jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kontaktor

En kontaktor ligner på et relé, men er bedre egnet til å slutte større elektriske strømmer enn et relé, siden en kontaktor beveger seg raskere og med større kraft, noe som minsker sjansen for at kontaktsettet blir sveiset sammen ved høye strømstyrker.


== Kontaktorens oppbygging ==

En kontaktor består av spole, jernkjerne (anker), hovedkontakter og hjelpekontakter.


=== Spole og jernkjerne ===
Spolen er viklinger omkring en jernkjerne. Når det flyter strøm gjennom spolen, blir jernkjernen magnetisert og drar den bevegelige delen på kontaktoren til seg, og dermed virker den som en bryter. Den slår kontaktene av og på. Spolen merkes med tilkoblingene A1 og A2.


=== Hovedkontakter ===
Hovedkontaktene bryter de tre fasene på motorstrømmen. Kontaktene er dimensjonert til å tåle strømmen i motoren, og kontaktorer lages derfor i ulike størrelser. Hovedkontaktene er merket med 1, 3, 5 der tilførselen skal kobles til, og 2, 4 og 6 der et termisk relévern tilpasset kontaktoren eller motorkabelene skal kobles til.
Det betyr: 

At fase 1 går gjennom punkt 1 og punkt 2 på kontaktoren
At fase 2 går gjennom punkt 3 og punkt 4 på kontaktoren
At fase 3 går gjennom punkt 5 og punkt 6 på kontaktoren


=== Hjelpekontakter ===
Hjelpekontaktene, eller styrekontaktene som de også kalles, brukes til styring, alarm og signaler. De er merket med tosifrede tall, som 13-14, 21-22 osv. Det første sifferet angir kontaktens nummer i rekken av kontakter. Det andre sifferet angir om det er en NC (Normally Closed) som er 1 og 2 eller NO (Normally Open) som er 3 og 4. Hvis nummeret er 23-24 betyr det at kontaktsettet er nummer 2 i rekken og at den er NO.
NC, altså Normally Closed, vil si at kursen er sluttet når kontaktoren er uten spenning og omvendt når kontaktoren er koblet til spenning.


== Virkemåte ==
En kontaktor består av en elektromagnet, et anker, en fjær og et varierende antall kontaktsett.
Når det sendes en elektrisk strøm gjennom elektromagnetens vikling, blir ankeret tiltrukket av magnetfeltet. Den ene siden av kontaktsettet er festet til ankeret, og trekkes derfor med stor kraft i mot den andre siden av kontaktsettet.
Ankeret kobler også inn hjelpekontaktene. Spolen kobles til A1 og A2 på kontaktoren. Hvis kontaktoren har for lite hjelpekontakter kan et hjelperelé brukes. Hjelpereleet MÅ parallellkobles med kontaktoren for å få korrekt virkemåte. En kontaktor kan også styres av en PLS. 
Når strømmen til elektromagneten blir brutt, trykker fjæren den ene siden av kontaktsettet tilbake til den normale stillingen.


== Se også ==
Elektrisk motor
Motorvern
Relé
Tyristor
Stakaldefossen kraftverk

Stakaldefossen kraftverk er et  vannkraftverk i Sunnfjord kommune i Vestland.
Kraftverket er et elvekraftverk og utnytter et fall på 40 meter i elven Jølstra.
Kraftverket  startet produksjonen i 1954. Nedslagsfeltet er på 405 km²
Installert effekt er 10,5 MW med to francisturbiner. Midlere årsproduksjon er 33,4 GWh (var 65 GWh).
Etter at Sunnfjord energi slo seg sammen med BKK er kraftverket eid og driftet av BKK Produksjon.
Det nye Jølstra kraftverk har overtatt det meste av produksjonen. Kraftverket vil nå produsere på flomtoppene.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Eviny Jølstravassdraget
Tveit kraftverk

