jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Daily Mirror

Daily Mirror, ofte simpelthen kalt «The Mirror», er en av Storbritannias større aviser. Den ble grunnlagt 2. november 1903 av Alfred Harmsworth (senere lord Northcliffe) – som på den tiden var eier av Daily Mail – som «the first newspaper for gentlewomen». Avisen hadde kvinnelig redaktør, og inneholdt minimalt med nyhetsstoff. Satsningen på damer ble en stor fiasko, og avisen ble relansert som The Daily Illustrated Mirror i 1904 med mannlig redaktør. På den tiden lå avisen i Carmelite Street.
Avisen ansatte fotojournalister som oppsøkte dramatiske begivenheter med ordre om å sende bilder hjem til London uansett kostnad og hindringer. Etter hvert fikk avisen ry som en sterk nyhetsavis med særlig god bildedekning, men ble også kritisert for sine journalistiske metoder. I 1914 passerte opplaget 1 million.
Avisens betydning minket under ledelse av lord Rothermere (grunnleggerens bror), som i mellomkrigstida støttet fascistiske bevegelser i Storbritannia. På slutten av 1930-tallet overtok Harry Bartholomew som direktør, og la om profilen til «sex, krim og sport». Under krigen markerte avisen sin støtte til den menige soldat og husmor, og nærmet seg ideologisk arbeiderpartiet. Etter krigen opplevde avisen en ny gullalder, med over 4 millioner eksemplarer i 1949. Under Cecil Harmsworth Kings ledelse gikk avisen nye veier i typografi og layout, med vekt på bilder, sterke overskrifter og slående forsider. King sørget også for å styrke avisen ved å gå inn i medieselskapet International Publishing Corporation (IPC).
På 1970-tallet prøvde avisen å ta opp konkurransen med Rupert Murdochs nystartede The Sun, og byttet ut nyhetsjournalistikk med stoff om kongehuset og såpeserier. Etter hvert ble avisen skydd av seriøse skribenter og lesere. I 1991 flyttet avisen ut av sentrum til Isle of Dogs. Avisen har holdt fast på sin tabloide uttrykksmåte, men har etter milleniumsskiftet i større grad prioritert dekning av politikk og utenriksstoff enn på 1990-tallet.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Daily Mirror – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lintong

Lintong (kinesisk: 临潼区, Lintong qu; før 2001: Lishan) er et kinesisk bydistrikt i provinsen Shaanxi i det sentrale Kina. Det er et distrikt under Xi'an. Befolkningen er på 670 000. Foruten for sine kulturminner er fylket kjent for varme kilder.
Det ligger på sørsiden av Wei He-dalen, omtrent midtveis mellom provinshovedstaden og metropolen Xi'an, og byen Weinan. Distriktet har sitt navn fra to elver. Elven Lin er i distriktets østende, og elven Tong i vestenden.


== Kulturminner ==
Det er i dette distriktet at den nedgravde terrakottahæren ble oppdaget i 1974, og Qin Shi Huangdis mausoleum. 
Her er også stedet for den historisk interessante Xi'an-episoden i desember 1936 ved de varme kildene Huaqingchi. Det var her som Zhang Xueliang kidnappet Chiang Kai-shek og tvang Chiang ril å inngå en allianse med Kinas kommunistiske parti mot det japanske rike.Dessuten er her Huaqingpalassets ruiner, og steinalderbostedene Jiangzhai og Kangjia, også disse på kulturminnelisten.


== Annet ==
Det kinesiske vitenskapsakademis nasjonale tidstjenestesenter (中国科学院国家授时中心), tidligere (før 2001) kalt Shaanxi astronomiske observatorium (陕西天文台), ble opprettet i Lintong i 1966, med ansvar for Fastlands-Kinas tidsstandard.
Lintong er hovedkvarter for Folkets frigjøringshærs 47 gruppearmé, en av de to grupparméer som utgjør Lanzhous militærregion.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 310 går gjennom området. Denne viktige trafikkåren begynner i Lianyungang i Jiangsu, går vestover og ender i Tianshui i provinsen Gansu. Den går innom større byer som Xuzhou, Shangqiu, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens offisielle hjemmesider Arkivert 26. mars 2010 hos Wayback Machine.
Qili (Shaanxi)

