jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Göran Tunström

Göran Tunström (født 14. mai 1937 i Karlstad, død 5. februar 2000 i Stockholm) var en svensk forfatter.
Han vokste opp på det lille stedet Sunne i Värmland der faren var prest. Faren døde allerede da Göran Tunström var 12 år gammel, og familien flyttet da fra prestegården til et lite husvære. Tapet av faren ble et sentralt tema i Tunstrøms forfatterskap.Romanen Juloratoriet, som Tunström ble tildelt Nordisk råds litteraturpris for, ble filmatisert i 1996. Flere av bøkene hans er oversatt til norsk. De er utgitt på Cappelen og er oversatt av Per Qvale.
Bøkene er oversatt til flere andre språk, og er godt kjent også utenfor Norden, kanskje særlig i Tyskland.
Han oversatte blant annet verk av Leonard Cohen til svensk.


== Trivia ==
Han brukte psevdonymet Paul Badura Mörk da han skrev kriminalromanen Hallonfallet.
Han bodde i 1950-årene en periode på den greske øya Hydra og ble der god venn med bl.a. poeten Leonard Cohen samt den norske forfatteren Axel Jensen. Ifølge Cohen har Jensen fortalt at den mørkhårede poeten Lorenzo i Jensens roman Joacim (1961) er bygd på Tunström, samt på Cohen selv.
Han deltok ved Oslo Internasjonale Poesifestival.
Han er gravlagt på kirkegården i Sunne, like ved prestegården der han vokste opp.
Föreningen Värmlandslitteratur feirer Göran Tunström-dagen hvert år på fødselsdagen hans (14. mai).


== Bibliografi ==
1958 Inringning, dikt
1960 Två vindar, dikt
1961 Karantän, roman
1962 Nymålat, dikt
1962 Maskrosbollen, roman
1964 Familjeliv, roman
1965 Om förtröstan, dikt
1966 De andra de till hälften synliga, dikt
1967 Hallonfallet
1969 Samtal med marken, dikt
1973 De heliga geograferna, romanPå norsk: 1995 De hellige geografene1975 Svartsjukans sånger, dikt
1975 Stormunnens bön, roman
1975 Guddöttrarna, romanPå norsk: 2002 Guddøtrene1976 Sandro Botticellis, dikt
1976 Prästungen, romanPå norsk: 1991 Prestungen1978 Dikter till Lena, dikt
1979 Ökenbrevet, romanPå norsk: 1987 Ørkenbrevet1980 Sorgesånger, dikt
1983 Juloratoriet, romanPå norsk: 1984 Juleoratoriet1984 Indien – en vinterresa, reiseskildringerPå norsk: 1989 India – en vinterreise1986 Tjuven, romanPå norsk: 1986 Tyven1987 Chang Eng, samling dramatikk
1991 Det sanna livet, novellesamlingPå norsk: 1992 Det sanne livet1993 Under tidenPå norsk: 1994 Ventetid1996 Skimmer, romanPå norsk: 1997 Skimmer1996 En prosaist i New YorkPå norsk: 2000 En prosaist i New York1998 Berömda män som varit i Sunne, romanPå norsk: 1999 Berømte menn som har vært i Sunne2003: Forsök med ett århundrade


== Priser og utmerkelser ==
1999 – Tegnérprisen
1998 – Augustprisen  (for, Berömda män som varit i Sunne)
1998 – Nils Ferlin-prisen
1992 – De Nios stora pris
1992 – Gun och Olof Engqvists stipendium
1987 – Aniara-prisen
1987 – Selma Lagerlöf-prisen (Stiftelsen Selma Lagerlöfs litteraturpris)
1986 – BMF-plaketten
1984 – Litteraturfrämjandets stora romanpris
1984 – Nordisk råds litteraturpris for romanen Juloratoriet
1983 – BMF-plaketten
1976 – Svenska Dagbladets litteraturpris
1976 – BMF-plaketten
1975 – Aftonbladets litteraturpris


