jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
DAPs 25-punktsprogram

25-punktsprogrammet var partiprogrammet til Det tyske Arbeiderparti (Deutsche Arbeiterpartei (DAP) av 24. februar 1920. Samme dag fikk DAP det utvidede navnet Det nasjonalsosialistiske tyske Arbeiderparti (NSDAP).
Adolf Hitler var en av forfatterne av 25-punktsprogrammet. Her er det allerede tale om en Fører, om opphevelse av Versaillestraktaten, og Tysklands forening med Østerrike og om at jødene skulle miste sitt tyske statsborgerskap. Etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933 ble etterhvert mange av punktene satt ut i livet. 
Ikke alle sosialistiske elementene i programmet ble virkeliggjort, ettersom Hitler ville ha både Reichswehr og industriherrene på sitt lag. Da ledelsen for SA heller ønsket at «revolusjonen» skulle fortsette og at programmet skulle settes ut i livet i alle sine enkeltheter, fulgte drapene av Ernst Röhm og den øvrige SA-ledelsen.
Følgende tyske menneskerettigheter ble strøket eller forandret etter Riksdagsbrannen:
1. Retten til fritt å uttale sin mening (privat)
2. Retten til fritt å trykke sin mening (avissensur)
3. Foreningsretten
4. Retten til ikke å få sine brev lest av offentlige tjenestemenn/posten
5. Husundersøkninger uten fullmakt
6. Statlig konfiskasjonsrett
7. Begrensing av eiendomsretten (staten kunne konfiskere alt fra en bolig til et fabrikkonsern)


== Eksterne lenker ==
25-Punktsprogrammet i sin helhet
Lhûn

Lhûn eller Lune er en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens verden Midgard. Denne elva lå i den nordvestre delen av Eriador.
I det andre og tredje tidevervet hadde Lune sitt utløp i Lune gulfen, som hadde brutt gjennom Blåfjellene da Beleriand sank i havet før begynnelsen av det andre tidevervet, og på den måten rant Lune ut i det store havet Belegaer.
Lune hadde tre elver som fløt inn i den på veien mot havet, men ingen av dem er navngitt. To av dem hadde sitt opphav i Ered Luin, og den siste hadde sitt i Emyn Uial (Skumringens Åser) nord for den senere hovedstaden til Arnor, Annúminas. Lune var dermed ikke knyttet til sjøen Nenuial, som var opphavet til elva Baranduin (Brennvina).
I det første tidevervet er elvas løp ikke kjent. Lunes gulf ble først skapt i Vredens krig så elva må ha hatt en annen kurs før dette. Det er mulig at Lune ble forbundet med Baranduin lenger nede.
Lune

Lune kan vise til:


== Elver ==
Lune (Cumbria) – ei elv i Cumbria i England
Lune (Durham) – ei elv i Durham i England
Lune eller Lhûn – ei fiktiv elv fra Tolkiens verden


== Annet ==
Lune – et annet ord for humør
Lune – et åpningspoeng scoret på en jeu quarré-bane i real tennis
Hva er tredjestanden?

Hva er tredjestanden? (Qu'est-ce que le tiers état? ) er en pamflett som abbed Sieyès (Emmanuel-Joseph Sieyès) utga i en innledende fase av den franske revolusjonen.
Han svarer selv: «Tredjestanden er alt. Hva har den vært? Intet.» Han hevder at det er tredjestanden som utfører arbeidet, mens de privilegerte klassene – adelen og geistligheten – er dronene i samfunnets bikube. Tredjestanden er de virkelige representantene for det franske folket, og det er dens representanter som utgjør den nasjonalforsamlinga som kan gi landet en konstitusjon. Sieyès var selv geistlig, men hadde latt seg velge som representant for tredjestanden til stenderforsamlingen 1789.
Spissformuleringene i pamfletten ble raskt parodiert: «Hva er tredjestanden? Intet. Hva vil den? Alt». Sosialfilosofen Pierre-Joseph Proudhon brukte tredjestanden i betydningen «folket» da han på 1800-tallet omformulerte Sieyès: «Hva er tredjestanden? Intet. Hva bør den være? Alt».


