jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Turf-svindelskandalen

Turf-svindelskandalen var en korrupsjonsskandale som i 1877 rammet Scotland Yard, og førte til at detektivenheten ble omorganisert som Criminal Investigation Department. 


== Saken ==
En rik parisisk kvinne, Madame de Goncourt, ble offer for to engelske svindlere, Harry Benson of William Kurr, som lurte fra henne 30 000 pund. Scotland Yard ble kontaktet, og Superintendent Adolphus Williamson tok saken. Benson ble arrestert i Amsterdam, og Williamson hyret inn den flerspråklige Chief Inspector Nathaniel Druscocih for å hente fangen. Det viste seg at dette ble svært vanskelig. Kurr ble det også vanskelig å få fatt i; de tre politimennene som var sendt ut for å fakke ham mislyktes hver gang, ettersom Kurr alltid slapp unna i siste liten. Tilslutt fikk de tak i ham i Edinburgh, og han ble stilt for retten. 
Scotland Yard var forbløffet over alle vanskelighetene man hadde møtte, og Benson og Kurr ble avhørt om dette. Det viste seg at inspektør John Meiklejohn hadde tatt imot bestikkelser fra Kurr helt siden 1873. Mot store summer hadde han tipset Kurr hver gang politiet nærmet seg svindleren. Druscovich hadde også blitt innblandet, ettersom han hadde fått mulighet til å låne penger fra Kurr for å betale sin brors gjeld. En annen som ble trukket inn i saken var Chief Inspector Palmer, som ser ut til å ha blitt lurt inn i det av sine kolleger.


== Etterspill ==
De tre politimennene fikk dommer på to års fengsel. Skandalen skadet også Williamsons karriere; han var ikke mistenkt for direkte innblanding, men ble sterkt kritisert for å ikke ha god nok kontroll over sine underordnede. 
Etter at en høringskomité hadde gått gjennom saken ble detektivenheten omorganisert for å gjøre det vanskeligere for tjenestemennene å være korrupte.
Philip Zimmermann

Philip R. Zimmermann (født 12. februar 1954) er opphavsmannen til Pretty Good Privacy (PGP), en programvare laget for kryptering og digital signering av e-post. 
Zimmermann publiserte programmet som freeware i 1991, i kjølvannet av kraftig vekst på Internett, og ga dermed vanlige folk et verktøy for å sende virkelig privat e-post. Dessverre for Zimmermann er det ulovlig i USA å eksportere avansert krypteringsteknologi og han ble satt under etterforskning. Den urimelige rettsforfølgelsen tålte ikke medienes lys da tilhengere av programvaren hans valgte å publisere programvarekoden i bokform for å illustrere forsvarets poeng; krypteringsalgoritmer må logisk sett være skjermet av allmenn ytringsfrihet. Tiltalen ble frafalt i 1996 og Zimmermann grunnla sitt eget selskap. 
I 2006 lanserte Zimmermann et nytt program, Zfone, for kryptering av taleforbindelsen over internett som vil sørge for at uvedkommende ikke kan overhøre samtaler på ip-telefoni.
Zimmermann har mottatt en rekke priser. I 1995 oppga Newsweek at Zimmermann var blant de 50 mest innflytelsesrike menneskene på Internett, og i 2001 ble han tatt opp i CRN Industry Hall of Fame.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Phil Zimmermann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Phil Zimmermann – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Offisielle sider
Harry Söderman

