jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Eide Forlag

Eide forlag er et norsk bokforlag i Bergen. Eide forlag utgir et mangfold av bøker til kirkelig og personlig bruk. Samarbeidet med Den norske kirke om utgivelse av salme- og gudstjenestebøker er sentralt i driften. I tillegg kommer et rikt og allsidig utvalg litteratur til bruk i kirke og hjem. Eide er en del av forlagshuset Vigmostad & Bjørke.


== Historie ==


=== Starten ===
Forlagsdriften ble startet i 1880 av Johan Wilhelm Eide som tolv år tidligere også hadde grunnlagt Bergens Tidende. Grunnen til at han begynte med forleggervirksomhet var at Vestmannalaget sto uten forlegger til vinneren av konkurransen foreningen hadde hatt om å lage den beste ABC-boka på landsmål. Da tok boktrykker Eide, som opprinnelig var fra Stryn, på seg å gi ut førstepremiemanuset til Andreas Austlid. Fram mot århundreskiftet gav Eide ut et fåtall andre bøker, men forleggervirksomheten var et underskuddsforetak og snart gikk forlaget i dvale.


=== Etterkrigstida ===
Ikke før i 1945 livnet det til igjen, da med en sterk satsing på barnebøker. Inntektene fra voksenbokutgivelser som for eksempel Shetlands-Larsen av Frithjof Sælen, Nord for det øde hav av Liv Balstad og Den tause verden av Jacques-Yves Cousteau, ga rom for å gi ut barnebøker av høy kvalitet, men som ofte var tapsprosjekt. Eide forlag gav for eksempel ut internasjonale barnebokklassikere som Det suser i sivet av Kenneth Grahame, Alice i eventyrland og Gjennom speilet av Lewis Carroll og Peter Pan av J. M. Barrie for første gang på norsk, alle oversatt av Zinken Hopp. De utga også nye praktutgaver av bøker som Tom Sawyer og Huck Finn av Mark Twain. Etter at forlaget gikk på en stor økonomisk smell med det store verket Havet og våre fisker tidlig på 1960-tallet, ble virksomheten gradvis trappet ned igjen.


=== Fram mot nåtida ===
Først ved midten av 1980-tallet begynte en ny periode med vekst i forlaget. Eide satset blant annet på en serie heftede kriminal- og spenningsbøker redigert av Gunnar Staalesen. Men da det ikke ble balanse i regnskapet i denne omgangen heller, bestemte Bergens Tidende seg for å selge selskapet. Det ble kjøpt av Trine Kolderup Flaten, som hadde vært en av forlagets redaktører, og som fortsatte å drive selskapet sammen med Roald Flaten. 


=== Eide forlag i dag ===
Høsten 2005 ble Eide kjøpt opp av og innlemmet i forlagshuset Vigmostad & Bjørke AS. Da Vigmostad & Bjørke kort etter fikk kontrakt på å utgi salme- og gudstjenestebøker for Den norske kirke, valgte man å gjøre Eide til forlag for kirkelige utgivelser. Den norske kirke var på denne tiden i startfasen av en omfattende gudstjenestereform, som også omfattet en ny offisiell salmebok. Den nye utgaven av Norsk salmebok kom ut høsten 2013 i et førsteopplag på 60 000 eksemplarer, hvorav 40 000 ble solgt første dag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettsidene til Eide Forlag
Stavropol

Stavropol (russisk: Ста́врополь) er en by i det sørvestlige Russland. Byen er hovedstad i Stavropol kraj, og har 354 867 innbyggere (2002). Den ligger på Kuban-sletten, nord for Kaukasus, som er meget fruktbar og ett av Russlands viktigste jordbruksområder. De viktigste utdanningsinstitusjonene i byen er Stavropols statsuniversitet, Nordkaukasus statlige polytekniske universitet, Landbruksuniversitetet og Stavropol statlige medisinske akademi. Næringslivet består av bilindustri, møbelindustri, kjemisk industri og annen industri. Stavropol betjenes av flyplassen Sjpakovskoje. Byens fotballag heter Dynamo Stavropol.


