jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Svein Tore Samdal

Svein Tore Samdal (født 31. mars 1971) er en norsk bankdirektør og tidligere langrennstrener. 
Samdal ble juniorverdensmester i langrenn på 4 × 10 km stafett i Reit im Winkl i 1991. Odd-Bjørn Hjelmeset, Anders Eide og Thomas Alsgaard gikk de tre andre etappene.Han var norsk landslagstrener i langrenn for kvinner fra 2001 til 2006. Han startet sin landslagskarriere i januar 2001, rett før VM i Lahtis i 2001, og avsluttet med OL i Torino. 
I sesongen 2007/2008 var han personlig trener for Marit Bjørgen. Han har også vært ekspertkommentator i TV 2s langløpssatsing. 
Han har vært viseadministrerende direktør i EiendomsMegler 1 Midt-Norge i sju år og konserndirektør i SpareBank 1 SMN i fem år. Fra 1. desember 2018 er han administrerende direktør i BN Bank.I 2020 ble Samdal valgt til styremedlem i Rosenborg Ballklub.


== Bokutgivelser ==
2006 – Best i Birken: trening, kosthold, teknikk, løyper (ISBN 978-82-92747-03-2)


== Referanser ==
Inge Bråten

Inge Vidar Bråten (født 31. juli 1948 på Rena, død 13. april 2012) var en norsk langrennstrener. Fra 2010 var han også ekspertkommentator for TV-kanalen Eurosport.Bråten var landslagssjef og trener for det norske herrelandslaget fra 1990 til 1994, og det svenske landslaget fra 2005 til 2007. I hans tid som hovedtrener tok norske utøvere 15 OL- og VM-gull: tre i VM 1991, fem i OL 1992, fire i VM 1993 og tre i OL 1994. Vegard Ulvang, Bjørn Dæhlie og Thomas Alsgaard var blant de mest fremtrendende løperne under Bråtens ledelse. Bråten var også landslagstrener i Canada og Sveits.Han døde 13. april 2012 etter et kort sykleie.


== Referanser ==
Morten Aa Djupvik

Morten Aa Djupvik (født 15. januar 1975 i Hyen i Gloppen) er en norsk pedagog, langrennstrener, ekspertkommentator og fra desember 2014 idrettssjef for Norges Skiskytterforbund.Han overtok som hovedtrener for det norske herrelandslaget etter Krister Sørgård i 2006. Med seg som trenere hadde han Vidar Løfshus som løperutvikler og Ulf Morten Aune som sprinttrener. Våren 2011 gav Aa Djupvik seg som landslagstrener. Suksessen i Ski-VM 2011 i Oslo ble dermed hans siste mesterskap som trener for Petter Northug og resten av landslagsløperne. Fra skisesongen 2014-15 ble han ekspertkommentator for NRK.Aa Djupvik gikk på idrettsfag på Firda videregående skole fra 1991 til 1994. Han hadde senere et vikariat som lærer ved skolen. Han er bror til langrennsløperen Roger Aa Djupvik.


== Se også ==
Liste over kjente personer fra Gloppen kommune
Liste over kjente elever ved Firda videregående skole


== Referanser ==
Vinje kraftverk

Vinje kraftverk er et vannkraftverk ved Vinje  i Skiensvassdraget i Vinje kommune i Vestfold og Telemark fylke.
Kraftverket ble satt i drift i 1964 med to turbiner og den tredje turbinen startet opp i 1965.
Kraftverket har 300 MW installert effekt på 3 francisturbiner og midlere årsproduksjon på 1017 GWh.
Hovedmagasin for kraftverket er Totak som er oppdemmet og reguleres mellom 687 og 680 moh. Vannet fra Totak overføres til Våmarvatn som reguleres mellom 687 og 677 moh.
Til Totak overføres det vann fra   Kjela kraftverk via Hyljelihylen til Venemovatn, som er oppdemmet og reguleres mellom 703 og 680 moh og fra Songa kraftverk.
Kraftverket er en del av Tokke/Vinje utbyggingen.
Kraftverket er eid av Statkraft.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Statkraft
Ola Rawald

Ola Rawald (født 11. mars 1969) er en svensk langrennstrener. 
Han var trener for det svenske landslaget i langrenn fra 2002 til 2006, med særlig fokus på sprint. Fra 2006 til 2007 var han ansvarlig for det kinesiske landslaget. Her jobbet han særlig med yngre utøvere.