Harry Söderman (født 24. august 1902 i Stockholm, død 16. mars 1956 i Tanger) var en svensk kriminaltekniker. 
Söderman, også kalt Revolver-Harry, var sjef for Statens Kriminaltekniska Anstalt (SKA) i Sverige fra 1939 til 1953. Han tok blant annet del i oppbygginga av en norsk og dansk politihær i Sverige under andre verdenskrig, der han fra 1943 til 1945 var utdanningsansvarlig for disse polititroppene.Han hjalp også til med å overføre politimyndigheten i Oslo til Hjemmefronten 7. mai 1945 og med å frigi politiske fanger. I Møllergata 19 sørget han kvelden 7. mai for at ny politimester Henrik Meyer og riksadvokat Sven Arntzen overtok styringen. Söderman kom til Norge etter personlig avtale med Heinrich Fehlis, til gjengjeld smuglet Söderman ut Fehlis' elskerinne og deres 8 måneder gamle baby. Söderman var også involvert i det såkalte Lillehammer-kuppet i mai 1945, hvor tyske etterretningsspesialister fra Wehrmachts hovedkvarter på Lillehammer ble overført først til Sverige for deretter å gå i amerikansk tjeneste etter krigens slutt.Söderman er blant annet omtalt i Anders Johanssons bok Den Glömda Armén – Norge-Sverige 1939-1945.
For sin innsats ved krigens avslutning i Norge ble Söderman tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Harry Söderman: Polititroppene i Sverige. Skandinavisk mellomspill. Gyldendal Norsk Forlag, Oslo 1946.
Harry Söderman: Mitt liv som politimann. J. W. Cappelens Forlag, Oslo 1957. Originalens tittel Policeman's Lot. Funk & Wagnalls Company, USA 1956.
Tore Pryser, Svik og gråsoner: Norske spioner under 2. verdenskrig. Spartacus forlag, Oslo 2010 ISBN 9788243005075


== Eksterne lenker ==
Svensk politi om Harry Södermans liv (på svensk)
Kort om to bøker om Harry Söderman (på svensk)
Council tax

Council tax er den viktigste formen for personlig skattlegging i England, Skottland og Wales. I Nord-Irland, som også er del av Det forente kongerike, benyttes andre former for skattlegging. Council tax ble innført i 1993 for å erstatte den meget upopulære koppskatten Community charge, som hadde blitt innført 1989 i Skottland og 1990 i England og Wales.
Basis for skatten er fast eiendom. Alle boliger plasseres i en av åtte kategorier, benevnt fra A til H, basert på estimert kapitalverdi. Lokale myndigheter bestemmer skattenivået ved å fastlegge en rimelig, årlig skatt på en bolig i kategori D med to voksne beboere. De andre kategoriene fastsettes så automatisk ut fra dette. Enslige voksne får 25% avslag. 
Den gjennomsnittlige skatten på en bolig var i 2006 1 056 pund. I kategori D var gjennomsnittet 1 268 pund.
Esher

Esher er en by i Surrey i distriktet Elmbridge i sørøstlige England. Den ligger i nærheten av elven Mole, som renner ned til Themsen. Esher er en forstadsområde for London, omtrent 23 km sørvest for Charing Cross. Byen har en lineær hovedgate hvor butikkene ligger, men består ellers av hovedsakelig boliger. Byen dekker et stort område som marker en av de ytre grensene av Stor-Londons tettbebygde områder (built-up area), og i sør grenser den til veien A3 Portsmouth Road. I henhold til folketellingen i 2011 bor det 6 743 innbyggere i byen.


== Beskrivelse ==

Esher lå innenfor den angelsaksiske føydale inndelingen av Elmbridge hundred.Esher nevnes skriftlig første gang i Domesday Book i 1086 som Aissela og Aissele, og eiendomsforholdene beskrives detaljert.Byen vokste etter at det ble stoppested for skyssvogntrafikken på vegen mellom London og Portsmouth som senere ble omdannet til en A3-motorveg på midten av 1970-tallet. På 1500-tallet hadde kong Henrik VIII av England området som et kongelig jaktområde og det gjorde byen velstående. Clive av India bygde herskapsboligen Claremont, og denne ble senere en kongelig bolig som ble brukt av dronning Victoria av Storbritannia. Prins Leopold av Sachsen-Coburg levde her inntil han ble konge av Belgia. Dronning Victoria lånte ut huset til den franske eksilkongen Ludvig Filip av Frankrike og dennes hustru Marie-Amelie etter den franske revolusjonen av 1848.
George Harrison fra The Beatles hadde hus her som han kalte for «Kinfauns» i løpet av 1960-tallet. De andre Beatles-medlemmene var ofte på besøk i Harrisons hjem og hans primitive hjemmestudio.
Sandown Park-racerbane ligger i byen i nærheten av stasjonen (Waterloo via Weybridge). Byen er i dag primært en soveby for beboere og pendlere som har sitt arbeid i London.
Den engelske komikergruppen Monty Python har flere referanser til byen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Esher – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Nettsted for lokalsamfunnet
Esher Residents Association
History of Esher
(Esher) West End Flower Show
All Nepal Communist Revolutionary Coordination Committee (Marxist-Leninist)

