jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kuchisake-onna

Kuchisake-onna (口裂け女 – «flengemunn-kvinne») referere til både den japanske mytologien, og til en moderne versjon av historien om en om en kvinne som ble lemlestet av en sjalu ektemann, og vendte tilbake som en ond ånd, fokusert på å gjennomføre de samme handlingene som ble gjort mot henne. I 2007 ble filmen «A slit-mouthed woman» laget som er basert på vandrehistorien.


== Legenden ==
Legenden sies å ha sin opprinnelse i historien om en ung kvinne som levde for flere hundre år siden (noen versjoner av legenden påstår det var i Heian-perioden) som var enten konen eller elskerinnen til en samurai. Hun skal ha vært svært vakker, men også veldig forfengelig, og muligens utro mot ektemannen. Samuraien, som ble veldig sjalu, angrep henne og klippet om munnen hennes fra øre til øre med saks, mens han ropte «Hvem vil vel synes du er vakker nå?»Herfra fortsetter vandrehistoriene fortellingen, og slår fast at en kvinne vandrer rundt om natten (spesielt når det er tåke), med ansiktet dekket av en operasjonsmaske (noe som er vanlig i Japan hvis man er forkjølet, med hensyn til andre). Når hun møter noen (i hovedsak barn og universitetsstudenter), spør hun sjenert «Watashi wa kirei?» («Er jeg vakker?»). Hvis personen svarer ja (som er det vanligste svaret), vil hun ta av seg masken og avsløre sin lemlestede munn, og gjenta sitt spørsmål. Offeret vil sannsynligvis løpe unna, og kuchisake-onna vil ta opp jakten, ofte med saks. Får hun tak i personen, avhenger resultatet av jakten på offerets kjønn; menn blir drept umiddelbart, mens kvinner vil bli forvandlet til kuchisake-onna selv.Ifølge legenden vil å svare «ja» på det andre spørsmålet føre til at den onde ånden klipper opp munnen på personen og spørre om personen føler seg like vakker som henne. Svarer personen «nei» på det andre spørsmålet, vil ånden bli opprørt og kutte opp munnen til personen fra øre til øre. Men det finnes tre måter og slippe unna på:

Si at hun ser helt normal ut, hun vil tenke, og personen vil få tid til å rømme.
Spørre henne om hun synes «du» er vakker, hun vil igjen tenke og du vil få tid til å rømme.
Personen kan ved å fortelle henne at han/hun har en tidligere engasjement for å ivareta, vil hun tilgi sin oppførsel og unnskylder seg for å ha kommet i veien.


== Se også ==
Japansk mytologi
Aka manto


== Referanser ==
Antiautoritær

Ordet antiautoritær er knyttet til frihetlige sosialistiske og anarkistiske retninger som er motstandere av autoritær ledelse og stram disiplin – også i partier og bevegelser på venstresiden.
Studentopprøret i 1968 tok i likhet med andre spontane opprør anti-autoritære former. For det første betydde det personlig konfrontasjon med autoritetene. Professorer, som mange tidligere var redde for, blei nå åpent motsagt. Som under den franske revolusjonen begynte folk å si "du", også til autoriteter man før frykta. For det andre betydde opprøret utviklingen av teorier om anti-autoritær ledelse, for eksempel at universitetet skulle styres av alle. Professorene skulle ikke ha mer formell makt (stemmerett o.l.) en andre. Man skulle lytte til alle som hadde noe fornuftig å si, herunder også professorer. Dette blei kalt «rasjonell autoritet».
Etter 1968 utviklet de anti-autoritære seg i forskjellige retninger. Noen gikk til anarkismen, noen blåste liv i den stalinistiske form for demokratisk sentralisme, andre forsøkte å fastholde og videreutvikle begrepet om rasjonell autoritet og masseorganisering uten autoritær ledelse. I praksis ble det den nye kvinnebevegelsen som mest konsekvent og med størst personlig opplevelse av frigjøring førte det anti-autoritære opprør videre.
Denne videreføring kom til å markere frontene: Motsetningen mellom det å kjøre frem med anti-autoritær retorikk mot de etablerte makthavernes undertrykkelse, og å tillate alle slags autoritære metoder innenfor sin egen organisasjon, familie eller miljø forøvrig. Altså motsetningen mellom feminister som ønsket demokratisk sentralisme innad i sin organisasjon og anarkafeminisme.


