jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
François Boucher

François Boucher (født 29. september 1703 i Paris, død 30. mai 1770 i Paris) var en fransk maler.
Boucher var representant for rokokkostilen. Han studerte for François Lemoyne og begynte å utføre etsninger etter Watteau. I Italia (1727–1731) kom Boucher til å påvirkes av Tiepolo.
På 1740-tallet ble Boucher kjent med Madame de Pompadour og malte et flertall portretter av henne. Gjennom hennes innflytelse ble han i 1765 den første hoffmaleren hos Ludvig XV. Hans mytologiske temaer i pastorale miljøer passet for Ludvig XVs smak.
Jean-Honoré Fragonard var hans elev.

		
		


== Priser (utvalg) ==
1720 – Prix de Rome


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) François Boucher – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) François Boucher – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Quattrocento

De kulturelle og kunstneriske begivenheter fra det 15. århundres Italia er som samlebetegnelse kalt Quattrocento (fra italiensk; 400 (il quattrocento), kortform for mille quattrocento, 1400). Quattrocento betegner den kunstneriske stilen fra den sene middelalderen, særlig gotikken og den tidlige renessansen.


== Historie ==
Etter det romerske imperiums tilbakegang i 476, spredte økonomisk uorden og handelssammenbrudd seg gjennom Europa. Dette var begynnelsen på den tidlige middelalder, som grovt sett varte til det 11. århundre, da handelen tok seg opp, befolkningen begynte å øke og pavedømmet gjenvant sin autoritet.


== Liste over italienske quattrocentomalere ==
Donatello
Filippo Brunelleschi
Lorenzo Ghiberti
MasolinoFra Angelico
Paolo Uccello
Il Sassetta
Filippo Lippi
Gentile da Fabriano
MasaccioFrancesco Squarcione
Piero della Francesca
Domenico Veneziano
Giovanni di Paolo
Francesco di Giorgio
Vecchietta
Jacopo Bellini
Domenico di BartoloAndrea del Castagno
Benozzo Gozzoli
Cosimo Tura
Antonello da Messina
Melozzo da Forlì
Antonio Pollaiuolo
Antoniazzo Romano
Francesco del Cossa
Andrea Mantegna
Desiderio da Settignano
Carlo Crivelli
Vittore Crivelli
Andrea del Verrocchio
Justus of Ghent
Pedro BerrugueteLeonardo da Vinci
Domenico Ghirlandaio
Sandro Botticelli
Pietro Perugino
Antonio Rossellino
Bertoldo di Giovanni
Della Robbia
Gentile Bellini
Vittore Carpaccio
Giovanni Bellini
Ercole de' Roberti
Luca Signorelli


== Referanser ==
Lorenzo Costa

Lorenzo Costa (født 1460 i Ferrara, død 3. mai 1535 i Mantova) var en italiensk maler fra renessansen.


== Biografi ==
Han var født i Ferrara, men flyttet til Bologna i sine tidlige tyveår, og påvirket Bolognaskolen. Allikevel betrakter andre ham som et produkt av Ferraraskolen. Det er mange som hevder at han ble undervist av Cosimo Tura.Mellom 1506 og 1513 malte han sitt berømte «Madonna og barnet med Bentivoglio-familien» og andre fresker på veggene i Bentivoglio-kapellet i San Giacomo Maggiore, og han fulgte opp dette med mange andre arbeider. Han var en god venn av Francesco Francia, som var svært påvirket av ham. Costa arbeidet sammen med Francia for familien Bentivoglio i Bologna og malte portretter og religiøse motiv. I 1507 etterfulgte han Andrea Mantegna som maler ved hoffet i Mantova. I 1509 dro han til Mantova, hvor hans elev var markien Francesco Gonzaga, og hvor han til sist døde.

Hans «Madonna og barnet på tronen» finnes i nasjonalgalleriet i London, men hans hovedarbeider er i Bologna. Hans sønner Ippolito og Girolamo var også malere, og det var også Girolamos sønn, Lorenzo den yngre. De mange samtidige som jobbet med eller under ham omfattet Cosimo Tura, Dosso Dossi og Ludovico Mazzolino.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lorenzo Costa i Louvre. (fransk)
Andrea Mantegna

Andrea Mantegna (født 1431 i Padova, død 13. september 1506 i Mantova) var en italiensk maler, skulptør og gravør under renessansen. Han hadde stor innflytelse på malerkunsten i Venezia, hvor han ble adlet. Hans malerier er i dag spredt på flere kunstmuseer rundt i Europa.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Mantegna kom fra fattige kår, men ble adoptert av og utdannet hos Francesco Squarcione sammen med blant annet Giovanni Bellini i Padova. Etter seks års læretid forlot han i 1448 Squarciones verksted og ble raskt berømt.


