jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Philip Edmond Wodehouse

Philip Edmond Wodehouse (født 26. februar 1811, død 25. oktober 1887) var en britisk koloniadministrator.
Wodehouse var det eldste barnet av Edmond Wodehouse og hans kone og søskenbarn Lucy Wodehouse. Hans farfar, Thomas Wodehouse, og morfar, pastor Philip Wodehouse var begge yngre sønner av Armine Wodehouse viss eldste sønn John Wodehouse var forfar til jarlene av Kimberley. 
Wodehouse gikk inn i tjenesten til Sri Lankas sosialtjeneste i tidlig alder og tjente senere som overoppsynsmann i Britisk Honduras fra 1851 til 1854 og som guvernør av Britisk Guyana fra 1854 til 1861. I 1861 ble han utnevnt til guvernør i Kappkolonien, hvor han ble værende til 1870. Wodehouse var guvernør i Bombay fra 1872 til 1877 da han pensjonerte seg fra det offentlige liv. 
Wodehouse giftet seg med Katherine Mary, datter av F. J. Templer, i 1833. De fikk et barn, Edmond Robert Wodehouse, som ble parlamentsmedlem for Bath. Wodehouse døde i oktober 1887, 76 år gammel.


== Referanser ==
Valter Nyström

Valter Nyström (født 30. desember 1915, død 11. mars 2011) var en svensk friidrettsutøver
I OL 1952 i Helsingfors ble Nyström nummer seks på 10 000 meter. Samme år satte han ny svensk rekord på 10 000 meter med 29.23,8. For denne prestasjonen ble han tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje. Rekorden ble stående i 19 år, og Nyström ligger (per 2007) fortsatt topp 40 i Sverige . 
I 1947 hadde Nyström verdens nest beste tid på 10 000 meter. I 1949 var han nummer ni på samme liste, nummer syv i 1951 og fire i 1952. Nyström var svensk mester elleve ganger.
Nyström var også en dyktig langrennsløper, og kom bl.a. på tolvteplass i Vasaloppet i 1945. 


== Referanser ==


== Kilder ==
friidrott.se med svensker i verdensranking år for år
passagen.se, privat nettside med alle tiders liste på 10 000 m i Sverige (Svensk – oppdatert per juni 2001)
Artikkel i Arbetarbladet på Nyströms 90-årsdag


== Eksterne lenker ==
(en) Valter Nyström – Olympedia 
(en) Valter Nyström – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Valter Nyström – Sveriges olympiske komité 
(en) Valter Nyström – Track and Field Statistics 
(en) Valter Nyström – ARRS
Falkland Palace

Falkland Palace i Fife i Skottland er et slott som tidligere har tilhørt de skotske kongene. Nå er det en turistattraksjon som blir vedlikeholdt av National Trust for Scotland.


== Slottets historie ==
Den skotske kongen overtok Falkland Castle fra MacDuff i Fife på 1300-tallet. I 1402 fengslet Robert Stewart, 1. hertug av Albany sin nevø David Stewart, hertug av Rothesay på slottet, hvor han døde, muligens av sult.
Mellom 1501 og 1541 ble slottet ombygget av kongene Jakob IV og Jakob V og ble et av de mest praktfulle renessansepalass på De britiske øyer. Jakob V døde på slottet i desember 1542. Falkland Palace ble et populært sted for Stewartmonarkene og de praktiserte jakt med falk der.Etter unionen mellom England og Skottland ble slottet besøkt av Jakob I, Karl I og Karl II. Oliver Cromwells invasjonshær satte fyr på slottet og det forfalt til en ruin. I 1887 begynte John Crichton-Stuart, 3. markgreve av  Bute restaurering av slottet. Tidlig på 1950-tallet bestemte familien Crichton-Stuart seg for å overlate slottet til National Trust for Scotland og de overtok ansvaret i 1952, familien bor fremdeles på slottet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Omtale i Rampant Scotland (engelsk)
Omtale i Undiscovered Scotland (engelsk)
National Trust profil (engelsk)
Avro Rota

Avro Rota var en britisk lisensprodusert variant av autogyroen Cierva C.30. Rota Mk IA tilsvarte Cierva C.30A, og fra 1943 produserte Avro også Cierva C.40 under betegnelsen Rota Mk II.
Rota ble brukt til å kalibrere radarinstallasjoner, og var i bruk under hele den andre verdenskrig.


