jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Antimaterie

Antimaterie kan beskrives som materie der innholdet er antipartikler i stedet for partikler.
Ifølge grunnleggende beskrivelser av universet finnes det tolv ulike typer av materiepartikler (se standardmodellen) og fire typer kraftbærende partikler. Til disse materiepartiklene og kraftbærende partiklene kobles deres speilbilder med hensyn til visse symmetrier. For eksempel har en antipartikkel lik elektrisk ladning som sin tilsvarende partikkel, men motsatt fortegn. Bortsett fra ladningen tror man at en partikkel og tilsvarende antipartikkel er identiske. Ulikheter mellom partikler og antipartikler kalles symmetribrudd, for eksempel av CPT-symmetri, ladningskonjugasjon (Charge conjugation), paritet (Parity) og tidsreversering (Time reversal). Dette ville i så fall også være et brudd med gjengse fysiske teorier (som den spesielle relativitetsteorien).
Antipartikler ble først postulert av Paul Dirac da han definerte en Lorentz-invariant Schrödinger-ligning for elektronet. Dirac fant ved dette at når man forente den spesielle relativitetsteorien med kvantemekanikk oppstod to ekvivalente løsninger med motsatt fortegn. Partikkelen med positivt fortegn ble tolket som elektronets antipartikkel, positronet. Positronet ble påvist noen år senere av amerikaneren Carl D. Anderson.
Ifølge kvantefeltteorien skapes partikler og deres antipartikler hele tiden og dette påvirker direkte vår oppfatning av vakuum. Noe vakuum i klassisk forstand finnes ikke da partikkel/antipartikkel-par dannes hele tiden ved slike kvantefluktuasjoner. Livslengden til kvantefluktuasjonene er bestemt av Heisenbergs uskarphetsrelasjon i formen

  
    
      
        δ
        E
        ⋅
        δ
        t
        ∼
        ℏ
      
    
    {\displaystyle \delta E\cdot \delta t\sim \hslash }
  som sier at energi kan lånes fra ingensteds i korte tidsintervaller.


== Se også ==
Standardmodellen
Elementærpartikkelfysikk
CERN
Big Bang


== Eksterne lenker ==
Antimaterie - vår tvilsomme tvilling - artikkel fra forskning.no 12.8.04
Antimaterie er fanget for første gang - artikkel fra forskning.no 18.11.10
Hva er antimaterie? - artikkel fra forskning.no 22.11.10
Tisler

Tisler er ei øygruppe som tilhører Hvaler kommune i Østfold. Øygruppa består av flere øyer som har vært bebodd av inntil 30 personer. Det har ikke bodd noen på øygruppa siden 1939.
Tisler og Herføl er de siste skansene i Norge vi observerer før vi krysser riksgrensen mot Sverige. Herføl er den siste av Hvalerøyene i sydvest, og Tisler er den nest siste utpost mot Skagerrak på norskesiden. Den siste er øya Heia.
Tatra T815

T815 er en terrenggående lastebil med 2, 3 eller fire aksler med drift på alle hjulene fra tsjekkiske Tatra.  Den ble lansert i 1982 og produseres fremdeles i fabrikken i Koprivnice.
Den ble først introdusert med en 10-sylindret luftkjølt dieselmotor på 15,8 liter og et dreiemoment på 1010 NM ved 1400 rpm.  Senere kom en 19-liters 470 hk motor med enten 1130 eller 1295 NM dreiemoment, og en 12,7 liter 8-sylindret motor med 840 NM ved 1400 rpm.  Typisk har en T815 14-15 tonns lastekapasitet.
Understellet består av en sentralrørsramme og pendelaksler, noe den har arvet fra forgjengeren T813.