=== Malerkarriere ===
Mantegna ble gift med Nicosia Bellini, søster til Gentile Bellini og Giovanni Bellini.
I 1466-1467 reiste han til Firenze og i 1488 foretok han en reise til Roma. Russoli, Franco (1962). Renessansen. Oslo: Gyldendal. s. 241. 
I 1460 ble han hoffmaler hos familien Gonzaga i Mantova, hvor han forble til sin død.


=== Stil ===
Mantegna var sterkt påvirket av billedhuggeren Donatello og hans beundring for den romerske antikken og påvirket i sin tur blant annet svogeren Giovanni Bellini og Albrecht Dürer.
Man kan skille ut tre elementer i Mantegnas kunst: Det florentinske, det norditalienske og det antikke. Allerede da han som 18-årig fikk sin første store oppdrag med å male fresker av Jakobs og Kristoffers liv i Erimitanikirken i Padova, var han fortrolig med den florentiske stilen under påvirkning av Donatello.I sine verker anvendte Mantegna et ofte ekstremt perspektiv kombinert med relieffer parallelt med billedplanet.  Hans bilder var ofte mer realistiske enn Bellinis; skikkelsene hadde mer individuelle drag.
Mantegna sin interesse for landskaper er en norditaliensk fenomen, hvor landskapet for mer betydning for billedets stemning. Fra antikken hadde han de arkitektoniske og dekorative elementer.


=== Utvalgte verker ===
I takfresken i Camera degli Sposi i Palazzo Ducale i Mantova fremstilte Mantegna for første gang i den vesterlandske kunsten et perspektiv som viser en åpning mot himmelen. Dette er hans mest berømte verk. Åpningen er rammet inn av en balustrade der engler, mennesker og dyr titter ned. Denne komposisjonen, kalt sotto in sù, med sitt underperspektiv og sterkt forkortet fremstilling, ble et forbilde for senere kunstnere, særlig under barokken.


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dreyers kunstleksikon. Oslo: Dreyer. 1991. s. 8-10. ISBN 8209105884. 
Kjellberg, Reidar (1951). Renessanse. Oslo: Aschehoug. 
Næss, Atle (1999). Italienske bilder: en reise i malerkunsten. [Oslo]: Gyldendal. ISBN 8205257558. 
Renessansen: (mer enn 1000 bilder). Oslo: Aschehoug. 1998. ISBN 8203222048. 
Russoli, Franco (1962). Renessansen. Oslo: Gyldendal. 


== Eksterne lenker ==
(en) Andrea Mantegna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Andrea Mantegna – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Andrea Mantegna på WikiArt
Google Art Project
Ferraraskolen

Ferraraskolen var en skole innenfor italiensk maleri som blomstret i andre halvpart av 1400-tallet samt på 1500-tallet og ble representert av blant annet Cosimo Tura, Francesco del Cossa, Ercole Roberti, Lorenzo Costa og Dosso Dossi. Ferraraskolens  strenge stil har også påvirket Piero della Francesca og Andrea Mantegna. 


== Eksterne lenker ==
Census of Ferrarese Paintings and Drawings [1]
Filippino Lippi

Filippino Lippi (født omkring 1457 i Prato, død 18. april 1504 i Firenze) var en italiensk maler i renessansen og sønn av Fra Filippo Lippi og hans modell, karmelitternonnen Lucrezia Buti.


== Galleri ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Filippino Lippi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Glorie

Glorie, også kalt nimbus og annet, er i kunsten en markering av personers hellighet, ofte i form av en skive eller strålekrans rundt en persons hode som symboliserer guddommelig lys.
I kristen kunst har glorien vanligvis form av en gyllen rund skive bak den avbildedes hode. Kristi glorie skiller seg fra andres gjennom tre markerte radier. Den pleier å kalles korsglorie, men er egentlig et treenighetssymbol. Under renessansen forsvant bruken av glorie som en svevende ring over hodet.