== Spesifikasjoner ==


== Litteratur ==
Jackson, A.J. British Civil Aircraft 1919-72: Volume II. London: Putnam and Company, 1973. ISBN 0-85177-813-5
Munson, Kenneth. Helicopters and other Rotorcraft since 1907 (Blandford Colour Series). London 1973. ISBN 0-7137-0610-4.
Pacco, John. "Cierva C-30A" Belgisch Leger/Armee Belge: Het militair Vliegwezen/l'Aeronautique militaire 1930-1940. Artselaar, Belgium, 2003, p. 92. ISBN 90-801136-6-2.
Smith, J. Richard. "C 30 Heuschrecke" Focke-Wulf, an Aircraft Album. London, Ian Allan, 1973. ISBN 0-7110-0425-0.
Thetford, Owen. Aircraft of the Royal Air Force 1919-57. London: Putnam and Company, 1957.
The Illustrated Encyclopedia of Aircraft (Part Work 1982-1985). Orbis Publishing. 
MOULIN, Jacques (2003). Les autogires LeO C.30 & C.301. France: Editions Leila Presse. ISBN 9782914017152. 


== Eksterne lenker ==
Avro Rota in Detail
John Cradock

John Cradock (født 1759, død 1839) var en britisk baron, soldat og guvernør.
Han ble utnevnt til kornet i 4. kavaleriregiment. Han ble flyttet til Coldstream Guards i 1779 som fenrik og ble forfremmet til løytnant i 1781. Han kjøpte kommisjon som major i 12. dragoner i 1785 og byttet denne posten i 1786 ut med en i 13. infanteriregiment hvor han ble utnevnt til oberstløytnant i 1789.
Han ledet 13. i De vestindiske øyer i 1790 og tjente på nytt i Karibia i ledelsen for en bataljon av grenaderer i 1793 hvor han ble såret i beleiringen av Martinique og utnevnt til assistent for Charles Grey. Han mottok også takk fra parlamentet for sine tjenester.
Cradock ble utnevnt til å lede den andre bataljonen i 54. infanteriregiment i 1800 og ble plassert på halv lønn da bataljonen ble nedbemannet i 1802. I 1803 ble han plassert i 71. infanteriregiment og derfra flyttet til ledelsen av 23. lette infanteri i januar 1809.
Han var i staben til Ralph Abercrompy i Middelhavet i 1801 og deltok flere ganger i kamphandlinger som nestkommandant av en divisjon i felten. Etter at Kairo og Alexandria over gav seg, hvor han var til stede, ble han sendt med en styrke for å okkupere Korsika og Napoli, men ble kalt tilbake etter at Amiensfreden ble signert.
Cradock ble så utnevnt til øverstkommanderende for styrkene i British East India Company i Madras. Etter at lord Lake dro, ledet han hele styrkene på halvøya i nesten et år. Han ble så utnevnt til å lede styrkene i Portugal i 1808 og overgav kommandoen til Arthur Wellesley senere på året. For en kort tid tjente han også som guvernør i Gibraltar.
I 1811 ble han utnevnt til guvernør i Kappkolonien og kommandant over styrkene der, hvor han sa opp i 1814 og ble etterfulgt av Charles Henry Somerset. Han ble erklært baron Howden i Irlands adel i 1819 og til Storbritannias adel med samme tittel i 1831.