== Referanser ==
Thor Bjørklund

Thor Bjørklund (født 1889, død 1975) var en norsk møbelsnekker og er mest kjent som ostehøvelens oppfinner.
Han irriterte seg over at han ikke fikk så tynne skiver som han ønsket seg da han skar osten med kniv, samt at osten ble ødelagt av det. Derfor begynte han på Lillehammer å eksperimentere med en snekkerhøvel i håp om å kunne lage noe liknende i et format som passet på kjøkkenet. Han lyktes. I begynnelsen laget han ostehøvler til sin bekjentskapskrets, og fikk 27. februar 1925 patent på redskapet som i dag finnes i de fleste husholdninger i Norden. Det er gjort svært få endringer på ostehøvelen gjennom dens levetid. I 1927 startet han firmaet Thor Bjørklund & Sønner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Thor Bjørklund & Sønner AS
Royal Air Force Police

Royal Air Force Police er politietaten for det britiske flyvåpenet. Etaten ble opprettet 1. april 1918 ved flyvåpenets tilblivelse. Den har ansvar for å holde disiplin i flyvåpenets rekker og å beskytte materiell og personell mot kriminalitet, terrorisme og andre trusler.
Som resten av det britiske flyvåpenet var RAF Police på sitt største under andre verdenskrig, da politietaten tellet 21 000 medlemmer.


== Eksterne lenker ==
Royal Air Force
Vestfold og Telemarks litteraturpris

Vestfold og Telemarks litteraturpris, fram til 2019 kalt Vestfold litteraturpris,  er en norsk litterær pris som tildeles en forfatter som personlig eller gjennom sitt forfatterskap har tilknytning til Vestfold og Telemark fylke.  Prisen ble innstiftet i 1997. 


== Historikk ==
Fram til 2009 ble utmerkelsen gitt av bokhandelen Norli i Tønsberg (tidligere Olafsens Bog- og Papirhandel). Vestfold fylkeskommune overtok eierskap og rettigheter til prisen og utdelingen i 2012. Fra 2020 ble prisen utvidet til Vestfold og Telemarks Litteraturpris.
Vestfolds Litteraturpris er primært en skjønnlitterær pris, men kan også gis til en sakprosaforfatter. Juryen for prisen består av fem medlemmer; ett fra bibliotek i Vestfold oppnevnt av biblioteksjefene i Vestfoldkommunene, ett fra Pris- og stipendkomiteen i Vestfold fylkeskommune (leder), ett fra Vestfold fylkeskommune oppnevnt av fylkesrådmannen, ett fra – og oppnevnt av – det litteraturfaglige miljøet ved Høgskolen i Vestfold og én fylkesekstern litteraturkritiker oppnevnt av fylkesrådmannen.
Litteraturprisen deles ut under Litteraturuka i Vestfold hvert år. Prisen består av et grafisk blad og et reisestipend på 25 000 kroner.


== Prisvinnere ==
1997: Harald Rosenløw Eeg, ungdomsbokforfatter fra Tønsberg
1998: Gro Dahle, lyriker og forfatter bosatt på Tjøme
1999: Ingvar Ambjørnsen, forfatter fra Larvik, bosatt i Hamburg/Tønsberg
2000: Margaret Skjelbred, forfatter fra Stokke, bosatt i Tønsberg
2001: Dag Solstad, romanforfatter fra Sandefjord
2002: Trude Marstein, forfatter fra Tønsberg
2003: Jan Mehlum, krimforfatter bosatt i Tønsberg
2004: Stein Erik Lunde, ungdomsbokforfatter bosatt på Nøtterøy
2005: Odd Børretzen, skribent bosatt i Tønsberg og Holmestrand
2006: Kåre Glette, sakprosaforfatter og høyskolelektor bosatt i Tønsberg
2007: Svein Nyhus, barnebokforfatter og illustratør bosatt på Tjøme
2008: Niels Christian Geelmuyden, forfatter og skribent bosatt på Tjøme
2009: Sidsel Mørck, forfatter oppvokst i Sandefjord
2010: Tom Kristensen, forfatter fra Tjøme
2011: Erling Pedersen, forfatter bosatt i Larvik
2012: Jørn Lier Horst, forfatter bosatt i Stavern
2013: Mathis Mathisen, forfatter bosatt i Melsomvik
2014: Kurt Aust, forfatter bosatt i Horten
2015: Tone Gleditsch Stabell, forfatter bosatt i Horten
2016: Steinar Opstad, forfatter fra Stokke
2017: Kari Sverdrup, forfatter fra Stokke
2018: Stig Aasvik, forfatter fra Horten
2019: Marta Breen, forfatter og journalist fra Larvik bosatt i Oslo
2020: Kim Leine forfatter fra Telemark
2021: Tone Hødnebø, lyriker opprinnelig fra Tønsberg
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Eva Ström

