jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Addis Abeba

Addis Abeba (amharisk for «den nye blomsten») er hovedstad i Etiopia og hovedkvarter for Den afrikanske union. Byen kalles ofte bare Addis lokalt. Byens beliggenhet ble valgt av keiserinne Taytu Betul og grunnlagt av hennes mann keiser Menelik II i 1886. Før Addis ble grunnlagt hadde det etiopiske keiserhoffet lenge vært nomadisk, og dro alltid videre etter at et områdes tilgang på brensel hadde blitt oppbrukt. Det spesielle med Addis, var at byen ble grunnlagt samtidig med at det hurtigvoksende eukalyptustreet ble innført til landet fra Australia. Dette treet ga brensel nok til at byens infrastruktur ble såpass utviklet at det ikke var vits i å flytte videre.
Befolkningsmessig er Addis den største hovedstaden i et land uten kyst. Byens befolkning ble doblet fra midten av 1970-tallet til 1990. I dag har byen 3 627 934 innbyggere (2007), og folketallet øker med om lag 8 % hvert år. Det er ventet at hovedstaden vil vokse til 5,1 millioner innbyggere innen 2015. Byens areal har vokst i takt med befolkningsveksten. På 1920-tallet dekket byen et område på cirka 33 km². I 1984 hadde den vokst til 224 km² og i 1990 til 530 km².I bydelen Nifas Silk-Lafto finner man Norges ambassade, som ble etablert i 1991 da landet fikk ny ikke-marxistisk regjering.


== Samferdsel ==

Det meste av offentlig transport som finnes er busser fra Anbessa «City Bus Service Enterprise» eller blå og hvite felles drosjer. Drosjene er som regel minibusser som tar opptil 20 passasjerer. To personer arbeider i hver drosje, en sjåfør og en weyala som tar betalt og roper ut hvor drosja stopper.
Byen betjenes av Bole internasjonale lufthavn, som åpnet sin nye terminal i 2003. Den gamle Lideta lufthavn i  bydelen «Old Airport» vest i byen, brukes mest av småfly og militæret.
Addis Abeba har også jernbaneforbindelse med Djibouti. Pr. 2014 går det ingen tog, siden den smalsporede linjen er i ferd med å bli oppgradert, elektrifisert og konvertert til normalspor dimensjonert for 120 km/t. Dette arbeidet er planlagt fullført innen utgangen av 2015. I 2012 startet arbeidet med å bygge 34 kilometer med dobbelsporet bybane i Addis Abeba. Bybanen ble bygget som høybane og er normalsporet og elektrifisert. Denne åpnet 19. september 2015. Byggearbeidene for begge prosjektene utføres av kinesiske selskaper.


== Vennskapsbyer ==
 Beersheba, Israel
 Netanya, Israel
 Beijing, Folkerepublikken Kina, siden 2006
 Chuncheon, Sør-Korea
 Leipzig, Tyskland, siden 2004
 San Francisco, USA
 Tel Aviv, Israel
 Chongqing, Folkerepublikken Kina
 Johannesburg, Sør-Afrika, siden 2002
 Bangkok, Thailand, siden 2005
 Havanna, Cuba, siden 2003
 London, Storbritannia
 Roma, Italia, siden 2000
 Kairo, Egypt
 Dubai, De forente arabiske emirater
 Stockholm, Sverige
 New Delhi, India, siden 2004
 São Paulo, Brasil, siden 2010
 Istanbul, Tyrkia
 Jidda, Saudi-Arabia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(am) Offisielt nettsted 
(en) Addis Ababa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) አዲስ አበባ – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Stortingets justiskomité

Stortingets justiskomité er en fagkomité på Stortinget. Den behandler saker relatert til Norges domstoler, Politi- og lensmannsetaten, Kriminalomsorgen, Påtalemyndigheten, sivile vernepliktige, billighetserstatninger, alminnelig forvaltningslovgivning, straffelovgivning, prosesslovgivning og alminnelig sivillovgivning.


