jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Alterfrontal

Alterfrontal eller antemensale er en plate av tre eller metall som har et utskåret eller bemalt billedfelt og som er på forsiden av alteret.
Billedfeltet er ofte inndelt i et stort midtfelt og mindre sidefelter som har figurer eller fortellende scener. Det er bevart flest alterfrontaler i Norge og i Spania. Malte alterfrontaler ble tatt i bruk på 1100-tallet og de fleste bevarte fra den tidligste tiden finnes i Catalonia (rundt 80), disse er i romansk stil. De tidlig alterfrontalen fremstilte som regel Jesus på dommedag, på 1200-tallet ble det vanligere med Maria, helgener og korsfestelsen som motiv. I Norge er det bevart 31 antemensaler fra påfølgende århundre og de fleste er uendret og ikke påvirket av restaurering. De fleste er fra Vestlandet. Antemensalet i Tresfjord kirke er et av få som ikke er flyttet til museum og regnes som et av de eldste oljemaleriene i Europa. Et av de største er i Kinsarvik kirke med 105 x 197 cm. Rammen på Kinsarvik-bildet har en innskrift på latin med advarsel mot å tilbe bilder (bildet var ikke hellig i seg selv). Alterfronten fra Eid i Romsdal viser 12 scener fra inntoget i Jerusalem. Erdmann skriver at antemensalet i Tresfjord var ukjent da han befarte kirken i 1928, og han ble overrasket over at det var i god stand. Bevart malerkunst i Norge består for en stor del av alterfrontene. De norske alterfrontalene ble ofte laget av fire brede bord som er glatthøvlet den ene siden og holdt sammen av lim, tretapper og labanker på baksiden. De fire bordene dannet sammen en plate omgitt av en ramme og rammen var i underkant ofte forlenget slik at den dannet små ben som løftet det hele litt opp fra gulvet (som kunne være fuktig). De var rundt 1 meter høye og 1 til 2 meter brede. De smaleste har trolig vært brukt på sidealter.Treverket var som regel furu og i noen tilfeller eik. Metall ble stort sett ikke brukt i Norge. Et kassert dokument fra Håkon Håkonsons kanselli ble brukt som tetning i en av de bevarte alterfrontalene, noe som viser at maleriet var norsk og produsert i Bergen som var sentrum for dette håndverket. Utover på 1300-tallet ble stilen mer realistisk med flere detaljer og komplisere scener.


== Se også ==
Alter
Alterskap
Altertavle
Alterteppe
Triptyk


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hohler, E. B., Morgan, N. J. og Wickstrøm, A. ; Painted altar frontals of Norway  1250-1350. Volume I: Artists, Styles and Iconography, Oslo 2004, ISBN 1-873132-44-1
Wichstrøm, Anne; «Maleriet i høymiddelalderen», Norges kunsthistorie, bind 2, Oslo 1981, ISBN 82-05-12266-0


== Eksterne lenker ==
New Advent
Fileplanet

Fileplanet er en av mange nettsider for nedlasting av spillrelatert materiell. Siden eies av IGN Entertainment og drives av Gamespy.


== Eksterne lenker ==
Om IGN Entertainment – Engelsk
Informasjon fra Alexa - Engelsk
Kodi

Kodi (tidligere XBMC) er et fritt underholdningssenter utviklet av XBMC Foundation, et ideelt teknologi-konsortium.
Programvaren var opprinnelig utviklet som et mediasenterprogram kalt Xbox Media Player for den opprinnelige Xbox-spillkonsollen, prosjektet byttet navn i 2004 til Xbox Media Center. I 2008 hadde programvaren beveget seg vekk i fra sitt opprinnelige utspring i fra Xbox og programmet ble tilgjengelig under kun navnet XBMC med omskrevet kildekode for plattformene Linux, Mac OS X, Microsoft Windows, Android og iOS. Kort tid etter at XBMC-prosjektet hadde nådd en stabil status, ble den offisielle støtten for Xbox erklært dødt. For å unngå en langvarig overhengende fare for rettslig disputt, og for å rydde opp i en kontinuerlig forvirring blant brukerne og i omtale av programmet, byttet programvaren igjen navn til Kodi 1. august 2014.


