jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Klagenfurt

Klagenfurt også Klagenfurt am Wörthersee (slovensk Celovec ob Vrbskem jezeru) er hovedstaden i den østerrikske delstaten Kärnten. 
Klagenfurt blir nevnt første gang i skriftlige kilder fra 1192. Området for dagens by var ganske ubetydelig inntil Maximilian I  i 1518 skjenket det til stenderne i Kärnten. Overdragelsen og den senere protestantiske reformasjonsbevegelse på 1 500-tallet førte til en oppblomstring for byen. Klagenfurt ble hovedstad i Kärnten og en rekke byggverk som Landhaus og domkirken ble bygget.
Byen er sete for delstatsregjeningen og for delstatsparlamentet.


== Geografi ==
Byen ligger ved elven Glan og er omgitt av de østerrikske alper. Den ligger ved Wörtersees østlige bredd. Byen ligger i Klagenfurtbekkenet og strekker seg ca. 15 kilometer i såvel nord-sørlig som øst-vestlig retning.


== Utdannelse ==
I byen ligger et universitet med ca. 10 000 studenter og det finnes også et slovensk gymnasium her. 


== Severdigheter og turisme ==
Severdigheter er bl.a. Wörthersee og det historiske sentrum, Innere Stadt. Klagenfurt har tallrike parker og det finnes 23 slott i omegnen. 
Den er et populært skisted og sentrum for turismen i der sørlige Østerrike. Byen har lufthavn. Om sommeren arrangeres festivalen Altstadtzauber. I Klagenfurt utdeles også Ingeborg Bachmann Preis, en litteraturpris oppkalt etter den østerrikske forfatteren Ingeborg Bachmann.


== Berømte personer ==
Berømte personer fra Klagenfurt er 

James Aubrey, skuespiller
Ingeborg Bachmann, forfatter
Günther Domenig, arkitekt
Andrej Einspieler, politician and journalist
Felix Ermacora, folkerettsjurist og politiker
Heinz Goll (1934–1999), kunstner
Stephanie Graf, friidrettsutøver
Emanuel Herrmann (1839–1902), økonomist
Gert Jonke, forfatter
Udo Jürgens, populærmusiker
Dieter Kalt, ishockeyspiller
Dagmar Koller, skuespiller
Stefan Koubek, tennisspiller
Stefan Lexa, fotballspiller
Penny McLean, singer
Robert Musil, forfatter
Danny Nucci, skuespiller
Ursula Plassnik, politiker
Thomas Pöck, ishockeyspiller
Roland Rainer, arkitekt
Jožef Stefan, matematiker og fysiker
Maximilian Daublebsky von Sterneck, admiral


== Vennskapsbyer ==

: Wiesbaden, 1930
: Venlo, 1961
: Nova Gorica, 1965
: Gorizia, 1965
: Gladsaxe, 1969
: Dessau-Rosslau, 1970
: Bandung
: Dusjanbe), 1973
: Dachau, 1974
: Rzeszów, 1975
: Sibiu, 1990
: Zalaegerszeg, 1990
: Chernivtsi, 1992
: Nazareth Illit, 1993
: Tarragona, 1994
: Nanning, 2001
: Laval, 2005


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Klagenfurt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Klagenfurt – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Klagenfurt am Wörthersee – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Joachim Król

Joachim Król (født 17. juni 1957 i Herne) er en tysk skuespiller.
Król studerte fra 1981–1984 skuespill ved Otto-Falckenberg-Schule i München. Han er særlig kjent som film- og TV-skuespiller. Men til tross for stor suksess på lerretet gikk han tilbake til scenen. Han har bl.a. spilt ved Schauspielhaus Bochum og Schauspielhaus Köln.


== Filmografi ==
1984: Kaltes Fieber med Katharina Böhm, Cornelia Froboess, Lisa Kreuzer
1993: Wir können auch anders med Horst Krause, Konstantin Kotljarov, Sophie Rois
1993: Die tödliche Maria med Nina Petri, Katja Studt
1994: Der bewegte Mann med Til Schweiger, Katja Riemann
1995: Keiner liebt mich med Pierre Sanoussi-Bliss, Maria Schrader
1996: Das Superweib med Esther Schweins, Til Schweiger
1997: Rossini med Mario Adorf, Götz George, Veronica Ferres
1998: Zugvögel – einmal nach Inari med Peter Lohmeyer
1998: Lola rennt med Franka Potente, Moritz Bleibtreu
1999: Gloomy Sunday med Ben Becker
2000: Der Krieger und die Kaiserin med Franka Potente, Benno Fürmann
2002: Viel passiert med BAP