== Historie ==
Stavropol ble grunnlagt av Grigorij Potemkin i 1777 etter Den russisk-tyrkiske krig (1768-1774). Han gunnla byen på oppdrag fra keiserinne Katarina II som en av ti festninger mellom Azov og Mozdok. Donkosakker, særlig fra Khoperskij-regimentet, ble bosatt i og rundt byen for å styrke forsvaret av riket.
Navnet «Stavropol» er en russisk transkripsjon av det greske ordet Σταυρούπολις (Stauroupolis), som betyr «korsets by». Navnet stammer fra en legende, som sier at soldater skal ha funnet et stort steinkors da de anla en festning her. Stauroupolis var forøvrig også navnet på et bispedømme i vestlige Lilleasia, men det har ingenting med den russiske byen å gjøre.
Aleksander I ønsket å styrke handelen i området, og inviterte i 1809 en rekke armenske familier til å slå seg ned i festningen.
Stavropol lå strategisk til i forhold til den russiske erobringen av Kaukasus, og i løpet av første halvdel av 1800-tallet ble den et viktig handelssted. Byen og området rundt ble eget bispedømme i 1843 og guvernement (provins) i 1847.
Under den russiske borgerkrigen kjempet den røde hær og general Anton Denikins hvite hær i området, og Stavropol skiftet hender flere ganger. Den røde hær erobret byen endelig 29. januar 1920. Fra 1935 til 1943 het byen Vorosjilovsk, oppkalt etter Kliment Vorosjilov. Stavropol ble svært ødelagt under andre verdenskrig, og var okkupert av Tyskland i perioden fra 3. august 1942  til 21. januar 1943. Siden 1946 har det blitt utvunnet naturgass nær byen, og en rørledning fører den til Moskva. Mikhail Gorbatsjov er født i Stavropol kraj, og jobbet i Stavropol fra 1955 til 1978, fra 1970 som regional partisjef.


== Vennskapsbyer ==
 Des Moines, USA
 Beziers, Frankrike
 Pazardzjik, Bulgaria
 Jerevan, Armenia


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Stavropol – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fredrikke Mørck

Fredrikke Andrea Møllerup Mørck (født 9. november 1861 i Trondheim, død 14. oktober 1934 samme sted) var en norsk kvinnesaksforkjemper, redaktør og lærer. Hun var redaktør for Nylænde 1916–1927 og leder for Norsk Kvinnesaksforening 1926–1930.Hun var barnebarn av Georg Neumann Crøger, som var bror av Olea Crøger.  Mørck var lærer ved skoler i Kristiania i en årrekke. I 1900 stiftet hun Høiere Skolers Lærerindeforening.
Som sin meningsfelle Gina Krog, ønsket hun raske endringer og var derfor aktiv i Landskvindestemmeretsforeningen. I 1916 overtok Mørck redaktørstolen i kvinnesakstidsskriftet Nylænde etter Krog, og hun forble redaktør for tidsskriftet frem til 1927. Mørck publiserte også i det danske kvinnebladet Kvindestemmeretsbladet, og utga sammen med Marie Høgh Norske kvinder, en oversigt over deres stilling og livsvilkaar i hundreaaret 1814-1914 på Berg og Høghs forlag (1914).
Mørck deltok i 1915 som privat deltaker ved kongressen Internasjonal kvinneliga for fred og frihet i Haag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fredrikke Mørck i Store norske leksikon
Fredrikke Mørck i Norsk biografisk leksikon
Bell ARH-70 Arapaho

Bell ARH-70 Arapaho er et lett kamphelikopter fra amerikanske Bell.  Det er en militarisert variant av storselgeren Bell 407, et enmotors helikopter.  Det ble utviklet som et svar på en forespørsel fra den amerikanske hæren om et bevæpnet rekognoseringshelikopter (Armed Reconnaissance Helicopter på engelsk, derav betegnelsen ARH). Det skulle ta over oppdraget det kansellerte RAH-66 Comanche ville hatt, men ble selv kansellert i oktober 2008, mye grunnet kostnadsoverskridelser.


