jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mind, Body & Soul

Mind, Body & Soul er det andre albumet til Joss Stone, og ble utgitt i 2004. Albumet er det første som inneholder egenproduserte sanger (The Soul Sessions inneholdt bare coversanger). Albumet ble svært godt tatt imot, og Stone ble med dette albumet den yngste kvinnelige artisten noensinne til å toppe albumlistene i Storbritannia. 


== Sporliste ==
«Right to Be Wrong» (Child, Stone, Wright) – 4:40
«Jet Lag» (Reeves, Shorten, Stone) – 4:00
«You Had Me» (Stoker, Stone, White, Wright) – 3:59
«Spoiled» (Dozier, Dozier, Stone) – 4:03
«Don't Cha Wanna Ride» (Child, Greenberg, Mangini, Record, Sanders, Stone, Wright) – 3:31
«Less Is More» (Reeves, Shorten, Stone) – 4:17
«Security» (Greenberg, Pierre, Stone) – 4:30
«Young at Heart» (Remi, Stone) – 4:10
«Snakes and Ladders» (Reeves, Shorten, Stone) – 3:35
«Understand» (Greenberg, Mangini, Morris, Stone, Wright) – 3:46
«Don't Know How» (Gray, Pierre, Richardson, Ruzumna) – 4:01
«Torn and Tattered» (Dean, Howard, Wolf, Wright) – 3:58
«Killing Time» (Gibbons, Stone, Wright) – 5:11
«Sleep Like a Child» (Seymour) – 15:27
«Daniel» (gjemt spor) – 2:46


== Kilder ==

(en) Mind, Body & Soul på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Mind, Body & Soul på Discogs 
(en) Mind, Body & Soul på MusicBrainz 
(en) Mind, Body & Soul på Spotify 
(en) Mind, Body & Soul på AllMusic
Leif Hagen

Leif Aage Hagen (ofte omtalt som «Porno-Hagen», født 26. februar 1942 i Oslo, død 17. desember 2020 i Stockholm) var en norsk forretningsmann som opererte innen pornografibransjen. Han drev forretninger, bladforlag og postordrevirksomhet i Sverige, Norge og Danmark.


== Virksomhet ==
Hagen startet postordrevirksomhet i 1972 og ble raskt ledende innen import og salg av pornografiske filmer og blader, sexleketøy og liknende. I 1976 startet han pornobladet Rapport 76 som året etter endret navn til Aktuell Rapport. Han var i 1970- og 1980-årene Norges største aktør i bransjen.
Som forkjemper for pornografi i Norge ble Hagen og hans utsalgssted i Trondheimsveien i Oslo møtt med flere protestdemonstrasjoner fra kvinnesaksaktivister og pornomotstandere. Handel med ulovlig hardporno førte også til flere politirazziaer og store varebeslag. Hagen har i intervjuer fortalt at forretningene likevel var svært lønnsomme. I 1987 ble imidlertid Hagen fradømt retten til å drive næringsvirksomhet i Norge i ti år. Han ble også ilagt fengselsstraff og bøter flere ganger. Han flyttet da til Sverige hvor han fortsatte forlagsvirksomheten. 
I 1985 grunnla Hagen det danskregistrerte aksjeselskapet Scandinavian Publishing Group som stod bak blader som Aktuell Rapport, Cats og Alle Menn. Ifølge Hagen sendte forlaget hans, Nordic Publishing, i 2006 ut rundt en halv million pornopublikasjoner på det norske markedet. Det utgjorde 10–15 % av omsetningen i det nordiske forlaget. De største magasinkonkurrentene i Norge var Lek og Cocktail. Hagen eide også pornobutikken Inn & ut i Oslo.
I 1992 var Hagen Sveriges 182. rikeste person med en formue på over 100 millioner svenske kroner.I 2006 bodde han på Tyresö utenfor Stockholm. 
I 2007 solgte Hagen seg ut av Scandinavian Publishing Group og trakk seg med det helt ut av pornobransjen. Pr. 2018 var Hagen pensjonert og bosatt i Sverige. Han døde 17. desember 2020, 78 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Svensk intervju 2010
Leif Hagen @ Manshow - YouTube
Stiftelsen Fairtrade Norge

