jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ålvik

Ålvik er et tettsted i Kvam kommune i Vestland. Tettstedet har 434 innbyggere per 1. januar 2022. Fylkesvei 79 går gjennom bygda.
Ålvik ligger idyllisk til ved Hardangerfjorden, det er nærhet til fjord og fjell og gode muligheter for friluftsaktiviteter. Det er egen barneskole og barnehage i Ålvik. Flere kunstnere har etablert seg i Kunstnarhuset Messen og det er stadig tilreisende kunstnere på besøk.


== Historie ==
Ålvik ble et industristed i 1905, da smelteverket Bjølvefossen A/S startet opp.


== Offentlige tilbud ==
I Ålvik ligger Ålvik barnehage og Ålvik skule. Stedet har sykestue og omsorgsboliger.Ålvik kirke stod ferdig i 1962.Det lokale biblioteket er en filial av det offentlige biblioteket i Kvam herad.


== Kulturliv ==
Ålvik Arbeidarmuseum ligger i Ålvik. I 2016 tok lokalpolitikere til orde for å legge ned museet.


== Idrett ==
Det lokale idrettslaget heter Ålvik idrettslag.


== Organisasjonsliv ==
Ålvik Musikklag
Ålvik Skulemusikk
Ålvik Røde Kors Hjelpekorps
Ålvik Jeger og Fiskarlag
Ålvik og Ytre Ålvik grendautval
Ytre Ålvik grendalag
Ålvik Rock
Ålvik Arbeidsstova
Ålvik Båtforening
Ålvik Ferieheim
Ålvik Musikkstova
Ålvik Pensjonistlag


== Bjølvefossen industrianlegg ==


=== Metallurgisk industri ===
I 1905 startet metallindustribedriften Bjølvefossen A/S opp i Ålvik.


=== Kunstnarhuset Messen ===
I 1918 ble det bygget et administrasjonsbygg ved verket. Per 2020 benyttes administrasjonsbygget som senter for kunstneropphold under navnet Kunstnarhuset Messen.


== Kjente personer fra Ålvik ==
Frode Aga – kokk
Jon Aga- forfatter og hotelleier


== Referanser ==


== Litteratur ==
Erik Fossåskaret og Frode Storås (red.): Ferrofolket ved fjorden – Globale tema i lokal soge – Bjølvefossen, Ålvik, Hardanger. Bergen 1990. ISBN 82-7326-057-7


== Eksterne lenker ==
Nettside
Filmklipp om Ålvik (1970)
Tikrit

Tikrit (arabisk:  ‏تكريت, også transkribert Takrit og Tekrit) er en by ved floden Tigris i det nordlige Irak, som er hovedstad i provinsen Salah ad Din. Den befinner seg omkring 160 km nordvest for Bagdad. Den har godt over 100.000 innbyggere (nøyaktige tall er [2015] ikke tilgjengelige; 260.000 (2003); 190.220 (2012, overslag)).


== Historie ==
Første sikre skriftlige omtale av er fra Klaudios Ptolemaios (2. årh.), som kalte byen for Birtha. Birtha er ennå i bruk, men om en bydel der.
Ifølge arabiske forfattere ble byen grunnlagt av sassanidenes kong Shapur I (regjerte 240/42–270 e.Kr.). På folkemunne heter det det nåværende navn Tikrit er etter en kristen kvinne ved navn Takrit bint Wail. 
Byen var tidlig et viktig sentrum for kristne klostersamfunn. I det hele tatt var det en kristen arabisk by før islamiseringen av regionen. I 637 ble så Tikrit erobret for første gang av muslimske arabere. Ikke desto mindre forble byen kristen i den tidligislamske tid. Tikrit var fra 300-tallet et jakobittisk bispesete. I 1155 smeltet bispedømmet sammen med bispedømmet Mosul. De kristnes liturgiske språk var gammelsyrisk. Selv om byen ikke spilte noen vesentlig historisk rolle, frembragte den enkelte kristne høylærde, blant annet biskop Cyriacus som ble patriark av Antiokia, teologene  Abu Zakariya Denha og Abu Raita, og oversetteren Yahya ibn Adi.
I middelalderen var Tikrit sete for maphrianen, i den syrisk-ortodokse kirkes struktur en metropolitt som stod umiddelbart under patriarken.
På 1000 erobret selsjukkene under Tughrul Beg byen. Fra 1149 tilhørte den Fyrstedømmet Arbil, men ble fra 1190 tilhørende den abbasidiske kalifen. Etter kalifene fulgte senere zengidene. 
I 1137 kom her Saladin til verden; han var kurdisk og lenge i zengidisk tjeneste, og ble så senere grunnlegger av ajjubidenes rike. 
Den ble ødelagt under herjingene til Timur Lenk (1336–1405) og forble deretter et ubetydelig sted i lang tid. På 1800-tallet hadde den ikke flere enn 4000-5000 innbyggere.
På 1500-tallet ble Tikrit osmansk og forble så til 1917, da den under første verdenskrig ble erobret av britene. Etter krigen ble den del av det britiske mandat Mesopotamia.