== Historie ==
Den 23. februar 2004 erklærte den amerikanske hæren at de kansellerte Comanche-prosjektet. Imidlertid fikk US Army lov til å beholde pengene som ville gå til de kommende års program for Commanche, som en del av at programmet ble avsluttet. For å erstatte de egenskapene Commache hadde planla US Army flere nye programmer, inkludert tre nye fly. I tillegg til Armed Reconnaissance Helicopter (ARH), var det programmer for Light Utility Helicopter (LUH) og Future Cargo Aircraft (FCA). Army staff gikk da inn for å modifisere eksisterende, kommersielle fly i produksjon til militær tjeneste.
Her kom Bell inn med sin storselgeren Bell 407. Denne skulle ganske enkelt modifiseres for militære formål.
I 2005 fikk Bell en kontrakt på 368 helikoptre, som skulle leveres i perioden fram til 2011. ARH skulle erstatte de aldrende OH-58D Kiowa Warrior i tjeneste for US Army. Det spesielle her er at OH-58 (og dens sivile variant Bell 206 JetRanger) var utgangspunktet Bell 407 hadde blitt videreutviklet fra. Indirekte var altså ARH-70 videreutviklet fra OH-58. US Army har forøvrig mistet 30 av sine 368 OH-58D i krigen i Irak.


=== Kansellering ===
Den 16. oktober 2008 ble det gitt ordre om kansellering av kontrakten..  Kanselleringen var en følge av at det amerikanske forsvarsdepartementet ikke sertifiserte ARH-70-programmet overfor Kongressen.  John Young, viseforsvarsminister for innkjøp og logistikk, forklarte at grunnen var 70 % kostnadsøkning i programmet, som hadde økt enhetsprisen med over 70 %, opp fra USD 8,5 millioner til USD 14,5 millioner.


== Utstyr ==
 ARH har en Honeywell HTS900 gassturbinmotor basert på en kommersielt tilgjengelig motor.  Det er plass til to av helikopteret i et C-130 Hercules transportfly, og kravet er at de skal kunne lastes ut og være klare til å fly på 15 minutter hver. ARH kan bevæpnes med en 20 mm gatlingkanon og en kombinasjon av Hellfire-missiler og 2,75 toms raketter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Produsentens nettside om ARH (engelsk)
Jeremy Robøle

Jeremy Einar Robøle (født 14. august 1978) er en norsk–britisk manusforfatter, filmregissør og klipper. Han er født i Truro i England, og oppvokst på Løten i Hedmark. Studerte film ved London International Film School og filmlinja på Skiringsal Folkehøyskole.


== Filmografi ==
Sinus [1] (2005) – sort komedie fra et Oslo sett litt på skakke – distributør Oro Film


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jeremy Robøle på Internet Movie Database 
(sv) Jeremy Robøle i Svensk Filmdatabas 
(fr) Jeremy Robøle på Allociné 
(en) Jeremy Robøle på AllMovie 
(en) Jeremy Robøle hos The Movie Database
Tjuefjerde

Tjuefjerde er en norsk komiserie som gikk på TV3 i 2005. Serien ble også lagt ut på VG Nett.Serien var strukturert som en julekalender og var samtidig en parodi på den amerikanske spenningsserien 24. Akkurat som i den amerikanske spenningsserien med Jack Bauer skulle norske seere følge en tikkende historie time for time. I den norske versjonen er julen sentral. Den inneholdt mye svart humor.
Tjuefjerde ble en seerflopp og hadde bare 39 000 seere i snitt.


== Handling ==
På lille juleaften mottar agentsenteret STU (Senter for trusler og andre utfordringer) en drapstrussel mot Julenissen. Toppagenten John Buer (Kim Haugen) og hans agentteam settes på saken og har bare 24 timer på seg. Det viser seg at «Påskeharen» er innblandet.


