Mike Portnoy

Mike Portnoy (født 20. april 1967) er en amerikansk trommeslager, kjent for å ha vært med å starte progressiv metal-bandet Dream Theater i 1985, og var med i bandet i til han sluttet 25 år senere i 2010. Han spiller i progressiv rock-supergruppen Transatlantic. Han har blitt kåret til verdens beste progressiv metal-trommeslager i bladet Modern Drummer Magazine tolv år på rad og kom i deres «Hall Of Fame». Han har laget en rekke instruksjonsvideoer. En av videoene (Liquid Drum Theater) vant prisen for årets beste tromme-instruksjonsvideo. Han har også sin egen signatur-skarptromme som heter Melody-Master, oppkalt etter datteren som heter Melody.


== De tidlige årene ==
Mike Portnoy ble født og vokste opp i Long Beach i New York. Faren hans var DJ på en lokal radiostasjon, noe som tidlig ga Portnoy en interesse for musikk. Han lærte for det meste seg selv å spille trommer, men han hadde musikkteori som fag på high school. På denne tiden var han med i et par forskjellige band som spilte heavymusikk. Et av disse, Inner Sanctum, gav ut et album. Etter å ha fått et stipend til musikkskolen Berklee College of Music i Boston forlot han bandene. På skolen møtte to av dem som kom til å bli bandmedlemmer i Dream Theater, gitarist John Petrucci og bassist John Myung.


== Påvirkning, priser og oppnåelser ==
Portnoy har sagt at hans største påvirkninger er trommeslageren til bandet Rush, Neil Peart, og gitaristen Frank Zappa. Andre favoritter er trommeslagerne Terry Bozzio, Vinnie Colaiuta, Peter Criss, Simon Phillips, John Bonham, Keith Moon, Ringo Starr, Phil Collins og Bill Bruford, og bandene The Beatles, Queen, Yes, Genesis, Rush, Pink Floyd, Muse, Metallica, Jellyfish, Iron Maiden, KISS, Phish, Deep Purple, Radiohead, Umphrey's McGee, U2 og Jane's Addiction.
Han har vunnet til sammen 22 priser fra Modern Drummer Magazine, blant annet beste talent en gang, beste undervisningsvideo/DVD to ganger, beste oppvisning fem ganger, og beste progressive rock-trommis tolv år på rad. 37 år gammel ble han også den yngste til å stå i deres Hall Of Fame.
Portnoy har i tillegg til å være med i Dream Theater på fulltid dannet flere andre band og prosjekter, blant annet Transatlantic, Liquid Tension Experiment og O.S.I. Han har laget flere tribute-band til band som har betydd mye for ham, blant annet Hammer of the Gods (Led Zeppelin), Yellow Matter Custard (the Beatles), Cygnus and his Sea Monsters (Rush) og Mike Portnoy's Amazing Journey (the Who)
Mike Portnoy har vunnet følgende Modern Drummer magazine Reader's Poll priser:

1994: Best Up & Coming Talent
1995: Best Progressive Rock Drummer
1995: Best Recorded Performance (Awake)
1996: Best Progressive Rock Drummer
1996: Best Recorded Performance (A Change of Seasons)
1997: Best Progressive Rock Drummer
1998: Best Progressive Rock Drummer
1998: Best Recorded Performance (Falling into Infinity)
1999: Best Progressive Rock Drummer
2000: Best Progressive Rock Drummer
2000: Best Recorded Performance (Metropolis Pt. 2: Scenes from a Memory)
2000: Best Clinician
2000: Best Educational Video/DVD
2001: Best Progressive Rock Drummer
2002: Best Progressive Rock Drummer
2002: Best Recorded Performance (Six Degrees of Inner Turbulence)
2002: Best Clinician
2002: Best Educational Video/DVD
2003: Best Progressive Rock Drummer
2004: Best Progressive Rock Drummer
2004: Hall of Fame Inductee
2005: Best Progressive Rock DrummerMike Portnoy annonserte 8. september 2010 via en pressemelding at han har valgt å slutte i Dream Theater.