== Personer født i byen ==
Saladin, grunnlegger av Ajjubide-dynastiet
Saddam Hussein, president i Irak 1979-2005


== Litteratur ==
The Encyclopaedia of Islam. New Edition, Artikkel Takrīt av J.H. Kramers-[C.E. Bosworth]
J. M. Fiey: «Tagrit. Esquisse de l'histoire chrétienne», i: L'Orient Syrien 8 (1963) s. 289–342.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tikrit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ingjald Haaland

Ingjald Haaland (født 22. mars 1885 i Fusa (Hålandsdalen), død 28. juli 1952 samme sted) var en norsk skuespiller.
Haaland var elev ved Den Nationale Scene i Bergen fra 1906. Han debuterte på Dore Laviks turnéteater 1908, og var så ved Det Vestlandske Teater i Stavanger i noen år. Da Det norske teatret blei etablert i Oslo i 1913, blei han ansatt der. Med unntak av et par år ved Centralteatret på begynnelsen av 20-tallet holdt han seg på Det Norske fram til 1940. Fra 1922 til 1933 var han teatersjef. Han starta deretter sitt eget turnéselskap. 
Haaland hadde roller over et stort register, fra komedien Brørne Østermans huskors til Shakespeare-tragedien Othello, der han spilte Jago. Han regisserte også i ei rekke oppsetninger, blant annet flere av Oskar Braatens stykker og Juno og påfuglen av Sean O'Casey.
Han spilte i flere filmer og deltok også i noen av Olav Dalgards arbeiderfilmer, for eksempel som Bjørnstjerne Bjørnson i Gryr i Norden (1939).
Haaland var gift med skuespillerne Mally Carenius (1887–1934) og (fra 1937) Tove Bryn (1903–83).


== Filmografi ==

1938 – Eli Sjursdotter

1937 – Lajla

1934 – Liv


== Eksterne lenker ==
(en) Ingjald Haaland på Internet Movie Database 
(no) Ingjald Haaland hos Sceneweb 
(sv) Ingjald Haaland i Svensk Filmdatabas 
(en) Ingjald Haaland hos The Movie Database
Dhivehi

Dhivehi (dhivehi: ދިވެހި) er et indoarisk språk som blir talt av rundt 300 000 mennesker på Maldivene, hvor språket også er offisielt, og på den indiske øya Maliku, hvor det er kjent som mahl av politiske årsaker. Dhivehi antas å stamme fra maharashtri, et av prakritspråka utvikla fra sanskrit. Dhivehi er nært beslekta med singalesisk, som tales på Sri Lanka. Arabisk er det språket som har påvirka dhivehi mest; andre språk dhivehi er blitt påvirka av er singalesisk, tamilsk, malayalam, hindi, fransk, persisk, portugisisk og engelsk.
Lingvister er enige om at dhivehi er et indoarisk språk, og i nær slekt med singalesisk. Dhivehi er det sørligste indoeuropeiske språket. Sammen med singalesisk danner dhivehi undergruppa singelesisk-maldiviske språk. På grunn av den store spredninga av Maldivenes øyer har det danna seg regionale forskjeller i uttale og ordforråd. Disse er størst i nord og sør; folk fra Malé har f.eks. store vanskeligheter med å forstå dialekta som brukes på Addu.
Dhivehi blir skrevet med thaana, et alfabet som kun brukes for dhivehi, og skrives fra høyre til venstre. Det ble tidligere brukt et alfabet kalt dhives akuru, som ble skrevet fra venstre til høyre. Dhives akuru ble brukt på øyene fram til 1700-tallet, da islam kom til Maldivene, men ble fortsatt brukt i korrespondanse med Addu fram til begynnelsen av 1900-tallet. Det ble også brukt på små øyer og isolerte steder fram til 1960-tallet.
Dhivehi har et trenivås klassesystem i språket. Det første nivået, reethi bas eller aadhe-vadainevvun, blir brukt for å tiltale medlemmer av øverste klasse eller de av blått blod, men blir imidlertid i dag mest brukt på radio og fjernsyn. Neste nivå blir brukt for å vise respekt for eldre, offisielle tjenestemenn og fremmede, og kalles labba-dhuruvun. Det tredje nivået blir brukt i uformell dagligtale.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mathaaran – En gaid til mahl
Salmanassar V