Qili er en kinesisk by i provinsen Shaanxi i det sentrale Kina. Befolkningen innen bygrensene anslås (2005) til 58 500.
Byen ligger i fjellområdene sør i provinsen, rett ved grensen til naboprovinsen Hubei og øst for storbyen Ankang.
Weinan

Weinan (kinesisk: 渭南; pinyin: Wèinán) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Shaanxi i det sentrale Kina, ikke langt øst for metropolen Xi'an. Befolkningen innen grensene anslås (2005) til 226 600.
Byen ligger i Wei He-dalen, det vil si på Guanzhongsletten, ved jernbanelinjen mellom Xi'an og Zhengzhou, hovedstaden i naboprovinsen Henan. 
Jordbruksproduksjonen i området kretser blant annet om egg, hvete og bomull. Men det dyrkes også kinesiske stikkelsbær («kiwi») her. 


== Historie ==
Arkeologiske utgravninger vitner om at Weinan var et kulturområde under det vestlige Zhou-dynasti og senere. 
I 1556 var fylket Hua i dette området episenter til verdens til nå (2008) mest dødbringende jordskjelv.


== Administrative enheter ==
Byprefekturet Weinan har jurisdiksjon over ett distrikt (区 qū), 2 byfylker (市 shì) og 8 fylker (县 xiàn). 


== Samferdel ==


=== Jernbane ===
I Weinan stanser togene på Longhaibanen, Kinas viktigste jernbanelinje i øst-vest-retning, som løper fra Lianyungang til Lanzhou via blant annet Xuzhou, Kaifeng, Zhengzhou, Luoyang og Xi'an.


=== Veitrafikk ===
Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan.
Yanliang

Yanliang (kinesisk: 阎良区; pinyin: Yánliáng Qū) er et bydistrikt i den subprovinsielle by Xi'an i provinsen Shaanxi. Det har et areal på 244,4 km² og teller ca. 240 000 innbyggere. 
Den er et sentrum for den kinesiske flybyggingsindustri.


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens offisielle hjemmeside
Yulin (Shaanxi)

Yulin (kinesisk: 榆林, pinyin: Yùlín) er en kinesisk by på prefekturnivå langt nord i provinsen Shaanxi i det sentrale Kina. Befolkningen anslås (2005) til 91 900.
Prefekturet har et areal på 43 578 km² (hvorav 42% ørken, del av Ordosplatået) og ca. 3,38 millioner innbyggere (2004).


== Historie ==

Byen ligger ved Den kinesiske mur. Under Ming-dynastiet (1368–1644) organiserte regjeringen områdene rundt den langstrakte kinesiske mur i ni soner. For hver sone ble det etablert en garnison ("zhen"). Yansui Zhen var garnisonen i Yulin, og var ansvarlig for en 880 km lang seksjon mellom Fugu i øst og Ningxia i vest. 
Som nordlig utpost under Ming-keiserdømmet var Yulin av stor militær betydning. I 1403 hadde byen fått et befestet citadell, og i 1407 flyttet Ming-keiseren Yansui Zhen dit. Som en følge av det ble en utvidelse av Den store mur trukket dit, og mange soldater forlagt der. Denne seksjonen av Den store mur ble også et segment av Yulins bymur. Overalt der slike murgarnisoner ble anlagt, vokste den sivile befolkningen. For Yulins vedkommende utviklet den seg til en viktig handelsby for samhandelen med de mongolske stammene i nord.


== Kulturminner ==
Ettersom Yulin var relativt isolert også under mye av Kinas nyere historie er en betraktelig del av byens klassiske arkitektur blitt bevart. Blant de viktigere kulturelle minnesmerker er Zhenbeitai-vakttårnet, bygget under Mingdynastiets tid, og Rødsteinslukten, en kløft med grotter med buddhistisk kunst. Dessuten står deler av den store kinesiske mur fra helt tilbake til Qindynastiet rundt omkring ikke langt fra byen.


== Administrative enheter ==
Byprefekturet Yulin har jurisdiksjon over ett distrikt (区 qū) og 11 fylker (县 xiàn). 


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 210 løper gjennom området. Riksveien begynner i Baotou i Indre Mongolia, fører gjennom Yan'an, Xi'an, Chongqing og Guiyang og ender opp i Nanning i Guangxi. 


== Turisme ==
Så meget av muren og gamlebyen er bevart at Yulin er et attraktivt turistmål i det nordlige Shaanxi. 