Eva Ström (født 1947 på Lidingö i Sverige) er en svensk forfatter.
Eva Ström er utdannet lege og arbeidet som det fra 1977 til 1988, fra 1980 som avdelingslege i Kristianstad. Siden 1988 er hun forfatter og litteraturkritiker på heltid. Som kritiker skriver hun for det meste i Sydsvenska Dagbladet.
I 1977 debuterte hun med diktsamlingen Den brinnande zeppelinaren. Hun har skrevet lyrikk, romaner og dramatikk. I 2003 ble hun tildelt Nordisk råds litteraturpris for diktsamlingen Revbensstäderna.
Eva Ström er mor til forfatteren og sangerinnen Karin Ström.


== Bibliografi ==
1977 Den brinnande zeppelinaren, lyrikk
1979 Steinkind
1982 Det mörka alfabetet
1983 Akra
1986 Samtal med en daimon
1989 Kärleken till matematiken, dikt
1991 Mats Ulfson, roman
1993 Brandenburg, dikt
1994 Edith Södergran, biografi
1997 Berättelser dikt
1997 Poesi & musik, CD + hefte
1999 Bröd, roman
2002 Revbensstäderna, dikt
2004 Rött vill till rött, dikt
2007 Claires leende, roman
2013 Utskuret ur ett större träd, dikt


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
2014 – Samfundet De Nios Särskilda pris
2010 – Tegnérpriset
2005 – Bellmanprisen
2005 – Gerard Bonniers lyrikkpris
2003 – Nordisk råds litteraturpris for diktsamlingen Revbensstäderna
1996 – Gustaf Fröding-selskapets lyrikkpris
1996 – Gun och Olof Engqvists stipendium
1994 – Erik Lindegren-prisen
1994 – Aniara-prisen
1993 – De Nios Vinterpris
1983 – Aftonbladets litteraturpris
1979 – Tidningen VIs litteraturpris


== Eksterne lenker ==
Eva Ströms blogg
Nordisk råd
Nordic Literature
Jan Bos

Jan Bos (født 29. mars 1975 i Harderwijk) er en nederlandsk tidligere skøyteløper og syklist.
I 1998 vant han sprint-VM, og samme år tok han sølv på 1000 meter under OL i Nagano. I 2002 tok han sølvmedalje på samme distanse i OL i Salt Lake City.
I 2004 deltok han i sommer-OL i Athen, i sykkeløvelsen lagsprint, sammen med broren Theo Bos.


== Personlige rekorder ==


== Se også ==
Liste over flaggbærere for Nederland under OL


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Bos – Olympics.com 
(en) Jan Bos – Olympic.org 
(en) Jan Bos – Olympedia 
(en) Jan Bos – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jan Bos – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Jan Bos – Speedskatingbase.eu 
(en) Jan Bos – SpeedSkatingNews.info 
(en) Jan Bos – SpeedSkatingStats.com 
(en) Jan Bos – ProCyclingStats 
(en) Jan Bos – Cycling Archives Skøyter«Jan Bos» (engelsk). Skateresults.com. Arkivert fra originalen 18. januar 2008. Besøkt 14. november 2015. 
«Nagano 1998 - Athlete profile: Jan Bos» (engelsk). CNN/SI. A Time Warner Company. 3. februar 1998. Arkivert fra originalen 17. august 2012. Besøkt 16. oktober 2014. 
Bilder av Jan Bos hos DESGphoto
Sunzi