Salmanassar V (akkadisk: Šulmanu-ašarid; hebraisk: שַׁלְמַנְאֶסֶר; gresk: Σαλαμανασσαρ, Salamanassar; latin: Salmanasar) var konge av Assyria fra 727 til 722 f.Kr. Han nevnes første gang som guvernør av Zimirra i Fønikia under styret til sin far, kong Tiglat-Pileser III av Assyria.
Da hans far døde rykket Salmanassar fram og overtok tronen i Assyria på den 25. dagen av tebet (den tiende måneden i den jødiske kalenderen) i år 727 f.Kr. Han endret da sitt opprinnelig navn Ululayu til «Salmanassar» («ild-dyrker»)  Selv om det har vært hevdet at han fortsatte å benytte navnet Ululayu som kongsnavn i posisjonen som konge av Babylonia, har det ikke vært funnet bekreftelser på dette i noen autentiske offisielle kilder.Opprøret i hovedstaden Samaria (Šomron) i kongedømmet Israel (nordriket) skjedde under hans styre, men under beleiringen av den jødiske opprørsbyen, døde han den 12. tebet 722 f.Kr. og kronen ble da overtatt av hans bror Sargon II.
Navnet Salmanassar er det som er benyttet for ham i Bibelen, som legger skylden på ham og hans far for å ha deportert folket i Israel til landflyktighet, hvilket var en generell praksis for assyrerne for erobrede områder. Det er en del av opphavet til legendene om Israels ti forsvunne stammer. Både Sargon II og dennes sønn Sankerib skal også ha deportert jøder i deres påfølgende kriger i Midtøsten. I 17. og 18. kapitler av Andre kongebok er han beskrevet som erobreren av Samaria og den som sendte byens innbyggere i eksil. I Tobits bok, en av de deuterokanoniske bøker i det gamle testamente, kapittel 1, er det fortalt om den landsforviste Tobit som oppnår Salmanassars gunst ved hans hoff, kun for å tape den under kong Sankerib.


== Referanser ==
Brandon DiCamillo

Brandon Ralph «Dico» DiCamillo (født 15. november 1976 i West Chester i Pennsylvania) er en amerikansk skuespiller og stuntmann. Han er kjent igjennom TV-seriene CKY, Jackass og Viva La Bam. Han spilte Falcon Falcone og flere andre i Bam Margera's film Haggard. 
DiCamillo er oppfinneren av ideèn om «shopping-carts», hvor de tok handlevogner å kjørte på parkeringsplasser og krasjet i fortauskanter eller noe lignende så de fløy inn i busker osv.
DiCamillo er en aktiv «gamer» og har flyskrekk, på Viva La Bam klager han konstant over at gjengens turer forstyrrer spillingen hans. En gang nektet han å dra til Mexico med gjengen fordi: «All the video games there suck. What am I going to play, Utre Combat? Street Fight Grande?». Han hater å fly og liker egentlig ikke å forlate huset sitt engang, sier Bam Margera.