Fairtrade Norge er en ideell organisasjon som jobber med å bygge kunnskap, spre informasjon og tilrettelegge for rettferdig handel i Norge.
Stiftelsen ble grunnlagt i 1997 av 12 norske organisasjoner: Det kongelige Selskap for Norges vel, Framtiden i våre hender, Handel og Kontor, Norges Bondelag, Kirkens Nødhjelp, Alternativ Handel, Frikirkens Globale Informasjon, Norsk Folkehjelp, Norsk Nærings- og Nytelsesarbeiderforbund, Redd Barna, WWF og Kirkerådet. Stiftelsen gikk tidligere under navnet Fairtrade Max Havelaar Norge, etter romanfiguren Max Havelaar i en bok skrevet av den nederlandske forfatteren Eduard Douwes Dekker.
Fairtrade International eier merkeordningen. Fairtrade International er en internasjonal ideell organisasjon. Generalforsamlingen til Fairtrade International består av representanter for Fairtrade-organisasjonene i ca. 30 markeder og de tre interesseorganisasjonene til sertifiserte bondekooperativer og plantasjer i hhv. Afrika, Asia og Latin-Amerika. 


== Om Fairtrade ==
Fairtrade er den eneste sertifiseringen som stiller konkrete krav til betalingen bønder og plantasjer får for råvarene de dyrker. Det er fastsatt en minimumspris per kilo/liter/stilk for de aller fleste av de over 300 råvarene det finnes Fairtrade-standarder for. Fairtrade-minimumsprisen kan forstås som et sikkerhetsnett og skal dekke de gjennomsnittlige produksjonskostnadene for bærekraftig produksjon. Ofte betales en høyere pris enn minimumsprisen.
Den uavhengige sertifiseringsorganisasjonen FLOCERT kontrollerer at Fairtrade-standardene overholdes og at pengestrømmene går som de skal gjennom verdikjeden, fra produksjonen og helt frem til produktet er ferdig pakket for salg. FLOCERT eies av Fairtrade International, men opererer uavhengig
FLOCERT har siden 2007 vært ISO 17065-akkreditert, noe som betyr at de oppfyller den internasjonale standardorganisasjonens krav til uavhengige og kompetente sosiale sertifiseringer.


== Merkeordningen Fairtrade ==
Fairtrade er en internasjonal merkeordning som styrker bønder og arbeidere i fattige land gjennom handel. Gjennom krav til høyere råvarebetaling, tryggere arbeidsforhold og beskyttelse av miljøet, bidrar produksjon og handel etter Fairtrade-standardene til et mer bærekraftig jordbruk og bedre liv for bønder og arbeidere i Afrika, Asia og Latin-Amerika.
Det finnes Fairtrade-standarder for over 300 ulike råvarer, blant dem kaffe, te, blomster, bomull, kakao, frukt, sukker og nøtter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fairtrade Norge
Fairtrade International
Flocert
Charles Patey

Charles Arne Patey (født 30. desember 1949) er en norsk/engelsk filmfotograf.
Patey fikk stor oppmerksomhet som sjeffotograf for Flåklypa Grand Prix (1975) under Ivo Caprinos ledelse.
Han flyttet senere til London, der han bisto både som fotograf og rådgiver i flere filmer av ulike typer:

Sins of the Fathers (1982, kamera – regi)
The Kitchen Toto (1987, fotograf)
Wallace & Gromit – Romferden (1989, konsulent)
Fluenes herre (1990, fotograf)Videre spesialiserte han seg på naturfilmproduksjon, og fikk stor oppmerksomhet og flere dokumentarpriser for sine arbeider om blant annet mygg , maur, marihøner, furuskog og – ikke minst – om hakkespetter. Han har fått gode tilbakemeldinger fra både norske og engelske oppdragsgivere om disse, og er etter hvert blitt en kapasitet på emnet hakkespetter.
Patey har i mange år bodd og arbeidet i London, men har nå flyttet hjem igjen til Nesodden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Patey på Internet Movie Database 
(en) Charles Patey hos The Movie Database
Dimetrodon