Sunzi (kinesisk: 孫子, pinyin: Sūn Zǐ, Wade-Giles; Sun Tzu, «mester Sun», egentlig navn Sun Wu) regnes for å være forfatteren av boken Kunsten å krige (Sun Zi Bing Fa), en innflytelsesrik kinesisk bok om militær strategi (men for det meste ikke direkte om taktikk). Boken skal ha blitt forfattet etter at han hadde trukket seg tilbake til fjellet Qionglong Shan.
Han er også en av første realistene innen den internasjonale relasjonsteori. Hvorvidt Sun Zi faktisk er en historisk person er omstridt. Ikke desto mindre tillegges han tradisjonelt livsdataene 544 f.Kr. til 496 f.Kr., og fødestedet Huimin i dagens provins Shandong.
Sun Zi skal ha kommet fra staten Qi i Nord-Kina, men levde perioder av livet i staten Wu i Sentral-Kina. Det var her han fikk muligheten til å prøve ut sine teorier. (Bøckman 1999).
Sunzi skal ha tatt del i en rekke felttog. Det berettes blant annet om et slag i riket Chu, der han med 30.000 man beseiret en styrke som var ti ganger større.  
Det er uklart om han døde en voldsom død eller trakk seg tilbake og levde sine siste leveår i fred. 
Sunzis verk Kunsten å krige ble første gang oversatt til et vestlig språk av jesuittpresten Joseph-Marie Amiot på 1700-tallet, og den påstås å ha inspirert Napoleon.


== Litteratur ==
Bøckman, Harald (oversetter) (1999). Kunsten å krige, etter Sun Zi. Gjøvik: Gyldendal Norsk Forlag ASA. 
Alfred S. Bradford: With Arrow, Sword, and Spear: A History of Warfare in the Ancient World, Praeger Publishers, 2000, ISBN 0-275-95259-2.
Tao Hanzhang, Robert Wilkinson: The Art of War, Wordsworth Editions, 1998 ISBN 978-1-85326-779-6.
Mark R. McNeilly: Sun Tzu and the Art of Modern Warfare, Oxford University Press, 2001 ISBN 0-19-513340-4.
Ralph D. Sawyer: The Art of War, Westview Press, 1994 ISBN 0-8133-1951-X.
Ralph D. Sawyer: The Essential Art of War, Basic Books, 2005 ISBN 0-465-07204-6.
Ralph D. Sawyer: The Seven Military Classics of Ancient Classics, Basic Books, 2007 ISBN 0-465-00304-4.


== Eksterne lenker ==
The Art of War oversatt til engelsk av Lionel Giles (1910), Project Gutenberg utgave med mye (men utdatert) informasjon om Sun Tzu
The Art of War, Av Sun Tzu – engelsk
Ekvivalensprinsippet

Einsteins ekvivalensprinsipp slår fast at de lokale utvirkningene av et gravitasjonsfelt er identiske med de lokale utvirkningene av en uniform akselerasjon. Dette er et sentralt prinsipp i den generelle relativitetsteori.
Dette innebærer blant annet at treghetens og gravitasjonens masse må være like. Forskjellige vitenskapsmenn foretok målinger for å finne en forskjell. Isaac Newton og Friedrich Wilhelm Bessel for eksempel målte svingetiden til pendler med forskjellig masse, men identisk lengde. De fant ingen målbar forskjell.
En av de umiddelbare konsekvenser av ekvivalensprinsippet er at lysstråler vil vise seg å bli bøyet i et gravitasjonsfelt. Einsteins feltteori forutsier for eksempel at en lysstråle vil bøyes mot solen med 1,75 buesekunder.
Radio Ga Ga

