jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Encomium Emmae

Encomium Emmae Reginae eller Gesta Cnutonis Regis er latinsk encomium (lovtale) fra 1000-tallet til ære for dronning Emma av Normandie. Den ble skrevet i 1041 eller året etter. Ett enkelt manuskipt som overlevd er overdådig illustrert og antatt å være den kopien som ble sendt til dronning Emma eller en nøyaktig reproduksjon av denne kopien. Et blad har derimot gått tapt fra manuskriptet i moderne tid, men dets tekst har overlevd i senere papirkopier.
Encomium Emmae Reginae er delt i tre bøker. Den første delen handler om Svein Tjugeskjegg og hans erobring av England. Den andre delen handler om hans sønn, Knut den mektige, hans gjenerobring av England, hans ekteskap med Emma og hans karriere som konge. Den tredje delen handler om det skjedde etter at Knut døde, Emmas stridigheter under regimet til Harald Harefot og hennes sønner Hardeknut og Edvard Bekjennerens ferd til den engelske tronen.
Encomium Emmae Reginae er et meget subjektivt og selektivt verk. Det ble bestilt av dronning Emma selv. Det forsøker å vise henne og kong Knut i et meget favoriserende lys. Eksempelvis unngår det helt å nevne Emmas første ekteskap. Interessant nok nevner verket Emmas dåpsnavn, men ikke hennes dronningnavn «Ælfgifu». Hun velger selv å bli husket for det normanniske navnet hun ble født med framfor det angelsaksiske navnet som hennes første ektemann ga henne.
Til tross for verkets mangler er Encomium Emmae Reginae en meget viktig primærkilde for engelsk og norrøn historie tidlig på 1000-tallet.


== Litteratur ==
Campbell, Alistar (redactor og oversetter) og Simon Keynes (tilleggsintroduksjon) (1998): Encomium Emmae Reginae. Cambridge University Press. ISBN 0-521-62655-2


== Eksterne lenker ==
Encomium Emmae Reginae Oversikt ved Stephen J. Murray
Encomium Emmae reginae Georg Heinrich Pertz's 1865 edition
Overarkivar Ivan Boserup om Courtenaykompendiet, Det Kongelige Bibliotek, youtube.com. Besøkt 10.august 2014
Crockett County

Crockett County er navnet på to fylker i USA:

Crockett County (Tennessee)
Crockett County (Texas)
Edwards County

Edwards County er navnet på tre fylker i USA:

Edwards County (Illinois)
Edwards County (Kansas)
Edwards County (Texas)
Hutchinson County

Hutchinson County er navnet på to fylker i USA:

Hutchinson County (Sør-Dakota)
Hutchinson County (Texas)
La Salle County

La Salle County er navnet på to fylker i USA:

LaSalle County (Illinois)
La Salle County (Texas)se også

La Salle Parish i Louisiana
Medina County

Medina County er navnet på to fylker i USA:

Medina County (Ohio)
Medina County (Texas)
Menard County

Menard County er navnet på to fylker i USA:

Menard County (Illinois)
Menard County (Texas)
Panola County

Panola County er navnet på to fylker i USA:

Panola County (Mississippi)
Panola County (Texas)
Tysklands riksvåpen

Tysklands riksvåpen er i gull skjold en svart flakt ørn. Denne ørnefiguren har tradisjonslinjer tilbake til romerske kjennetegn og til ørn som symbol for guden Jupiter. Det tyske riksvåpenet er et av verdens eldste som fortsatt er i bruk. Dagens tyske riksvåpen er en heraldisk etterfølger av et eldre riksvåpen som har en svart dobbeltørn på gull bunn, men som opprinnelig hadde bare ett hode. Dette ørnevåpenet ble brukt av det tysk-romerske rike som anså seg for det antikke romerrikets etterfølger og derfor overtok et av dets hovedsymboler. Ørnen i det tyske riksvåpenet blir ofte kalt «riksørnen» (på tysk Reichsadler).
Da Karl den store omgjorde Frankerriket til et «nytt romerrike» i år 800, innførte han det romerske ørnesymbolet. Han fikk hengt opp en ørnefigur i sitt palass i Aachen som fortsatt fantes på Henrik IVs tid. Det tysk-romerske riket eksisterte til 1806. Ørnen som fyrsters og staters våpenskjold har gjennom historien vært brukt og utformet på mange måter, både i tyske stater og i andre land.
Det tyske riksvåpenet med sitt nåværende innhold ble innført med Weimarrepublikken i 1919 etter forslag fra president Friedrich Ebert. Dagens formvariant av republikkens enkle ørnefigur kom 1928 og var i bruk til 1933 da Hitler og nazistene kortvarig gjeninnførte keisertidens symboler og fra 1935 valgte den moderniserte partiørnen med hakekors som eneste nasjonalsymbol. Weimarrepublikkens våpen ble tatt i bruk igjen i 1949. Flere moderne utforminger av ørnevåpenet er i bruk av forskjellige statsorganer, for eksempel Forbundsdagen. De forskjellige grafiske utformingene skiller seg fra hverandre, men er likevel heraldisk sett det samme våpenet.