== Se også ==
Autoritær
Fredrikstad storband

Fredrikstad Storband er et orkester lokalisert i Fredrikstad. Fredrikstad Storband ble etablert i 1981, og var i de 10 første årene ledet av Sigurd Sjøberg. Fra 1994 har orkesteret vært ledet av Tor Ivar Andreassen. Orkesteret har en klassisk 17-manns besetning, men oppstår ved behov i 12-manns varianter. Bandet spiller tradisjonell storband-swing, men bandets musikalske uttrykk er i de seinere årene utvidet ved å vende blikket også mot bebop- og cool jazz.
Fredrikstad Storband har gjennom årene samarbeidet med kjente artister som Frode Thingnæs, Per Müller, Jon Skolmen og Bjørge Lillelien, Laila Dalseth, Susanne Fuhr, Bjørn Johansen, Bjarne Nerem, Jan Groth, Per Husby, Kari Gjærum, Torhild Sivertsen etc. Fredrikstad Storband samarbeider særlig med lokale artister som Marianne Antonsen, Mona Kr. Hansen, Lasse Sagen, Pål Johannessen, Tone Grønsund, Odd René Andersen, Eva Iselinn Erichsen, Cathrine Gudesen Torp, Alexander Hermansen og Jostein Hasselgård.
Fredrikstad Storband har vært på turneer til Brussel, St. Petersburg, New Orleans og Bayamo(Cuba). Høsten 2011 er bandet 30 år. Dette feires med jubileumsturne til New York.
Besetningen er Terje H.Adolfsen, Kjell Jørgen Holbye, Carl-Fredrik J. Hansen, Trond Gretland, Thore B. Johansen (saksofon), Espen Christoffersen, Jon Erik Lindberg, Bjørn Helgesen, Morten Haugsten Hansen (trompet), Lasse Gundersen, Sigurd Johansen, Martin Tvedt, Bjørn Erling Ødegaard (trombone), Ivar Haugsten Hansen, Odd Hansen, Jon Slensvik, Arvid Bertheau Johannessen (rytme).
Fredrikstad Storband utga i 2001 CD-en Synergy med hornisten Fred Johannesen som solist.
I de lange Nætter

