jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anthony Coucheron

Anthony Coucheron, også omtalt som Anton Coucheron eller Anthony Willemsen (født ca. 1650, trolig i Holland, død 14. mars 1689 på Akershus, Oslo) var en ingeniøroffiser. 
Coucheron arbeidet som Verkbas i Fredrikstad i 1665 og var assistent for sin far Willem Coucheron i 1666. Faren var en nederlandsk generalkvartermester, som påbegynte arbeidet med befestning av Fredrikstad i 1663. Samtidig arbeidet han med anleggelsen av det som senere ble Fredriksten festning i Halden. 
I 1673 ble Anthony Coucheron sendt som løytnant til Kongsvinger og Elverum for å utarbeide noen tegninger i forbindelse med noen allerede prosjekterte festningsanlegg. Han ledet byggingen av disse i noen år. Coucheron er omtalt som kapteinløytnant på Akershus i 1674, i mars samme år ble han utnevnt til kaptein. I juli samme år ble han utnevnt til generalkvartermesterløytnant i Danmark. Han etterfulgte sin far som generalkvartermester i Norge i 1680, og ble utnevnt til kommandant på Christiansø, trolig i 1681 og oberst trolig i oktober samme år. De siste årene var han kommandant på Akershus festning.
Anthony Coucheron fikk i oppdrag å planlegge og utføre flere betydelige festningsverk både i Danmark og i Norge. Hans arbeider var på linje med de mest moderne i samtiden og representerer dessuten nytenkning, blant annet med hans bidrag til utviklingen av brannsikre tårnfestninger. 
Sammen med Johan Caspar de Cicignon regulerte Coucheron Trondheim etter bybrannen i 1681 og ledet byggingen av Kristiansten festning. I tillegg til arbeidet på festningsanleggene i Trondheim, Kongsvinger og Elverum, arbeidet han med deler av Akershus festning og planer over Fredrikstad.
I Danmark arbeidet Coucheron med befestning av Christiansø, Ertholmene ved Bornholm (påbegynt i 1684) og Fladstrand i Fredrikshavn (1687). I samråd med kommandanten Jacob Geveke utarbeidet han forslag til ny befestning av Kronborg (1686–1688)    


== Referanser ==


== Litteratur ==
V.E. Tychsen: Fortifikations-Etaterne og Ingeniørkorpset, 1884
Chr. Elling: Holmens Bygningshistorie, 1932
Norske Minnesmerker, Fredrikstad, 1934
J. Klindt Jensen: Barokken i Rønne Fæstning, 1952
H. Langberg: Danmarks Bygningskultur I, 1955
V. Steen Møller: Frederiksvern, 1973
H.E. Nørregård-Nielsen i: Magtens Bolig (Danm. Ark.), 1980
Norsk kunstnerleksikon, Oslo 1981
Kjeld Magnussen: Foren. til norske Fortidsminners Bevaring, Årsbok 1985
P. Bolten Jagd: Danske Forsvarsanlæg I, 1986
Huse i Fr.havn, 1986


== Eksterne lenker ==
Oversikt med verneplaner over gamlebyen i Fredrikstad
Pressens Faglige Utvalg

Pressens Faglige Utvalg (PFU) er et klageorgan opprettet av Norsk Presseforbund med formål å overvåke og fremme den etiske og faglige standard i norsk presse (trykt presse, nettpublikasjoner, radio og fjernsyn). Utvalget vurderer klager over norsk presses adferd (presseetiske spørsmål), jamfør blant annet Vær Varsom-plakaten, og avgir sine uttalelser som offentliggjøres.
Utvalget kan også vurdere klager over institusjoners, organisasjoners og personers behandling av presse og pressefolk under deres utøvelse av sin informasjonsoppgave.
Kompetanseområdet for utvalg omfatter i prinsipp alle medier – kringkasting såvel som dagspresse, ukepresse, nettpublikasjoner  og periodiske publikasjoner.
Utvalget består av sju medlemmer. To er representanter for Norsk Journalistlag, to for Norsk Redaktørforening og tre medlemmer blir oppnevnt som representanter for fra allmennheten. I tillegg har utvalget 10 varamedlemmer.


