jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nordström & Thulin

Nordström & Thulin AB, tidligere rederi med hovedkontor i Stockholm.
Nordström & Thulin ble grunnlagt i Stockholm i 1850 av skipsmegleren Carl David Nordström (1816–81). Carl Gustav Thulin (1845–1918) ble ansatt i selskapet i 1861 og gikk inn som deleier i 1866. Samme år gikk selskapet til anskaffelse av sitt første fartøy. Noen år senere gikk Nordström ut av firmaet, som da kom i kom familien Thulins eie. I løpet av etterkrigstiden satset Nordström & Thulin på bulk- og malmfrakt i nært samarbeid med Gränges. Selskapet fikk tidlig et stort internasjonalt engasjement med datterselskap i bl.a. USA.
I 1971 solgte familien Thulin selskapet til tre ansatte. På 1980-tallet ekspanderte rederiet kraftig først og fremst innen tanksjøfarten. Nordström & Thulin etablerte seg også som ferjerederi og hadde i perioden 1988–98 konsesjon for trafikk mellom Gotland og det svenske fastlandet. I 1990 startet man i tillegg ferjetrafikk mellom Sverige og Estland via sitt halveide datterselskap Estline. Denne del av Nordström & Thulins virksomhet fikk imidlertid et tragisk endelikt med MF Estonias forlis i 1994. Som en konsekvens av denne katastrofen oppga rederiet all ferjesjøfart, inklusive Gotlandslinjen.
Nordström & Thulin, som i 1986 ble introdusert på børsen, fusjonerte i 1998 med Argonaut AB og dannet N&T Argonaut AB (NTA). Hovedeier er den østerrikske rederen Helmut Sohmen (f. 1939) med World-Wide Shipping Agency. Siden år 2000 da rederiet ble tatt av  Stockholmsbörsen har det ikke lenger noen forbindelse til Sverige.


== Eksterne lenker ==
Företagsminnen 2004 No 1 (pdf) En artikkel om Nordström & Thulins eldre historie.
Benedikt XIII

Benedikt XIII (født 2. februar 1649 som Pietro Francesco Orsini, senere Vincenzo Maria Orsini i Gravina di Puglia i kongedømmet Napoli, død 21. februar 1730 i Roma) var pave fra 1724 til 1730.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han kom fra den betydningsfulle familien Orsini i Roma, og er den tredje og siste av familien som har blitt pave. Hans foreldre var Ferdinando Orsini og Giovanna Frangipani av Tolpha. Han studerte teologi i Venezia og Bologna, og filosofi i Napoli.


=== Kardinal ===
Han ble kardinal i 1672. I 1675 ble han erkebiskop av Manfredonia og i 1680 biskop av Cesena og 1686 erkebiskop av Benevento.


=== Pave ===
Han ble valgt til pave 29. mai 1724. Som sin første embedshandling utstedte han den 17. september bullen  Romani pontificis som foreskrev em mindre prangende kledskode for kardinaler og andre av det høyere kleresi. Han lyktes ikke i særlig grad. Noen år etter kom han med ny utgave av Ceremoniale Episcoporum.. 
I omgangen med jansenismen sto han inn på en hard linje, og tvang denne teologiske skoleretningens hovedtalsmann, kardinal Louis-Antoine de Noailles fra Paris, til å akseptere uten forhold bullen Unigenitus av pave Klemens XI som fordømte jansenismen.
I 1725 offentliggjorde han Memoriale Rituum. Hans samlede verker, Opere di Benedetto XIII, ble utgitt i Ravenna i 1728.
Pave Benedikt lot oppføre en rekke nye bygninger i Roma og nyttiggjorde seg ved flere anledninger av arkitekten Filippo Raguzzini.


