jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Druk tsendhen

Druk tsendhen (Tordendragens rike) er nasjonalsangen i Bhutan. 
Sangen er skrevet i 1953, i anledning av et statsbesøk av den indiske statsministeren Jawaharlal Nehru. Musikken er av Aku Tongmi, og teksten er av Dasho Gyaldun Thinley. Tongmi var utdannet i India og var rett før dette blitt utnevnt til leder for Bhutans militærorkester. Originalmelodien er basert på den bhutanske folkemelodien Thri nyampa med pa pemai thri (Den uforanderlige Lotus-tronen), og i tillegg inspirert av den indiske og britiske nasjonalsangen. Melodien har to ganger blitt revidert av Tongmis etterfølgere som orkesterleder. 
Den opprinnelige teksten var på 12 linjer, men den ble forkortet ned til den gjeldende 6-linjers versjonen i 1964. Tekstrevisjonen ble utført av en kongelig hoffunksjonær. Begge tekstversjonene gjengis på Dzongkha og engelsk i bok på lenke 1. 
Ettersom melodien opprinnelig var en folkemelodi, finnes det en dans til den. Dansen ble opprinnelig koreografert av Tongmi, og fremføres fremdeles av et dansekompani etablert av ham. Siden nasjonalsangen vanligvis fremføres stående i giv akt, er dansen lite kjent.


== Teksten ==
på Dzongkha, translitterert til latinsk alfabet

Druk tsendhen koipi gyelkhap na 
Loog ye ki tenpa chongwai gyon
Pel mewang ngadhak rinpo chhe
Ku jurmey tenching chhap tsid pel
Chho sangye ten pa goong dho gyel
Bang che kyed nyima shar warr sho.


== Oversettelse ==

In the Thunder Dragon Kingdom, where cypresses grow
Refuge of the glorious monastic and civil traditions,
The King od Druk, precious soverign,
His being is eternal, his reign prosperous
The enlightenment teachings thrive and flourish
May the people shine like the sun of peace and happiness!

(Autorisert engelsk oversettelse, fra Lenke 1) I tordendragens rike, hvor sypressene vokser
Arnested for ærerike åndelige og borgerlige tradisjoner
Hersker Druk Gyalpo (Torden-kongen), den edle herskeren
Hans ætt består, og hans styre bærer rik frukt
Vår opplysende tro skal lykkes og blomstre
La folket skinne som solen av fred og lykke.

(Oversatt til norsk for denne artikkelen)


== Eksterne lenker ==
The Origin and Description of the National Flag and Anthem of the Kingdom of Bhutan pdf-bok, 43 sider
National anthems.net midi-fil
Bergen domkirke

Bergen domkirke er en langkirke fra 1150 i Bergen kommune i Vestland fylke. Bygget har tusen plasser.
Domprost er fra mars 2019 forsker, forfatter og tidligere sjefsprest i Sjøforsvaret, Gudmund Waaler.


== Historikk ==

Kirken er en langkirke i stein med sideskip og skrudhus. Den er 60,5 m lang og 20.5 m bred. Tårnets bredde er 13 m mens koret er 13,5 m bredt. Der finnes rester av to eldre kirker. Første gang en hører om den er i 1181 da den ble kalt Olavskirken i Vågsbunnen. Den var også viet til Olav den hellige.
I Håkon Håkonssons regjeringstid ble det bygget et fransikanerkloster litt sør for kirken, og den ble en del av dette. Kirken brant i 1248 og 1270. Denne kunne på nytt brukes i 1301 etter at Magnus Lagabøte hadde hjulpet til med å finansiere gjenreising av kirkebygget. Magnus Lagabøte ble også begravet i kirken.
Kirken brant igjen i 1463/64 og den var i ruiner da den i 1537 ble domkirke. Den tidligere domkirken var Kristkirken på Holmen i Bergen som ble revet i 1531. Biskop Gjeble Pederssøn sørget for å få gjenreist tårnet og reparert skader på bygningen før sin død i 1557. Dette tårnet var over midtskipet og ble erstattet av tårn i vestenden på 1640-tallet, da kirken fikk sin nåværende form. Der var også omfattende restaureringsarbeider etter bybrannen i 1702, og kirken ble ikke tatt i bruk igjen før 1743.
En større ombygning ble foretatt i 1880-83 av arkitektene Christie & Blix. Sideskipet ble revet og bygget opp fra nytt, men fire gotiske søyler. En ville at kirken skulle få tilbake middelalderdrakten og fjernet derfor rokokkointeriøret. Kirken fikk da også et nytt alter i kleberstein.
Kirken har også et minne fra slaget på Bergens våg mellom engelske og nederlandske skip i 1665: En kanonkule er støpt fast i veggen.