Tveit kraftverk er et  vannkraftverk i Hyllestad kommune i Vestland.
Kraftverket utnytter et fall på 386 meter fra reguleringsmagasinet Krakalivatnet.
Kraftverket  startet produksjonen i 1983.
Installert effekt er 950 kW med en peltonturbin. Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon på 6 GWh.
Litt av vannet tas ut til vannforsyning for Leirvik sentrum. Vannverket er i samme bygg.
Anlegget er eid og driftes av BKK.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkratdatabase
Eviny Andre vassdrag


== Se også ==
NRK: Norge Rundt 25. februar 1983
Moena

Moena er en kommune i provinsen Trento i regionen Trentino-Syd-Tirol i Italia. Kommunen er med sine 2622 innbyggere (per 2006) den folkerikeste kommunen i Fassadalen. 72 % av innbyggerne er ladinere.
Med sin beliggenhet i Dolomittene er kommunen et populært vintersportssted, da spesielt i landsbyen San Pellegrino. Turrennet Marcialonga begynner i Moena, hvor løperne først går videre opp i Fassadalen og snur ved Cianacei og passerer Moena på sin vei mot målgang i Cavalese i Val di Fiemme.
Gjennom landsbyen renner elva Avisio. Den viktigste sidedalen er Valle di San Pellegrino med Passo di San Pellegrino (1918 moh) hvor veien til Falcade i Veneto passerer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Moena – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Moena – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Kulturhus

Kulturhus er en bygning for kulturaktiviteter, ofte eid og drevet av det offentlige, og gjerne plassert sentralt i en kommune. 
Innholdet i kulturhus kan variere. Mest vanlig er en sal med scene som kan brukes til opptredener, teater og eventuelt konserter. Kino, bibliotek, lokaler for kulturskole, galleri, idrettsfasciliteter, rom for foreningsvirksomhet, møtelokaler og annet er også vanlig. 


== Se også ==
Liste over konserthus i Norge


== Eksterne lenker ==
Norske kulturhus
Arbeiderbevegelsens Rus- og Sosialpolitiske Forbund

Arbeiderbevegelsens Rus- og Sosialpolitiske Forbund (AEF, tidligere Arbeidernes Edruskapsforbund) er en norsk organisasjon som promoterer en edruelig livsstil og driver med rusforebyggende arbeid.
Det daværende Arbeidernes Edruskapsforbund ble etablert i 1932 og er en rus- og sosialpolitisk organisasjon. En av ildsjelene bak opprettelsen var Martin Tranmæl. Organisasjonen fikk sitt nåværende navn i 2008, for å bedre signalisere at det er rusproblematikk og sosialpolitisk arbeide som er AEFs hovedfokus.Organisasjonen arbeider ikke for totalavhold, men for en edruelig livsstil. AEF har fire grunnpilarer, omtalt som «de fire A-er»:
Aktiv for barn og unge
Aktiv for forebygging mot rus
Aktiv for rusfrie soner
Aktiv mot legalisering av narkotiske rusmidlerI 2007 hadde AEF 574 individuelle, betalende medlemmer, i tillegg til 283 kollektive enheter med til sammen 102 996 medlemmer. AEF ledes av Anne Solli Hem.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
AEFs nettsider
Soraga di Fassa

Soraga di Fassa er en liten, italiensk kommune i Fassadalen i provinsen Trento i regionen Trentino-Syd-Tirol. Kommunen ligger i Dolomittene, og 82 % av befolkningen er ladinsktalende. Gjennom kommunen renner elva Avisio.


