jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Stéphane Courtois

Stéphane Courtois (født 25. november 1947) er en fransk historiker.
Han er ansatt som forskningsdirektør ved Centre national de la recherche scientifique (CNRS) ved Paris' universitet 10, og er redaktør for det vitenskapelige tidsskriftet Communisme. Courtois er særlig kjent for sin bok Kommunismens svartebok, som har blitt oversatt til mange språk og er solgt i flere millioner eksemplarer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Stéphane Courtois – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Organell

Organeller (egentlig «småorgan») er strukturer inne i cellen som er atskilt fra cytosol ved en cellemembran. De utfører ulike oppgaver i cellen, tilsvarende organ i andre betydninger. De finnes som strukturer i cytoplasmaet hos eukaryote celler. Noen eksempler er mitokondrier, kloroplaster, lysosomer, peroksisomer.


== Referanser ==


== Kilder ==
Life, the science of Biology, eighth edition, volume: 1 (2006) ISBN 978-0-7167-7673-4


== Eksterne lenker ==
(en) Organelles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tsjita oblast

Tsjita oblast, (russisk Читинская область) var et føderasjonssubjekt (oblast) i Russland. 1. mars 2008 ble den slått sammen med det selvstyrte området Agino-Burjatsk til det nye føderasjonssubjektet Zabajkalskij kraj. Hovedstaden var Tsjita, arealet 431 500 km² og innbyggertallet 1 155 000 (folketelling 2002).
Tsjita oblast ligger syd i Sibir, og grenser til Mongolia og Kina i syd . Området består hovedsakelig av middels høye fjell, (600-700 meter over havet), men fjellkjeden Kodar i nord når opp til 3000 meter over havet. Omtrent halvparten av territoriet er skogkledt, og her er mange innsjøer. Klimaet er kontinentalt, middeltemperaturen i januer er – 30 grader celsius, i juli + 20 grader celsius. Området i nord har permafrost. Naturressursene omfatter forekomster av gull, molybden, tinn, bly, sink og kull. Matproduksjon i området er hovedsakelig saueavl. I liten skala blir det dyrket poteter, grønsaker, hvete, havre, bygg og bokhvete. Den transsibirske jernbanen går gjennom området.
Befolkningen er hovedsakelig russere, men det bor også blant annet mange burjater, spesielt i Agino-Burjatsk. 
Den første befolkningen en kjenner i området var burjater og mongoler. På 1200-tallet ble det del av det mongolske riket. De første russerne som kom hit var kosakker i 1653. Allerede i løpet av 1600-tallet oppstod de første permanente russiske støttepunktene. I 1689 ble grensen til Kina regulert ved Nertsjinsk-traktaten. Etter den russiske revolusjonen var Tsjita i hendene på kontrarevolusjonære styrker, hvitegardister, mellom 1918 og 1920. fra 1920 til 1922 var Tsjita hovedstad for den sovjetisk-kontrollerte Fjernøstlige republikken, som i 1922 ble slått sammen med den russiske sovjetrepublikken. Tsjita oblast ble opprettet i 1937. Etter oppløsingen av Sovjetunionen ble Tsjita oblast et føderasjonssubjekt i Den russiske føderasjon. Ved det siste valget til lovgivende forsamlingen i Tsjita oblast, 17. oktober 2004, ble Det forente Russland det klart største partiet, med 35,6 % av stemmene.


== Eksterne lenker ==
Kommersant artikkel på engelsk
Flying Enterprise

For lasteskipet med samme navn, se SS  «Flying Enterprise»
Flying Enterprise var et dansk charterflyselskap.
Flying Enterprise A/S ble etablert i juli 1959 av to tidligere SAS-ansatte; Hans Linde og Finn Nielsen som ønsket å utfordre SAS på chartermakedet på grunn av SAS´ dengang negative holdning til charterflyvninger.
Sekskapet utførte charterflyninger til de mest populære reisemål langs middelhavskysten og til Kanariøyene for svenske og danske turoperatører. Selskapet gikk konkurs i 1965 og reiselivskongen Simon Spies kjøpte opp selskapet og startet sitt eget charterseskap under navnet Conair
Selskapets base var på Kastrup


== Flåte ==
Flying Enterprise disponerte disse flyene:

5 Canadair C-54, North Star. En canadiskbygget versjon av Douglas DC-4
4 Douglas DC-7
Hiragana

Hiragana (平仮名, Hiragana) er en japansk stavelsesskrift, som sammen med katakana og kanji utgjør det japanske skriftspråket. Hver kana representerer en stavelse. Det er enten en vokal (som for eksempel en A (あ, A)) eller en konsonant etterfulgt av en vokal (som for eksempel Ka (か, Ka)). Eneste unntak er N (ん, N).Hiragana brukes i ord det ikke finnes kanji for, ord forfatteren ikke kjenner kanjitegnet for, eller i situasjoner der bruk av kanji blir for formelt. Dessuten brukes hiragana for å danne endelser på verb og adjektiv. Også partiklene i språket blir skrevet med hiragana.


== Tegnene ==
Det finnes 46 grunntegn i hiragana-systemet (48 med ゐ (wi, ゐ) og ゑ (we, ゑ), som ikke er i bruk mer). Det finnes flere måter å stave japanske tegn med latinske bokstaver, men Hepburn-systemet er det vanligste.


== Referanser ==
Ulvestue

Ulvestuer er fangstinnretninger for fangst av ulv. De er enkeltliggende og som oftest anlagt nær gårdsbebyggelse eller nær sæteranlegg. Ulvestuene er videre og dypere enn fangstgroper for elg. De har en diameter på 5–10 m og en dybde på inntil 3 m. Innvendig har de hatt steinmurte eller laftede vegger. Når de var i bruk har de vært kamuflert av greiner og kvist. I midten har det stått en påle med en liten plattform på toppen. På denne ble det lagt ut åte i form av rått kjøtt, eller det ble bundet fast et levende bytte som for eksempel et lam. Når ulven gikk til angrep på byttet ville den falle ned i gropen, hvor den senere ble funnet og avlivet.
Ved Skui i Bærum er det registrert, dokumentert og rekonstruert en ulvestue.


== Se også ==
Ulvekrok (Wolfangel), ulvefelle i form av kjøttkrok, også heraldisk figur


== Litteratur ==
Unni Blegen Walhovd. «Ulvestua på Isi i Bærum». I: Årbok for Norsk Skogbruksmuseum; nr 10. 1984
Ole Petter Bjerkek. «Ulvestuen på Isi i Bærum». I: Vern og virke, 1982
Ole Petter Bjerkek. «Ulvestuen og kulturlandskapet på Isi i Vestre Bærum ». I: Skrift / Asker og Bærum historielag. 1985
Ragnar Orten Lie. «Ulvefangst i ulvestuer». I: Spor : fortidsnytt fra Midt-Norge; nr 2, 2003


== Eksterne lenker ==
Akershusmuseet Ulvestuen på Isi
Polaria

Polaria er et opplevelsessenter, akvarium og museum som ble åpnet i mai 1998.  
Polaria har et godt utbygd akvarium med arktiske sjøplanter, arktiske fisker og dyr. Det er vanntanker i gulv, vegger og tak og glasstunneler som de besøkende kan gå under mens seler svømmer over hodet på dem. Det er flere utstillinger om is og klima blant annet en forskningsfilm om isbjørner og hvalross. Polaria har en lekekrok for barn med en liten klatrevegg og sklie for de som ønsker det.
Storkobbene og steinkobbene er en av Polarias hovedattraksjoner. Besøkende kan være med to ganger om dagen for å se selene bli matet, da kan man både lære mer om selene og se hvordan trenerne holder kobbene aktive gjennom mentale og fysiske stimuli. 
Polaria har en egen kafé som og en suvenir- og gavebutikk som er åpen alle dager hele året. Kinoen i Polaria viser panoramafilmen fra Svalbard og om Nordlyset hver halvtime.
Bygget ligger ved siden av Framsenteret like sør for Tromsø sentrum og vender ut mot Tromsøysundet. Det er et karakteristisk bygg, tegnet av JAF arkitektkontor, og utformet slik at det ligner isblokker som har blitt skjøvet på land. Polaria hadde 117 000 besøkende i 2008, og var dermed Nord-Norges nest mest besøkte attraksjon.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Polaria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Spådomskule

Spådomskule eller krystallkule er en kule av krystall eller glass som ifølge overtro kan fungere som hjelpemiddel til å se det som har skjedd, det som skjer og det som kommer til å skje. Når teknikken for å spå om framtiden eller fortiden benytter krystall eller glass, kalles det på engelsk for «crystallomancy», sammensatt av greske krystallos (krystall) og greske manteia (spå). Det benyttes ikke tilsvarende ord på norsk ettersom navnet gjenspeiler funksjonen. Krystallkuler kalles for spådomskuler. 


