jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bordtennis

Bordtennis, også kalt Ping-pong, er en av verdens mest populære sporter.
Bordtennis er en racketsport som spilles, vanligvis innendørs, av to (herresingel, damesingel) eller fire (herredobbel, damedobbel, mixed). Spillerne slår med små racketer som består av en treplate som er kledd med pålimt gummi.  Spillet foregår på en bordplate med nett på midten. Spillerne slår den lette ballen over nettet som deler spilleflaten i to like store deler. Ballen er en liten hul ball laget av plastikk. Den er hvit eller orange med diameter på 40 mm og vekt 2,7 gram.Bordtennis spilles som oftest i sett. Man spiller  5 eller 7 sett der man går til 11 poeng. Man må vinne med to poeng i hvert sett.
Spilleområdet bør være minst 10 m langt, 5 m bredt og 4 m høyt. 
I mesterskapsklasser skal spilleområdet i de avsluttende runder være minst 12m langt, 6m bredt og 4m høyt.
Bordtennis ble en olympisk sport under Sommer-OL 1988.
På verdensbasis er bordtennis den nest største individuelle idrettsgren med 202 særforbund og ca. 300 millioner aktive spillere. VM i bordtennis er en av verdens største sportsbegivenheter uansett sport og blir tv-sendt til over 350 millioner hjem. 
Kina er det verdensledende landet i bordtennis, men også Sveriges herrelandslag er blant de beste.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norges Bordtennisforbund
Open Source Initiative

Open Source Initiative (OSI) er en ideell organisasjon som jobber for å promotere programvare med åpen kildekode. Organisasjonen ble grunnlagt i 1998 av Bruce Perens og Eric S. Raymond.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Open Source Initiative – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kristin Moe

Kristin Heidi Elisabeth Moe (født 25. november 1954 i Asker) er en norsk kommunikasjonsrådgiver og tidligere politiker (H). 
Hun har eksamener i juridiske emner med arbeidsrett som spesialfag fra Universitetet i Oslo. Hun var styreleder i Forbrukerrådet 1984–1993 og styremedlem i Kredittilsynet 1986–1993. Moe har vært konsulent i JURK, ansatt i Bergen Bank, personalrådgiver, organisasjonskonsulent og markedsrådgiver i Det Norske Veritas, informasjonsdirektør i Oslo kommune og viseadministrerende direktør i Nissen-Lie Consult. I 1990-årene var hun programleder på TV, blant annet i det omstridte talkshowet For åpen scene på TVNorge. Hun har siden 1989 har vært kommunikasjonsrådgiver med eget firma.Moe har vært leder i Asker Unge Høyre, leder i Asker Høyre, medlem av Asker kommunestyre og formannskap 1984–1987, pressesekretær for byrådsleder Hans Svelland i Oslo kommune 1986–1987 og vararepresentant til Stortinget fra Akershus 1989–1993.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Kristin Moe hos Stortinget 
(no) Kristin Moe hos Norsk senter for forskningsdata
Penélope Cruz

Penélope Cruz Sánchez (født 28. april 1974 i Madrid i  Spania) er en spansk skuespiller. Penélope Cruz er første spanske skuespiller som har blitt nominert til Oscar for «beste kvinnelige hovedrolle» i Pedro Almodóvars film Volver  under den 79. Oscar-utdelingen. I 2009 ble hun igjen nominert til Oscar for sin birolle i Vicky Cristina Barcelona, og denne gangen vant hun prisen.
I 2006 spilte Cruz en av hovedrollene i den norskregisserte filmen Bandidas.
I 2008 spilte hun i musikalen Nine sammen med Oscar vinnerne Daniel Day-Lewis, Marion Cotillard, Nicole Kidman, Judi Dench og Sophia Loren med Oscar-nominerte Kate Hudson og Grammy Award-vinner «Fergie» i biroller. Filmen hadde premiere i november 2009.Cruz ble sammen med Javier Bardem i 2007. Paret giftet seg på Bahamas hos en venn i juli 2010 og fikk sitt første barn den 22. januar 2011. 