All Nepal Communist Revolutionary Coordination Committee (Marxist-Leninist) – ANCRCC (ML) – (Den All-nepalske Revolusjonære Kommunistiske Koordinasjonskomiteen (marxist-leninistisk)), var en partibyggende organisasjon  i Nepal fra 1975 til 1978.
Historisk var den et skritt på veien i oppbygginga av det som skulle bli Nepals store, legale og moderate kommunistparti fra 1991, som er best kjent som UML.
Organisasjonen var danna med utgangspunkt i Jhapeli-gruppa, ei lokal kommunistgruppe som starta et opprør i distriktet Jhapa i 1971. I åra som fulgte begynte den å slå seg sammen med andre lokale grupper. 
ANCRCC (ML) fortsatte og systematiserte dette organisatoriske arbeidet ved å slå seg sammen med et stort antall andre kommunistgrupper. Noen var lokale organisasjoner som hadde fortsatt å fungere etter at det gamle Nepals Kommunistiske Partis organisasjon slutta å fungere rundt 1965. Etter dette hadde Nepal en svært oppsplitta kommunistbevegelse med en mengde kommunistpartier og mindre grupper. Mange av organisasjonene som ANCRCC (ML) rekrutterte, var danna ved splittelser i disse partiene.
Stiftelsen av dette samarbeidsforumet var også en motreaksjon mot dannelsen av det nye prokinesiske kommunistpartiet NKP (Chautho Mahadhiveshan) (parentesen betyr Fjerde landsmøte) i 1974, som blei det største og viktigste kommunistpartiet i Nepal på resten av 1970-tallet. Lederne av Jhapeli-gruppa rekna seg også som tilhengere av Mao Zedongs Tenkning, og så derfor dette nye partiet som en konkurrent.
Politisk fortsatte  ANCRCC (ML) å følge Jhapeli-gruppas naxalittiske politikk. Den konsentrerte utbygginga si om områder på landsbygda med sikte på å starte væpna kamp, likvidere godseiere osv.
Den politisk suverene lederen av gruppa var  C. P. Mainali. Andre medlemmer var  K. P. Sharma Oli  og Madan Kumar Bhandari, som kom med i 1977.
I 1978 stifta ANCRCC (ML) det nye partiet NKP (ML), som blei 1980-tallets største kommunistparti i Nepal.
Det nye partiet fortsatte fra starten å bygge videre på Jhapeli-gruppas naxalittiske politikk, samtidig som det trakk inn nye lokale kommunistgrupper. C. P. Mainali var første generalsekretær.
Etter flere års utvikling i moderat retning blei NKP (ML) i januar 2001 den viktigste og dominerende partneren i danninga av NKP (forent marxistisk og leninistisk) alias UML.


== Se også ==
Nepals Kommunistiske Parti
East Kosi Provincial Committee
Jhapeli-gruppa
NKP (ML)
NKP (Ekikrit Marksbadi ra Leninbadi) alias UML
Chandra Prakash Mainali
K. P. Sharma Oli
Madan Kumar Bhandari
Den britiske gruvearbeiderstreiken 1984–1985

Den britiske gruvearbeiderstreiken var en stor arbeidskonflikt som rammet Storbritannias kullgruveindustri i årene 1984 og 1985. Streiken regnes som et avgjørende punkt i den britiske arbeiderbevegelsens historie, og sees ofte som slutten på fagbevegelsens storhetstid i landet. 
Kullgruveindustrien var i stor grad nasjonalisert, og sterkt subsidiert. Regjeringen og dens støttespillere mente at industrien var døende, og at man på et tidspunkt måtte slutte å holde den i live gjennom økonomisk støtte. Kritikere påpekte at Storbritannia hadde en større produktivitet i kullgruveindustrien enn andre steder i Europa og Nord-Amerika, og at problemet var at den britiske industrien fikk mindre subsidier enn konkurrenter i andre land. 
Streiken endte med at National Union of Mineworkers (NUM) led nederlag. Conservative Party kunne dermed fortsette med sitt program for et fritt marked med privat eierskap og mindre subisider. NUMs politiske makt var fullstendig knust, og noen få år senere gikk Labour Party vekk fra sin tradisjonelle sosialistiske agenda. 
Konflikten førte til dype konflikter i det britiske samfunnet. Det var ved flere tilfeller sammenstøt mellom streikende og streikebrytere. Politiet ble sterkt kritisert av mange for sin rolle i disse sammenstøtene, fordi mange mente politiet tok side i konflikten.
Bowlerhatt

En bowlerhatt, også kalt bowler og skalk, er en hard herrehatt av filt med rund topp og smal brem. 