== Eksterne lenker ==
(en) Tatra 815 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Billion

En billion er tusen milliarder, eller en million millioner, tallet 1 000 000 000 000, eventuelt 1012.
Ordet er dannet av det latinske prefixet bi- (to) og med endelse fra million. Prefikset henviser til at tallet tilsvarer 1 000 0002 (en million i annen potens).
På amerikansk engelsk brukes tallet billion i betydningen tusen millioner, det vil si 1 000 000 000 eller 109, som på norsk er en milliard. Britisk engelsk hadde opprinnelig samme tallbetydning som norsk, men det er blitt mer og mer vanlig med den amerikanske betydningen.Forskjellen i betydning fører rett som det er til misforståelser.


== Se også ==
Den korte og den lange skalaen for store tall


== Referanser ==
Daugavpils

Daugavpils (hviterussisk Дзьвінск Dźvinsk, russisk Двинcк Dvinsk, litauisk Daugpilis, tysk Dünaburg, polsk Dzwinow eller Dźwińsk, jiddisch דענענבורג Denenburg) er den nest største byen i Latvia.
Den første historiske beskrivelsen av byen kommer fra 1275.  Mellom 1561 og 1772 tilhørte byen Det polsk-litauiske samvelde og var kalt Dyneburg, hovedstad for polsk-litauisk Livonia.
Daugavpils ligger omtrent 230 km sørøst for hovedstaden Riga, på bredden av elva Daugava.  


== Geografiske og demografiske data ==
Daugavpils ligger 229 km fra hovedstaden Riga, 90 km fra Rēzekne, 25 km fra grensen til Litauen og 33 km fra grensen til Hviterussland.  Siden byen ligger i innlandet er klimaet mer kontinental, altså med varmere somre og kaldere vintre enn resten av Latvia.  Både varme- og kulderekorden i Latvia holdes av Daugavpils (henholdsvis +36 grader og -43 grader).
Innenfor bygrensene ligger blant annet innsjøene Lielais Stropu, Šūņu, Gubiščes, Mazais Stropu. 
Daugavpils har et stort innslag av folk av utenlandsk opprinnelse.  Først kom polakker på 1500–1700-tallet. Fra Russland kom gammeltroende som ble forfulgt der. Etter at landskapet Latgale ble en del av det russiske tsarriket kom det russiske handelsfolk og byråkrater.  Etter andre verdenskrig økte befolkningen på grunn av økt urbanisering.  Befolkningen er fordelt slik etter etnisk opphav: 59% russere, 15% latviere, 13% polakker, 8% hviterussere og 3% andre, til en stor del ukrainere.
Byen hadde 93 312 innbyggere i 2011.


== Historie ==
I historiske kilder ble byen først nevnt i 1275 da Den tyske orden bygde en borg her langs en gammel handelsevei.  Det het Dünaburg og lå omtrent 19 km far dagens by.  Borgen ble revet og gjenoppbygd flere ganger.  På den nåværende plassen byen ligger ble det bygget fortifikasjoner og en by vokste opp rundt fra 1570-årene.  Konstante kriger gjorde at byen vokste langsomt, og den har vært okkupert av polske, russiske og svenske styrker.
I 1528 fikk byen offisiell bystatus.


== Referanser ==


== Kilder ==
About Daugavpils, befolkningstall (lest 23. april 2007 9:30)


== Eksterne lenker ==
(lv) Offisielt nettsted 
(en) Daugavpils – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (latvisk, russisk, engelsk)
Fløan kirke