== Se også ==
Klasse (sosiologi) (klasseteori)


== Litteratur ==
Emmanuel-Joseph Sieyès Hva er tredjestanden? Aschehoug 2016 ISBN 9788203360985
What is the Third Estate?
Limskir

Limskir (fra Alvisk: Limlîht) var en elv i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Denne elva oppstod i den sørøstre delenav Tåkefjellene ikke så langt fra enten Treskjeggs hjem.
Fra utspringet rant den hele veien østover gjennom skogen Fangorn og støtte så på Anduin og fortsatte med den.
Denne elva dannet den søndre grensen av Celebrants mark, og den ble krevd som søndre grense til Lórien av Celeborn og Galadriel.
Den har også tidligere i historien vært Gondors nordre grense, og siden Rohans.
Malduin

Malduin var en elv fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Denne elva lå i Beleriand, og var en nordre sideelv av elva Taeglin. Den sank i havet sammen med resten av Beleriand på slutten av det første tidevervet.
Meringstrømmen

Meringstrømmen er en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Denne elva var den naturlige grensen mellom Rohan og Gondor.
Meringstrømmen eller Glanhír på Sindarin skapte en helhetlig grense mellom de to rikene sammen med fjellkjeden Kvitklettene og Entsigets munninger.
Vest for Mering strømmen lå den Rohirriske provinsen Østfold og est for elva lå den Gondorske provinsen Anórien.
Meringstrømmen fløt gjennom Fírien skogen, som vokste rundt fjellet Halifirien, som er den siste av Gondors bauner.
Markus Wasmeier

Markus Wasmeier (født 9. september 1963 i Schliersee) er en tysk tidligere alpinist.
Wasmeier vant en overraskende gullmedalje i storslalåm under alpin-VM i 1985 i italienske Bormio. Under OL på Lillehammer i 1994 vant han to gullmedaljer, i super-G og i storslalåm.
I tillegg har Wasmeier bronse i super-G fra alpin-VM 1987 i Crans Montana, ni verdenscupseire (to i utfor, seks i super-G, én i kombinasjon), og én sammenlagtseier i super-G-cupen (1987).
Etter dobbeltseieren på Lillehammer i 1994 la Wasmeier opp som alpinist.


== Resultater i verdenscupen i alpint ==


=== Enkeltseire ===


=== Sammenlagtplasseringer ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Markus Wasmeier – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Markus Wasmeier på Internet Movie Database 
(en) Markus Wasmeier hos The Movie Database 
(de) Markus Wasmeier – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Markus Wasmeier – Olympedia 
(en) Markus Wasmeier – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Markus Wasmeier – FIS (alpint) 
(en) Markus Wasmeier – ski-db.com 
(de) Verk av og om Markus Wasmeier i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Franck Piccard

Franck Piccard (født 17. september 1964 i Les Saisies) er en tidligere, fransk alpinist.
I junior-VM i alpint 1982 tok han gull i utfor.
Under OL i Calgary i 1988 vant han historiens første olympiske renn i super-G. I tillegg fikk han bronse i utforrennet. Fire år senere, under OL i Albertville, fikk han nok en gang medalje i utfor, denne gangen sølv.
Han har også en VM-medalje, bronse i super-G fra VM 1991 i Saalbach.
I løpet av karrieren vant han fire renn i verdenscupen. I sesongene 1988/89 og 1989/90 kom han på tredjeplass i disiplincupen i super-G, og i sesongen 1993/94 ble det tredjeplass i storslalåmcupen.