=== Død ===
Benedikt XIII fikk sitt siste hvilested i kirken Santa Maria sopra Minerva i det sentrale Roma. Gravmonumentet ble utformet av Carlo Marchionni; pavens statue er utført av Pietro Bracci.
Den 21. februar 1931 startet pave Pius XI (1922–39) prosessen med å kanonisere Benedikt XIII og skjenket ham tittelen Guds tjener.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532–1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649–1740) *1675


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Nattvekterstat

Nattvekterstat (eller bare vekterstat) er et uttrykk for en stat som påtar seg minimum av offentlige oppgaver. Idealtypisk sett begrenser oppgavene seg til politi, rettsvesen og forsvar.
Politisk er det oftest libertarianere som går inn for gjeninnføring av nattvekterstaten i europeiske land. I De forente stater derimot, er oppslutningen langt bredere om et syn på statens rolle som minner om nattvekterstaten.
Historikere benytter ofte begrepet nattvekterstat retrospektivt og verdinøytralt for å beskrive statens rolle på 1800-tallet, nærmere bestemt mellom Napoleonskrigene og første verdenskrig. I denne perioden hadde statene svært begrensede oppgaver, og dens rolle i økonomien oversteg sjelden 10% av bruttonasjonalprodukt i fredstid. Det blir ofte hevdet at et lavt statlig aktivitetsnivå også var datidens ideal i statsledelsen. Ideologisk var denne epoken preget av klassisk liberalisme, der statlig involvering i næringsvirksomhet stod langt lavere i kurs enn den forutgående merkantilismen eller i det senere sosialdemokratiet. Kritikere av dette synet hevder gjerne at det selv i nattvekterstatens tid foregikk en omfattende statsdirigert modernisering der offentlige ressurser ble brukt på investeringer. Det begrensede statengasjementet ses da på som et utslag av en lite utviklet økonomi som ikke muliggjorde en redistributiv statsmakt.


== Litteratur ==
Rune Slagstad: De nasjonale strateger. Pax 1998/2001 ISBN 82-530-2336-7
Fritz Hodne og Ola Honningdal Grytten:  Norsk økonomi i det nittende århundre. Fagbokforlaget 2000 ISBN 82-7674-352-8
Osman III

Osman III (arabisk: عثمان الثالث) (født 2. januar 1699 i Edirne i Det osmanske rike, død 30. oktober 1757 i Istanbul) var sultan i Det osmanske rike fra 1754 til 1757.


== Liv og virke ==
Osman var sønn av Mustafa II (1695–1703) og Şehsuvar Sultan og yngre bror til Mahmud I (1730–54), og var en i almenhet ubetydelig regent. Hans korte regjering var preget av større intoleranse for ikke-muslimer (kristne og jøder måtte bære distinkte klær eller merker) og av en stor brann i Istanbul.Osman levde mesteparten parten av sitt liv som en fange i kafes, en fengselsdel i palassets harem, og oppviste derfor etter at han hadde besteget tronen en del eiendommelige trekk. Ulikt tidligere sultaner avskydde han musikk, sendte alle musikere ut av palasset. Han misbilliget også kvinners selskap och bar derfor alltid jernsko så at disse kunne komme seg vekk før han kom, ettersom det hørtes hvor han gikk.


== Litteratur ==
Haskan, Mehmet Nermi (2001). Yüzyıllar boyunca Üsküdar - Volume 3. Üsküdar Belediyesi. s. 1332. ISBN 978-9-759-76063-2. 
Sakaoğlu, Necdet (2015). Bu Mülkün Sultanları. Alfa Yayıncılık. ISBN 978-6-051-71080-8. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Osman III – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
The Samuel Jackson Five

The Samuel Jackson Five er et norsk post-rock-band basert i Oslo. Gruppen startet opp i 2001 som et drum and bass-prosjekt,  var innom diverse andre sjangre før det til slutt ble et post-rock-band.
Navnet er en ordlek basert på kombinasjonen av Samuel Jackson og Jackson 5.