== Filmografi (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Penélope Cruz på Internet Movie Database 
(no) Penélope Cruz hos Filmfront 
(sv) Penélope Cruz i Svensk Filmdatabas 
(da) Penélope Cruz på Filmdatabasen 
(da) Penélope Cruz på danskefilm.dk 
(da) Penélope Cruz på danskfilmogtv.dk 
(da) Penélope Cruz på Scope 
(fr) Penélope Cruz på Allociné 
(en) Penélope Cruz på AllMovie 
(en) Penélope Cruz hos Turner Classic Movies
Webdesign

Webdesign er design av innhold for verdensveven (en. World Wide Web). Termen henviser vanligvis til den brukergrensesnittsutviklingen ved hjelp av bilder, CSS og XHTML eller HTML.


== Historie ==
Et viktig element i webdesign er såkalte markeringsspråk, som lar en bestemme hvordan elementer på en nettside skal se ut. Den første utgaven av HTML var svært enkel, kun med mulighet for enkle typografiske virkemidler som overskrifter og avsnitt, samt mulighet for å lage hyperlenker. Etter hvert så man nødvendigheten av mer avansert funksjonalitet, og man fikk støtte for å legge til f.eks bilder, tabeller, skjemaer mm. Tabeller var opprinnelig tenkt brukt til visning av tabulære data, men ble raskt omfavnet av designere, som så en mulighet for å benytte tabeller til å lage, etter datidens standard, avansert layout. Bruk av tabeller for layout ble  sett på som misbruk av tabeller, og nye standarder som CSS, som gir designeren mye større kontroll over layout på en nettside har gjort at tabeller kun i begrenset grad blir benyttet for layout i dag. Et større fokus på tilgjengeliggjøring for bl.a svaksynte har også vært en pådriver i denne overgangen. 


== Generelt ==
Selve begrepet webdesign har blitt omdefinert flere ganger, og fra å ha én webdesigner som tok seg av hele prosessen fra konseptutvikling/design, til ferdigstillelse av nettstedet i HTML, så har det etter hvert vokst frem en hel industri som spesialiserer seg innen utvikling for web. Selv på helt enkle nettsteder kan det være flere personer involvert i prosessen. Som minimum har man ofte en designer som skisserer hvordan nettstedet skal se ut. Disse skissene leveres videre til en utvikler som setter opp nettstedet ved hjelp av HTML/CSS, og eventuelt implementerer designet i et innholdsstyringssystem (CMS), som gjør det lett for ikke-tekniske brukere å gjøre oppdateringer av innholdet på nettstedet.


== Kvalitet ==
Det er 6 viktige elementer som må være på plass for at brukeren skal få ut verdien av en nettside. Morville-modellen definerer disse elementene som: Findability (gjenfinnbart), accessibility (tilgjengelighet), desirability (attraktivt), usability (brukervennlig), credibility (troverdig) og usefullness (nyttig.) Peter Morville er kjent for å være opphavsmann til fagområdet informasjonsarkitektur, og er en talsmann for den viktige rollen søke- og gjenfinningsmuligheter spiller for brukernes opplevelse av nettstedets kvalitet.


== Utforming ==
Det finnes ingen fasit på hvordan man skal utforme en nettside, men to populære metoder er lange eller korte nettsider. Lange nettsider tilsier at brukeren må scrolle for å finne informasjonen under den såkalte above the fold. Korte nettsider derimot har forøvrig informasjonen øverst på nettsiden og linker flere undersider for en mer detaljert beskrivelse av informasjonen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kast deg ut i tilgjengelighet – En gratis bok om hvordan man kan gjøre webloggen eller nettstedet sitt mer tilgjengelig for ekte mennesker med ekte tilgjengelighets-problemer, på 30 dager.
Bedre død enn rød

«Bedre død enn rød» antikommunistisk slagord først brukt under andre verdenskrig på tysk i formen Lieber tot als rot og senere under den kalde krigen av USA som Better dead than red. 
På tysk skal slagordet først ha blitt brukt av den nazistiske propagandaministere Joseph Goebbels mot slutten av krigen for å motivere tyske soldater og sivile til kamp mot de fremadstormende sovjetiske styrkene. Goebbels etterlevde selv sin egen oppfordring ved å velge selvmord for seg og sin familie da sovjetrusserne inntok Berlin.
Den engelske versjonen kommer sannsynligvis fra den tyske, men kan også ha oppstått uavhengig av denne. Slagordet var flittig brukt i USA i 1950-årene, en tid da den amerikanske regjeringen og det parlamentariske flertallet anført av blant annet antikommunisten Joseph McCarthy gikk hardt til angrep på mistenkte kommunistsympatisører. Mot-slagordet Better red than dead ble brukt av andre.
Slagordet finner stadig nye bruksområder, og i USA, hvor det fra 2000-tallet er blitt vanlig å farge områder der velgerne stemmer på Det demokratiske partiet, blått på kartet, og områder som velger Det republikanske partiet rødt, er Better dead than red til stadig brukt av demokrater.
I Norge har slagordet ofte blitt brukt i valgkampsammenheng av de borgerlige partienes ungdomsorganisasjoner. I 1980-årene ble slagordet brukt på kampanjemateriell som støttet norsk NATO-medlemskap. For Unge Høyre var «Heller død enn rød» et yndet slagord i valgkampen før stortingsvalgene både i 2005 og 2009. Unge Høyre valgte etter massedrapene på Utøya i 2011 å gå helt bort fra dette slagordet.