== Eksterne lenker ==
Kart ove byen Yulin
Fotos fra Yulin fra Panoramio
Yuxia

Yuxia er en kinesisk by i provinsen Shaanxi i det sentrale Kina. Byen ligger 428 meter over havet.


== Befolkning ==
Per 2017 anslås byen å ha (2005) litt i overkant av 60 000 innbyggere. Yuxia er dermed den 11. største byen i Shaanxi.


== Næringsliv ==
Like ved Yuxia ligger et kullkraftverk kalt Huxian-2. Kraftverkets første to enheter stod ferdige i 2003. Visstnok skal ytterligere to enheter ha blitt ferdigstilt i 2010, men denne påstanden har ikke blitt dokumentert.Det er jernbaneforbindelse fra Yuxia til Xian, og inntil 2013 skal det i tillegg til dieseltog fortsatt ha vært damplokomotiver i drift i Yuxia og omegn. Jernbanestrekningen fra Yuxia til Xian er på i underkant av 40 km.


== Referanser ==
Wu (stat)

Wu (kinesisk: 吳 / 吴, pinyin: Wú) var en stat i vår- og høstannalenes tid i Kina. Staten Wu lå på begge sider av munningen til elven Yangtze, øst for staten Chu. Wu ble ansett som en halvbarbarisk stat i antikkens kinesiske historie. Hovedstaden var Gusu, som nå heter Suzhou.
Staten Jin hjalp Wu til å vokse seg sterk, fordi Jin så Wu som en nyttig alliert mot staten Chu. I 584 f.Kr. invaderte staten Yan og reiste seg mot staten Chu. Det siste var anstiftet av Wuchen, en embedsmann i staten Jin som var overløper fra Chu.Etter dette utgjorde Wu en stadig trussel mot Chu sørøstre flanke inntil sin undergang. Wu innyndet seg hos Chus vasaller i områdene rundt Yangtze-dalen, og svekket på den måten Chu. I 506 f.Kr. rettet Wu ett overraskelsesangrep mot Chu og inntok statens hovedstad. Wu fikk for en kort periode så stort overtak at den kunne rette sine krefter mot andre stater, og nedkjempet staten Qi i 484 f.Kr.
Det var en nykomling på sørflanken som til slutt skulle bli Wus nemesis. Der var staten Yue. Staten Chu hadde hjulpet Yue for at den skulle bli en motvekt mot Wu. Selv om Wu hadde vunnet et viktig slag mot Yue i 494 f.Kr. hadde ikke det vært tilstrekkelig for å knekke Yue fullstendig, noe som tildels skyldtes at Yue klarte å bestikke en viktig Wu-minister. Og mens Wu var opptatt med en militærekspedisjon i nord, kom det et overraskelsesangrep fra Yue i 482 f.Kr. – Yue klarte å innta hovedstaden Suzhou. Til slutt klarte Yue å underlegge seg Wu i 473 f.Kr.


== Litteratur ==
Wagner, Donald B. 1990. The language of the ancient Chinese state of Wu Arkivert 13. april 2019 hos Wayback Machine.. East Asian institute Occasional paper 6. University of Copenhagen.
Zhengzhang Shangfang 1990. "Some Kam-Tai Words in Place Names of the Ancient Wu and Yue States" [古吴越地名中的侗台语成份]. In Minzu Yuwen 6.
Zhengzhang Shangfang 鄭張尚芳. “Gu Yueyu” 古越語 [The old Yue language]. In Dong Chuping 董楚平 et al. Wu Yue wenhua zhi 吳越文化誌 [Record of the cultures of Wu and Yue]. Shanghai: Shanghai renmin chubanshe, 1998, vol. 1, pp. 253–281.
Loser Takes All

Loser Takes All er en roman av den engelske forfatteren Graham Greene, utgitt i 1955. Den handler om bokholderen «Bertram» som arbeider i firmaet til den egenmektige «Herbert Dreuther». Ved et innfall av «Dreuther» blir «Bertram»s nært forestående bryllup med den unge «Cary» flyttet fra London til Monaco. «Bertram» tiltrekkes av spillebordene i Monte Carlo, og tenker ut et system som gir store gevinster. Imidlertid lider forholdet til «Cary» under «Bertram»s tiltagende spillegalskap. Men etter en ny inngripen ved mr. «Dreuther», velger «Bertram» kjærligheten framfor rikdom og makt.
Jesper Parnevik

Jesper Parnevik (født 7. mars 1965 i Stockholm i Sverige) er en svensk profesjonell golfspiller, kjent for sin fargerike klesstil.
Parnevik ble profesjonell i 1986, og spilte i begynnelsen hovedsakelig på Europatouren. På midten av 1990-tallet debuterte han på PGA-touren. Hans beste sesong var i 2000, da han vant to ganger på PGA-touren og klatret til sjuendeplass på verdensrankingen.