Dimetrodon var en kamøgle av ordenen Pelycosauria som levde i Nord-Amerika for 280-250 millioner år siden i perm-tiden. Dimetrodon var ikke en dinosaur, til tross for at mange ofte grupperer den som en, men hører hjemme blant de pattedyrliknende krypdyrene.
En dimetrodon ble omtrent 3,5 meter lang, og langs ryggen gikk det en stor kam som var støttet av lange utvekster av bein på virvelsøylen. Denne kammen (eller seilet som det ofte blir kalt) kan ha hatt en varmeregulerende effekt. Tennene var spisse og kjeven var kraftig, noe som er et tegn på at dimetrodon var en rovøgle.
Edmontonia

Edmontonia var en pansret, kraftig og klumpet dinosaurslekt som levde i Nord-Amerika for omtrent 70 millioner år siden i perioden som vi kaller kritt. Edmontonia var en planteeter og dens hovednæring var nok plantedeler fra lav vegetasjon.
Dinosauren har fått sitt navn etter Edmonton i Alberta, hvor de første fossilene av arten ble funnet. Senere har man også funnet fossiler av arten i Montana og Texas.


== Eksterne lenker ==
(en) Edmontonia i Encyclopedia of Life 
(en) Edmontonia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Edmontonia hos Fossilworks 
(en) Kategori:Edmontonia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Edmontonia – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Ålesund Strykekvartett

Ålesund Strykekvartett er et profesjonelt strykekvartettensemble i Ålesund. Kvartetten er organisert som en enhet innenfor Ålesund kulturskole. Den ble opprettet av Ålesund kommune i 1985. Foruten utøvende oppgaver i ensemblet er alle musikere i kvartetten med i Ålesund Symfoniorkester og underviser både i kulturskolen og ved Fagerlia videregående skole.
Ålesund Strykekvartett urfremførte Edvard Griegs Kvartett for 2 fioliner, bratsj og cello i F-Dur EG 117 etter komponistens originalmanuskript den 26. juni 1991 i Troldsalen i Bergen med følgende besetning: Ove Kvangarsnes, 1. fiolin, Britta Skärby Vindenes, 2. fiolin, Hella Oelmann, bratsj og Marit Klovning, cello.


== Nåværende medlemmer ==
Ai-Ling Chiu, fiolin
Laurens Weinhold
Linda Bønes, bratsj
Samuel Skrede, cello
Kanalen gjennom Walcheren

Kanalen gjennom Walcheren er en konstruert vannvei som deler halvøyen Walcheren i den nederlandske provinsen Zeeland i to. Den forbinder Vlissingen ved Westerschelde med Veere ved Veerse Meer med hverandre. Kanalen ble anlagt 1870–1873 og spilte en rolle i Middelburgs økonomiske gjenoppblomstring.
Denne kanalen og kanalen gjennom Zuid-Beveland ble anlagt samtidig med den delen av jernbanelinjen mellom Roosendaal og Vlissingen som ligger på Walcheren. Da jernbanesporet ble anlagt, ble Sloe blokkert av Sloedemningen og kunne dermed ikke lenger brukes som seilingsrute. Fra belgisk side ble det da gjort klart hvor viktig det var å få nord-sør forbindelser fra Westerschelde til Veerse Meer og Oosterschelde. Kanalen følger delvis traséen som den gamle kanalen (fra 1817) til Middelburgs havn fulgte, og samtidig ble det anlagt to havner og en sluse inne på halvøyen, og en havn ved kysten. 
Kanalen gjennom Walcheren har etterhvert blitt mindre viktig for transport, mens den har blitt viktigere for turisme og lystbåter. Mellom Middelburg og Veere bryter en sidekanal, Arnekanalen, av til Arnemuiden og Nieuw- en Sint Joosland.
Gunnar Berg

Må ikke forveksles med partisanen Gunnar Berg, presten Gunnar Berg eller botanikeren Gunnar Anton Berg
Gunnar Berg (født 21. mai 1863 i Svolvær, død 23. desember 1893 i Berlin) var en norsk maler, kjent som en av Lofotmalerne.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Gunnar Berg vokste opp i Svolvær i Lofoten, hvor faren Lars Todal Walnum Berg var en velstående væreier. Han var opprinnelig eslet for en handelskarriere, og etter læretid i familiens forretning dro han i 1882 til Bergen for en handelsutdannelse. Her ble han oppfordret til å utnytte kunsttalentet, og 1883-1885 studerte han malerkunst i Düsseldorf.