== Verdenscupseire ==


== Eksterne lenker ==
(de) Franck Piccard – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Franck Piccard – Olympedia 
(en) Franck Piccard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Franck Piccard – FIS (alpint) 
(en) Franck Piccard – ski-db.com
Stenderforsamling

Stenderforsamling eller Stendermøter var en representasjonsform som typisk besto av representanter for de tre stendene adel, geistlighet og borgere. Livegne bønder og tjenerskap ble gjerne ikke regna å tilhøre noen stand, men i Norden kunne selveiende ikke-adelige bønder være representert. Stenderforsamlinger kan sies å være forløpere for det parlamentariske tokammersystemet, slik todelingen med det britiske Overhuset og Underhuset er et eksempel på.
Under føydaltida holdt monarkene gjerne rådslagninger med sine vasaller, ofte også med geistlige tilstede. Da byene begynte å utgjøre en betydelig økonomisk makt, ble det etterhvert vanskelig å se bort fra dem, og det førte til at også byborgerne kunne sende egne representanter til rådslagningene. Disse borgerne representerte hele bybefolkningen, og med det var spiren til folkerepresentasjon sådd.
De første stenderforsamlingene dukket opp rundt år 1200. I enkelte land fantes det slike representasjonsformer fram til slutten av 1800-tallet. Enkelte steder kunne det forekomme regionale stenderforsamlinger.

Eksempler fra ulike landI Skandinavia ble den første stenderforsamlingen innkalt av Christian I i 1468, under den vaklende Kalmarunionen. I Danmark ble representasjonsformen opphevet med Junigrundloven av 1849. Frederik III sammenkalte i 1660 en stenderforsamling som vedtok innføringen av eneveldet som styresett i tvillingrikene, og med det langt på vei gjorde stenderforsamlingen maktesløs og irrelevant. Frederik VI opprettet etter økende krav om demokratisering fire regionale, rådgivende stenderforsamlinger i 1834.États généraux, stenderforsamlingene i Frankrike, ble avholdt i 1302, 1303, 1308, 1317, 1343, 1355, 1356, 1357, 1358, 1359, 1363, 1439, 1468, 1484, 1491, 1498, 1506, 1560, 1588–1589, 1593, 1614 og 1789. 17. juni 1789 utropte tredjestanden sammen med overløpere fra førstestanden seg som en nasjonalforsamling.Reichstag i Det tysk-romerske riket var opprinnelig en stenderforsamling som utviklet seg fra 1100-tallets mindre formelle Hoftag inntil det i 1495 ble en fast institusjon i riksforfatningen.Zemskij sobor, stenderforsamlingene i Russland, kom med ujevne mellomrom sammen på 1500- og 1600-tallet.


== Se også ==
Stenderforsamlingen 1789


== Kilder ==
Jørn Busch Olsen: «Stænderforsamling» i Den Store Danske, Gyldendal. Lest 1. oktober 2017.
Hanne Frøsig Dalgaard, Jens E. Olesen, Jesper Thomassen, Tim Knudsen: «Stænder» i Den Store Danske, Gyldendal. Lest 1. oktober 2017.


== Litteratur ==
Neithard Bulst: Die französischen Generalstände von 1468 und 1484. Prosopographische Untersuchungen zu den Delegierten. (bilagshefte til tidsskriftet Francia, 26). Thorbecke, Sigmaringen 1992, ISBN 3-7995-7326-7 (online)
Jules Michelet: Geschichte der Französischen Revolution, Gutenberg-Verlag Christensen & Co. Wien, Hamburg, Berlin; 1. bind, 2. og 3. Kapitel
Sveinung Fjeldstad