		


== Se også ==
Aura, (tenkt) utstråling
Aureola, i billedkunsten en strålekrans som omslutter hele kroppen
Mandorla, i billedkunsten et mandelformet omriss rundt kroppen til hellige personer


== Eksterne lenker ==
(en) Aureola – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Francesco Squarcione

Francesco Squarcione (født 1397 i Padova, død 1468 i Padova) var en italiensk maler, lærer og antikvitetshandler og grunnlegger av Padovaskolen.På reiser i Hellas og Italia samlet Squarcione antikviteter, hvilket påvirket hans egne verker og hans elevers. Disse inkluderte Andrea Mantegna, Cosimo Tura og Carlo Crivelli.


== Referanser ==
Carlo Crivelli (maler)

Carlo Crivelli (født omkring 1430 i Venezia, død 1495 i Camerino) var en italiensk maler. Han var bror av maleren Vittorio Crivelli.


== Liv og verk ==
Crivellis stil viser mange ulike påvirkninger. I sin bruk av fruktgirlander fulgte han de padovanske malerne, men den dekorative bruken av gull og hans skikkelser hører til den allerede umoderne internasjonale gotikkens formspråk.Crivellis utvikling var preget av kunstnerkretsen omkring Francesco Squarcione i Padova og av Andrea Mantegnas tidlige verker.I to små paneler med «Madonnaen og Barnet» (1490-tallet) forente han følelsen for det dekorative med en enkel og direkte fromhet. «Demidoff-altertavlen» (1476) og «Madonnaen og Barnet med donator» (1470) har i en større skala samme fromhet og følelse, med mer kraft.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carlo Crivelli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Carlo Crivelli – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Masolino da Panicale

Tommaso di Cristoforo Fini (født rundt 1383 i Panicale, død etter 1440 i San Giovanni Valdarno), bedre kjent som Masolino da Panicale, var en italiensk renessansekunstner.


== Liv og verk ==
Masolino gikk sannsynligvis i lære hos billedhuggeren Lorenzo Ghiberti på begynnelsen av 1400-tallet. Masolinos mest omtalte verk er freskene i kirken Santa Maria del Carmine i Firenze, som han utførte sammen med den 18 år yngre Masaccio i 1425–1428. Til tross for aldersforskjellen var det Masaccio som påvirket Masolino snarere enn omvendt. Masolino var utdannet i en gotisk, dekorativ stil som han ikke kunne eller ville frigjøre seg fra. Giorgio Vasari omtaler Masolino i sin kunstnerbiografi.


=== Sankt Katarinas kapell ===
I basilikaen San Clemente i Roma har Masolino, sannsynligvis med assistanse av Masaccio, utført en serie fresker i Sankt Katarinas kapell med motiv fra Sankt Katarinas liv. Freskene ble utført 1428–1431 på oppdrag fra kardinal Branda Castiglione.


== Utvalgte verk ==
«Madonnaen og barnet» (1423)  (nå i Kunsthalle, Bremen)
«Anna selv tredje» (1424)  (nå i Uffizi, Firenze)
«Pave Gregorius den store og helgenen Mattias» (1425) – Santa Maria Maggiore, Roma
«Bebudelsen» (1425–1430) – San Niccolò Oltrarno, Firenze
Fresker i baptisteriet (1425) – Castiglione Olona
Fresker med motiv fra Sankt Katarina av Alexandrias liv (1428–1431) – Cappella di Santa Caterina d'Alessandria, San Clemente, Roma


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Masolino – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Panafrikanske farger

De panafrikanske fargene viser til to sett farger; noen ganger brukes begrepet om rødt, gult og grønt, andre ganger om rødt, svart og grønt.
Det første fargesettet finner vi igjen på mange afrikanske flagg, og det har sin opprinnelse i Etiopia, hvor også rastafaribevegelsen har hentet fargene sine. Med unntak av en liten periode med italiensk okkupasjon var Etiopia ikke under europeisk kontroll i kolonitiden, og landet ble på grunn av dette beundret av mange afrikanske land som nettopp hadde fått sin uavhengighet. Bruken av fargene i deres eget flagg ble en konsekvens av dette, og den første afrikanske staten som tok fargene i sitt nye flagg var Ghana i 1957. 
Mange afrikanske land fulgte etter, og fargene har også blitt tatt i bruk av mange panafrikanske organisasjoner verden rundt. Også land utenfor Afrika tok fargene i sine flagg for å vise tilhørigheten til Afrika. Et eksempel på dette er Grenada. 