== Bandmedlemmer ==
Sigmund Bade: bass, keyboard, gitar (2002–)
Thomas Kaldhol: gitar, bass (2003–)
Stian Tangerud: trommer, perkusjon (2002–)
Jonny Knutsen: gitar, bass, keyboard, lap-steel (2010–)
Thomas Meidell: gitar, keyboard, theremin, sampler, perkusjon, omnichord, programmering (2003-2009, 2011-)


=== Tidligere medlemmer ===
Kjetil Gundersen: gitar, keyboard, perkusjon (2002–2007)
Anders Kregnes Hansen: vibrafon, perkusjon (2002–2003)
Magne Mostue: vokal, gitar (2003)


== Diskografi ==


=== Album ===
Same Same, But Different (2004)
Easily Misunderstood (2005)
Goodbye Melody Mountain (2008)
The Samuel Jackson Five (2012)
Seasons In The Hum (2014)


=== Samlealbum ===
Metronomicon Audio Compilation 2.0 (2005)
The Silent Ballet & Lost Children: Volume 1 (2006)
Prosjekt 101 (2006)
Metronomicon Audio Compilation 4.0 (2009)
Collection 4 x LP Box (2010)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Samuel Jackson Five på Discogs 
(en) The Samuel Jackson Five på MusicBrainz 
(en) The Samuel Jackson Five på Songkick 
(en) Myspace-profil
Kirkelig fellesråd

Kirkelig fellesråd er et organ innen Den norske kirke, og finnes i alle norske kommuner. Kirkelig fellesråd så dagens lys i 1997 ved at den kommunale forvaltningen av kirken lokalt innenfor personal, økonomistyring, byggdrift og gravplassforvaltning ble flyttet fra kommunen til dette nyopprettede forvaltningsorganet. Kirkelig fellesråd er ikke en del av kommunens organisasjon ved at det etter utskillelsen er to separate rettssubjekter og har hver sine folkevalgte organer.
Rådet sammensettes av representanter fra de valgte menighetsrådene i kommunen samt en prest utpekt av biskopen. I tillegg kan kirkelig fellesråd ha en representant fra kommunen. 
Rådets oppgaver er å ivareta kirkegårder, kirkebygg og kontorer for kirkelige ansatte, samt å fremme og koordinere samarbeid mellom menighetsrådene.. Rådets daglige virksomhet ledes av kirkevergen. 
Rådet er arbeidsgiver for alle ansatte i lokalkirken utenom de prestene som er ansatt sentralt: Diakoner, kateketer, undomsarbeidere, organist, kirketjener, graver, klokker, lokalt ansatte prester, menighetsforvalter, menighetssekretær,  kontormedarbeidere.
Om lag 2/3 av kostnadene for Den norske kirke bæres av kommunene og forvaltes av kirkelig fellesråd.


== Eksterne lenker ==
Kirken.no - Kirkelige fellesråd
Kira Wager

Kira Wager (født 1971 i Laxå i Sverige) er en svensk-norsk maler, oppvokst i Helsingfors og bosatt i Oslo siden 1994. Hun er utdannet fra Nordiska konstskolan i Karleby, Finland 1991-93; Statens kunstakademi, Oslo 1994-1998 og kunstakademiet i Helsingfors 1997. 
Wager maler ofte med olje på pvc, basert på rekonstruksjon av privatfotografier arbeider hun med et privat materiale som hun bearbeider til montasjer. Hun har hatt stor suksess i de siste årene, med separatutstillinger i RARE Gallery, New York 2004; Gallery K (2003); Bergen Kunsthall (2002); Samtidskunstforum, Oslo (2001); Kunstnerforbundet, Oslo (1999). Innkjøpt av Museet for samtidskunst, og inngår i Nasjonalgalleriets nye basisutstilling.