=== Maler ===
Etter studiene reiste han hjem til Lofoten hvor han med foreldrenes hjelp bygde seg et atelier på Svinøya i Svolvær. Atelieret er modernisert og bevart.
Han pendlet mellom Tyskland og Lofoten. En periode da han var i Lofoten, hadde han et godt samarbeid med maleren Otto Sinding. Denne perioden ble hovedårsaken til at disse malerne ble stadig sammenliknet. Under en kunstutstilling i Kristiania i 1889, ble han kalt for et "Sinding - epigon" av kunsthistorikeren Andreas Aubert, hvilket resulterte i at Berg ikke holdte flere utstillinger i hovedstaden. 
Under somrene i Lofoten hadde han et eget lag med tilreisende. Han både solgte en kunst, og ga gjestene en opplevelse av stedet, landsdelen og kunsten. 
I 1893 fikk han kreft og måtte amputere det ene benet – likevel reiste han til Berlin, der han døde om vinteren. Gunnar Berg ligger begravet i familiens gravkapell på Gunnarholmen i Svolvær. Der ble det i 1994 reiste en byste av ham.
Gunnar Berg blir i dag ansett som en av Nord-Norges aller største malere, og blant de betydeligste i Norge innen sin genre. Blant hans mest betydelig malerier må nevnes Fra Vaterfjord og Trollfjordslaget, det siste viser en faktisk kampepisode fra Lofotfisket 1890.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jens Andvig, «Lofotfisket og Gunnar Berg og Kaare Espolin Johnson». I: Skolp : årsskrift for Vågan historielag, 1984
Gerd Rødsand Bremnes, «Maleren Gunnar Berg – et hundreårs minne ». I: Årbok for Vågan, 1993
Holst, Erling. «Gunnar Berg, Lofotens maler». I: Kunst og kultur, 1963
Per Posti, Trollfjordslaget, myter og virkelighet. Svolvær: Montanus forlag, 2001 (1. utg: Tromsø, 1991)
Per Posti, «Lofoten i billedkunsten fram til 1920-årene». I: Ottar, nr 3, 2000
Per Posti, Gunnar Berg 1863-1893, minneutstilling 1993. Tromsø Kunstforening, 1993 (Utstillingskatalog
Jon Henrik Lie, "Svinøya; Familien Berg til Svolvær" I: "Væreiere og nessekonger", 1. utg: 2008


== Eksterne lenker ==
Verk av Gunnar Berg på nasjonalmuseet.no
(no) Gunnar Berg i Norsk biografisk leksikon
(no) Gunnar Berg på NLIs Lokalhistoriewiki.
Privat hjemmeside om Gunnar Berg
Cyril Dessel

Cyril Dessel (født 29. november 1974 i Rive de Gier) er en tidligere profesjonell fransk syklist.
Han debuterte som profesjonell sykkelrytter for det franske laget Jean Delatour i 2000. I 2002 deltok han for første gang i Tour de France, og endte på en 113.-plass i sammendraget.
I 2003 gikk han over til sveitsiske Phonak, hvor han kjørte i to år, før han gikk til Ag2r Prévoyance i 2005.


== Meritter ==
Nr. 2 10. etappe i Tour de France (2006)
Nr. 7 sammenlagt i Tour de France (2006)
Nr. 1 sammenlagt i Tour Méditerranéen (2006)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cyril Dessel – Olympics.com 
(en) Cyril Dessel – Olympic.org 
(en) Cyril Dessel – Olympedia 
(en) Cyril Dessel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(fr) Cyril Dessel – Frankrikes olympiske komité 
(en) Cyril Dessel – ProCyclingStats 
(en) Cyril Dessel – Cycling Archives 
(en) Cyril Dessel – Cycling Quotient 
Offisielt nettsted 
(en) Cyril Dessel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kågentunnelen

Kågentunnelen er en veitunnel i Skjervøy kommune i Troms. Den er en del av fylkesvei 866 og er 1733 meter lang. Den erstattet ei rasfarlig veistrekning mellom Flåten og Skognesbukta på øya Kågen.
I 2021-2022 ble tunnelen renovert. Innvendig bredde ble økt og nytt lys- og sikkerhetsutstyr installert.