== Referanser ==
The Quarrymen

The Quarrymen var et britisk band som ble dannet i Liverpool sent i 1956 av John Lennon. Gruppen er mest kjent som bandet som etter hvert ble til det The Beatles. 


== Historie ==
The Quarrymen var John Lennons band fra skoledagene. Bandet spilte hovedsakelig skiffle-musikk inspirert av det britiske 50-tallsidolet  Lonnie Donegan. Lennon startet bandet, som i utgangspunktet skulle hete "the Black Jacks", sammen med sin venn, Pete Shotton. The Quarrymen  spilte på en hagefest 6. juli 1957, hvor John Lennon møtte Paul McCartney for første gang. John Lennon var da 16 og Paul var 15 år. Paul viste John noen gitargrep han ikke kunne, noe som etter sigende imponerte John. Den opprinnelige gruppen hadde liten erfaring og enkelt utstyr, men med Paul fikk de en med litt mer talent på gitar. 6. februar, året etter, ble også den noe yngre George Harrison med i gruppen, noe som ytterligere styrket gruppens ferdigheter på gitar. George var en skolekamerat av Paul. Inntil 1959 var de kun et skoleband, men de tre i bandet fortsatte å spille sammen da de sluttet på skolen det året.
Lennon begynte samme år ved Liverpool College of Art hvor han ble kjent med Stuart Sutcliffe, en ung student med ambisjoner om å bli kunstmaler. Lennon overtalte Sutcliffe til å kjøpe seg en bassgitar, og dermed bli med i gruppa med lovnad om at de skulle lære ham å spille. Han spilte alltid med ryggen til publikum den første tiden. Etter litt problemer lyktes de også å få på plass en trommeslager, Johnny Hutchinson. Besetningen på fem spilte som oppvarmingsband en tid, før de skiftet navn til The Silver Beetles og var med på en kort turne i Skottland som oppvarmingsband for Johnny Gentle. I Silver Beatles ble Hutchinson erstattet med Pete Best. Rett etter kalte de seg kun for The Beatles.
Den originale bandbesetningen inkluderte Lennon, Eric Griffiths (gitar), Colin Hanton (trommer), Rod Davis (banjo), Pete Shotton (vaskebrett) og Len Garry (bass). Senere medlemmer var Ken Brown (elektrisk gitar),  John Duff Lowe (piano), George Harrison (gitar), Paul McCartney (gitar og sang), Bill Smith (bass), Ivan Vaughan (bass) og Nigel Whalley (bass).


== Litteratur ==
Donald Clarke, The Penguin Encyclopedia Of Popular Music, (London: Penguin, 1989)
Hunter Davies, The Quarrymen, (London: Omnibus Press, 2001)
Andy Davis, 'Inside The Beatles Anthology', Record Collector, November 1995
Bill Harry, The Ultimate Beatles Encyclopedia, (London: Virgin Publications, 1992)
John Lennon, In His Own Write, (London: Jonathan Cape, 1964)
Mark Lewisohn, The Beatles Live!, (London: Pavilion Books, 1986)
Pete Shotton and Nicholas Shaffner, John Lennon – In My Life, (New York: Stein and Day, 1983)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) The Quarrymen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Quarrymen på Apple Music 
(en) The Quarrymen på Discogs 
(en) The Quarrymen på MusicBrainz 
(en) The Quarrymen på Songkick 
(en) The Quarrymen på Last.fm 
(en) The Quarrymen på AllMusic 
Catherine E. Doyle: "From Blackjacks to Beatles: How the Fab Four Evolved"
The Quarry Men's First Recordings
Ken Brown
VH1 Biography of The Quarrymen
Tomás de Almeida

Tomás de Almeida  (født 5. oktober 1670 i Lisboa i Portugal, død 27. februar 1754 i Lisboa) var en av Den katolske kirkes kardinaler. 


