jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Quinoa

Quinoa (Chenopodium quinoa) er en vekst fra Sør-Amerika hvis frø kan spises, og er et alternativ til pasta, ris og poteter.
Quinoa har fra gammel tid vært viktig i andesbefolkningens mat, blant annet i Inkariket. Den er fremdeles i dag en av de viktigste vekstene i Andesregionen. Quinoa har høy ernæringsmessig verdi. Det er en nøysom vekst som stiller små krav til vann og næring. Planten har et høyt innhold av de essensielle aminosyrene lysin, metionin og treonin som det er lite av i korn og belgvekster. Den inneholder ikke gluten. Verdens helseorganisasjon regner aminosyresammensetningen som fullgod med proteinene i melk.2013 ble av FNs generalforsamling kåret til det internasjonale quinoa-året.


== Kilder ==
C.B. Heiser jr. og D.C. Nelson (1974). «On the origin of the cultivated chenopods (Chenopodium)». Genetics. 78 (1): 503–505. ISSN 1943-2631. PMC 1213209 . PMID 4442716. 
J. Ruales og B.M. Nair (1992). «Nutritional quality of the protein in quinoa (Chenopodium quinoa, Willd) seeds». Plant Foods for Human Nutrition. 42 (1): 1–11. ISSN 1573-9104. doi:10.1007/bf02196067. 
«2013 International Year of Quinoa». FNs organisasjon for ernæring og landbruk. Besøkt 22. mars 2016. 
		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Quinoa i Encyclopedia of Life 
(en) Quinoa i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Quinoa hos Artsdatabanken 
(sv) Quinoa hos Dyntaxa 
(en) Quinoa hos ITIS 
(en) Quinoa hos NCBI 
(en) Quinoa hos The International Plant Names Index 
(en) Quinoa hos Tropicos 
(en) Kategori:Chenopodium quinoa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Chenopodium quinoa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chenopodium quinoa – detaljert informasjon på Wikispecies
Serotonin

Serotonin, 5-hydroxytryptamin, er en signalsubstans/transmittersubstans i noen av nervesystemets synapser. Serotonin syntetiseres i kroppen fra den essensielle aminosyren tryptofan gjennom enzymatiske reaksjoner. 
Man antar at serotonin er viktig for regulering av kroppstemperatur, humør, søvn, oppkast, seksualitet og appetitt. Lave mengder av serotonin kan være årsaken til blant annet klinisk depresjon, migrene, tinnitus, fibromyalgi, bipolar lidelse, tvangslidelser og angstlidelser. Avvik i serotoninsystemet kan også ha en sammenheng med krybbedød hos spedbarn.
Serotonin utnyttes i flere ulike distinkte system i menneskekroppen, blant annet er serotonin både vanlig og viktig for hjernen, tarmsystemet og man har også hentydninger av den i blodsirkulasjonen hvor den blant annet har evnen til å aggregere (starte sammenklumping av) trombocytter ved leging av sår. I sentralnervesystemet forekommer serotonin først og fremst i en rad basale strukturer i hjernebroen (pons) som er lokalisert til den forlengede margen (medulla oblongata). I mange synapser i nervesystemet fungerer serotonin som transmittersubstans. Serotonin tilhører gruppen monoaminer, sammen med dopamin, noradrenalin og adrenalin. Monoaminer er en gruppe signalsubstanser som dannes ved lignende metabolske syntesereaksjoner, gjennom en særskilt dekarboxyleringsreaksjon.
Serotonin finnes i flere medisinske preparater mot depresjon.
Serotonin har fått stor oppmerksomhet takket være teorien om monoamin som påstår at mange typer psykiske lidelser har sin bakgrunn i en forstyrrelse i balansen av signalsubstanser. Nå eksisterer det mange typer legemidler, for eksempel selektiv serotoninreopptakshemmere (SSRI), som på kunstig vis hever nivåene av serotonin i hjernen. I mange tilfeller bedrer eller kurerer dette depresjonen, men at depresjon kun er forårsaket av en ubalanse i serotoninsystemet er en kraftig forenkling, se artikkelen om depresjoner for teorier om dets patogenese.


== Se også ==
Acetylkolin
Dimetyltryptamin
Dopamin
Endorfiner
Melatonin
Noradrenalin
Synapse
Fjernsynsteatret

Fjernsynsteatret var NRK TVs faste «scene» som ble åpnet som en permanent avdeling 8. september 1960. Fjernsynsteatret kan også sees på som en avdeling av NRK.