== Referanser ==
Lars Lenth

Lars Borgersen Lenth (født 1966) er en norsk forfatter, programleder, musiker og fluefisker.
Lenth spiller gitar og har vært gitarist og vokalist i de norske rockebandene Fuzzbaby og Gjengangerne. Fra 1998 til 1999 var han en del av husbandet «Gass» som ble brukt i forbindelse i NRKs humorprogram Åpen post.  
Har har også, sammen med Bård Tufte Johansen, medvirket i reiseprogrammet På fisketur med Bård og Lars som er blitt sendt i flere omganger på NRK-TV, SVT og Danmarks Radio. I 2008 laget han (og spilte hovedrollen) i dokumentarserien Fluehue som gikk på TVNorge. Han var også programleder i fiske- og humorserien LarsogLars som gikk på VGTV i perioden 2011-2018. Han har utover dette skrevet og spilt hovedrollen i flere DVD-utgivelser om fluefiske, som skiller seg ut med sin historiefortelling og humor. Tørrfluelandet (som bl.a. ble spilt inn ved elven Vangrøfta), Tørrfluelandet 2 (som blant annet ble spilt inn ved elven Hemsila og Hunnselva), Gi Meg to March Brown – Tørrfluelandet 3 (som ble spilt inn ved elvene Nea og Tya), Sjøørretlandet (som blant annet er spilt inn ved skjærgården på grensa mellom Norge og Sverige, samt et strekke i Lakselva i Finnmark) og den pan-skandinaviske Only the River Knows sammen med Peter Christensen fra Danmark og Rolf Nylinder fra Sverige. 
Lenth har skrevet flere bøker med fluefiske som tema, og debuterte skjønnlitterært med Den samme elva på Kagge forlag våren 2007. I 2011 kom romanen Den norske pasienten, som markerer en dreining i forfatterskapet vekk fra fluefiske og over i samfunnsengasjert krim med store doser svart humor. Lenth har oppgitt amerikanske Elmore Leonard som en av sine store inspirasjonskilder. Han har også oversatt bøker av blant annet Carl Hiaasen og Christopher Moore, samt biografier om Mick Jagger og Bruce Springsteen. I 2018 var han en av syv forfattere som var med på å oversette Donald Trumps omstridte bok Ild og Vrede.


== Bibliografi ==
2020 Norske tilstander (Roman, Kagge forlag)
2017 Ulvetider, rovdyret som splitter Norge (Vega forlag)
2017 Menn som hater ulver (Roman, Kagge forlag)
2015 Brødrene Vega (Roman, Kagge forlag)
2014 Viljen (Kagge forlag)
2011 Den norske pasienten (Roman, Kagge forlag)
2009 Fortellingen om Liverpool (Kagge forlag)
2008 Fluefiskerens Felthåndbok (Cappelen Damm)
2008 Fluemønsterleksikon (Vega forlag)
2007 Fluehue (Vega Forlag)
2007 Den samme elva (Roman, Kagge forlag)
2003 Fiskelykke (Kagge forlag)
2001 Flyt (Cappelen)
1998 Over bekken etter ørret (Cappelen)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Borgersen Lenth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lars Lenth på Internet Movie Database 
(en) Lars Lenth på Discogs
Karl Norbeck

Karl Norbeck (født 20. juni 1867 i Ullensaker, død 14. april 1939 i Oslo) var en norsk sirkusdirektør og bryter. Han utvandret i 1887 til USA, men var fra 1895 i Norge. Han arbeidet energisk for bryting, boksing og vektløfting og deltok i perioden 1900-1910 i mange profesjonelle brytekamper. Han gikk under tilnavnet «Norges sterkeste mann». I tidsrommet 1905-1929 var han direktør for sirkus Norbeck. Han skrev boken Hvordan skal jeg blive stærk? som regnes som den første norske bok som beskriver bryting og boksing.I boken Cirkus Fandango : en filmfortelling (1953) har forfatteren Arne Skouen gitt en sigarettrøkende hane navnet «Karl Norbeck». Hanen inngår i et sirkusnummer, og omtales mange ganger i romanen. Skouen regisserte også filmen Cirkus Fandango, som hadde premiere i 1954.
Sammen med Karl Meyer og Erling Winsnes stiftet han den fascistiske foreningen Den Nationale Legion i 1927.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Karl Norbeck – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rotkatalog

En rotkatalog er innen datafilsystemer den første eller øverste katalogen i et hierarki. Den kan sammenlignes med roten til et tre der underkatalogene er grenene.