		
		
		


== Se også ==
Det tredje rikes riksvåpen
Den tyske demokratiske republikks riksvåpen
Tysklands flagg
Anton Carl Ludwig von Tabouillot

Antoine Charles Louis de Tabouillot eller Anton Carl Ludwig von Tabouillot (født 26. desember 1775 i Verdun i Frankrike, død 17. februar 1813 i Essen i Westfalen) var en franskfødt adelsmann, godseier, kongelig prøyssisk kaptein og borgermester (maire) i Essen under Det første franske keiserdømme.


== Liv ==
Tabouillot stammet fra en fransk adelsslekt fra Regret ved Verdun, hvis stamtavle begynte med den kongelige franske procureur Claude de Tabouillot (født 1630). Louis de Tabouillot var sønn av conseiller du roi Louis François de Tabouillot og Anne de Grandfèbre. Under den franske revolusjon ble familiens eiendom beslaglagt og moren giljotinert i Paris i 1794. Louis de Tabouillot flyktet i 1793 til Preussen, der han i 1795 ble sekondløytnant i den prøyssiske armé. Han forlot hæren som kaptein i 1810.
21. mai 1811 ble han utnevnt av de franske myndighetene til borgermester (maire) i Essen, som i 1806 ble okkupert av franske tropper og innlemmet i Storhertugdømmet Berg, en fransk-napoleonsk klientstat under Napoleonskrigene med Napoleon Louis Bonaparte som storhertug. Han ble offisielt innsatt i embedet den 31. mai og var borgermester til sin tidlige død i 1813.
Han ble gift i 1802 i Essen med Johanna von Brüning (1777–1835). De var foreldre til Franz Georg Karl Wilhelm von Tabouillot (f. 1803), som var dommer i Münster. Sistnevnte var gift med Karoline Luise Alexandrine von Scheibler, en etterkommer etter filosofen Christoph Scheibler (1589–1653). Deres sønn var premierløytnant Ferdinand Franz Ludwig Heinrich Johann von Tabouillot genannt von Scheibler (1840–1869). Etterkommerne brukte den sistnevnte skrivemåten av familienavnet.
Tabouillot har etterkommere i Tyskland, Spania og Skandinavia.


== Litteratur ==
Genealogisches Handbuch des Adels, Adelslexikon bd. XIV, bd. 131 der Gesamtreihe, C. A. Starke Verlag, Limburg (Lahn) 2003, ISSN 0435-2408
Essener Persönlichkeiten : biographische Aufsätze zur Essener Verwaltungs- und Kulturgeschichte, Schmidt-Verlag, Neustadt/Aisch 1986
Johanna von Puttkamer

Fyrstinne Johanna von Puttkamer (født 11. april 1824 på Gut Reinfeld i Hinterpommern som Johanna von Puttkamer, død 27. november 1894 i Varzin, datter av Heinrich von Puttkammer og Agnes von Glasenapp), var gift med den tyske kansleren fyrst Otto von Bismarck.Hun vokste opp som eneste datter i et meget pietistisk protestantisk hjem, og hennes liv stod ifølge kildene «alltid i Bibelens tegn».
Ifølge litterære fremstillinger var hun etter sitt ekteskap med Bismarck i 1847 alltid den «liebende, verehrende Tochter ihrer Eltern, aufopfernde Ehefrau ihres Gatten und treusorgende Mutter ihrer Kinder».
Otto von Bismarck anholdt den 21. desember 1846 i form av et meget formelt brev til hennes far om hennes hånd. Bryllupet fant sted 28. juli 1847 i Reinfeld, og året etter fødte hun deres første barn, Marie von Bismarck, i desember 1849 sønnen Herbert von Bismarck og i 1852 sønnen Wilhelm von Bismarck.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Johanna von Puttkamer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Abenstein, Edelgard: Sie hasste den dusseligen Reichstag, deutschlandradiokultur.de
Kikuyuer