== Historikk ==


=== Oppstart ===
Den første forestillingen, Telefonkiosken av Peter Brook, ble vist allerede 8. april 1959 da det bare var en prøveordning. Arild Brinchmann var leder  for Fjernsynsteatret fra starten til 1967, Tore Breda Thoresen 1967-80, og Magne Bleness fra 1980-90. Fjernsynsteatret arbeidet med et fast ensemble, og hadde i starten en årsproduksjon på 20-25 oppsetninger. Etter hvert som produksjonsmetodene ble mer omfattende og kostbare, sank antallet egenproduserte forestillinger. Stykker fra Norden og Europa ble i større grad kjøpt inn og sendt. 


=== Kontroverser ===
Allerede fra starten av var Fjernsynsteatret omstridt. På grunn av dets spesielle posisjon var man ikke avhengig av noen egeninntekt. På 1960-tallet var derfor Fjernsynsteatret landets viktigste eksperimentelle scene, der det i stor grad ble produsert absurde stykker basert på forfattere som Beckett og Pinter, som ble oppfattet som merkelige og bisarre av et stort publikum. Fjernsynsteatret arbeidet også mye med norsk dramatikk. Samtlige av Ibsens nåtidsdramaer er blitt oppført og stykker fra de aller fleste kjente norske forfattere som bl.a. Holberg, Garborg, Bjørnson, Hoem, Hamsun og Kielland er oppført.


=== Viktige produksjoner ===
Viktige produksjoner som Fjernsynsteatret har stått bak er bl.a. Kiellands Skipper Worse, Hamsuns Benoni og Rosa, Duuns Medmenneske, Undsets Jenny, Ibsens Villanden og Fruen fra havet, Bjørneboes Semmelweis og Shakespeares Kong Lear.


=== Påvirkning ===
Fjernsynsteatret har, gjennom å utvikle seg nærmere filmproduksjon bidratt til å gi norske skuespillere større erfaring med film- og TV-mediets spesielle krav til spill. Regissører som har vært flittig brukt i produksjonen er Arild Brinchmann, Tore Breda Thoresen, Egil Kolstø, Per Bronken, Magne Bleness, Pål Løkkeberg, Svein Scharffenberg, Terje Mærli, Eli Skolmen Ryg, Ulf Breistrand, Sverre Udnæs og Jarl Emsell Larsen.


=== Nedleggelse ===
Fjernsynsteatret ble i januar 1991 erstattet av en utvidet Dramaavdeling med Karen Bamborough som leder.


== Komplett oversikt over Fjernsynsteatrets oppsetninger ==
Se Liste over TV-programmer, produsert av Fjernsynsteatret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Digitalkopi av Jo Ørjasæter: Fjernsynsteatret : til glede og forargelse (Ad notam Gyldendal, 1994)
Fjernsynsteatret i NRK TV
Dysterpytt

Dysterpytt (engelsk: Puddleglum) er en sentral figur i Sølvstolen, den sjette av forfatteren C.S. Lewis' syv bøker om Narnia. Han er en såkalt «myrvrikker», som ser særdeles alvorlig på livet, men er svært lojal og standhaftig.I BBC-serien blir han spilt av Tom Baker.


== Referanser ==
Schoutbynacht

Schoutbynacht (nederlandsk schout-bij-nacht) er en militærgrad til sjøs på 1700-tallet som i dag tilsvarer kontreadmiral. Den er fortsatt i bruk i den nederlandske marine.
Blant de mest kjente schoutbynachter i den norske historien er Peter Wessel, også kjent som Tordenskjold, som ble utnevnt av Frederik IV i desember 1718 som belønning for å være den første som nådde kongens oppholdssted i København. Dette var etter bare to dagers seilas med linjeskipet «Laaland» fra ankerplassen i Sandesund ved Moss.
Schoutbynacht ble i 1771 erstattet med kontreadmiral, graden mellom flaggkommandør og viseadmiral. Dette tilsvarende graden generalmajor i land- og luftstyrker.
Guybrush Threepwood

Guybrush Threepwood er hovedpersonen i videospillserien Monkey Island. I tredje og fjerde spill gir skuespilleren Dominic Armato stemme til Guybrush. Selv om han ofte skryter av å være en mektig sjørøver, er han mer en sjarmerende antihelt. Han er en ung mann, omtrent 18 år i det første spillet. Han giftet seg etterhvert med sin forlovede, guvernør Elaine Marley-Threepwood.
Navnet Guybrush kommer av at grafikkfilene fikk endelsen *.brush. Da man ikke hadde funnet på noe navn ennå, ble filen hetende guy.brush («fyr».brush).I alle fire spillene må han kjempe mot sin erkefiende, den vandøde sjørøverkapteinen LeChuck, som reinkarnerer seg etter hvert nederlag.