Fløan kirke var en middelalderkirke på Fløan på Skatval i Trøndelag. Den nevnes første gang i Aslak Bolts jordebok fra 1432. Kirken er dendrokronologisk datert til 1421. Erling Gjone antok i 1956 at bygget var reist på 1300-tallet, trolig før svartedauden da kirkebygging i Norge i hovedsak stanset. Det er imidlertid historiske indikasjoner på at det også før den tid stod en kirke på dette stedet. Den nevnes på nytt som sognekirke i 1520. Kirken brant i 1542, men ble gjenreist. Bygget ble nedlagt som kirke ved reformatsen i 1589 – alt i 1567 beskrives den som en «øde bondekirke» av Absalon Pedersson Beyer – og ble siden brukt som låve. Kirken stod stort sett ubrukt de siste årene før den ble revet. Midt på 1800-tallet rev den daværende gårdbrukeren på Mellom-Fløan ned kirken for å kunne bruke tømmeret til låven sin, til tross for at Fortidsminneforeningen ønsket å yte ham kompensasjon. Den samtidige lokalhistorikeren J.P. Holan regnet gårdbrukeren til haugianerne, som ønsket å fjerne det katolske bygget.Materialer fra Fløan kirke ligger lagret på Trøndelag Folkemuseum på Sverresborg i Trondheim. Schøning målte i 1770 kirken til 14 alen lengde og 7½ alen bredde. J.P. Holan mente at kirken var noe større: «10 alen bred og 18 alen lang i skipet, og koret 7 alen bredt og 6 alen langt». Koret var i samme bygg som skipet og skilt fra dette med en tømmervegg. Bygget hadde ikke vinduer utenom en liten glugge høyt oppe. Schøning mente bygget måtte være gammelt fordi lafting var umoderne: Hjørnene var sammenfelt som sinknåver og holdt sammen med treplugger. Det var heller ikke brukt mose mellom stokkene. Schønings tegning antyder at bygget var tekket med kløyvde trestokker slik det var vanlig på uthus i Trøndelag. Bygget var ikke bordkledt og Schøning var imponert over at tømmeret ikke hadde råtnet i løpet av århundrene. Schøning kalte lafteteknikken for sinknover, som ikke er helt presist fordi sinknover har skråner sammenføyning som låser hjørnene.Fløan kirke var laftet av tømmer og var således en av få norske kirker bygget på denne måten i middelalderen (middelalderske kirker var i hovedsak stavkirker og en del var av stein). Historikere og arkitekter, som Erling Gjone, har trukket sammenligninger med kirker i Sverige når det gjelder byggemåten. I Sverige ble det reiste mange kirker med denne formen (13 er bevart), men ingen i Norge utenom Fløan. I Sverige ble kirker i denne stilen reiste i et begrenset område sør i Värmland, i Närke og Östergötland og særlig i Småland der det største antallet er kjent. Södra Råda gamle kirke var en av de mest kjente og laftingen var utført nøyaktig som på Fløan. Trolig har arkitekten/byggmesteren forsøkt å etterligne steinkirkenes typiske form: Veggstokkene var hugget slette slik at veggen ga inntrykk av glatt flate, hjørnene var skarpe ute laftehoder og vinduene lå dypt i veggen.I 2001 ble den første dåpen på nærmere 500 år avholdt på Fløan. Ettersom låven står på den gamle kirkens sted, foregikk dåpshandlingen utenfor gårdstunet.


== Referanser ==
Naturens trinnstige

Naturens trinnstige (latin scala naturae) er forestillingen om at alle naturlige (og overnaturlige) ting, organismer og andre vesener kan rangeres i en mer eller mindre lineær rekke.
Nederst i naturens trinnstige finner man således mineraler, etterfulgt av planter og dyr.
Øverst i naturens trinnstige – som kronen på skaperverket – troner mennesket.
Utvides naturens trinnstige også til å omfatte overnaturlige vesener, følges mennesket av f.eks. engler (muligens i flere trinn, f.eks. vanlige engler, serafer, erkeengler) og Gud.
Mennesket er i så fall fremdeles den organismen som står øverst av alle jordiske skapninger, og nærmest det guddommelige.
Forestillingen ble for første gang formulert av Aristoteles, men var også populær i den kristne tenkningen.
I dagens vitenskap har ikke naturens trinnstige lenger noe fotfeste, etter at den darwinistiske evolusjonsforståelsen fikk sitt gjennombrudd.