Det andre fargesettet, rødt, svart og grønt, blir av andre sett på som de egentlige panafrikanske fargene på grunn av det fargene symboliserer. Rødt er for det blodet som er spilt i kampen for frihet, svart er for de svarte menneskene og grønt er for naturrikdommen i Afrika. Fargene ble tatt i bruk i 1920 på grunn av mangelen på afrikanske fellessymboler. 
Ikke alle flagg med de panafrikanske fargene representerer en forbindelse med Afrika. Litauens flagg bruker rødt, grønt og gult uten relasjon til Afrika. Det samme gjør Guyana, men selv om en stor del av befolkningen er av afrikansk opprinnelse har altså ikke fargene i flagget noe med dette å gjøre.


== Nåværende flagg med de panafrikanske fargene ==
De følgende flaggene kombinerer tre eller fire av fargene rød, svart, grønn og gul for å symbolisere den afrikanske tilhørigheten.

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Tidligere flagg med de panafrikanske fargene ==

		
		


== Tidligere nasjoner ==

		
		


== Flagg med de panafrikanske fargene av urelaterte grunner ==

		
		


== Se også ==
Panafrikanisme
Panarabiske farger


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Flag Story
Mono

Mono (fra gresk μονος (monos) – «alene», «enslig», «enkel») kan vise til:

Café Mono – et utested i Oslo
Mono (programvare) – En fri multiplattform-implementasjon av .NET
Monofoni – enstemmighet
Monofoni (lydteknikk) – én-kanals lyd
Mono (roman) – av Geir Olav Jørgensen
Mono (Benin) – departement i Benin
Mono County – et fylke i California
Mono (band) – et japansk post-rock-band.
Roflotiljen

Roflotiljen var en fellesbetegnelse på den samling kanonsjalupper, kanonjoller og mortérsjalupper som var en del av den Kongelige Norske Marine på begynnelsen av 1800-tallet. I årene 1808-1814 ble det bygget kanonsjalupper, kanonjoller, mortersjalupper, skonnertbrigger, kanonskonnerter og kuttere ved verftene i Bergen, Fredriksværn, Kristiansand og Trondheim.


== Bakgrunn ==
Grunnen til denne massive flåteopprustningen var ødeleggelsen og kapringen av så å si hele den dansk-norske flåten under bombardementet av København den 2. september 1807. 21. oktober samme år seilte engelskmennene hjem med 16 linjeskip, 10 fregatter, 5 korvetter, 8 brigger, 1 flåtebatteri, 1 stykkpram, 29 mindre fartøyer samt 92 transportskip med alle slags krigsforråd. Med dette opphørte den felles dansk-norske flåten, og Norge måtte bygge opp sitt eget sjøvern.
Norge var på dennet tiden svært fattig, og hadde ikke råd til de store utskeielsene innen flåtebygging. En konsentrerte seg derfor om mindre, men hurtige og slagkraftige fartøyer. Ut fra dette kom en fram til fartøyene som er nevnt over.


== Fartøyene ==
Sjaluppene var ca. 21 meter lange, og hadde to større kanoner. Den ene forut, og den andre akterut. Disse hadde en besetning på 63 mann.
Jollene hadde én større kanon akterut, og var fra 14 til 20 meter lange, med 23 manns besetning. Disse fartøyene var også utstyrt med 2 til 4 haubitser, etter størrelsen.
Spesielt for mortérsjaluppene var at disse var bestykket med 1 mortér i stedet for to kanoner, og kun var 16 meter lange. Disse hadde også noe mindre besetning, nemlig 50 mann.
Felles for disse fartøyene var at de kom seg frem overalt gjennom trange løp i skjærgården. De hadde årer til fremdrift dersom været var stille, men kunne benytte seil dersom det var vind nok. Alle fartøyene hadde to master, rigget med luggerseil. Muligheten for årer gav dem en avgjort overlegenhet over datidens seilfartøyer i trange farvand, som måtte ha vind og nok plass for å kunne manøvrere. Båtene lå også lavt i vannet og var generelt små, og var dermed et vanskelig mål å treffe.
Kanonjollene ble derimot sjelden eller aldri benyttet om vinteren. De ble sett på som vintereserve, dersom en krise skulle oppstå. Jollene var ikke særlig sjødyktige, og ble nærmest sett på som ubeboelige. Kanonene ble da også om vinteren ofte benyttet på andre fartøyer, hvor kanonene ofte måtte skiftes.