== Metafor ==
Vi kan bruke et fysisk arkivskap som eksempel. Dersom de enkelte skuffene i arkivskapet representerer det høyeste nivået av underkataloger i datafilsystemet, så representerer skapet skuffene befinner i rotkatalogen. Det vil si at de andre katalogene kan være i rotkatalogen, men rotkatalogen kan ikke være i noen andre kataloger. I Unix er det mulig å plassere filer direkte i rotkatalogen. Dette blir som å plassere et dokument direkte i arkivskapet, men ikke i noen av skuffene.


== Flere rotkataloger ==
Unix følger trehierarkiet nærmest slavisk, og i Unix er betegnelsen for rotkatalogen /. Alle andre filsystemdeler, inkludert separate harddiskpartisjoner er regnet som grener ut fra roten. Under MS-DOS og Windows blir dette derimot løst på en annen måte. Hver partisjon har en separat «stasjon» (betegnet C:\ for en partisjon montert i monteringspunktet C:) og det er ingen felles rotkatalog på et høyere nivå.
MS-DOS og Windows støtter faktisk mer abstrakte hierarki selv om det er sjeldne syn. Det kan for eksempel opprettes egne partisjoner installert i underkatalogene til en annen partisjon. Dette har vært mulig i MS-DOS med hjelp av kommandoen JOIN, og kan også oppnås i alle Windows-versjoner. I noen sammenhenger er det også mulig å referere til en slags «rotkatalog» som inneholder alle installerte harddisker, selv om den ikke kan inneholde filer direkte siden den ikke eksisterer på noe filsystem.
I Unix og lignende operativsystemer har hver prosess sin egen idé om hva rotkatalogen er. For de fleste prosesser er denne det samme som systemet sin faktiske rotkatalog, men den kan bli endret ved å bruke kommandoen chroot. Dette blir som oftest bare gjort av sikkerhetsmessige grunner for å begrense hvilken filer en prosess har tilgang til.


== /root ==
På mange Unix-systemer er det også en katalog /root. Denne katalogen er, forvirrende nok, ikke en rotkatalog i ordets rette betydning, men hjemkatalogen til superbrukeren (også kalt root).


== VMS ==
I operativsystemet VMS til HP (tidligere Compaq, og enda tidligere Digital Equipment Corporation) er benevnelsen rotkatalog brukt som navn på den katalogen der alle brukerens filer blir lagret. Brukeren kan også lagre underkataloger i denne katalogen, som igjen kan inneholde filer og andre underkataloger. Det som vi til vanlig omtaler som rotkatalogen heter Master File Directory i VMS.
Kjøsnesfjorden kraftverk

Kjøsnesfjorden kraftverk er et  vannkraftverk i Jølster kommune i Vestland.
Kraftverket  utnytter et fall på 785 meter fra reguleringsmagasinet Trollavatnet til Jølstravatnet. Kraftverket ble offisielt innvid av energiminister Terje Riis-Johansen den 21. september 2010.Anlegget består av kraftstasjon i fjell, 22 km tunneler, 760 meter sjakter, to fyllingsdammer og 12 bekkeinntak.
Den forventede produksjon er 247 GWh og installert effekt er 84 MW. Turbinen er en 6 strålers peltonturbin med 12 m³ per sekund i slukeevne.
Etter et månedlangt prøveprogram startet prøvedriften 29. april 2010, for å gå over til regulær drift den 9. juli.
Kraftverket ligger i grensen mot Jostedalen nasjonalpark og utbyggingen har vært omstridt.Eiere av Kjøsnesfjorden Kraftverk AS er Sunnfjord Energi 73 prosent, BKK 20 prosent og grunneiere eier de siste 7 prosentene.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Eviny Jølstravassdraget
Sunnfjord Energi om Kjøsnesfjorden Kraftverk AS Arkivert 23. juli 2019 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
Stortingsproposisjon nr. 32 (2003–04) «Om kraftutbygging ved Kjøsnesfjorden»
Veidekkes nettsted: Om Kjøsnesfjorden kraftverk
Hvordan skal jeg blive stærk?