== Referanser ==
Torunn Herje

Torunn Herje (født 22. januar 1953) er en norsk arkeolog og museumsdirektør. Herje ble født i Oslo, men vokste opp også i Trondheim og Molde.
Herje ble magister i arkeologi ved Universitetet i Oslo i 1985. Hun arbeidet deretter som forskningsassistent ved Vitenskapsmuseet i Trondheim 1985-88. I ett år var hun engasjert av Levanger kommune for å skrive kommunens arkeologiske historie, og hun begynte i 1989 som direktør for Norveg – senter for kystkultur og kystnæring. Her førte hun museet fram til et nytt prisbelønt bygg, og til prisen som Årets museum. Herje var en periode tilsatt som leder for dikterhjemmene Aulestad og Bjerkebæk under museet Maihaugen på Lillehammer. Fra 2011 er hun direktør for Trøndelag Folkemuseum, Sverresborg.
Hun mottok Nord-Trøndelag fylkes kulturpris i 2004, og Norges fiskarlags kystkulturpris i 2005. 


== Litteratur ==
Herje, Torunn. Landskap og samfunn i endring : Bjugn og Ørlandet i jernalder : en analyse av økonomi og samfunnsorganisasjon i et midtnorsk kystmiljø. Oslo, 1985. Magistergradsavhandling
Herje, Torunn. Fragmenter av en fortid : funn og fortidsminner i Levanger kommune. Levanger, 1989. ISBN 82-990939-1-0
Herje, Torunn. «Valseidet i Bjugn : et høvdingsete i eldre jernalder » I: Årbok for Fosen, 1991
Herje, Torunn; og Sigmund Alsaker. Kysten vår : Namdalskysten gjennom 10000 år. Namsos, 1999. ISBN 82-91134-24-3
Hanlinakademiet

Hanlinakademiet (kinesisk: 翰林院, pinyin: Hànlín Yuàn) har sine røtter tilbake til 700-tallets Kina, men fikk sin store betydning under Song-dynastiet. Det var en institusjon som blant hadde som mål å utføre sekretærielle og litterære oppgaver for hoffet. Bare de ypperste akademikerne fikk lov til å bli med i akademiet. En av dets viktigste oppgaver var å komme med bindende fortolkninger av de konfucianske klassikere. Dette utgjorde grunnlaget for de eksaminasjoner som åpnet for de høyere nivåer innen byråkratiet.
Akademiet var i kontinuerlig drift inntil det ble stengt under revolusjonen i 1911. Dets hovedkvarter i Beijing ble plyndret og brent av utlendingene under bokseropprøret i 1900.


== Noen ledende medlemmer av akademiet ==
Li Bai (701-762)
Bai Juyi (772–846)
Ouyang Xiu (1007–1072)
Shen Kuo (1031–1095)
Zhang Zeduan (1085—1145)
Zhao Mengfu (1254—1322)
Xu Guangqi (1562–1633)
Ruan Yuan (1764–1849)
Zeng Guofan (1811-1872)
Ding Baozhen (1820-1886)
Weng Tonghe (1830—1904)
Cai Yuanpei (1868–1940)


== Oversetterbyrået ==
Underlagt Hanlinakademiet var Oversetterbyrået (四夷館 / 四译館, Si Yi Guan, Ssŭ I Guan). Det ble grunnlagt i 1407, etter Zheng Hes første ekspedisjon til Indiahavet. Byrået tok hånd om materialer overlevert av fremmede lands utsendinger, og utdannet sin egen translatørstab. Byrået hadde avdelinger for jurtsjensk, mongolsk, tibetansk, «huihui» (persisk, arabisk eller tyrkisk) og burmesiske språk, og språkene talt av «de hundre stammer» (Bai yi, det vil si etniske grupper ved Kinas sørvestre grenser),  «gaochang» (folk fra Turfan, det vil si uigursk), og xitian (西天; muligens språk fra India?). I 1511 og 1579 tilkom avdelingene for ba bai (八百; laotisk) og thai.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Friedrich A. Bischoff: La forêt des pinceaux ; Étude sur l'académie du Han-lin sous la dynastie des T'ang et traduction du Han Lin Tche; Paris: Impr. nationale, 1963
Adam Yuen-chung Lui: The Hanlin Academy. Training ground for the ambitious, 1644 – 1850; Hamden, Conn.: Archon Books: 1981; ISBN 0208018336
Sniper Alley