== Referanser ==


== Litteratur ==
The Royal Military Calendar, Or Army Service and Commission Book, red. John Philippart. p.12-14, Vol II av V, 3. utgave, London, 1820. Utgave på nettet på Google Books


== Eksterne lenker ==
(en) John Cradock, 1st Baron Howden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Cradock hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) John Cradock hos The Peerage
Blackburn Roc

Blackburn Roc var et britisk to-seters jagerfly basert på jagerflyet / stupbomberen Blackburn Skua. Roc var også én av to «tårnjagere» som ble satt i produksjon. Dden andre var Boulton Paul Defiant. «Tårnjagere» var basert på en doktrine som utviklet seg i Storbritannia før den andre verdenskrig som gikk ut på at bestykningen ville være mer effektiv hvis den var plassert i et bevegelig tårn.
Roc ble produsert av Boulton Paul Aircraft og brukte samme tårninstallasjonen som Boulton Paul Defiant. Vekten av tårnet gikk derimot langt mer utover ytelsene til Roc enn til Defiant, og Roc hadde en lite nevneverdig karriere.


== Spesifikasjoner ==


== Eksterne lenker ==
Blackburn Roc (B-25)
Cumberland Lodge

Cumberland Lodge er et hus i Windsor Great Park, omkring fem kilometer sør for Windsor Castle. 
Huset ble reist av John Byfield, en kaptein i hæren, da Oliver Cromwell i 1650 solgte tomter i parken. Det het inntil 1670 Byfield House, og fikk da navnet New Lodge. Det har også vært kjent som Windsor Lodge og Ranger Lodge. 
Etter restaurasjonen tok Karl II over huset og gjorde det til residens for Ranger of the Great Park, en ærstittel som alltid innehas av noen som er står monarken nær.
Blant de som har bodd i Cumberland Lodge er:

Baptist May, første Ranger som var bosatt der
Sarah Churchill, hertuginne av Marlborough (1702–1744)
John Spencer, 1. jarl Spencer (1744–1746)
William Augustus, hertug av Cumberland (1746–1765)
Henry Frederick, hertug av Cumberland og Strathearn (1765–1790)
Anne, hertuginne av Cumberland (1790–1803)
George Spencer-Churchill, 5. hertug av Marlborough (til 1822)
Augustus Frederick, hertug av Sussex (1830–1843)
Helena av Storbritannia (1872–1923)
Edmund FitzAlan-Howard, 1. vicomte FitzAlan of Derwent (1923–1947)I 1936 ble Cumberland Lodge brukt under møter mellom kongens privatsekretær og statsminister Stanley Baldwin, som førte frem til Edvard VIIIs abdikasjon. 
Georg VI lot i 1947 St Katharine's Foundation ta i bruk huset. Stiftelsen, som nå heter King George VI and Queen Elizabeth Foundation of St Catharine’s, er en kristen stiftelse med utdanning som virkefelt. Den ble opprettet av Amy Buller, som hadde sett nasjonalsosialismen vokse frem da hun bodde i Tyskland i mellomkrigstiden, og mente det hadde vært til stor hjelp for nazistene at tyske universiteter ikke lærte studentene å bruke sin kritisk sans, og at studentene ikke fikk et miljø hvor man åpent kunne diskutere aktuelle spørsmål. 
Cumberland Lodge brukes nå til akademiske seminarer og korte kurs. De fleste deltagerne er studenter ved forskjellige universiteter som kommer for å sette seg inn i fundamentale spørsmål innen politikk, økonomi og vitenskap sett fra en kristen synsvinkel. Bygningen er ikke åpen for det allmenne publikum.
Eltham Palace

Eltham Palace er en herregård i Eltham i London. Den eies av English Heritage og er åpen for publikum. Bygningen, som tildels er art deco, regnes av mange som et mesterstykke innen moderne arkitektur.


