jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Norge IDAG

Norge IDAG er en kristen, riksdekkende ukeavis som blir utgitt i Bergen. Avisen ble etablert i 1999 av Finn Jarle Sæle (født 1947) etter at han mistet jobben som redaktør i avisen Dagen. Han ble da redaktør i sin nye avis. 
Grunnleggeren er tidligere prest og har samarbeidet med blant annet pentekostale miljøer i Norge og utlandet. Avisen representerer et kristenkonservativt verdisyn med sterk støtte til tradisjonell familiepolitikk, strengere abortlovgivning, israelske myndigheter, amerikansk evangelikalisme og Det republikanske partiet i USA, og med en tydelig liberalistisk opposisjon til den politiske venstresiden i Norge.Sammen med TV-kanalen Visjon Norge kjøpte Norge IDAG gamle Forum kino på Danmarksplass i Bergen i 2007. Der fikk avisen sitt hovedkontor etter å ha holdt til i Temahuset på Straume i Øygarden kommune fra etableringen av. 
Bjarte Ystebø (født 1979), konservativ lokalpolitiker for Kristelig Folkeparti og medstifter av Oslo Symposium, var assisterende redaktør i Norge IDAG fra starten i 1999 til 2022, da han trakk seg etter en intern maktkamp.Trine Overå Hansen (født 1977), tidligere politiker for Partiet De Kristne, ble i 2022 sideordnet sjefredaktør sammen med Finn Jarle Sæle, og Finn Jarle Sæles sønn Runar Sæle (født 1980) ble daglig leder.Norge IDAG har i tillegg til sin utgivelse av ukeavis, investert i en rekke eiendomsprosjekter.


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:

2000: 9 452
2001: 12 275
2002: 12 222
2003: 11 329
2004: 10 442
2005: 10 231
2006: 10 154
2007: 10 167
2008: 10 293
2009: 10 493
2010: 10 691
2011: 11 034
2012: 11 052
2013: 11 202
2014: 11 322
2015: 11 447
2016: 11 465
2017: 11 574


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norge IDAG
Bergen byleksikon på nett, om Norge IDAG
Strilen

Strilen er en avis som har sitt hovedkontor i Knarvik i Alver kommune i Vestland. Den dekker kommunene Alver, Fedje, Austrheim, Masfjorden, Gulen, Modalen og Solund. Avisen er i konkurranse med avisa Nordhordland. Ansvarlig redaktør er Eirik Langeland Fjeld. I januar 2015 ble antall ukentlige utgivelser redusert fra tre til to.Navnet «Strilen» kommer av stril, et navn på folket i Nordhordland og Midthordland utenom Bergen. Disse regionene blir ofte samlet omtalt som «Strilelandet».
En av grunnleggerne av Strilen var Olav L. Hannisdal som også var redaktør for avisen fra 1961 til 1977.I 2008 kjøpte Bergens Tidende aksjemajoriteten i Strilen og VestNytt. Siden har konsernet som eier Bergens Tidende, Schibsted, overtatt eierskapet i Strilen.
Strilen sin konkurrent lokalt er Avisa Nordhordland, som driver sammen med blant andre Bergensavisen. Strilen samarbeider med Bygdanytt, Vestnytt, Askøyværingen og er eid av samme konsern som Bergens Tidende, VG  og Aftenposten. 


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Sydvest

Se også himmelretningen sørvest

Sydvest er et tettsittende hodeplagg som skal beskytte hode, ansikt, nakke og hals mot vann i regnvær og på sjøen. Sydvestene er laget av oljelerret eller annet vanntett materiale og har en bred brem som henger ned i nakken og som danner en skygge foran. Sydvesten brukes gjerne sammen med oljehyre eller annet regntøy. 
Sydvestene ble opprinnelig fremstilt av bomullslerret innsatt med rå eller kokt linolje. Med vulkanisering på midten av 1800-tallet kom gummierte stoffer på banen, og i dag framstilles sydvester ofte av vinyl. Navnet betyr opprinnelig «beskyttelse mot sydvestvind», og er det samme på flere språk: «Südwester» på tysk, «Sou'wester» på engelsk, «Sydväst» på svensk og «Zuidwester» på nederlandsk. 
Allerede i 1801 var det en sydvestfabrikk i Stavanger.