== Fordeling ==
Roflotiljen var i 1814 fordelt slik:

I Bergen:11 kanonjollerForuten: 

2 kanonskonnerterI Trondheim:10 kanonsjalupper
6 kanonjollerForuten:

6 kanonkuttere
2 kanonskonnerterSøndenfjelds:36 kanonsjalupper
34 kanonjoller
2 bombesjalupper (mortérsjalupper)Foruten: 

7 brigger
2 armerte, innleide skonnerter
4 armerte, innleide kuttere
4 kanonskonnerter.


== Litteratur ==
Viceadmiral C. Sparre (red.) (opplysninger hentet fra Fartøier, av kommandørkapt. Chr. Blom, underdirektør ved marinens hovedverfts skibsbyggeri): Norges Sjøforsvar 1814-1914 Aschehoug 1914.


== Se også ==
Liste over den Kongelige Norske Marines skip
Den Norske Marinen 1807-1890
Arendal kystforsvarsdivisjon
Øst-Afrika

Østlige Afrika er en subregion i Afrika som dekker et landareal på 6 667 493 km² med 473 005 000 innbyggere i juli 2022.Følgende atten stater og to biland inngår:

Mayotte og Réunion er biland til Frankrike (oversjøiske regioner) beliggende på øyer i Indiahavet.
Etiopia er det største og mest folkerike landet i regionen.
Største byområder er Dar-es-Salaam, Addis Abeba, Nairobi, Antananarivo, Kampala, Lusaka, Mogadishu, Matola, Harare og Mombasa.


== Se også ==
Afrika


== Referanser ==
Eintracht Braunschweig

Eintracht Braunschweig er en tysk idrettsklubb fra byen Braunschweig. Fotballaget rykket opp til 1. Bundesliga våren 2013, og har rykket ned til 2. Bundesliga våren 2014. De spiller for tiden i 2. Bundesliga i 2015/16-sesongen.


== Meritter ==
Tysk seriemester: 1967
Nordtysk mester: 1908, 1913


== Plasseringer ==


== Berømte spillere ==
Igor Belanov
Hasse Borg
Paul Breitner
Bernd Franke
Bernd Gersdorff
Mathias Hain
Uwe Hain
Franz Merkhoffer
Danilo Popivoda
Tobias Rau
Aleksandar Ristic
Lothar Ulsaß
Horst Wolter
Jacob Thomas


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Eintracht Braunschweig – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Luggerseil

Luggerseil eller marineseil er et firkantet, asymmetrisk råseil.
Som alle asymmetriske råseil, har luggerseilet en fast forkant og en fast bakkant, som ikke bytter plass under seilasen, selv om båten dreier så vinden kommer inn fra andre siden (men seilet kan også stå helt på tvers av båten, med forkant og bakkant ved siden av hverandre).
De viktigste særdragene ved dette seilet er følgende:

Forkanten av det går på skrå bakover-nedover, fra fremre rånokk og ned til halsen som er festet til masten, og står festet slik under hele seilasen.
Råa står markert på skrå, med framnokken lavest.
Råa er markert lengre bak enn foran masten; det meste av seilet, og dermed det meste av vekten av seil og rå, er derfor bakenfor festet av draget (fallet, tauet som seil og rå heises opp med), og dette fører til at forkanten blir strammet sterkt.
At det meste av seilet står på den ene siden av masten, fører også til at det står nesten bare ut til den ene siden når det står på tvers av båten, altså skjevt på båten, i motsetning til symmetrisk råseil.
Draget er på baksiden av masten.  Seilet og råa kan derfor bringes over på le side av masten når båten dreier så vinden kommer inn på motsatt side, uten at man trenger å ta seilet ned; i stedet drar man den korte framnokken av råa nedover og bak masten, og over på den andre siden.  Denne manøveren kalles å brase seilet, og skal i prinsippet skje hver gang båten dreier så vinden kommer inn fra andre siden, men arealet av seilet foran masten er så lite, at det i praksis ikke har særlig betydning om masten blir stående i le av og inn i seilet på den ene halsen.En av fordelene med luggerseil er at det gir mulighet for forholdsvis stor seilføring på kort mast; masten står derfor gjerne ustaget (det vil si uten barduner/støttetau), og er ekstra lettvint å ta ned. En annen fordel er at det er svært enkelt å manøvrere under seilas. 
I Norge brukes luggerseil en del på små robåter.  Ellers er det spesielt brukt på luggere, små kystfartøyer, da særlig rundt Middelhavet. 
Luggerseil ble brukt av blant annet den norske roflotiljen.


