jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Helgerud kirke

Helgerud kirke er en arbeidskirke fra 1982 på Gjettum i Bærum kommune i Oslo bispedømme. Den er hovedkirke i Helgerud menighet, opprettet i 1976 ved at det tidligere Vestre Bærum prestegjeld ble delt i de tre nye menighetene Bryn, Helgerud og Tanum kirke. Helgerud menighet omfatter det sentrale området fra Sandvika sentrum mot Valler, Dønski, Rud, Gjettum, Hauger og til Kolsås.
Helgerud kirke er bygget i rød tegl og er tegnet av arkitekt Harald Hille. Kirken ble innviet i mars 1982 av daværende biskop Andreas Aarflot. Kirken ligger på et lite høydedrag ovenfor Sandvika like ved Bærum sykehus og med Kolsåstoppen i nordøst. Ved tilkopling av kirkesal og menighetssal har kirken på det meste 650 sitteplasser. I tårnfoten finnes et mindre kapell, i hovedetasjen finnes for øvrig en egen kirkestue samt kjøkken og sakristi. En separat kontoravdeling er bygget sammen med hovedbygningen. I underetasjen finnes barne- og ungdomsavdeling samt barnehage.
Kirkerommet har et kvadratisk grunnplan med diagonal akse og avsneiede hjørner, slik at rommet danner en tilnræmet avrundet form. Interiøret er malt i hvitt.
Det sentrale kunstverk i kirken er det vevede alterteppet Jul, påske, pinse av billedkunstneren Håkon Stenstadvold og vevet av Synnøve Thorne. Billedteppet var produsert flere år før kirken ble oppført, men det var Stenstavolds ønske at det skulle henge i den planlagte Helgerud kirke. Billedteppet ble derfor retningsgivende for utformingen av kirkerommet.
Kirken har et stort orgel med plass til 36 stemmer, der foreløpig bare første byggetrinn med 29 stemmer er fullført. Orgelet er bygget av orgelbyggeren Eystein Gangfløt i Fredrikstad og er det største orgel denne orgelbyggeren leverte. Ansvarlig for intonasjon var Jan Ryde. Orgelet har bl.a. horisontale spanske trompeter i fasaden (Toledotrompet 8'). Orgelet markerte ved innvielsen i september 1982 et gjennombrudd for en ny, kvalitetsorientert æra i norsk orgelbygging og med påvirkning fra romantiske klangidealer. Kirken og orgelet er mye benyttet til konserter og plateopptak.


== Prester i Helgerud menighet siden 1976 ==
Finn Holmqvist, sokneprest
Gunnar Neegaard, res.kap.
Øivind Skjerve, res. kap.
Sindre Eide, sokneprest
Jan Korssjøen, kapellan
Øyvind Kvarstein, sokneprest
Torill Rojahn Søby, kapellan
Ånund Hardang, sokneprest
Margrete Telhaug, kapellan


== Kantorer ved Helgerud kirke siden 1976 ==
Bergljot Sanden
Olav Rune Ekeland Bastrup, 1977–1988
Iver Kleive
Tim Stern


== Eksterne lenker ==
Helgerud menighets nettside
(no) «Helgerud kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Helgerud kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Jømna

Jømna er ei bygd i Elverum kommune i Innlandet fylke. Den ligger på østbredden av Glåma, ca. 15 kilometer sørøst for Elverum sentrum. Bygda har navn etter elva Jømna som munner ut i Glåma like ved. Riksvei 2 og Solørbanen passerer gjennom bygda.


== Næringsliv og kulturaktivieter ==
Det er fortsatt mange arbeidsplasser ved Jømna selv om Elverum har mistet mange industriarbeidsplasser de siste årene. I 2006 gikk campingvognprodusenten Bjølseth Caravan AS konkurs på Jømna etter 52 års drift. Det er fortsatt drift i lokalene etter denne bedriften under Jømna Næringshage.  
Den største arbeidsplassen på Jømna er dørprodusenten Jømna Brug. 
Jømna Caravanverksted og deler AS har eget verksted for alle typer reparasjoner, salg av deler til campingvogner og har 5 fast ansatte. De holder til i det tidligere og gamle serviceavdelingen etter Bjølseth Caravan AS som ble etablert i 2006 av de som har jobbet på Bjølseth siden 1965.
Thomas Tivoli AS har sitt lager av karusellapparater, service og verksted her.
De senere år er Elsmofestivalen blitt etablert som minnespel etter den tidligere norgesmester i torader Johan Elsmo.