== Eksterne lenker ==
carnegieartaward.com Wager var én av 25 bemerkelsesverdige unge kunstnere fra Norden i 2004
rare-gallery.com cv og bilder
kunstkritikk.no Mona Pahle Bjerke: Kira Wagers «flinke» bilder. Anmeldelse av utstilling i Galleri K, april 2005.
Adagio

Adagio er et italiensk musikkuttrykk som indikerer et langsomt tempo.
Adagio er også hyppig brukt som tittel til satser i sonater og symfonier eller individuelle komposisjoner som Adagio i g-moll og sanger som «Adagio» på Songs from a Secret Garden.
Det finnes et fransk band kalt Adagio som spiller progressiv metal og et brasiliansk som spiller doom metal.


== Referanser ==
Spiralprinsippet

Spiralprinsippet er en pedagogisk tankegang. Bruner formulerte det slik i sin berømte tese fra 1959: «Et hvilket som helst fag kan undervises effektivt på en intellektuelt redelig måte til et hvilket som helst barn på et hvilket som helst utviklingstrinn».
Å gripe struktur i et fag er å forstå det på en slik måte at mange ting kan relateres til det på en meningsfylt måte. Det er å ordne kjente og ukjente slik at de ukjente kan bli kjent. 
Spiralprinsippet er mye brukt i matematikkfaget. Hvis eleven har forstått for eksempel de tre matematisk lovene (kommuntative, distributive og assosiative lovene) er han/hun i stand til å løse et stort antall ligninger. Fordi han/hun har lært fagets grunnleggende prinsipper. På den måten oppnår en at lærerstoffet blir plassert i et strukturert mønster, noe som er gunstig både med tanke på hukommelse, forståelse og anvendelse.
Innvendingene mot spiralprinsippet går i korte hovedtrekk ut på at når de ulike matematiske lover er gjennomgått og man i teorien skal bevege seg sprialisk innover, har man ikke fanget opp det nødvendige for å gjennomføre dette. Av denne grunn vil det i stedet fungere som et sirkelprinsipp, hvor man er nødt til å foreta samme sirkulering gjentatte ganger. Blant kritikerne av spiralprinsippet har teorien om en faktisk sirkelbevegelse fått mye av skylden for forfallet innen norsk realfag fra 1970-tallet til i dag.
Interfoto

Interfoto var en leverandør av fototeknisk utstyr. Firmaet holdt fram til 2014 til på Høvik utenfor Oslo. Det ble etablert i 1966. Fra 1966 hadde de importøransvaret for kameramerket Nikon i Norge, men mistet agenturet i 2005, da Nikon etablerte eget avdelingskontor i Norge. I 2019 ble Interfoto kjøpt opp og slått sammen med Foto.no.
Egil B. Nilsson er daglig leder i Interfoto.
I 1994 startet Interfoto med utvikling av programvaren FotoStation, som ble en såpass stor suksess at bedriften skilte ut programutvikling til et eget firma, FotoWare AS. Pr. 2006 er det solgt over 500 000 lisenser av FotoStation.
Lars Farnes AS er et heleid datterselskap av Interfoto AS. Avtalen ble gjennomført den 12. april 2007.


== Eksterne lenker ==
Interfoto.no
Innocens XIII

Innocens XIII (født som Michelangelo dei Conti den 13. mai 1655 i Poli ved Palestrina i Kirkestaten, død 7. mars 1724 i Roma), var pave fra 1721 til 1724.
Han ble kardinal under pave Klemens XI (1700–21) i 1706.


== Liv og virke ==
Michelangelo dei Conti var sønn av Carlo II, hertugen av Poli. Likesom pave Innocens III (1198–1216), pave Gregor IX (1227–1241) og pave Alexander IV (1254–1261) var han medlem av Conti-slekten, som var godseiere, og hadde titler som grever eller hertuger av Segni.
I 1706 ble han kardinal-prest for Santi Quirico e Giulitta under pave Klemens XI. Fra 1697 til 1710 var han pavelig nuntius til kongedømmet Portugal, hvor det antas at han dannet seg det ufordelaktige inntrykk av jesuittene som senere gav seg utslag i hans opptreden overfor dem.


