jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bergen Realistforening

Bergen Realistforening (forkortet RF) er en studentforening og konsertarrangør i Bergen. 


== Historie ==
Bergen Realistforening ble stiftet 18. februar 1959. Foreningen ble startet som fakultetsforening ved det matematisk-naturvitenskapelige fakultet ved Universitetet i Bergen. Arrangementer som dans og medlemskvelder ble hold på Alrek og senere i studenthuset Villaen på Nygårshøyden, der Studentsenteret er i dag.
Da Villaen ble revet ble studentforeningene som hold til der tvunget til å finne nye tilholdssted. Redningen ble Hulen som RF drev sammen med Aktive Studenters Forening (i RF-kretser kjent som DUF) frem til Det Akademiske Kvarter åpnet. Onsdag var ASFs dag, RF hadde torsdagen og fredag og lørdag ble drevet av Hulestyret – i praksis RF og ASF.
Etter Kvarterets åpning har RF hatt sin hoveddrift hver torsdag i Teglverket.


== Organisasjon ==
RF har i dag de fleste arrangementene sine på Det Akademiske Kvarter, det være seg konserter eller foredrag. Foreningen daglige drift utføres av opptil 27 styremedlemmer som står for all drift, planlegging og avvikling av arrangementene. I tillegg fins et knippe b-pamper (tidligere styremedlemmer) som hjelper til med arrangementavvikling.
Foreningen er kategorisert som ideell organisasjon og er fritatt merverdiavgift (MVA).


=== Styret ===
Styret i foreningen består av 27 personer. Styremøte avholdes hver torsdag. Foreningens daglige leder er Presidenten. Styret har følgende verv/grupper:

President
Visepresident
Økonomiansvarlig/kasserergruppe
PR-koordinator/PR-gruppe ("Blæst")
Booking-koordinator/bookinggruppe ("Capring")
Aktivitet
SøknadsgruppenStyret oppretter også komiteer på eget initiativ.
Styret velger også et Raad bestående av dertil egnede tidligere styremedlemmer. Raadet kalles også "Vise menn".
Styrets medlemmer kalles "aktive" medlemmer eller a-pamper.


=== Generalforsamling ===
Foreningen avholder generalforsamling (GF) to ganger i året, som regel i starten av semesteret. Nye medlemmer velges ved GF i en periode på to semester med mulighet for gjenvalg.


== Capra Hircus Capra Caprarum ==
Hans Majestet Capra Hircus Capra Caprarum er foreninges høye beskytter.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Loncotoro

Loncotoro er et lite tettsted i regionen Los Lagos i Chile. Loncotoro ligger om lag 18 km vest for Llanquihue og Puerto Varas, og nord for Colegual. De fleste av de 235 innbyggerne (2002) i Loncotoro er etterkommere av tyske immigranter som driver jordbruk og husdyrhold.


== Eksterne lenker ==
Om Loncotoro
Puerto Varas

Puerto Varas er en by med rundt 33 000 innbyggere i regionen Los Lagos i Chile. Puerto Varas ligger ca. 15 km nord for Puerto Montt, ved bredden av Lago Llanquihue.
HMS «Prince of Wales» (1939)

HMS «Prince of Wales» var et slagskip av King George V-klassen som hadde en kort karriere i den britiske marinen inntil hun ble senket av japanske fly utenfor Britisk Malaya i desember 1941. Hun var det første slagskip som ble senket i åpent hav ved kun flyangrep, og senkingen markerte begynnelsen på slutten av slagskipenes herredømme på verdenshavene.
«Prince of Wales» var ferdigbygd i mars 1941 og ble sendt ut på sitt første tokt i mai, ennå før hun var fullt operativ. Hun ble sendt i kamp mot det tyske «Bismarck» og ble betydelig skadet i kampen, mye fordi teknikerne fortsatt jobbet med 14 toms kanonene. Dette svekket hennes mulighet til å forsvare seg mot «Bismarcks» og «Prins Eugens» ildgivning. Etter reparasjoner fraktet «Prince of Wales» statsminister Winston Churchill over Atlanterhavet til Newfoundland, til møtet med USAs president Franklin D. Roosevelt i «den atlantiske charterkonferansen». Dette var det første møtet mellom de to engelsktalende lederne i det som skulle bli «den store alliansen» mot Aksemaktene.
Senere seilte «Prince of Wales» til Middelhavet hvor hun var i kamp med italienske fly ved Malta i september. Senere på høsten ble hun sendt til Det fjerne østen for å møte den rask økende japanske trusselen i området. 7. desember 1941, samme dag som Japan angrep Pearl Harbour, landet japanske styrker i Britisk Malaya.
«Prince of Wales», HMS «Repulse» og fire destroyere ble sendt ut for å angripe invasjonsstyrkene, men de fant ingen mål og snudde for å returnere til Singapore. På hjemvegen ble de angrepet av en større styrke av japanske bombe- og torpedofly. Uten beskyttelse av egne fly ble de britiske skipene lette mål og ble senket. Dette var de første større skipene som ble senket av flyangrep ute på åpent hav, ytterligere forsterket av hendelsen ved Pearl Harbour et par dager før.


== Eksterne lenker ==
(en) HMS Prince of Wales (ship, 1941) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) HMS Prince of Wales (1941) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Lago Llanquihue

Lago Llanquihue  er Chiles største innsjø, med et areal på 866 km². Den ligger i regionen Los Lagos. Langs bredden av innsjøen finner man byene Puerto Varas, Llanquihue, Frutillar, Puerto Octay og Ensenada, samt vulkanene Osorno og Calbuco.
Llanquihue

Llanquihue er småby i regionen Los Lagos i Chile. Llanquihue ligger nord for Puerto Varas, og sør for Frutillar. Llanquihue ligger ved bredden av Chiles største innsjø, Lago Llanquihue.
Pidgin (programvare)

Pidgin (tidligere Gaim) er en åpen og fri (også gratis) direktemeldingsklient for GNOME utgitt under GNU General Public License. Pidgin startet som en klone av den offisielle AIM-klienten, men har utviklet seg til å bli en allsidig klient med støtte for de fleste direktemeldingstjenester, blant annet AIM, MSN Messenger, XMPP (Jabber), ICQ, IRC og Yahoo Messenger. Pidgin er multiplattform og kan brukes på Linux, Microsoft Windows, BSD og andre Unix-distribusjoner.
Pidgin støtter foreløpig ikke lyd- og videooverføring, men dette arbeides med i gaim-vv-prosjektet, som skal føres tilbake til Pidgin til utgivelsen av versjon 2.0.


== Navnestrid ==
Pidgin het i starten Gtk+ AOL Instant Messenger, men etter press fra AOL, byttet programmet navnet til akronymet Gaim. AOL var fortsatt ikke fornøyd med navnet, og 6. april 2007 annonserte utviklerne den inngåtte avtalen med AOL som medførte at Gaim skulle skifte navn til Pidgin. Det nye støttebiblioteket til Pidgin (tidligere libgaim) fikk navnet libpurple, mens kommandolinje-grensesnittet nå blir kalt Finch.


== Se også ==
Fri programvare
Fri programvare til Windows
Fri programvare til Mac OS X


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Pidgin (instant messaging client) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pidgin (instant messaging client) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Pidgin på openhub.net
Direktemelding

Direktemelding, lynmelding eller instant messaging (IM), er en fellesbetegnelse for en type kommunikasjon over nett som skiller seg fra e-post med at samtalen foregår i tilnærmet sanntid. De forskjellige partene logger seg på en av flere tjenere hos direktemeldingstjenesten, disse holder orden på hvem som er tilgjengelig og ikke. Meldinger sendes fra den ene part til den andre så snart meldingen er skrevet, via en tjener. På denne måten blir samtalen mer som en telefonsamtale enn en brevveksling. Direktemeldinger har sitt opphav fra UNIX talk-programmet fra omkring 1970.
Begrepet «direktemelding» er til dels misvisende. Tjenesten gir ikke en meldingsutveksling direkte mellom to klienter. Alle meldinger sendes via (og kan avleses på) tjenesteleverandørens tjenere. Flere tjenesteleverandører har også sluttbrukerlisenser som regulerer rettighetene til og omfanget av meldinger som sendes via deres system.


== Telefoni ==
Mange direktemeldingsklienter har også innebygde funksjoner for telefoni eller også videotelefoni. Denne delen for telefoni kan være knyttet opp til telenettet og programmer med slik funksjonalitet kalles i denne sammenhengen softphone.


== Direktemeldingstjenester ==
Det finnes svært mange direktemeldingstjenester, de mest kjente, sortert etter brukerbase, er:

Jabber: 90 millioner brukere. Mellom 40 og 50 millioner benytter Jabber Inc sin tjener. Ifølge Jabber Inc er det «omtrent 10 millioner åpen kildekode-brukere» som skiller seg fra Process-One sine tall: «Alle våre brukere utgjør mer enn 20 millioner kontoer». Process-One er et firma som tilbyr tjenester basert på Jabber-tjeneren ejabberd. Siden det er mange andre åpen kildekode tjenere, noen har også bedrifter bak seg, er antagelig tallet Jabber Inc oppgir for lite. Hvis vi antar at ejabberd har 40% markedsandel av offentlige og ikke-offentlige åpenkildekode tjenere, er det 50 millioner brukere som benytter en åpen kildekode tjener. Inkludert Jabber Incs tall er det rundt 90 millioner Jabber brukere.AIM: 53 millioner aktive brukere, "over 100 millioner" totalt.
Microsoft Live Messenger (Tidligere MSN): 27.2 millioner aktive, 155 millioner totalt.
Yahoo! Messenger: 22 millioner brukere.
Sametime
Skype
Xfire
Gadu-Gadu: 5.6 millioner brukere.
ICQ: 4 million aktive brukere.
Paltalk: 3.3 millioner unike besøkende pr måned.
MXit: 3 millioner brukere (majoriteten i Sør-Afrika, og flere enn 200,000 internasjonale). Mer at disse brukerne er en del av Jabber brukerbasen, ettersom MXit benytter Jabber nettverket.
PSYC: 1 millioner brukere daglig, (flesteparten i Brasil). Total mengde brukere kan ikke beregnes på grunn av protokollens desentraliserte natur.
Meebo (Yahoo!, MSN, Jabber, AIM og ICQ): 1 millioner brukere.
IMVU: 1 millioner brukere.
AktivBedrift: Ukjent antall brukere. Direktemeldingstjeneste for næringslivet markedsført av Easy Connect As gjennom  Gul1890
Discord


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Skype
IMVU
ICQ

ICQ er et ordspill for I Seek You og er en populær direktemeldingstjeneste som ble startet av det israelske selskapet Mirabilis i 1995. ICQ var en av de første store direktemeldingstjenestene og var umåtelig populær på slutten av 90-tallet. I 1998 ble Mirabilis og ICQ oppkjøpt av den amerikanske internettilbyderen AOL. Etter dette har ICQ vært kompatibel med AIM.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) ICQ – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Castro (Chile)

Castro er en by og kommune sør i Chile i Region X Los Lagos. Castro ligger på østsiden av Chiloé, og er hovedstaden i provinsen Chiloé.
Liste over Bhutans konger


== Liste over Bhutans konger ==
Liste over Bhutans konger omfatter normalt kongene i Wangchuk-dynastiet som har hersket i Bhutan siden 1907. Den bhutanske tittelen på kongene etter 1907 er (på bhutanernes språk dzongkha) Druk Gyalpo (dragekongen eller tordenfolkets konge). Fra midten av det 17. århundre var imidlertid tittelen Druk Desi («desi» kan bety regent, men er også oversatt med stattholder) i bruk som betegnelse på landets verdslige overhode og leder i motsetning til det religiøse overhodet Je Khenpo. Druk betyr «tordendragen» som er Bhutans nasjonalsymbol, og Druk Yul er tordendragens land, Bhutan. Landet er det eneste gjenværende kongedømmet i Himalaya.
Ngawang Namgyal (født 1594) flyktet fra Tibet til Bhutan ca. 1616 og klarte etter hvert å samle de bhutanske klanene under sin ledelse. Han etablerte et styre basert på en verdslig og en religiøs leder for landet. Utover i det 18. og 19. århundre var Bhutan sterkt preget av indre uro mellom ulike klanledere, en strid som også involverte Det britiske imperiet, senere også Britisk India som hadde store interesser i området.
Lista har tatt utgangspunkt i WorldStatesmen.org sin liste, men er supplert med opplysninger fra andre lister. Transkripsjon og stavemåte varierer mellom kildene og det også i noen tilfeller vanskelig å vite hva som er navn og hva som er titler.


== Druk Desi (1680–1907) ==


== Druk Gyalpu (1907–) ==


== Referanser ==
Rufus Wainwright

Rufus Wainwright (født 22. juli 1973 i Rhinebeck, New York, USA) er en canadisk-amerikansk sanger og låtskriver. Han er sønn av folkemusikerne Loudon Wainwright III (1946–) og Kate McGarrigle (1946–2010), som skilte seg da han var barn. Søsteren Martha Wainwright og halvsøsteren Lucy Wainwright Roche er også musikere.


== Liv og virke ==
Rufus Wainwright begynte å spille piano i seksårsalderen, og allerede før han var tretten år turnerte han sammen med sin søster Martha, moren Kate og tanten Anna under navnet McGarrigle Sisters and Family. Hans sang «I'm Running», som han fremførte i filmen Tommy Tricker and the Stamp Traveller ble nominert til Genie Award i 1989 for Beste originalsang og førte også til nominasjon for Juno Award i 1990 for Mest lovende mannlige vokalist.
Selv om han er født i USA, identifiserer Wainwright seg sterkt med Canada og har fortsatt en bolig der. Han bodde i Montréal sammen med sin mor det meste av barndommen og var en gang iblant på McGill University, hvor han studerte både klassisk og «rocke»-piano. I tillegg har han skrevet flere sanger på fransk.
Wainwrights album Want Two ble utgitt 16. november 2004. Dette må ses i sammenheng med 2003-utgivelsen Want One. En live iTunes-session EP med tittelen «Alright Already» ble lansert 15. mars 2005. Han filmdebuterte i The Aviator, og opptrer også i filmen Heights. Albumet Release the Stars ble utgitt 15. mai 2007. Hans seneste album er All Days Are Nights: Songs for Lulu fra 2010.
I juli 2006 opptrådte han på Quart-festivalen i Kristiansand. Han spilte på Norwegian Wood-festivalen i Oslo 14. juni 2008, og har også besøkt Norge ved flere andre anledninger.
Wainwright er åpent homofil, og har vært partner med Jörn Weisbrodt i flere år. Den 2. februar 2011 ble Wainwright far til Viva Katherine Wainwright Cohen. Hennes mor er Wainwrights barndomsvenninne Lorca Cohen, datter av Leonard Cohen.


== Diskografi ==


=== Album ===
1998 Rufus Wainwright
2001 Poses
2003 Want One
2004 «Waiting for a Want» (EP)
2004 Want Two
2005 «Alright Already» (EP)
2007 Release the Stars
2010 All Days Are Nights: Songs For Lulu
2012 Out of the Game


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rufus Wainwright – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rufus Wainwright – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rufus Wainwright på Internet Movie Database 
(en) Rufus Wainwright hos Rotten Tomatoes 
(en) Rufus Wainwright hos The Movie Database 
(en) Rufus Wainwright på Apple Music 
(en) Rufus Wainwright på Discogs 
(en) Rufus Wainwright på MusicBrainz 
(en) Rufus Wainwright på SoundCloud 
(en) Rufus Wainwright på Spotify 
(en) Rufus Wainwright på Songkick 
(en) Rufus Wainwright på Last.fm 
(en) Rufus Wainwright på AllMusic 
Rufus Wainwright på Twitter 
Rufus Wainwright på Facebook 
Rufus Wainwright på Instagram 
Rufus Wainwright på YouTube 
Rufus Wainwright på YouTube 
Rufus Wainwright på Myspace 
Rufus Wainwright på TikTok 
A gay.com intervju med Rufus Wainwright
Harry Gregson-Williams

Harry Gregson-Williams (født 13. desember 1961) er en britisk filmmusikkomponist i USA. Hans bror er Rupert Gregson-Williams, som også er filmmusikkomponist.
I tillegg til at han har komponert musikken til en rekke kinofilmer, inkludert Sinbad: Legenden på de syv hav, Shrek, Flukten fra hønsegården, Spy Game, Armageddon, Livvakt uten nåde og Team America: World Police, og kanskje aller mest kjent:  Narnia, er også Gregson-Williams lagt merke til for hans arbeid med populære videospill; Metal Gear Solid 2: Sons of Liberty og Metal Gear Solid 3: Snake Eater.
Mange av hans tilhengere ble imponert over hans arrangement av det originale temaet til Metal Gear Solid, da han komponerte arbeider for Metal Gear Solid-produksjonene som involverte både orkestral og elektronisk tekstur. Hans soundtrack til Metal Gear Solid 2: Sons Of Liberty ble generelt sett på som skapelsen av en ny lyd, og et viktig steg mot sammenblandingen av mediene film og videospill.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harry Gregson-Williams på Internet Movie Database 
(sv) Harry Gregson-Williams i Svensk Filmdatabas 
(da) Harry Gregson-Williams på Filmdatabasen 
(da) Harry Gregson-Williams på Scope 
(fr) Harry Gregson-Williams på Allociné 
(en) Harry Gregson-Williams på AllMovie 
(en) Harry Gregson-Williams hos The Movie Database 
(en) Harry Gregson-Williams på Apple Music 
(en) Harry Gregson-Williams på Discogs 
(en) Harry Gregson-Williams på MusicBrainz 
(en) Harry Gregson-Williams på SoundCloud 
(en) Harry Gregson-Williams på Spotify 
(en) Harry Gregson-Williams på Songkick 
(en) Harry Gregson-Williams på Last.fm 
(en) Harry Gregson-Williams på AllMusic 
(en) Komponist-profil på OverClocked ReMix
John Powell

For diskoskasteren, se John Powell (friidrettsutøver)John Powell (født 18. september 1963) er en filmmusikkomponist basert i Marina Del Rey, Los Angeles og er gift med Melinda.
Han er en av de mest kjente tidligere medlemmene av Remote Control-teamet av filmmusikkomponister, og har en komposisjonsstil som inkluderer både tradisjonell orkestermusikk og mer moderne, synth-elementer.
Noen av Powells mer kjente filmmusikk inkluderer Robotene, The Italian Job, Hvem var Jason Bourne?, Shrek (medkomponist med Harry Gregson-Williams), Endurance og Face/Off.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Powell på Internet Movie Database 
(sv) John Powell i Svensk Filmdatabas 
(da) John Powell på Filmdatabasen 
(da) John Powell på Scope 
(fr) John Powell på Allociné 
(en) John Powell på AllMovie 
(en) John Powell hos The Movie Database 
(en) John Powell på Apple Music 
(en) John Powell på Discogs 
(en) John Powell på MusicBrainz 
(en) John Powell på Spotify 
(en) John Powell på Songkick 
(en) John Powell på AllMusic 
(en) SoundtrackNet - John Powell Biography
PT-76

PT-76 (russisk: Плавающий Танк-76) er en sovjetisk lett, amfibisk stridsvogn.  De første eksemplarene ble produsert i 1950.
PT-76 er eller har vært i tjeneste med Afghanistan, Angola, Benin, Cuba, Egypt, Finland, Guinea, Guinea-Bissau, India, Indonesia, Irak, Kina, Kongo, Madagaskar, Nicaragua, Nord-Korea, Laos, Polen, Vietnam, Jugoslavia og Zambia i tillegg til tidligere sovjetstater.


== Historie og utvikling ==
De første PT-76 ble levert like etter andre verdenskrig, mens de første produksjonskjøretøyene kom i 1950.  Produksjonen fortsatte helt opp til slutten av 1960-tallet.  De fleste PT-76 i sovjetisk tjeneste ble erstattet av forskjellige stridsvogner og stormpanservogner.
PT-76 har blitt brukt i kamphandlinger av Angola, av Egypt under seksdagerskrigen, av India i konfliktene med Pakistan og av Nord-Vietnam under vietnamkrigen. 
Mange av komponentene fra PT-76 ble brukt i det amfibiske pansrede personellkjøretøyet BTR-50P.
Kina produserte en forbedret PT-76 kalt Type 63, med et annet tårn med 85 mm kanon.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme i skroget.  Et to-manns tårn er montert midt i kjøretøyet.
Hovedbestykningen er en DT-56T 76,2 mm kanon.  Den kan eleveres fra -4° til +30°.  Ammunisjonen som er tilgjengelig inkluderer AP-T, API-T, HE-FRAG, HEAT og HVAP-T.  De første produksjonsmodellene hadde en annerledesd rekyldemper på munningen.  Noen PT-76 ble utstyrt med en 12,7 mm DShKM mitraljøse på taket.
Motoren er en Model V-6 diesel rekkesekser dieselmotor som yter 240 hk ved 1800 omdreininger i minuttet.  Den er montert sammen med girkassen bak i skroget.  250 liter diesel bringes med i kjøretøyet.


== Varianter ==

PT-76B
Hadde fullstabilisert DT-56M kanon.


== Kilder ==
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2


== Eksterne lenker ==
(en) PT-76 tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) PT-76 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
T-64

T-64 er en sovjetisk stridsvogn. Den ble satt produksjon i 1966 og først sett av vestlige observatører i 1970. Før den sovjetiske betegnelsen ble kjent var T-64 kjent som M-1970 i vesten. Den ble aldri eksportert ut av Sovjetunionen. 
T-64A-varianten ble først satt i tjeneste med sovjetiske styrker i Øst-Tyskland i 1976, og noe senere i Ungarn. I løpet av 1981 ble B-varianten tatt i bruk i Øst-Tyskland og senere i Ungarn.
T-64 er for tiden i tjeneste i Ukraina. Etter som fabrikken som produserte T-64 lå i Ukraina, foretok også ukrainsk industri flere oppgraderinsgprosjekter av vogna. Et er T-64BM2 med ny motor, ildledningssystem og mulighet til å avfyre panservernmissilet AT-11 Sniper (9K119). Et annet er T-64U, som hadde bedre integrert ildledning og optikk.


== Varianter ==
T-64

T-64A
Første produksjonsvariant, hadde røykgranatkastere og belteskjørt.
T-64B
Kan avfyre AT-8 Songster panservernmissil.
T-64BV
Med reaktivt panser.
T-64B1
Sovjetisk betegnelse, betydning usikkert.
T-64B1K
Kommandovogn bygget på T-64B1.
T-64B1V1K
T-64B med reaktivt panser utstyrt som kommandovogn.
T-64R
Jane's antar der er en T-64 med kanonen fra T-72/T-80.
T-64 med mineryddingsutstyr


== Kilder ==
Christopher F. Foss, Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2


== Eksterne lenker ==
(en) T-64 tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) T-64 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Ukrspets om oppgradering av T-64 (engelsk)
BTR-152

BTR-152 er et sovjetisk pansret personellkjøretøy.  Det er i grunnkonstruksjon en sekshjulsdrevet lastebil med pansret karosseri.  Den kom i tjeneste i 1952.


== Eksterne lenker ==
(en) BTR-152 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) BTR-152 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
BTR-60

BTR-60 (russisk: БТР-60) er et sovjetisk pansret personellkjøretøy med åttehjulsdrift.  Det ble først sett offentlig i 1961.  Det avløste BTR-152 i tjeneste, og ble etterfulgt av BTR-70.  Det ble videreutviklet og forbedret i tjenestetiden sin, og det var det mest tallrike kampkjøretøyet i den sovjetiske hæren.


== Historie ==
BTR-60 ble utviklet sent på 1950-tallet for å ta over for BTR-152, som hadde sekshjulsdrift.
Hovedkritikken mot BTR-60 i tjeneste gikk på at infanteriet måtte gå ut og inn av kjøretøyet gjennom lukene på taket, noe som gjorde dem sårbare for fiendtlig beskytning.
Kjøretøyet ble også brukt av det sovjetiske marineinfanteriet.  På eksportmarkedet ble BTR-60 solgt i store mengder til Øst-Tyskland, Bulgaria og Romania, samt Jugoslavia.


== Teknisk ==
BTR-60 har et mannskap på tre. Vognkommandør og vognfører sitter side om side forrest, og skytteren har et tårn montert over det andre hjulparet.  Tårnet er det samme som er brukt på BRDM-2.  Bak i kjøretøyet er det rom for 8 infanterister, og helt bakerst er motorene montert. Mannskapet har to luker forrest på kjøretøyet, og infanteristene har to store luker bak tårnet, og tre skyteskår på hver side.
Bevæpningen består av en 14,5 mm mitraljøse med en 7,62 mm mitraljøse montert koaksialt.
Vogna er styrt både på land og i vannet med de to forreste hjulparene.  Skroget er i helsveiset stål og er delvis båtformet, noe som er med på å gjøre vogna amfibisk.  Hjulene har sentralt regulert lufttrykk, noe som var vanlige på sovjetiske hjulkjøretøyet.  Bak er det montert en vannjet.
Motorkraften besørges av to seksylindrede bensinmotorer på 90 hk.  Det første og tredje hjulparet får kraft fra høyre motor, og de to andre fra den venstre.


== Varianter ==

BTR-60P
Den originale versjonen, med infrarødt utstyr for vognføreren.
BTR-60PA
Med pansret tak over mannskapsrommet, noe som manglet i P-utgaven.
BTR-60PB
Med pansret tak og tårn.
BTR-60PB
Den vanligste varianten, med tårn, 14,5 mm KPV-T mitraljøse og nattsikter.
BTR-60PBK
Kommandovogn for kompanisjef, med tre ekstra radioer.
BTR-60 PU
Kommandovogn med kalesjetak, uten tårn og med ekstra sambandsutstyr.  Kan gjengkjennes på en bøyd dipolantenne som går rundt nesten hele toppen av kjøretøyet.  Er vanligvis ikke bevæpnet.
BTR-60 PU-12/ -12M
Kommandovogn for luftvern
BTR-60 R-975
Ildledningsvogn for nærstøtte fra fly.  Har ikke våpen i tårnet, men et vindu av plexiglass.  En generator er montert på bakdekket.
MTP-2
Bergningsvogn
R-145BM
Kommandovogn med R-111, R-123 og R-130M radioer og en lett gjenkjennelig antenne (Nato-kodenavn Clothesline)
ACRV 1V18
Kommando- og ildledningsvogn.
ACRV 1V19
Ildledningsvogn.


== Eksterne lenker ==
(en) BTR-60 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) BTR-60 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Beskrivelse på FAS.org (engelsk)