Sveinung Fjeldstad (født 26. august 1978) er en norsk fotballspiller som spiller spiss for Gjøvik-Lyn. Han hadde vært innom blant annet for Raufoss, Lillestrøm og Odd Grenland, og spilte for Ham-Kam da han 14. mai 2004 ble den første eliteseriespiller noensinne som ble tatt for doping. Han hadde 21. april samme år testet positivt på metabolitter av et anabolt steroid i dopingklasse S4. Han ble utestengt i to år fra all fotball og avskjediget i Hamarkameratene. Før sesongen 2006 ble han hentet hjem til moderklubben Gjøvik-Lyn, og 11. juni spilte han sin første seriekamp på over to år.
Sveinung Fjeldstad driver nå frisørsalong i Gjøvik. 
Sveinung Fjeldstad spilte cupfinale for Odd Grenland i 2002 på utlån fra Hamarkameratene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sveinung Fjeldstad – Transfermarkt 
(en) Sveinung Fjeldstad – WorldFootball.net 
(en) Sveinung Fjeldstad – FBref 
HamKam.no – Fjeldstads spillerprofil
Gjovik-Lyn.no – Fjeldstads spillerprofil
Thomas Fogdö

Thomas Fogdö (født 14. mars 1970 i Gällivare) er en svensk tidligere alpinist.
Fogdø vant 5 verdenscupseire i slalåm og 1 sammenlagtseier i slalåmcupen. Karrieren tok en brå slutt da han i 1995 falt stygt under en treningsøkt i Åre og ble lammet fra livet og ned. Etter ulykken har Fogdö arbeidet som foreleser, mental rådgiver og forfatter.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Thomas Fogdö – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Thomas Fogdö – Olympedia 
(en) Thomas Fogdö – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Thomas Fogdö – Sveriges olympiske komité 
(en) Thomas Fogdö – FIS (alpint) 
(en) Thomas Fogdö – ski-db.com
Vang Fotballag

For fotballklubben fra Valdres, se Fotballklubben Vang.Vang Fotballag (stiftet 1918) er en fotballklubb fra Hamar i Innlandet. Klubbens A-lag for herrer spiller i 5. divisjon. Klubben driver dessuten en aktiv breddesatsing.
På 1990-tallet spilte klubbens A-lag i 3. divisjon og spilte treningskamper mot storlag som Wimbledon FC og Nottingham Forest FC.


== Tabellen ==


== Divisjonsutvikling ==


== Eksterne lenker ==
Side hos KlubbenOnline
Debbie Armstrong

Debra Rae «Debbie» Armstrong (født 6. desember 1963 i Seattle) er en tidligere amerikansk alpinist.
Hun hadde én seier i storslalåm fra verdenscupen før hun i 1984 vant gull i samme øvelse under OL i Sarajevo.


== Eksterne lenker ==
(de) Debbie Armstrong – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Debbie Armstrong – Olympics.com 
(en) Debbie Armstrong – Olympic.org 
(en) Debbie Armstrong – Olympedia 
(en) Debbie Armstrong – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Debbie Armstrong – FIS (alpint) 
(en) Debbie Armstrong – FIS (langrenn) 
(en) Debbie Armstrong – ski-db.com
Gustav von Kahr

Gustav Ritter von Kahr (født 29. november 1862 i Weißenburg in Bayern i Tyskland, død 30. juni 1934 i Dachau) var fra 16. mars 1920 til 11. september 1921 partiløs ministerpresident i Bayern. Gustav von Kahr var en protestantisk monarkist som stod BVP nær.
Han ble drept under De lange knivers natt.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Gustav von Kahr var sønn av presidenten for den bayerske forvaltningsrett Gustav von Kahr og dennes hustru Emilie, født Rüttel. Fra 1877 til 1882 var han elev på Maxgymnasium i München. Fra 1882 til 1888 studerte von Kahr jus i München og var samtidig medlem av studenterforeningen Akademischer Gesangverein München.


=== Tidlig karriere ===
Fra 1888 til 1902 arbeidet han som forvaltningsjurist i München og Kaufbeuren. I 1890 giftet han seg med Ella Schübeck. Fra 1902 var han ansatt i det bayerske innenriksministerium, hvor han var ansvarlig for folkelig kunst og minnesmerker. I 1911 mottok han den bayerske krones fortjenstorden for sin innsats for den folkelige kunst, hvilket innebar at han ble opptatt i ridderstanden.