== Pavevalget ==
Etter pave Klemens XIs død i 1721 ble et konklave innkalt for å velge ny pave. Det tok hele 75 stemmeomganger for å nå et resultat, det vil si kardinal Conti. Etter at det ble nedlagt keiserlig veto mot kardinal Fabrizio Paolucci, og det syntes å glippe for alle andre kandidater, begynte stemmene å gå Contis vei. Også de forskjellige grupperinger innen kurien begynte å se hen til ham. Om morgenen den 8. mai 1721 ble han valgt. Han valgte havnet Innocens XIII i erindring av pave Innocens III. Den 18. mai ble han høytidelig kronet.
Den 16. juni 1721 kreerte han sin bror Bernardo Maria Conti til kardinal.


== Pontifikat ==
Innocens XIII forbød jesuittene fra å fortsette med sine gamle misjonsmetoder i Kina, og dette var et avgjørende øyeblikk i den kinesiske ritestriden, og bød at ingen nye medlemmer skulle opptas i deres orden. Dette ble oppfattet som et signal for hvor hans sympati lå i jansenismestriden, og dette oppmuntret noen franske biskoper til å legge frem for ham en petisjon om at den pavelige bulle  Unigenitus som fordømte jansenismen skulle tilbakekalles. Men det ble straks avvist av paven.
Den 9. juni 1722 gav han keiser Karl VI de begge kongedømmene Napoli og Sicilia i len. I 1723 eleverte han bispedømmet Wien til erkebispedømme.
Innocens XIII viste som sin forgjenger mye gunst mot James Francis Edward Stuart, «Old Pretender» til den britiske trone, og gav ham sterk støtte. Pavens nevø, Francesco Maria Conti, fra Siena, ble kammerherre ved James' lille hoff i det romerske Palazzo Muti.


== Død ==
Innocens XIII ble syk i 1724. Han fikk en brokk. Innocens XIII bad om de siste sakramenter, avla trosbekjennelsen og døde den 7. mars 1724, i en  alder av 69 år. Hans tid på pavestolen, og hans sykdom, hadde hindret ham i å utrette meget i embedet.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Placido della Marra (1560-1620) *1595
Kardinal Melchior Klesl  (1552-1630) *1614
Kardinal Giovanni Battista Maria Pallotta (1594-1668) *1628
Kardinal Pietro Vidoni den eldre (1610-1681) *1644
Kardinal Galeazzo Marescotti (1627-1726) *1668
Pave Innocens XIII (1655-1724) *1695


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Siv Meisingset

Siv Odny Meisingset (født 27. oktober 1959) er en norsk journalist med journalistikkstudier fra Volda. Hun arbeidet 15 år i NRK radio som journalist og vaktsjef. Hun er kommunikasjonssjef i Plan Norge (fra 1. november 2014).Hun var informasjonssjef i SAS Norge fra 1999 til 2006. Fra 2006 til 2013 var hun kommunikasjonsdirektør i Norges Bank.
Hun var partner i kommunikasjonsbyrået corporate Communications i 2013-2014


== Referanser ==
Sjørøverflagg

Et sjørøverflagg, eller piratflagg, er et flagg som ble benyttet av europeiske og amerikanske sjørøvere før morsesignalenes tid for å signaliserer fiendtlige hensikter. I over 200 år har det svarte flagget med hodeskalle og kryssede knokkelbein vært symbolet på sjørøvere over hele den vestlige verden. Dette symbolet har blitt brukt i filmer, musikaler, bøker og teateroppsetninger, men er bare ett av mange typer sjørøverflagg, og det er langt fra det mest vanlige sjørøverflagget.
Sjørøverne som opererte på 1600- og 1700-tallet hadde egne flagg, som regel med blodrød eller svart bakgrunn. På disse kunne de forskjellige kapteinene utfolde seg med motiver som regel henspillet på vold, død og kort tid.