== Historie ==
Kverndalen bruk ble etablert i 1875 av Christian Østmo, ble solgt på tvangsauksjon i 1893 og ble senere solgt til et Oslo-firma som dannet industribedriften til Jømna Brug som fortsatt er en viktig hjørnesteinsbedrift for Elverum kommune
Tidligere fantes det to butikker på Jømna. Samvirkelaget som idag blir drevet med brukt og antikviteter ble lagt ned i 1999 og Trosterud som brant ned til grunnen 10. oktober 2009. Disse to er nedlagt.
Foreningen Jømnvang er bygdas samfunnshus.
Det fantes også tidligere et sagbruk, Lømo Sagbruk, men dette brant ned på slutten av 1980-tallet.
Bjølseth Caravan var den siste norske campingvognfabrikken i landet som ble etablert i 1954, men som gikk konkurs i 2006.


== Kjente personer fra Jømna ==
Severin Jevnager, internasjonal kjent musiker og komponist
Christian Østmo, indistrigrunlegger av Jømna Brug / Kverndalen Brug
Tom Steinar Lund, musiker
Johan Elsmo, musiker og norgesmester i torader 1911


== Kilder ==
Jømna Næringshage
Hjemmesiden til Jømna Caravan
NRK Hedmark
Hjemmesiden til Jømna Brug
Østlendingen om Kverndalen
Elsmofestivalen
Årbok for Elverum 1990, Kari Lintoft ISBN 82-991342-4-2
London Missionary Society

London Missionary Society var et overkonfesjonelt protestantisk misjonsselskap organisert i England i 1795 som The Missionary Society (tilføyelsen av London skjedde ved navneendring i 1828). De som stod bak, var lavkirkelige anglikanere og nonkonformister, for det meste kongregasjonalistiske i kirkesyn. De konsentrerte seg om øyene i Stillehavet og om Afrika, men hadde et lite nærvær i Kina allerede i 1807 som skulle utvides vesentlig fra 1850-årene.
Blant LMS' misjonærer i Afrika kan nevnes John Philip og David Livingstone, som forsøkte å forsvare de innfødtes interesser mot innflytterne. I Guyana og Karibia engasjerte LMS-misjonærene seg i kamp mot slaveriet. 
I Kina ble LMS et av de største protestantiske misjonsselskaper.
På 1800-tallet var antallet misjonærer i dets tjeneste på det meste på om lag 200 verden rundt. 


== Litteratur ==
Tom Hiney: On the Missionary Trail – a Journey through Polynesia, Asia, and Africa with the London Missionary Society. Atlantic Monthly Press, Boston, 2000, ISBN 978-0871138231


== Eksterne lenker ==
(en) London Missionary Society – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Warren Burger

Warren Earl Burger (født 17. september 1907 i Saint Paul i  Minnesota i USA, død 25. juni 1995 i Washington, DC) var justituarius for Den amerikanske høyesterett fra 1969 til 1986. I hans embedstid ble det felt viktige dommer vedrørende abort, dødsstraff og likestilling. Hans etterfølger var William H. Rehnquist.
Burger ble i 1988 tildelt Presidentens frihetsmedalje.


== Referanser ==
Occaneechi

Occaneechi er en liten indianerstamme som tradisjonelt har holdt til i grenseområdene mellom Nord-Carolina og Virginia i USA, i Piedmont-området. Den er beslektet med stammene saponi, tutelo og monacan.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Demallie, Raymond J. "Tutelo and Neighboring Groups." Sturtevant, William C., general editor and Raymond D. Fogelson, volume editor. Handbook of North American Indians: Southeast. Volume 14. Washington DC: Smithsonian Institution, 2004. ISBN 0-16-072300-0.
Hazel, Forest (Oktober 1991).  Mathis, red. «Occaneechi-Saponi Descendants in the North Carolina Piedmont: The Texas Community» (PDF). Southern Indian Studies. The North Carolina Archaeological Society, University of North Carolina. 40. Arkivert fra originalen (PDF) . Besøkt 25. mars 2009.  Arkivert 12. juni 2010 hos Wayback Machine.
Lerch, Patricia B. "Indians of the Carolinas Since 1900." Sturtevant, William C., general editor and Raymond D. Fogelson, volume editor. Handbook of North American Indians: Southeast. Volume 14. Washington DC: Smithsonian Institution, 2004. ISBN 0-16-072300-0.
David Souter