== Utmerkelser ==
Kodi (da under navnet Xbox Media Center) vant i to kategorier i SourceForges 2006 Community Choice Awards, for beste multimediaprosjekt, og beste spillprosjekt. Vinnerne ble annonsert i Slashdot-salongen på LinuxWorld Expo i Boston, den 5. april 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Mate-URL 
(en) Kodi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kodi på openhub.net
Mikro-Midas

Se også bandet MikromidasMikro-Midas er en fiktiv banditt som opptrer i Disney-tegneserier. Han er en kortvokst, sigarrøykende skurk, med hjernen som sitt fremste våpen.
Mikro-Midas opptrådte for første gang i tegneserieheftet Walt Disney's Comics and Stories nr. 313. I Norge kom denne historien i Donald Duck & Co nr. 37/1968, «Skatten i Ompa Lompa».
Mikro-Midas' verste fiende er Mikke Mus, som gang på gang bringer erkeskurken bak lås og slå. Mikro-Midas opererer som oftest i tospann med den storvokste skurken Farlige Fiffus. Sammen utgjør de et klassisk «hjerne og muskler»-team. 
Det hender også at de slår seg sammen med andre kjente skurker i Andeby, som Svarte-Petter og Skaftetryne, Ørnulf Ørn, Spøkelseskladden eller B-gjengen.
Til sist kan det nevnes at Midas gjerne benytter seg av sin beskjedne størrelse og kler seg ut som baby. Ofte blir han imidlertid avslørt på grunn av sigaren sin.


== Eksterne lenker ==
Mikro-Midas i Inducks
Budapestergambit

Budapesterforsvaret (ECO-kodene A51 og A52) er en sjakkåpning som defineres av åpningstrekkene 

1.d4 Sf6
2.c4 e5 (diagram 1).Med sitt andre trekk går svart straks til angrep mot det hvite sentrum, og ofrer en bonde for å gjøre dette. Som regel er dette et midlertidig offer fordi å tviholde på bonden binder opp de hvite brikkene. I stedet pleier hvit å fullføre utviklingen sin hurtig ved å la svart ta tilbake bonden.
Det eneste trekket som gir et seriøst håp om fordel for hvit er 3.dxe5 og svart må flytte springeren igjen. Vanligvis spilles 3...Sg4, men Fajarowiczvarianten 3...Se4, en ekte gambit, sees også noen ganger.
Etter 3...Sg4 er 4.Lf4 (det grådige 4.Dd4 d6 5.exd6 Lxd6 6.Sf3 (6.Dxg7?? er en tabbe på grunn av 6...Le5) 0-0 7.Lg5 er også mulig, men lite spilt) Sc5 5.Sf3 Lb4+ 6.Sbd2 (6.Sc3 De7 7.Dd5!? er mulig, svarts beste er gambiten 7...f6 8.exf6 Lxc3+ 9.bxc3 Sxf6, og svart kan angripe de svake c-bøndene) De7 7.a3 Sgxe5 8.Sxe5 (og ikke 8.axb4?? Sd3 matt) Sxe5 9.e3 Lxd2+ 10.Dxd2 med liten fordel til hvit.
Budapestergambit spilles sjeldent blant de sterkeste spillerne, men spilles av og til på amatørnivå.