== Roller ==
Kim Haugen – John Buer
Ulrikke Hansen Døvigen – Torunn Søderlund (som Ulrikke H. Døvigen)
Toni Usman – Svein Alvarez
Nils Ole Oftebro – Julenissen, Battle Claus
Berte Rommetveit – Nissemor
Mads Jørgensen – Sjefsnissen (som Mads H. Jørgensen)
Stine Varvin – PR-nissen
Mathias Calmeyer – Varehusnissen
Bjarne Thomasen – Dressnissen
Eirik Eikefjord – Muldvarpen
Kathrine Sørland – Muldvarpen
Jon Ivar Bye – prest
Finn Schau – Biskopen
Jasmin Aasland – Vikaren
Anne Ryg – Bergliot
Kyrre Hellum – Påskeharen
Bente Børsum – Grete-mor
Helge Reiss – Per-far (også som Helge Reis)
Andreas Cappelen – H.K.A.F-ledernissen (også som Andreas Cappelne)
Vanessa Borgli – Helle Ravn
Julius Winger – Lab-nissen
Anders Elvestad – Notaren
Rolf Sand – Den gamle nissen
Ketil Klaveness – Renholderen


== Referanser ==
Särskilda skyddsgruppen

Särskilda skyddsgruppen (SSG) var en svensk, militær spesialstyrke som var trent for oppklaring og beskyttelse av personer og objekter. Avdelingen besto av rundt 80 soldater som kunne forflytte seg med fallskjerm, helikopter, båt og dykking. SSG var forlagt i Karlsborg, sammen med Livregementets husarer og Fallskärmsjägarskolan, og var direkte underlagt forsvarets øverstkommanderende (överbefälhavaren, ÖB). I 2011 ble SOG, sammen med Särskilda inhämtningsgruppen (SIG), slått sammen til Särskilda operationsgruppen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettsted
SSG

SSG kan referere til:

IATA-koden til Malabo internasjonale lufthavn i Ekvatorial-Guinea
Särskilda skyddsgruppen, svensk militærstyrke
Flyvelederstreiken i USA 1981

Flyvelederstreiken i USA 1981 var en streik blant amerikanske flyveledere som begynte 3. august 1981. Den involverte 13 000 arbeidstakere og var en av de største streikene i nyere amerikansk historie.
Streiken ble innledet etter at den amerikanske luftfartsmyndigheten, Federal Aviation Administration (FAA), ikke gav etter for kravene til flyveledernes fagforening, Professional Air Traffic Controllers Organization (PATCO), som forlangte 10 000 dollar mer i lønn, en 32-timers arbeidsuke og full pensjon etter 20 år. På det meste var 85 prosent av flyvelederne tatt ut i streik. President Ronald Reagan erklærte streiken en nasjonal trygghetsfare og beordret flyvelederne tilbake i jobb innen 48 timer med hjemmel i Taft–Hartley-loven av 1947, som avskar retten til å streike hvis det gikk utover befolkningens trygghet.
Kun 1 650 av de 13 000 streikende flyvelederne vendte tilbake til arbeidet, og 5. august avskjediget Reagan 11 359 flyveledere. De ble også utestengt på livstid fra alle føderale jobber. 75 flyveledere ble i tillegg tiltalt for overtredelse av Taft–Hartley-loven. De oppsagte flyvelederne ble erstattet av et par tusen flyveledere som ikke hadde deltatt i streiken, samt 900 militære flyveledere. Luftfartsmyndighetene satte i gang en storstilt opplæring av nye flyveledere, og over 45 000 personer søkte om studieplasser i ukene etter streiken.
Noen historikere anser denne streiken som begynnelsen på tilbakegangen for fagbevegelsen i USA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tidenes luftkrig – Dagbladet Magasinet
Historien fortalt av Nick Bucher
Överbefälhavaren

Överbefälhavaren (ÖB) er det høyeste militære embetet i Sverige. Överbefälhavaren er øverstkommanderende og sjef for forsvarets militære organisasjon, Försvarsmakten. Innehaveren har, sammen med kongen, den høyeste offisersgraden, general eller admiral.
Frem til 1975 fungerte landets statssjef (kongen) offisielt også som øverstkommanderende.