== Meritter ==


=== Seire på PGA-touren ===
1998 Phoenix Open
1999 Greater Greensboro Chrysler Classic
2000 Bob Hope Chrysler Classic, GTE Byron Nelson Classic
2001 Honda Classic


=== Seire på Europatouren ===
1993 Bell's Scottish Open
1995 Volvo Scandinavian Masters
1996 Trophée Lancôme
1998 Volvo Scandinavian Masters


=== Ryder Cup ===
1997, 1999, 2002


=== Deltakelse i andre lagturneringer ===
Alfred Dunhill Cup (for Sverige): 1993, 1994, 1995, 1997
World Cup (for Sverige): 1994, 1995


== Eksterne lenker ==
(de) Jesper Parnevik – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jesper Parnevik – PGA-touren 
(en) Jesper Parnevik – Europatouren 
(en) Jesper Parnevik – Japantouren 
(en) Jesper Parnevik – Verdensrankingen 
Profil på europeantour.com
The Players Championship

The Players Championship er en golfturnering på PGA-touren som arrangeres på TPC at Sawgrass i Ponte Vedra Beach i Florida.
Turneringen ble først avholdt i 1974 som Tournament Players Championship og spilt på Atlanta Country Club i Marietta i Georgia. Året etter ble turneringen flyttet til Colonial Country Club i Fort Worth i Texas. Foran 1976 flyttet turneringen til Florida og ble det første året spilt på Inverrary Country Club i Lauderhill. Fra 1977 til 1981 spilte de på Sawgrass Country Club i Ponte Vedra Beach, men flyttet i 1982 over veien i vest til TPC at Sawgrass og endret foran 1987-utgaven navn til The Players Championship.
Turneringen byr på den høyeste premiepotten av alle golfturneringer (8 millioner dollar i 2005), og kalles ofte «den femte major», selv om den ikke har offisiell status som major-turnering. The Players Championship har som regel det sterkeste startfeltet blant alle golfturneringer.


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
TPC Sawgrass
Weezer

Weezer er et amerikansk powerpop band grunnlagt i Los Angeles i 1992. 
Bandet er ledet av vokalist/gitarist Rivers Cuomo og har gitt ut 13 musikkalbum og en DVD. Totalt har de solgt over 17 millioner album. Cropper sluttet før utgivelsen av det selvtitulerte blå debutalbumet (The Blue Album) i 1994. Han ble erstattet av Brian Bell. Etter det andre albumet Pinkerton (1996) sluttet bassist Matt Sharp for å konsentrere seg om sitt sideprosjekt The Rentals på heltid. Han ble erstattet av Mikey Welsh før innspillingen av det tredje albumet The Green Album. Welsh bidro ikke på flere album, og ble erstattet av Scott Shriner sommeren 2001. Siden det har Weezer vært uforandret.


== Diskografi ==
StudioalbumWeezer (The Blue Album), 1994
Pinkerton, 1996
Weezer (The Green Album), 2001
Maladroit, 2002
Make Believe, 2005
Weezer (The Red Album), 2008
Raditude, 2009
Hurley, 2010
Everything Will Be Allright In The End, 2014
Weezer (The White Album), 2016
Pacific Daydream, 2017
Weezer (Teal Album) 2019
Weezer (Black Album) 2019
OK Human 2021
Van Weezer 2021KonsertalbumThe Good Life OZ EP, 1997
The Lion and the Witch, 2002
...Happy Record Store Day!, 2010EP-erWinter Weezerland, 2005
Six Hits, 2008
Christmas with Weezer, 2008


== Medlemmer ==
OriginalbesetningenRivers Cuomo – vokalist
Matt Sharp – bassist
Jason Cropper gitarist
Patrick Wilson – trommeslager


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Weezer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Weezer på Internet Movie Database 
(en) Weezer på Apple Music 
(en) Weezer på Discogs 
(en) Weezer på MusicBrainz 
(en) Weezer på SoundCloud 
(en) Weezer på Spotify 
(en) Weezer på Songkick 
(en) Weezer på Last.fm 
(en) Weezer på Genius — sangtekster 
(en) Weezer på AllMusic
The Offspring

The Offspring er et amerikansk punkband og har vært av USAs mest populære og mestselgende band innenfor sjangeren punk-rock. Bandet ble dannet i 1984 i Sør-California. Albumet Smash fra 1994 ble bandets første kommersielle gjennombrudd. Deres største gjennombrudd kom i 1998 med albumet  Americana.