I de lange Nætter er en erindringsbok av Camilla Collett, utgitt i 1863.
Den utgir seg for å være skrevet i søvnløse netter av en person som gjenopplever en forgangen tid. Den gir levende tilbakeblikk på tida da det var liv og virksomhet i prestegården på Eidsvoll. De ulike familiemedlemmer, hvorav mange er gått bort når boka er i arbeid, er nyansert portrettert. Spesielt givende er portrettene av broren Henrik Wergeland, som døde i 1845 og faren Nicolai Wergeland, som døde i 1848, og som nok har stått henne særlig nær. Moren, Alette, får man også et interessant inntrykk av, sett med et datterlig blikk, som både kan uttrykke hengivenhet og en smule kritikk. Morens brå død i 1843 utløste dyp sorg hos alle i prestegården. Vi møter også andre av folkene på gården, bl.a. eventyrfortellersken Lisbet Maria og den trofaste, ansvarsbevisste Marte, begge svært avholdte. Boka ble utgitt anonymt, men det kunne ikke være tvil om hvem forfatteren var.
I siste kapittel gir Camilla Collett et raskt, betagende innblikk i to personlige tap i sitt liv og retter blikket framover mot livets aller siste natt. Det ene må vi forstå dreier seg om tapet av ektemannen Peter Jonas Collett som døde i 1851 etter 10 års ekteskap. Lesere som kjenner til Camilla Colletts øvrige produksjon og Welhavens brev til henne, vil oppfatte at det andre tapet dreier seg om den endelige knusning av drømmen om Welhaven.
Først skildrer hun natten ved et sykeleie (ektemannens), og det umulige i å begripe det når man er blitt alene:  "Ak, først i de lange, lange Bekymringens Nætter, der følger efter en saadan Nat, lærer man at fatte, at det er sandt, fatte at noget saa grusomt kan kan ramme en, som at man kan være to paa en vild Ø og blive alene igjen".
Dernest beretter hun om brevet hun mottok (mange år tidligere), og som "knuste et Haab for denne Verden" og følgen av det. "I den Time brast et Baand mellem Naturen og mig, der aldrig skulde heles, og jeg elskede den ikke som før."
Boka slutter i mild resignasjon: "Ja, lad os vaage og bede, bede, at vi ikke maa fristes til at knurre og blive utaalmodige over den lange Nat og den trætte Dag. Lad os vaage i Blidhed, at vi kunne bede. La os bede, at vi kunne vaage paa den rette Maade, naar Slummeren endelig konmmer, den Slummer, som skal ende Livets lange, angstfulde, dunkle Nat."


== Litteratur ==
Utgaven fra 1863 | 1906 | 1994 hos Nasjonalbiblioteket
Eystein Ellingsen

Eystein Ellingsen (født 23. januar 1971) vokste opp på Saltrød i Arendal og har vært lærer på Haumyrheia skole i Kristiansand siden 1996. I 2006 debuterte han som forfatter på Damm forlag med boka Melding hjem – en lærers bekjennelser. Eystein Ellingsen er yngste sønn av salmedikteren Svein Ellingsen. 
Eystein Ellingsen mener at uten humor i skolen vil ikke elevene lære. Han bruker derfor dette som et viktig redskap. Han har tidligere vært nestor for et pilotprosjekt innenfor kreativ skriving, «skrivekurs.net». Eystein Ellingsen er for tiden ansatt på Stiftelsen Arkivet i Kristiansand, der han driver kreativ kursvirksomhet rettet mot grunnskolen, og har medvirket til både bok-og filmvirksomhet knyttet opp til temaer som andre verdenskrig, konfliktløsning og etiske problemer i vår egen tid. 


== Bibliografi ==
Melding hjem – en lærers bekjennelser 2006


== Eksterne lenker ==
Intervju og Nettmøte med Eystein Ellingsen i Dagbladet
Lærernes råskap, bokomtale i Aftenposten
Skolens seigmenn, bokomtale i Dagens Næringsliv
Bokomtale i VG
Farge (kortspill)

Farge er en av to egenskaper som bestemmer et spillkorts identitet i en tradisjonell europeisk kortstokk. Den andre egenskapen er valør.
De fire fargene i den franske kortstokk, som er den vanlige i Norge, er: spar (♠), hjerter (♥) , ruter (♦) og kløver (♣). Dette er også fargenes rangordningen i bridge, spar høyest og kløver lavest. I de fleste kortspill har fargene lik verdi.


== Tradisjonelle vestlige kortstokker ==

Selv om flere forskjellige kortstokker er kjent og har blitt brukt i Europa siden kortstokkens introduksjon rundt det 14. århundre, og flere forskjellige fortsatt brukes i diverse regioner for forskjellige spill, har nesten alle det fellestrekket at:

det er nøyaktig fire farger (av og til med noen kort uten farge i tillegg)
det er nummer som indikerer hvilke kort innen en farge som er «bedre», «høyere» eller «mer verdifulle» enn andre, mens det ikke er noen rekkefølge på «verdien» til fargene
det er nøyaktig ett kort av en valør i hver farge.Forskjellene mellom europeiske kortstokker er for det meste antall kort i hver farge, for eksempel
tretten kort i den vanlige kortstokken,
fjorten kort i Tarotkort,
åtte i enkelte spill i Tyskland og Østerrike og
ti i Italia.
Stig Jarle Hansen