== Historie ==
Den første kjente bowlerhatten ble tegnet for Thomas Coke, 1. jarl av Leicester i 1850 av hattemakerne James og George Lock i St. James's Street i London. Deres opprinnelige betegnelse var iron hat («jernhatt»). Lockbrødrene sendte designet til hattemakerne Thomas og William Bowler, som fremstilte en prototype til jarlen. Hatten har siden båret disse hattemakernes navn.
Grunnen til at hatten ble konstruert så hard var at den skulle gi en viss beskyttelse mot sammenstøt med grener mens man red gjennom skogområder.Den ble enormt populær på slutten av 1800-tallet, som en mellomting mellom overklassens flosshatt og arbeiderklassens bløte filthatter. 
I London ble bowlerhatten det typiske hodeplagget for gentlemen, og det ble et engelsk kulturelt ikon. I 1960-årene begynte hattebruk å gå av moten, og det er derfor sjelden man ser en bowlerhatt i bruk. 
Bowlerhatten inngår i noen uniformer, spesielt Oransjeordenens formelle antrekk som brukes under parader i Nord-Irland. En del styrker i Storbritannias politi bruker en hatt av bowlertype. 
I USA er bowlerhatten også kjent som derbyhatt, og i Sør-Amerika brukes den av en del kvinner, spesielt blant indianere. Både britisk trafikkpoliti og Frelsesarmeen har tradisjonelt hatt bowlerhatt som en del av sin kvinneuniform.


== I media ==

Stan Laurel og Oliver Hardy gikk med bowlerhatter i sine filmer om Helan og Halvan (Laurel and Hardy). Den britiske skuespilleren Charlie Chaplin gjorde bowlerhatt, bart og stokk til sitt varemerke i rollen som landstryker i en rekke stumfilmfarser på 1920-tallet.


== Galleri ==

		


== Eksterne lenker ==
(en) Bowler hats – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Søk på «bowler» i DigitaltMuseum
Geir Nordkil

Geir Nordkil (født 24. november 1969) har vært gruppeleder for Kristelig Folkeparti i Bodø. Han har tidligere hatt verv i landsstyret til Det Norske Misjonsselskap og jobber til daglig som etterforsker av økonomisk kriminalitet i bodøpolitiet. 


== Referanser ==
Kees van der Pijl

Kees van der Pijl (født 1947) er en nederlandsk statsviter, professor ved University of Sussex i Storbritannia. I 1983 leverte han inn doktoravhandlingen sin Imperialism and class formation in the North Atlantic area som i 1984 ble utgitt i omarbeidet versjon som The making of an Atlantic ruling class. Denne boka regnes som regel som startskuddet for den såkalte Amsterdamskolen innenfor studier av internasjonale relasjoner.
Med basis i teoretikere som Karl Marx, Antonio Gramsci, Louis Althusser, Nicos Poulantzas og Robert W. Cox lanserte van der Pijl en tese om at det etter 2. verdenskrig hadde utviklet seg en transatlantisk fraksjon av borgerskapet hvis klasseinteresser i stor grad ligger til grunn for den politikken som har vært ført i den vestlige verden og dermed, som en konsekvens av dette, verden som helhet. Det betyr ikke at han mener at staten er uviktig i internasjonal politikk, men at man er nødt til å analysere flere nivåer og sammenhengen mellom disse.
Det er særlig tre kjennetegn som skiller Amsterdamskolen fra andre teorier om internasjonale relasjoner, og som van der Pijl har lagt stor vekt på i sine studier:

Politisk utvikling både i og mellom stater vurderes som deler av en transnasjonal dynamikk med global kapitalakkumulasjon og klasseformasjoner.
Den politiske utviklingen er ikke et spørsmål om aktør eller struktur, det er et spørsmål om en dialektisk utvikling der aktør og struktur påvirkes gjensidig.
Motsetningen mellom nasjonal og internasjonal er ikke lenger i stand til å forklare utviklingen i politikken internasjonalt.