== Historie ==


=== 1984 ===
Klassekameratene Dexter Holland og Greg Kriesel blir inspirert til å starte et band etter en konsert med det lokale punk-bandet Social Distortion.


=== 1985 ===
Noodles blir med, antagelig fordi han lovlig kan få tak i alkohol til bandet. De øver i Gregs foreldres hus, og spiller sine første konserter i Santa Cruz og San Francisco.


=== 1986 ===
Bandet skiftet navn fra Manic Subsidal til The Offspring.
Seksten år gamle Ron Welty blir det fjerde bandmedlemmet etter at den første trommisen slutter for å bruke mer tid på skolen


=== 1989 ===
Bandet signerer en uavhengig kontrakt med produsenten Thom Wilson. De gir ut debutalbumet, The Offspring som selger 3000 kopier.


=== 1991 ===
De gir ut Baghdad, en 7" EP.


== Bandmedlemmer ==
Dexter Holland - Gitar og vokal
Kevin 'Noodles' Wasserman - Gitar
Greg Kriesel - Bass
Pete Parada - Trommer, perkusjon.Ron Welty - Trommer. (Medlem fram til 2003)
Atom Willard - Trommer, perkusjon. (2003-2007)


== Utgivelser ==
The Offspring (album), 1989 og 1995
Baghdad (EP), 1991
Ignition (album), 1993
Smash (album), 1994
Ixnay on the Hombre (album), 1997
Americana (album), 1998
Conspiracy of One (album), 2000
Splinter (album), 2003
Greatest Hits (samlealbum), 2005
Rise and Fall, Rage and Grace (album), 2008
Days Go By (album), 2012
Let the Bad Times Roll (album), 2021


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Offspring – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Offspring på Internet Movie Database 
(en) The Offspring på AllMovie 
(en) The Offspring hos Rotten Tomatoes 
(en) The Offspring på Apple Music 
(en) The Offspring på Discogs 
(en) The Offspring på MusicBrainz 
(en) The Offspring på SoundCloud 
(en) The Offspring på Spotify 
(en) The Offspring på Songkick 
(en) The Offspring på Last.fm 
(en) The Offspring på Genius — sangtekster 
(en) The Offspring på AllMusic 
The Offspring på Twitter 
The Offspring på Facebook 
The Offspring på Instagram 
The Offspring på YouTube 
The Offspring på Myspace 
The Offspring på TikTok 
The Offspring på LiveJournal
Verdensrankingen i golf for menn

Verdensrankingen i golf for menn er et system for å gradere prestasjonsnivået til profesjonelle mannlige golfspillere. Systemet ble introdusert i 1986 og har tilslutning fra de fire store golfturneringene og de seks store profftourene PGA-touren, Europatouren, Asiatouren, Australasiatouren, Japantouren og Sunshine-touren. Det utdeles også poeng for høye plasseringer på andre tourer, blant annet Korn Ferry-touren, Challenge-touren, Canadatouren, Koreatouren, Latinamerikatouren og Swedish Golf Tour.
Rankingen er viktig for profesjonelle golfere. Alle som ligger på topp 50 får automatisk adgang til de fire major-turneringene, og rankingpoeng er også et av kriteriene for å kunne delta på det europeiske laget i Ryder-cupen.