== Musikk ==
Rekken av organister og kantorer teller mange kjente navn i Bergens musikkliv. Ingolf Schjøtt, Lars Heggen, Karsten Solheim og Trygve Præsttun var alle musikalske personligheter som har satt spor etter seg.
Domkirken hadde helt til 2008 organist Magnar Mangersnes som domkantor. Mangersnes var dirigent for Bergen Domkantori, som han grunnla i 1971, og også for Bergen Oratoriekor. Fra 1994 – 2008 hadde dirigent Asbjørn Flåm et guttekor i kirken, med navn Olavskoret. I 2009 ble Kjetil Almenning ny domkantor. Han viderefører den rike sangtradisjonen i Domkirken og stiftet i 2009 Bergen Domkor.


== Litteratur ==
Lidén, Hans-Emil og Magerøy, Ellen Marie, Norges Kirker, Bergen Bind II, Oslo 1983, ISBN 82-05-14299-8 (bd.2)
Knudsen, Jacob Frode, Bergen Domkirke 700 år, Bergen 2001


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon på nett, om Domkirken
Bergen byleksikon på nett, om Bergen domkirke menighet
Bergen byleksikon på nett, om Domkirkens og Korskirkens landsogn
Bergen byleksikon på nett, om Bergen domprosti
Galleri fra Kunsthistorie.com
Kulturnett Hordaland
Bergenskartet
Kirker i Hordaland
Bergen domkirke Kirkesøk
«Bergen domkirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Jordstjerner

Jordstjerner (Geastrum) er er en soppslekt som tilhører familien Geastraceae. De vokser opp som et stort skall som etter hvert åpner seg i flere deler med en knoll i midten. Inne i denne danner sporene seg, og knollen sprekker av ytre påvirkninger og sender ut en røksky. Fordi sporene utvikles inne i en hule, kalles de buksopper. Jordstjernene har ingen matverdi. Det finnes om lag 10 arter i Norge. De er i størrelse fra 1 til 10 cm og er ganske sjeldne.  
I Norge finnes jordstjerner i Oslofeltet, som strekker seg fra Langesund til Mjøsregionen, men også andre steder hvor det er kalkrik barskog, men de er sjeldne og rødlistet. Nordligste funnsted er i Masi i Kautokeino kommune. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Høiland, K. & Sarre, K.M. 1983: Ny verdens-nordgrense for jordstjerner! Småjordstjerne, Geastrum minimum Schwein., funnet på Hábatvuohpebákti i Masi, Kautokeino (Finnmark). – Polarflokken 7: 172-182.


== Eksterne lenker ==
(en) jordstjerner i Encyclopedia of Life 
(en) jordstjerner i Global Biodiversity Information Facility 
(no) jordstjerner hos Artsdatabanken 
(sv) jordstjerner hos Dyntaxa 
(en) jordstjerner hos Index Fungorum 
(en) jordstjerner hos MycoBank 
(en) jordstjerner hos NCBI 
(en) Kategori:Geastrum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Geastrum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Geastrum – detaljert informasjon på Wikispecies
Peder Oluf Pedersen

Peder Oluf Pedersen (født 19. juni 1874 i Sig ved Varde i Danmark, død 30. august 1941 i København) var dansk ingeniør og fysiker. 
Pedersen var bondesønn. I 1889 sendte han et prosjekt til et vanningsanlegg til den danske kongen. Brevet ble videresendt til Den Polytekniske Læreanstalt, der han med kongelig støtte begynte å studere. Han ble uteksaminert som bygningsingeniør i 1897.I 1899 startet Pedersen et samarbeid med Valdemar Poulsen som var oppfinneren av telegrafonen (trådbåndopptageren). De fortsatte sitt samarbeid på fagfeltet radioteknikk.
Fra 1909 til 1912 var han dosent i svakstrømsteknikk, deretter professor. Fra 1922 og til sin død var han direktør ved Den Polytekniske Læreanstalt.