== Chefsgruppen og Försvarsmaktsledningen ==
ÖB støttes i sin myndighetsutøvelse av Chefsgruppen og Försvarsmaktsledningen (FML).


=== Chefsgruppen ===
Chefsgruppen leder forsvarets strategiske virksomhet og består av generaldirektøren, stabssjefen og sjefene for henholdsvis utvikling og iverksettelse, produksjon og innsats. I tillegg kan informasjonsdirektøren, personaldirektøren og sjefen for den militære etterretnings- og sikkerhetstjenesten attacheres til Chefsgruppen.


=== Försvarsmaktsledningen ===
FML består av sjefsjuristen, generallegen, personaldirektøren, sjefen for Militära underrättelse- och säkerhetstjänsten, økonomidirektøren, informasjonsdirektøren og sjefen for Försvarsmaktens säkerhetsinspektion.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Supreme Commanders of the Swedish Armed Forces – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Budsjett

Et budsjett er en oppstilling over forventede inntekter og kostnader for en virksomhet, organisasjon eller offentlig myndighet eller forvaltningsorgan i løpet av en bestemt periode, for eksempel et år. Budsjettet er et planlagt eller forventet regnskap for neste budsjettperiode. Budsjettet viser de økonomiske konsekvensene av planene for gitt budsjettperiode. Budsjett er en plan for anskaffelse og anvendelse av ressurser, samtidig som det er et viktig kontroll- og oppfølgingsverktøy i virksomhetens økonomistyring.Uttrykket økonomiske rammevilkår viser til rammene en virksomhet må handle innenfor. Det innebærer hva som finnes til rådighet av penger i form av inntekter, tilskudd, støtteordninger; og hva slags utviklingstrekk og premisser som legges av de ulike typene inntekter og utgifter organisasjonen har. 
Ordet budsjett brukes også når de økonomiske rammene er kjent på forhånd, som ved gjennomføring av et prosjekt basert på en bevilgning. Det brukes også i forbindelse med anleggsprosjekter, byggearbeid m.v.


== Se også ==
Statsbudsjettet


== Referanser ==
SIGINT

SIGINT kan vise til:

SIGINT (POSIX) – et UNIX-signal
SIGINT – en forkortelse for SIGnals INTelligence, på norsk: signaletterretning
Edy Reinalter

Edy Reinalter (født 24. desember 1920, død 19. november 1962) var en sveitsisk alpinist. Han vant slalåmrennet under OL 1948 i St. Moritz.
42 år gammel omkom Edy Reinalter da jaktgeværet hans gikk av idet han var i ferd med å pusse det.


== OL-medaljer ==
1948  St. Moritz -  Gull i alpint, slalåm menn  Sveits


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edy Reinalter – Olympedia 
(en) Edy Reinalter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Edy Reinalter – FIS (alpint) 
(en) Edy Reinalter – ski-db.com
Sør-Norge

Sør-Norge brukes ofte som en betegnelse på Norge sør for Nordland fylke, og består av landsdelene Trøndelag, Vestlandet, Sørlandet og Østlandet. Betegnelsen må ikke forveksles med Sørlandet.
Sør-Norge består derfor av de 9 fylkene Trøndelag, Møre og Romsdal, Vestland, Rogaland, Agder, Vestfold og Telemark, Viken, Oslo og Innlandet.
Befolkningen i Sør-Norge var per 1. januar 2016 på 4 695 062, altså mer enn 90 prosent av Norges totale befolkning. Sør-Norges samlede areal er 210 802 kvadratkilometer, hvilket utgjør like under 2/3 av fastlandets areal.
Merk at Midt-Norge er en del av Sør-Norge. Trøndelag har tradisjonelt vært betegnet som del av det «nordenfjeldske Norge» (Trøndelag og Nord-Norge). I dag er det mer vanlig å bruke betegnelsen Midt-Norge om landsdelen og den nordligste del av Nordvestlandet.