== Referanser ==
Black Sheep (2006)

Black Sheep er en newzealandsk skrekkfilm og svart komedie fra 2006 regissert av Jonathan King. Filmen handler om en bonde som genmanipulerer sine sauer. Prosjektet går imidlertid galt og sauene ender opp som noen menneskeetende beist. Og de menneskene som blir bitt av sauene går fra å være mennesker til å bli saue-zombier.
Filmen har blitt sammenlignet med Peter Jacksons splatterfilmer Bad Taste og Braindead.
Den har fått 70% på Rotten Tomatoes.Den ble tildelt en Golden Raven to The Brussels International Festival of Fantastic Film i 2007.
Filmen hadde premiere i 2006, men fikk ikke noen bred lansering før 2007.


== Handlingsreferat ==
En ung Henry Oldfield (spilt av Nick Fenton) bor på en sauegård i New Zealand, sammen med sin far og eldre bror, Angus. Etter å ha vært vitne til farens stolthet over Henrys naturlige evne til å drive jordbruk, spiller Angus en grusom spøk mot Henry, som involverer det blodige liket av kjæledyr-sauen hans, et kort øyeblikk før fru Mac, gårdens husholderske, kommer og forteller guttene at faren deres har dødd i en ulykke. Det kombinerte sjokket av disse to hendelsene fører til at Henry utvikler en lammende fobi mot sau. 15 år senere returnerer den voksne Henry (spilt av Nathan Meister) hjem for å selge sin del av familie-gården til Angus. Ukjent for Henry, utfører Angus hemmelige genetiske eksperimenter som forvandler sau fra en føyelig vegetarianer til voldsomme rovdyr, hvis bitt kan forvandle et menneske til en blod-tørstig halv-sau-monster.
Et par miljø-aktivister kalt Grant og Experience (spilt av Danielle Mason) slipper ved et uhell løs et lam som har gått gjennom en mutasjon, og de flykter i panikk. Men lammet biter Grant, og han blir smittet. Lammet rømmer deretter ut på en åker, og smitter andre sauer. Henry og hans venn Tucker besøker gården, og oppdager bondens lemlestede kropp. Henry ser en sau, men på grunn av sin fobi lukker han stille døren og låser den. Sauene forsøker å krasje gjennom døren, og Tucker skyter sauene.
En sau biter Tucker, og bilen deres blir ødelagt. De innser endelig at Angus gjennomfører umenneskelige eksperimenter. I mellomtiden forvandles Tucker til en sau, men en forsker administrerer en injeksjon fra et av de muterte lmamene som forvandler ham tilbake til et menneske. Henry innser at han har blitt smittet ettersom sauene ikke lenger angriper ham eller Angus. Henry ender med å kjempe mot sin bror, som nå har forvandlet seg til et gigantisk sauemonster, og må holdes i sjakk av Henry og gårdens gjeterhund samtidig som de må unngå å bli bitt av alle de andre sauene.


== Skuespillere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Black Sheep på Internet Movie Database 
(sv) Black Sheep i Svensk Filmdatabas 
(da) Black Sheep i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Black Sheep på Allociné 
(nl) Black Sheep på MovieMeter 
(en) Black Sheep på AllMovie 
(en) Black Sheep på Turner Classic Movies 
(en) Black Sheep på Rotten Tomatoes 
(en) Black Sheep på Metacritic 
(en) Black Sheep på Box Office Mojo
Frøystul kraftverk