«Radio Ga Ga» er en sang av rockebandet Queen, skrevet av trommeslager Roger Taylor. Sangen var en kommentar til at TV tok over radioens popularitet, samt musikkvideoens og MTVs kommen. Sangen var en klage på at variasjonen i radioprogram og de spilte musikktypene minket. Taylor skrev egentlig sangen som «Radio Ca-Ca» (angivelig på grunn av noe hans sønn hadde mumlet en gang), men dette ble etter hvert forandret til «Radio Ga Ga» fordi det lød bedre og klarere, og rullet av tunga lettere.
Sangen ble sluppet som en singel 23. januar 1984 og er på plata The Works. Til sangens musikkvideo kjøpte faktisk Queen opp deler av rettighetene til filmen Metropolis fra 1927 for å bruke disse delene i videoen.
Singelen var en stor verdenssuksess for bandet, og nådde førsteplass på listene i intet mindre enn 20 land, og kom til topp 20 i totalt 36 land. Den nådde andreplass i Storbritannia og sekstendeplass i USA.
I 2004 ble sangen «covret» av bandet Electric Six. Videoen viser Electric Six' frontfigur Dick Valentine som Freddie Mercurys spøkelse, dansende på sin egen grav. Roger Taylor har sagt sin mening om dette, og synes videoen er smakløs, og at han «venter på royaltien».


== Eksterne lenker ==
(en) Radio Ga Ga på MusicBrainz
Pond

Pond er en enhet for kraft. Den er ikke del av SI-systemet, men var tidligere en standard enhet.
Kilogram er strengt tatt en masseenhet, mens kilopondene er basert på jordens Tyngdeakselerasjon som virker på objektet.  
I vitenskap og teknikk er enheten gått ut av bruk og er erstattet av Newton.

Symbol: p
Formeltegn: FEt legeme med en masse på 1 g har på jorden en tyngde på 1 p. Den mest brukte enheten var kilopond.

1 p ≡ gN · 1 g = 10 g·m/s² = 10 dyn = 10 mN,
1 p = 0,001 kp (kilopond),
1 kp = 1000 p,
1 kp = gN · 1 kg = 9,80665 kg·m/s² = 9,80665 N.Et legemes tyngde er produktet av legemets masse med gravitasjonen på stedet. Da jordens gravitasjon ikke varierer særlig fra sted tilsted, betegnes et legemes masse i dagligtale som tyngde eller vekt. For å løse denne konflikten, som i hverdagslivet ikke har noen betydning, ble i 1960 den gamle enheten kilopond erstattet av Newton, slik at 1 kp = 9,80665 N. Vekter blir fremdeles skalert med kilogram.
Kilogramkraft (kgf) er en ikke-standardisert betegnelse på kilopond (kp) som frarådes ettersom den er en kraftenhet som lett kan forveksles med masseenheten kilogram.


== Referanser ==


== Se også ==
Hestekrefter
CGS-systemet
Tewahedokirken

Tewahedokirken («enhet») er opprinnelig navnet på Den etiopiske ortodokse kirke. I 1991 fikk imidlertid Den eritreiske ortodokse kirke autokefali fra sitt opphav, og bruker også tewahedo i navnet. 
Det er altså to kirker, med nær tilknytning, som har tewahedo i navnet: 

Den eritreiske ortodokse kirke
Den etiopiske ortodokse kirke
The Miracle

The Miracle er et album fra 1989 av det britiske rockebandet Queen. Det var bandets trettende studioalbum, innspilt på samme tid som Brian May hadde ekteskapsproblemer, og Freddie Mercury hadde fått sin ikke-offentlige aids-diagnose, og bandet nesten gikk i oppløsning. Plata ble nummer 24 på den amerikanske albumlista.


== Sporliste ==
(Spor merket med stjerne (*) er singler, se under)
Selv om alle bandets sanger fra 1989 og utover var kreditert kun til Queen (og ikke bandets medlemmer), er nå hvem som faktisk laget sangene kjent, og er oppført i parentes.