== Utmerkelser ==
Deutscher Filmpreis (1993)
Bayerischer Filmpreis (1994)
Bambi (1994)
Bundesfilmpreis (1995)
Deutscher Internet Filmpreis Silber (1999)
Deutscher Internet Filmpreis Silber (2000)
Filmpreis der Stadt Hof (2000)
Goldene Filmspule (2001)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joachim Król på Internet Movie Database 
(sv) Joachim Król i Svensk Filmdatabas 
(da) Joachim Król på Filmdatabasen 
(da) Joachim Król på Scope 
(fr) Joachim Król på Allociné 
(en) Joachim Król på AllMovie 
(en) Joachim Król hos Rotten Tomatoes 
(en) Joachim Król hos The Movie Database
Katja Riemann

Katja Hannchen Leni Riemann  (født 1. november 1963 i Bremen) er en tysk skuespiller.


== Filmografi ==
1989 spilte hun hovedrollen i den tyske krimserien Tatort (episode: Katjas Schweigen)1992 spilte hun sin første store hovedrolle i kinofilmen Ein Mann für jede Tonart1994 spilte hun med Sönke Wortmann (regi) i kinofilmen Der bewegte Mann.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Katja Riemann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Katja Riemann på Internet Movie Database 
(no) Katja Riemann hos Filmfront 
(sv) Katja Riemann i Svensk Filmdatabas 
(da) Katja Riemann på Filmdatabasen 
(da) Katja Riemann på Scope 
(fr) Katja Riemann på Allociné 
(en) Katja Riemann på AllMovie 
(en) Katja Riemann hos Rotten Tomatoes 
(en) Katja Riemann hos The Movie Database 
(en) Katja Riemann på Discogs 
(en) Katja Riemann på MusicBrainz 
Katja Riemann på Facebook 
Katja Riemann på Instagram 
(de) Fanside om Katja Riemann
Carola Braunbock

Carola Braunbock (født 9. januar 1924 i Wscherau, Böhmen, død 4. juli 1978 i Berlin) var en tysk skuespillerinne. Hun var først og fremst aktiv som teaterskuepillerinne, blant annet ved Deutsches Theater Berlin, Berliner Ensemble og Volksbühne.
Hun spilte også i en rekke filmer. Hennes mest kjente rolle var som stemoren i filmen Tre nøtter til Askepott fra 1973. Braunbock stammet fra Böhmen og snakket også flytende tsjekkisk. Som sudettyskere ble hennes familie fordrevet i 1945, da hun var 21 år gammel. Hovedrolleinnehaveren i Tre nøtter til Askepott, den da 20 år gamle Libuše Šafránková, fortalte senere at Braunbock først på slutten av innspillingen hadde begynt å snakke tsjekkisk på settet. De andre som jobbet med filmen hadde ikke vært klar over hennes böhmiske bakgrunn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carola Braunbock på Internet Movie Database 
(sv) Carola Braunbock i Svensk Filmdatabas 
(da) Carola Braunbock på Filmdatabasen 
(fr) Carola Braunbock på Allociné 
(en) Carola Braunbock hos The Movie Database 
(en) Carola Braunbock på Discogs 
(de) Biografi
Selisk

«Selisk» kan også referere til selere.Selisk var et språk som tilhørte de baltiske språkgruppe i de Indoeuropeiske språkfamilie. Dette språket ble talt av selerne som levde inntil 1400-tallet i det som i dag er østre del av Latvia og nordøstlige Litauen. De utgjorde en liten baltisk stamme. 
Etter at Storhertugdømmet Litauen var etablert underla det seg alle mindre stammer, også selerne, som ble assimilert og i løpet av det påfølgende århundre også mistet språket sitt, som dermed døde ut.
Sporene av selisk språk kan fremdeles sees i de områdene selerne befolket, særlig i aksent og fonetikk.
Selere