== Historie ==
Keltisk stammer som antagelig levde i Britannia så tidlig som 2 000 år f.Kr. ble forent av et presteskap kjent som druider. Druider brukte krystaller som hjelpemiddel for forutsigelser. Grunnen kan være todelt; helligdommer, også i norrøn religion, foruten også germansk og keltisk, var ofte knyttet til vann. Vann var noe man kunne ofre ting til og samtidig se speilbilder i. Både glass og krystall var en særdeles kostbar vare. Selv langt inn i middelalderen var glass noe av det mest ettertraktede som nordeuropeere kunne skaffe seg hos handelsmenn fra middelhavslandene.
Senere, i løpet av Sentral-Europas middelalderperiode, fra 500 til 1500 e.Kr., tok klarsynte, trollmenn, spiritistiske medier, volver, spåmenn og andre personer med evner for forutsigelser, ibruk krystall for «se» inn i fortiden, nåtiden eller framtiden.
På grunn av sin gjennomsiktige natur var en naturlig smykkestein som beryll (et mineral av berylliumaluminiumsilikat) ofte brukt som hjelpemiddel i forutsigelser. Skotske høylendere ga navn til disse objektene og kalt dem for «steiner med makt» eller «steiner med egenskaper». Selv om de første spådomskulene ble lagd av beryll ble de erstattet senere av fjellkrystall som mer gjennomsiktig.


== Okkultisme ==
Kunsten eller evnen til å «se» inn i en krystallkule er på engelsk kalt «scrying» (fra det gammelengelske ordet «descry» i betydningen «å forstå uklart» eller «å avsløre») og hvor bilder som blir sett i krystallen eller i andre medium slik som vann, blir tolket som meningsfull informasjon. Denne «informasjonen» kan brukes til å gjøre viktige beslutninger for et menneskes liv, eksempelvis om kjærlighet, ekteskap, finanser, reiser og annet. Som sådan skiller ikke spådomskuler seg spesielt fra andre teknikker eller metoder for spådommer som for eksempelvis astrologi som også har en gammel historie, men ikke spesielt høy, vitenskapelig troverdighet i dag. 
John Dee (1527 – 1608 eller 1609) var en framstående engelsk matematiker, geograf, astrolog og fantast som blant annet dronning Elisabeth I av England konsulterte. John Dee brukte store deler av sin tid til alkymi, forutsigelser og hermetisme. Han var kjent for å bruke krystallkuler i sitt arbeid.


== Andre sammenhenger ==
I våre dager er «Crystal Ball» et navn på en programvarepakke fra firmaet Decisioneering som fungerer som en programvaretillegg for regnearket Microsoft Excel og som gir brukeren en Monte Carlo-metode for å tolke slumpmessige variabler for disses statistiske spredning.


== Se også ==
Den esoteriske tradisjon
Forbrytelse mot freden

Forbrytelse mot freden er i internasjonal lovgivning en betegnelse på det å starte eller føre en krig mot en annen stats territorielle integritet, politiske uavhengighet eller suverenitet, eller krigføring i strid med internasjonale traktater, avtaler eller juridisk bindende forsikringer. 
Definisjonen ble først slått fast i Briand-Kellogg-pakten i 1928, deretter bekreftet i Nürnbergprinsippene, og senere innarbeidet i FNs charter. 
Av eksempler på forbrytelser mot freden er den andre italiensk-abessinske krig (1935–1936) hvor Italia angrep dagens Etiopia, den andre kinesisk-japanske krig (1937–1945) hvor Japan angrep Kina, Tysklands angrep på Polen, Danmark, Norge, Luxembourg, Nederland, Belgia, Jugoslavia, Hellas og Sovjetunionen under andre verdenskrig, Koreakrigen hvor Nord-Korea angrep Sør-Korea (1950–1953) og invasjonen av Kuwait (1990–1991) hvor Irak invaderte Kuwait.