=== Politiker ===
I 1917 ble han regjeringspresident i Oberbayern.
Etter novemberrevolusjonen og Kappkuppet ble Kahr den 16. mars 1920 valgt til bayersk ministerpresident etter Johannes Hoffmann. Han forsøkte å løse opp Bayerns bånd til Det tyske rike. Etter motgang trakk han seg i protest fra embedet den 12. september 1921.
I  1923 ble han utnevnt til generalstatskommissær med diktatoriske fullmakter. Han ville ikke være med på Hitlers kuppforsøk den 9. november 1923, og det at han ikke ville være med, bidro til kuppets sammenbrudd. Den 17. februar 1924 trådte Gustav von Kahr tilbake og ble president for den bayerske forfatningsdomstol.
Den 30. juni 1934 ble han arrestert av nasjonalsosialistene i sin bolig i Ruffinistraße 14 i München. På vei til konsentrasjonsleiren Dachau ble han sterkt mishandlet av to SS-menn, og ved ankomst ble han skutt på kommandant Theodor Eickes kommando.
Mordet var del av den utrenskningsbølgen som ble satt i gang ved De lange knivers natt.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Otto Gritschneder, Der Führer hat Sie zum Tode verurteilt..., München 1993, S. 136, ISBN 3-406-37651-7
Johannes Tuchel, Konzentrationslager, Boppard am Rhein 1991, S. 179, ISBN 3-7646-1902-3


== Eksterne lenker ==
Biografi med tidslinje (tysk)
Stenderforsamlingen 1789

Stenderforsamlingen 1789 i Frankrike ble sammenkalt av Ludvig XVI i Versailles 5. mai 1789. Dette var da den første stenderforsamling i Frankrike siden 1614. Bakgrunnen for møtet var den dårlige statsfinansielle situasjonen, kombinert med en dårlig høst året før, som førte til matmangel og uro på landet og stigende matpriser og opprørsstemning i byene.  Møtet ble møtt med stor interesse, og en menneskemengde hadde samla seg i Versailles for å se riksstendene innta møtesalen.
Kongen presiderte sammen med dronning Marie Antoinette i Hôtel des Menus i Versailles foran 290 deputerte fra adelen, 292 fra geistligheten og 584 fra tredjestanden. Tredjestandens representanter besto overveiende av forretningsmenn, advokater og andre menn med juridisk, økonomisk og administrativ kompetanse. Mange var dessuten sterkt påvirka av opplysningstidens tanker.
Talsmenn for tredjestanden markerte seg tidlig under forhandlingene med en offensiv strategi, idet de ikke lenger ville finne seg i det tradisjonelle systemet for stemmegivning, der stendene forhandla hver for seg og stemte med én stemme. Resultatet ble da gjerne at de privilegerte stendene stemte ned tredjestandens forslag med to stemmer mot én. De deputerte fra tredjestanden forlangte avstemning i plenum med én stemme pr hode, noe som ville bety at tredjestanden (som representerte mer enn 95% av befolkninga) ville være i flertall.
Den 17. juni erklærte tredjestanden seg som Frankrikes nasjonalforsamling, og tilbød representanter for de andre stendene å slutte seg til dem enkeltvis med samme rettigheter. Under denne akten – som er blitt omtalt som den franske revolusjons fødsel – spilte Emmanuel-Joseph Sieyès en avgjørende rolle.
Kongen fulgte dronningas råd om ikke å godkjenne en forsamling der det ble stemt pr. hode, og stengte tredjestanden ute fra møtesalen. De deputerte søkte da inn i den kongelige tennishallen, der de den 20. juni avla Ballhuseden.
23. juni sammenkalte kongen riksstendene på nytt, erklærte tredjestandens vedtak av 17. juni ugyldig, og lanserte samtidig et kongelig reformprogram. Kongen annonserte at forhandlingene skulle fortsette neste dag, med hver stand for seg, og trakk seg tilbake. Medlemmene av tredjestanden ble sittende. Etter en stund innfant en høg hoffmann seg og oppfordra de tilstedeværende til å gå hver til sitt. Det var i denne situasjonen at Mirabeau trådte fram og forkynte: «Gå og si til de som har sendt Dem at vi er her med folkets vilje, og vi forlater bare våre plasser for bajonettene.»
Den 27. juni resignerte kongen, og befalte adel og geistlighet å gå sammen med tredjestanden for i fellesskap å ta fatt på rikets anliggender.
Den tysk-britiske flåteavtale