== Nåværende medlemmer av PFU ==
Fra 1. juli 2014 til sommeren 2016 vil PFU ha Alf Bjarne Johnsen fra VG som leder og Alexandra Beverfjord fra NRK som nestleder.Den fulle sammensetningen av utvalget denne perioden er:For journalistene

Alf Bjarne Johnsen, VG, (leder)
Øyvind Brigg, TV 2For redaktørene

Alexandra Beverfjord, NRK, (nestleder)
Tone Jensen, FremoverFor allmennheten

Henrik Syse, Institutt for fredsforskning
Eva Sannum, Geelmuyden Kiese
Amal Aden, forfatter og foredragsholderVaramedlemmer, journalistene

Liv Ekeberg, Agderposten
Ellen Ophaug, Fredriksstad Blad
Martin Riber Sparre, Dagens NæringslivVaramedlemmer, redaktørene

Alexander Øystå, Vi Menn
Jo Randen, Dagbladet
Kirsti Husby, AdresseavisenVaramedlemmer, allmennheten

Camilla Serck-Hanssen, Universitetet i Oslo
Reidun Førde, Senter for medisinsk etikk
Erik Schjenken, seniorrådgiver i Sykehuspartner
Øystein Stray Spetalen, investor


== Tidligere medlemmer av PFU ==
Faste medlemmer 2012 - 2014
For pressen:
Hilde Haugsgjerd, NR (leder), Aftenposten
Line Noer Borrevik, NJ (nestleder), Gatemagasinet Asfalt
Håkon Borud, NR, Drammens Tidende
Øyvind Brigg, NJ, TV 2For allmennheten:
Henrik Syse
Hadi Strømmen Lile
Eva Sannum


== Se også ==
Vær Varsom-plakaten
Tekstreklameplakaten
Redaktørplakaten
Presseetikk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Pressens faglige utvalg – vedtekter
Pressens faglige utvalg – søkbar oversikt over uttalelser
Harold Shipman

Harold Frederick Shipman (født 14. januar 1946 i Nottingham, død 13. januar 2004) var en britisk lege som ble dømt for mord på flere av sine pasienter. Han regnes som en av landets verste seriemordere.
Han studerte ved University of Leeds og tok eksamen der i 1970. I 1977 åpnet han praksis i Hyde, Manchester. I 1993 hadde han en praksis med over 3 000 pasienter.
5. oktober 1999 startet rettssaken mot Shipman, som ble anklaget for å ha drept 15 eldre pasienter. Han fikk livstidsdom. Imidlertid viste etterforskningen at Shipman hadde drept langt flere. Antallet varierer fra 175 til 236.
Shipman tok sitt eget liv i fengselet den 13. januar 2004.


== Se også ==
John Bodkin Adams


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harold Shipman på Internet Movie Database 
(en) Harold Shipman hos The Movie Database
Rammsund

Rammsund er et norsk hard rock/heavy metal-band som hovedsakelig spiller Rammsteins musikk med nynorsk tekst. Bandet er fra Oslo og omegn. Bandet ble startet og inspirert av bandet DDR, hvor blant andre Atle Antonsen og Johan Golden var medlemmer, som i all hovedsak fremførte sangene til D.D.E. med tysk tekst.
Språkrådet har vært involvert i oversettingen til nynorsk av de tyske tekstene til Rammstein. Bandet startet opp i 2003, men hadde sin første offisielle opptreden 15. november 2004 – dagen før Rammsteins egen Norges-konsert i Oslo Spektrum.
Rammsund ble oppløst i 2011, men startet opp igjen i 2013 med ny besetning for å markere sitt 10-årsjubileum. Bandet er pr. 2022 fremdeles aktivt, og bandet har som tradisjon å spille en headlinerkonsert dagen før tyske Rammsteins Norges-konsert i samme by, som et slags «Rammstein-vorspiel».