== Se også ==
Midt-Norge
Nord-Norge
Bosmandommen

Bosmandommen var en dom avsagt i EU-domstolen i Luxembourg som slo fast at profesjonelle fotballspillere i EU har rett til å signere for en ny klubb når kontrakten deres går ut, uten at den gamle har krav på noen som helst form for kompensasjon.


== Dommens historie ==
Jean-Marc Bosman spilte i belgisk andredivisjon for RFC Liège. Kontrakten hans gikk ut i 1990, og han ønsket en overgang til franske Dunkerque. Imidlertid ble ikke Liège og Dunkerque enige om en overgangssum, så Liège nektet å la ham gå.
I mellomtiden ble Bosmans lønn redusert, siden han ikke lenger var på Lièges førstelag. Da tok han saken til EU-domstolen i Luxembourg fordi han opplevde situasjonen som en handelsrestriksjon. 15. desember 1995 falt dommen, og EU-domstolen ga ham og alle andre fotballspillere i EU retten til gratis overgang til en ny klubb når kontrakten går ut, forutsatt at begge involverte klubber er fra land i EUs indre marked, det vil si EØS-området.


== Dommens virkninger ==
Før bosmandommen kunne en fotballklubb forhindre overganger, selv om de aktuelle spillerne ikke var under kontrakt med klubben. Bosmandommen stadfestet at en spiller har rett til fri overgang til en annen klubb i EØS-området når kontrakten er utgått.
Bosmandommen forbød også nasjonale fotballforbund, samt det europeiske, fra å legge kvoter på antall utenlandske spillere på lagene, såfremt dette gikk utover andre land i EØS-området. Frem til da var det vanlig at de nasjonale forbundene begrenset antall utlendinger hvert lag kunne stille med til kamp. Nå kan de bare legge begrensninger på antall spillere som ikke er fra et EØS-medlemsland. Det norske fotballforbundet opererte med et tak på to utenlandske spillere, UEFA opererte med et tak på tre i sine klubbturneringer, det vil si mesterligaen, cupvinnercupen og UEFA-cupen, hvilket spesielt gikk utover britiske lag, siden UEFA og FIFA, i motsetning til de nasjonale fotballforbundene i Storbritannia, betraktet England, Nord-Irland, Skottland og Wales som forskjellige nasjoner. En walisisk spiller på et engelsk lag ville, før bosmandommen, oppta en av de tre tilgjengelige plassene for utlendinger, til tross for at walisere og engelskmenn har samme statsborgerskap.


== Konsekvenser av bosmandommen ==
Dommen ble ikke særlig godt mottatt blant fotballklubbene i Europa. De hadde så langt vært sikret kompensasjon dersom en spiller forlot klubben, uavhengig av spillerens kontraktsstatus, og fryktet dermed umiddelbart at en viktig inntektskilde skulle forsvinne. Det første og umiddelbare resultat av bosmandommen ble derfor at klubbene sikret seg stadig lengre kontrakter med spillerne, for å sikre seg overgangssummer. Gradvis ble det dog klart at også klubbenes tilgang til spillere økte fordi det konsekvent var mange Bosman-spillere på markedet.
Bosman-dommens oppheving av kvotesystemet hadde langt mer vidtgående konsekvenser. Antallet utlendinger i de nasjonale seriene har økt enormt siden midten i 1990-årene.
Østen (andre betydninger)

Østen er et samlebegrep for asiatiske land og Orienten («Østerlandene»).
Østen kan også referere til:

Østen (CD-album) – Hiphop-gruppa Pen Jakkes debutalbum
Östen – den svenske formen av mannsnavnet Øystein
Netscape Navigator