== Historisk palass ==
Den opprinnelige bygningen var et palass som ble gitt til Edvard II i 1305, og som ble brukt som kongelig residens til det 16. århundre. Ifølge en historie skjedde hendelsen som førte til at Edvard III opprettet Order of the Garter på Eltham Palace, da en kvinne mistet et strømpebånd og kongen bandt det rundt sitt eget ben for å avlede oppmerksomheten fra det pinlige opptrinnet. 
Eltham Palace var yndlingsresidensen til Henrik IV, som tok i mot Manuel II Palaiologos, den eneste bysantinske keiseren som besøkte England, der fra desember 1400 til januar 1401. Det ble da dystet til ære for keiseren, og dystingsbanen er bevart. I 1470-årene fikk Edvard IV bygget en storsal. Henrik VIII tilbrakte deler av sin barndom der, og det var på Eltham han møtte og imponerte Erasmus. 
I 1630-årene brukte ikke kongefamilien lenger palasset, og Anthony van Dyck fikk en suite der som landsted. Under den engelske borgerkrig ble bygningen stående og forfalle, og den ble aldri skikkelig restaurert. 


== Den moderne bygningen ==
Den moderne bygningen ble reist i 1930-årene. Storsalen fra det gamle palasset og enkelte andre elementer er bevart. Victoria og Stephen Cortauld leaset huset fra 1933, og begynte da å bygge et hjem i stilen art deco. Familien bodde der til 1944, og i mars 1945 tok Royal Army Education Corps over. De var der til 1992. 
I 1995 tok English Heritage over bygningen, og i 1999 var de ferdige med en større renovering. Palasset kan nå leies til brylluper og andre selskaper, og er åpent for publikum hele året.
Bristol Beaufort

Bristol Beaufort var et britisk torpedofly. Beaufort var til en viss grad basert på Bristol Blenheim, men var blant annet lengre for å gi plass til en torpedo.
Beaufort ble produsert både i Storbritannia og Australia. De britiske variantene inkluderte Beaufort Mk I, som ble operativ i 1940, og Beaufort Mk II, som var utstyrt med Twin Wasp motorer. Den siste varianten ble bare produsert i 164 eksemplarer på grunn av mangelen på Twin Wasp-motorer i Storbritannia. Over 1 200 Beaufort ble produsert i Storbritannia.
I Australia begynte produksjonen med Beaufort Mk V, som fløy første gang mai 1941. Denne skilte seg fra den britiske Mk I ved at den var utstyrt med Twin Wasp-motorer. Beaufort Mk VA, Mk VI, Mk VII og Mk VIII fulgte, forskjellene besto stort sett i forskjellige varianter av motorene og forskjellige typer propeller. I alt 700 fly ble produsert i Australia, de siste 46 flyene ble konvertert til transportfly under betegnelsen Beaufort Mk IX.