Stig Jarle Hansen (født 1971 i Horten) er en norsk
statsviter og historiker med doktorgrad. Han er professor ved NMBU.Hansen er spesialist på jihadist/islamist grupper i Afrika, og har kommentert om dette temaet for blant andre BBC, Al Jazeera, CNN og den kinesiske statskanalen kanalen Kanal 4 (CCTV4). Han har kommentert den jemenittiske borgerkrigen og Jemen generelt for kinesisk kringkasting. Hansen ga i 2013 ut Al Shabaab in Somalia (Oxford University Press, New York).Hansen fullførte i 1999 cand.polit.-graden i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo. I 2004 ble det  hovedfag i historie  ved universitetet i Oslo. Hansen avla i 2006 phd-graden ved University of Wales Aberystwyth. Han har tidligere forelest i statsvitenskap ved Universitetet i Addis Abeba, Etiopia, ved University of Wales, Aberystwyth og ved University of Bath i Storbritannia. I perioden dra 2009 til 2016 var han leder for fagfeltet internasjonale relasjoner ved Institutt for internasjonale miljø- og utviklingsstudier på NMBU. Han har vært fellow ved Belfer-sentret på Harvard.Hansen har spesialisert seg på sikkerhetspolitikk på Afrikas horn. Han hadde i 2007 en serie med reisebrev fra Mogadishu for BBC, og skrev for Janes Defence group i perioden 2006 til 2011. I 2016 bidro han med kronikker til Newsweek. Han har vært sakkyndig vitne i norske, britiske og tyske rettssaker med hensyn til jihadistiske ekstremister. Han er medlem i det internasjonale ekspertrådet til Norwegian Risk Consulting International.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Stig Jarle Hansen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Stig Jarle Hansen i BIBSYS
[1] Arkivert 4. november 2016 hos Wayback Machine. Stig Jarle Hansens profil på Belfer sentret
[2] Kronikk i Newsweek
[3] Stig Jarle Hansen som ekspertkommentator hos CNN
[4] Stig Jarle Hansen i debatt på Al Jazeeras inside story
[5], Al Shabaab in Somalia"
«Fersk doktorgrad», Tønsbergs Blad', 27. desember 2005
Erik Joakimsson Fleming

Erik Joakimsson Fleming (født 1487, død 14. desember 1548) var en svensk adelsmann, riksråd (1523), feltoberst, admiral og lagmann. Han ble også slått til ridder i 1528. Han holdt Raseborgs län i 1528–1540. Han var nært knyttet til Gustav Vasa, som hans betrodde rådgiver.
Erik Fleming var far til Claes Eriksson Fleming, og bror til Ivar Joakimsson Fleming.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nordisk familjebok – 1800-tallsutgaven
Ivar Joakimsson Fleming

Ivar Joakimsson Fleming (født ca. 1490, død 1548) var en svensk riksråd 1523 og admiral. 
Årene 1524–1537 holdt han Kastelholms slott og Åland som len. Han var bror til Erik Joakimsson Fleming og far til Lars Fleming.


== Referanser ==
Lars Fleming

Lars Ivarsson Fleming (født ?, død 1562) var en svensk riksråd, friherre, stattholder i Reval og lagmann i Söderfinne lagsaga. Han var sønn til Ivar Joakimsson Fleming. Gift med Brita Larsdotter (Tre Rosor).


== Referanser ==
DS «Bjoren»

DS «Bjoren» er en vedfyrt dampbåt som trafikkerer Byglandsfjorden på strekningen Byglandsfjord-Bygland og Bygland-Ose i Setesdal søndager i juli. I 2013 ble «Bjoren» tildelt Olavsrosa.
Ved som drivstoff var et naturlig valg siden det var (og er) rikelig, lokal tilgang på dette. Vedfyringen bidrar sterkt til å gjøre «Bjoren» til en unik kulturskatt og et flytende, teknisk museum.
Båten er 68,9 fot lang og er ca. 26 bruttotonn. Den er sertifisert for maksimalt 55 passasjerer.