== Se også ==
Utviklingsgrad
Jon Øyvind Eriksen

Jon Øyvind Eriksen (født 1. juli 1964), norsk næringslivsleder.  Han har vært ansatt som administrerende direktør i Kantega fra 20. juni 2003. Før dette var han administrerende direktør i Mogul Technology.
Eriksen har en MBA i finans og ledelse fra London Business School. Han gjennomførte Forsvarets russiskkurs, er sivilingeniør fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i Trondheim med spesialisering i bioteknologi, og har også en Cand. mag.-grad med tysk og russisk mellomfag fra Universitetet i Bergen.
Eriksen startet sin karriere i mediebransjen som  ansvarlig redaktør for Under Dusken og daglig leder for lokal-TV-selskapet Trøndelag Kringkasting. I 1995 startet han Internet Aksess sammen med Endre Angelvik. I 1999 solgte han selskapet til Numerica Taskon, og ble med dette inn i Mogul-konsernet, hvor han i 2000 fikk stillingen som sjef for forretningsutvikling i Norge.


== Eksterne lenker ==
(en) Jon Øyvind Eriksen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Great Lever FC

Great Lever Football Club var en engelsk fotballklubb som ble stiftet i 1877. Klubben spilte hjemmekampene sine på Woodside i Bolton. Byen Bolton ligger i den engelske regionen Nordvest-England. Klubben ble lagt ned på slutten av det 19. århundre. 


== Historie ==
Klubben var med i FA-cupen for første gang i 1882/83 sesongen der de tapte 3-2 for Halliwell. Dette skjedde 21. oktober 1882 i turneringens første runde. De greide to ganger å nå 2. runde i denne turneringen. Første gang var da de tapte 4-1 for Preston North End den 1. desember 1883, mens de tapte 3-1 for Cliftonville den 13. november 1886. 
Great Lever har hatt en engelsk landslagsspiller. Det var Alfred Jones som spilte mot Skottland den 10. mars 1883. 


== FA-cup historie ==
1882/83: Slått ut i 1. runde av Halliwell
1883/84: Slått ut i 2. runde av Preston North End.
1884/85: ?
1885/86: Slått ut i 1. runde av Preston North End.
1886/87: Slått ut i 2. runde av Cliftonville.


== Engelske landslagsspillere ==
Apollo 13

Apollo 13 var en amerikansk ekspedisjon til månen, en del av Apollo-programmet. Oppskytingen fant sted klokken 13:13 CST den 11. april 1970 fra LC-39 ved Kennedy Space Center i Florida. Ekspedisjonen skulle være den tredje landingen på månen, men en eksplosjon i en av oksygentankene gjorde at månelandingen måtte avbrytes. I stedet måtte bakkemannskapene og astronautene lage improviserte løsninger for å overleve mens romfartøyet var på vei tilbake til Jorden. En hel verden fulgte med da romkapselen landet i Stillehavet den 17. april 1970 med astronautene i god behold. Apollo 13-ferden ble filmatisert i 1995 i filmen Apollo 13.


== Bakgrunn ==
Apollo 13 var en rutineferd som skulle frakte tre astronauter, James A. Lovell, Jack Swigert og Fred Haise, til månen. Lovell og Haise skulle ned med månelandingsfartøyet «Aquarius», mens Swigert skulle fly i bane rundt månen i kommandoseksjonen «Odyssey».
På vei til månen inntraff en eksplosjon (som ikke gikk innover) i en oksygentank i kommandoseksjonen, og månelandingen måtte avbrytes. De tre astronautene måtte slå av så godt som all elektronikk i fartøyet for å spare på strømmen i batteriene. (Egentlig måtte de spare på oksygenet. Det brukte de for å puste; i tillegg brukte også brenselscellene oksygen når de produserte strøm.) Batteriene ga strøm til instrumentene som skulle styre fartøyet under tilbakevendingen til Jorden. Det gjorde at det ble veldig kaldt ombord. En av astronautene, Haise, fikk en urinveisinfeksjon, men de kom alle tilbake til jorden i live.