David Hackett Souter (født  17. september 1939 i Melrose, Massachusetts, USA) er en amerikansk jurist som fra 1990 til 2009 var dommer ved USAs føderale høyesterett. Sammen med John Paul Stevens, Ruth Bader Ginsburg og Stephen Breyer ble han ansett for å tilhøre domstolens venstrefløy. 
Den 1. mai 2009 bekreftet Souter overfor Obama-administrasjonen at han ville fratre som dommer i høyesterett ved utløpet av den daværende domstolstermin i juni 2009. Souter ble etterfulgt som høyesterettsdommer av Sonia Sotomayor.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi (PDF), engelsk Arkivert 3. august 2005 hos Wayback Machine.
Østerås kirke

Østerås kirke er en arbeidskirke fra 1974 i Bærum kommune, Viken fylke.
Byggverket er i tegl og har 690 plasser.
Det ble avholdt en arkitektkonkurranse i forbindelse med kirkeprosjektet, og ved innleveringsfristens utløp 15. februar 1971 var det kom inn i alt 47 utkast. I spørsmålet om hvilket prosjekt som skulle innstilles, delte juryen seg i to fraksjoner. Flertallet gikk inn for prosjekt "Jubilate Deo" utarbeidet av Arkitetektene Ashish Krishna og Viggo Kippernes.
Østerås kirke er tenkt og planlagt som en arbeidskirke. Fleksibilitet i videste forstand har vært en hovedtanke ved utformingen. De to menighetssalene kan benyttes uavhengig av hverandre, utnyttes på forskjellige måter og også tilknyttes til kirkerommet slik at 690 mennesker kan samles. I underetasjen er det barnehage som har separat adkomst i terrengnivå. I tillegg er det rom for ungdomsarbeid, speidere og søndagsskole. Klokketårnet har fått sin plassering på den eksisterende kolle, hvor den på en beskjeden og avdempet måte forteller om kirkens eksistens.


== Litteratur ==
Rasmussen, Alf Henry (1993). «Østerås kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 696. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Østerås kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Østerås kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Østerås menighet
Lydlov

En lydlov er et begrep fra den historisk-sammenliknende språkvitenskapen, særlig fra den såkalte "ung-grammatiske" retningen. Begrepet lydlov inneholder at en lydendring skjer – innenfor et visst område og innenfor en viss tid – helt regelrett og uten unntak.
En lydlov beskriver en lydendring og legger vekt på at endringen er regelrett. En mulig alternativ til lydlovene er idéen at lydene i et språk endrer seg mer eller mindre tilfeldig.
En lydlov kan for eksempel beskrive lydendringen fra norrøn þ i framlyd til t i moderne norsk (þing blir ting). Dersom flere lyder endres systematisk i samme periode, snakker en om lydforskyvning.
Lydlover fins det alt hos den tyske språkforskeren Franz Bopp (1791 – 1867), men han tillot mange unntak og brukte disse lovene heller som tendenser enn som strenge lover.
Senere forskere, særlig de som tilhørte den «ung-grammatiske» retningen innenfor den historisk-sammenliknende språkvitenskapen, tilpasset disse lydlovene strengere og tillot færre unntak. De prøvde å eliminere så mange unntak som mulig. Disse forskerne trodde nemlig at alt for mange unntak i beskrivingen av lydendringene ødela den seriøse og vitenskapelige karakteren til språkvitenskapen.
På 1860-tallet tok de steget fra en lydendringstendens til en unntaksløs lydlov.
Det var knapt mulig å bevise at sånne lydlover fantes – en kunne bare tro på dem og bruke dem.
De som arbeidet med lydlover hevdet at et unntak fra en lydlov var bare skyldet av en annen lydlov eller av analogi.
Når altså norrønt þ i framlyd blir t i moderne norsk, skulle þetta (norsk "dette") bli til tette på norsk, men faktisk ble det til dette.
Her må en altså lete etter den lydloven som dannet unntaket fra den forrige lydloven, eller en må anta en analogi (altså innflytelse av andre ord).
De som trodde på unntaksløse lydlover arbeidet systematiskere enn generasjonen før og letet spesielt etter unntak i lydutviklingene og etter motsetinger innenfor eldre teorier.
De oppdaget for eksempel at det gammelindiske språket (sanskrit) ikke var så opphavlig og konservativ som en alltid hadde trodd.
Den forrige generasjonen av språkforskere hadde ennå trodd at den gammelindiske a-lyden var blitt til e eller o i mange europeiske språk som latin eller gammelgresk.
Visstnok kunne de ikke forklare hvorfor a-lyden fortsatte å være a i enkelte tilfelle og hvorfor den ble til e eller o i de øvrige tilfellene.
Men de aksepterte denne (ukorrekte) idéen fordi de ikke så noe problem i sånne uregelrette utviklinger.De forskere som trodde på unntaksløse lydlover hadde stor suksess.
Særlig i året 1876 publiserte de flere viktige bøker og artikler.
Jo oftere troen på lydlovene førte til ny kunnskap om gamle språk, jo mer ble troen en visshet.
Denne troen på lydlovene førte på 1880-tallet til en prinsipiell diskusjon om dem.
Særlig omstridt var idéen at disse lydlovene skulle være unntaksløse (bortsett fra analogi og andre lydlover).
Allikevel har arbeidet med lydlovene hatt stor innflytelse på den historisk-sammenliknende språkvitenskapen.