== Film/TV-opptredener ==
Toy Machine: Jump Off a Building (1998) – seg selv
Hook-Ups: Destroying America (2000) – seg selv
CKY2K (2001) – seg selv
CKY3 (2002) – seg selv
CKY4 (2003) – seg selv
Jackass: The Movie (2002) – seg selv
Haggard: The Movie (2003) – Falcone, mindre rolle
Viva La Bam (2003–2005) – seg selv
Jackass: Number Two (2006) – seg selv
Blastazoid (2006) – seg selv
Bam's Unholy Union (2007) – seg selv
Jackass 2.5 (2007) – seg selv
Hotdog Casserole (2008) – Glen Butler, mindre rolle
Minghags: The Movie (2008) – Hook Bar Hessian


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brandon DiCamillo på Internet Movie Database 
(en) Brandon DiCamillo hos The Movie Database
Stavsprang

Stavsprang er en idrettsgren innen  friidrett, der poenget er å komme seg så høyt som mulig opp og over en list ved hjelp av en stav, uten å rive den ned.


== Beskrivelse ==
Stavsprang er en av fire hoppøvelsene i friidrett, de andre tre er høyde, lengde og tresteg. Stavsprang er noe likt høydehopp, man skal over en list som ligger en viss høyde over bakken. Man har også her tre forsøk. Forskjellen er at man nå har en stav til å hjelpe seg over med, denne er bøyelig og gir et visst løft over listen. Man kan bruke den stav man ønsker, og disse finnes i forskjellig lengde og fleksibilitet. Den optimale staven velges ut ifra hvor tung, sterk og raskt en utøver er. Jo tyngre, sterkere og raskere en utøver er, jo mindre fleksibilitet skal staven ha. En stav har også to sider og vil bar bøye seg mot en av sidene. Du kan finne ut den riktige siden ved å trille den over armen til den stopper, eller kjenne på den mot en vegg. Der hvor du får bøy fra deg, og en kan bøye seg framover er den riktige siden.
Et hopp består av et tilløp der man løper rett inn mot matta. I slutten av tilløpet senker man staven og sikter inn mot «kassa», en grop rett før matta der staven skal hektes i. Etter satsen kommer svingfasen og passasjen over lista med beina først. Til slutt fall og landing på matta. Når man hopper på stevne kan man selv velge hvor langt fra kassa lista kan ligge, mellom kassa og 80 cm videre inn mot matten.
En stavhopper trenger egenskaper som styrke, smidighet, hurtighet, spenst og koordinasjon samt rytme i tilløpet. Et vanlig tilløp ligger på rundt 16-22 steg for seniorer. Stavsprang er trolig en av de mest tekniske friidrettsøvelsene. 
Stavsprang for herrer har vært med som olympisk øvelse siden starten i Athen i 1896 og stavsprang for damer fra 2000 i Sydney. Stavsprang er også en av grenene i herrenes tikamp.


== Rekorder ==
Den første offisielle verdensrekord ble godkjent av International Association of Athletics Federations (IAAF) i 1912. Åtti år senere, i 1992, ble den første verdensrekorden for kvinnenes stavsprang godkjent av IAAF.
I 2000 ble IAAFs regel 260.18a endret slik at verdensrekorder kan settes på arenaer både med og uten tak, det er altså verdensrekord selv om den er satt innendørs.


=== Utendørs ===


=== Innendørs ===


== Se også ==
Verdensrekordutvikling i stavsprang


== Referanser ==
The Lastest Gun in the West

The Lastest Gun in the West er en episode i den animerte TV-serien Simpsons. Episoden handlet om Bart og hans nye helt, den pensjonerte westernfilm-stjernen Buck McCoy, spilt av Dennis Weaver.


== Handling ==
Bart blir vettskremt for en hund som er snill mot alle andre i familien. En dag blir han jaget av den helt til et stort, lukseriøst hus. Der møter han cowboyen, Buck McCoy. Buck viser han hvordan man kan forvandle en sint hund til en snill en. Etter redningen blir Buck Barts nye helt. De henger rundt hele tiden, han tar Milhouse med også. Bart bestemmer seg for å gjøre cowboy-stilen populær igjen, og ber alle kle seg slik. Neste dag går alle på skolen slikt kledd og feberen er i gang.
Lisa og Bart går til Krusty og ber ham ta med Buck i showet. Krusty er først skeptisk, men blir overbevist av Bucks lille oppvisning.
Det viser seg at Buck er nervøs for å opptre live og han drikker alkohol i pausene. Når showet skal begynne, ser man Buck full.