== Historikk ==
«Bjoren» er bygd som passasjerbåt ved Akers mekaniske verksted i 1866. Skipet ble ferdigstilt 8. juni 1867. «Bjoren» hadde et søsterskip, som ble bygget samtidig. Det het DS «Dølen». 
«Bjoren» ble satt inn på  rutetrafikk på Kilefjorden som er en del av Otra, vel 3 mil nord for Kristiansand. Opprinnelig var båten 52’ lang og hadde en maskin på 14 HK. I 1897 ble den forlenget med 6’ og i 1914 med ytterligere 10’. Ved denne påbyggingen ble det også installert ny, vedfyrt dampkjele og maskin med hele 42 HK.
Da Setesdalsbanen ble åpnet på hele strekningen til Byglandsfjord i 1896 falt trafikkgrunnlaget på Kilefjorden bort. Båten ble etter ombyggingen derfor flyttet 30 kilometer oppover i dalen, til Byglandsfjorden, og satt inn i trafikk på den ca. 3,5 mil lange strekningen Byglandsfjord-Ose. Ruten gikk over Årdalsfjorden og Byglandsfjorden, gjennom slusen ved Storstraumen og videre via Åraksfjorden til Ose. Rutetrafikken med «Bjoren» på denne strekningen pågikk i 60 år.
Allerede fra 1920-tallet begynte bilruter å ta trafikk fra båten. På 1950-tallet ble det så bygd vei på vestsida av Byglandsfjorden og trafikkgrunnlaget falt helt bort. Båten gikk i opplag, forfallet startet og etter hvert gikk den til bunns.


== Bjorens andre liv ==

Rundt 1970 startet en aksjon for å berge det som var igjen av båten og få den restaurert. Riksantikvaren kom inn i bildet og i 1994 var «Bjoren» igjen seilklar etter restaurering ved Drammen skibsreparasjoner AS.
I 2005 ble det oppdaget omfattende råteskader bl.a. i takbord og dørk og seilingsplanen for denne sesongen ble kansellert. I stedet ble båten nok en gang satt i stand, ikke minst med tanke på 140-årsjubileet i 2006.
«Bjoren» eies av Bygland kommune og drives i dag av selskapet DS Bjoren AS. Foreningen «Bjorens venner» legger dessuten ned en stor dugnadsinnsats for å holde båtens verdier i hevd.
«Bjoren» har mottatt tilskudd til vedlikehold og reparasjoner samt drift fra Riksantikvaren. Som verdens eneste, vedfyrte dampbåt i rutetrafikk er den en unik attraksjon for turister og andre. 11. august 2006 fikk også dronning Sonja oppleve denne særegne veteranbåten på en totimers tur fra Ose til Bygland. I tillegg til rutetrafikken, gjør også «Bjoren» er rekke charterturer med foreninger, firmaer og andre grupper.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Hjemmeside for DS «Bjoren»
Birkaland

Birkaland (finsk: Pirkanmaa) er et av Finlands 19 landskap. Administrasjonssetet i landskapet er Tammerfors. Birkaland grenser til landskapene Egentliga Tavastland, Satakunta, Södra Österbotten, Mellersta Finland og Päijänne-Tavastland.


== Kommuner og regioner ==
Birkaland består av 22 kommuner hvorav 11 er bykommuner. 
Den 1. januar 2009 ble følgende kommunesammenslåinger gjennomført. Kuru ble slått sammen med Ylöjärvi kommune, Mouhijärvi, Vammala og Äetsä ble slått sammen til den nye kommunen Sastamala, og Mänttä og Vilppula ble slått sammen til Mänttä-Vilppula kommune. Den 1. januar 2011 ble Kuhmalahti slått sammen med Kangasala, og Kylmäkoski ble slått sammen med Ackas. 
Kommunene i landskapet utgjør fem økonomiske regioner. Nedenstående oversikt viser hvordan kommunene fordeler seg på de seks økonomiske regionene. Byene er oppført med fet skrift.