== Se også ==
Maursundtunnelen
Veitunneler i Norge


== Referanser ==
Juan Miguel Mercado

Juan Miguel «Juanmi» Mercado Martín (født 7. juli 1978 i Armilla) er en spansk tidligere profesjonell syklist. Han syklet profesjonelt fra 1998 til 2007.
Mercado vant 18. etappe under Tour de France 2004. Han fikk en ny etappeseier i verdens mest berømte etappeløp i 2006, da han overraskende gikk til topps på den første fjelletappen etter et tidlig brudd sammen med bl.a. Cyril Dessel (Ag2r Prévoyance).


== Lag ==
Vitalicio Seguros-Grupo Generali (1998–2000)
iBanesto.com (2001–2003)
Quick Step-Davitamon (2004–2005)
Agritubel (2006–2007)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Juan Miguel Mercado – ProCyclingStats 
(en) Juan Miguel Mercado – Cycling Archives 
(en) Juan Miguel Mercado – Cycling Quotient
Jon Inge Kjørum

Jon Inge Kjørum (født 23. mai 1965 i Hamar) er en tidligere norsk skihopper. Han representerte Hamarkameratene og hans største idrettsprestasjon er OL-bronse i laghopping stor bakke fra 1988 i Calgary sammen med Ole Christian Eidhammer, Ole Gunnar Fidjestøl og Erik Johnsen. Året etter vant han også sølv i lagkonkurransen i VM i Lahtis 1989 med Ole Gunnar Fidjestøl, Magne Johansen og Clas Brede Bråthen.
Kjørum kom på en femteplass og var beste nordmann i normalbakken i VM 1989, et renn som gikk over kun én omgang. I storbakken ble han nummer 15. Året før deltok han i sitt første internasjonale mesterskap. Ved siden av OL-bronsen i lagkonkurransen, oppnådde han å bli nummer 15 i rennet i normalbakken. I 1991, to år etter hans beste VM, da landsmennene Rune Olijnyk og Kent Johanssen tok hver sin sølvmedalje i VM i Val di Fiemme, ble Kjørum nummer 19. I 1990-sesongen hoppet han for øvrig til en 12.-plass i VM i skiflyging i Vikersund. 
Kjørum ble norgesmester tre år på rad, fra 1987 til 1989. To av sine NM-gull kom i normalbakken (det første og det siste), mens ett kom i storbakken. Fra Norgesmesterskapene fikk han ellers med seg to bronsemedaljer. Hans tre eneste pallplasseringer i verdenscupen kom i 1989-sesongen. Han vant da storbakkerennet i Liberec, en seier han delte med den tsjekkiske hopperen Pavel Ploc. En uke senere ble han nummer tre i et normalbakkerenn i Oberhof, bak vinneren Jens Weißflog og Ole Gunnar Fidjestøl. Weissflog vant også klart da Kjørum ble nummer to i Holmenkollbakken i mars.
Etter at han la opp som skihopper var Kjørum i en periode trener for det norske kombinertlandslaget. Kjørum har utdannelse innen markedsføring, og har siden februar 2011 arbeidet som markedssjef for ishockeyklubben Storhamar Dragons.


== Besteplasseringer i internasjonale mesterskap og renn ==
1986: Nr 13 i Planica (debut)
1987: Nr 9 i Holmenkollen
1988: Nr 5 i normalbakken i VM i Lahtis. Nr 4 i Planica
1989: Seier i Liberec, nr 2 i Holmenkollen, en tredjeplass i Oberhof
1990: Nr 8 i Lahtis og i Planica
1991: Nr 8 i Trondheim
1992: Nr 33 i Predazzo


== Verdenscupseire ==


== Medaljer og besteplasseringer i NM ==
1986: Nr 12 i normalbakken på Vang
1987: Gullmedalje i normalbakken i Sprova
1988: Gullmedalje i storbakken på Rena, bronsemedalje i normalbakke i Skien
1989: Gullmedalje i normalbakken i Vikersund
1991: Bronsemedalje i storbakken i Bærum
1992: Nr 4 i normalbakken i Molde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jon Inge Kjørum – Olympedia 
(en) Jon Inge Kjørum – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jon Inge Kjørum – FIS (skihopping)
Honningsvågtunnelen