== Viktige lydlover ==
Grimms lov
Verners lov
Høytysk lydforskyvning


== Se også ==
Lydforskyvning


== Referanser ==
Hellissandur

Hellissandur er et tettsted på nordkysten av Snæfellsnes på Island. Det har om lag 535 innbyggere (med nabostedet Rif) og ligger i kommunen Snæfellsbær. Innbyggerne lever av fiskeindustrien. Like ved ligger en radiomast med en høyde på 412 meter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hellissandur – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mandal Borgerskole

Mandal Borgerskole var en privat skole drevet av Carsten Klingenberg Ross fra ca. 1828. Den ble kommunal i 1839. Fra 1844-1847 var Aasmund Olavsson Vinje knyttet til skolen som timelærer. Skolen holdt i mange år til i Ross sin privatbolig, den senere Reymertgården i byens sentrum. Borgerskolen gikk senere over til å bli middelskole.
Jeffersonmonumentet

Jeffersonmonumentet er en tempellignende bygning i Washington, DC i USA, oppført til minne om landets tredje president, Thomas Jefferson. Byggingen begynte i 1930-årene og monumentet stod ferdig i 1943, passende til 200-års jubileet for Jeffersons fødsel. 
Sør for monumentet ligger East Potomac Park.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Jefferson Memorial – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jefferson Memorial – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Feiring kirke

Feiring kirke er en langkirke fra 1875 i Eidsvoll kommune, Viken fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Øvre Romerike prosti i Borg bispedømme.
Byggverket er i tømmer og kirken har 200 sitteplasser.
Kirken har inventargjenstander frra tidligere kirker, hvorav altertavle og orekestol er fra henholdsvis tidlig 1600-tall og 1693. I 1895 til 1925 ble det brukt en altertavle med en kopi av Adolph Tidemands bilde Oppstandelsen fra Bragernes kirke.
Adkomst til stedet er via Rv33. Det er kirkegård ved kirken.


== Litteratur ==
Feiring kjerke 1875-1975 med tillegg for årene 1975-2000. 2003. 
Hauglid, Lars (1978). Krusifikset fra Feiring kirke.  [Særtrykk fra Vern og Virke]
Feiring kirke i Norges kirker


== Eksterne lenker ==
(no) «Feiring kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Feiring kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Feiring menighet
40-track mode

Det engelske datauttrykket 40-track mode dreier seg om en teknisk prosess for reformatering av en computerdiskett i det øyemed å skjule data ved å legge dem inn på spesifikke spor på disketten. Med mindre man benytter de korrekte koder for å dekryptere en slik diskett, vil den tilsynelatende virke tom. Teknikken er kjent for å ha blitt brukt innen spionasje, blant annet av den amerikanske FBI-agenten Robert Hanssen som arbeidet for KGB fra 1985 til 2001.
Mattaponi

Mattaponi er en nordamerikansk indianerstamme som kan spore sin historie tilbake til Powhatankonføderasjonen av stammer under ledelse av høvding Powhatan. De hadde intet skriftspråk og overleverte sin historie ved hjelp av fortellekunst og symbolske tegninger.Stammemedlemmer kan nå finnes i King William County i delstaten Virginia på stammeland inntil Mattaponielven.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mattaponi Indian Reservation
Chickahominy