== Se også ==
Seil
Burra

Burra (norrønt: Barrey) er det kollektive navnet til to øyer på i den skotske øygruppen Shetland. Øya er formet som bokstaven H og øya blir dermed naturlig delt i Vest-Burra (753 innbyggere) og Øst-Burra (66 innbyggere), hvor den vestligste delen har flest innbyggere. De to er forbundet med hverandre og til Mainland med broforbindelset via Trondra.
Hovedtettstedet for øya er Hamnavoe som er på Vest-Burra.
I tillegg var Burra en gammel sivilt sogn som inkluderte mindre øyer som South Havra, Little Havra, Papa og tidevannsøya West Head of Papa. Den sivile sognet Burra ble slått sammen til den sivile sognet Lerwick, sammen med Quarff og Gulberwick, i 1891. Den fortsetter å eksistere som Quoad sacra-sognet til Den skotske kirke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Exploring Trondra and East and West Burra, North Link Ferries
Linjestykke

Et linjestykke eller et linjesegment er i geometri en del av en linje som er avgrenset av to punkter.  
Et eksempler på et linjestykke kan være en side i en trekant eller et kvadrat. Generelt kalles linjestykket mellom to nabohjørner i et polygon for en kant i polygonet. Et linjestykke mellom to hjørner som ikke er nabohjørner kalles en diagonal.  Et linjestykke mellom to punkter på en kurve kalles en korde.
I et euklidsk rom er et linjestykke den korteste vegen mellom to punkt.
En vektor er et linjestykke med en definert orientering. 


== Definisjon ==
Gitt to ikke-sammenfallende punkt A og B i et reelt eller komplekst rom V.  La rA og rB være  posisjonsvektorene til de to punktene.  Linjestykket AB mellom de to punktene er da definert som punktmengden 

  
    
      
        L
        =
        {
        
          r
        
        
        
          |
        
        
        
          r
        
        =
        
          
            r
          
          
            A
          
        
        +
        t
        (
        
          
            r
          
          
            B
          
        
        −
        
          
            r
          
          
            A
          
        
        )
        
        t
        ∈
        [
        0
        ,
        1
        ]
        
        }
      
    
    {\displaystyle L=\{\mathbf {r} \,|\,\mathbf {r} =\mathbf {r} _{A}+t(\mathbf {r} _{B}-\mathbf {r} _{A})\quad t\in [0,1]\,\}}
  Alternativ kan en definere et linjestykke som et konvekst hull av to ikke-sammenfallende punkt.
Et åpent linjestykke mellom de to punktene er definert ved å ekskludere endepunktene:

  
    
      
        L
        =
        {
        
          r
        
        
        
          |
        
        
        
          r
        
        =
        
          
            r
          
          
            A
          
        
        +
        t
        (
        
          
            r
          
          
            B
          
        
        −
        
          
            r
          
          
            A
          
        
        )
        
        t
        ∈
        (
        0
        ,
        1
        )
        
        }
      
    
    {\displaystyle L=\{\mathbf {r} \,|\,\mathbf {r} =\mathbf {r} _{A}+t(\mathbf {r} _{B}-\mathbf {r} _{A})\quad t\in (0,1)\,\}}
  


== Egenskaper ==
Et linjestykke er topologisk en ikke-tom sammenhengende mengde.
Et lukket linjestykke er en lukket mengde i  et topologisk rom.  Et åpent linjestykke er en åpen mengde hvis og bare hvis rommet er endimensjonalt.


== Se også ==
Linje
Intervall (matematikk)


== Eksterne lenker ==
Definiton of line segment – Med interaktiv animasjon
Copying a line segment with compass and straightedge – Animert demonstrasjon