== Åpningsfelle ==

Avslått Budapesterforsvar (ECO A51) innebærer en mulighet for svart til å sette den hvite kongen sjakkmatt i femte trekk hvis hvit ikke er våken og får avverget. Trekkene går slik:

3. d5 Lc5
4. Lg5 Se4
5. Lxd8 Lxf2# (diagram 2)Se også matt i åpningen


== Eksterne lenker ==
Harding, Tim (December 1997). The Kibitzer: How Stands the "Faj"?. ChessCafe.com artikkel (Engelsk)
Harding, Tim (November 2000). The Kibitzer: Playing the Budapest in Budapest (PDF fil). ChessCafe.com artikkel (Engelsk)
Antony and the Johnsons

Antony & The Johnsons er et amerikansk band fra New York.
Antony Hegarty (født 1971 i Chichester, Sussex, England) vokste opp med alternativ 80-tallsmusik. Marc Almond, Billie Holiday, Nina Simone og Louis Armstrong hadde stor innflytelse. Hun sang i kor. I elleveårsalderen hørte hun Boy George for første gang. Hun  flyttet til New York, der hun ble en del av byens transvestittscene, hvor hun opptrådte på ulike kabareter og utførte performance art-forestillinger på undergroundscener.
I 2000 fikk Hegarty et stipend, og samlet bandet The Johnsons blant venner fra ulike kunst- og musikkskoler i New York og spilte inn debutalbumet Antony & The Johnsons. Lou Reed oppdaget bandet, og bidro til bandets videre karriere. Hegarty synger på Reeds album The Raven og Animal Serenade, og var med på Reeds internasjonale turné i 2003. 
I 2005 spilte bandet inn oppfølgeren til debuten, I Am a Bird Now. På dette albumet deltar Boy George i duetten You Are My Sister. Andre som medvirker på platen er Lou Reed, Rufus Wainwright og Devendra Banhart. 


== The Johnsons ==
Bandet består av

Antony Hegarty – sang og piano
Julia Kent – cello
Todd Cohen – trommer
Jeff Langston – bass
Joan Wasser – sang, fiolin
Maxim Moston – fiolin
Rob Moose – gitar og fiolin


== Diskografi ==
2000 – Anthony and the Johnsons
2005 – I Am a Bird Now
2009 – The Crying Light
2010 – Swanlights


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Antony and the Johnsons – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Antony and the Johnsons på Internet Movie Database 
(en) Antony and the Johnsons på Discogs 
(en) Antony and the Johnsons på MusicBrainz 
(en) Antony and the Johnsons på Songkick 
(en) Antony and the Johnsons på Last.fm 
(en) Antony and the Johnsons på AllMusic 
Antony and the Johnsons på Facebook 
Antony and the Johnsons på Facebook 
Antony and the Johnsons på Instagram 
Antony and the Johnsons på Myspace
Rhinestone (film)

Rhinestone er en filmkomedie fra 1984, utgitt av 20th Century Fox, med Sylvester Stallone og Dolly Parton i hovedrollene.


== Handling ==
En populær countrysanger, Jake (Parton), skryter av at hun kan gjøre hvem som helst til en countrysensasjon. Hun inngår et veddemål med manageren sin om at hun kan forvandle en normal fyr til en country- og western-sanger på to uker. De vedder om kontrakten hennes og kroppen hennes. Problemet er at manageren kan velge mann, og han velger drosjesjåføren Nick Martinelli (Stallone) fra New York.
Martinelli blir booket til å synge på en stor country-nattklubb, og Jake arbeider febrilsk med å trene ham til jobben. De arbeider med alt fra sangen, til hvordan han skal snakke med sørstatsdialekt og ha på seg en cowboyskjorte, trange bukser og boots.


