kjente kongene Brian Boru, Donnchad mac Briain, Toirdelbach ua Briain og Muirchertach Ua Briain regjerte Munster og store deler av Irland herfra. På 1100-tallet ble Munster delt i kongedømmene Thomond og Desmond, og fra nå av og til 1500-tallet var konge av Thomond en offisiell tittel som gikk i arv innen O'Brian-dynastiet.


== Eksterne lenker ==
kart over Irland forskjellige historiske epoker
Tribes, History & Maps of Thomond Region