«Party» (Freddie Mercury, Brian May og John Deacon) 2:23
«Khashoggi's Ship» (Freddie Mercury) 2:48
«The Miracle» * (Freddie Mercury) 5:02
«I Want It All» * (Brian May) 4:33
«Invisible Man» * (Roger Taylor) 3:56
«Breakthru» * (Freddie Mercury og Roger Taylor) 4:08
«Rain Must Fall» (John Deacon og Freddie Mercury) 4:23
«Scandal» * (Brian May og kanskje Freddie Mercury) 4:43
«My Baby Does Me» (Freddie Mercury og John Deacon) 3:22
«Was It All Worth It» (Freddie Mercury) 5:46
«Hang on in There» (Freddie Mercury) 3:46
«Chinese Torture» (Brian May og Freddie Mercury) 1:45
«Invisible Man (12"-versjon)» (Roger Taylor) 5:29
«Scandal (12"-versjon)» (Brian May og kanskje Freddie Mercury) 6:33


== Singler ==
Fem singler ble utgitt fra denne plata, alle i 1989:

«I Want It All» var den hovedsingelen på plata, utgitt i Storbritannia 2. mai 1989; den ble nr. 3 på britiske lister, og nr. 1 i flere europeiske land. Sangen ble stor blant ungdom i Sør-Afrika, brukt som en anti-apartheid-sang.
«Breakthru», den andre singelen, ble utgitt 19. juni 1989. Videoen ble filmet på et privat damptog kjent som «The Miracle Express» («Mirakelekspressen»). Sangen nådde en syvendeplass i Storbritannia.
«The Invisible Man» ble utgitt 7. august 1989, kom på tolvteplass i Storbritannia og var en hit i hele Europa.
«Scandal» var den fjerde singelen fra The Miracle.
«The Miracle» var den femte og siste singelen fra plata med samme navn. Den ble utgitt 27. november 1989 i Storbritannia, og nådde en 21.-plass på hitlistene. Videoen hadde barn som spilte Queens medlemmer, kledd og sminket på samme måte, og opptrådte på særegent Queen-vis. Selve bandet viste seg bare kort helt til slutt.


== Eksterne lenker ==
(en) The Miracle på Discogs 
(en) The Miracle på MusicBrainz 
(en) The Miracle på AllMusic 
Queen Picture Halls side om The Miracle
Hans Henrik von Essen

Grev Hans Henrik von Essen (født 26. september 1755, død 28. juni 1824) var en svensk offiser og statsmann av nordtysk opprinnelse. Han ble oberst i 1787, generalmajor 1795, overstattholder i Stockholm 1796–1797, generalguvernør i Svensk Pommern 1800–1809, feltmarskalk 1811, utnevnt generalguvernør i Norge etter Kielfreden 14. januar 1814, stattholder i Norge høsten 1814–1816 og riksmarskalk 1816. Han var også den første kansleren ved Det Kongelige Frederiks Universitet (1814–1816).
Våren 1814 sendte Essen som generalguvernør flere propagandaskrifter inn i Norge, alle med tittelen Til det Norske Folk, fra hovedkvarteret i Vänersborg. De var datert 23. februar, 30. mars og 12. mai.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hans Henric von Essen (1755–1824) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Hans Henric von Essen hos Norsk senter for forskningsdata 
Om Essen, fra regjeringen.no
Mil Mi-28

Mil Mi-28 (NATO-kallenavn: Havoc) er et russisk angreps­helikopter.
Det ble utviklet for å være russernes svar på det amerikanske AH-64 Apache. Helikopteret har imidlertid blitt nedprioritert i forhold til konkurrenten Kamov Ka-50.
Mi-28N ble brukt under Russlands invasjon av Ukraina 2022.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mil Mi-28 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mil Mi-28 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Servizio per le Informazioni e la Sicurezza Militare

Servizio per le Informazioni e la Sicurezza Militare (SISMI) (norsk: etaten for militær etterretning og sikkerhet) er en italiensk etat med ansvar for etterretning og sikkerhetstjeneste for det militære forsvaret av Italia.
SISMI er underlagt forsvarsministeren, som setter mål og vedtekter for organisasjonen, har tilsyn med at den følger retningslinjer fastsatt av presidenten for ministerrådet (Italias regjeringssjef) og utnevner SISMIs direktør og øverste ledelse.
I motsetning til de fleste vestlige land, er Italias etterretnings- og sikkerhetstjenester organisert etter hvilke interesser som skal beskyttes, fremfor territorielle ansvarsområder. Etter denne inndelingen har SISMI ansvar for å utføre etterretnings- og sikkerhetsoppgaver for det militære forsvar av Italia.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kamov Ka-50