== Låtene ==


== Medlemmer ==
Geir Ove Gråbein Nordby – vokalist (2003-)
Kvitebjørn Solfjeld – slagverk (2003-)
Mattias-Evangeliet Müller – bass (2013-)
Testicholas Nystad – gitar, koring (2013-)
Aleksander Ilievski – vikar, gitar, koring (2015-)


=== Tidligere medlemmer ===
Nikolai Løvstad – gitar (2003–2011)
Espen 'Kyrring' Kregnes – bass (2006–2011)
Ali Reza Ahmadi – keyboard og programmering (2004–2009)
Christine Eng – synth (2003–2004)
Kevin Alvaro – bass (2003–2006)
Sigmund Bade – bass (vikar 2006)
Jan Erik Smedhaugen – bass (2004)


== Diskografi ==
EP med låtene «Lemmen min», «Mutter'n» og «Hjartet mitt brenn»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rammsund på Discogs 
(en) Rammsund på MusicBrainz 
(en) Rammsund på MusicBrainz 
(en) Rammsund på Songkick 
(en) Rammsund på Last.fm 
Rammsund live i Urørt på nrk.no/urort
Rammsund: Høy partyfaktor på hissig.no (17. april 2013)
Rammsund er attende! på hissig.no (7. april 2013)
Konsertomtale fra Garage i Bergen på studvest.no (18. april 2008)
Ramme Rammsund på budstikka.no (9. februar 2006)
Rammsund gjør Rammstein - på nynorsk på bt.no (19. januar 2006)
Tung tysk hardrock på nynorsk på nesteklikk.no (16. november 2005)
Rammsund: Nynorsk Rammstein på nynorsk.no (30. mai 2005)
Helse- og oppvekstfag

Helse- og oppvekstfag eller helse- og sosialfag er dels en samlebetegnelse på visse fag og profesjoner, og dels et program i videregående skole. Som samlebetegnelse omfatter det alle sosialfagene, herunder sosionom, barnevernspedagog og vernepleier, og i tillegg ikke-medisinske helsefag- og profesjoner som sykepleier og helsefagarbeider.


== Videregående program ==
Helse- og oppvekstfag, tidligere kalt helse- og sosialfag, er et videregående trinn 1 (Vg1)-utdanningsprogram i videregående skole. Helse- og oppvekstfag legger en plattform til flere programområder frem mot fagbrev, yrkeskompetanse eller generell studiekompetanse.
Vg1 Helse- og oppvekstfag kvalifiserer til å gå videre på følgende utdanningsprogrammer på Vg2:

Vg2 Aktivitør (det kreves to påfølgende år mot fagbrev i Aktivitørfaget)
Vg2 Ambulansefag (det kreves to påfølgende år mot fagbrev i Ambulansefaget eller i Portørfaget)
Vg2 Barne- og ungdomsarbeider (det kreves to påfølgende år mot fagbrev i Barne- og ungdomsarbeiderfaget)
Vg2 Fotterapi og ortopedi (obligatorisk for Vg3 Fotterapi. Det kreves to påfølgende år mot fagbrev i Ortopediteknikkfaget)
Vg2 Helsearbeiderfaget (det kreves to påfølgende år mot fagbrev i Helsearbeiderfaget eller i Portørfaget)
Vg2 Helseservicefag (obligatorisk for Vg3 Apotekteknikk, Vg3 Helsesekretær eller Vg3 Tannhelsesekretær, alternativt to år mot fagbrev i Portørfaget)
Vg2 Hudpleie (obligatorisk for Vg3 Hudpleier)
Vg3 påbygning til generell studiekompetanse kan velges etter alle Vg2-programområder.


== Referanser ==
Formgivingsfag

Formgivingsfag er et studiespesialiserende alternativ i Norge, der første år kalles Studiespesialisering med formgivingsfag. Tilbudet fører fram til generell studiekompetanse som trengs for å søke på høyskoler og universitet, men elevene velger fag fra programområdet formgiving. 
De tradisjonelle yrkesfagene som tidligere var under formgiving er nå dekket av utdanningsprogrammet design og håndverk.