Bart: He's drunk! (Han er full)
Homer: I've seen drunker (Har sett fullere)Buck skyter vilt rundt om i studioet og skremmer publikum. Det viser seg at han er en alkoholiker, og trenger hjelp for å slutte. Familien Simpson bestemmer seg for å hjelpe Buck, og melder han på AA-møter i tillegg til å helle ut all spriten hans.
Til slutt blir Buck rusfri og rir avgårde på sin hest med en malt flekk på. Han ber Bart «aldri plage ham igjen».
Emund den gamle

Emund den gamle, i Vestgøtalovens kongeliste blir han kalt for Emund Slemme, død ca. 1060, var en svensk konge fra ca. 1050 og til han døde.
Tilnavnet Den gamle fikk Emund sannsynligvis for at han var rundt femti år da han ble konge, en betydelig alder i jernalderen og middelalderen. Han var sønn til Olof Skötkonung, og halvbror til sin forgjenger Anund Jakob.
Emund den gamle er først og fremst kjent via de opplysninger som Adam av Bremen har oppgitt i sitt latinske historieverk om de nordiske folkene. Edmund var døpt, men ifølge Adam tok han ikke sin kristne dåp seriøst og var ingen riktig troende. Adams informasjon kan forstås på flere måter: Dels at Emund aktivt støttet den engelske misjonsvirksomheten på bekostning av erkebispestolen i Hamburg-Bremen, og dels i at Emund forsøkte å la den nye kristne troen eksistere ved siden av den gamle, tradisjonelle åsatroen. Denne religiøse toleransen kan ha blitt forsøkt av den selvutnevnte erkebiskopen Osmund eller Osmundus i et forsøk på å ikke virke truende på folk flest og åsatroene spesielt. Emund avviste setet i Hamburg-Bremens krav om å få skiftet ut Osmundus med deres egen biskop.Man mener at Emund den gamle sammen med den danske kongen Svein Estridsson kan ha hatt ansvaret for den første formaliserte grensesettingen mellom Sverige og Danmark. Det sies også at Emund sendte sin sønn Anund Emundsson til kvenernes land hvor sønnen skal ha dødd av forgiftet vann. Da Emund ikke hadde andre barn ble han ettertrådd av en stormann fra Vestergøtland ved navn Stenkil. Edmund den gamle ble således den siste kongen av Munsöætten.


== Referanser ==
Sten Lindgren

Sten Peter Gustaf Adolf Lindgren (født 22. juni 1903 i Munkfors i Sverige, død 13. mai 1959 i Stockholm i Sverige) var en  svensk skuespiller. Han gikk på Dramatens elevskole i 1923–1925. Han har medvirket i over 50 filmer i Sverige. I Norge medvirket han i filmen Eli Sjursdotter (1938) som var en norsk-svensk film.


== Filmer (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sten Lindgren på Internet Movie Database 
(sv) Sten Lindgren i Svensk Filmdatabas 
(da) Sten Lindgren på Filmdatabasen 
(en) Sten Lindgren hos The Movie Database
Arne Lindblad

Arne Lorentz Lindblad (født 30. januar i 1887 i Göteborg, død 19. desember i 1964 på Höstsol i Täby) var en svensk skuespiller.
Han debuterte på scenen i 1905. Han medvirket i over 100 filmer i Sverige fra 1934 til 1960, mange av rollene var ganske små. I Norge medvirket han i filmen Eli Sjursdotter (1938) som var en norsk-svensk film. Lindblad var gift med den finske skuespillerinnen Edith Eklund.