Sniper Alley var det uformelle navnet på hovedgaten i Sarajevo under Bosnia-krigen. Skarpskyttere var plasserte langs gaten og den ble fryktet blant sivilbefolkningen. 
Veien går mellom det industrielle området og den gamle delen av byen hvor det kulturelle er samlet. Langs veien er det mange høye bygninger som gav mange gode plasseringer for skarpskyttere. Fjellene i nærheten av veien var også gode utgangspunkter for skarpskyttere, da det var trygg avstand og gav god oversikt over byen. Sarajevo var under konstant beleiring under hele krigen, men folk var allikevel tvunget til å bevege seg rundt for å overleve, men samtidig risikerte de også livene sine. Skilt hvor det stod «Pazi – Snajper!» (Pass opp – skarpskyttere!) ble vanlige. Folk kunne enten bevege seg raskt og løpe eller vente på FN-biler og brukte dem som skjold. Ifølge informasjon samlet i 1995 ble 1 030 personer såret og 225 drept, derav 60 som var barn.

Sniper Alley har blitt fremstilt i flere filmer bla, The Peacemaker og Welcome to Sarajevo.


== Referanser ==
Elisabeth Aasen

Elisabeth Kjørsvik Aasen (født 24. august 1935) er en norsk lektor, faglitterær forfatter og oversetter. Hun ble statsstipendiat i 1992. Hun har skrevet biografier om historiske kvinner, særlig kvinnelige pionerer innen litteratur, kunst og vitenskap.I 2016 ble hun tildelt Brageprisens hederspris. Ifølge juryen for å «I 40 år har hun jobbet trofast og målbevisst med sitt prosjekt: å finne kvinnene litteraturhistorien glemte. Historien måtte skrives om. Kvinnene måtte skrives inn.» Hun har skrevet om kvinnelige forfattere som Conradine Dunker, Vilhelmine Ullmann, Ragna Nielsen og Magdalene Thoresen. Hun har kartlagt glemte kvinnelige forfattere som i liten grad har vært omtalt i norsk litteraturhistorie. 
Hun har vært styremedlem i Bergen Kvinnesaksforening, Det nyttige selskap, Festspillene i Bergen og Den Nationale Scene.


== Priser og utmerkelser ==
1992 utnevnt til statsstipendiat
1994 Kvinnekulturprisen
2006 tildelt Sverre Steen-prisen for fremragende formidling; prisen utdeles av Den norske historiske forening
2009 Gina Krog-prisen
2010 Språkprisen
2013 Skjervheimprisen
2016 Brageprisen - Hederspris


== Litteratur ==
1978: (red.) Vår bestemmelse er å giftes, en samling tekster av kvinnelige forfattere fra 1800-tallet
1982: Sigrid Undset ISBN 82-03-12369-4
1983: (red.) Fra gamle dage, memoarer, dagbøker, salmer og dikt av kvinner ca.1660-1880
1986: Kvinners spor i skrift : supplement til norsk litteraturhistorie ISBN 82-521-2843-2
1993: Driftige damer : lærde og ledende kvinner gjennom tidene, Pax forlag, ISBN 82-530-1604-2
1994: Magdalene Thoresen. Fra midnattsolens land og andre fortellinger. I utvalg ved Elisabeth Aasen. Eide forlag, ISBN 82-514-0468-1
1995: Magdalene Thoresen. Studenten. I utvalg ved Elisabeth Aasen. Eide forlag, ISBN 82-514-0460-6
1996: Det skjønnes hage : middelalderens skrivende kvinner, Pax forlag, ISBN 82-530-1802-9
1996: (red.) Amalie – Silkestrilen sin datter ISBN 82-530-1830-4
1997: Om Sjur Gabriel av Amalie Skram, ISBN 82-91511-60-8
2000: Marguerite Duras, ISBN 82-05-27313-8
2002: Renessansens kvinner, ISBN 82-530-2380-4
2005: Barokke damer : dronning Christinas europeiske reise, ISBN 82-530-2817-2
2006: Bergenske kvinner : fra Sankta Sunniva til Karine korgekone, ISBN 82-530-2947-0
2010: Opplysningstidens kvinner, ISBN 82-530-3287-0
2013: 1800-tallets kvinner. På vei til stemmerett, ISBN 82-530-3643-4