== Eksterne lenker ==
VilBli.no om formgivingsfag
Naturbruk

Naturbruk er utnyttelsen og skjøtselen av naturressurser og av naturgrunnlaget.I Norge er det også et utdanningsprogram for videregående skole og navnet på det tilhørende programområdet for Vg1 (første klasse). På Naturbruk lærer man om husdyrhold, plantedyrking, skogbruk, hest, gartneri, maskiner, friluftsliv og kjæledyr. Utdanningsprogrammet kan føre fram til studiekompetanse som trengs for å søke på høyskoler og universitet dersom en velger naturbruk som programområde også på Vg3.
Utdanningsprogrammet for naturbruk skal gi grunnutdanning i følgende fag:

Akvakulturfaget
Anleggsgartnerfaget
Fiske og fangst
Gartneri og hagebruk
Hestefaget
Hovslagerfaget
Idrettsanleggsfaget
Landbruk og husdyrhold
Naturforvaltning
Reindriftsfaget
Skogfaget
Dyrefaget (nytt, innen heste- og dyrefag, husdyrhold med smådyr som kanin og høns)


=== Studiekompetanse ===
Naturbruk skiller seg fra de andre yrkesfaglige linjene ved at en kan velge et tredjeår, «Vg3 Studieforberedende naturbruk». Våren 2021 finnes det fem norske skoler som tilbyr ulike varianter av Vg3 Studieforberedende naturbruk. Dersom eleven valgte 5-timers naturfag fra studieforberedende utdanningsprogram i stedet for den vanlige 3-timers naturfag på Yrkesfag, vil han eller hun også kunne få Generell Studiekompetanse, med et halvt tilleggspoeng for Naturbruk. Enkelte naturbruksskoler tilbyr også realfag som R1, R2, Kjemi 1+2, og Biologi 1+2 (Spesiell Studiekompetanse), for elever som ønsker høyere utdannelse som krever disse fagene, som veterinær. Etter Vg2 kan elevene også velge å gå ut i lære 2 år i sitt fag, for å oppnå fagbrev, eller ta Vg3 Agronom. Om de ikke tok 5-timer naturfag på Vg1 kan de velge Vg3 Påbygg og få Generell Studiekompetanse.
Alternativt kan elever som har fullført utdanningsprogrammet for naturbruk, søke opptak på Vg2 Landbruk og gartnernæring, Vg2 Skogbruk, Vg2 Anleggsgartner, Vg2 Hest og Hovslager, Vg2 Reindrift og Vg2 Akvakultur.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Naturbrukskolene.no
Elektro og datateknologi

Elektro og datateknologi (tidligere Elektrofag) er et videregående trinn 1 (Vg1) yrkesfaglig utdanningsprogram i norsk videregående skole. Kurset er veien fram til fagbrev eller studiekompetanse som trengs for å søke på høyskoler og universitet.


== Programområder ==
Vg1 elektrofag gir grunnlag for opptak på følgende programområder på Vg2:

Vg2 automatisering, er obligatorisk for Vg3 automatiseringsfaget. Alternativt kreves det to påfølgende år som lærling mot fagbrev i låsesmedfaget, tavlemontørfaget, viklerfaget eller fjernstyrte undervannsoperasjoner.
Vg2 datateknologi og elektronikk, er obligatorisk for Vg3 dataelektronikerfaget eller Vg3 romteknologi. Alternativt kreves det to påfølgende år som lærling mot fagbrev i produksjonselektrikerfaget eller i telekommunikasjonsmontørfaget)
Vg2 elenergi og ekom, er obligatorisk for Vg3 maritim elektriker. Alternativt kreves det to påfølgende år som lærling mot fagbrev i elektroreparatørfaget, tavlemontørfaget, togelektrikerfaget, viklerfaget, elektrikerfaget, energimontørfaget, energioperatørfaget, heismontørfaget eller signalmontørfaget)
Vg2 flyfag, er obligatorisk for Vg3 avionikerfaget eller Vg3 flytekniske fag. Det kreves to påfølgende år som lærling mot fagbrev i avionikerfaget, flymotormekanikerfaget, flystrukturmekanikerfaget eller i flysystemmekanikerfaget)
Vg2 ventilasjons- og kuldeteknikk. Det kreves to påfølgende år som lærling mot fagbrev i Kulde- og varmepumpemontørfaget eller i Ventilasjonsteknikkfaget.Vg1 Elektrofag kvalifiserer også til å gå videre på følgende programområder på Vg2 som kryssløp:

Vg2 arbeidsmaskiner
Vg2 brønnteknikk
Vg2 industriteknologi
Vg2 kjøretøy
Vg2 maritime fag
Vg2 ur- og instrumentmaker


== Skoler ==
Følgende skoler tilbyr elektrofag:

Oslo
Bjørnholt skole
Etterstad videregående skole
Kuben videregående skole
Stovner videregående skole
Ullern videregående skole


== Eksterne lenker ==
vilbli.no: Elektro og datateknologi
Stillingsportalen for elektrikere Elektrikerjobb.no
Jeff Pulver

Jeff Pulver er en anerkjent pioner og ekspert på IP-telefoni og VoIP (Voice over IP).
Han er en forkjemper for å videreutvikle og revolusjonere telekommunikasjonsområdet ved å ta i bruk disse nye teknologiene og at så mange som mulig kan få tilgang til billigere telefonitjenester.
Han skriver bransjerapporten The Pulver Report og har arrangert konferansen VON (Voice On the Net) i USA  siden 1996 og Europa siden 1997. Konferansene er verdens største sammentreff av telekommunikasjonseksperter, bransjefolk og selskaper innen IP-telefoni og VoIP.
I 1998 arrangerte han VON Europe i Oslo på Telenor Expo-senteret sammen med den norske VoIP-pionéren Ivar Plahte. Lokaliseringen var naturlig siden flere verdensnyheter var lansert fra det norske IP-telefoni- og VoIP-miljøet i Norge, og det norske telemarkedet var kommet langt på vei med nye teknologier i 1997 og 1998.
I 2004 la han til støtte for at Asterisk PBX (åpen kildekode) kunne brukes sammen med FreeWorldDialup-prosjektet sitt.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Jeff Pulver – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jeff Pulver på Twitter 
VON Voice On the Net USA
VON Europa
FreeWorld Dialup som tilbyr gratis telefonsamtaler. Grunnlagt av Jeff Pulver.
FreeWorld Dialup støtter Asterisk PBX. Blognotat 6. mai 2004.
Kvamskogen

Kvamskogen er navnet på et fjellplatå som går fra ca. 400 til ca. 1300 moh. i Kvam herad (kommune). Stedet er et hytteområde og skisted. Hyttekonsentrasjonen hører til de største og tetteste i Norge.
Dette var tradisjonelt Bergens store utfartsted spesielt vinterstid. Flere skitrekk og muligheter for lange skiturer til bl.a. Tveitakvitingen 1299 meter over havet.  Det gamle stølsområdet i Mødal, populært kalt «Negerlandsbyen» fordi vinterbleke bergensere ble så solbrune her, er likevel det stedet som skiturfolket invaderer.
Etter 1907 var veien over Kvamskogen (nå Fylkesvei 49) en del av hovedveien mellom Bergen og Østlandet. Spesielt i vinterutfartshelger fra etterkrigstiden av, kunne en kjøretur over bli vanskeliggjort av et stort antall parkerte biler i veikantene, som knapt lot det være en rimelig bred kjørebane igjen til gjennomgangstrafikk. Selv med utvidelser og anlegg av større parkeringsanlegg, kan en også i dag risikere å måtte rygge bilen et godt stykke for å gi plass til møtende busser og lastebiler, men i mindre grad. Fjerntrafikken går nå over E16 via Voss.
Det er tre alpinanlegg på Kvamskogen (sett bort fra det i Eikedalen Skisenter). De heter Furedalen Alpin, Aktiven og Mødalstrekket.