Frøystul kraftverk er et vannkraftverk  i Skiensvassdraget i Tinn kommune i Vestfold og Telemark fylke. Kraftverket ble satt i drift i 1995.
Kraftverket har 45 MW installert effekt på en francisturbin og midlere årsproduksjon på 198 GWh.
Hovedmagasin for kraftverket er Møsvatn som er oppdemmet av Møsvassdammen. Møsvatn er Norges tredje største magasin med en kapasitet på 1066 millioner m³.
Verket erstattet det tidligere Frøystul kraftverk fra 1926.
Kraftverket er eid av Hydro Energi.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Norsk Hydro (arkiv)


== Se også ==
Vemork, 
Såheim kraftverk, 
Moflåt kraftverk, 
Mæl kraftverk, 
Svelgfoss kraftverk, 
Vrangfoss kraftverk, 
Eidsfoss kraftverk

Rauland Historielag: Bilde av den gamle kraftstasjonen
Austgulfjorden

Austgulfjorden er en fjordarm av Gulafjorden i Gulen kommune i Vestland fylke. Fjordåpningen er mot vest og fjorden strekker seg omtrent 8 kilometer mot øst.I fjordbunnen ligger bygden Austgulen. Fylkesvei 57 krysser fjorden rett innenfor fjordåpningen over Leversundbrua. Fv3 følger hele sørsiden av fjorden.


== Referanser ==
Fosfin

Fosfin er hydrogenfosfid (PH3). 


== Helse ==
Gassen er svært giftig og kan drepe i små konsentrasjoner. Den er i tillegg fargeløs og brannfarlig, men har en skarp lukt som ligner hvitløk eller råtnende fisk. Kontakt med gassen kan føre til synstap og lungeproblemer, ved lengre kontakt ògså hodepine, svimmelhet, magesjau og koordinasjonstap. Kroniske effekter på mennesker inkluderer bronkitt og alvorlige skader på skjelettet. 


== Bruk ==
Gassen blir brukt som et mer miljøvennlig alternativ til å bli kvitt insekter i kornsiloer. Den brukes også i noe produksjon av elektronikk, samt for fremstilling av flammehemmende midler.


== Eksterne lenker ==
Faktaark om helseproblem relatert til fosfin (PDF)
Fylkeskonservator

Fylkeskonservator er en lederstilling tilknyttet museums- og kulturminneforvaltning i norske fylker.


== Bakgrunn ==
Fylkeskonservatorstillinger var opprinnelig knyttet til halvoffentlige fylkesmuseer. I 1939 ble betegnelsen første gang brukt om faglig leder ved Vestfold Fylkesmuseum. I Østfold ble det opprettet en slik fylkeskonservatorstilling i 1947. Fra 1962 dekket staten halvparten av lønnsutgiftene til fylkeskonservatorstillinger knyttet til administrasjonen i fylkeskommunene. 
I den sammenheng fikk man flere fylkeskonservatorer knyttet direkte til fylkesadministrasjonen, uten å være museumsledere. I 1990 fikk Fylkeskommunene (Fylkestingene), delegert myndighet etter kulturminneloven og fylkesrådmannen, kulturdirektøren og fylkeskonservator ble gitt fullmakter.


== Virkeområde ==
Fylkeskonservatoren har regionalt forvaltningsansvar både for museum- og kulturminnefeltet. Fylkeskommunene/Sametinget er regional kulturminnemyndighet som blant annet har delegert myndighet etter kulturminneloven til å fatte vedtak om midlertidig fredning og å forvalte fredede kulturminner fra nyere tid (etter 1537) som ikke er i statlig eie eller båter. I saker som behandles etter plan- og bygningsloven har fylkeskommunene ansvaret for å gjennomføre arkeologiske registreringer hvor dette er nødvendig. Fylkeskommunene har som regional kulturminnemyndighet mulighet til å reise innsigelse til kommuneplaner eller reguleringsplaner som er i konflikt med nasjonale eller vesentlige regionale kulturminneverdier.