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Forbilledlig formidler; portrettintervju i Aftenposten 16. juli 2006. Besøkt 18. mai 2021.
Hilde Sejersted Formidlerens kunst: Elisabeth Aasen som folkeopplyser og forsker Minibiografi i Prosa 03|06
Norart 32 artikler om og av Elisabeth Aasen. Besøkt 18. mai 2021.
Hafslund kraftverk

Hafslund kraftverk er et vannkraftverk i Glomma i Sarpsborg kommune i Viken fylke.  Kraftverket utnytter et fall på 20,5 meter i Sarpefossen og er et elvekraftverk. Inntaket ligger nedstrøms Sarpebrua i Knut Bryns vei 2 og er det mest synlige av de tre kraftverkene i Sarpefossen.
Kraftverket ligger på østsiden nedenfor brua over fossen, mens Borregaard kraftverk ligger på vestsiden og Sarp kraftverk ligger på nordsiden av brua.
Allerede i 1896 begynte et interessentfellseskap byggingen av kraftverket, og produksjonen startet i 1899. Kraften ble opprinnelig hovedsakelig brukt i Hafslund smelteverk.
Kraftverket er ombygget og oppgradert flere ganger, og består nå av fire francisturbiner som ble installert i 1936, 1937, 1954 og 1955.
Det ble utført en stor rehabilitering i perioden 2015 - 2021, til en kostnad på 78 millioner kroner. Tre turbiner har nye løpehjul, og generatorene er overhalt.Maksimal kapasitet etter rehabilitering er 33 MW, og den midlere årsproduksjon er på 188 GWh.
Hafslund kraftverk eies av Hafslund Produksjon. Etter restrukturering av Hafslund ASA i 2017 eies Hafslund Produksjon fra 4. august 2017 av E-CO Energi (90 prosent).


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Hafslund E-CO
Sarp kraftverk

Sarp kraftverk er et vannkraftverk i Sarpsborg kommune i Viken fylke. Inntaket ligger på østsiden av Glomma oppstrøms Sarpebrua i Øyveien 2. Kraftverket utnytter et fall på 20,5 meter i Sarpefossen og er et elvekraftverk. Kraftverket er for en stor del innsprengt i fjell.
Kraftverket ble bygd i 1978 og har installert en kaplanturbin. Denne turbinene er blant de største kaplanturbinene i Norge med en diameter på 7,3 meter. Installert effekt er på 80 MW, og midlere årsproduksjon er 530 GWh.
Kraftverket har en slukevne på ca. 450 m³/s. Flommen i 1995 viste betydningen av at Sarp kraftverk kan opprettholde full slukevne i flomsituasjoner.
Kraftverket eies med 50 prosent av Sarp Kraftstasjon AS og 50 prosent av Sarpsfoss Limited, som eies av Orkla ASA. Etter restrukturering av Hafslund ASA i 2017 eies Sarp Kraftstasjon AS fra 4. august 2017 av E-CO Energi (90 prosent).


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Hafslund E-CO
Pastor Jarman kommer hjem

Pastor Jarman kommer hjem er en norsk kriminaldrama fra 1958 regissert av Arne Skouen. Hovedrollen spilles av Henki Kolstad, mens sentrale biroller spilles av Henny Moan, Alf Malland og Rolf Søder.
Filmen kan beskrives både som en thriller og et psykologisk drama, og med sin kretsing omkring tillit og svik er Arne Skouens slektskap med Alfred Hitchcock blitt trukket fram i forbindelse med denne filmen.


== Handling ==
Jarman en god og forstandig sjømannsprest som våger skinnet for noe han synes er riktig. Han er på vei hjem fra New Orleans med båt når han får et mystisk oppdrag fra en av sjømennene som ligger på dødsleiet etter en ulykke om bord. Den døende sjømannen får Jarman til å love at han skal gi et gullur til hans venninne Lilly, og han kommer også med en siste bønn til Jarman og lugarkameraten Tor: "Hjelp Makken!" Men hvem Makken er, rekker han ikke å si før han dør.
Tilbake i Norge drar Jarman ut på leting etter Makken i Oslos underverden, mens Tor oppsøker Lilly for å gi henne gullklokken. I gullklokken står navnet på en sjømann som ble myrdet for fem år siden. Drapet forble uoppklart og mye tyder på at Makken hadde en sentral rolle. Lilly nekter for at hun har noe kjennskap til den døde sjømannen, men når hun hører Makkens navn bli nevnt, blir hun redd. Omtrent samtidig dukker Makken opp i Oslos havn, der han har gått på bommen en tid. Han har fått nyss om at sjømannspresten er gått i land med et farlig bevis fra fortiden. Makken jages etterhvert av både Jarman og politiet og til slutt kommer det til en konfrontasjon.


== Om filmen ==
Aftenpostens Reidar Lunde gav filmen gode kritikker da den kom og skrev blant annet: «..vi har mer en nok å glede oss over i "Pastor Jarman kommer hjem"». Han gav også skryt til Henki Kolstads rolleprestasjoner. Dagbladets anmelder var ikke like begeistret og skrev blant annet: «Høstsesongens første norske film ble dessverre ingen befriende fulltreffer» og videre at «For seerne blir det umulig å opparbeide noen interesse for Makken som for fem år siden har begått en alvorlig forbrytelse i Oslos havn». Avisas anmelder skrev videre at: «Det er ingen utvikling i redselen og angsten hos Søders rolle, og ingen virkelig befrielse når han omsider kan sone sin skyld». VGs anmelder gav den terningkast fire og mente det var en godt fortalt, likefrem og spennende film, men et tynt manus.Pastor Jarman kommer hjem regnes som en av de mindre kjente filmene av Arne Skouen.


== I rollene ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pastor Jarman kommer hjem på Internet Movie Database 
(no) Pastor Jarman kommer hjem i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Pastor Jarman kommer hjem hos Filmfront 
(nl) Pastor Jarman kommer hjem på MovieMeter
Kvannslekta

Kvannslekta er en slekt som består av to arter flerårige (eller sjeldnere toårige) planter som blir 1-2 meter høye med store oppdelte blader og hvite eller grønnlige blomster.
Slekten omfatter i overkant av 120 arter, men i Norge er det bare artene sløke og kvann som er funnet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) kvannslekta i Encyclopedia of Life 
(en) kvannslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kvannslekta hos Artsdatabanken 
(sv) kvannslekta hos Dyntaxa 
(en) kvannslekta hos ITIS 
(en) kvannslekta hos NCBI 
(en) kvannslekta hos The International Plant Names Index 
(en) kvannslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Angelica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Angelica – detaljert informasjon på Wikispecies
Domenico Sarro

Domenico Natale Sarro (også Sarri hhv. Sarra, født 24. desember 1679 i Trani, død 26. april 1744 i Napoli) var en italiensk komponist innen den napolitanske skole.
Sarro studerte ved Conservatorio San Onofrio i Napoli. Mellom 1718 og 1741 skrev han en rekke operaer. Didone abbandanata (1724) er en tonesetting av den første betydelige librettoen til Metastasio. 
I 1720 ble Sarro lovet to viktige musikkposter så snart de ble ledige: posten som byen Napolis kapellmester, som han fikk etter Gaetano Grecos død i 1728 og posten som visekapellmester ved det napolitanske hoffet i oktober 1725. Etter forgjengeren Francesco Mancinis død, ble han i 1737 utnevnt til hoffkapellmester. En av Sarros siste arbeidsoppgaver var å skrive musikk til Achille in Sciro, operaen som skulle oppføres under den offisielle åpningen av Teatro San Carlo. Etter hans siste opera Ezio (1741) skrev han ikke lengre musikk av betydning.


== Referanser ==


== Kilder ==
Robinson, Michael F. (1972) Naples and Neapolitan Opera. Clarendon Press, Oxford. ISBN 0-19-816124-7.


== Eksterne lenker ==
(en) Fritt tilgjengelige noter av Domenico Sarro i International Music Score Library Project
(de) Liste over sceneverk av Domenico Sarro på grunnlag av MGG på Operone
(it) Søk etter operaer av Domenico Sarro (oppslagsord i søkefeltet Autore: «Sarro Domenico Natale») i Corago-databasen ved Universitetet i Bologna
Livsløp og ufullstendig verkliste Arkivert 5. november 2015 hos Wayback Machine.