== Sydvesten i kunst og reklame ==
Maleren Christian Krohg brukte sydvesten som typemarkør i mer en femten av sine malerier av norske sjøfolk, i en tredveårsperiode fra «Babord litt» (1879) til «Mann overbord» (1907-08), noen ganger i kombinasjon med oljehyre. Krohg avbilder nesten alltid okergul sydvest og oljehyre.Sydvesten har også blitt brukt som typemarkør innen reklame. Firma Chr. Bjelland & Co registrerte varemerket «Mannen med fisken» i 1905, etter en tegning av Theodor Kittelsen hvor en lubben mann i sydvest, oljehyre og sjøstøvler løfter en fisk større enn seg selv. Både dette motivet og andre varianter av sjøfolk ble brukt som motiv på «Iddisar», etikettene på fiskehermetikk. Ved siden av Kittelsens variant er den andre arketypen i reklamen en eldre, hvitskjegget mann med fast blikk, gjerne også med snadde. Dette motivet ble etablert av Angus Watson i 1906, da han tok i bruk et fotografi av den pensjonerte britiske sjømannen William Duncan Anderson som motiv på sine skippers-etiketter.Motivet «furet, værbitt sjømann med sydvest» er også brukt i tobakksreklame: Otto Valstad laget «Fiskeren» for Tiedemanns Tobaksfabrik på 1890-tallet, med trondhjemmeren Hans Peter Wiggen (1830–1896) som modell.

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sou'westers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«DigitaltMuseum: Søk:  'sydvest'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012. 
Søkbar digitalkopi av Skinnhyre og sjøklær : fiskerbondens utrustning på 1700- og 1800-tallet av Gunvor Ingstad Trætteberg
Vaksdal Posten

VaksdalPosten er en ukesavis som dekker Vaksdal og Modalen kommuner  i Vestland.


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.
2004: 2 401
2005: 2 397
2006: 2 395
2007: 2 405
2008: 2 339
2009: 2 326
2010: 2 306
2011: 2 270
2012: 2 250
2013: 2 253
2014: 2 295
2015: 2 273
2016: 2 183
2017: 2 200


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
VaksdalPosten
VestNytt

VestNytt er en lokalavis for Sotra og Øygarden i Vestland. Avisen dekker kommunen Øygarden som ble etablert 1. januar 2020 og hadde tidligere utgivelser hver tirsdag, torsdag og lørdag. Per 2021 hver tirsdag og fredag. I fellesferien om sommeren kun på onsdager.
VestNytt ble etablert i 1988 på restene av avisene Sotra Nytt og Vest Gula. I dag har avisen redaksjon i lokaler på Sartorgården på Straume, kommunesenteret i Øygarden.
Avisens første redaktør var Geir Magnus Nyborg, så fulgte Øyvind Risnes. Pr. 2018 er Terje Olsen ansvarlig redaktør.


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Televerket (Norge)

Televerket var et norsk statlig verk som ble etablert i 1855 og hadde til oppgave å drive telefon- og telegrafvirksomhet i Norge. Televerket ble avløst av Telenor. Den første tiden var preget av nasjonalisering av private teleselskaper. Dette ble først avsluttet i 1974, da det siste privateide telefonselskapet i Andebu i Vestfold ble overtatt av Televerket.
Verket var først underlagt Telegrafstyret som i 1967 gikk over til å hete Teledirektoratet, og som i dag er videreført som Nasjonal kommunikasjonsmyndighet.
Under konferansen «Arbeidsmiljø 1980» i Kristiansand i september 1980 diskuterte man et utslett som plaget noen av Televerkets ansatte i Bergen. Utslettet ble antatt å skyldes arbeid med dataskjermer, men man kjente ikke til noe lignende i Norge ellers. Lidelsen ble omtalt som Norwegian disease.