== Mannskap ==
James Lovell (fløy med Gemini 7, Gemini 12, Apollo 8 & Apollo 13), kommandør.
John Swigert (fløy med Apollo 13), pilot på kommandomodulen.
Fred Haise (fløy med Apollo 13), pilot på månelandingsmodulen.
Ken Mattingly var egentlig utpekt til være pilot på kommandomodulen, men han ble byttet ut to dager før oppskytningen fordi det var en mulighet for at han var smittet med røde hunder. Han fløy senere som pilot for kommandomodulen på Apollo 16 og romfergen Columbia.


=== Reservemannskap ===
John Young, kommandør.
John Swigert, pilot på kommandomodulen.
Charles Duke, pilot på månelandingsfartøyet.


== Støttemannskap ==
Vance Brand
Jack Lousma
Bill Pogue
Joe Kerwin


== Sitat ==
«Okay, Houston, we've had a problem here.» (Norsk: «Okei, Houston, vi har hatt et problem her»), uttalt av Swigert til bakkekontrollen. Bakkekontrollen svarte «This is Houston. Say again please.» og Lovell sier deretter en tilsvarende setning: «Houston, we've had a problem.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NASA – Apollo 13 (engelsk). Besøkt 22. november 2009
Bray

Bray er den største byen i Wicklow og den åttende største i Irland. Den ligger i den nordøstlige delen av grevskapet, kort vei fra Dublin. En stor del av befolkningen pendler til hovedstaden.
Byen vokste fram som et feriested ved sjøen, og er den byen i landet som lengst har vært assosiert med strandlivet. Ved utbruddet av andre verdenskrig stanset byen opp, men i 1950-årene ble den igjen besøkt av svært mange fra England, Skottland og Nord-Irland som for en kort stund ville komme unna ødelagte byer og rasjonering. Den er en av byene som har klart å holde seg som turistmål til tross for billige charterreiser til varmere strøk.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bray, County Wicklow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Aniridi

Aniridi er en medfødt øyesykdom som kan oppstå sporadisk eller være nedarvet. Ordet «aniridia» er gresk, og betyr manglende regnbuehinne (iris). Regnbuehinnen er den fargede ringen som omkranser pupillen, og er muskelen som får pupillen til å utvide seg eller trekke seg sammen.
PAX 6-genet har som oppgave å tilføre øyet tilstrekkelig protein tidlig i fosterutviklingen. Svikter genet i denne oppgaven, blir barnet født med mangelfullt utviklede øyne. Det mest karakteristiske er at hele eller store deler av regnbuehinnen mangler. Dersom hele regnbuehinnen mangler, ser øynene svarte ut fordi pupillene er svært store og ikke har evnen til å trekke seg sammen. Dette medfører sterk lysømfintlighet.
Vanligvis er også deler av netthinnen mangelfullt utviklet, som fovea, macula (skarpsynflekken) og synsnerven. Personer med aniridi har ofte nystagmus (urolige øyne), og har høy risiko for å utvikle grå og grønn stær fra fødselen av. Mange får også komplikasjoner med hornhinnen.
Personer med diagnosen aniridi blir regnet som svaksynte. Det finnes store variasjoner, men svært få ser godt nok til å kjøre bil. Mange mister også synet helt eller delvis etter omfattende øyekomplikasjoner.
Det anbefales å beskytte øynene mot sola med filterbriller eller solbriller, og tett oppfølging av øyespesialist. Det bør også tas en gentest (FISH) av alle barn med sporadisk aniridi for å utelukke syndromal aniridi. Eksempler på syndromal aniridi er WAGR (Wilms tumor, Aniridi, Genitale abnormaliteter, Retardasjon) og Gillespie syndrom (muskelslapphet og cerebral ataxi). Før man har fått utelukket delesjon av WT1 genet, er det svært viktig med oppfølging av nyrene ved ultralyd, med tanke på Wilms tumor. Det anbefales ultralyd hver tredje måned.