Hvordan skal jeg blive stærk? er en bok skrevet av Karl Norbeck og utgitt i 1904.
Boka gir en innføring i bryting og boksing og regnes som den første norske bryte- og boksebok.
Innhold:

I. Kap. Hvordan skal jeg blive stærk?
II. Kap. Lidt om Brydekamp, om dens Regler og dens Værd.
III. Kap. Almindelige Brydergreb.
IV. Kap. Nogle norske Kjæmper fra gamle Dage.
Stærke Nils
Stærke Bjørn
Hans Reienæs
Tron Lundamo
Mette-Elling
Store Hans Herningstad.
V. Kap. Nogle av Nutidens stærke Mænd.
Eugen Sandow
Georg Hackenschmidt
Georg Lurich
Martin Olsen
Karl Norbeck.
VI. Kap. Lidt om Boxekunstens Værd og dens Historie.
VII. Kap. Regler for Boxing.
A. Almindelige Regler.
B. Regler for Stilling, Forsvar og Angreb under Boxing.
Ågjølet kraftverk

Ågjølet kraftverk er et  vannkraftverk i Jølster kommune i Vestland.
Kraftverket er et elvekraftverk og utnytter deler av fallet i Daleelva mellom Dalevatnet og Jølstravatnet ved Erikstad.
Installert effekt er 1 MW med en francisturbin. Midlere årsproduksjon er 6 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Kenneth Lewis Anderson

Kenneth Lewis Anderson (født 11. september 1805 i Hillsborough i Nord-Carolina død 3. juli 1845 i Anderson i Texas) var en amerikansk advokat og den siste visepresidenten i Republikken Texas.
Han arbeidet som skomaker i fødebyen i unge år. I 1824 bodde han i Bedford County i Tennessee der ble han visesheriff i 1826 og sheriff i 1830 og i 1832 var han oberst i militsen. 
I 1837 flyttet han og familien til San Augustine i Texas og han jobbet der som sheriff. Det var sannsynligvis etter at han flyttet til Texas at han studerte til advokat. Han ble valgt til inkassator i San Augustine av president Mirabeau B. Lamar og jobbet med det frem til han stilte som San Augustine Countys kandidat til kongressen i Texas i 1841.
I 1844 ble han valgt til visepresident i republikken. Etter USAs annektering av Texas startet han umiddelbart hjemreisen til tross for at han var syk. Etter bare et par tre mil blusset feberen opp og han døde kun 39 år gammel. 
Fylket Anderson County og byen Anderson er oppkalt etter ham.


== Kilder ==
(en) Kenneth Lewis Anderson fra Handbook of Texas Online
(en) Kenneth Lewis Anderson hos Find a Grave
Fossheim kraftverk

Fossheim kraftverk er et  vannkraftverk ved Skei i Jølster kommune i Vestland.
Det er et elvekraftverk og utnytter 326 meter av fallet i Fossheimselven.
Kraftverket startet produksjonen i 1995.
Installert effekt er 8,3 MW med en peltonturbin. Kraftverket har totalt en midlere årsproduksjon på 24,5 GWh.
Eiere er BKK (60 %), Sogn og Fjordane Energi (30 %) og lokale grunneiere.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Eviny Andre vassdrag
Latvia nasjonale historiske museum

Latvia nasjonale historiske museum (latvisk: Latvijas Nacionālā vēstures muzeja) ligger i Latvias hovedstad, Riga. Det er et av Rigas største og mest interessante museer. Utstillingene forteller om Latvias historie fra istiden til 1940. Museet har store samlinger innen arkeologi, folkekultur og numismatikk. 