== Befolkningsutvikling ==


== Se også ==
Finlands kommuner
Finlands økonomiske regioner
Finlands landskap
Regionforvaltningsverk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Pirkanmaa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Uppslagsverket Finland, Birkaland
Byen e’ Bergen

Byen e' Bergen ble komponert av Ove Thue i anledning av cupfinalen 1976 (hvor Brann forøvrig møtte Sogndal og vant 2–1). I dag er den en av Norges mest kjente supportersanger, og synges alltid på kampene til Brann. Når sangen synges på kampene er det som oftest bare refrenget som synges.  
Refrenget og den mest sungne delen av sangen går som følger: 


== Annen bruk ==
Kjenningsmelodien som angir neste stopp for Bybanen når den ankommer Brann stadion er de fire siste tonene fra Byen e' Bergen.
Kexholms län

Kexholms län er et historisk svensk len som omfattet de delene av Karelen som lå vest og nordvest for innsjøen Ladoga. 
Lenet ble svensk gjennom freden i Stolbovo (1617). Den sørlige delen av Kexholms län mistet Sverige til Russland gjennom freden i Nystad (1721), men denne ble senere gjenforent med Kymmenegårds län.
Umibōzu

Umibōzu (海坊主, sjøbonze) er en ånd fra den japanske mytologien. Umibōzu er sagt å holde til i havet, og kantrer båtene til alle som prøver å snakke til den.  Åndens navn, som består av kanjiene for "sjø" og "buddhistmunk", er muligens basert på det faktum at umibōzu visst nok skal ha et stort rundt hode, som minner om de barberte hodene til buddhistiske munker. Alternativt kan de være enorme yōkai som ødelegger båtene til folk. De antas å være åndene til druknede prester, og speiler dette med sitt barberte hode, og ser ofte ut til å be. Den skal ha en grå torso som minner om skyer, og lemmer som minner om slanger.
Andreas Schmidt von Puskás

Andreas Schmidt von Puskás (født 1943 i Mollwitz, Schlesien) har fra 2001 vært delstatsvalgleder i Berlin.
Han er oppvokst i Hessen og kom til Berlin i 1964 for å studere jus ved Freie Universität Berlin.
Før han ble delstatsvalgleder arbeidet han i innenrikssenatorens forvaltning.
I forbindelse med delstatsvalget i 2006 ble han blant annet kjent for å nekte det føderale styret i partiet WASG å avlyse delstatspartiets valgdeltagelse.


== Eksterne lenker ==
Portrett i taz
Hammerhaier

Hammerhaier er en gruppe haier.
Artene varierer fra to til seks meter i lengde, og alle har utvidelser på begge sidene av hodet, noe som gjør at hodet ligner en flat hammer. Øynene og neseborene er ytterst på utvekstene.
De er aggressive rovfisk som eter fisk, rokker, andre haier, blekkspruter og skalldyr. De lever i relativt varmt vann langs kystlinjer og kontinentalsokler.
Man trodde før at hammerformen på hodet skulle fungere som en slags vinge, og gjøre haiene mer manøvrerbare og bedre i stand til skarpe svinger, men den spesielle ryggraden spiller en større rolle i denne sammenhengen. Hodet gir imidlertid løft, noe som passer sammen med at hammerhaiene er blant de haiene som synker fortest når de ikke svømmer.  Den store avstanden mellom øynene gir hammerhaien et svært godt dybdesyn, hvilket gjør at den kan bedømme avstander og hastigheter svært nøyaktig, noe som er praktisk ved jakt på fisk som svømmer fort.  Som alle andre haier har hammerhaiene elektriske sanseporer kalt Lorenzinis ampuller. Ved å fordele reseptorene over et større område, kan hammerhaier søke etter bytte mer effektivt. Disse haiene er i stand til å oppfatte et elektronisk signal på en halv milliarddels volt. Hammerformen på hodet gir også haiene større nesebor, noe som øker sjansen for å finne en partikkel i vannet minst ti ganger i forhold til «tradisjonelle» haier.
Hammerhaier har relativt små munner, og ser ut til å jakte mye på bunnen. De er også kjent for å danne stimer om dagen, enkelte ganger i grupper på mer enn hundre individer. Om kvelden blir de i likhet med andre haier solo-jegere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) hammerhaier – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) hammerhaier i Encyclopedia of Life 
(en) hammerhaier i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) hammerhaier hos Dyntaxa 
(en) hammerhaier hos Fossilworks 
(en) hammerhaier hos ITIS 
(en) hammerhaier hos NCBI 
(en) Kategori:Sphyrna – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sphyrna – detaljert informasjon på Wikispecies
Nordberg (Innlandet)