== Filmografi (utvalg) ==

1946 – Ballongen
1946 – Penger (Pengar – en tragikomisk saga)
1943 – Elvira Madigan

1943 – Det spökar - det spökar ...
1939 – Filmen om Emelie Högqvist
1938 – Eli Sjursdotter
1937 – Gøi på landet (Pensionat Paradiset)
1934 – Simon i Backabo


== Eksterne lenker ==
(en) Arne Lindblad på Internet Movie Database 
(sv) Arne Lindblad i Svensk Filmdatabas 
(en) Arne Lindblad hos The Movie Database
Oberliga DDR

Oberliga var DDRs øverste fotballdivisjon. Ligaen ble opprettet i 1949 og eksisterte til og med sesongen 1989/90.
Sesongen 1990/91 fungerte som kvalifikasjonsserie til Bundesliga i det gjenforente Tyskland sesongen etter. Før DDRs Oberliga ble opprettet, ble det spilt to Østsonemesterskap i det sovjetiskokkuperte Øst-Tyskland. Disse mesterskapene ble spilt på regionalbasis, med et sluttspill etter cup-system for å kåre mesteren.
Den første sesongen i Oberliga ble spilt uten lagene fra Øst-Berlin, som da fremdeles spilte i serie sammen med lagene fra Vest-Berlin. Fra 1954/55-sesongen besto ligaen av 14 lag. I en periode mellom 1955 og 1960 ble ligaen spilt i vår – høst-sesongen.
I likhet med ligaer i mange andre land i Øst-Europa, var trolig også DDRs Oberliga skjemmet av utenomsportslig innblanding og kampfiksing. Det blir blant annet hevdet at de fleste av berlinklubben BFC Dynamos seriemesterskap på 1980-tallet var fikset. 
Flere lag ble også flyttet mellom ulike byer.


== Vinnere av Oberliga ==


=== Østsonemesterskap ===
1947/48 SG Planitz
1948/49 ZSG Union Halle


=== DDR-mesterskap ===
1949/50 ZSG Horch Zwickau
1950/51 BSG Chemie Leipzig
1951/52 BSG Turbine Halle
1952/53 SG Dynamo Dresden
1953/54 BSG Turbine Erfurt
1954/55 SC Turbine Erfurt
1955 SC Wismut Karl-Marx-Stadt (overgangsserie, ikke offisielt mesterskap)
1956 SC Wismut Karl-Marx-Stadt
1957 SC Wismut Karl-Marx-Stadt
1958 ASK Vorwärts Berlin
1959 SC Wismut Karl-Marx-Stadt
1960 ASK Vorwärts Berlin
1961/62 ASK Vorwärts Berlin (overgangsserie)
1962/63 SC Motor Jena
1963/64 BSG Chemie Leipzig
1964/65 ASK Vorwärts Berlin
1965/66 FC Vorwärts Berlin
1966/67 FC Karl-Marx-Stadt
1967/68 FC Carl Zeiss Jena
1968/69 FC Vorwärts Berlin
1969/70 FC Carl Zeiss Jena
1970/71 SG Dynamo Dresden
1971/72 1. FC Magdeburg
1972/73 SG Dynamo Dresden
1973/74 1. FC Magdeburg
1974/75 1. FC Magdeburg
1975/76 SG Dynamo Dresden
1976/77 SG Dynamo Dresden
1977/78 SG Dynamo Dresden
1978/79 Berliner FC Dynamo (Dynamo Berlin)
1979/80 Berliner FC Dynamo
1980/81 Berliner FC Dynamo
1981/82 Berliner FC Dynamo
1982/83 Berliner FC Dynamo
1983/84 Berliner FC Dynamo
1984/85 Berliner FC Dynamo
1985/86 Berliner FC Dynamo
1986/87 Berliner FC Dynamo
1987/88 Berliner FC Dynamo
1988/89 SG Dynamo Dresden
1989/90 1. FC Dynamo Dresden


=== NOFV-mesterskap ===
1990/91 FC Hansa RostockEtter sesongen 1990/91 fikk de to beste lagene i den østtyske serien plass i alltysk Bundesliga. De seks nest beste lagene fikk plass i 2. Bundesliga. De siste seks lagene i divisjonen fikk plass i alltysk Oberliga (nivå 3).