Selere (latvisk: Sēļi) var en stamme av baltiske folk. Selerne levde fram til 1400-tallet i Selonia, lokalisert i sørøstlige Latvia og nordøstlige Litauen. De ble slått sammen med og gikk opp i nabostammene og bedro til etnogenese av latviere og litauere. De språket de snakket var selisk som tilhørte de baltiske språkgruppe i de Indoeuropeiske språkfamilie. Da de selv forsvant som folkegruppe, forsvant også språket.
Selerne var østbaltere, men svært lite er kjent om dem. Knappe arkeologiske og historiske data i denne regionen er ofte karakterisert som «spredt befolket landområde». Arkeologiske undersøkelser mener å spore selerne løselig tilbake til 100-tallet e.Kr. da de levde da de levde på begge sider av elven Daugava. Men siden 500- og 600-tallet kan deres bosetninger bli sporet kun på den venstre siden av elven. Deres kultur viser en sterk innflytelse fra lettgallere, og de to folkegruppenes gravtradisjoner viser liten forskjell. En del forskere har spekulert i om selerne fra sen jernalder allerede var delvis assimilert med lettgallerne.I de skriftlige kildene er kun nevnt noen få ganger. I Livlandske krønike nevnes selerne i begynnelsen av 1200-tallet da de ble beseiret, erobret og tvangskristnet. Forfatteren av krøniken kaller dem for «litauiske allierte». Deres land var underlagt fyrstedømmene Jersika og Koknese. De sørlige landområdene var derimot underlagt litauiske hertuger.
I 1207 kom den tyske sverdbroderordenen sammen med deres litauiske og lettgalliske allierte og beleiret selernes hovedsete, festningen Sēlpils. Grunnen for angrepet var tyske krav om at festningen ble benyttet som en hovedbase for litauisk støtte for angrep på Livland. Etter en lang beleiring gikk selerne med på å overgi seg, underlegge seg tysk styre og å bli døpt og kristnet. Den siste gangen selerne nevnes i skriftlige kilder er på 1400-tallet.


== Referanser ==
Thomas Linacre

Thomas Linacre (eller Lynaker) (ca. 1460 antagelig i Canterbury, England – 20. desember 1524 i London), engelsk humanist, lege og prest. Han var en av de første engelskmenn som studerte gresk i Italia.
Linacre fikk sin første utdannelse ved katedralskolen i Canterbury under William Tilly av Selling, og dro i 1480 til Oxford. Kort etter fulgte han med til Italia da Selling ble sendt av kong Henrik VII til det pavelige hoff. I Bologna ble han en av Angelo Polizianos studenter, og var med da Poliziano underviste Lorenzo de Medicis sønner i Firenze. Den yngre av sønnene ble senere pave Leo X. Blant hans øvrige lærere og venner i Italia var Politian, Demetrius Chalchondyles, Hermolaus Barbarus, Aldo Manuzio (boktrykkeren i Venezia) og Nicolaus Leonicenus i Vicenza. Linacre ble doktor i medisin i Padova, og vendte tilbake til Oxford. Der dannet han en krets av humanister som bestod blant annet av John Colet, William Grocyn, William Lilye og William Latimer. I en periode av Erasmus av Rotterdam hans elev.
Linacre synes ikke å ha praktisert eller undervist i medisin i Oxford. Omkring 1501 ble han lærer for unge Arthur, prinsen av Wales. For prins Arthur hadde han allerede oversatt et astronomisk traktat av Proclus, De sphaera, som ble trykket i Venezia av Aldus i 1499. 
Ved Henrik VIII tronbestibelse i 1509 ble han utnevnt til kongelig livlege. Dette var en innflytelsesrik stilling. Blant hans pasienter var en rekke av landets fremste, som  kardinal Wolsey av York, erkebiskop William Warham av Canterbury og biskop Richard Fox av Winchester. Han ble også god venn med Thomas More. I 1520 mottok Linaker prestevielsens sakrament. Dette må ses i sammenheng med at han trakk seg tilbake fra det offentlige liv. Under resten av livet arbeidet han som litterat og med den stiftelsen som han i vesentlig grad stod bak, Royal College of Physicians.
Linacres litterære verk består både av egne arbeider og i oversettelser fra gresk. Han utarbeidet blant annet en latinsk grammatikk på engelsk,  (Progymnasmata Grammatices vulgaria), som senere ble oversatt til latin av Robert Buchanan. Hn skrev også et verk om latinsk språkkomposisjon (De emendata structure, Latini sermonis, London 1524). Hans eneste medisinske verker er oversettelser. Han ønsket å gjøre Galens (og Aristoteles') medisinske arbeider tilgjengelige for det latinskkyndige publikum. Av Galens omfattende verker rakk han å oversatte en liten del; intet av det man vet han oversatte fra Aristoteles er bevart for ettertiden. Av Galens verker oversatte han: 

De sanitate tuenda, (Paris, 1517)
Methodus medendi (Paris, 1519)
De temperamentis et de Inaequali Intemperie (Cambridge, 1521)
De naturalibus facultatibus (London, 1523)
De symptomatum differentiis et causis (London, 1524)
De pulsuum Usu (London, udatert).
Oslo-avtalen

Oslo-avtalen fra august 1993 representerte et gjennombrudd i forhandlingene mellom PLO og Israel. Avtalen var betydningsfull fordi PLO og Israel da anerkjente hverandre som forhandlingspartnere og innledet en prosess mot en endelig fredsavtale mellom palestinerne og israelerne.