== Navnevarianter ==
1855 – Den Norske Statstelegraf blir opprettet 1. januar – Den første norske telegrafforbindelse åpnet mellom Drammen og Christiania.
1967 – Telegrafverket overtar det siste private bytelefonanlegg, i Mandal.
1969 – Telegrafverket skifter navn til Televerket.
1995 – 1. januar skifter Televerket navn til Telenor AS, nå Telenor ASA.


== Referanser ==


== Se også ==
Telegrafverket
Harvey Pekar

Harvey Pekar (født 8. oktober 1939, død 12. juli 2010) var en amerikansk tegneserieforfatter. Hans vennskap med Robert Crumb gav ham ideen til undergrunnsserien American Splendor der han forteller om sitt eget hverdagsliv. Serien utkom som flere hefter utgitt med ujevne mellomrom fra 1976 til 2008. Pekar var også en profilert jazz- og litteraturkritiker, og mottok priser for sine radiokåserier. Han var gift med forfatteren Jayce Brabner  som han samarbeidet med på Our Cancer Year, en tegneseriebok om Harveys kamp mot prostatakreft, tegnet av Frank Stack.


== American Splendor ==
Se egen artikkel om American SplendorTegneserien American Splendor («amerikansk storslagenhet») handler om Pekars enkle og mistrøstelige liv, eller kanskje mangelen på liv. Pekar skrev og skisserte fortellingene, men tegnet dem ikke selv. Isteden fikk han, hovedsakelig via sitt vennskap med Robert Crumb, en rekke tegnere til å illustrere dem, blant annet Gary Dumm, Greg Budgett, Spain Rodriguez, Joe Zabel, Gerry Shamray, Frank Stack og andre. Hverdagsrealismen og bruken av ulike tegnere og stilarter har gjort tegneserien annerledes og visuelt spennende. 
Serien førte til at Pekar ble hentet inn som gjest på Late Night with David Letterman åtte ganger sent i 1980-årene. Men hans konfronterende måte å snakke på og hans direktesendte kritikk av General Electric, som eide Tv-selskapet NBC, gjorde at han ble bannlyst fra showet helt frem til tidlig på 1990-tallet.
Flere av historiene i American Splendor ble filmatisert i 2003 under samme tittel. Filmen ble regissert av Robert Pulcini og Shari Springer Berman. Den dysfunksjonelle Pekar ble spilt av Paul Giamatti, mens den virkelige Pekar hadde en mindre rolle.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harvey Pekar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Harvey Pekar på Internet Movie Database 
(da) Harvey Pekar på Filmdatabasen 
(en) Harvey Pekar hos The Movie Database 
(en) Harvey Pekar på Discogs 
(en) Harvey Pekar på MusicBrainz
Ahmed Bouchikhi

Ahmed Bouchikhi (født 13. april 1943 i Algerie, drept 21. juli 1973 på Lillehammer) var en marokkansk statsborger, opprinnelig fra Algerie, som arbeidet som kelner i Lillehammer i Norge. 
Bouchiki var født i Algerie og flyttet fire år gammel til Marseille i Frankrike, sammen med foreldrene. 17 år gammel deltok han i Algeries frigjøringskrig mot Frankrike. Han kom til Norge første gang i 1965 med algerisk pass. Året etter kom han til Norge med marokkansk pass og bodde deretter i landet.Den 21. juli 1973 ble han skutt av israelske etterretningsagenter fra Mossad på åpen gate i Lillehammer. Israelerne trodde han egentlig var Ali Hassan Salameh, operasjonssjef og etterretningssjef i Fatah – og som angivelig hadde en forbindelse til planleggingen av München-massakren i 1972. Drapet på Bouchikhi ble kjent som Lillehammer-saken, og seks israelere ble arrestert og fem av dem dømt for drapet.Bouchikhi var gift med en norsk kvinne, og etterlot seg en sønn og en datter. Han ble gravlagt i Marokko.22 år senere, i 1996, betalte Israel erstatning til de etterlatte, men påtok seg ikke ansvar for drapet.Bouchikhis bror, Chico Bouchikhi er kjent som medgrunnlegger av pop-gruppen Gipsy Kings og har etter drapet på broren engasjert seg i fredsarbeid blant annet i Midtøsten og blitt utnevnt til UNESCO special envoy for peace. Ved feiringen av Oslo-avtalen spilte Chico for og hilste på Yassir Arafat og Shimon Peres. Peres, Arafat og arrangørene visste ikke at Bouchikis bror var et offer i striden mellom Israel og palestinerne. Chico har argumentert mot boikott av Israel og mener det ikke er produktivt.