== Kilder ==
«Crimes Against Peace», fra Encyclopedia of Global Justice
«Crimes Against Peace», av Franz B. Schick, fra Journal of Criminal Law and Criminology, volume 38, issue 5,
«Nuremberg and the Crime Against Peace», av Roger S. Clark, fra Washington University Global Studies Law Review
«Nuremberg and Crimes against Peace», av Henry T. King Jr, fraCase Western Reserve Journal of International Law, volume 41, issue 2
Kalligrafi

Kalligrafi (fra gresk καλός (kalos), «skjønn» og γράφειν (graphein), «skrive») er skjønnskrift, kunsten å skrive vakkert, skrivning som kunst.


== Østasiatisk kalligrafi ==
I kinesisk og japansk kunst har kalligrafien hatt en sterk stilling i rundt to tusen år. I Kina har man bedrevet kalligrafi helt siden man begynte med myke pensler under Han-dynastiet. I dette kulturområde betyr kalligrafi vanligvis penselskrift, selv om man nå  også kunne tale om «kalligrafi med penn». Kalligrafi var i det gamle Kina en av «de fire kunster», og kunsten har fortsatt en meget høy status.


== Arabisk kalligrafi ==
 
Den islamske kunstens bildeforbud førte til at kunsterne kompenserte med dekorativt utførte koransitat, og kalligrafien har en lang og ubrutt tradisjon.
Arabisk kalligrafi har sitt utspring i ønsket om å gi Guds ord den skjønnest mulige jordiske form; og kalligrafien har utviklet seg sammen med arkitekturen til å bli den mest betydningsfulle kunstart i islams verden.
Kalligrafi finner man følgelig først i koranhåndskrifter og på religiøse bygningsverk (Guds navn, Muhammeds og de fire første kalifers navn, koransitater), og dernest i andre håndskrifter som utsmykning av særlig tittelblad og kapiteloverskrifter, etter hvert også til å gi poetiske tekster visuell uttrykkskraft. I moderne tid dyrkes kalligrafi også av sufier som meditativ disiplin og av kunstmalere som en form for abstraksjoner.


== Europeisk kalligrafi ==
I Vesten anvendes primært et bredkantet skriveredskap, og dette redskapet bidro til å utforme og prege vestlig skrift fra romernes tid (100-tallet) til oppfinnelsen av boktrykkerkunsten på 1400-tallet. I renessansen var litera antica (antikvaskriften) først en håndskreven bokstavform som så ble utgangspunktet for bokskriften. Denne bokstavformen er fremdeles anvendt i bøker og til kontinuerlige tekstmengder. I 1906 bidro Edward Johnston til en renessanse for vestlig kalligrafi, blant annet med sin bok '‘Writing, Illuminating and Lettering'’. I dag er kalligrafi en selvstendig kunstform, og en viktig øvelse for typedesignere samt et håndverk i seg.


== Se også ==
Håndskrift


== Eksterne lenker ==
Søkbar digitalkopi av Christopher Haanes' Håndbok i kalligrafi (Aschehoug, 1995)
Søkbar digitalkopi av Einar Egelands Skrift (Yrkesopplæring, 1995)
Søkbar digitalkopi av David Harris' Boken om kalligrafi (Allehånde, 1995)
Karl von Weizsäcker

Karl Hugo Freiherr von Weizsäcker (født 25. februar 1853 i Stuttgart i Kongedømmet Württemberg, død 2. februar 1926 samme sted) var en württembergsk politiker og statsmann. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===

Weizsäcker var sønn av teologen Karl Heinrich von Weizsäcker. Han studerte ved Universität Tübingen, hvor han var medlem av studenterforeningen Akademische Gesellschaft Stuttgardia, preget av sydtysk liberalisme.
Weizsäcker ble gift med Paula von Meibom i 1879. Deres sønner var diplomaten Ernst von Weizsäcker og medisineren Viktor von Weizsäcker. Han var farfar til fysikeren og filosofen Carl Friedrich von Weizsäcker og politikeren Richard von Weizsäcker, Tysklands president fra 1984 til 1994.


=== Karriere ===
Som kongelig ministerialdirigent ble Weizsäcker 24. februar 1897 opphøyet i den personlige adelstanden. I 1916 ble han opphøyet i friherrestanden.
Fra april til november 1900 var han kulturminister i regjeringen Mittnacht i Kongedømmet Württemberg, og fra desember 1900 til desember 1906 i regjeringene Schottenstein og Breitling.
Fra 4. desember 1906 til 6. november 1918 var han president for statsministeriet (statsminister).
Kort etter hans fratreden som statsminister ble under novemberrevolusjonen det württembergske monarki avviklet. Weizsäcker trakk seg da personlig ut av politikken, men gav sin støtte til Gottlob Egelhaaf i hans forehavende å grunnlegge den württembergske landsavdeling av Deutsche Volkspartei (DVP).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Martin Wein: Die Weizsäckers. Geschichte einer deutschen Familie. Deutsche Verlagsanstalt, Stuttgart 1988, ISBN 3-421-06389-3, s. 143–203.
Frank Raberg: Ein Staatsmann zwischen Königreich und Republik. Einer der fähigsten Politiker seiner Zeit: Carl Hugo von Weizsäcker (1853–1926). I Schlösser Baden-Württemberg nr. 3, 2003, ISSN 0943-5298, s. 34–36.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Karl von Weizsäcker i Deutsche Digitale Bibliothek
Karl Heinrich Weizsäcker

Karl Heinrich von Weizsäcker (født 11. desember 1822 i Öhringen som Karl Heinrich Weizsäcker, død 13. august 1899 i Tübingen) var en protestantisk teolog. Hans bror var historikeren Julius Weizsäcker (1828–1889).
Karl Heinrich von Weizsäcker var fra 1861 professor i kirkehistorie og dogmatisk historie ved Universität Tübingen. Senere ble han universitetets kansler.
Weizsäcker var en førende representant for den historisk-kritiske metode. Hans hovedverk er Das apostolische Zeitalter der christlichen Kirche. For sine fortjenester ble Weizsäcker adlet av Württembergs konge.
Han ble i 1848 gift med Auguste Sophie Dahm (1824–1884), og fikk tre barn:

Sophie (1850 – etter 1910), gift 1875 med Adolf von Bilfinger (1846–1902), overhoffpredikant, tre sønner
Karl (1853–1926), württembergsk politiker og statsmann, blant annet statsminister gjennom 12 år, to sønner
Marie (1857–1939), gift 1875 med Paul von Bruns (1846–1916), kirurg, professor i medisin, to sønner


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Karl Heinrich Weizsäcker i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Julius Weizsäcker

Julius Weizsäcker (født 13. februar 1828 i Öhringen, død 3. september 1889 i Bad Kissingen) var en tysk middelalderhistoriker. Hans bror var den protestantiske teologen Karl Heinrich von Weizsäcker (1822–1899).
Julius Weizsäcker tok sin habilisasjon i 1859 og virket som privatdosent i Tübingen før han i 1860 ble medarbeider ved den historiske kommisjon i München. I 1864 ble han professor i Erlangen, 1867 i Tübingen, 1872 i Strassburg, 1876 i Göttingen og 1881 i Berlin.
Julius Weizsäcker døde 3. september 1889 i Kissingen.


== Viktige verker ==
Der Kampf gegen den Chorepiskopat des fränkischen Reiches im 9. Jahrhundert. Tübingen 1859
Der Rheinische Bund von 1254. Freiburg (1879)På oppdrag fra den historiske kommisjon i München utgav han mellom 1867-1888 seks bind av tyske riksdagsakter fra Wenzel og Ruprecht Is regjeringstid.


== Referanser ==
Viktor von Weizsäcker

Viktor Freiherr von Weizsäcker (født 21. april 1886 i Stuttgart, død 9. januar 1957 i Heidelberg) var en tysk lege. Han var grunnlegger av den psykosomatiske medisin og den medisinske antropologi. Han var sønn av politikeren Karl von Weizsäcker, bror av Ernst von Weizsäcker og onkel til Richard von Weizsäcker og Carl Friedrich von Weizsäcker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Viktor von Weizsäcker i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Nürnbergprinsippene

Nürnbergprinsippene er et sett retningslinjer som ble satt opp for å definere hva som utgjør krigsforbrytelser, forbrytelser mot freden og forbrytelser mot menneskeheten samt når individer kan straffes for å ha begått slike forbrytelser. De har navn etter Nürnbergprosessen, hvor de ble laget som et juridisk grunnlag for straffeforfølgelse av ledende personer i Det tredje rike.


== Prinsipp I ==
Enhver person som utfører en handling som utgjør en handling som er en forbrytelse under internasjonale lover er ansvarlig for denne, og kan straffes.