== Medlemmer ==
Justiskomiteen ledes av tidligere justisminister Per-Willy Amundsen. Den har elleve medlemmer i perioden 2021–2025:
Per-Willy Amundsen (Troms FrP), leder
Maria Karine Aasen-Svensrud (Vestfold Ap), første nestleder
Sveinung Stensland (Rogaland H), andre nestleder
Ingunn Foss (Vest-Agder H)
Kamzy Gunaratnam (Oslo Ap)
Odd Harald Hovland (Hordaland Ap)
Tor André Johnsen (Hedmark Frp)
Ivar B. Prestbakmo (Troms Sp)
Else Marie Tveit Rødby (Akershus Sp)
Ingvild Wetrhus Thorsvik (Vest-Agder V)
Andreas Sjalg Unneland (Oslo SV)


== Historie ==
Det første ordentlige storting (i 1815) hadde en fast «komite for juridiske gjenstande» og en rekke midlertidige komiteer på justis- og lovfeltet. Det andre storting (1818) hadde 16 spesialkomiteer innen feltet, og det tredje storting (1821) hadde 17. Fra og med 1824 etablerte Stortinget et fastere system for fagkomiteer, og vi fikk da den første «komite for justis- og politivæsen».Fra 1842 hadde Stortinget to komiteer på feltet. Hensikten med dette var å redusere arbeidspresset og få til raskere saksbehandling. Den ene komiteen behandlet i hovedsak kriminallovgivning og tilsvarende saker (kriminalkomiteen), mens den andre ble tildelt øvrige saker som vedkom justis- og politivesenet (komiteen for justis- og politivesenet). Fra 1845 fikk disse betegnelsene justiskomite nr. 1 og nr. 2.Fra 1875 gikk en tilbake til en felles komite, noe som skyldtes at oppgavene ble færre. Dette var det vanlige i noen tid framover, mes unntak for perioden 1886–1888, da det – på grunn av arbeidet med ny jurylov – igjen oppstod behov for to justiskomiteer. Også i de to periodene 1913–1915 og 1916–1918 var det to justiskomiteer.I de påfølgende årene var det hyppig diskusjon om behovet for en egen lovkomite, og denne ble opprettet i 1931. Den fikk oppgaver knyttet til Stortingets forretningsorden, kommunallovgivningen, valglovene og skattelovene pluss bevilgningssaker som gjaldt Stortinget og statsrevisjonen. Fra 1934 fikk lovkomiteen betegnelsen kommunalkomiteen og etter hvert et saksfelt som samsvarte med dette navnet.


=== Ledere siden 1945 ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Komiteens nettside
Stortingets kirke-, utdannings- og forskningskomité (2001–2005)

Kirke-, utdannings- og forskningskomiteen er en fagkomité på Stortinget.  Den behandler saker relatert til kirke, utdanning og forskning.
Komiteen besto for perioden 2001–2005 av 16 stortingsrepresentanter.


== Representanter ==
Rolf Reikvam, leder (SV)
Søren Fredrik Voie, første nestleder (H)
Karita Bekkemellem Orheim, andre nestleder (A)
Vidar Bjørnstad (A)
Ine Marie Eriksen (H)
Ursula Evje (FrP, senere uavhengig)
Trine Skei Grande (V)
Lena Jensen (SV)
Arne Lyngstad (KrF)
Eva M. Nielsen (A)
Jan Olav Olsen (H)
Raymond Robertsen (H)
Jan Simonsen (FrP, senere uavhengig)
Elsa Skarbøvik (KrF)
Rune J. Skjælaaen (Sp)
Arne Sortevik (FrP)


== Se også ==
Stortinget


== Kilder ==
(no) Kirke-, utdannings- og forskningskomiteen
Formannskap

Formannskapet er nest øverste politiske organ i kommuner uten parlamentarisk styreform, og består av et utvalg av kommunestyrets medlemmer på minst fem medlemmer, deriblant ordføreren og varaordføreren.
Formannskapet velges blant kommunestyrets medlemmer ved flertallsvalg, såfremt ikke minst ett av kommunestyrets medlemmer krever at det avholdes forholdsvalg, og vil i de fleste tilfeller være den reelle politiske beslutningsarenaen i kommunene.
Formannskapet skal i henhold til kommuneloven som et minimum behandle forslag til økonomiplan, budsjett og skattevedtak, men kan, såfremt ikke annet er lovbestemt, tildeles myndighet i de fleste saker.
Det tilsvarende organ i fylkeskommunene, fylkesutvalget, består av medlemmer fra fylkestinget og ledes av fylkesordføreren.


== Se også ==
Formannskapsloven


== Eksterne lenker ==
Kommunelovens §8
Stortingets kommunalkomité (2001–2005)

Kommunalkomitéen er en fagkomité på Stortinget. 
Den behandler saker relatert til kommunalpolitiske saker.
Komitéen består av 14 stortingsrepresentanter.