== Motivene ==
De mest kjente motivene er:

Blødende hjerter
Brennende kuler
Timeglass
Spyd
Huggerter
Hodeskaller
Hele skjeletter
En kombinasjon av to eller flere av disse symboleneDet fantes også helt personlige flagg. Piratkapteinen Bartholomew Roberts fikk laget et flagg som viste ham stående på to hodeskaller. Disse skulle representere innbyggerne på de to øyene Barbados og Martinique hvor myndighetene var svært ivrige etter å få ham arrestert.
De vanligste piratflaggene var sannsynligvis de som kun var svarte eller røde, uten symbolikk. Disse flaggene hadde sin egen symbolikk i selve fargene, svart for død eller rød for kamp. Denne fargesymbolikken var kjent på sjøen og var ikke begrenset til bruk blant pirater. Det lå også en intern kode i det røde flagget. Ble det svarte flagget heist var det mulig for den som ble angrepet å be om nåde, mens det røde flagget ble heist i tilfeller der man ikke kunne forvente å bli spart.
På engelsk kalles piratflagget som regel the Jolly Roger. Forklaringen på dette uttrykket er noe uklar, men en av de mest sannsynlige er at det kommer fra det franske uttrykket jolie rouge som betyr "vakre røde". En annen teori er at det er en omskrivning av Old Roger som er en betegnelse på Djevelen. En tredje teori henviser til den tamilske piraten Ali Raja som herjet i det indiske hav på denne tiden.
I moderne tider blir piratflagget ofte brukt av ubåter etter et vellykket tokt. Bakgrunnen for dette er at engelske admiraler på begynnelsen av 1900-tallet mente at undervannskrigføring var 'forbannet uengelsk' og at ubåtkapteiner skulle vært hengt på linje med pirater. Dette førte til at engelske ubåter førte piratflagg da de kom inn til havn etter å ha torpedert tyske fartøy under første verdenskrig.


== Eksempler på piratflagg ==

		
		
		
		
		


== Se også ==
Dødningehode
Totenkopf
Død (symbol)
Memento mori


== Litteratur ==
Cordingly, David 1995 Under the Black Flag: the Romance and the Reality of Life among the Pirates (New York)
Kontraindikasjon

Kontraindikasjon er innen medisin en tilstand eller faktor som høyner risiko forbundet med bruken av et bestemt legemiddel eller en bestemt behandlingsprosedyre eller utførelse av en bestemt aktivitet. Motstykket til en kontraindikasjon er en indikasjon.
En behandling er indisert når det foreligger en indikasjon for behandling. Tilsvarende vil en behandling anses kontraindisert når det foreligger en kontraindikasjon, eller en samlet evaluering av indikasjoner og kontraindikasjoner bestemmer valg av behandlingmåte.
En absolutt kontraindikasjon er en tilstand som forhindrer bruken av en behandling fullt og helt. For eksempel vil det ved ubehandlet pneumothorax (punktert lunge) være en absolutt kontraindikasjon å administrere trykkammerbehandling.
En relativ kontraindikasjon veier mot bruken av en behandling ved overveielse av risiko kontra nytteeffekt. For eksempel vil en sykehistorie med magesår være en kontraindikasjon til inntak av Acetylsalisylsyre (Dispril, Globoid, Albyl-E eller Aspirin). Hvis imidlertid fordelen ved å bruke acetylsalisylsyre anses større enn risikoen for et nytt magesår, og ingen gode nok alternativer foreligger, vil behandlingen likevel anses indisert.Kontraindikasjoner spiller en viktig rolle når behandlingsmetode skal velges. Det er en av årsakene til at pasientene i sin helhet undersøkes systematisk, selv om lidelsen i seg selv kan være strengt begrenset. Hensikten er å ikke bruke medikamenter og behandlingsformer som kan føre til utilsiktede effekter, som for eksempel et virkestoff som eten forsterker eller forminsker effekten av et annet virkestoff.