Kikuyuer er Kenyas største etniske gruppe. Språket deres heter kikuyu.
Det er om lag 7,4 millioner kikuyuer i Kenya, noe som tilsvarer ca. 22 % av landets befolkning. Mange kikuyuer er bønder og dyrker det fruktbare sentrale høylandet.
Ordet kikuyu kommer fra kikuyuspråkets gĩkũyũ, i for eksempel agĩkũyũ (navnet på folket). Ifølge en legende er Gikuyu også navnet på en av Guds sønner og også den som har gitt dette folk dets navn. Av Gud fikk Gikuyu de fruktbare sletter omkring Mount Kenya. 
Folkegruppen er blant annet kjent fra Karen Blixens erindringsbok Den afrikanske farm. 


== Litteratur ==
William Scoresby Routledge, Katherine Routledge: With A Prehistoric People. London 1910. 392 S. (PDF, 30MB)
Jomo Kenyatta: Facing Mount Kenya, The Tribal Life of the Gikuyu. With an Introduction by Bronislaw Malinowski. London 1938, Vintage Books, ISBN 0-394-70210-7
L.S.B. Leakey: Mau Mau and the Kikuyu. London 1952.
Godfrey Muriuki: A History of the Kikuyu, 1500-1900. Nairobi 1974


== Eksterne lenker ==
(en) Kikuyu people – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Montagu Norman

Montagu Collet Norman, 1. baron Norman (født 6. september 1871, død 4. februar 1950) var en fremtredende britisk bankmann, best kjent som sjef for Bank of England fra 1920 til 1944.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Montagu Norman var eldste sønn av Frederick Henry Norman og Lina Susan Penelope Collet, datter av Mark Wilks Collet, 1. baronett, som også var sjef for Bank of England. Hans bror Ronald Collet Norman og hans nevø Mark Norman ble også ledende bankierer. Grandnevøen David Norman er kjent som kunstmesen.
Han gikk på Eton og ble utdannet ved King's College i Cambridge. 13. oktober 1944 ble han utnevnt til 1. baron Norman. Baroniet opphørte å eksistere da han døde i 1950.
Norman ble med i 4th Bedfordshire and Hertfordshire militia i 1894 og tjenestegjorde i boerkrigen. Han ble tildelt Distinguished Service Order i 1901.


=== Bankmann ===
Etter en tid i Europa begynte han i Martins Bank, der faren var en partner i 1892, Brown, Shipley & Co. hvor hans morfar var partner i 1894, og Brown Bros. & Co. i New York i 1895. Han ble partner i Brown Shipley i 1900 før han dro til Sør-Afrika. Han sluttet i disse bankene i 1915.


=== Bank of England ===
Norman ble sjef for Bank of England i 1920. Under Normans ledelse gjennomgikk Bank of England betydelige forandringer. Det var i stor utstrekning Normans innflytelse som gjorde at Storbritannia vedtok å gjeninnførte gullmyntfot i 1925. Han ble for dette utsatt for heftig kritikk, særskilt fra proteksjonistisk hold. I 1931 gikk Storbritannia bort fra gullstandarden.
Ved den tillit han nøt i finanskretser ble han stadig gjenvalgt til lederposten i Bank of England helt frem til 1944.Norman var en nær personlig venn av den tyske riksbankpresidenten Hjalmar Schacht. Begge var medlemmer av Anglo-German Fellowship og Bank for International Settlements, som han var med på å grunnlegge. 
Den 2. november 1933 ble Norman gift med Priscilla Reyntiens, som var byråd i London og barnebarn av 7. jarlen av Abingdon. Hans stesønn fra dette ekteskapet var Peregrine Worsthorne.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Liaquat Ahamed: Lords of Finance: The Bankers who broke the World, Penguin Group (USA) Inc., ISBN 9781594201820


== Eksterne lenker ==
(en) Montagu Norman hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Montagu Norman hos The Peerage
Barry Domvile

Barry Edward Domvile (født 5. september 1878, død 13. august 1971) var en fremtredende britisk admiral og senere ledende britisk fascist.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Barry Domvile var sønn av admiral Compton Domvile og fulgte i farens fotspor så fort han var gammel nok.


=== Militær ===
Før første verdenskrig var han Assistant Secretary for Committee of Imperial Defence, og under krigen deltok han som kommandør for destroyere og kryssere. Etter krigen ble han plandirektør og stabssjef hos kommandøren for Middelhavsflåten, og i 1925 ble han kommandør for slagskipet «Royal Souvereign».
Mellom 1927 og 1930 var han direktør for Department of Naval Intelligence, og kommanderte så den tredje krysserskvadronen til 1932, da han ble utnevnt til president for Royal Naval College. Domvile ble pensjonert i 1936.
Domvile var en tilhenger av fascismen og spesielt nasjonalsosialismen, og var aktiv i Anglo-German Fellowship. Han grunnla videre den protyske kulturorganisasjonen The Link.
Han støttet British Peoples Party-kandidaten St. John Philby ved valget i 1939. På grunn av sine protyske holdninger ble han internert mellom 7. juli 1940 og 29. juli 1943. Opplevelsene under interneringen gjorde ham forbitret og styrket ham i hans antisemittiske overbevisninger.
Domvile var en aktiv dagbokskriver, og under interneringen gjemte han bind 56 av sin dagbok i haven, hvor den ikke ble oppdaget av myndighetene. Etter hans død ble dagbøkene overtatt av Royal Naval College. De er en viktig kilde til britiske fascisters aktiviteter mellom krigsutbruddet og masseinterneringen i mai 1940.
Domvile var Knight Commander av Order of the British Empire, Companion av Order of the Bath og Companion av Sankt Mikaels og Sankt Georgs orden.


== Publikasjoner ==
From Admiral to Cabin Boy (1947; «kabinen» viste til hans celle i Brixton prison under interneringen) ISBN 0-89562-099-5
Look to Your Moat (en britisk marine- og sjøfartshistorie)
The Great Taboo: Freemasonry
Straight from the Jew's Mouth
Truth about Anti-Semitism


== Referanser ==
Panhardstag

Panhardstaget finner man vanligvis på kjøretøy med stiv/hel bakaksel (eventuelt foraksel på kjøretøy med firehjulstrekk med hel aksel). Den ene enden av panhardstaget er festet til en side av akselhylsen, mens den andre enden er festet i chassis/ramme på motsatt side. Staget blir på denne måten stående på tvers av kjøreretningen, og har som oppgave å hindre akselen i å bevege seg sidelengs. Eksempelvis har Volvo 240 panhardstag på bakakselen, mens Daihatsu Rocky (med bladfjærer) har panhardstag på forakselen. 
På et kjøretøy med bladfjærer har panhardstaget vanligvis bare som funksjon å øke stabiliteten, mens et kjøretøy med spiralfjærer (avhengig av type hjuloppheng) kan kollapse helt hvis staget fjernes.
Verneplan III for vassdrag

Verneplan III for vassdrag er den tredje av fire verneplaner for vassdrag. Til forskjell fra de to foregående verneplanene, ble nå universitetene trukket sterkt inn i bildet. Det ble gjennomført et omfattende utredningsarbeid, og verken før eller siden har det blitt utført så omfattende undersøkelser av et så stort antall vassdrag. Stortinget vedtok i 1986 Verneplan III, og ytterligere 46 vassdrag ble vernet.


== Vernede vassdrag ==
Under følger en fylkesvis liste over vassdrag som ble vernet under Verneplan III for vassdrag.


=== Akershus ===
Hurdalsvassdragene
Leira


=== Hedmark ===
Kynna
Atna


=== Oppland ===
Atna
Grimsa


=== Buskerud ===
Hornsbekken
Skogshornområdet
Grøndøla
Mørkedøla


=== Telemark ===
Kilåi
Flåmelva
Østeråa
Bygdaråi
Mjella
Hørteåa
Gjuvsåa
Bjønndøla
Klevaråa
Fardøla
Gjøv


=== Aust-Agder ===
Vegårsvassdraget


=== Vest-Agder ===
Lygna


=== Rogaland ===
Vikedalselva


=== Hordaland ===
Granvinvassdraget
Fosselvi
Frølandselvi
Vossavassdraget
Yndesdalsvassdraget


=== Sogn og Fjordane ===
Yndesdalsvassdraget
Undredalselvi
Flåmselvi
Utla
Feigedalselvi
Mørkrisdalselvi
Storelva (Laukeland)


