Heinrich Heine

Christian Johann Heinrich Heine (1797–1856) var en av de mest betydelige tyske romantiske poeter.
Han ble født i en assimilert jødisk familie i Düsseldorf, og det jødiske navnet hans var Chaim Heine.
Faren var en handelsmann som under den franske okkupasjonen, og som resultat av opplysningstiden, hadde funnet nye muligheter som åpnet seg for jøder. Da faren gikk konkurs, ble Heinrich Heine sendt til Hamburg, hvor hans rike bankieronkel Salomon Heine oppmuntret ham til en kommersiell karrière. Heine trivdes imidlertid ikke som forretningsmann, og begynte å studere jus ved universitetene i Göttingen, Bonn og Berlin. Imidlertid fant han ut at han var mer interessert i litteratur enn jus, selv om han gjorde ferdig graden sin i 1825. Han konverterte til protestantismen samme år. (Like fullt ble hans verker senere svartelistet av nazistene, siden han var født som jøde.) Ett av hans kjente sitat viste seg profetisk: «Der man brenner bøker, vil man til slutt også brenne mennesker.»Heine er best kjent for sin lyriske poesi, meget av den ble satt musikk til av lieder-komponister som Franz Schubert og Robert Schumann, men også av Edvard Grieg.
Elisabeth av Bayern reiste et tempel over Heine ved sin villa på Korfu. Hun mente å være et medium, og at hennes egne vers ble diktert henne av Heine fra det hinsidige.Han ble begravet på Cimetière de Montmartre i Paris.


== Verker ==

Gedichte, 1821
Tragödien, nebst einem lyrischen Intermezzo, 1823
William Ratcliff; norsk oversettelse 1864
Almansor
Lyrisches Intermezzo
Reisebilder. Erster Teil, 1826
Die Harzreise; norsk oversettelse 1993: Harzreisen ISBN 82-7488-023-4
Die Heimkehr
Die Nordsee. Erste Abteilung
Buch der Lieder, 1827; norsk gjendiktning ved Herman Wildenvey 1929: Sangenes bok
Reisebilder. Zweiter Teil
Die Nordsee. Zweite und dritte Abteilung
Das Buch Le Grand
Briefe aus Berlin
Reisebilder. Dritter Teil, 1830
Die Reise von München nach Genua
Die Bäder von Lucca
Reisebilder. Vierter Teil
Die Stadt Lucca
Englische Fragmente
Französische Zustände, 1832
Über den Denunzianten. Eine Vorrede zum dritten Teil des Salons, 1833
Der Salon. Erster Teil, 1834
Der Salon. Zweiter Teil, 1834
Zur Geschichte der Religion und Philosophie in Deutschland; norsk oversettelse 1891: Tro og tænkning i Tyskland
Neuer Frühling
Der Salon. Dritter Teil, 1836
Die romantische Schule, 1836
Der Schwabenspiegel, 1838
Shakespeares Mädchen und Frauen, 1839
Schriftstellernöten, 1839
Ludwig Börne. Eine Denkschrift, 1840
Der Salon. Vierter Teil, 1840
Neue Gedichte, 1844
Atta Troll. Ein Sommernachtstraum, 1847
Romanzero, 1851
Der Doktor Faust, 1851
Vermischte Schriften, 3 bd., 1854
Geständnisse
Die Götter im Exil
Die Göttin Diana
Ludwig Marcus
Gedichte 1853 und 1854
Lutetia
Tragödien, posthumt 1857
Letzte Gedichte und Gedanken, posthumt 1869
Memoiren, posthumt 1884Et utvalg av Heines prosa finnes på norsk i Heinrich Heine: Prosa, Oslo: Dreyer, 1977 ISBN 82-09-01535-4.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Eberhard Galley: «Heine, Christian Johann Heinrich.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 8, Duncker & Humblot, Berlin 1969, ISBN 3-428-00189-3, s. 286–291 (digitalisering).


== Eksterne lenker ==
(en) Heinrich Heine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Heinrich Heine – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Heinrich Heine på Internet Movie Database 
(sv) Heinrich Heine i Svensk Filmdatabas 
(en) Heinrich Heine på AllMovie 
(en) Heinrich Heine hos Internet Broadway Database 
(en) Heinrich Heine på Apple Music 
(en) Heinrich Heine på Discogs 
(en) Heinrich Heine på MusicBrainz 
(en) Heinrich Heine på Spotify 
(de) Verk av og om Heinrich Heine i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) Verk av og om Heinrich Heine i Deutsche Digitale Bibliothek
(de) Verk av Heinrich Heine, zeno.org.
Verk av Heinrich Heine i Projekt Gutenberg-DE
(en) Verk av Heinrich Heine. I Project Gutenberg. Wikiquote: Heinrich Heine – sitater