== Eksterne lenker ==
Foreningen Aniridi Norge 
Nätverket för aniridi i Sverige 
Aniridia Europe 
Aniridia Foundation International – AFI 
The Aniridia Network
Vettisfossen

Vettisfossen (også omtalt som Vettismorkfossen, Markefossen eller Morkafossen) er en foss i Årdal kommune i den sørvestre delen av Jotunheimen.

Den er Norges og Nord-Europas høyeste uregulerte fossefall. Vettisfossen har et fritt fall på 275 meter ned fra Vettismorki, et slakt platå med seter. Fossen er en del av vassdraget Morka-Koldedøla, som har sitt utspring i Morka-Koldedalen og renner ned i Utladalen og ut i elva Utla. I Norge er det bare Mardalsfossen, Ringedalsfossen og Skykkjefossen som har et større fritt fall. Vettisfossen ble fredet allerede i 1924. Fossen er et yndet turistmål. Cirka 1,5 times gange fra gården Hjelle, nærmere tettstedet Øvre Årdal.
Fossen ble fredet ved kongelig resolusjon 8. februar 1924: "...Vettisfossen og Fosselven med omgivelser paa gaarden Vetti gr.nr. 13 br.nr 1 i Aardal herred, Sogn, være fredet mot ødelæggelse eller beskadigelse eller forandringer av ethvert slags overensstemmende med en av eieren Jørgen A. Vetti utstedt erklæring 28. juni 1923...".


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vettisfossen hos World Waterfall Database
Harry Maskrey

Harry Mart Maskrey (født 8. oktober 1880 Unstone, Derbyshire, England, død 21. april 1927 i Derby, Derbyshire, England) var en engelsk, tidligere landslagsspiller i fotball som spilte for sju engelske fotballklubber. 
Maskrey spilte en kamp for England.


== Biografi ==
Harry Maskrey startet sin fotballkarriere i Ripley Athletic i 1898 før han gikk til Derby County i desember 1902. I 1908 debuterte han på det engelske landslaget da England slo Irland 3-1 den 15. februar. 
På klubbnivå spilte han for Derby County fram til oktober 1909, da Bradford City ble hans nye klubb.
Under første verdenskrig tjenestegjorde han for Grenadier Guards før han etter krigen spilte han for British Cellulose. Han returnerte til Derby da klubben fikk et akutt målvaktproblem i 1920, før han avsluttet sin fotballkarriere i Burton All Saints.
Maskrey fikk et illebefinnende, og døde på puben The New Inn i Russell Street, Derby i 1927.


== Karriere som spiller ==


=== Landslagskarriere for England ===


=== Klubblag ===


== Litteratur ==
Mortimer, Gerald (2004): The Who´s Who of DERBY COUNTY. Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4
Rollin, Jack (1998): ROTHMANS BOOK OF FOOTBALL RECORDS. Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7472-1954-0
Mortimer, Gerald (2006): DERBY COUNTY The Complete Record. Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-517-1
Chersonesus (Pontus Euxinus)

Chersonesus (Chersonesos, Pontus Euxinus, Korsun) ble grunnlagt av greske doriske kolonister fra Megara i landskapet Pontus i Lilleasia i 422 f.Kr.-21 f.Kr.. Byen ligger i dag innen bygrensene til den ukrainske storbyen Sevastopol, og er en av de viktigste turistattraksjonene og historisk/kulturelle minnesmerkene på hele Krim. Den gjelder som det slaviske Pompeii. Byen med tilhørende landbruksområder ble i 2013 oppført på UNESCOs verdensarvliste.
Den viktige handelsbyen Chersonesus ble anlagt på et gammelt taurisk handelssted på nordsiden av Herakleia-halvøya (helt vest på Krim). Dette ble raskt en storby med 10 000 til 20 000 innbyggere, og som bystat dominerte og helleniserte den hele området. I 1. årh. f.Kr. ble Chersonesus del av Romerriket. 
Da Hellas ble kristnet, tok det ikke lang tid før Herakleia-halvøya ble det også. Det er mulig at innføringen av kristendommen fant sted allerede på apostolisk tid, og apostelen Andreas gis tradisjonelt æren for å ha vært regionens første misjonær.  
I østromersk tid ble byen ofte benyttet som forvisningssted. Men blant de som ble forvist til Chersonesus var allerede de tidlige pavene Klemens I og Martin I.