Den tysk-britiske flåteavtale eller AGNA for Anglo-German Naval Agreement ble inngått mellom Storbritannia og Tyskland og undertegnet den 18. juni 1935. Til tross for bestemmelsene i Versaillestraktaten tillot avtalen, som var fremforhandlet av Joachim von Ribbentrop, Tyskland å la sin flåte vokse til én tredjepart av den britiske Royal Navy. Samtidig gikk Storbritannia med på å trekke sin flåte helt ut av Østersjøen, noe som gav Tyskland dominans der. Adolf Hitler var svært begeistet over avtalen, og sa at «Storbritannia har oppgitt sin flåtes innflytelse i Østersjøen, en flaske som vi tyskere kan lukke. Engelskmennene kan ikke utøve noen kontroll der. Vi er Østersjøens herrer.»


== Virkning ==
Den tysk-britiske flåteavtale gjorde det lettere for den tyske Kriegsmarine å kontrollere mesteparten av transporten inn og ut av Østersjøen, som også inkludere Bottenviken. Det var fra havnen Luleå innerst i den at halvparten av Tysklands jernmalm ble transportert fra. Denne virkige forsyningslinjen ville nå ikke lenger britene kunne forstyrre i tilfelle krig.
Da Den tysk-britiske flåteavtale ble undertegnet, var det faktisk Danmark som hadde det beste utgangspunkt for eventuelt å blokkere Østersjøen. Men Operation Weserübung den 9. april 1940 endret dette med et slag. 


== Eksterne lenker ==
Avtalen i fulltekst (engelsk)
Glassaktig is

Glassaktig is er en form for gjennomsiktig is som blir benyttet som vinduer i igloer av eskimoer. Denne isen er en ikke-krystallisert form. Den blir til ved omforming under trykk, for eksempel nederst i en isbre.
Inuitter

Inuitter er urbefolkning som lever på Grønland, i Alaska (USA) og Canada. Ordet «inuit» er grønlandsk og betyr «menneskene»; entallsformen er inuk.
Tradisjonelt var inuittene et nomadefolk som levde av jakt og fiske. Noen holder fast på tradisjonene, men bruker likevel moderne hjelpemidler som snøscootere og skytevåpen.


== Terminologi og grupper ==


== Jakt, mat og framkomstmidler ==
Inuittene var jegere og fiskere og utviklet gode fangstmetoder som fungerte svært godt. De levde av reinjakt og pattedyr som levde i havet: hvaler, hvalross, seler og torsk. Noen ganger ble fangsten isbjørner, moskusokser, fugler eller andre dyr. Det fantes ikke mange spiselig planter eller røtter, noe som sier seg selv med all snøen, men det hendte at sjøgress ble brukt som tilbehør til maten. Kajakken (qajaq) var til stor hjelp ved jakt av sjødyr. Det var en enmannsbåt som var dekket med selskinn og var lett å styre, selv når den tippet over, og fløt veldig godt. Inuittene lagde også større, åpne båter av skinn og bein som ble kalt umiaq, den var til for å transportere mennesker, varer og hunder.
Sjødyr kunne også bli jaktet på land. Inuittene hadde studert isbjørnen som jaktet ved å lage hull i isen og ventet på at seler og hvalrosser kom opp for å trekke luft.
Hundesleder ble brukt som transportmiddel over isen, og hundene dro sleden som var laget av skinn og bein, og tre i noen mer sørlige steder hvor de hadde tilgang til det.