Honningsvågtunnelen er en veitunnel på europavei 69 i Nordkapp kommune i Finnmark. Tunnelen går mellom Indre Baklia og Kobbholet, vest for Honningsvåg på Magerøya. Tunnelen er 4 443 meter lang. Den hadde gjennomslag 23. juli 1997 og ble åpnet i 1999. Det er lov å sykle gjennom tunnelen.
Sammen med Nordkapptunnelen er Honningsvågtunnelen en del av fastlandsforbindelsen til Magerøya, det såkalte FATIMA-prosjektet, som erstattet fergestrekningen mellom Kåfjord på fastlandet og Honningsvåg. Honningsvågtunnelen er Finnmarks nest lengste veitunnel etter Nordkapptunnelen. 
Byggekostnadene var på 226 millioner kroner. Tunnelen har kuldeporter i hver ende som holder kulden ute om vinteren, for å unngå isdannelse i fjellveggene. Disse portene åpner seg automatisk når en bil nærmer seg. På sommeren er normalt portene alltid åpne. 


== Se også ==
Nordkapptunnelen
Sarnestunnelen
Veidnesbrua
Veitunneler i Norge


== Referanser ==
Øyvind Fjeldheim

Øyvind Fjeldheim (født 28. august 1969 i Haugesund) er en norsk programskaper (Fredag, Sommertid og Eventyrlige nordmenn) journalist og tidligere programleder i TV 2.   
Øyvind Fjeldheim kommer fra Haugesund og er utdannet lærer med media som spesialfag.  
Han begynte i TV 2 i 2004 som researcher og reporter for aktualitets- og debattprogrammet Tabloid. Før det arbeidet han i seks år som reporter og programleder i TV Haugaland. Han har vært programleder for TV 2-programmer som Fredag, Sissel 20 år som artist, Avspark Lørdag, Pokerfjes, Eventyrlige Nordmenn, Sporløs og Sommertid.  Fra 2009 til 2013 ledet han talkshow-programmet Sommertid fra taket på TV 2s studioer på Karl Johan i Oslo.
Fjeldheim startet i 2015 produksonselskapet West Avenue Creative sammen med Reinert (Ray Kay) Olsen. Selskapet har spesialisert seg på filmer til sosiale medier og opererer både i Norge og i USA.  


== Eksterne lenker ==
(en) Øyvind Fjeldheim på Internet Movie Database
Bjarne Bø

Bjarne Bø (født 3. april 1907 i Skjeberg, død 8. august 1998) var en norsk skuespiller. 
Bø debuterte i 1929 som Sjur i Hu Dagmar på Bjørnevik Teater. Fra 1935 til 1948 var han ved Nationaltheatret, men spilte stort sett mindre roller. I 1951 gikk til det nye Folketeatret. Dette ble slått sammen med Det Nye Teater i 1959, og han tilbrakte resten av sin karriere ved Oslo Nye. Han viktigste arbeid var kanskje Barneteateret, hvor han skrev, instruerte og spilte i langt over 1000 forestillinger sammen med barn. Bø var en anerkjent resitatør, og ble ofte brukt som oppleser i NRK radio og fjernsyn. I generasjoner var han kjent som en stor eventyrforteller, og særlig hans fremføring av Reve-enka huskes av mange. 
Som filmskuespiller debuterte han i rollen som streikebryter i Det drønner gjennom dalen i (1938). Han spilte siden i over 20 norske filmer.
Bjarne Bø ble hedret med Kongens fortjenstmedalje i gull for sin innsats for norsk teaterkunst.