== Diverse ==
Mike Portnoy er gift med Marlene, og bor nå i Pennsylvania med datteren Melody Ruthandrea, sønnen Max John, hunden Bongo og katten Cypress.Han er en ivrig samler av alt som har med Dream Theater å gjøre, og har bootlegs, postere og utklipp fra aviser og blader. Han tar opp alle opptredener med bandet.Mike har slitt med alkoholmisbruk i flere år, og dette inspirerte ham til å lage en suite som omhandler alle de tolv skrittene i programmet til Anonyme Alkoholikere. Han dekket syv av de tolv i sangene: «Lie», «The Glass Prison», «This Dying Soul» og «The Root of All Evil», fra albumene Awake, Six Degrees of Inner Turbulence, Train of Thought og Octavarium.Gjennom albumene Systematic Chaos og Black Clouds & Silver Linings, dekket Portnoy de siste stegene i AA-suiten gjennom henholdsvis «Repentance» og «The Shattered Fortress». Sistnevnte består av riff og melodilinjer som man finner i «The Glass Prison», «This Dying Soul», «The Root of All Evil» og «Repentance». 

Ifølge en post skrevet av Dream Theater keyboardisten Jordan Rudess på forumet til Mike Portnoy, er han jødisk, men han praktiserer ikke.


== Diskografi ==


=== Med Dream Theater ===
1989 – When Dream and Day Unite
1992 – Images and Words
1993 – Live at the Marquee
1993 – Images and Words: Live in Tokyo
1994 – Awake
1995 – A Change of Seasons (EP)
1997 – Falling into Infinity
1998 – Once in a LIVEtime
1998 – 5 Years in a LIVEtime
1992 – Metropolis Pt. 2: Scenes from a Memory
2001 – Metropolis 2000: Scenes from New York
2001 – Live Scenes from New York
2002 – Six Degrees of Inner Turbulence
2003 – Train of Thought
2004 – Live at Budokan
2005 – Octavarium
2006 – Score
2007 – Systematic Chaos
2008 – Greatest Hit (...and 21 Other Pretty Cool Songs)
2008 – Chaos in Motion 2007–2008
2009 – Black Clouds & Silver Linings


=== Med Liquid Tension Experiment ===
1998 – Liquid Tension Experiment
1999 – Liquid Tension Experiment 2
2007 – Spontaneous Combustion (som Liquid Trio Experiment)
2009 – When the Keyboard Breaks: Live in Chicago (CD) (som Liquid Trio Experiment 2)


=== Med Transatlantic ===
2000 – SMPT:e
2001 – Live in America (konsertalbum)
2001 – Bridge Across Forever
2003 – SMPT:e - The Roine Stolt Mixes
2003 – Live in Europe (konsertalbum)
2009 – The Whirlwind
2010 – Whirld Tour 2010: Live in London (konsertalbum)
2011 – More Never Is Enough: Live In Manchester & Tilburg 2010 (konsertalbum)
2014 – Kaleidoscope
2014 – KaLIVEoscope (konsertalbum)


=== Med Neal Morse ===
2003 – Testimony
2004 – One
2004 – Testimony Live (DVD)
2005 – Question Mark
2006 – Cover to Cover
2007 – Sola Scriptura
2008 – Lifeline
2011 – Testimony 2
2012 – Momentum
2015 – The Grand Experiment
2016 – The Similitude of a Dream
2019 – The Great Adventure


=== Med OSI ===
2003 – Office of Strategic Influence
2006 – Free
2006 – re:free


=== Med Flying Colors ===
2012 – Flying Colors
2014 – Second Nature
2019 – Third Degree


=== Med The Winery Dogs ===
2013 – The Winery Dogs
2015 – Hot Streak
2017 – Dog Years


=== Med Sons of Apollo ===
2017 – Psychotic Symphony
2019 – Live With The Plovdiv Psychotic Symphony


=== Andre ===
2003: John Arch – A Twist of Fate
2010: Avenged Sevenfold – Nightmare


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Mike Portnoy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mike Portnoy på Internet Movie Database 
(en) Mike Portnoy hos The Movie Database 
(en) Mike Portnoy på Discogs 
(en) Mike Portnoy på MusicBrainz 
(en) Mike Portnoy på Encyclopaedia Metallum 
(en) Mike Portnoy på Spotify 
(en) Mike Portnoy på Songkick 
(en) Mike Portnoy på AllMusic 
(en) Mike Portnoy på Twitter 
(en) Mike Portnoy på Facebook 
Mike Portnoy på Facebook 
(en) Mike Portnoy på Instagram 
(en) Mike Portnoy på YouTube