== Representanter ==
Magnhild Meltveit Kleppa (Sp), leder
Per Sandberg (FrP), første nestleder
Hans Kristian Hogsnes (H), andre nestleder
Karin Andersen (SV)
Torbjørn Andersen (FrP)
Peter Skovholt Gitmark (H)
Sigvald Oppebøen Hansen (A)
Kari Lise Holmberg (H)
Heikki Holmås (SV)
Reidar Sandal (A)
Karl Eirik Schjøtt-Pedersen (A)
Anita Apelthun Sæle (KrF)
Ivar Østberg (KrF)
Signe Øye (A)


== Eksterne lenker ==
Kommunalkomitéen
The Game (album)

The Game er et album av det britiske rockebandet Queen. Plata ble sluppet 30. juni 1980, og var bandets første plate til å nå førsteplass både på amerikanske og britiske hitlister. Selv om sangene var enklere enn tidligere Queen-plater, gjorde The Game Queen til superstjerner. Store sanger på denne plata er den bassdrevne «Another One Bites the Dust» og rockabilly-sangen «Crazy Little Thing Called Love», begge nådde førsteplass i USA. The Game var den første Queen-plata der de brukte synthesizer.
Platas arbeidstittel var «Play the Game», men Roger Taylor uroet seg for at det kanskje kunne ha undertoner av snobberi, så det ble enkelt nok endret til The Game.
«Dragon Attack» blir kreditert til Brian May, men er faktisk resultatet av en «jam session» av alle fire bandmedlemmer. May fant de beste delene og redigerte dem sammen. Så la han til noen heavy gitarelementer for å få det hele til å høres litt mer samlet ut, og fikk bandet til å legge til elementer gjennom det hele.
«Crazy Little Thing Called Love» ble skrevet av Freddie Mercury mens han slappet av i badekaret. Han spilte inn den akustiske gitaren i studioet selv, før de andre kom, og når de kom spilte han opptaket for dem. Gitarist May sa at Mercurys spilling var perfekt, og la bare til en Telecaster-solo i midten av sangen, på råd fra Mack, i stedet for å imitere Telecaster-lyden på sin berømte Red Special-gitar. Dette er den eneste sangen Mercury rørte et annet instrument enn piano og tamburin på under konserter.


== Sporliste ==
«Play the Game» 3:30
«Dragon Attack» 4:18
«Another One Bites the Dust» 3:36
«Need Your Loving Tonight» 2:49
«Crazy Little Thing Called Love» 2:45
«Rock It (Prime Jive)» 4:31
«Don't Try Suicide» 3:52
«Sail Away Sweet Sister» 3:33
«Coming Soon» 2:51
«Save Me» 3:48
«Dragon Attack (1991 Remix by Jack Benson and R.A.K.)» ?:??


== Eksterne lenker ==
(en) The Game på Discogs 
(en) The Game på MusicBrainz 
(en) The Game på AllMusic
Flash Gordon (album)

Flash Gordon er lydsporet til science fiction-filmen Flash Gordon, laget av det britiske rockebandet Queen.
Alle spora på albumet utenom to («Flash's Theme» og «The Hero») er instrumentaler. Plata brukte veldig mye synthesizer, men inntil Queens forrige plate, The Game, hadde bandet villig vekk påpekt at «ingen synthesizere hadde blitt brukt» på platene deres.
Den eneste singelen som ble utgitt fra denne plata var «Flash's Theme», under tittelen «Flash». Den nådde en tiendeplass i Storbritannia og en 42.-plass i USA. Sangen er kjent for sitt dunkende bassriff og den tørre humoren i dialogutdragene sangen inneholder.


== Sporliste ==
«Flash's Theme» (Brian May)
«In the Space Capsule (the Love Theme)» (Roger Taylor)
«Ming's Theme (in the Court of Ming the Merciless)» (Freddie Mercury)
«The Ring (hypnotic seduction of Dale)» (Freddie Mercury)
«Football Fight» (Freddie Mercury)
«In the Death Cell (Love Theme reprise)» (Roger Taylor)
«Execution of Flash» (John Deacon)
«The Kiss (Aura resurrects Flash)» (Freddie Mercury)
«Arboria (Planet of the Three Men)» (John Deacon)
«Escape from the Swamp» (Roger Taylor)
«Flash to the Rescue» (Brian May)
«Vultan's Theme (Attack of the Hawk Men)» (Freddie Mercury)
«Battle Theme» (Brian May)
«The Wedding March» (Brian May)
«Marriage of Dale and Ming (and Flash approaches)» (Brian May/Roger Taylor)
«Crash Dive no Mingo City» (Brian May)
«Flash's Theme reprise (Victory celebrations)» (Brian May)
«The Hero» (Brian May)