== Priser og nominasjoner ==
Den femte Razzie-utdelingenVant: Verste skuespiller (Sylvester Stallone)
Vant: Verste «originale» sang (Drinkenstein)
Nominert: Verste film
Nominert: Verste manus
Nominert: Verste soundtrack
Nominert: Verste mannlige birolle (Ron Leibman)
Nominert: Verste regissør (Bob Clark)
Nominert: Verste «originale» sang (Sweet Lovin' Friends)Den 25. Razzie-utdelingenNominert: Verste «musikal» i våre 25 første år


== Rolleliste ==
Sylvester Stallone som Nick Martinelli
Dolly Parton som Jake Farris
Richard Farnsworth som Noah Farris, Jakes far
Ron Leibman som Freddie Ugo
Tim Thomerson som Barnett Kale


== Eksterne lenker ==
(en) Rhinestone på Internet Movie Database 
(sv) Rhinestone i Svensk Filmdatabas 
(fr) Rhinestone på Allociné 
(nl) Rhinestone på MovieMeter 
(en) Rhinestone på AllMovie 
(en) Rhinestone på Turner Classic Movies 
(en) Rhinestone på Rotten Tomatoes 
(en) Rhinestone på Box Office Mojo 
Dollymania: Et nyhetsmagasin om Dolly Parton på nett
Ian Brown

Ian Brown (født 20. februar 1963) er en engelsk musiker. Han er mest kjent som tidligere frontfigur og vokalist i det britiske Manchester-bandet The Stone Roses. I tillegg til hans karriere i The Stone Roses har han gitt ut fire soloalbum.
Browns dårlige forhold til barndomsvennen John Squire, som også var gitarist i The Stone Roses, er ansett for å være hovedgrunnen til oppløsningen av bandet i 1996. Det skulle gå femten år til neste gang de to pratet med hverandre, da de i 2011 møttes under begravelsen til Manis mor. The Stone Roses var gjenforent i perioden 2012–2017.


== Utgivelser ==


=== Med The Stone Roses ===
1989: The Stone Roses
1994: Second Coming


=== Album ===
StudioUnfinished Monkey Business (1998) #4
Golden Greats (1999) #14
Music of the Spheres (2001) #3
Solarized (2004) #7
The World Is Yours (2007) #4
My Way (2009) #8RemixRemixes of the Spheres (2002) #87SamlingerUnder The Influence (2004)
The Greatest (2005) #5
The Greatest Promos (2005)


=== Singler ===
"My Star" (1998) #5
"Corpses in Their Mouths" (1998) #14
"Can't See Me" (1998) #21
"Be There" (1999) #8
"Love Like a Fountain" (1999) #23
"Dolphins Were Monkeys" (2000) #5
"Golden Gaze" (2000) #29
"F.E.A.R." (2001) #13,
"Whispers" (2002) #33
"Keep What Ya Got" (2004) #18
"Reign" (2004) #40
"Time Is My Everything" (2005) #15
"All Ablaze" (2005) #20
"Illegal Attacks" (2007) #16
"Sister Rose" (2007) #87
"Stellify" (2009) #31
"Just Like You" (2009) #137


== Annet ==
Brown deltok som statist i filmen Harry Potter og Fangen fra Azkaban som en vennetjeneste for regissøren Alfonso Cuarón.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ian Brown – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ian Brown på Discogs 
(en) Ian Brown på MusicBrainz 
(en) Ian Brown på Songkick 
(en) Ian Brown på Last.fm 
(en) Ian Brown på Genius — sangtekster 
(en) Ian Brown på AllMusic
Juiz de Fora

Juiz de Fora er en by og kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil. Byen ligger sørøst i delstaten, på grensen til nabodelstaten Rio de Janeiro. Byen har om lag 493 000 innbyggere (2004). Juiz de Fora ble grunnlagt tidlig på 1800-tallet. I dag er det en viktig industriby hvor blant annet Mercedes-Benz har fabrikker.