Kamov Ka-50 (NATO-kallenavn: «Hokum») er et russisk angrepshelikopter. Utviklingen av Ka-50 begynte i 1977 i konkurranse med Mil Mi-28 om kontrakter med Sovjetunionens væpnede styrker. Kamov Ka-50 kjennetegnes av byrået Kamovs tradisjonelle konfigurasjon med to kontraroterende rotorer istedenfor den mer konvensjonelle konfigurasjonen for helikoptre med én hovedrotor og én halerotor. Ka-50 er utstyrt med en 30 mm 2A42 maskinkanon montert på styrbord side. Denne kan beveges opp og ned i forhold til helikopteret ± 15°, og 15° til siden. Ka-50 har også festepunkter på utriggere som kan ta et utvalg av missiler, raketter og bomber.


== Eksterne lenker ==
(en) Kamov Ka-50 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kamov Ka-50 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Militærvesen

Et militærvesen er den delen av en stats myndigheter som utøver statens krigsmakt og brukes som en fellesbetegnelse for institusjoner, personell og materiell organisert i forsvarsgrener som hær, marine og flyvåpen.Militærvesenet er dannet for å forsvare et territorium eller andre interesser og/eller utøve offensiv makt for å besette et territorium, bekjempe en fiende eller oppnå andre mål. De kan også brukes på andre måter der det er, eller truer med å oppstå, krig. Militærvesenet er ment for og trener på å bruke vold og våpen i sin maktutøvelse.


== Etymologi ==
Ordet militær kommer fra det latinske militaris, som er dannet av miles som betyr «soldat».


== Historie ==
Militærvesen er kjent fra konflikter igjennom all kjent tid, og oppsto etter at menneskene begynte å slå seg sammen i det man kan kalle byer. Man fikk da et større behov for å forsvare seg fra andre som gjerne ville plyndre ens forråd. Man organiserte da bevæpnet defensivt vakthold. Byene ble da ettervert mer ettertraktet som levested da de var sikrere, og det førte til økning i innbyggertallene, og det førte igjen til at man kunne utvide militærstyrken. Med utvidet og organiserte militærstyrker brukte man disse også til offensive formål, til å angripe fiendene, til å erobre land og plyndre andres forråd. Etter som territorier ble oppdelt i land ble naturlig også militærvesenet lagt under landets styre, staten. 
Et utallig antall kriger har blitt ført igjennom tidene, men det er enkelte militærledere som utpeker seg:

Aleksander den store (356-323 f.Kr.)
Hannibal (247-183 f.Kr.)
Attila (ca. 406-453)
Vilhelm Erobreren (1028-1087)
Djengis Khan (1167-1227)
Napoléon Bonaparte (1769–1821)
Adolf Hitler (1889-1945)


== Militærvesen i Norge ==

Det norske militærvesenet heter Forsvaret, og omfatter forsvarsgrenene: Hæren, Sjøforsvaret, Luftforsvaret, Cyberforsvaret og Heimevernet. Forsvarets øverste kommanderende er ifølge grunnloven Norges konge.

Norges militærvesen kan spores tilbake til Kongehirden og Leidangen fra vikingtiden, og besto av sjøforsvar. Den norske hæren ble opprettet ved en krigsordinans fra Christian IV 18. januar 1628 og var bygget på legdsinndeling der gårdene i de forskjellige legdene skulle stille med en soldat hver.


== Se også ==
Forsvar
Irregulært militærvesen, atypisk militærvesen
Verneplikt
Befal
Gerilja
Paramilitær organisasjon
Militærhistorie
Krig
Militærvesen avbildet i kunst


== Referanser ==