== Biografi ==
Han var biskop av Lamego 1706–1709, og biskop av Porto 1709–1716. Deretter ble han promovert til patriark av Vest-Lisboa. 
Samtidig som denne utnevnelsen, den 7. november 1716, delte paven etter kong Joãos ønske byen og erkebispedømmet Lisboa i to. Det gamle erkebispedømmet ble Øst-Lisboa, og den nye kirkelige jurisdiksjonen Vest-Lisboa ble gitt rang som patriarkat. Det inngikk også i avtalen at den første patriarken skulle bli utnevnt til kardinal.
Den 13. desember 1740 ble de to Lisboa-bispedømmene forent, som patriarkat. 
Almeida, første og eneste patriark av Vest-Lisboa, og første patriark av Lisboa, ble kreert til kardinal den 20. desember 1737 av pave Klemens XII.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
Pave Julius II (1443-1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
Pave Leo X (1475-1521) *1513
Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
Kardinal Antonio Sanseverino (1477-1543) *1531.
Kardinal Giovanni Michele Saraceni (1498-1568) *1536
Pave Pius V (1504-1572) *1556
Kardinal Iñigo Avalos de Aragón (1535-1600) *1566
Kardinal Scipione Gonzaga (1542-1593) *1585
Patriark Fabio Biondi (Blondus de Montealto) (-1618) *1588
Kardinal Maffeo Barberini (1468-1544) *1604
Kardinal Cosimo de Torres (1584-1642) *1621
Kardinal Francesco Maria Brancaccio (1592-1565) *1627
Biskop Miguel Juan Balaguer Camarasa (1598-1663) *1635
Pave Alexander VII (1599-1667) *1635
Kardinal Neri Corsini (1624-1678) *1652
Biskop Francesco Ravizza (1615-1675) *1667
Kardinal Veríssimo de Lencastre (1615-1692) *1671
Biskop João de Sousa (1647-1710) *1684
Biskop Álvaro de Abranches e Noronha (1661-1776) *1694
Biskop Nuno da Cunha e Ataíde (1664-1750) *1706
Kardinal Tomás de Almeida


== Referanser ==
José Manuel da Câmara d’Atalaia

José Manuel da Câmara d'Atalaia (født 25. desember 1685 i Lisboa i Portugal, død 9. juli 1758 i Atalaia) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var patriark av Lisboa fra 1754. 
Han ble kreert til kardinal den 10. april 1747 av pave Benedikt XIV. 
Utslitt etter å ha forsøkt å stå imot markien av Pombals antijesuittiske politikk trakk han seg tilbake til Atalaia nær Lisboa, der han døde tre dager etter pave Klemens XIII valg.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Kardinal Flavio Chigi den eldre (1631-1693) *1686
Kardinal Giovanni Antonio Guadagni, O.C.D. (1674-1759) *1724
Kardinal Luca Melchiore Tempi (1688-1762) *1736
Kardinal José Manuel da Câmara d’Atalaia (1685-1758) *1754


== Referanser ==
Francisco da Saldanha da Gama

Francisco da Saldanha da Gama (født 20. mai 1723 i Lisboa i Portugal, død 1. november 1776 i Lisboa) var en av Den katolske kirkes kardinaler. 