=== Møre og Romsdal ===
Stordalselva
Toåa
Driva


=== Sør-Trøndelag ===
Driva
Gaula


=== Nord-Trøndelag ===
Forra
Sona
Ogna
Skjækra
Bjøra
Sørlivassdraget


=== Nordland ===
Valnesvassdraget
Elvegårdselva


=== Troms ===
Spanselva
Barduelva ovf. Altevatn
Nordkjoselva
Reisavassdraget
Oksfjordvassdraget


=== Finnmark ===
Repparfjordelva
Snefjordvassdraget
Lakselva
Julelva
Syltefjordelva
Karpelva


== Kilder ==
St.prp. nr. 89 (1984–1985) Verneplan III for vassdrag


== Eksterne lenker ==
Miljøstatus i Norge: Vernede vassdrag
Liste over vernede vassdrag fra NVE
Bredkortvinger

Bredkortvinger (Proteininae) er en gruppe (underfamilie) av små biller som er vanlige i kompost og annet råtnende plantemateriale. Til Kortvinger (Staphylinidae) å være har de forholdsvis lange dekkvinger, og de kan minne om enkelte glansbiller.


== Utseende ==
Små (vanligvis 1 – 2 mm), brede, litt flate biller, gulaktige, brunaktige eller svarte. Hodet er bredere enn langt med små fasettøyne. Hos slekten Metopsia er det firkantet, hos de andre slektene omtrent trekantet i omriss. Antennene ender i en svakt antydet kølle. Brystskjoldet (pronotum) er bredere enn langt. Hos slekten Proteinus er sidene jevnt krummet, hos Megarthrus og Metopsia er de innskåret ved bakhjørnene. Dekkvingene er ganske lange, mye lengre enn brystskjoldet, og dekker de fremste ryggleddene. Bakkroppen er bred og noe flattrykt. Beina er korte og ganske kraftige, leggene (tibiae) er noe utvidet særlig hos hannene.


== Levevis ==
Artene finnes ofte tallrikt i kompost og på sopp. Slekten Metopsia, som er ganske sjelden i Norge, ser ut til å være knyttet til gressmarker. Disse billene flyr godt og man kan finne dem svermende i solskinn.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien bredkortvinger, Proteininae Erichson, 1839
Stammen Anepiini Steel, 1966
Stammen Austrorhysini Newton & Thayer, 1995
Stammen Nesoneini Steel, 1966
Stammen Proteinini Erichson, 1839
Slekten Metopsia Wollaston, 1854
Metopsia clypeata (P. Müller, 1821)
Slekten Megarthrus Curtis, 1829
Megarthrus depressus (Paykull, 1789)
Megarthrus strandi Scheerpeltz, 1931
Megarthrus nigrinus J. Sahlberg, 1876
Megarthrus sinuatocollis (Lacordaire, 1835)
Megarthrus denticollis (Beack, 1817)
Megarthrus nitidulus Kraatz, 1858
Megarthrus fennicus Lahtinen, 1938
Slekten Proteinus Latreille, 1796
Proteinus brachypterus (Fabricius, 1792)
Proteinus crenulatus Pandelle, 1867
Proteinus altaicus Reitter, 1905
Proteinus hyperboreus Muona, 1978
Proteinus macropterus (Gravenhorst, 1806)
Proteinus atomarius Erichson, 1840
Stammen Silphotelini Newton & Thayer, 1995
Stammen Vetuproteinini Cai, Newton & Thayer, 2016 (fossil)


== Referanser ==


== Kilder ==
Catalogus Coleopterorum Sueciae (Katalog over Sveriges biller). [1] Arkivert 4. november 2006 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) bredkortvinger – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(no) bredkortvinger hos Artsdatabanken 
(en) bredkortvinger hos Fauna Europaea 
(en) bredkortvinger hos Fossilworks 
(en) bredkortvinger hos ITIS 
(en) bredkortvinger hos NCBI 
(en) Kategori:Proteininae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Proteininae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder av  nordamerikanske arter: [2]
Aristoteles Onassis

Aristoteles Sokratis Onassis (gresk: Αριστοτέλης Ωνάσης, Aristotelis Onasis) (født 15. januar 1906 i Melantia i Smyrna, død 15. mars 1975 i Neuilly-sur-Seine ved Paris) var en gresk skipsreder og entreprenør. Han etablerte også det greske flyselskapet Olympic Airways i 1957. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Aristoteles Onassis ble født i Smyrna i det osmanske riket (nåværende Izmir) og emigrerte som 16-åring statsløs med Nansenpass med familien til Argentina etter den første verdenskrig. Til å begynne med arbeidet han i en telefonsentral. 