== Nåværende ranking ==
Verdensrankingen for menn per 20. mars  2022 (2022 -03-20).
Øvrige norske golfspillere
Espen Kofstad
Kristian Krogh
Jarand Ekeland Arnøy
Kris Ventura
Sebastian Eidsæther Syr
Kristoffer Reitan
Eirik Tage Johansen
Andreas Halvorsen


== Historikk ==
Fra desember 1968 publiserte idrettsagenten Mark McCormack en uoffisiell liste, Mark McCormack's world golf rankings.  Denne rankinglisten var den første som tok utgangspunkt i alle de profesjonelle tourene fra USA til Asia.  Listen belønnet spillere etter resultater over en treårsperiode (i motsetning til dagens system som går over to år), med større vekt på nylige turneringer, og flere poeng tildelt i major-turneringer og turneringer med spesielt sterke startfelt enn i svakere turneringer.
Den første listen ble toppet av Jack Nicklaus, en av McCormacks egne klienter, og han ledet listen gjennom nesten hele 70-tallet, frem til 1977 da Tom Watson overtok.  Watson toppet listen helt til 1983.  Seve Ballesteros lå på toppen fra 1983 og helt til listen ble overtatt av Royal and Ancient Golf Club of St Andrews i 1986.  De kalte listen Sony Rankings.  I 1995 ble navnet endelig Official World Golf Rankings.


=== Tidligere nummer 1 ===
Siden 1986 har 24 spillere ligget øverst på rankingen (årstall tilsier første gang):

[1986] Bernhard Langer
[1986] Seve Ballesteros
[1986] Greg Norman
[1990] Nick Faldo
[1991] Ian Woosnam
[1992] Fred Couples
[1994] Nick Price
[1997] Tom Lehman
[1997] Tiger Woods
[1997] Ernie Els
[1999] David Duval
[2004] Vijay Singh
[2010] Lee Westwood
[2011] Martin Kaymer
[2011] Luke Donald
[2012] Rory McIlroy
[2014] Adam Scott
[2015] Jordan Spieth
[2015] Jason Day
[2017] Dustin Johnson
[2018] Justin Thomas
[2018] Justin Rose
[2018] Brooks Koepka
[2020] Jon Rahm


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Vijay Singh

Vijay Singh (født 22. februar 1963 i Lautoka, Fiji) er en profesjonell golfspiller på PGA-touren.  Han har blant annet vunnet tre major-turneringer og toppet pengelisten i 2003, 2004 og 2008.
Han har toppet verdensrankingen  i tilsammen 32 uker, i årene 2004 og 2005. Han var topp ti i mer enn 500 uker. 
I april 2005 ble Singh i en alder av 42 år den yngste spilleren noensinne til å bli valgt inn i World Golf Hall of Fame.


== Meritter ==


=== Seire på Europa-touren ===
1989: Volvo Open Championship
1990: El Bosque Open
1992: Turespana Masters, Volvo German Open
1994: Scandinavian Masters, Trophee Lancome
1997: South African Open
2001: Carlsberg Malaysian Open, Caltex Singapore Masters


=== Seire på PGA-touren ===
1993: Buick Classic,
1995:  Phoenix Open, Buick Classic
1997: The Memorial Tournament, Buick Open
1998: PGA Championship, The INTERNATIONAL
1999: Honda Classic
2000: The Masters
2002: Shell Houston Open, The Tour Championship
2003: Phoenix Open, Byron Nelson Championship, John Deere Classic, Funai Classic
2004: AT&T Pebble Beach National Pro-Am, Shell Houston Open, HP Classic of New Orleans, Buick Open, PGA Championship, Deutsche Bank Championship, Bell Canadian Open, 84 LUMBER Classic, Chrysler Championship
2005: Sony Open, Shell Houston Open, Wachovia Championship, Buick Open
2006: Barclays Classic
2007: Mercedes Championships, Arnold Palmer Invitational
2008: World Golf Championships-Bridgestone Invitational, The Barclays, Deutsche Bank Championship


=== Andre meritter ===
2003: Toppet pengelisten på PGA-touren.
2004: Erstattet Tiger Woods i september som nummer 1 på Verdensrankingen i golf.
2004: Toppet pengelisten på PGA-touren og ble den første spilleren til å tjene mer enn 10 millioner dollar i pengepremier i én enkelt sesong.
2004: Delte rekorden som femte flest seiere i én enkelt sesong på PGA-touren (9 av 29 turneringer) og den første siden 1950. Kåret til PGA Player of the Year.
2008: Vant FedEx Cup.  Toppet pengelisten på PGA-touren for tredje gang.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vijay Singh (golfer) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Vijay Singh – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Vijay Singh – PGA-touren 
(en) Vijay Singh – Europatouren 
(en) Vijay Singh – Japantouren 
(en) Vijay Singh – Verdensrankingen 
Vijay Singh på Twitter 
Vijay Singh på Facebook 
Vijay Singh på Instagram