== Viktigste bøker ==
The Making of an Atlantic Ruling Class (London: Verso) 1984
Vordenker der Weltpolitik. Einführung in die internationale Politik aus ideengeschichtlicher Perspektive (Opladen: Leske + Budrich) 1996
Transnational Classes and International Relations (London: Routledge) 1998
Global Regulation: Managing Crises After the Imperial Turn (redigert sammen med Libby Assassi og Duncan Wigan) (Basingstoke, Palgrave Macmillan) 2004
Global Rivalries from the Cold War to Iraq (London, Pluto Books; New Delhi, Sage) 2006


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
The Aesthetics of Empire and the Defeat of the Left
Pipinidene

Pipinidene eller arnulfingerne er medlemmene i en familie av frankisk adel som tjente som rikshovmestre, de facto–herskere, i de frankiske kongedømmene Neustria og Austrasia som ble nominelt styrt av merovingerne. Den siste av pipinidene var Karl den stores far Pipin den yngre (også kjent som Pipin den lille) (714–768) som ble rikshovmester i 741 da hans far Karl Martell døde og ble etterhvert valgt til konge i 751. Etter styret til hans sønn, Karl den store, ble huset kjent som karolingerne.


== Eksterne lenker ==
BBC2: «From Merovingians to Carolingians : Dynastic Change in Frankia» (på engelsk)
Legemiddelkjemi

Legemiddelkjemi eller farmasøytisk kjemi omfatter de viktigste legemidlers og legemiddelgruppers kjemi: tredimensjonal konfigurasjon, syntese, metabolisme og stabilitet. Sammenhengen mellom tredimensjonal struktur av legemiddelet og biologisk aktivitet er også et viktig moment.
Faget er grunnlag for farmakologi og galenisk farmasi.


== Litteratur ==
Lemke, Thomas L.; Williams, David A.; Roche, Victoria F.; Zito, S. William (2013). Foye's Principles of Medicinal Chemistry (7 utg.). Lippincot Williams & Wilkins. ISBN 1-4511-7572-8. 
Patrick, Graham (2001). Medicinal Chemistry. Instant Notes. BIOS Scientific Publishers Limited. ISBN 1-85996-207-6.
Klodulf av Metz

Klodulf (død 8. juni 696 eller 697) var biskop av Metz omtrent fra 657 til 697. Klodulf var sønn til Arnulf, biskop av Metz, og den yngre bror av Ansegisel, rikshovmester i Austrasia.
Før han ble ordinert, hadde Klodulf giftet seg med en ukjent kvinne og fått en sønn kalt Arnulf.
Han ble biskop av Metz i 657 som den tredje etterfølgeren av sin far, og holdt embetet i 40 år. I sin tid som biskop dekorerte han St Stefanskatedralen rikt. Han var også i nær kontakt med sin svigerinne St Gertrude av Nivelles. 
Han døde i Metz og ble gravlagt i kirken St Arnulf. I Nivelles ble han hedret som Sankt Clou, særlig på grunn av sin forbindelse med Sankt Getrude.


== Eksterne lenker ==
Middelalder-genealogi
Økumenisk leksikon
Chlodulf hos saarland-biografien.de
You Like Me Too Much

«You Like Me Too Much» er en sang av The Beatles som ble skrevet av George Harrison. Den ble innspilt den 17. februar 1965 og første gang utgitt på albumet Help! i Storbritannia og på albumet Beatles VI i USA, begge i 1965.
Både Paul McCartney og George Martin spilte forskjellige pianodeler på samme piano, men på hver sin ende av et.


== Personell ==
John Lennon — akustisk rytmegitar, elektrisk piano
Paul McCartney — bass, piano
George Harrison — førstestemme, dobbelt spor, førstegitar
Ringo Starr — trommer, tamburin
George Martin — piano


== Kilder ==
MacDonald, Ian (1995). Revolution In the Head: The Beatles' Records and the Sixties. Vintage. ISBN 0-7126-6697-4.