== Filmografi ==
Fleksnes fataliteter (1974) (TV) Onkel Knut– ep. Beklager, teknisk feil

Olsenbanden - Operasjon Egon (1969)
Smuglere (1968)
Musikanter (1967)
Jakten (1959)
Savnet siden mandag (1955)
Skøytekongen (1953)
Storfolk og småfolk (1951)
Alt dette og Island med (1951)
To mistenkelige personer (1950)
Svendsen går videre (1949)
Vi vil leve (1946)
Så møtes vi i morgen (1946)
Den nye lægen  (1943)
Trysil-Knut (1942)
En Herre med bart (1942)
Kjærlighet og vennskap (1941)
Gullfjellet (1941)
Gryr i Norden (1939)
Ungen (1938)
Det drønner gjennom dalen (1938)


== Kilder ==
Heljar Mjøen og Nils Brantzeg: Norske skuespillerportretter. Oslo 1969.
Anton Rønneberg: Nationaltheatret 1949-1974. Oslo 1974. ISBN 82-05-06254-4


== Eksterne lenker ==
(en) Bjarne Bø på Internet Movie Database 
(no) Bjarne Bø hos Nationaltheatret 
(no) Bjarne Bø hos Sceneweb 
(sv) Bjarne Bø i Svensk Filmdatabas 
(en) Bjarne Bø hos The Movie Database
Melkøysundtunnelen

Melkøysundtunnelen er en undersjøisk veitunnel i Hammerfest kommune i Finnmark. Tunnelen går under Melkøysundet mellom Meland på Kvaløya og Melkøya, og er del av anleggsveien til gassanlegget på Melkøya. Melkøysundtunnelen er 2 316 meter lang, og dypeste punkt er 62 meter under havet. Arbeidet med tunnelen begynte i juli 2002 og gjennomslaget ble gjort 18. februar 2003. Tunnelen ble først tatt i bruk 1. oktober 2003, og den ble offisielt åpnet 17. november samme år. Dette er den eneste undersjøiske veitunnelen i Norge utenfor det offentlige veinettet.


== Se også ==
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge


== Referanser ==
Organisasjonen av alliansefrie nasjoner

NAM kan også referere til Namibia.
Organisasjonen av alliansefrie nasjoner (engelsk Non-Aligned Movement, NAM) er en internasjonal organisasjon av over 100 stater som anser seg nøytrale overfor de store maktblokkene. Uttrykket «alliansefrie nasjoner» ble først brukt av Nehru i en tale i Colombo i 1954, og et første uformelt møte ble holdt i Bandung i Indonesia i 1955. Organisasjonen ble imidlertid ikke offisielt stiftet før i september 1961.
Organisasjonens formål som nedfelt i Havanna-deklararasjonen av 1979 er å sikre «alliansefrie lands nasjonale uavhengighet, suverenitet, territorielle integritet og sikkerhet i deres kamp mot imperialisme, kolonialisme, nykolonialisme, apartheid, rasisme, zionisme og alle former for utenlandsk aggresjon, okkupasjon, dominans, innblanding eller hegemoni, og mot stormakts- og blokkpolitikk». NAM fokuserer bl.a. på kampen for nasjonal uavhengighet, utryddelse av fattigdom, og økonomisk utvikling. Medlemslandene i organisasjonen representerer 55 % av jordens befolkning og nærmere to tredjedeler av FNs medlemmer.
Viktige medlemmer har inkludert India, Egypt, Sør-Afrika, Malaysia, Jugoslavia, og for en tid Folkerepublikken Kina. Brasil har aldri vært medlem, men deler mange av organisasjonens mål og sender observatører til dens møter.
NAM var opprinnelig ment å være en like tett allianse som NATO og Warszawapakten, men samarbeidet har vært begrenset, og mange medlemmer har valgt side til fordel for en av stormaktene; Cuba ble f.eks. tett knyttet til Sovjetunionen. Da Sovjetunionen invaderte Afghanistan i 1979 var medlemmene i NAM splittet i synet på invasjonen.
Organisasjonen av alliansefrie nasjoner har hatt problemer med å finne en relevant rolle etter den kalde krigens avslutning. Jugoslavias etterfølgerstater har vist liten interesse for NAM, og i 2004 forlot Malta og Kypros organisasjonen da de ble EU-medlemmer.


== Medlemsland ==


== Eksterne lenker ==
Non-Aligned Movement Online
Virtual newspaper "TerraViva" on the 14th summit of the Non-Aligned Movement IPS Inter Press Service reports from the summit in Havana (11 – 16 September, 2006)