== Referanser ==
Nicolas de Pellevé

Nicolas de Pellevé  (født 18. oktober 1518 i borgen Jouy-sous-Thelle i Frankrike, død 28. mars 1594 i Paris) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Amiens i Frankrike (1552), og senere erkebiskop av Sens (16/12/1562) og senere også Reims (1588).    
Han ble kreert til kardinal 17. mai 1570 av pave Pius V, med Santi Giovanni e Paolo som tittelkirke. 
Han tok sin død av å oppleve at den mann han så lenge hadde forsøke å holdt unna den franske krone, kong Henrik IV av Frankrike, tilslutt ankom Paris i triumf den 22. mars 1594. Seks dager etter døde den allerede syke kardinalen, i 79 års alder. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Nicolas de Pellevé», The Cardinals of the Holy Roman Church
Parmaskinke

Parmaskinke (prosciutto di Parma) er en spekeskinke av svin fra Parmadistriktet i det nordlige Italia. Den kan markedsføres under en rekke navn, så lenge kravspesifikasjonene opprettholdes.
Parmaskinke lages i dag av krysninger mellom  italiensk landrase og Duroc. Grisene fôres stort sett med mais og soya. De to siste månedene fôres den utelukkende med mais, for å oppnå ønsket spekklag. Grisen må før slakting være frisk og sunn, ha fastet i 15 timer, og ha en slaktevekt på cirka 165 kg. Før 1960 var sort friulisk gris det mest vanlige råstoffet, men denne griserasen er nå nærmest borte.Å produsere en parmaskinken kan ta alt fra tolv til atten måneder, avhengig av skinkens størrelse. Først vaskes skinken, så saltes den og lagres i to måneder. Etter saltingen vaskes skinken flere ganger for å fjerne saltet. Skinken henges så til tørk på et solrikt, luftig sted. Luften er viktig for den endelige kvaliteten på skinken. Tørketiden på hver skinke varierer etter klimaet og størrelsen på skinken. Når skinken er fullstendig tørr, henges den igjen på et luftig sted i romtemperatur i opp til atten måneder.
Vanligvis serveres parmaskinken crudo, det vil si rå, men tørket, skåret i papirtynne skiver og rullet rundt grissini (brødpinner) eller melon.


== Beskyttet geografisk betegnelse ==
Ifølge jordbrukspolitikken i EU har noen veletablerte produkter, inkludert enkelte lokale parmaskinketyper, et navn som regnes som beskyttet geografisk betegnelse (på engelsk: Protected designation of origin) og andre, men mindre strenge, beskyttelsestyper basert på geografisk opprinnelse av tradisjonsrike spesialiteter. 
Det er tre berømte typer av spekeskinke som eksporteres:

Prosciutto di Parma, fra Parma i Italia
San Daniele, fra Udine i Italia
Colli Berico-Euganei, fra Veneto-regionenAndre geografisk beskyttede spekeskinker har forskjeller i farge, smak og konsistens:

Prosciutto di Carpegna (område nær Montefeltro)
Prosciutto di Modena
Prosciutto di Norcia
Prosciutto Toscano


== Referanser ==
Vang Almenning

Vang Almenning er en bygdeallmenning i Hamar kommune. Den eies av 374 gårdbrukere, og består av 221,9 km², eller cirka 64 %, av kommunens størrelse. 68 km² er fredet. Almenninga starter ved Gåsbu skisenter, omtrent 15 kilometer fra Hamar sentrum. Høyeste punkt er Raudfjellet, 910 meter over havet.
Det er flere hytteområder i almenninga – blant annet ved Brumund og Bringebu. 
Om vinteren er det 25 mil med preparerte skiløyper der, mens det om sommeren er merkede turer over hele området.


== Se også ==
Liste over Norges største grunneiere


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Nicholas Lens

Nicholas Lens Noorenbergh (født 1957) er en belgisk komponist av samtidsmusikk, spesielt kjent for sine operaer. Hans verk er utgitt av Schott Music International (Mainz / New York) og Mute Song (London) og distribuert av Sony BMG International.
Han bor vekselvis i Lens i Brussel og Venezia.