== Spesifikasjoner ==


== Eksterne lenker ==
Bristol Beaufort
Nonsuch Palace

Nonsuch Palace var et kongelig palass fra tudortiden. Det ble reist av Henrik VIII i Surrey, nær Epsom. Landsbyen Cuddington ble jevnet med jorden for å gi plass til palasset. Det ble revet i det 17. århundre, og deler av det ble brukt som materiale til andre bygninger. Det er ingen synlige spor på stedet, men noen av fundamentene til banketthallen ligger under bakken, og British Museum har noen deler av utsmykningen. 
Palasset var det største byggeprosjektet Henrik VIII satte igang. Det ble påbegynt 22. april 1538, et halvt år etter at prins Edward var født. Det skulle være en feiring av Huset Tudors makt, i rivalisering med Frans I av Frankrikes Château de Chambord. Mens de fleste av Henriks palasser var ombyggingsprosjekter av eldre bygninger, valgte han å starte fra bunnen av med Nonsuch Palace. Beliggenheten var bestemt av at det var i nærheten av et av hans viktigste jaktområder. Det tok ni år å bygge, og kostet 24 000 pund. Palasset var sentralt i innføringen av renessansearkitektur i England. 
Det finnes bare tre samtidige bilder av palasset, og de viser lite av bygningsmassen og detaljene i utsmykningen. Stedet ble utgravd 1959–1960. Dette var et viktig skritt for britisk arkeologi, ettersom det var et av de første utgravningsstedene fra tiden etter middelalderen. Over 60–000 besøkte utgravningen mens den pågikk. Palassets plan var nokså enkel, med en indre og en ytre borggård, hver med et befestet porthus. Mot nord var palasset befestet i middelalderstil, men mot sør hadde det forseggjort renessansedekor med høye oktagonale tårn i endene. De ytre veggene og den ytre borggården var nokså enkelt dekorert, men den indre borggården hadde flott stukkpaneler i høyt relieff. 
Da Henrik VIII døde i 1547 var ikke palasset ferdig. Maria I solgte det i 1556 til Thomas FitzAlan, 12. jarl av Arundel. I 1590-årene ble det igjen kongelig eiendom, og Elizabeth I tilbrakte en del av sin tid der. Det forble en kongelig residens inntil 1670, da Karl II gav det til sin elskerinne Barbara Palmer. Grunnen til dette var at hun trengte penger til å betale spillegjeld. 
Bygningen begynte raskt å forfalle, og ble revet innen utgangen av det 17. århundre. Panelet ble fjernet og er bevart i storsalen på Loseley Park. 


== Se også ==
Nonsuch Mansion, en herregård på østsiden av parken hvor Nonsuch Palace lå
Hans Harry Wergeland

Hans Harry Wergeland (født 19. desember 1940) er industrimann, gründer og bedriftseier i konsernet Wergeland-Halsvik AS.
Etter å ha utdannet seg innen handel og jordbruk, overtok Wergeland som daglig leder i familiebedriften Halsvik Cementstøyperi i 1962, som produserte rør og veisikringer til kommunen, senere også takstein. Fabrikken ble flyttet til Sløvåg i 1987, og konsernet heter i dag Wergeland-Halsvik AS.
Wergeland satset sammen med resten av familien sin sterkt på oljeservice-havna i Sløvåg i 1992, bl.a. med renseanlegg for oljeavfall og steinknuseverk. Mens han var leder for fabrikken, har familieselskapene også startet kabelferge mellom Duesund og Masfjordnes, og overtatt eierskapet av bl.a. Solund Skips Service AS og Eivindvik Hotell. 
Hans Wergeland var en av stifterne av Nordhordland Handverk og Industrilag i 1972 og av Gulen og Masfjorden Industriselskap i 1994. Han har vært styremedlem i begge i mange år.
Hans Wergeland ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull i 2006 for sin innsats innen utviklingen av næringslivet i Gulen og Masfjorden. Under utdelingen ble det også nevnt at Wergeland har gitt stor støtte til mange frivillige lag og kulturprosjekt opp gjennom årene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kjente personer fra Gulen
Gabriel Rasch

Ole Gabriel «Gabba» Rasch (født 8. april 1976 i Hole) er en norsk tidligere proffsyklist. Siden 2014 har han vært sportsdirektør i Team Sky (nå Team Ineos).
Han ble norgesmester i 2003 og ble nummer 2 i NM i 2001. I 2006 vant han Ringerike Grand Prix sammenlagt, og i 2007 vant han én etappe og sammenlagt i Rhône-Alpes Isère Tour.
Rasch var en god brosteinsrytter, men kjørte som hjelperytter i de fleste ritt han deltok i.
Sesongen 2008 gikk han til Crédit Agricole. Samme år deltok han i landeveisrittet i OL i Beijing og var med i Vuelta a España.
Da Credìt Agricole ble nedlagt etter sesongen i 2008, skiftet han lag til Cervélo TestTeam, og da det ble nedlagt etter 2010-sesongen gikk han sammen med flere ryttere over til Garmin-Cervélo. I 2012 syklet Rasch for det franske laget FDJ-BigMat. I 2013 gikk han til Team Sky, hvor han gikk over i rollen som sportsdirektør da han la opp som aktiv utøver etter Paris-Roubaix 13. april 2014.Rasch er normalt hjelperytter for sitt lags kapteiner. Han har likevel prestert brukbare sammenlagtplasseringer i større ritt på egen hånd, slik som 7.-plass i 2.1-rittet Tour of Qatar i februar 2011. Hans beste sammenlagtplassering i en Grand Tour er en 101.-plass fra Vuelta a España 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Gabriel Rasch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gabriel Rasch – Olympedia 
(en) Gabriel Rasch – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gabriel Rasch – ProCyclingStats 
(en) Gabriel Rasch – Cycling Archives 
(en) Gabriel Rasch – Cycling Quotient 
(en) Gabriel Rasch – CycleBase 
(en) Gabriel Rasch – TheSports.org
Agnethe Davidsen

Agnethe Davidsen (født 19. juni 1947 i Nuuk, død 25. november 2007) var en grønlandsk politiker. Hun var ordføreren i Godthåb (Nuuk), Grønlands hovedstad. 
I 1983 ble hun utnevnt til suppleant for Hans-Pavia Rosing ved det grønlandske parlamentet (Landstinget), for det sosialdemokratiske partiet Siumut. Senere samme år ble hun utnevnt til parlamentsmedlem (minister), og ble dermed Landstingets første kvinnelige medlem. 
I 1989 ble hun valgt inn i byrådet i Godthåb (Nuuk), for sitt parti, Siumut. Fra 1989 til 1991 var hun viseordfører. Etter valget i 1991 ble hun på ny valgt inn som viseordfører, og fra 1993 ble hun ordfører i byrådet. 
Hun døde av hjerneblødning på morgenen søndag 25. november 2007. Hun ble lagt inn på Dronning Ingrids Hospital lørdag kveld, med kraftig hodepine, og døde neste morgen. Samme kveld gikk flere hundre av Nuuks innbyggere i fakkeltog, og gikk fra forsamlingshuset til hennes hus, og sang der for å hedre henne og vise sin sympati med de etterlatte. Hun ble begravd 30. november i Hans Egedes kirke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Agnethe Davidsen på Internet Movie Database
Jean-Claude Fournier

Jean-Claude Fournier (født 21. mai 1943 i Paris) er en fransk tegneserietegner. Han er mest kjent for å ha vært ansvarlig for Sprint i perioden 1969–1979. Før dette tegnet han sin egen serie, Bizu som gikk som serie i Le Journal de Spirou mellom 1967 og 1969, inntil Fournier overtok produksjonen av Sprint-serien etter Franquin. Fournier lagde ni album, der Sprint utviklet seg til å bli en mer moderne karakter enn under Franquin. Fournier tok opp temaer som kjernekraft (Varsleren!), narkotika-finansierte diktatorer (Kodo den grusomme) og Duvalier-lignende undertrykkelse (Tora Torapa).  


== Fourniers Sprint-album ==
Gullmakeren (Le faiseur d'or, 1970)
Trianglen slår til (Du glucose pour Noémie, 1971)
Det mystiske klosteret (L'abbaye truquée, 1972)
Tora Torapa (Tora Torapa, 1973)
Amuletten fra Nikokolokoba (Le gri-gri du Niokolo-Koba, 1974)
Eplevin for stjernene (Du cidre pour les étoiles, 1977)
Varsleren! (L'Ankou, 1978)
Kodo den grusomme, (Kodo le tyran, 1979)
Mafiaens bønner (Des haricots partout, 1980)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Engelsk-språklig biografi Lambiek Comiclopedia
Om skaberne af Splint & Co. Tegneseriemuseet i Danmark (på dansk)
Dansk-språklig biografi Comicwiki
Fournier-biografi på Sprints' offisielle franske hjemmeside  (på fransk)
Fournier publikasjoner i Spirou magazine (på fransk)
Fourniers album (på fransk)
Kew Palace