Chickahominy er navnet på en amerikansk indianerstamme som kan spore sin historie tilbake til Powhatankonføderasjonen av stammer under ledelse av høvding Powhatan. De bor nå primært i området rundt byen Richmond i Virginia, særlig i fylkene Charles City County og New Kent County.
Eastern Chickahominy brøt ut fra hovedstammen i 1983 og den ble amerkjent av delstaten, likesom moderstammen var det. De ble også føderalt anerkjente i januar 2018. Ingen av de to stammene har noe indianerreservat.
Begge stammene er blant de i alt 11 som e blitt anerkjent av Virginia siden 1983. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Chickahominy-informasjon fra Virginia Council on Indians (en)
Chickahominy Indians, Eastern Division information fra Virginia Council on Indians (en)
China Inland Mission

China Inland Mission var et protestantisk misjonsselskap grunnlagt av den engelske misjonær Hudson Taylor den 25. juni 1865 i Brighton i England. Han var tilbake på hjembesøk etter misjonsarbeid i traktatsbyen Ningbo i Zhejiang i Kina.
Den  26. mai 1866 seilte den første gruppe misjonærer med seilskipet «Lammermuir» til Kina. Reisen tok fire måneder. Indre deler av Kina var tilgjengelige for protestantisk misjon etter opiumskrigene og det var dette som China Inland Mission skulle spesialisere seg på. 
CIM stilte ikke konfesjonelle krav; så lenge det dreide seg om anglikanske eller protestantiske misjonærkandidater, og ellers oppfylte noen minstekrav, kunne de være med. CIM var i lang tid det dominerende protestantiske misjonsselskap i Kina. 
Under bokseropprøret i 1900 var utenlandske misjonærer et viktig angrepsmål. China Inland Mission tapte flere medlemmer enn noe annet enkeltstående misjonsselskap: 58 voksne og 21 barn ble drept. Men i 1901, da fremmedmaktene krevde kompensasjon fra den kinesiske regjering, nektet  Hudson Taylor å motta noen pengeerstatning for tap av liv eller eiendom i den hensikt å vise kineserne et eksempel på Kristi ydmykhet. 


== Nordmenn i tjeneste for China Inland Mission ==
Anna Sofie Jakobsen
Sofie Reuter
Ole Næstegaard
Ole S. Næstegaard
Aasta Bjørgum Argento


== Litteratur ==
Alvyn J. Austin: China's Millions: The China Inland Mission and the Late Qing Dynasty, 1832-1905, Grand Rapids MI/Cambridge UK: Eerdmans, 2007
Alfred Broomhall: Hudson Taylor and China's Open Century: Barbarians at the Gates. London: Hodder and Stoughton, 1982
Alfred Broomhall: Hudson Taylor and China's Open Century: Over The Treaty Wall. London: Hodder and Stoughton, 1982
Alfred Broomhall: Hudson Taylor and China's Open Century: If I had A Thousand Lives. London: Hodder and Stoughton, 1983
Alfred Broomhall: Hudson Taylor and China's Open Century: Survior's Pact. London: Hodder and Stoughton, 1984
Alfred Broomhall: Hudson Taylor and China’s Open Century, Book Five: Refiner’s Fire. London: Hodder and Stoughton, 1985
Alfred Broomhall: Hudson Taylor and China's Open Century: Assault On The Nine. London: Hodder and Stoughton, 1986
Alfred Broomhall: Hudson Taylor and China's Open Century: It Is Not Death To Die. London: Hodder and Stoughton, 1989
Daniel W. Crofts: «On the Front Lines with the China Inland Mission: A Review Essay», i International Bulletin of Missionary Research 35 (2011) 2, s. 171-174.
Club Atlético River Plate

Club Atlético River Plate, alminnelig omtalt som River Plate eller bare River, er en argentinsk idrettsklubb kjent primært for sitt fotballag. Klubben ble stiftet 25. mai 1901, og holder til nord i hovedstaden Buenos Aires. Klubbens navn kommer av Rio de la Plata, kjent som River Plate på engelsk, den store elven som renner langs ved byen. River Plate spiller i Argentinas høyeste divisjon, Primera Division de Argentina.
River er ved siden av sin erkerival Boca Juniors den største og mest populære fotballklubben i Argentina. Oppgjørene mellom disse to lagene er blant de mest beryktede derbyene i verden, kjent som «Superclásico». Klubben har vunnet den argentinske ligaen 33 ganger, sist i 2008. Andre meritter inkluderer blant annet fire Copa Libertadores (1986 og 1996, 2015 og 2018) og en Intercontinental Cup tittel (1986). En rekke argentinske landslagsspillere har en fortid i River, av nyere dato kan nevnes Claudio Caniggia, Hernán Crespo, Ariel Ortega, Roberto Ayala, Javier Saviola, Juan Pablo Angel, Pablo Aimar, Juan Pablo Sorín og Javier Mascherano.