Nordberg er et sogn i Skjåk kommune i Innlandet fylke. Stedet ligger vest for kommunesenteret Bismo, delvis langs riksvei 15. Nordberg kirke er en av to kirker i Skjåk, mens Nordberg skole er en av to barneskoler i kommunen. Countryfestivalen i Skjåk har de siste årene vært avholdt i Nordberg.
Nordberg (Oslo)

Nordberg er et villastrøk i Bydel Nordre Aker i Oslo vest. 


== Avgrensning ==
Strøket er avgrenset av Damefallet i vest. Nordgrensen følger derifra i Carl Kjelsens vei, deretter sør og langs Peder Ankers vei til Langemyrveien. Deretter øst for Langmyrveien sør og østover til den treffer gatene Havnabakken og Havnehagan som er inkludert i strøket, men er også strøkets østgrense. Sistnevnte gate fortsetter videre vestover som Nils Bays vei, som treffer på Damefallet igjen, og er strøkets grense i sør.
Det grenser dermed til Sogn i vest, Kringsjå i nordvest, Korsvoll i nordøst og øst, Tåsen i sørøst og sør, og Berg helt i sørvest. Nordberg har de senere årene utviklet seg til å bli et av de dyreste villaområdene i Oslo. Sørhellingen gir mange av eiendommene utsikt over byen Oslo og fjorden. 


== Historie og bebyggelse ==
Nordberg er gitt navn etter Nordberg gård, som ligger i Nordbergveien 42.
Nordberg er et utpreget villaområde, og består hovedsakelig av ene- og tomannsboliger. Større deler av området ble bygget på 1930-tallet, etter at A/S Akersbanene sammen med Aker kommune i årene rundt 1920 hadde foretatt store tomtekjøp på Nordberg, men også i nærområdene Sogn, Berg og Haugerud, i forbindelse med planlegging og utvikling av det man kalte for Sogn haveby. Noen år senere utparsellerte og solgte A/S Akersbanerne tomtene til finansiering av Sognsvannsbanen.Nordberg stasjon ble lagt ned i 1992, men strøket blir fremdeles betjent av Holstein stasjon og Østhorn stasjon.
På Nordberg ligger Nordberg kirke som tilhører Nordberg prestegjeld i Oslo bispedømme.
Nordbergs skoleelever sogner til Kringsjå, Korsvoll og Tåsen barneskoler, samt Nordberg ungdomsskole. Stedet ligger like ved marka, med Sognsvann under fem minutters gange unna.


== Idrett ==
Ski- og Fotballklubben Lyn. Idrettslaget Koll holder til på Kollbanen og omfatter langrenn, orientering, skihopp, frididrett og fotball. Nordberg tennis har fire baner. I tillegg holder basketballklubben Nordberg Basket til i strøket.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nordberg, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Zoombart kart over Nordberg
Historisk turtips på Nordberg