== Verk ==
Shell Shock (opera), opererer med libretto av Nick Cave, verdenspremiere 24. oktober 2014 Royal Opera House La Monnaie Slow Man (opera) , opera med libretto av John Maxwell Coetzee basert på hans roman  Slow Man ,verdenspremiere 5. juli 2012. Malta Festival, Grand Theatre, PoznańLens har blant annet komponert The Accacha Chronicles som er en samling av tre verk som ble utgitt i perioden 1994 – 2005.
The Accacha Chronicles består av følgende verk:

Flamma Flamma – The Fire Requiem (1994)
Terra Terra – The Aquarius Era (1999)
Amor Aeternus – Hymns of Love (2005)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Nicholas Lens på Internet Movie Database 
(en) Nicholas Lens hos The Movie Database 
(en) Nicholas Lens på Discogs 
(en) Nicholas Lens på MusicBrainz 
(en) Nicholas Lens på Spotify
Slagverkinstrument

Et slagverkinstrument er en betegnelse for et musikkinstrument, det vil si et instrument hvor lyden blir produsert ved at noe (trommestikker, visper, køller, hender eller annet) slåes mot en del av instrumentet, eller ved at instrumentet ristes eller på annen måte lager lyd ved bevegelse. Det skilles mellom rytmiske og melodiske slagverkinstrumenter, et skille som i hovedsak betegner det normale bruksområdet til de ulike instrumentene. 
Blant rytmiske slagverkinstrumenter finnes blant andre ulike trommer og cymbaler. Eksempler på melodiske slagverkinstrumenter er, xylofon, vibrafon, marimba, klokkespill, rørklokker, og pauker.
Slagverk kalles også perkusjon, som er en fornorsking av det engelske ordet percussion. Spesielt afrikansk, latinamerikansk, calypso og reggaemusikk bruker mye perkusjon. En av de mest fremstående latinamerikanske perkusjonsmusikerne gjennom tidene er Uziah «Sticky» Thompson fra Jamaica. Moderne perkusjonister blander ofte perkusjonsinstrumenter fra mange forskjellige verdensdeler. Et god eksempel på dette er Nate Werth, som spiller i bandene Snarky Puppy og Ghost Note.Den danske gruppen Safri Duo ble verdenskjent da de blandet perkusjon og Elektronika. Folk som spiller perkusjon kalles perkusjonister.
Slagverksinstrumenter, uavhengig av om de er rytmiske eller melodiske (stemte eller ustemte), deles inn i idiofone instrumenter og membranofone instrumenter. 
Idiofone instrumenter lager lyd ved at instrumentet selv vibrerer, mens membranofone instrumnter lager lyd ved at en membran (f. eks et trommeskinn) vibrerer.


== Se også ==
Idiofon
Membranofon
Perkusjon (andre betydninger)
Tromme
Trommesett
Caltha

Caltha er en slekt av flerårige urter i soleiefamilien. De ti artene vokser på fuktige steder i kalde og tempererte strøk over hele verden. Eneste norske og europeiske art er bekkeblom.


== Eksterne lenker ==
(en) Caltha i Encyclopedia of Life 
(en) Caltha i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Caltha hos Artsdatabanken 
(sv) Caltha hos Dyntaxa 
(en) Caltha hos ITIS 
(en) Caltha hos NCBI 
(en) Caltha hos The International Plant Names Index 
(en) Caltha hos Tropicos 
(en) Kategori:Caltha – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Caltha – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Caltha – detaljert informasjon på Wikispecies 
Phylogeny and biogeography of Caltha (Ranuculaceae)
Landeveisrøver

Landeveisrøver er en betegnelse på de lovbrytere som overfaller og stjeler fra reisende på landvegen. Opp gjennom århundrene var all reisevirksomhet forbundet med en viss risiko da man var etterlatt til seg selv. Mange reisende slo seg derfor sammen når man reiste på spesielt farefulle strekninger.
En berømt og beryktet landeveisrøver som stammet fra Norge, var admiralen Christoffer Trondsens sønn Enno, også kalt «Enno Brandrøk». Han var røver i Nord-Tyskland siste halvdel av 1500-tallet, ble pågrepet og henrettet.