== Besetning ==
Freddie Mercury – vokaler, synthesizer
Brian May – gitar, vokaler, synthesizer
John Deacon – bassgitar, gitar, synthesizer
Roger Taylor – trommer, vokaler, synthesizer
Ekstra orkestrale arrangementer av Howard Blake


== Eksterne lenker ==
(en) Flash Gordon på Discogs 
(en) Flash Gordon på MusicBrainz
Sorbisk

«Sorbisk» kan også referere til sorbere.
Sorbisk (også kalt vendisk) er et vestslavisk språk som snakkes av ca 60 000 mennesker i deler av Tyskland, hovedsakelig i Sachsen (ca 40 000) og i Brandenburg (ca 20 000). Det består av to skriftspråk, oversorbisk og nedersorbisk, som igjen er inndelt i tallrike dialekter.
I Tyskland bor det omkring 60 000 sorbere. Hvor mange som faktisk bruker sorbisk som dagligspråk er trolig lavere enn tallene over. De fleste er primært tyskspråklig, men snakker sorbisk helt eller bare delvis i private sammenhenger.Særlig nedersorbisk regnes som utrydningstruet.
Sorbisk har syv kasus: nominativ, genitiv, dativ, akkusativ, instrumentalis, lokativ og vokativ.
Bemerkelsesverdig er det at språket ved siden av singularis og pluralis også har dualis (to-tall).Eksempel:

Singularis: ruka (hånd)
Dualis: ruce ([to] hender)
Pluralis: ruki ([mer enn to] hender)I motsetning til andre vestslaviske språk (tsjekkisk, slovakisk, polsk og kasjubisk) har obersorbisk skriftspråk og deler av de sorbiske dialektene bevart et syntetisk preteritum. Også i nedersorbisk var dette i bruk, men det døde ut i løpet av det tjuende århundret.


== Viktige sorbiske diktere og forfattere ==
Jakub Bart-Ćišinski
Handrij Zejler
Jakub Lorenc-Zalĕski
Jurij Koch
Jurij Chěžka
Jurij Brězan
Kito Lorenc
Róža Domašcyna
Marja Krawcec
Mina Witkojc
Mato Kosyk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettstedet www.sorben.de  Besøkt 7. mars 2021
Nettstedet.niedersorbisch.de Besøkt 7. mars 2021
Hjemmesidene til Sorbisches Institut i Bautzen, Tyskland Besøkt 7. mars 2021
Obersorbisches Onlinewörterbuch Besøkt 7. mars 2021
Schule für Niedersorbische Sprache und Kultur i Cottbus, Tyskland Besøkt 7. mars 2021
Hot Space

Hot Space er et album av det britiske rockebandet Queen, utgitt i 1982. Plata var en merkverdig retningsendring av bandet fra deres tidligere plater, med mye disco- og dance-påvirkning. Dette var ikke populært blant langtidsfansen som foretrakk den rocka stilen assosiert med Queen, men det passet likevel inn med bandets tradisjon med å blande ulike musikkstiler.
Albumet inneholder også «Under Pressure», en duett med David Bowie som ble en hit.
Roger Taylor har sagt at Paul Prenter (Freddie Mercurys personlige manager) ville at musikken skulle høres ut som om man nettopp hadde ankommet en homseklubb.


== Sporliste ==
«Staying Power» 4:12
«Dancer» 3:50
«Back Chat» 4:35
«Body Language» 4:32
«Action This Day» 3:32
«Put Out the Fire» 3:19
«Life Is Real (Song for Lennon)» 3:32
«Calling All Girls» 3:51
«Las Palabras de Amor (The Words of Love)» 4:31
«Cool Cat» 3:28
«Under Pressure» (med David Bowie) 4:06


== Personell ==
Freddie Mercury – vokaler, keyboard, gitar
Brian May – gitar, keyboard, vokaler
John Deacon – bassgitar, gitar, keyboard
Roger Taylor – trommer, vokaler, gitar, keyboard
David Bowie – vokal på Under Pressure


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hot Space på Discogs 
(en) Hot Space på MusicBrainz 
(en) Hot Space på AllMusic
Reidar Bjørnestad

Reidar Bjørnestad (født 9. september 1947, død 9. mars 2005) var en norsk toppdommer i fotball. Som fotballdommer dømte han 103 kamper i eliteserien mellom 1973 og 1985, i tillegg til cupfinalen mellom Lillestrøm og Brann i 1978. På 1990-tallet var han ansatt som hjelpetrener i Sogndal.
De senere årene var han medlem av UEFAs dommerkomité, og bidro som dommerobservatør under fotball-EM i 2004. Bjørnestad var dommeransvarlig i Norges Fotballforbund da han døde 9. mars 2005, bare 57 år gammel.