== Galleri ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Juiz de Fora – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Juiz de Fora – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Juiz de Fora hos IBGE (en)
Iver von Ahnen

Iver von Ahnen (født 1659 på Bodøgård i Bodø, død 21. desember 1722 i Trondhjem) var en norsk embedsmann.
Han var sønn av amtmann Preben von Ahnen og arvet ved dennes død i 1675 store jordeiendommer over det ganske land, de fleste etterhvert solgt. I 1691 flyttet han til Molde, der han var amtmann i Romsdals amt frem til 1700 og ble kjent for sitt engasjement for lokalmiljø og kirken. Han kjøpte 1 pund 3 våger fiskeleie i offisersgården Molde (senere kalt Moldegård).Iver von Ahnen ble 9. oktober 1700 utnevnt til stiftamtmann i Trondhjems stiftamt, hvor han virket frem til sin død. I nødsårene rundt 1701 undertegnet han: «Den 6. april tillot jeg Romsdalens borgere å fare på Bergen med sild», en uttalelse som muliggjorde de nødvendige forsyninger som hadde uteblitt etter strid mot trondhjemskjøpmenn.
Han døde 1722 i Trondhjem og ble gravlagt ved domkirken.


== Referanser ==


== Se også ==
Amtmannssvingen
John Squire

John Squire (født 24. november 1962) er en engelsk gitarist, låtskriver, kunstmaler og medlem av det britiske rockebandet The Stone Roses. Tidligere har han også spilt i The Seahorses, i tillegg til at han har gitt ut to soloalbum.
Squire var et av de opprinnelige medlemmene i The Stone Roses frem til han forlot bandet den 1. april 1996. Hans avgjørelse førte til en dyp konflikt med barndomsvennen og vokalisten i bandet, Ian Brown, og de to snakket ikke sammen igjen før de støtte på hverandre under begravelsen til Manis mor i 2011. 
I perioden etter at han forlot The Stone Roses startet Squire bandet The Seahorses (The Seahorses er et anagram for he hates roses (engelsk for han hater roses) – Roses var det forkortede navnet ofte brukt om The Stone Roses. Hvorvidt dette var gjort med overlegg er uvisst.). The Seahorses ga ut ett album før det ble oppløst i 1999. Squire har siden da jobbet med soloalbum, samt at han har holdt kunstutstillinger.
Han var med på The Stone Roses' gjenforening fra 2012 til 2017.


== Utgivelser ==


=== Med The Stone Roses ===
1989: The Stone Roses (Squire designet coveret til dette albumet)
1994: Second Coming


=== Med The Seahorses ===
1997: Do It Yourself


=== Solo ===
2002: Time Changes Everything
2004: Marshall's House


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) John Squire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Squire på Internet Movie Database 
(en) John Squire hos The Movie Database 
(en) John Squire på Discogs 
(en) John Squire på MusicBrainz 
(en) John Squire på Songkick 
(en) John Squire på AllMusic
John Garcia

John Garcia (født 4. september 1970) er en amerikansk sanger. Fra 1990 til 1996 var han vokalist i bandet Kyuss, som blir regnet for å ha grunnlagt sjangeren stonerrock. Etter at Kyuss ble oppløst var han en stund involvert i bandet Unida, men det ble snart oppløst igjen. Deretter startet han Hermano, som ga ut Dare I Say i 2004. John Garcia er gift og har en datter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Garcia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Garcia på Discogs 
(en) John Garcia på MusicBrainz 
(en) John Garcia på Encyclopaedia Metallum 
(en) John Garcia på Songkick 
(en) John Garcia på AllMusic
Boy George

George Alan O'Dowd (født 14. juni 1961 i Bexley, Kent), bedre kjent som Boy George, er en engelsk sanger, musiker og discjockey som oppnådde stor popularitet med gruppen Culture Club i 1980-årene.