== Kardinal ==
Han ble etter påtrykk fra marki de Pombal kreert til kardinal den 5. april 1756 av pave Benedikt XIV. Noen tittelkirke fikk han ikke; han var for likegyldig til romerske anliggender til at det ble praktisk mulig.
Den 1. april 1758 ble et skriv innhentet fra den aldrende pave Benedikt XIV som utnevnte Saldanha, på anbefaling av den egenrådige marquis de Pombal, til å etterforske beskyldninger fremført i Josef I av Portugals navn mot jesuittordenen. Dermed ble han visitator av jesuittene i Portugal og i Øst- og Vest-Indien. Han var en uttalt motstander av ordenen: Uten å bry seg om å besøke jesuitthusene erklærer han dem som 'korrupsjonsreir'. Ingen bevisstykker ble fremlagt for den apostoliske nuntius som bad ham om det, og ingen rapport om hans kanoniske besøk ankommer til Roma.
Han var ved marki de Pombals hjelp gjort til patriark av Lisboa i 1759.
Han ville ikke være brydd med å delta i noen av de tre konklavene han hadde sin plass i, verken i konklavet i 1758, hvor Klemens XIII ble valgt til pave, eller i det følgende i 1769 (valg av Klemens XIV) eller til slutt i det av 1774-1775 (valg av Pius VI).
Han døde 1. november 1776, tjueen år etter jordskjelvet i Lisboa, og ble er gravlagt i Jerónimos-klosteret.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
Pave Julius II (1443-1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
Pave Leo X (1475-1521) *1513
Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
Kardinal Antonio Sanseverino (1477-1543) *1531.
Kardinal Giovanni Michele Saraceni (1498-1568) *1536
Pave Pius V (1504-1572) *1556
Kardinal Iñigo Avalos de Aragón (1535-1600) *1566
Kardinal Scipione Gonzaga (1542-1593) *1585
Patriark Fabio Biondi (Blondus de Montealto) (-1618) *1588
Kardinal Maffeo Barberini (1468-1544) *1604
Kardinal Cosimo de Torres (1584-1642) *1621
Kardinal Francesco Maria Brancaccio (1592-1565) *1627
Biskop Miguel Juan Balaguer Camarasa (1598-1663) *1635
Pave Alexander VII (1599-1667) *1635
Kardinal Neri Corsini (1624-1678) *1652
Biskop Francesco Ravizza (1615-1675) *1667
Kardinal Veríssimo de Lencastre (1615-1692) *1671
Biskop João de Sousa (1647-1710) *1684
Biskop Álvaro de Abranches e Noronha (1661-1776) *1694
Biskop Nuno da Cunha e Ataíde (1664-1750) *1706
Kardinal Tomás de Almeida (1760-1754) *1707
Erkebiskop José Dantas Barbosa (1703-1770)*1743
Kardinal Francisco da Saldanha da Gama (1723-1776) *1759 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
DNSAP

DNSAP kan vise til:

Danmarks Nationalsocialistiske Arbejderparti - Danmarks Nationalsocialistiske Arbejderparti
Deutsche Nationalsozialistische Arbeiterpartei - NSDAPs søsterparti i Østerrike
Deutsche Nationalsozialistische Arbeiterpartei 1919–1933


== Se også ==
NSDAP
José Francisco Miguel António de Mendonça

José Francisco Miguel António de Mendonça  (født 2. oktober 1725 i Lisboa i Portugal, død 11. februar 1808 i Lisboa) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var patriark av Lisboa fra 1788.
Han ble kreert til kardinal den 7. april 1788 av pave Pius VI.
Under den franske okkupasjon ble han likesom de øvrige biskopene tvunget til å undertegne et hyrdebrev som støttet okkupantene.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
Pave Julius II (1443-1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
Pave Leo X (1475-1521) *1513
Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
Kardinal Antonio Sanseverino (1477-1543) *1531.
Kardinal Giovanni Michele Saraceni (1498-1568) *1536
Pave Pius V (1504-1572) *1556
Kardinal Iñigo Avalos de Aragón (1535-1600) *1566
Kardinal Scipione Gonzaga (1542-1593) *1585
Patriark Fabio Biondi (Blondus de Montealto) (-1618) *1588
Kardinal Maffeo Barberini (1468-1544) *1604
Kardinal Cosimo de Torres (1584-1642) *1621
Kardinal Francesco Maria Brancaccio (1592-1565) *1627
Biskop Miguel Juan Balaguer Camarasa (1598-1663) *1635
Pave Alexander VII (1599-1667) *1635
Kardinal Neri Corsini (1624-1678) *1652
Biskop Francesco Ravizza (1615-1675) *1667
Kardinal Veríssimo de Lencastre (1615-1692) *1671
Biskop João de Sousa (1647-1710) *1684
Biskop Álvaro de Abranches e Noronha (1661-1776) *1694
Biskop Nuno da Cunha e Ataíde (1664-1750) *1706
Kardinal Tomás de Almeida (1760-1754) *1707
Erkebiskop José Dantas Barbosa (1703-1770)*1743
Kardinal Francisco da Saldanha da Gama (1723-1776) *1759
Biskop João Rafael de Mendonça, O.S.H. (1717-1793) *1771
Kardinal José Francisco Miguel António de Mendonça (1725-1808) *1788 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
SS-Anwärter

SS-Anwärter er den nest laveste paramilitære grad som ble brukt i Schutzstaffel (SS). Den ble gitt til rekrutter som hadde blitt godkjent som kandidat til medlemskap; den lavere graden SS-Bewerber ble mellom 1942 og 1945 gitt til de som ble vurdert som kandidater. Navnet på graden kan oversettes med «rekrutt» eller «kandidat». Anwärter ble også brukt for å omtale de som var kandidater til medlemskap i NSDAP.
Den som hadde graden SS-Anwärter gjennomgikk en prøveperiode, og kunne etter denne oppnå fullt medlemskap og bli SS-Mann, menig soldat. Rangen ble innført i 1932, men allerede siden 1925 hadde den blitt brukt som en tittel på kandidater.
Prøveperioden varte normalt minst ett år. I tillegg til fysisk fostring var det omfattende politisk indoktrinering, og kandidatens bakgrunn ble sjekket. Seremonien ved overgangen til SS-Mann var normalt omfattende, slik at det skulle bli en stor dag for de som oppnådde fullt medlemskap. 
I 1941 ble SS-Anwärter innført som rang også i Waffen-SS, men den ble der mindre brukt. Den vanlige SS-Anwärter i Waffen-SS var en rekrutt som hadde blitt innført i rullene, men som ikke hadde gjennomgått grnntreningen. Så snart treningen startet ble han uten noen videre seremoni forfremmet til SS-Schütze.
Rangen hadde ingen insignier.
Bernardo Maria Conti

Bernardo Maria Conti (født 29. februar 1664 i Roma i Italia, død 23. april 1730 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og var biskop av Terracina 1711–1720. Han ble kreert til kardinal i juni 1721 av sin bror pave Innocens XIII, med San Bernardo alle Terme som tittelkirke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Guillaume Dubois

Guillaume Dubois (født i 6. september 1656 i Brive la Gaillarde ved Limoges i Frankrike, død 10. august 1723 i Versailles)  var en av Den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Cambrai.
Han ble kreert til kardinal i juli 1721 av pave Innocens XIII.
Dubois ble rådgiver for Filip II av Orléans da denne var regent for den ennå mindreårige Ludvig XV. Dubois fikk i stand kvadrupel-alliansen i 1717.
Dubois ble førsteminister ett år før sin død.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Pave Sixtus IV (1414-1484) *bispeviet 1471
Pave Julius II (1443-1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
Pave Leo X (1475-1521) *1513
Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
Kardinal Alessandro Farnese (1468-1549) *1519
Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621) *1604
Biskop Laudivio Zacchia (1565-1537) *1605
Kardinal Antonio (Marcello) Barberini (sr.) (1569-1646) *1625
Kardinal Marcantonio Franciotti (1592-1666) *1637
Kardinal Giambattista Spada (1597-1675) *1643
Kardinal Carlo Pio di Savoia (1622-1689) *1655
Erkebiskop Ercole Visconti (1646-1712) *1678
Kardinal Wilhelm Egon von Fürstenberg (1629-1704) *1683
Kardinal Armand-Gaston-Maximilien de Rohan de Soubise (1674-1749) *1701
Kardinal Guillaume Dubois (1656-1723) *1637


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church]
Pinehurst Resort

Pinehurst Resort er et eksklusivt feriested i den amerikanske delstaten Nord-Carolina, best kjent for sine mange golfbaner.
Pinehurst ble grunnlagt av magnaten James Walker Tufts fra Boston. Tufts kjøpte 5500 acres med landområder i 1895 og åpnet hotellet Holly Inn nyttårsaften samme år. Den første golfbanen ble anlagt i 1897/98, og det første mesterskapet på Pinehurst var United North and South Amateur Championship i 1901. Pinehursts mest kjente bane, Pinehurst No. 2, ble anlagt i 1907 av banearkitekten Donald Ross.
Den første major-turneringen avholdt på Pinehurst var PGA-mesterskapet i 1936, som ble vunnet av Denny Shute. I 1951 arrangerte Pinehurst Ryder Cup, og i 1991 og 1992 var Pinehurst vert for The Tour Championship. I 1999 arrangerte Pinehurst sin andre major-turnering, US Open Championship, som ble vunnet av Payne Stewart. Pinehurst er også åsted for US Open i 2005.
Pinehurst Resort har i dag åtte golfbaner, tre hoteller, et spa og diverste sports- og fritidsfasiliteter. Det ble gjort til National Historic Landmark av det amerikanske indredepartementet i 1996.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Pinehurst Resort – kategori av bilder, video eller lyd på Commons