I 980 ble byen erobret av Vladimir den store. Som betingelse for å rømme byen igjen, krevde den russiske fyrsten av keiser Basilios II i Konstantinopel at han skulle få gifte seg med hans datter Anna. Keiseren og Anna gikk med på det, men stilte som motbetingelse at Vladimir lot seg døpe, noe som skjedde i 988 i Chersonesos (Korsun på russisk).
På 1300-tallet ble Chersonesos vekselvis regjert av genoveserne og tatarene. Etter to århundrers ottomansk herredømme ble hele Krim erobret av Russland.

I ruinbyen ble det mellom 1861 og 1892 anlagt en russisk-ortodoks katedral, Vladimir-katedralen, til minne om dåpen av ham de ortodokse russere kanoniserte og deretter har kalt  den hellige apostellike fyrst Vladimir. Med den hellige Vladimirs dåp begynte kristningen av Rus'. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Chersonesos Taurica – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Херсонес Таврический – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Buran (Trondheim)

Buran er et område på Lademoen øst for sentrum i Trondheim. Området tilhører Østbyen administrative bydel. Buran har navn etter tømmermann Peter Buran som kom fra Frol i andre halvdel av 1800-tallet.Da Trondhjems Elektricitetsværk og Sporvei ble opprettet i 1901 var Lademolinjen til Buran den første trikkelinjen i Trondhjem. Linjen var ensporet inntil den i 1913 ble ombygd til dobbeltspor og forlenget til den nybygde vognhallen på Voldsminde.


== Veier ved Buran ==
Gamle Kongevei
Gamle Kirkevei
Mellomveien
Stadsingeniør Dahls gate
Innherredsveien
Frostaveien
Levangergata
Steinkjergata
Tautragata


== Se også ==
Statens næringsmiddeltekniske høgskole


== Referanser ==


== Litteratur ==
Terje Bratberg (1996). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforl. s. 110. ISBN 8257306428.
Teletorg

Teletorg er telefonfakturerte tjenester i Norge med særskilte og lettidentifiserbare telefonnummer etter mønsteret 82* ** ***. Kunden belastes direkte over telefonregningen. Teletorg-tjenestene har strenge krav om makspriser, mulighet for sperring, tydelig prisinformasjon, markedsføring o.l. 
Tjenesten ble opprettet i 1990, senere har det også vært mulig å tilby telefonfakturerte tjenester på ordinære telefonnumre.
Rigabukten

Rigabukten (latvisk: Rīgas jūras līcis, estisk: Liivi Laht) er en bukt i Østersjøen mellom Latvia og Estland. Øyene Saaremaa og Hiiumaa danner grense mot resten av Østersjøen. Hovedleden inn til Rigabukten går gjennom Irbestredet
Arealet er omtrent 18 000 km² og største dybde er 54 meter. Større byer i området er Latvias hovedstad Riga og Pärnu i Estland. De største elvene som renner ut i bukta er Daugava, Lielupe og Gauja.
Ruhnu (svensk: Runö) er ei øy i Rigabukta tilhørnde Estland. Øya hadde inntil 1944 hovedsakelig svensktalende befolkning.


== Eksterne lenker ==
 (en) Gulf of Riga – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Handelshøyskolen i Stockholm

Handelshögskolan i Stockholm er en privat handelsskole og universitet i Stockholm i Sverige. Den ble stiftet i 1909. Den kontrolleres av en privat stiftelse, men mottar også offentlig støtte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Stockholm School of Economics – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (svensk, engelsk)