Netscape Navigator er en nettleser utgitt av Netscape Communications Corporation. Nyeste versjon er versjon 9.0.0.6, som kom 21. februar 2008. Netscape har siden versjon 6 vært bygget på open source-nettleseren Mozilla, som i sin tid ble dannet da nettopp Netscape valgte å invitere uavhengige programmere til å arbeide med utvikling av nettleseren deres, fremfor å benytte seg utelukkende av profesjonelle.
Netscape Navigator er en viktig del av historien til World Wide Web og Internett slik vi kjenner det i dag. På midten av 1990-tallet var Netscape den desidert mest brukte nettleseren, og hadde en markedsposisjon tilsvarende den Internet Explorer hadde i 2000-årene. Markedsposisjonen dalte imidlertid etter hvert som Internet Explorer fikk sitt fotfeste styrket gjennom distribusjon sammen med operativsystemet Windows. Dette var også foranledningen til antitrustsaken mot Microsoft.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Netscape (web browser) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mikkelsmess

Mikkelsmess, også kjent som mikkelsmesse, (sankt )mikaelsfest og mikaeli (lat.: Festum archangeli Michaelis) er en religiøs høytidsdag, 29. september, til minne om erkeengelen Mikael. Dagen blir også markert som høsttakkefest.  Rundt år 380 e.Kr. ble det, på denne dato, innviet en kirke til erkeengelen Mikaels ære, på stedet Chonai i Frygia (nå i Tyrkia).
I den katolske kirke er mikkelsmess også til ære for de to andre erkeengler, Gabriel og Rafael.  I den anglikanske kirke avholdes mikkelsmess til ære for alle engler. Den ortodokse kirke feirer erkeengelen Mikael og alle englene den 8. november.
Dagen ble avskaffet som helligdag i Danmark-Norge ved festdagsreduksjonen av 1771. Den ble likevel feiret i lang tid etter nedleggelsen, da de katolske tradisjonene satt godt.  Mange steder ble dagen betraktet som en prikkedag, en «halv-helligdag» da tjenestefolket skulle ha fri og minst mulig skulle gjøres.  Datoen markerte en frist for innhøsting (høstonna) og innhenting av buskap; og derfor knyttes også buferdsdag til mikkelsmess.I før-middelalderen var dagen likestilt med jul, påske og midtsommer, og de som ikke brygget til mikkelsmess risikerte straff.  Det kunne ofte gis de fattige på mikkelsmess, det såkalte «Mikjals-korn».  Høsttakkefesten ble feiret med et mikkelsgilde eller kanskje nøyde man seg med en spesiell «Mikjåls-kake».
Primstaven markerte dagen med en vekt, Mikaels vanligste attributt. Vekten skulle etter kristen tradisjon veie sjelens gode og onde gjerninger i livet på jorden.  Det kunne også være engelens blåseinstrumentet, en lur.  
I 1918 ble dagen tatt inn igjen i norske kirkebøker.
Fra 1999 er mikkelsmess gjenninnført i Den norske kirke, som valgfritt. Flere menigheter har siden avholdt konferanser og festivaler tilegnet mikkelsmess. I Kristensamfunnet og steinerskolene er mikaelsfest en viktig høytid.


== Høsttakkefest ==
Etter de eldste lutherske tradisjonene i Norge skulle denne dagen også feires som en høsttakkefest. Man skulle da takke Gud for maten man fikk fra marken. Dette blir fremdeles markert i Den norske kirke. Man feirer nå høsttakkefest på søndagen før eller etter mikkelsmess, svært ofte med en familiegudstjeneste.Barn blir gjerne involvert i gudstjenesten med å bære frukt, korn og andre ting inn i kirken. Dagen blir også gjerne brukt til å fokusere på forvalteransvaret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bibelsk gjennomgang av mikkelsmess (og høsttakkefest) – Bibelselskapet Arkivert 24. september 2015 hos Wayback Machine.