== Moderne landeveisrøvere ==
Også i morderne tid opptrer landveisrøvere. Spesielt er lastebiler utsatt hvor lasten forsøkes å stjeles for videresalg. Dette er et veldig stort problem, spesielt i USA og Italia. I USA finnes det en egen politistyrke som jobber bare med slike tyveri.
Lastebilfirma har utviklet mange metoder for å hjelpe mot landeveisrøvere. De har blant annet laget et satellitt- og GPRS-basert system som gjør at de kan holde styr på og vite hvor alle deres trailere er til enhver tid. Likevel, selv med slike motoder, kan drevne landeveispirater sabotere dette systemet i en lastebil de stjeler.
Hvordan slike tyveri utføres varierer stort sett bare med nyanser i voldelighet. Tyvene slår til når lastebilen står parkert, og sjåføren sover bak. Enkelte bruker håndvåpen og bare truer lastebilsjåføren ut, mens andre blir forgiftet eller banket opp med slagvåpen.
Det er også et problem at enkelte lastebilsjåfører lar seg bestikke av landeveisrøvere og i ettertid rapporterer lastebilen for stjålet, men disse hendelsene lar seg sjelden se statistisk.
Trond Fredrik Ludvigsen

Trond Fredrik Ludvigsen (født 22. juni 1982 i Alta) er en norsk fotballtrener og tidligere -spiller.
Han kom til Bodø/Glimt i 1998 etter å ha vært innom klubbene Frea, Bossekop og Alta (A-laget) sine ungdomsavdelinger.
Ludvigsen debuterte for Bodø/Glimt i 1999 da han var bare 16 år og 314 dager, og han er blant de yngste som har spilt i eliteserien. Han har spilt 35 U-21 kamper for Norge, og scoret 16 landslagsmål for Norges U-21 landslag.
Han ble solgt til Hertha Berlin i 2001, men ble året etter leid ut til Rosenborg Ballklub. Deretter ble det en ny periode for Bodø/Glimt, før han gikk til Brann i 2005. Ludvigsen var en periode i 2007 utleid til Strømsgodset uten særlig hell, og returnerte til Brann foran 2008-sesongen.
Ludvigsen skrev under en treårskontrakt for Bodø/Glimt 17. desember 2008. Dette var tredje gangen han var i klubben han debuterte for i Tippeligaen som 16-åring. 2. august 2011 returnerte han til Alta, 13 år etter at han forlot klubben, men var der bare ett år. I 2013 ble Ludvigsen trener for Austevoll Idrettsklubb. Til 2015 spilte han også kamper for Austevoll.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Trond Fredrik Ludvigsen – Transfermarkt 
(de) Trond Fredrik Ludvigsen – fussballdaten.de 
(no) Trond Fredrik Ludvigsen – Norges Fotballforbund 
(en) Trond Fredrik Ludvigsen – FBref 
Altomfotball.no – Biografi
Freiburg erkebispedømme

Erkebispedømmet Freiburg ligger i den sydvestlige delen av Tyskland, og omfatter de tidligere statene Baden og Hohenzollern. Erkebispedømmets erkebiskop er metropolitt for den overrhinske kirkeprovinsen med suffraganbispedømmene Mainz og Rottenburg-Stuttgart.
Det bor 2,1 millioner katolikker i bispedømmet, som omfatter 16 229 km². Dette utgjør en andel på 43 % av den totale befolkningen i området (4,9 millioner). Erkebispedømmet består av 26 dekanater og 1 077 menigheter, men lider under stor prestemangel. Derfor er 504 av menighetene uten fast sogneprest.


== Historie ==
Erkebispedømmet Freiburg ble opprettet i 1821 og omfattet store deler av det oppløste bispedømmet Konstanz samt deler av bispedømmene Mainz, Straßburg, Worms og Würzburg. 


== Erkebiskoper ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Roman Catholic Archdiocese of Freiburg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Club Brugge

Club Brugge KV er et fotballag fra Brugge i Belgia. Den ble grunnlagt i 1891 og er et av Belgias mestvinnende fotballag.
Nordmannen Trond Sollied var trener i klubben i perioden 2000–2005 og i denne perioden vant laget to ligatitler (2002–2003 og 2004–2005), to cuptitler (2003 og 2004) og fire supercupertitler (2002, 2003, 2004, 2005).


== Meritter ==
Belgisk seriemester (17): 1919–20, 1972–73, 1975–76, 1976–77, 1977–78, 1979–80, 1987–88, 1989–90, 1991–92, 1995–96, 1997–98, 2002–03, 2004–05, 2015–16, 2017–18, 2019–20, 2020–21
Belgisk cupmester (11): 1968, 1970, 1977, 1986, 1991, 1995, 1996, 2002, 2004, 2007, 2015.
Belgiske supercupmestere: 1980, 1986, 1988, 1990, 1991, 1992, 1994, 1996, 1998, 2002, 2003, 2004, 2005, 2016, 2018.