Kew Palace er et tidligere kongelig palass i Royal Botanic Gardens i London. Det bestod av tre bygninger, hvorav en er bevart. Denne er åpen for publikum. 
Palasset ble reist i 1631 av Samuel Fortrey. Det tilhørte en periode Capel-slekten, og gjennom ekteskap tilfalt det så Samuel Molyneux, som var Georg IIs sekretær. Frederick, prins av Wales leide huset, og tilbrakte mye av sin tid der. Hans yndlingspoet James Thomson var også ofte der. 
Det var en omfattende samling av malerier i palasset, blant annet en del av Canalettis verker og Zoffanys maleri fra Firenze. Prakthagen ble anlagt av sir William Chambers.
Robert Borden

Robert Laird Borden (født 26. juni 1854, død 10. juni 1937) var Canadas åttende statsminister, fra 10. oktober 1911 til 10. juli 1920. Han ledet Canada gjennom første verdenskrig.


== Tiden som statsminister ==


=== Første verdenskrig ===
Som canadisk statsminister under første verdenskrig forvandlet Borden sin regjering til en krigsregjering, han fikk igjennom War Measures Act i 1914. Borden lovet at Canada skulle stille en halv million soldater. Imidlertid tok vervingsiveren kjapt slutt når canadierne forsto at det ikke kom til å komme noen rask slutt på krigen. Bordens vilje til å møte sitt løfte til de allierte ledet til Military Service Act og vernepliktskrisen i 1917 som splittet landet mellom de engelskspråklige og franskspråklige. Den upopulære vernepliktssaken kunne betydd slutten for Bordens regjering under valget i 1917, men med støtte fra størsteparten av det liberale partiet (med unntak av Wilfrid Laurier) skapte han en koalisjonsregjering.
Krigsinnsatsen gjorde Canada i stand til å etablere seg som en uavhengig stat. Borden ville ha en egen canadisk hær, enn at canadiske soldater skulle bli splittet opp og tildelt britiske divisjoner. Sam Hughes, ministeren for heimevernet, etablerte og trente egne canadiske divisjoner og Arthur Currie var den militære lederen av et eget canadisk armékorps, riktignok under britisk overkommando. De canadiske styrkene fikk ord på seg å være noen av de beste soldatene de allierte hadde og deltok ved slag som Somme, Ypres, Passchendaele og spesielt slaget om Vimyhøyden.


=== Borden og canadisk uavhengighet ===
Utenriks spilte Borden en alvorlig rolle i å forvandle det britiske imperiet om til et partnerskap av likeverdige stater, Samveldet av nasjoner. Borden introduserte også den første canadiske inntektsskatten, som egentlig var ment å være midlertidig.
Overbevist om at Canada hadde blitt en egen nasjon gjennom sin innsats på slagmarken i Europa, krevde Borden at Canada skulle ha sitt eget sete under fredsforhandlingene i Paris. Dette forslaget ble motarbeidet, ikke bare av Storbritannia, men også av USA som så på det som en ekstra stemme til Storbritannia. Borden gjorde det klart at Canada hadde lidd større tap enn USA under krigen og det burde gi dem representasjon. Den britiske statsministeren David Lloyd George gav til slutt etter og overtalte de motvillige amerikanere til å akseptere egne canadiske, australske, newzealandske og sørafrikanske delegasjoner. Ikke bare resulterte dette i egen delegasjon til fredsforhandlingene, men det gjorde at dominionene kunne signere Versaillestraktaten separat og få separate medlemskap i folkeforbundet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Laird Borden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Robert Borden hos Canadas parlamentsbibliotek