== Historie ==
Kvamskogen (tidligere kalt Steinsskogen) er avgrenset ved kommunegrensen mot Samnanger i vest, og Tòkagjelet i øst, dvs. at Eikedalen historisk ikke hører til Kvamskogen. Området var felles utmark og fjellbeite for bøndene i Steinsdalen, de slo gress og tørket høy som ble lagret i små utløer, og siden hentet hjem med hest og slede om vinteren. Mye av veden bøndene trengte ble også hentet der. Etterhvert ble det utskilt tre egne gårdsbruk på "Skogen". Teigen ligger vest for Teigaberget, og grenser til Samnanger kommune. Kleiven ligger like øst for Teigaberget, før man kommer til Måvotno. Den tredje gården heter Røyrli, og den ligger like før NAF Kro & Camping, nåværende navn Kvamskogen Landhandleri.


== Kilder ==
Kvamskogen av Svein Oldervoll Aadland, side 166,  besøkt 15. juli 2020
Tor Jakob Klette

Tor Jakob Klette (født 8. mai 1959, død 13. august 2003) var en norsk økonom og statistiker med mange viktige vitenskapelige bidrag, særlig innenfor feltet næringsøkonomi.  Han var professor ved Økonomisk institutt ved Universitetet i Oslo.


== Eksterne lenker ==
Professor Klettes hjemmeside ved Universitetet i Oslo
Stromness

Stromness (norrønt: Straumnes; skotsk: Strumnis) er den nest mest folkerike byen i den skotske øygruppen Orknøyene, med et beregnet antall på rundt 2 500 innbyggere for 2020 og ligger sørvest på den største øya Mainland. Byen fikk status som burgh i 1620 og har fergeforbindelse til Scrabster på det skotske fastlandet.


== Etymology ==
Stedsnavnet Stromness kommer fra norrønt Straumnes, hvilket er lett å lese for nordmenn. Første ledd Straumr, «strøm» viser til det sterke tidevannet som river forbi Point of Ness, odden på denne øya, gjennom saltvannstrømmen Hoy Sound sør for byen. Nes betyr nes eller odde. I vikingtiden ble ankerplassen der Stromness nå ligger kalt Hamnavoe.


== Byen ==

Stromness er en veletablert havneby og gamlebyen er samlet langs den karakteristiske og svingete hovedgaten, flankert av hus og butikker bygget av lokal stein, med smale gater og smug som forgrener seg. Det er en fergeforbindelse fra Stromness til Scrabster på nordkysten av Skottlands fastland.Først registrert som stedet for et vertshus på 1500-tallet, men ble Stromness viktig på slutten av 1600-tallet da Storbritannia var i krig med Frankrike og skipsfarten ble tvunget til å unngå den engelske kanal. Skip fra Hudson's Bay Company var vanlige besøkende, det samme var hvalfangstflåter. Et stort antall menn fra Orknøyene, hvorav mange kom fra Stromness-området, tjente som handelsmenn, oppdagelsesreisende og sjømenn for begge skipene til kaptein Cook, «Discovery» og «Resolution», som anløp byen i 1780 på deres tilbakereise fra Hawaii-øyene, hvor kaptein Cook var blitt drept. Et middagsservise som kaptain Cook brukte på sin siste reise er å se ved Skaill House, Bay of Skaill, hjemmet til William Watt, ekskavatoren av Skara Brae, et herskapshus bygget av George Graham, biskop av Orknøyene 1615-1638, på stedet for en gårdsbruk datert til den norrøne perioden.