== Diskografi ==
Sold (1987)
Tense Nervous Headache (1988)
Boyfriend (1989)
High Hat (1989)
The Martyr Mantras (1990)
Spin Dazzle (1992)
At Worst: The Best of Boy George and Culture Club (1993) samlealbum
Devil in Sister (1994)
Cheapness and Beauty (1995)
Unrecoupable One Man Bandit (1998)
Everything I Own (1999)
Galaxy Mix (1999) compilation
A Night Out With Boy George (2002)
U Can Never B 2 Straight (2002)
In and Out With Boy George: A DJ Mix (2002)
BoyGeorgeDJ.Com (2003)
Taboo (2004) soundtrack
Ordinary Alien – The Kinky Roland Files  (2010)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Boy George – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Boy George på Internet Movie Database 
(en) Boy George hos The Movie Database 
(en) Boy George hos Internet Broadway Database 
(en) Boy George på Apple Music 
(en) Boy George på Discogs 
(en) Boy George på Discogs 
(en) Boy George på Discogs 
(en) Boy George på MusicBrainz 
(en) Boy George på MusicBrainz 
(en) Boy George på SoundCloud 
(en) Boy George på Spotify 
(en) Boy George på Songkick 
(en) Boy George på Last.fm 
(en) Boy George på Twitter 
(en) Boy George på Facebook 
(en) Boy George på Instagram 
(en) Boy George på YouTube 
(en) Boy George på YouTube 
(en) Boy George på Myspace
Harry Catterick

Harry Catterick (født 26. november 1919, død 9. mars 1985) var en engelsk fotballspiller for Everton FC. Han huskes imidlertid best for sin tid som manager i samme klubb.
Catterick overtok som manager i Everton etter Johnny Carey i 1961 og viste seg snart som en motiverende leder med evne til å få profilerte spillere til å skrive under for klubben. Under Cattericks autoritære ledelse ble Everton engelske seriemestere i 1962/63-sesongen. Laget vant FA-cupen i 1966, var tapende finalist i FA-cupen i 1968 og ble seriemestere igjen i 1969/70-sesongen.
Mange trodde at Evertons lag fra 1969/70-sesongen ville dominere engelsk fotball resten av 70-tallet, men allerede den påfølgende sesongen måtte The Toffees slite for å unngå nedrykk.
Samtidig begynte Cattericks helse å skrante og han hadde flere hjerteinfarkt. Mange fryktet at jobben som Evertonmanager ville ta livet av ham. Og i 1973 ble han derfor presset til å gå av som manager for blåtrøyene.
Catterick døde på Goodison Park i 1985 etter å ha sett Everton spille mot Ipswich Town FC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harry Catterick på Internet Movie Database 
(en) Harry Catterick – Transfermarkt 
(en) Harry Catterick – Transfermarkt (manager)
Mechanized Assault & Exploration

Mechanized Assault & Exploration (M.A.X) er et rundebasert strategispill (videospill) utgitt av Interplay i 1996. I spillet får du en ovenifra og ned vinkel der du skal spille deg gjennom ulike oppdrag. Det er også muligheter for flerspiller via IPX. Alle bygninger og maskiner du kan bygge kan også oppgraderes. Det er også mulig å spille spillet i sanntid.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mechanized Assault & Exploration på Steam 
(en) Mechanized Assault & Exploration hos MobyGames 
(en) Mechanized Assault & Exploration på Metacritic 
(en) Mechanized Assault & Exploration hos Giant Bomb 
(en) Mechanized Assault & Exploration hos Internet Game Database
Alan Wren

Alan Wren (født 10. april 1964), bedre kjent som Reni, er en britisk trommeslager og medlem av The Stone Roses. I 1995 trakk han seg fra bandet av ukjente grunner, men senere var han med på The Stone Roses' gjenforening fra 2012 til 2017.
Reni kan spille gitar, bassgitar og piano i tillegg til trommer. Etter hans opprinnelige tid i The Stone Roses startet Reni bandet The Rub, hvor han spiller gitar, og har også spilt sammen med The Stone Roses-bassist Mani ved flere anledninger.