== Bakgrunn ==
Der stormaktene mislyktes med Madrid-konferansen og forhandlinger i Washington, lyktes tilsynelatende det utradisjonelle norske initiativet. Terje Rød-Larsen og Mona Juul var også fremtredende i prosessen.
13. mars 2002 vedtok FNs sikkerhetsråd en resolusjon som slo fast prinsippet om en to-statsløsning. For første gang erklærte en amerikansk president at dette er målet – et mål det såkalte veikartet for fred også slår fast. 
Disse tiltakene er imidlertid flere ganger blitt utsatt.
Oslo-avtalen har blitt utsatt for kritikk fra en rekke hold, fra den israelske historikeren og diplomaten Shlomo Ben-Ami har den blitt omtalt å bygge på et ny-kolonialistisk grunnlag.


== Se også ==
Interimsavtalen (Oslo II-avtalen)
Relasjoner mellom Norge og Israel
Midtøsten-konflikten


== Referanser ==


== Litteratur ==
Odd Karsten Tveit: De skyldige : Israel og Palestina - krigen, menneskene, spillet, Kagge forlag, 2015 ISBN 9788248916871
Oslo-avtalen, artikkel hos Norgeshistorie.no
Albedo

Albedo (fra latin albedo,  'hvithet', avledet av albus 'hvit') er et mål på refleksjonen til en flate eller et legeme. Det er forholdet mellom reflektert elektromagnetisk stråling og den innkommende stråling. Forholdet representeres vanligvis fra 0 % til 100 %, eller fra 0 til 1, og er viktig i klimatologi og astronomi. Forholdet avhenger av frekvensen på strålingen: uforbeholdent viser det til gjennomsnittet over et spektrum av synlig lys. Albedo avhenger også av innfallsvinkelen til strålingen: uforbeholdent normal innfallsvinkel.  Nysnø har høy albedo: opp til 90 %. Havoverflaten har lav albedo. Jorda har en gjennomsnittlig albedo på 37–39 %, mens Månen har albedo på omtrent 12 %. I astronomi kan albedo til satellitter og asteroider brukes til å antyde sammensetningen av overflaten.
Snø, is og skyer har høy albedo og kaster tilbake mer av sollys og varme enn for eksempel skog, isfritt hav og asfalt. Menneskelig aktivitet har endret albedoen ved avskoging og jordbruk på ulike arealer på kloden. Det er vanskelig å beregne effekten av dette på global skala, og det er ikke klart i hvilken grad disse endringene har bidratt til å øke  den globale oppvarmingen.


== Endring av albedo i polare strøk ==
Endringene av albedo er den viktigste grunnen til at IPCC predikerer at de polare temperaturene på den nordlige halvkule vil stige opp til dobbelt så mye som i resten av verden, en prosess kjent som polar forsterkning. I september 2007 var det arktiske området med sjøis nådd omtrent halvparten av det gjennomsnittlige sommerminimumarealet som var målt mellom 1979 og 2000. På dette tidspunktet var sjøisen trukket seg så langt tilbake  at Nordvestpassasjen var seilbar for skip, noe som aldri før er nedtegnet å ha skjedd i historien. Det rekordstore tapet av sjøis i 2007 og 2008 kan imidlertid være forbigående. Forskningslederen Mark Serreze (1960–) ved det amerikanske National Snow and Ice Data Center antar at 2030 vil være et «rimelig estimat» for når områder med Arktisk sommeris kan være helt fri for is. Den polare forsterkningen av global oppvarming er ikke forutsatt å skje på den sørlige halvkule. Den antarktiske isen nådde sin største utstrekning som er målt siden begynnelsen av observasjoner i 1979, men økningen av isen i sør er overskredet av reduksjonen i nord. Trenden for global havis når utbredelsen på både den nordlige og sørlige halvkule summeres, er en tydelig nedgang.