== Kulturminneseksjonene i fylkene ==
Følgende fylker har fylkeskonservator i dag: Troms, Østfold, Hordaland, Akershus, Møre og Romsdal, Oppland, Vest-Agder, Aust-Agder og Sogn og Fjordane. Stillinger som tilsvarer fylkeskonservator er: Kulturvernsjef (Nordland), Plan- og kulturminnesjef (Finnmark), seksjonsleder for kulturminner (Trøndelag), Kulturvernleder (Hedmark), Teamleder Kulturminnevern (Buskerud og Telemark), Seksjonsleder for Kulturarv (Vestfold), Seksjonssjef for kulturarv (Rogaland). I Vest-Agder og Hordaland heter også kulturminneseksjonen Fylkeskonservatoren. Kulturminneseksjonene i fylkene er enten lagt til kultur eller planavdelingene i fylkeskommunene.


== Se også ==
Kulturminneforvaltningen i Norge
Riksantikvar
Byantikvar
Antikvar
Konservator
Konservator NMF
Kurator


== Kilder ==
SNL
Nordgulfjorden

Nordgulfjorden er en fjordarm av Gulafjorden i Gulen kommune i Vestland fylke. Fjordåpningen ligger mot sør og fjorden strekker seg 4 kilometer nordover til bygden Nordgulen som ligger i fjordbunnen.Langs østsiden av fjorden går fylkesvei 57 og langs vestsiden går fylkesvei 7.


== Referanser ==
Moflåt kraftverk

Moflåt kraftverk er et vannkraftverk på Dale sør for Rjukan i Tinn kommune i Vestfold og Telemark fylke.
Kraftverket ble satt i drift i 1954.
Det har 30 MW installert effekt på en francisturbin og midlere årsproduksjon på 165 GWh.
Elven Måna er regulert som følge av kraftubyggingen. Møsvatn er magasin for alle kraftverkene langs Måna. Kraftverket henter vann fra Såheim kraftverk samt restvannføring i Måna. Tinn-vassdraget er en del av Skiensvassdraget.
Kraftverket er eid av Hydro Energi.
Tidlig på 1950-tallet vedtok Hydro å utnytte enda mer av den vannkraften elven Måna byr på i Vestfjorddalen. Fallhøyden på 93 meter fra Såheim til Tinnsjøen var ennå ikke regulert.
En 5 km lang tunnel med et tversnitt på 55 m² ble sprengt ut fra undervannet ved Såheim kraftstasjon. Etter en anleggsperiode på 3 år kom anlegget i regulær drift den 15. januar 1955.
Samtidig med etableringen av Moflåt ble det jobbet med planer om et siste kraftverk. Mæl kraftverk skulle utnytte det videre fallet på 47 meter ned til Tinnsjøen.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Norsk Hydro (arkiv)


== Se også ==
Frøystul kraftverk
Vemork, 
Såheim kraftverk, 
Mæl kraftverk, 
Svelgfoss kraftverk, 
Vrangfoss kraftverk, 
Eidsfoss kraftverk
Izrael Poznańskis mausoleum

Izrael Poznańskis mausoleum (polsk Mauzoleum Izraela Poznańskiego) ligger på Den nye jødiske kirkegård i Łódź. Det er verdens største jødiske gravstein.
Det monumentale mausoleet ble bygd i grå granitt og marmor i årene 1903–1905 etter tegninger av Adolf Zeligson fra det berlinske firmaet Cremer & Wolffenstein, som også realiserte byggingen av mausoleet. Det har en sirkulær grunnplan med diameter på 9,5 m. Inne i mausoleet står to sarkofager av rød marmor (til Izrael Poznański og hans kone Leonia), laget av Antoni Urbanowski. 
Mausoleets steinkuppel hviler på filarer og søyler i dorisk orden, og er innvendig dekorert med en mosaikk som består av to millioner biter, laget i det venetianske verkstedet til Antonio Salviatti. Mosaikken forestiller fire palmer og ved hver et sitat på hebraisk som lovpriser Israels stamme. Kuppelen var dessuten utsmykket med bronsegirlandere i art nouveau, i dag er dessverre kun den kjempemessige innskriften «Poznański» bevart like over inngangen. I 1993 ble dekorative gitter satt inn mellom søylene. 
Mausoleet er så stort at det også kalles for Poznańskis siste palass.
Mæl kraftverk