== Prinsipp II ==
Det faktum at internasjonale lover ikke fastsetter straff for en handling som utgjør en forbrytelse under internasjonale lover, fritar ikke personen som utførte handlingen fra ansvar under internasjonale lover.


== Prinsipp III ==
Det faktum at en person som utførte en handling som utgjør en forbrytelse under internasjonale lover handlet som statsoverhode eller ansvarlig offentlig tjenestemann fritar ikke personen fra ansvar under internasjonale lover.


== Prinsipp IV ==
Det faktum at en person handlet etter ordre fra sin regjering eller en overordnet fritar ham ikke fra ansvar under internasjonale lover, såfremt et moralsk valg faktisk var mulig for ham.


== Prinsipp V ==
Enhver person som er tiltalt for en forbrytelse under internasjonale lover har rett til en rettferdig prosess basert på fakta og loven.


== Prinsipp VI ==
De følgende forbrytelser er straffbare som forbrytelser under internasjonale lover:

a) Forbrytelser mot fredeni) Planlegging, forberedelse, påbegynnelse eller føring av aggressiv krig eller krig i strid med internasjonale traktater, avtaler eller forsikringer.ii) Deltagelse i en felles plan eller konspirasjon for å utføre en handling som bekrevet i i)b) KrigsforbrytelserBrudd på lover eller skikker for krigføring inkluderer, men er ikke begrenset til, mord, mishandling eller deportering for tvangsarbeid eller for noe annet formål på / av sivilbefolkningen i et okkupert område; mord eller mishandling på /av personer krigsfanger eller personer på havet, drap på gisler, plyndring av privat eller offentlig eiendom, vilkårlig ødeleggelse av byer eller landsbyer eller ødeleggelse som ikke er militært betinget.c) Forbrytelser mot menneskehetenMord, utryddelse, slavehold, deportering og andre inhumane handlinger utført mot noen sivilbefolkning, eller forfølgelser på politisk, rasemessig eller religiøst grunnlag, når slike handlinger eller forfølelser utføres sammen med eller i forbindelse med en forbrytelse mot freden eller krigsforbrytelse.


== Prinsipp VII ==
Medskyldighet til en forbrytelse mot freden, krigsforbrytelse eller forbrytelse mot menneskeheten som beskrevet i prinsipp VI er en forbrytelse under internasjonale lover.


== Eksterne lenker ==
Principles of the Charter of Nuremberg
Nuremberg Trial Proceedings Vol. 1 Charter of the International Military Tribunal i Avalon Project-arkivet ved Yale Law School
Judgement : The Law Relating to War Crimes and Crimes Against Humanity Arkivert 8. september 2016 hos Wayback Machine. i Avalon Project-arkivet ved Yale Law School
Akregator

Akregator er en åpen kildekode-implementasjon av en nyhetsaggregator for KDE, ett fritt kildekode-skrivebordsmiljø hovedsakelig brukt på UNIX-systemer. Akregator støtter både RSS og Atom feeds. Feeds kan bli sortert inn i kategorier. Akregator vil hente ned alle feeds i en bestemt kategori inn i en enkelt liste med nye artikler slik at, for eksempel, alle nyheter i kategorien «Politikk» kan bli vist sammen. Akregator har en inkrementell søkefunksjon for å søke i overskriftene til artiklene i databasen.
Akregator kan bli konfigurert til å hente ned innholdet i feeds på faste intervaller. Brukeren kan også manuelt hente ned feeds fra alle sider, enkelt sider, eller alle feeds i en valgt kategori. Programmet støtter ikoner for hver feed, det har også integrert nettleser med arkfaner. Denne funksjonen er nådd ved å integrere KHTML. Artikler kan om ønsket åpnes i en ekstern nettleser i stedet.
Akregator kom som en del av KDE 3.4-utkivelsen, i kdepim-modulen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Akregator – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Akregator – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Prosjektside på SourceForge
Insektmiddel

Et insektmiddel er et giftstoff til å drepe insekter med, og det brukes hovedsakelig i landbruket og husholdninger.
Utstrakt bruk av insektmidler kan forårsake uforutsette miljøskader, noe som gjorde at insektmidlet DDT ble forbudt i mange land.
Eksempler på insektmidler er DDT, Bladan og Aldrin.