== Referanser ==
Louis Ferdinand av Preussen

Louis Ferdinand Victor Eduard Adalbert Michael Hubertus av Preussen (født 9. november 1907 i Potsdam, død 25. september 1994 i Bremen) var nest eldste sønn av kronprins Wilhelm av Preussen og Tyskland og hans gemalinne Cecilie, født hertuginne av Mecklenburg-Schwerin.
Han var en markert motstander av det nasjonalsosialistiske NSDAP, arbeidet som forretningsmann og var en ivrig støtte av kunstlivet.Han giftet seg, først i en russisk-ortodoks seremoni 2. mai 1938 i Potsdam, deretter i en evangelisk-luthersk seremoni på familieeiendommen Huis Doorn i Nederland med Kira Kirillovna, storfyrstinne av Russland (født 9. mai 1909 i Paris, død 8. september 1967 i St. Briac-sur-mer).
Etter sin fars død i 1951 ble han overhode for huset Hohenzollern og dermed tysk og prøyssisk tronpretendent.
Barn:

Louis Ferdinand II av Preussen
Kira av Preussen (1943–2004)


== Se også ==
Friedrich Ludwig Christian av Preussen (1772–1806)


== Referanser ==
Kaspar Maria von Sternberg

Kaspar Maria greve von Sternberg (også Caspar Maria) (født 1761, død 1838) var en bøhmisk teolog, mineralog og botaniker.
Han etablerte det Bøhmiske Nasjonalmuseet i Prag og regnes som grunnlegger av moderne paleobotanikk. Han var også en venn av Goethe.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20041010013206/http://www.univie.ac.at/sternberg/
Tjeneste

Alternativ betydning: Tjeneste (frekvensforvaltning)I økonomisk og markedsmessig betydning er en tjeneste en transaksjon der en fysisk gjenstand ikke bytter eier. Dette skiller seg fra en transaksjon der en vare eller annen gjenstand bytter eier. En tjeneste er for eksempel et telefonabonnement, en undervisningstime eller en bilreparasjon. Profesjonelle leverandører av spesielle faglige tjenester, er håndverkere, installatører, verkstedpersonell, advokater, arkitekter, rådgivende ingeniører og andre konsulenter. Mange tjenester innebærer direkte kontakt mellom kunden og produsenten. Tjenester innebærer ofte lite standardisering og mye tilpasning til kundens spesielle behov. Typisk for tjenester sammenlignet med varer er at tjenester ikke kan lagres og adskilles fra kunden: En vare kan anskaffes på et tidspunkt og forbrukes senere eller selges videre til andre.Profesjonelle leverandørers tjenesteytelser skjer mot betaling bl.a.  kalt vederlag, honorar, salær. Andre typer tjenester forutsetter også ofte monetær betaling. 
Innenfor EU og EØS reguleres levering av tjenester ved tjenestedirektivet.I en mer dagligspråklig betydning kan «å gjøre noen en tjeneste» bety at du utfører noe positivt for en annen uten å forvente noe i gjengjeld, men fordi du synes at du bør eller må gjøre det. Å gjøre en tjeneste kan også være å gjøre noe ene og alene for å være vennlig, hyggelig, hjelpsom, imøtekommende eller positiv på forskjellige måter.


== Service ==
Service, engelsk for tjeneste, er et mye brukt ord i Norge, men med en utvidet betydning. Service kan være den positive måten du forventer å bli behandlet på, eller service kan være en enda mer positiv måte å bli behandlet på enn det du hadde ventet deg. Service i sistnevnte forstand kan sies å være differansen mellom opplevelse og forventning. 
Service er ofte:

Smile, møte blikket og si hei
Fleksibilitet
Kommunikasjon
Velvilje
Kvalitet
Kvantitet
Samsvar med forventningerDårlig service er ofte:

Avvik mellom kroppslig og verbal kommunikasjon
Avvik i kvalitet
Ensporede tjenesteytere
Enhver opplevd service som er lavere en forventet serviceGod service er ofte:

Samsvar mellom markedsføring og virkelighet (holde hva du lover)
Kvalitet levert over tid
God kommunikasjon, uten usikkerhet etc. (et profesjonelt inntrykk)
Opplevd fleksibilitet
Enhver opplevd service er høyere enn forventet service