== Eksterne lenker ==
Sangtekst Arkivert 11. mai 2006 hos Wayback Machine.
Alan W. Pollacks notat om «You Like Me Too Much»
«The Harrisong, Part III»
Stevia

Stevia er en gruppe planter som ofte kalles sweetleaf eller sugarleaf («sukkerblad»). Plantene inneholder glykosider som er opp til 300 ganger søtere enn sukker. Den arten som vanligvis brukes til dette er Stevia rebaudiana.
I Norge var det lenge forbudt å selge stevia som næringsmiddel fordi det var usikkerhet rundt hvorvidt søtningsstoffet er skadelig for fruktbarhet. 21. november 2011 ble det kjent at stevia var blitt godkjent i EU og EØS.I et nyhetsoppslag i TV 2-nyhetene i juli 2006 sto en kvinnelig norsk ernæringsekspert fram og fortalte om anonyme drapstrusler hun hadde mottatt i forbindelse med sitt engasjement for å spre informasjon om stevia. Også ernæringsfysiolog Dag Viljen Poleszynski uttalte seg i innslaget og kritiserte de forskningsrapporter EU baserer sin kritikk mot stevia på som uvitenskapelige.Mattilsynet har en egen side om stevia, hvor de viser til EFSA, EUs vitenskapskomité for mattrygghet som publiserte sin risikovurdering av steviosid 14. april 2010. Forordningen om steviolglykosid (E 960) ble gjennomført i norsk rett 18. juni 2012 og er helt lik regelverket til EU.
EFSAs hadde vurdert dokumentasjon om bruk av steviolglykosider i matvarer fra tre søkere. De toksikologiske testene som inngår i dokumentasjonen viser at steviolglykosider ikke er gentoksiske eller kreftfremkallende. Søtstoffene påvirker heller ikke menneskers forplantningsevne eller barns utvikling. 
Akseptabelt daglig inntak (ADI) for steviolglykosider ble fastsatt til 4 mg per kg kroppsvekt per dag. Dette er det samme nivået som JECFA (WHO/FAOs ekspertgruppe for tilsetingsstoffer) tidligere har kommet fram til. EFSA påpeker imidlertid at både av voksne og barn vil kunne få i seg mer enn det akseptable daglige inntaket av disse søtstoffene dersom de brukes i de høyeste dosene produsentene har søkt om godkjenning for.
En godkjenning i EU vil ikke automatisk medføre godkjenning i Norge; en produsent må søke om slik godkjenning.EUs regler for endring av matvarer er under endring, og en godkjenning i EU vil også gjelde for Norge. I dag er godkjente aromastoffer på en unionsliste også gjelder for Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stevia – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Stevia i Encyclopedia of Life 
(en) Stevia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Stevia hos ITIS 
(en) Stevia hos NCBI 
(en) Stevia hos The International Plant Names Index 
(en) Stevia hos Tropicos 
(en) Kategori:Stevia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stevia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Stevia Bildegalleri, Imponerende nærbilder av Stevia-planten (med Slideshow)
Faktaark om søtstoffene fra steviaplanten, Folkehelseinstitutt
Robert W. Cox

Robert W. Cox (født 1926 i Montréal, død 9. oktober 2018) var en kanadisk statsviter som er professor emeritus ved York University, Toronto, Canada. Han jobbet i mange år for International Labor Organisation i Genève, den siste tiden som direktør for International Institute for Labor Studies, før han reiste tilbake til Canada for å fortsette sin akademiske karriere. Han sa selv at opprørene verden rundt i 1968 sterkt bidro til dette.
I 1981 lanserte han artikkelen Social Forces, States and World Orders som ofte regnes som startskuddet for ny-gramscianismen, selv om han selv ikke benytter seg av dette begrepet. Denne teorien bygger på elementer fra teoretikere som Karl Marx, Antonio Gramsci, Louis Althusser, Nicos Poulantzas og Fernand Braudel. Cox legger vekt på skillet mellom det han kaller problemløsende og kritisk teori, og selv regner han seg som representant for sistnevnte, som ikke bare forsøker å gi svar på dagens virkelighet, men som også spør hvordan dagens virkelighet har oppstått og hva dens fremtid er.
Med denne teoretiske bakgrunnen som utgangspunkt har Cox i flere bøker og artikler lansert sin versjon av studier av internasjonale relasjoner. Blant de viktigste faktorene her er omskiftelighet, klasser og materielle interesser, studier av ulike nivåer og kritikk av det rådende.


== Viktigste bøker ==
(no) Publikasjoner av Robert W. Cox i BIBSYS
International Organization: World Politics (1969)
The Anatomy of Influence: Decision Making in International Organization (1973)
United States and World Order: Crises in Hegemony (1985)
Production, Power and World Order (1987)
Approaches to World Order (1996)
The New Realism (1996)
Political Economy of a Plural World (2002)


== Referanser ==