Mæl kraftverk er et vannkraftverk ved Vestfjorden i Tinnsjø i Skiensvassraget i Tinn kommune i Vestfold og Telemark fylke.
Kraftverket har 38 MW installert effekt på en francisturbin og midlere årsproduksjon på 223 GWh.
Elven Måna er regulert som følge av kraftubyggingen. Møsvatn er magasin for alle kraftverkene langs Måna.
Kraftverket heter vann fra Moflåt kraftverk samt restvannføring i Måna. Inntaket til verket er plassert nedenfor utløpet for Mår kraftverk.
Kraftverket er eid av Hydro Energi. Det ble satt i drift i 1957.
Tidlig på 1950-tallet vedtok Hydro å utnytte enda mer av den vannkraften elven Måna byr på i Vestfjorddalen. Fallhøyden på 93 meter fra Såheim til Tinnsjøen var ennå ikke regulert.
Moflåt kraftverk ble satt i drift i 1955. Samtidig med etableringen av Moflåt ble det jobbet med planer om et siste kraftverk. Mæl kraftverk skulle utnytte det videre fallet på 47 meter ned til Tinnsjøen. En dam på Dale fanger opp vannet fra Moflåt og Mår kraftverk. Vannet fra Kvitåi blir også brukt her.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Norsk Hydro (arkiv)


== Se også ==
Frøystul kraftverk
Vemork, 
Såheim kraftverk, 
Moflåt kraftverk, 
Svelgfoss kraftverk, 
Vrangfoss kraftverk, 
Eidsfoss kraftverk
Vrangfoss kraftverk

Vrangfoss kraftverk er et vannkraftverk i Eidselva i Nome kommune i Vestfold og Telemark fylke. Kraftverket ble satt i drift i 1962.
Kraftverket har 35 MW installert effekt på to kaplanturbiner og midlere årsproduksjon på 190 GWh.
Kraftverket eies av Norsjøkraft AS.
Ved siden av kraftverket ligger Vrangfoss sluser med 5 løftekammer, som fører Telemarkskanalen forbi fossen. Vrangfoss har fått navnet sitt fordi elven gikk stri her, og det var vanskelig å fløte tømmer forbi.

		


== Se også ==
Frøystul kraftverk
Vemork, 
Såheim kraftverk, 
Moflåt kraftverk, 
Mæl kraftverk, 
Svelgfoss kraftverk, 
Eidsfoss kraftverk


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Norsjøkraft
Langøya (Holmestrand)

Langøya er ei øy i Holmestrandfjorden som er en del av Ytre Oslofjord. Øya tilhører Holmestrand kommune i Vestfold og Telemark. Den ble overført fra tildligere Re kommune 1. januar 2020.


== Kalksteinsbrudd ==
Den første kalksteinen ble tatt ut allerede på 1650-tallet, og flere kalkovner var i drift. Langøya kalkverk ble solgt til den danske kronen i 1737.
Mer moderne drift startet i 1899 med uttak av kalkstein til bruk i produksjon av sement. Christiania Portland Cementfabrik (CPC), kjøpte i 1895 en parsell på øya. Selger var godseier G. Wankel på Kambo. CPC kjøpte resten av øya i 1899, med unntak av en mindre parsell som tilhørte Marinen. Denne parsellen ble kjøpt i 1937. Driften på Langøya kom i gang i 1899. Kalksteinen ble fraktet i lekter til Slemmestad.
Det ble etterhvert bygget arbeiderbrakker og -boliger, spisesal, brygger, skinneganger osv. Den første tiden foregikk boringen med håndkraft, i 1913 gikk man over til pressluft. På denne tiden lå årsproduksjonen på ca. 180 000 tonn i året. I 1922 gikk man over til elektrisk drift. Fra 1925 ble selve knusingen av kalksteinen flyttet fra Slemmestad til Langøya. Den steinen som ikke var egnet til sementproduksjon ble fra 1931 knust i et eget verk og solgt som pukk.
Opptil 24 familier med om lag 120 mennesker bodde på Langøya på det meste. I 1960 fraktet skolebåten 16 barn inn til skolen i Holmestrand. Etterhvert vokste bruddet, og i 1967 forlot de siste to familiene øya.
Det ble anlagt jernbanespor på 20-tallet for frakt av stein mellom brudd og knuser, denne jernbanen var tidligere brukt som smalsporet bane mellom Holmestrand og Hvittingfoss. Jernbanen ble skiftet ut med trucker i 1951. Da var man kommet til -3 meter. Da Norcem la ned sementproduksjonen på Slemmestad i 1985 ble også driften på Langøyene stoppet. Bunnen av bruddet var da på -45 meter. Tilsammen var det tatt ut 47 millioner tonn kalkstein. Dagbruddet under havnivå tilsvarer nesten 10 millioner kubikkmeter. Norcem solgte Langøya til NOAH i 1993.
Frantzefoss Bruk tok i en periode ut kalkstein til sin kalkproduksjon.