== Sivil utdanning/arbeidserfaring ==
Utdannet barnevernspedagog ved Norges kommunal- og sosialhøgskole i 1975.
Arbeidet som fritidsleder, miljøterapeut, styrer og kurator ved ungdomshjem, barnevernspedagog og som høgskolelærer ved barnevernpedagog-utdanningen.


== Fotballrelatert utdanning, erfaring og arbeid ==
Mangeårig og omfattende trenererfaring i klubb fra moderklubben Sandviken, samt Varegg, Fjell-kameratene, Tertnes, Åsane, Førde og Sogndal.
I tillegg til en rekke tillitsverv i klubb var han styremedlem i Bergen og Omland Fotballkrets 1970–72 og styremedlem i Norges Fotballforbund i perioden 1986–87.
Ansatt som dommerkonsulent i Norges Fotballforbund fom. 1. januar 1996 til sin død.


== Dommerkarriere ==
1967 – Autorisert kretsdommer.
1971 – Forbundsdommer, NFF.
1973–1985: 103 kamper som hoveddommer i øverste divisjon (12-klubbserien)
1977–1985 – Internasjonal dommer (FIFA-dommer); 7 A-landskamper, 13 aldersbestemte landskamper, 7 europacupkamper og 3 Intertotocup-kamper.
1978 – Hoveddommer, NM-finalen.
1986–2005 – UEFA dommerobservatør og delegat ved internasjonale kamper.
1991–1995 – Medlem i NFFs dommerkomité.
2000–2004 – Medlem av UEFAs dommerkomité.
2004 – Dommerobservatør under EM i fotball.


== Eksterne lenker ==
Oversikt over dømte fotballkamper
Mina Witkojc

Mina Witkojc (tysk navn: Wilhelmine Wittka; født 28. mai 1893 i Bórkowy (Błota) resp. Burg/Spreewald i Tyskland, død 11. november 1975 i Popojce resp. Papitz, Dolna Łužyca Niederlausitz) var en sorbisk dikter og forfatterinne.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Mina Witkojc var datter av den sorbiske (wendische, som var den tyske betegnelse) tjenestepiken Marjana Witkojc (Marianne Wittka) og gjestgiveren Fritz Polenz i Burg im Spreewald. Moren forlot etter to år sine to døtre da faren giftet seg med den annen kvinne. Hun dro til Berlin for å arbeide på vaskeri da. Dermed vokste Mina og søsteren opp med bestemoren og på verdshuset som faren drev. 
Hun gikk på folkeskolen i Burg, og arbeidet senere blant annet som tjenestepike og blomsterbinder i Berlin. Frem til 1921 skrev og talt for det meste på det tyske språk.


=== Sorbisk engasjement, karriere ===
Hun flyttet til Bautzen, hvor hun fra 1923 til 1933 arbeidet for den nedersorbiske avisen Serbski casnik. Hun knyttet her kontakter til en rekke sorbiske intellektuelle som Arnošt Muka og Jan Cyž.
I 1926 deltok hun på den europeiske minoritetskongressen i Genève og i 1930 på det allslaviske Sokol-treffet i Jugoslavia. På 1920- og 1930-tallet oversatte hun også andre slaviske forfattere til sorbisk, som den bøhmiske forfatteren Božena Němcová og Petr Bezruč.
Hun fikk skriveforbud i 1933, flyttet hjem til Bautzen og tok arbeide der. Ettersom hun var en eksponert representant for panslavisk nasjonalisme, utviste de lokale myndighetene henne fra Lausitz, senere også fra Dresden og fra Frankfurt an der Oder.
Fra 1942 til 1945 bodde hun i Erfurt og arbeidet i et gartneri. I sitt dikt «Erfurtske spomnjeśa» (erindringer fra Erfurt), så hun tilbake på sitt tidligere liv. I 1946 ble hun medarbeider for den sorbiske foreningen Domowina, men flyttet 1947 til Praha, hvor hun bodde til 1954. Hun slo seg deretter ned i sin fødeby Burg igjen, hvor hun bodde til kort før sin død. 
I 1955 utga hun diktsamlingen K swĕtłu a słyńcu (til lyset, til solen), som delvis bestod av omskrevne dikt fra 1920- og 1930-tallet. Som eksempel het et av hennes første dikt fra 1921 «Erindring om det første treffet med tsjekkiske og oversorbiske brødre». I versjonen fra 1955 står det bare «oversorbiske brødre». I sine siste måneder bodde hun på aldershjemmet i Papitz. 