== Referanser ==
Sivil ulydighet

Sivil ulydighet er et politisk virkemiddel som brukes for å markere motstand mot en spesiell politisk sak ved å bryte utvalgte lover på bakgrunn av samvittighet og moralske overbevisninger. Det er vanlig å hevde at handlingen må gjøres i full åpenhet og være ikke-voldelig for å kunne regnes som sivil ulydighet . Det benyttes som hovedregel når andre legitime forsøk på endring ikke når frem eller anses som nytteløse. Gjennom sivil ulydighet forsøker individet eller gruppen å være et moralsk eksempel og sette fokus på urettferdighet eller etiske problemstillinger. Sivil ulydighet har en lang politisk og filosofisk tradisjon.  
I Norge har sivil ulydighet vært vanlig i miljøsaker, men ble også brukt organisert i motstanden mot nazistene under andre verdenskrig. For eksempel ville okkupasjonsmakten nazifisere skolen, men måtte delvis gi opp på grunn av utstrakt motstand blant lærerne. Tidlig i okkupasjonen ble ansatte i Oslo kommune avkrevd en erklæring om lydighet til den nye ordning, men bare 300 av om lag 10 000 skrev under.  Og man kunne jo ikke arrestere eller avskjedige alle de ansatte.
Mardøla-aksjonen var den første store miljøsaken der sivil ulydighet ble brukt i større skala. Aksjonen mot utbygging av Alta-Kautokeinovassdraget i 1978 er antagelig det mest kjente på bruk av dette. I nyere tid er Greenpeace, Bellona, Natur og Ungdom og Nettverk for dyrs frihet tre av organisasjonene som har brukt virkemidlet mest. 
Arne Viste er en av dem som er mest kjent for å ha brukt sivil ulydighet den senere tid. Han startet firmaet Plog AS som ansatte "ureturnerbare", lengeværende asylsøkere med endelig avslag i protest mot at denne gruppen nektes arbeidstillatelse og utsettes for nedverdigende forhold. Arne Viste begrunner sine handlinger ut ifra Grunnlovens §110 og Menneskerettighetene. I oktober 2019 ble han dømt til ett års betinget fengsel og fikk en bot på 1,5 millioner kroner og inndragning av 1,4 millioner kroner.  
Den indiske Mahatma Gandhi er kanskje en av de mest kjente internasjonale tilhengerne av sivil ulydighet. Han brukte dette virkemiddelet imot den britiske koloniadministrasjonen både i Sør-Afrika og senere også i sitt hjemland India. Han var verdenskjent for sin ikkevoldslinje og sin bruk av sivil ulydighet. 
I USA var Henry David Thoreau en tidlig ulydig (mot Mexico-krigen og slaveriet), som sies å ha inspirert Martin Luther King, kjent for sin linje av sivil ulydlighet for å gjøre slutt på åpen rasisme i USAs Sørstater. 


== Se også ==
Norsk motstandsbevegelse under andre verdenskrig
Ikkevold
Aksjonisme
Sivilmotstand


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om «sivil ulydighet» i Pax Leksikon fra 1976-1982
Karlsøy bygdebok (Avsnittet Lærerstriden) Sjekket 2006-06-05
American Splendor

American Splendor er en selvbiografiske tegneserie skrevet av den amerikanske undergrunnsforfatteren Harvey Pekar. Den utkom som flere hefter utgitt med ujevne mellomrom fra 1976 til 2008.


== Bakgrunn og innhold ==
Harvey Pekar gikk lei av hverdagslivet i Cleveland, Ohio, hvor han arbeidet som arkivar på et lokalt sykehus. Han rekrutterte kompisen Robert Crumb, som var en kjent undergrunntegneserietegner, til å hjelpe ham lage sin egen tegneserie basert på sitt eget liv. Historiene er realistiske og nesten sanne, og tar for seg problemer og frustrasjoner i dagliglivet.
Mens historiene i American Splendor er skrevet av Pekar, er tegningene gjort av en rekke kjente tegneserietegnere.


== Berømmelse og filmatisering ==
Serien gjorde Pekar berømt, spesielt som gjest på The Late Show with David Letterman. I 2003 kom en film med Paul Giamatti i hovedrollen som Pekar (i tillegg dukker Pekar selv opp i filmen). Filmen ble kritikerrost og ble hyllet på Sundance Film Festival.


== Bøker ==
American Splendor: The Life and Times of Harvey Pekar (2003) ISBN 0-345-46830-9


== Eksterne lenker ==
From Off the Streets of Cleveland… Comes Harvey Pekar’s Official Blog
Siemens

Siemens AG er et verdensomspennende tysk industrikonsern, særlig kjent som produsent av elektronikkprodukter og forbruksvarer. Det ble grunnlagt i 1847 i Berlin av Werner von Siemens, og har idag hovedsete i München. Selskapet omsatte i 2004 for over 75 milliarder euro, og har ca. 480 000 ansatte over hele verden. Med sine mange datterselskaper er Siemens AG et av Tysklands største selskaper, og produserer nesten alt innen elektroteknikk, fra lyspærer og mobiltelefoner til kraftverk og lyntog. Omsetningen i 2007 var på nesten 72,4 milliarder euro, noe som tilsvarer 579 milliarder kroner.
Siemens er i dag kjent som en global aktør som utvikler høyteknologiske og innovative løsninger for industri, energi, byer og helse. Selskapet er verdens største leverandør av bærekraftige og miljøvennlige løsninger, og over 40 prosent av omsetningen på 78 milliarder euro kommer fra virksomhetens grønne portefølje.
Siemens ble etablert i Norge i 1898, men hadde allerede levert elektrisk belysning og installasjoner ved flere fabrikker, tresliperier og telefonsentraler. Det første elektriske lysanlegget i Norge ble forøvrig installert av Siemens ved Lisleby Brug ved Fredrikstad allerede i 1877. Den norske virksomheten til Siemens har om lag 2000 medarbeidere fordelt på 18 lokasjoner og omsetter for om lag 5 milliarder kroner. I Norge hadde selskapet sitt hovedkontor på Linderud i Oslo, plassert i store markante røde bygg tegnet av arkitekten Odd Nansen. I dag har Siemens et nyere bygg noen meter vest for det tidligere hovedkontoret.
Selskapet omfatter også Siemens Business Services (SBS), som leverer IT-systemer og -applikasjoner for bedrifter og offentlige organisasjoner.


== Produksjon av mobiltelefoner ==
Siemens Mobile var lenge en stor produsent av mobiltelefoner. Produksjonen gikk imidlertid med store underskudd utover i 2000-årene, og i 2005 tok det taiwanske selskapet BenQ over mobiltelefonproduksjonen til Siemens AG. Mobiltelefonene gikk under navnet BenQ-Siemens, se for eksempel Benq-Siemens EF81.


== Rammet av skandaler ==

I tidsrommet 2004–2008 ble Siemens-konsernet rammet av en rekke korrupsjons- og bedrageriskandaler. I Norge avslørte den tidligere Siemens-økonomen Per-Yngve Monsen at selskapet urettmessig hadde tatt seg for godt betalt fra Det norske forsvaret. Selskapet hadde fakturert over 60 millioner kroner for mye i forbindelse med en dataleveranse. For dette ble selskapet ilagt en bot på 9 millioner av Økokrim. I Tyskland ble flere ledere dømt for omfattende korrupsjon over hele verden. Dette er den største korrupsjonsskandalen noensinne i Tyskland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(mul) Offisielt nettsted 
(en) Siemens – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Siemens – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Siemens.no
NRK Brennpunkt om bedrageriet mot det norske forsvaret
Der Spiegels omtale av de internasjonale bestikkelsene
Düsseldorf

Düsseldorf er hovedstaden i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen og ligger i Rhinland, øst for Rhinen i den sørlige enden av det tettbefolkede byområdet Ruhrgebiet. Tidligere var Düsseldorf hovedstad i landskapet Bergisches Land.
Düsseldorf har nærmere 600 000 innbyggere (2012), og er en velstående by som har bl.a. en stor messe- og utstillingsindustri, foruten å være et av Tysklands viktigste kunstsentre. I byen finnes et berømt operahus, Deutsche Oper am Rhein (= den tyske opera ved Rhinen); tallrike museer og teatre, musikkskoler og et stort universitet, Heinrich-Heine-Universität Düsseldorf.
Den gamle bydelen i Düsseldorfs nordlige utkant heter Kaiserswerth. Her ble det i 1836 åpnet et protestantisk sykehus der Florence Nightingale i 1851 tok eksamen i sykepleie.


== Næringsliv ==
Düsseldorfs nærhet til Köln og Ruhr-området sammen med rollen som delstatshovedstad har gjort byen til et sentrum for næringslivet. Flere store bedrifter har sine hovedkontorer i Düsseldorf: energikonsernet E.ON, stålbedriften ThyssenKrupp, kjemibedriften Henkel og Degussa og flere andre. Det norske energiselskapet Statkraft har lagt hovedkontoret for sin tyske virksomhet til Düsseldorf.


== Kunstakademiet ==
Byen har spilt en viktig rolle i norsk kunsthistorie. Kunstakademiet i Düsseldorf og den såkalte Düsseldorfskolen i perioden 1830-1870 ga avgjørende bidrag til utviklingen av norsk nasjonalromantisk malerkunst. Flere kunstnere oppholdt seg i byen for kortere eller lengre perioder: Adolph Tidemand, Hans Gude, Eilert Adelsteen Normann, August Cappelen, Peter Nicolai Arbo, Lars Hertervig, Erik Bodom, Johan Martin Nielssen og Sophus Jacobsen.


== Eurovision Song Contest i 2011 ==
Esprit Arena i Düsseldorf huset Eurovision Song Contest 2011 etter at Lena Meyer-Landrut vant Eurovision Song Contest 2010 i Norge. 


== Døtre og sønner av byen ==
Anna av Kleve, f. 22. september 1515 i Düsseldorf, dronning av England
Peter von Cornelius, f. 23. september 1783, d. 6. mars 1867 i Berlin, maler
Heinrich Heine, f. 13. desember 1797, d. 17. februar 1856 i Paris, dikter ("Die Loreley")
Gustaf Gründgens, f. 22. desember 1899, d. 7. oktober 1963 i Manila, Filippinene, skuespiller, regissør, intendant
Jürgen Habermas, f. 18. juni 1929, filosof, sosiolog
Wim Wenders, f. 14. august 1945, regissør


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Düsseldorf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Düsseldorf – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Bypanoramaer
Fotografier av Düsseldorf
Blue Beret

Blue Beret var organet for Den norske FN-styrken i Libanon (UNIFIL). Den ble utgitt i tidsskriftsform, tilnærmet A4-format, firefargers omslag samt fra 16 til 32 siders innmat i sort-hvitt. Ansvarlig utgiver var den norske kontingentsjefen i Naqoura. Redaktør var presse- og informasjonssjefen ved Den norske kontingentsjefen i UNIFIL (Norco).
Innholdet spente ganske vidt: fra reportasjer fra forskjellige avdelinger og posisjoner, bakgrunnsinformasjon om Libanon, de forskjellige militære elementene, våpentyper, sportsarrangementer, medaljeparader til intervjuer med enkeltpersoner, sivile libanesiske ansatte og norske besøkende. Humanitære prosjekter fikk god omtale. Skarpe trefninger ble alltid gjennomgått i detalj i Blue Beret, som et ledd i gjennomgangen av hendelsesforløpet i etterkant. Minneord ble ofte trykket over norske soldater som hadde gått bort under FN-tjenesten.
De første numrene av Blue Berets første årgang i 1978 ble trykket i Libanon, blant annet ved Pagi, i Achrafieh i Øst-Beirut (med unntak av nr. 2 som ble trykket i Adresseavisen i Trondheim). Senere ble årgangene av Blue Beret og minnebøkene produsert på trykkerier på Kypros, i Israel, Norge og Libanon. De første årene ble alle bladene samlet i en minnebok som ble solgt ved avslutningen av kontingenten. Fra og med kontingent 27 ble det utgitt minnebøker som ikke var basert på Blue Beret.
Blue Beret var også navnet på «repøvelseaviser» for Norges beredskapsstyrke for FN. Oppsettende avdeling for FN-beredskapsstyrken var Jegerkorpset/Akershus Infanteriregiment nr. 4. På rep-øvelser mellom 1968 og 1978 var det alltid vanlig å gi ut en øvelsesavis.


== Eksterne lenker ==
PDF-utgaver av Blue Beret fra Unifil
Organ

Organ (til norsk via latin, fra gresk organon, opprinnelig betydning «redskap») er en kroppsdel som har en spesiell funksjon. Man skiller mellom ytre organer og indre organer. Eksempelvis er hud, lemmer, ører, nese med mer, det vil si ytre organer, mens hjerte, blodårer, lever, nyrer og lignende er indre organer, det vil si organer som er dekket av kroppens ytre lag (huden).


== Organsystemer ==
Kroppen er bygd opp av flere organsystemer. De forskjellige organene og systemene er nødvendige for at kroppen skal fungere.

Fordøyelsessystemet – spalter molekyler og tar opp næring.
Kjønnsorganene – produserer kjønnsceller som kan bli til avkom.
Lymfesystemet – er kroppens renseanlegg.
Muskelsystemet – regulerer bevegelsene.
Nervesystemet – formidler signaler ut i kroppen.
Ekskresjonssystemet – er renser blod og kroppsvæske og er kroppens vannlatingssystem.
Sirkulasjonssystemet – transporterer blod.
Skjelettet – er kroppens «stativ».
Respirasjonssystemet – skaffer oksygen.
Endokrine systemet - signalering og regulering av endringer i kroppen.
Muskelsystem - gjør bevegelse mulig.
Huden/cutis - Skiller organismen fra det ytre miljø.


== Referanser ==


== Kilder ==
https://omhelse.no/menneskekroppen/organer/


== Eksterne lenker ==
(en) Organ systems – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Organ (medium)

Organ (fra «taleorgan») er ofte brukt som betegnelse på et medium – det vil si en avis, radiostasjon eller lignende – som presenterte et budskap som var i tråd med det som oftest eieren støttet. Begrepet ble benyttet om mediets politisk retning, men også om medlemsblader med videre, som representerte organisasjonens synspunkter. Tradisjonelt var de fleste aviser organer for et politisk parti eller en politisk retning fram til 1970-tallet og 1980-tallet da avpolitiseringen av pressen startet.