== Avfallsdeponi ==
Siden 1993 bruker Norsk Avfallshandtering dagbruddene til deponi av farlig uorganisk avfall. En stor del av avfallet er gips, som dannes når flygeaske fra forbrenningsanlegg blandes med og nøytraliserer svovelsyre. Dessuten finnes et basseng for utreagering av reaktive metaller; hovedsakelig magnesiumslam og andre alkali- og jordalkalimetall. Avfallet reagerer kraftig i kontakt med vann og avgir varme og ulike gasser (H2, NH3, PH3). Det finnes også en tank for avgiftning av cyanidholdig avfall. Avgiftningen skjer i alkalisk miljø med natriumhypokloritt. Cyanidforbindelsene omdannes til karbondioksid og nitrogengass. Miljødirektoratet har tillatt årlig mottak av maksimalt 500.000 tonn uorganisk farlig avfall (herunder uorganisk syrer, aske og alunskifer) og 500.000 tonn forurensede masser (forurenset grunn, knust betong, slam og sedimenter). Deponiet vil etter planen være fullt før 2025.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hans Lindemann, red. (1999). Langøya – En helt spesiell øy i Oslofjorden. Almater forlag. ISBN 8278580219.
Super Mario

Super Mario er en serie fantasy-plattformspill skapt av Nintendo, med maskoten deres Mario i hovedrollen. Det er den sentrale serien av den større Mario-franchisen. Den er alternativt kalt Super Mario Bros.-serien eller bare Mario-serien. Minst ett Super Mario-spill har blitt utgitt for alle de store Nintendo-spillkonsollene.


== Liste over spill ==
Super Mario Bros. (1985)
Super Mario Bros.: The Lost Levels (1986)
Super Mario Bros. 2 (1988)
Super Mario Bros. 3 (1988)
Super Mario Land (1989)
Super Mario World (1990)
Super Mario Land 2: 6 Golden Coins (1992)
Super Mario World 2: Yoshi's Island (1995)
Super Mario 64 (1996)
Super Mario Sunshine (2002)
New Super Mario Bros. (2006)
Super Mario Galaxy (2007)
New Super Mario Bros. Wii (2009)
Super Mario Galaxy 2 (2010)
Super Mario 3D Land (2011)
New Super Mario Bros. 2 (2012)
New Super Mario Bros. U (2012)
Super Mario 3D World (2013)
Super Mario Maker (2015)
Super Mario Run (2016)
Super Mario Odyssey (2017)
Super Mario Maker 2 (2019)
Super Mario 3D World + Bowser's Fury (2021)


== Eksterne lenker ==
(en) Super Mario hos Giant Bomb 
(en) Super Mario hos MobyGames
NOAH (selskap)

NOAH AS er et norsk aksjeselskap. Det ble etablert av myndighetene i samarbeid med ni større industriforetak i 1991. NOAH kjøpte Langøya ved Holmestrand fra Norcem/Aker i 1993. NOAH har i dag en vesentlig samfunnsfunksjon gjennom sin behandling av farlig avfall. Behandlingsprosessene medfører at store mengder farlig avfall nøytraliseres og tas ut av kretsløpet. 
I 2003 kjøpte Gjelsten Holding NOAH AS.