== Materiell kultur ==
Elfenben fra hvalross var et veldig viktig materiale til å lage kniver, og inuittene som bodde i nærheten av en skog brukte også tre som materiale. Når de skulle sy klær og sko, ble det lagd nåler av bein etter dyr og tråden ble lagd av andre deler av dyret.
Klærne var lagd av skinn fra enten hvalross og sel eller rein. Mange av plaggene brukte hårlaget til å lage luftrom som isolerte ekstra mot kulde. Denne virkningen kunne økes ved å ha to plagg med hårsiden mot hverandre. Skinn fra rein felt på ettersomrene var best skikket til klær. Reinskinnene ble skrapt på kjøttsiden, deretter tørket og så garvet ved å tygge eller banke skinnsiden myk. Selskinn er godt egnet til fottøy. Fottøyet var ofte flere lag skinn og gikk opp til knehasene. Buksenes lengde gikk ned til og med kneet. Reinsanorakken ble kantet med skinn av enten bjørn, jerv eller ulv alt etter som hvilket av disse som var tilgjengelig. Klærne var romslige og varme.


== Mytologi ==
Inuittenes mytologi tolker inuittenes liv i relasjon til havet, kulden, dyrene, samfunnet og skjebnemakter. De sentrale overnaturlige maktene er Månemannen og Havkvinnen, som kontrollerer kaoskreftene havet og været, og som også kontrollerte fruktbarhet og jaktlykke. Det er også en sjamanistisk religionsform, styrt av angakkoqen. Sangfesten er en sentral kultisk samværsform.


== Se også ==
Inuitter i Canada
Grønlands historie
Dorsetkulturen


== Eksterne lenker ==
(en) Inuit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Inuit – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Scooter Libby

I. Lewis «Scooter» Libby jr. (født 22. august 1950) er en amerikansk jurist og tidligere høytstående tjenestemann i Det hvite hus. Han var stabssjef for den amerikanske visepresidenten Dick Cheney, samt visepresidentens rådgiver for sikkerhetssaker og assistent for den amerikanske presidenten George W. Bush i nasjonale sikkerhetssaker. I denne rollen var han involvert i nesten alle større beslutninger foretatt av Bush-regjeringen, og spilte en nøkkelrolle i arbeidet til Det hvite hus i å bygge opp påstandene om Iraks besittelse av masseødeleggelsesvåpen før invasjonen av Irak i 2003.
Libby ble i mars 2007 dømt for mened og for å ha hindret etterforskningen av en lekkasje i juli 2003 der identiteten til CIA-agenten Valerie Plame ble kjent. Kritikere mener at Det hvite hus sørget for lekkasjen for å ramme Plames ektefelle, eks-ambassadøren Joseph Wilson, som like før hadde gått ut med oppsiktsvekkende, svært velbegrunnet og sterk kritikk av sentrale deler av grunnlaget til Bush-administrasjonen for invasjonen i Irak.
Libby ble dømt til 30 måneders ubetinget fengsel, to års prøvetid, samt en bot på 250 000 dollar. 2. juli 2007 omgjorde president Bush straffen, slik at Libby slipper å sone i fengsel. Prøvetiden og boten står fortsatt ved like. Libby er den første ansatte i Det hvite hus på 130 år som har blitt anklaget av en føderal domstol mens han var i embedet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
BBC-profil om Lewis Libby
BBC-profil om USAs tidligere fungerende Irak-ambassadør Joseph Wilson
BBC-artikkel: Rettssaken mot Libby – kronologisk oversikt
BBC-artikkel: Avsløringer som kom fram under rettssaken
BBC-artikkel: Bush omgjør dommen mot Libby