Stromness’ Museum gjenspeiler disse aspektene av byens historie og viser for eksempel viktige samlinger av hvalfangsgjenstander, og objekter tilknyttet inuitter brakt tilbake som suvenirer av lokale menn fra Grønland og arktisk Canada.Stromness’ havn ble gjenoppbygd etter John Barrons formgivning i 1893.På Stromness Pierhead er det reist en statue som viser polarforsker og legen John Rae oppreist posisjon med en inskripsjon som beskriver ham som «oppdageren av det siste leddet i den første navigerbare Nordvestpassasjen». Statuen som ble avduket i 2013, ble gjort av skulptøren Ian Scott fra North Ronaldsay.


== Geologi ==
Stromness står opp for Atlanterhavet med en rekke klipper på mellom 30 og 150 meter høye, og til Hoy Sound et bånd med fruktbare lavland. Bergartene har stor geologisk interesse, og ble gjort godt kjent ved publikasjon i 1849 av den evangeliske og selvlærte geologen Hugh Miller (1802–1856).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stromness, Orkneyjar
Stromness, Undiscovered Scotland
St. Margaret’s Hope

St. Margaret's Hope, lokalt omtalt som The Hope (engelsk: Håpet), er en landsby på Orknøyene. St. Margaret's Hope er Orknøyenes tredje største bebyggelse, etter Kirkwall og Stromness. Befolkningen er på ca. 550. Byen ligger på nordsiden av South Ronaldsey og er øyas største tettsted.
St. Margaret's Hope er oppkalt etter den norskfødte Margaret av Skottland, som døde på Orknøyene på vei fra Skottland til Norge.
Samhold/Velgeren

Samhold/Velgeren var en dagsavis som ble utgitt på Gjøvik i Innlandet. Samhold/Velgeren var et resultatet av at avisene Samhold og Velgeren slo seg sammen i 1965. I 1991 gikk avisa konkurs. Administrasjonssjefen i avisa, Tom Torkehagen, var forberedt på konkursen. På vegne av et aksjeselskap under stiftelse, fikk han kjøpt avisa. Dagen etter konkursen greide de nye eierne å gi ut avisa. På tross av økonomiske vansker holdt Samhold det gående til 2. september 1998, da styret måtte melde oppbud.
Samhold ble grunnlagt av Johan Enger og kom ut første gang 2. januar 1885. Enger var ansvarlig redaktør fra start og fram til 1912 da han solgte avisen sin til boktrykker C. F. Hanssen fra Drammen. Samhold og Gjøviks Blad, som ble etablert i 1861, slo seg i 1921 sammen til avisa Vestopland. Avisa kom ut under andre verdenskrig og tok tilbake sitt tidligere navn Samhold i 1945. Avisa Velgeren ble etablert i 1903 som organ for Arbeiderdemokratene.
Samhold/Velgeren hadde lenge en borgerlig profil for henholdsvis Senterpartiet og Venstre, men fokuserte mot slutten av sin levetid på å være en byavis for Gjøvik. Avisen var lenge kjent for å ha flest lesere per eksemplar (seks per avis). Avisen slet lenge økonomisk, og etter en dyr og mislykket snuoperasjon midt på 1990-tallet der den gikk fra å være morgenavis til å bli ettermiddagsavis var det slutt. Siste utgave kom 2. september 1998.


== Ansvarlig redaktør ==
Ansvarlige redaktører i Samhold, Vestopland, Velgeren og Samhold/Velgeren:

Pål Stensaas (1996–1998)
Tom Torkehagen (1991–1996)
Helge Iversen (1979- )
Georg Kjensjord (1976–1979)
Thorbjørn Bakken (1973–1976)
Reidar Mollgard Samhold (1946–1950)
Erling Espeland Samhold (1945–1946), (1971-1973) og (1977-1985)
Alf Rønning Velgeren (1936-1942), (1945-1965), og Samhold (1950-1965)
Aksel Hoel Velgeren (1925-1936)
Torstein Lange Vestopland (1921–1945)
C.F. Hanssen Samhold (1912-1921)
Ivar Tveit Velgeren (1907-1925)
Hans Volckmar Velgeren (1904-1907)
Johan Enger Samhold (1885–1912)