== Referanser ==
Liste over Italias presidenter

Italias president (presidente della Repubblica) er Italias statsoverhode. Hun eller han velges av et samlet parlament (Senat og Deputertkammer) for en periode på syv år. Den nåværende presidenten er Sergio Mattarella, som tiltrådte 3. februar 2015. Han er landets tolvte president og den første fra Sicilia.
Presidenten har sin residens i Quirinal-palasset i Roma.
For å bli valgt til president må man være italiensk statsborger, minst 50 år gammel og inneha fulle borgerrettigheter.


== Presidenter ==


== Noter ==
1Til 31. desember 1947 var De Nicola Capo provvisorio dello Stato (provisorisk Statsoverhode), og deretter ble han president for Republikken.


== Se også ==
Italias president
Liste over Italias statsministre


== Eksterne lenker ==
Sito ufficiale della Presidenza della Repubblica
Italias grunnlov (italiensk og tysk tekst)
Austerveg

Austerveg (norrønt: austrvegr) var i norrøn tid betegnelsen på landene i øst, særlig landene ved Østersjøen. Det var også en betegnelse for å dra på vikingtokt mot øst. Den motsatte retningen var vesterveg.
Alt før år 800 hadde svenske nybyggere slått seg ned på kysten av dagens Finland, Estland og Latvia. Utover 800-tallet dro de i store flokker innover dagens Russland. De seilte i små skip oppover de russiske elvene. Der det ikke fantes seilbare elver, trakk de skipene over land og fikk dem ut i store elver som Dnipro, Don og Volga, og ned til Svartehavet eller Det kaspiske hav. I kjølvannet av de svenske skipene fulgte også en del nordmenn og dansker. På veien grunnla nordboerne byer som Holmgard (Novgorod) og Kyiv. Riket rundt Holmgard (Novgorod) ble kalt for Gardariket.
Vikingene i Austerveg ble kalt rus. Dette er opphavet til navnet Russland. I Novgorod og Kyiv styrte mektige fyrster av norrøn ætt, blant annet den første russiske kongefamiliens grunnlegger Ingvar og Helga (russisk: Igor og Olga.)
Nordboerne var handelsmenn; de solgte både pelsverk, honning, bivoks, tjære og våpen, men den dyreste og mest ettertraktede varen var slaver (treller). Araberne hadde bruk for uendelige mengder med arbeidskraft, blant i form av slaver, og vikingene kunne tilby sterke unge menn og kvinner som de hadde tatt til fange underveis.
Ved utløpet til Svartehavet lå Konstantinopel, dagens Istanbul og tidligere Bysants, som vikingene kalte Miklagard (= «den store byen»). Byen hadde flere hundre tusen innbyggere og var hovedstaden i Det bysantinske riket.
Keiseren i Konstantinopel hersket over Balkan og Lilleasia. Han omgav seg med en prakt og luksus som vikingene aldri hadde sett maken til. Slike rikdommer var akkurat hva vikingene var ute etter, og i år 860 plyndret vikingene Konstantinopel for første gang. Da hugget de ned alle som kom i veien for dem, satte fyr på hus og kirker, plyndret og ranet. På den måten tvang de keiseren til å gi dem gull, slik at borgerne i byen skulle få fred. Senere måtte keiseren betale store summer for å unngå ny plyndring. Men han stolte ikke helt på dem likevel. Skulle de handle i byen, måtte de gå igjennom en spesiell port, fulgt av keiserens menn. Våpnene måtte de legge utenfor porten, og de skulle ikke være flere en 50 av gangen.
På 1000-tallet hadde keiseren flere tusen varjager, eller væringer, som livvakter og leiesoldater. De ble brukt i kriger mot araberne.


== Eksterne lenker ==
(en) Route from the Varangians to the Greeks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons