Ogier Ghiselin de Busbecq

Ogier Ghiselin de Busbecq (født 1522 i Komen, død 28. oktober 1592 på slottet Maillot i Saint-Germain-sous-Cailly; latin: Augerius Gislenius Busbequius; av og til Augier Ghislain de Busbecq) var en flamsk humanist, forfatter, herbalist og diplomat, i tjeneste for tre generasjoner av østerrikske monarker.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var et uekte barn av Seigneur de Busbecq, Georges Ghiselin og hans elskerinne Catherine Hespiel, vokste opp på Busbecq slott (i dagens Bousbecque, Nord, Frankrike), og studerte i Wervik og Komen – alle disse stedene var da en del av spansk Vest-Flandern, en provins i Det tysk-romerske rike.
Han studerte ved Universitetet i Leiden, der han ble registrert i 1536 under navnet Ogier Ghislain de Comines. Senere studerte han ved en rekke universiteter i Nord-Italia, blant annet under Giovanni Battista Egnazio i Venezia.


=== Karriere ===
Omkring 1552 gikk han i den østerrikske monarken Ferdinand Is tjeneste. 1554 ble han sendt til London i forbindelse med bryllupet mellom dronning Mary Tudor av England og kong Filip II av Spania. Ikke lenge etter utnevnte Ferdinand ham til ambassadør i Det osmanske rike. Mye av hans arbeid i Istanbul gikk ut på å forhandle om en grenseavtale mellom keiseren og sultanen om Transilvania. Han lyktes ikke så lenge Rustem pasja var visir, men sluttet en avtale med dennes etterfølger Ali pasja.

Under oppholdet i Istanbul skrev han sitt mest kjente verk, Tyrkiske brev, en samling av hans personlige brevveksling med en venn i Flandern og noe av verdens første reiselitteratur. Brevene er en av de fremste primærkildene for studiet av 1500-tallets ottomanske hoff. Han skrev også svært detaljert om plante- og dyrelivet han fant i Tyrkia. Som ivrig samler skaffet seg verdifulle manuskripter og sjeldne mynter. 
Interessen for herbalisme fikk ham til å sende tyrkiske tulipaner til vennen Charles de l'Écluse, som akklimatiserte dem til å overleve i Nederlandene. Mindre enn et århundre senere brøt tulipanhysteriet ut i Nederlandene og ruinerte finansmarkedene.
Han kom tilbake fra Tyrkia i 1563 og ble rådgiver ved keiser Ferdinands hoff i Wien, og lærer for hans sønn, den fremtidige keiser Maximilian II. Busbecq endte sin karriere som Elisabeth av Østerrikes vokter. Hun var Maximilians datter og den franske kong Karl IXs enke. Han fortsatte å tjene østerrikerne ved å følge de franske religionskrigene for Rudolf II. I 1592 forlot han endelig sin bolig i Mantes utenfor Paris til fordel for sin hjemstavn Vest-Flandern, men ble angrepet og ranet av medlemmer av Den katolske liga i nærheten av Rouen. Han døde noen få dager senere, og er gravlagt i et kapell i Saint-Germain-sous-Cailly. Hjertet ble balsamert og sendt til familiegravstedet i Bousbecque.


== Verker ==
Itinera Constantinopolitanum et Amasianum (1581), senere utgitt som A. G. Busbequii D. legationis Turcicae epistolae quattor – Kjent som Tyrkiske brev. En engelsk oversettelse fra begynnelsen av 1900-tallet finnes som ISBN 0-8071-3071-0.
Epistolae ad Rudolphum II. Imperatorem e Gallia scriptae (1630) – Posthum utgave av Busbecqs brev til Rudolf II hvor han skildrer livet og politikken ved det franske hoffet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Zweder VON MARTELS: Augerius Gislenius Busbequius: leven en werk van de keizerlijke gezant aan het hof van Süleyman de Grote een biografische, literaire en historische studie met editie van onuitgegeven teksten, 1989, ISBN 90-900296-3-X
Dominique ARRIGHI: Ogier Ghiselin de Busbecq. Les Lettres Turques, Frans vertaling, Honoré Champion, Champion Classiques collection, ISBN 978-2-7453-2038-4, inleiding van Gilles Veinstein, Ottoman geschiedenis belijder, Collège de France.
Frans BAEKELANDT: Ogier Ghislain van Busbeke, in: Kontaktblad Gidsenbond Brugge en West-Vlaanderen, december, 1999 - idem in: Historische opstellen, Brugge, 2011.