== Utslipp fra anlegget ==
Vann fra dagbruddene samles opp, renses og slippes ut på 35 meters dyp (endret fra 15 meters dyp i 2007) på vestsiden av Langøya. Utslippene er gjennomgående på nivå under de grenser som er satt i tillatelsen fra Miljødirektoratet. Utslipp til luft fra virksomheten anses å ha liten miljøbetydning. Månedlige utslippsdata publiseres på www.noah.no.


== Litteratur ==
Langøya. (2007) En bok om industrieventyret på øya, bosettingen og samfunnet her. Forfattere: Stig Tore Lunde og Roar Hansen.


== Eksterne lenker ==
Avfallsforbrenning. Miljøstatus.no
Zündapp

Zündapp var en tysk produsent av motorsykler mellom 1917 og 1984. Selskapet ble stiftet i Nürnberg, Tyskland av Fritz Neumeyer, sammen med selskapet Friedrich Krupp AG og verktøyprodusenten Thiel, som produsent av detonatorer. I 1919, da 1. verdenskrig var over, sank etterspørselen etter våpendeler drastisk, Neumeyer ble eneeier i selskapet, og to år senere skiftet han fokus til motorsykkelproduksjon.
Den første Zündapp-modell var Z22, som ble lansert i 1921 under slagordet «Motorrad für Jedermann», tysk for «motorsykkelen for alle». Z22 var enkel og pålitelig, og ble produsert i et stort antall. Zündapps første tunge motorsykkel kom i 1933 med K-serien, som blant annet var utstyrt med et lukket motorrom, som var svært uvanlig på den tiden. «K»en i modellnavnet stod for «Kardanantrieb», som antydet at modellene var utstyrt med «lukket» drivaksel. Serien inkluderte modeller fra 200 til 800 ccm, og var en stor suksess. K-serien bidro til å øke Zündapps markedsandel på hjemmemarkedet Tyskland fra 5% i 1931 til 18% i 1937. Fra 1940 av produserte Zündapp mer enn 18 000 eksemplarer av KS750, en motorsykkel med sidevogn, for den tyske Wehrmacht.
Etter andre verdenskrig skiftet selskapet gradvis fokus over på mindre maskiner, for eksempel scooteren «Bella», og den siste tunge motorsykkelen (som tilfeldigvis også ble en av de mest kjente modellene) ble lansert i 1951 med navnet KS601, utstyrt med en 597 ccm tosylindret motor.
Fra 1957 til 1958 produserte selskapet også mikrobilen Zündapp Janus.

I 1958 flyttet selskapet fra Nürnberg til München, og kort tid senere utviklet de flere nye, mindre modeller. Samtidig ble videreutvikling av firetaktsmotorer stoppet, og det ble kun produsert totaktsmotorer. Zündapps modeller solgte lenge godt, men etterhvert dalte etterspørselen, og i 1984 gikk selskapet konkurs, men fabrikknavnet og produksjonsutstyret ble solgt til Kina for 15 millioner tyske mark. Det hører med til historien at heller ikke kineserne fikk fart på salget og la ned produksjonen i 1996.  
I Norge ble det brukt Zundapp motorer i flere mopeder som for eksempel Raufossmopeden. 


== Eksterne lenker ==
(en) Zündapp – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Zündapp – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Zündapps historie Arkivert 26. august 2007 hos Wayback Machine. (på engelsk)
Plattformspill

Plattformspill er en videospillsjanger karakterisert ved å hoppe til og fra plattformer og over hindringer. Det må være mulig å kontrollere disse hoppene og å falle fra plattformer og  feilberegne hopp. Det mest felles elementet til disse spillene er en hoppeknapp, men det er unntak; andre hoppemekanismer inkluderer å svinge fra utstrekkelige armer, som i Ristar og Bionic Commando, eller å sprette fra springbrett eller trampoliner, som i Alpha Waves. Spill som får hopping til å bli fullstendig automatisert, som The Legend of Zelda: Ocarina of Time, faller inn i egne kategorier; action-eventyrspill. Et kjent plattformspill er NES-spillet Super Mario Bros.


== Referanser ==