== Se også ==
Bjørnetjeneste


== Referanser ==
Publikum

Publikum refererer til en gruppe mennesker, slik som fysiske tilskuere ved en konsert, et teater, idrettsarrangement eller en TV-innspilling, men også grupper som igjennom massemedier hører på radio, ser på TV, eller leser en avis.
Man skiller mellom aktiv og passiv publikum, der forskjellen er at det aktive publikumet er med for eksempel å stemmer i konkurranser, eller deltar i TV- eller radioprogrammer, mens det passive publikum er kun seere/lyttere. Aktiv publikum blir stadig mer vanlig, og massemeidene bruker dette for å tjene penger ved programmer som for eksempel X Factor eller Idol, der publikum ringer inn å stemmer på deltakerne, hvor de betaler for å kunne stemme. 
Etter utviklingen av personlige datamaskiner er det blitt et stadig større publikum via Internett, som leser blogger, hører/ser på podcaster, og ser på vlogging og Web-TV. Nettradio har også blitt et eget fenomen med stor publikumsmasse.
Pris

Pris kan referere til

pris (økonomi) – bytteforholdet mellom varer og/eller tjenester
pris (utmerkelse) – en utmerkelse eller en påskjønnelse
pris (tobakk) – en klype snus (tobakk)
Entitet

Entitet (fra latin ens, «det som er», avledet av esse, «være») er i filosofien et begrep for noe som har en eksistens. En entitet kan være et menneske, en stat, en gjenstand, en tanke eller et annet subjekt som eksisterer. En antakelse kan også være en entitet.
En entitet kan være sammensatt av subjekter som selv er entiteter.


== Se også ==
Vesen


== Kilder ==
(no) Entitet i Store norske leksikon
Betaling

Når du betaler for en vare eller tjeneste, overfører du en viss mengde monetære enheter (penger) i bytte mot denne. Uttrykket «å betale for» kan også bety at man må gjøre opp for noe, ofte hvis man har gjort noe negativt.
Se også avlønning for lønn i arbeidsforhold.
Hieronymus Schultz

Hieronymus Schultz (latinisert: Scultetus, født 1460 i Großglogau, død 29. oktober 1522, muligens i Wittstock) var biskop av Brandenburg i Tyskland fra 1507 og dessuten av Havelberg fra 1521. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hieronymus Schultz var sønn av en landsbyrådsleder. Man vet ikke meget om hans tidlige liv. 
I 1504 var han allerede en bereist mann. Han hadde vært «Leutpriester» (pleban) i Cottbus, kanoniker i Brandenburg og inndlytelsesrik rådmann for kurfyrst Joachim av Brandenburg. Han stod ved kurfyrstens side i 1505 da hans sønn Joachim II ble døpt. Han ble regnet som en fremragende retoriker. 
I 1506 ble han utnevnt til prost i Salzwedel.


=== Biskop ===
I 1507 ble han utnevnt til biskop i Brandenburg.
Det smertet ham at det var nettopp i hans bispedømme at reformasjonens vugge stod. Som kirkelige foresatte og biskop for Martin Luther. Det finnes bevart en brevveksling mellom Scultetus og Luther, der Luther ber om tillatelse til å offentliggjøre noen skrifter som skulle forsvare de 95 teser mot avlatshandelen som han tidligere (den 31. oktober 1517) hadde sendt blant annet til biskopen av Brandenburg. Scultetus svarte med å be Luther om ikke å utbre sin avlatskritikk, noe Luther i en kort tid synes å ha rettet seg etter.
Luther ombestemte seg imidlertid; for hans motstandere pater Johann Tetzel og Konrad Wimpina sluttet ikke med å kritisere tesene. Da brøt Luther sitt ord og utferdiget et rettferdiggjøringsskriv den 22. mai 1518. 
Etter at Martin Luther hadde deltatt på Leipzigdisputasen ble biskop Hieronymus Schultz til en markant motstander av reformatoren. Men han fryktet den pavelige ekskommunasjonsbulle mot Luther, Decet Romanum Pontificem, han ville ikke offentliggjøre den i sitt bispedømme fordi han var rett for at den ville utløse et opprør.
Han forsøkte heller på Riksdagen i Worms i 1521 å bevege Luther til å avsverge de omstridte av hans sentenser. Men Luther gav ikke etter. 
Likevel belønnet hans tjenesteherre ham - til tross for pavelig motstand - med det da vakante bispedømme Havelberg. Der ble han innsatt som biskop den 9. august 1521. Bare ett år etter døde han. 
Han ble begravet i Wittstock.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Adolf Schimmelpfennig: «Hieronymus (Scultetus)». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 12, Duncker & Humblot, Leipzig 1880, s. 390 f.
(de) Johannes Schultze: «Hieronymus Sculteti.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 9, Duncker & Humblot, Berlin 1972, ISBN 3-428-00190-7, s. 112 f. (digitalisering).