== Spillerstall ==
Oppdatert 6. november 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Kjente spillere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Club Brugge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Michael Dukakis

Michael Stanley Dukakis (født 3. november 1933) er en amerikansk politiker fra det demokratiske partiet. Han var guvernør i Massachusetts fra 1975 til 1979 og fra 1983 til 1991. Han var den demokratiske presidentkandidaten i 1988 og ble slått av den republikanske kandidaten George H.W. Bush. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Dukakis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Michael Dukakis på Internet Movie Database 
(en) Michael Dukakis hos The Movie Database
Oostende

Oostende (fransk: Ostende) er en by i Vest-Flandern i Belgia. Med sine rundt 70 000 innbyggere er det den største kystbyen i Belgia. 


== Historie ==
Byen fikk byrettigheter i 1265 og innbyggerne fikk da også lov til å holde markeder. Men den strategisk gode posisjonen bød også på problemer, flere ganger ble byen brent og plyndret av invaderende hærer. Som følge av Utrecht-traktaten ble Oostende, sammen med resten av Belgia, del av de østerrikske Nederlandene fra 1719. I 1722 stengte nederlenderne havnetilgangen til Antwerpen og dermed ble Oostende havnebyen for det østerrikske Nederland. Den østerrikske kong Karl VI prøvde å etablere et østerriksk handelskompani Oostendse Compagnie, for å konkurrere med britiske og nederlandske interesser i handelen med Afrika og Det fjerne østen. Dette handelskompaniet måtte i 1727 stenge på grunn av britisk og nederlandsk press. 
I 1838 fikk Oostende jernbaneforbindelse med Brussel, og i 1846 kom det fergeforbindelse med Dover. Utover på 1800-tallet begynte den belgiske kongefamilien å feriere i Oostende, og byen utviklet seg dermed til et populært feriested.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Ostend – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Oostende – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Twix

Twix er en sjokolade som er laget av Mars, Inc.. Sjokoladen består av en kjerne av kjeks som er toppet med karamell, og det hele er belagt med melkesjokolade. Siden en Twix har en noe mindre diameter enn en vanlig sjokolade i «barform», blir den vanligvis pakket i par. Twix ble introdusert i 1979.
Twix ble kalt Raider i Belgia, Frankrike, Nederland, Portugal, Tyskland og Østerrike i mange år før navnet ble forandret i 1991 (2000 i Finland, Danmark, Norge og Sverige) til å matche det internasjonale merkenavnet. Dette navnebyttet ble møtt med forakt i Tyskland, og slagordet «Raider heißt jetzt Twix, ... sonst ändert sich nix» («Raider heter nå Twix, ... ingenting annet blir forandret») er blitt en metafor for slurvete forsøk på å gjøre noe mer moderne ved å gi det et nytt, «tøft» navn.


== Smak- og produktvariasjoner ==
Twix er tilgjengelig som iskrem.
I perioder har en Twix med hvit sjokolade, Twix White, vært tilgjengelig.
I USA selges Twix med peanøttsmør, der peanøttsmøret erstatter karamellen. Fra 2005 ble også en Twix med mørkt sjokoladetrekk istedenfor melkesjokoladetrekket tilgjengelig. Spesielle smaker som «Double Fudge» (dobbel karamell) og «Cookies n Cream» (kaker og fløte) har også vært tilgjengelig, men selges ikke lenger.


== Twix i Seinfeld ==
Twix er et hovedelement i en episode av Seinfeld. En sulten George prøver å kjøpe en Twix i en automat. Da maskinen ikke fungerer som den skal, og Twixen ikke kommer ut, begynner George å lete etter en salgsmann. Han kommer tilbake og finner ut at noen andre har fått tak i sjokoladen hans og spist den, noe som fører til at han setter en felle som han håper vil få tyven til å innrømme sin handling, og kanskje til og med fører til at George får tilbake Twixen sin. Når det også feiler, ser George mot himmelen og roper «TWIX!».


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Twix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Twix – galleri av bilder, video eller lyd på Commons