== Spillerstall ==
11. april 2021


=== Utlånte spillere ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) River Plate – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) River Plate – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Langset kirke

Langset kirke er en langkirke fra 1859 i Eidsvoll kommune, Viken fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Øvre Romerike prosti i Borg bispedømme.
Byggverket er i bindingsverk. Det ble opprinnelig oppført som korskirke etter samme tegninger som for Flå kirke i Hallingdal, men i 1891 ble tverrarmene revet. Interiøret ble endret i 1928-30 etter planer av Arnstein Arneberg.
Altertavlen har en kopi av Adolph Tidemands bilde Jesu dåp fra Trefoldighetskirken i Oslo.
Det er kirkegård ved kirken.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Langset kirke i «Norges kirker»
Gunner Ljødal (2009). Langset kirke i Eidsvoll 1859-2009. Langset menighet. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Langset kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Langset menighet
«Langset kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Unionen av komiteene for soldatmødre i Russland

Unionen av komiteene for soldatmødre i Russland (russisk: Союз Комитетов Солдатских Матерей России) er en russisk organisasjon som arbeider for å offentliggjøre menneskerettighetsovergrep som foregår i den Russiske føderasjons væpnede styrker. Det er en av de største menneskerettighetsorganisasjonene i Russland.Organisasjonen ble grunnlagt i 1989.  Frem til 1998 var den kjent som Komiteen for soldatmødre i Russland. I 1991 ble organisasjonen landsdekkende og finskfødte Maria Kirbasova ble valgt til leder.
Organisasjonen blir ofte omtalt som en menneskerettighetsorganisasjon eller fredsorganisasjon. Disse merkelappene er imidlertid for snevre gitt virksomhetsområdet til organisasjonen. Blant aktivitetene som organisasjonen er engasjert i, er å opplæring i russisk sivilt samfunn basert på styre ved lov i relasjon til militær verneplikt, så vel som å informere samfunnet om hvordan væpnede styrker burde opptre i et demokratisk samfunn.


== Historie ==
Soldatmødre-bevegelsen hadde sin opprinnelse i en gruppe mødre som drev lobbyvirksomhet overfor det øverste sovjet for å tillate utsettelse av militærtjeneste for universitetsstudenter, noe som hadde vært begrenset siden 1980. Samtidig var det en massebevegelse for å få stoppet volden internt i det sovjetiske militæret. Spesielt ble det fokusert på å få stoppet dedovshchina, en tradisjonell mobbing av nye rekrutter. I april 1989 organiserte disse lobbygruppene seg formelt som Komiteen for soldatmødre i Russland.


=== Krigene i Tsjetsjenia ===
Under den første tsjetsjenske krig (1994–1996) der russiske styrker angrep Tsjetsjenia, protesterte soldatmødrene mot krigen fra første stund. Komiteen mottok og behandlet titalls tusen klager fra soldater og deres mødre. De førte tilsyn med en militær enhet for rehabilitering av såkalte desertører, og deltok i arbeidsgrupper nedsatt av Statsdumaen. Hundrevis av mødre reiste til Tsjetsjenia for å hente sønnene sine hjem fra krigen.Under den andre tsjetsjenske krig (1999–2002) der russiske styrker igjen gikk inn i Tsjetsjenia etter at opprørsgrupper hadde angrepet landsbyer i Dagestan og utført terrorbombinger mot boligblokker rundt om i Russland, forhandlet komiteen direkte med opprørerne.


=== Krisen i Ukraina ===

På slutten av august 2014 gikk organisasjonens leder, Valentina Melnikova, ut i deler av russisk og utenlandsk presse og stilte spørsmål om hvorvidt russiske myndigheter har sendt soldater inn i den pågående konflikten i Ukraina.


== Priser ==
1995: Sean MacBride Award fra Det internasjonale fredsbyrå
1995: Raftoprisen
1996: Right Livelihood Award
2000: Friedrich-Ebert-Stiftungs menneskerettighetspris
2004: Aachener Friedenspreis
2005: Georg Elser-prisen
2007: Das Glas der Vernunft


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside (på engelsk)
Hjemmeside (på russisk)