== Eksterne lenker ==
(en) Alan Wren på Discogs 
(en) Alan Wren på Discogs 
(en) Alan Wren på MusicBrainz 
(en) Alan Wren på MusicBrainz 
(en) Alan Wren på AllMusic 
(en) Alan Wren på AllMusic 
(en) Alan Wren på AllMusic
Afrikamesterskapet i fotball

Dette er en artikkel om Afrikamesterskapet for herrer. For mesterskapet for kvinner, se Afrikamesterskapet i fotball for kvinnerAfrikamesterskapet i fotball er en landslagsturnering i Afrika som blir organisert av CAF hvert annet år. Fra 2013 arrangeres turneringen i oddetallsår. Mesterskapet som skulle vært arrangert i 2021 ble flyttet til januar 2022.


== Medaljevinnere ==


== Vinnere sortert etter antall seiere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) African Cup of Nations – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Aba (Nigeria)

Aba er en by i Nigeria.  Den ligger langs elva Aba i delstaten Abia sør i landet, omtrent 65 km nordøst for Port Harcourt. Byen ligger i den tidligere delstaten Imo. I selve byen var det omtrent 534 000 innbyggere i 2006. Aba ligger også på jernbanen fra Port Harcourt til Enugu.Byen var en tradisjonell markedsby, etablert av igbofolket før britiske myndigheter etablerte et militært støttepunkt der i 1901. Etter hvert ble den et administrativt sentrum for britiske kolonimyndigheter. I 1929 var det et kvinneopprør i byen, i protest mot kolonimaktens skatter.I dag er Aba et sentrum for handel og industri. Det produseres farmasøytiske varer, tekstiler, plast, sko og annet. En rekke skoler finnes også i byen. Det kjente Araria-markedet er også fremdeles her.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Store Norske Leksikon - Aba
Encyclopædia Britannica - Aba
Sani Abacha

Sani Abacha (født 20. september 1943, død 8. juni 1998) var en nigeriansk offiser og politiker.  Han hadde militær utdanning fra Storbritannia og Nigeria, og trådte inn i det nigerianske forsvaret i 1963.  Han var aktiv i militærkuppene i 1983 og 1985, og ved det siste ble han stabssjef for hæren.  I 1989 ble han sjef for alle landets væpnede styrker.  Han gjennomførte et militærkupp selv i 1993, og utropte seg selv til president.
Abachas regime ble beryktet for brudd på menneskerettighetene, med kanskje henrettelsen av aktivisten Ken Saro-Wiwa som mest kjente eksempel.  Abacha døde av hjerteinfarkt i 54 års alder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil om Sani Abacha (engelsk)
BBC-artikkel om Abacha (engelsk)
Sani Abacha at The Internet Name Database
Abadan

Abadan (persisk: آبادان) er en by i Iran.  Den har over 200 000 innbyggere.  Byen ligger på Abadan-øya ved elva Arvand.  Den er mest kjent som havn og oljeterminal. Byen ligger 50 km fra Den persiske bukt.
Byen ble sterkt skadet i 1980–1981 under Iran-Irak-krigen, men er senere gjenoppbygget.  I 1993 var raffineriet igjen i delvis drift, og i 1997 var produksjonen på førkrigsnivå.
Abadan har et senter for høyere utdanning i petroleumsteknologi og en internasjonal flyplass.
Sivilbefolkningen i byen falt nær null i løpet av de åtte årene av krigen mellom Iran og Irak (1980–1988). 


== Se også ==
Abadan-krisen


== Eksterne lenker ==
(fa) Offisielt nettsted 
(en) Abadan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) آبادان عبادان – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Abadan Institute of Technology (persisk)
Abadan Oil Refinery (persisk, engelsk)
Abadan fotogalleri (persisk, engelsk)
Abadan.Net (engelsk)
Aulus Hirtius

Aulus Hirtius (født ca. 90 f.Kr., død 43 f.Kr.) var en av konsulene i antikkens Roma rett etter drapet på Julius Cæsar. I tillegg var han en forfatter som skrev om militærrelaterte saker.


== Referanser ==