== Eksterne lenker ==
DDR Fußball Spezial
Fakta om fotball i DDR fra Hansa Fanclub Neckarkarpfen
Thalidomid

Thalidomid er et legemiddel som ble solgt sent på 1950- og 1960-tallet som sovemiddel og til gravide kvinner som et kvalmestillende middel for å lindre morgenkvalme, oppkast og andre symptomer. Det ble syntetisert første gang i Vest-Tyskland i 1953, og ble markedsført av legemiddelfirmaet Grünenthal fra 1957 til 1961, hovedsakelig i Tyskland og Storbritannia. Medikamentet var tilgjengelig i ca. 50 land (ikke USA) under minst 40 navn som Taval, Talimol, Kevadon, Nibrol, Sedimide, Quietoplex, Contergan, Neurosedyn, Softenon  etc.
I ettertid viste det seg at legemiddelet var svært skadelig for fosterets utvikling og én enkelt dose thalidomid som er tatt av en gravid kvinne, kan resultere i alvorlige medfødte skader eller i at fosteret dør.
Thalidomid har et asymmetrisk C-atom og finnes dermed i to isomere former (R og S). Den ene isomeren virker trolig beroligende (R), mens den andre (S) kan medføre fosterskader. 
Først i 1960-61 ble man klar over at thalidomid var et teratogen i fosterutviklingen. Det mest vanlige var utvikling av dysmeli (manglende armer/ben) eller fokomeli (korte armer/ben), særlig dersom medikamentet ble tatt de første 25 til 50 dagene av graviditeten. Rundt 10 000–15 000 barn ble affisert av thalidomid, av disse ca. 12 000 med fødselsdefekter. Bare 8 000 ble mer enn ett år gammel, men de fleste av disse er fremdeles i live med funksjonhemming forårsaket av legemiddelet. I 2003 siterte WHO dokumententasjon på at skadene kan bli overført til neste generasjon gjennom DNA, men dette er omstridt.
De thalidomidrammede omtales (eller omtaler seg selv) ofte på engelsk som "thalomiders" eller "flids". I Tyskland, hvor thalidomid ble markedsført som Contergan, er "Contergankind" en tilsvarende betegnelse.
Thalidomid er nå forbudt for sin opprinnelig tiltenkte bruk, men medikamentet har vist seg effektivt i behandlingen av lepra og myelomatose. Thalidomid-analoger er derfor under utvikling for å kunne tilby effektive og trygge legemidler mot disse og andre tilstander. Ved St. Olavs hospital i Trondheim har professor Anders Waage og Øyvind Hjertner påvist at Thalidomid kunne være effektivt hos opptil 30 % av pasienter med tilbakefall etter myelomatose, en form for benmargskreft.I Norge ble det i 2008 sendt ut brev sammen med opplæringsmateriell til onkologer, hematologer og sykehusapotek. Dette for å hindre at fostre blir eksponert for thalodomid under svangerskapet, samt informere om annen risiko ved behandling med medikamentet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Robert Nilsson, Henning Sjostrom. Thalidomide and the Power of the Drug Companies. Penguin Publishing 1972  ISBN 0-14-052298-0.
Trent D. Stephens, Rock Brynner. Dark Remedy: The Impact of Thalidomide and Its Revival as a Vital Medicine. Perseus Publishing 2001 ISBN 0-7382-0590-7.
Sven Magnusson

Sven Magnusson (født 30. april i 1908, død 30. september i 1962) var en svensk skuespiller. Han har medvirket i 27  filmer i Sverige, mange av rollene var ganske små. I Norge medvirket han i filmen Eli Sjursdotter (1938), som var en norsk-svensk film.


== Filmografi ==
1930 – Fridas visor
1932 – Vi som går köksvägen
1933 – Flickan från varuhuset
1934 – Atlantäventyret
1936 – 65, 66 och jag
1938 – Eli Sjursdotter
1944 – En dag skall gry
1944 – Skogen är vår arvedel
1944 – Vändkorset
1944 – Sabotage
1944 – Lev farligt
1944 – Excellensen
1945 – Änkeman Jarl
1945 – I som här inträden
1946 – Bröllopet på Solö
1946 – Eviga länkar
1946 – Begär
1947 – Rallare
1949 – Människors rike
1950 – Anderssonskans Kalle
1951 – Spöke på semester
1951 – Starkare än lagen
1952 – Flyg-Bom
1953 – Flickan från Backafall
1954 – Salka Valka
1956 – Flickan i frack
1962 – Biljett till paradiset


== Eksterne lenker ==
(en) Sven Magnusson på Internet Movie Database 
(sv) Sven Magnusson i Svensk Filmdatabas 
(en) Sven Magnusson hos The Movie Database