== Verker ==
Dolnoserbske basni (ty. Niedersorbische Gedichte), Bautzen 1925
Wĕnašk błośańskich kwĕtkow (ty. Ein Kranz von Spreewaldblumen), Bautzen 1934
K swĕtłu a słyńcu (ty. Zum Licht, zur Sonne), Berlin 1955
Prĕdne kłoski (ty. Erste Ähren, Mitautorin), Berlin 1958
Po drogach casnikarki (ty. Auf den Wegen einer Redakteurin, prosasamling, utgitt av Kito Lorenc), Bautzen 1987


== Referanser ==
Made in Heaven

Made in Heaven er Queens siste studioalbum, utgitt november 1995. Etter Freddie Mercurys død i 1991, jobbet de gjenværende bandmedlemmene Brian May, John Deacon og Roger Taylor med Mercurys forhåndsinnspilte vokaler til å lage denne siste Queen-plata.
Tittelsporet var faktisk en solosang av Freddie fra midten av 1980-tallet. «Let Me Live», en gospel-inspirert låt, startet som en jam med Rod Stewart på 1980-tallet. Denne har minst Freddie, siden Brian og Roger synger hele – utenom det første verset og refrenget – med hjelp av bakgrunnssangere. Den blues-aktige «Mother Love», var den siste sangen Freddie spilte inn før han døde. Mercury maktet ikke å synge inn hele låten, så gitarist Brian May måtte synge det siste verset. Mot slutten av låten får en høre en rekke klipp som illustrerer Freddie Mercurys liv bakover i tid; konsertopptak av Freddie Mercury (fra konserten på Wembley Stadion den 12. juli 1986), en Larry Lurex coverversjon av Gerry Goffin & Carole Kings «Going Back», og helt til slutt hører man barneskrik. «My Life Has Been Saved» begynte i 1989 som en b-side, og de gjenværende medlemmene gjorde den om til en popsang. Også Freddies sololåt «I Was Born to Love You» ble «Queenifisert».
Andre sanger Roger Taylors «Heaven for Everyone», skrevet med hans band The Cross og utgitt i 1987 med Freddies vokaler. En sang som ber om fred og forståelse, fullstendig motsatt av den neste sangen, Brians «Too Much Love Will Kill You». «You Don't Fool Me» har en klassisk gitarsolo av Brian May, mens «A Winter's Tale» er et sørgende blikk på Sveits der Queen spilte inn. Det er også en reprise av «It's a Beautiful Day» med spor av bandets tidligere hit «Seven Seas of Rhye» avslutter plata.


== Sporliste ==
«It's a Beautiful Day» (Queen), 2.32
«Made in Heaven» (Freddie Mercury), 5.27
«Let Me Live» (Queen), 4.47
«Mother Love» (Brian May/Freddie Mercury), 4.49
«My Life Has Been Saved» (Queen), 3.15
«I Was Born to Love You» (Freddie Mercury), 4.49
«Heaven for Everyone» (Roger Taylor), 5.36
«Too Much Love Will Kill You» (Lamers, Brian May, Musker), 4.20
«You Don't Fool Me» (Queen), 5.24
«A Winter's Tale» (Queen), 3.49
«It's a Beautiful Day reprise» 3.04
«Yeah» (Freddie Mercury), 0.05
«Untitled Hidden Track», 22.32


== Personell ==
Freddie Mercury – vokaler, piano, keyboard
John Deacon – bassgitar, keyboard
Roger Taylor – trommer, perkusjon, keyboard, vokaler
Brian May – gitar, keyboard, vokaler
Rebecca Leigh-White, Gary Martin, Catherine Porter, Miriam Stockley – bakgrunnsvokaler på «Let Me Live»
David Richards – mikseoversyn
Kevin Metcalfe – mastering
Richard Gray – kunst


== Eksterne lenker ==
(en) Made in Heaven på Discogs 
(en) Made in Heaven på MusicBrainz 
(en) Made in Heaven på AllMusic