=== Karriere ===
Med tiden avanserte han til gresk generalkonsul og hadde etter bare noen få år blitt dollarmillionær ved handel med råtobakk og deretter ved å investere pengene i fartøyer. Han gav seg dermed inn i rederverdenen.
I Argentina bygget han seg etter hvert opp som skipsreder, ikke minst innenfor hvalfangst; hvor han hadde nær kontakt med norske skipsredere, blant dem Anders Jahre og Erling Dekke Næss. I Anders Jahres tidligere bolig i Midtåsen i Sandefjord ligger «Onassis-suiten» i andre etasje, som fikk navnet etter at Aristoteles Onassis en gang overnattet her, og Anders Jahres lystbåt, «Jacqueline», var oppkalt etter Onassis' kone Jacqueline Kennedy Onassis. 
Etter den andre verdenskrig brukte Onassis mulighetene som bød seg ved behov for ny tonnasje og ekspanderte ytterligere. I 1954 ble han etterforsket for skattesvik av FBI og gikk med på et forlik hvor han betalte 7 millioner amerikanske dollar.
Etter andre verdenskrig kjøpte Onassis en utrangert canadisk fregatt, pusset den opp og brukte den som sin private lystyacht. Yachten «Christina O» navngitt etter datteren Christina Onassis, var et midtpunkt for verdenssosieteten på 1950-tallet, og kjente personligheter som Winston Churchill, John F. Kennedy og Marilyn Monroe var gjester ombord.
Onassis levde i mange år sammen med operasangeren Maria Callas. Den 20. oktober 1968 giftet Onassis seg med Jaqueline Kennedy, enken etter den myrdede president John F. Kennedy, og han var gift med henne til sin død. Siden Onassis' eneste sønn hadde omkommet, var hans enearving datteren Christina Onassis, og etter hennes død var hennes datter Athina Onassis eneste arvtager.
Onassis døde etter flere års sykdom av lungebetennelse i 1975 i Neuilly-sur-Seine utenfor Paris, Frankrike.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Foustanos, George M. (2006):Onassis: Pioneer in Shipping, Argo. ISBN 978-9608940000


== Eksterne lenker ==
(en) Aristotle Onassis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Aristotle Onassis – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Aristotle Onassis: The Golden Greek, dokumentar om livet til Onassis, engelsk språk med gresk undertekst
The Life of Aristotle Onassis, «mennesket, myten og legenden»,ved Eva Prionas et al
Onassis: The Richest Man in the World hos IMDb
Ribbekortvinger

Ribbekortvinger (Micropeplinae) er liten gruppe (underfamilie, av og til regnet som en egen familie) av biller. De kan kjennes på flat, jevnbred kroppsform og flere opphøyde lengderibber på dekkvingene. De er små, rundt 2 mm lange biller med svakt kølleformede antenner. De er ikke vanlige man kan påtreffes nå og da i kompost og annet råtnende materiale.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien åtsel- og rovbiller, Staphylinoidea
Familien kortvinger (Staphylinidae)
Underfamilien ribbekortvinger, Micropeplinae (eventuelt familien Micropeplidae)
Slekten Arrhenopeplus Koch, 1937
Slekten Cerapeplus Löbl & Burckhardt, 1988
Slekten Kalissus LeConte, 1874
Slekten Micropeplus Latreille, 1809
Micropeplus tesserula Curtis, 1828
Micropeplus fulvus Erichson, 1840
Micropeplus porcatus (Paykull, 1789)
Slekten Peplomicrus Bernhauer, 1928
Slekten Pseudokalissus Ryabukhin, 1990
Slekten Protopeplus Cai & Huang, 2014 (fossil)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) ribbekortvinger hos Artsdatabanken 
(sv) ribbekortvinger hos Dyntaxa 
(en) ribbekortvinger hos Fauna Europaea 
(en) ribbekortvinger hos Fossilworks 
(en) ribbekortvinger hos ITIS 
(en) ribbekortvinger hos NCBI 
(en) Kategori:Micropeplinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Micropeplinae – detaljert informasjon på Wikispecies