Latvia nasjonale historiske museum er først og fremst et museum for latvisk folkekultur. Museet ble etablert i 1869 av en organisasjon som kalte seg for Riga latviske samfunn. På denne tiden var Latvia underlagt Russland, og Riga var – som gammel hansaby – stadig dominert av tysk språk og kultur, tyskerne utgjorde nærmere 50 % av befolkningen. Latviere utgjorde bare om lag 25 % av befolkningen i byen, og ordet latvier betydde rett og slett en bonde. Riga latviske samfunn arbeidet for at latvisk kultur skulle bli kjent og vinne anerkjennelse. Mye tyder på at mye inspirasjon ble hentet fra Sverige.Da Latvia erklærte seg som uavhengig stat i 1918 ble ansvaret for museet overtatt av staten, og i 1920 kunne institusjonen flytte inn i Riga festning. Den selvstendige nasjonen ga museet en viktig plass i landets kulturpolitikk. Kulturarven var viktig for den unge nasjonen. Museet fikk ansvar for å samle, ta vare på og formidle landets kulturarv innen arkeologi, folkekultur, historie og kunst. Museet tok på seg oppgaver innen dokumentasjon og forsking. 
Under den lange sovjetiske okkupasjonen av Latvia måtte museet tilpasse seg den aktuelle politikken, men kunne likevel arbeide med innsamling, konservering og utstillinger. Flere ganger arrangerte museet spesialutstillinger med latviske folkedrakter og folkekunst som tema. 
Museet tok aktivt del i hendingene under det som kalles den tredje latviske kulturreising – i slutten av 1980-årene. Utstillingen Latvia mellom to verdenskriger i 1988 hadde 300 000 besøkende. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) National History Museum of Latvia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Latvias nasjonale historiske museums hjemmesider
Offisielt nettsted 
(en) National History Museum of Latvia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kyrill av Saloniki

Den hellige Kyrillos (født 827, død 14. februar 869) var en bysantinsk munk og en misjonær som på 800-tallet sammen med sin bror Methodios utarbeidet det første slaviske skriftspråket, for kirkeslavisk, trolig det som vi i dag kaller «det glagolittiske alfabetet».
Kyrillos har ofte gjennom historien blitt tilskrevet dannelsen av dette skriftspråket som etterfulgte og som ble oppkalt etter ham, det kyrilliske alfabet og som fortsatt er i bruk i Øst-Europa. 
Da han levde var han mer kjent som Konstantin. Navnet Kyrillos ble sannsynligvis tilegnet ham kort tid før eller etter hans død.


== Referanser ==
Øyvind Mund

Øyvind Mund (født 4. september 1965 på Rykkinn i Bærum) er en norsk programleder i TV 2 som har vært programleder i serien Gylne tider. For sin innsats i programmet ble han kåret til beste mannlige programleder under Gullruten 2004 og nominert i samme klasse under Gullruten 2011.
I 2018 ledet han TV 2-programmet Samme tid neste år og ble nominert til Gullruten 2018 i klassen beste mannlige programleder.


== Programmer ==
Landskampen, sesong 1, 2019
Samme tid neste år, 2018
Sommer i Dyreparken, 2016 (Medprogramleder)
Alle tiders måltid, 2016 (Voice over, programleder)
God sommer Norge, 2015  (Programleder)
The Voice, 2012-2021  (Programleder)
Ønskedrømmen, 2011  (Programleder)
Gylne tider, 2002-06 (Programleder, idé, regi, manus)
Alle mot én, 2006, 2007 (Programleder)
Artistgallaen, 2006 (Programleder)
Astronautene, 2002 (Programleder)
Tid for reise, 2001 (Programleder)
Bykampen, 1999 og 2000 (Programleder)
Det er sommer det er sol og det er torsdag, 1997 (Programleder)
God morgen, Norge, 1994–1999 (Programleder)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Øyvind Mund hos filmfront.no
Ingeborg Gjærum

Ingeborg Gjærum (født 16. april 1985 på Stange) er en norsk miljøpolitiker og kommunikasjonsrådgiver. Hun var fra august 2011 til august 2013 nestleder i Norges Naturvernforbund, og sitter fortsatt i organisasjonens sentralstyre. Hun var leder i Natur og Ungdom fra 2008 til 2009. I 2011 jobbet hun som informasjonsrådgiver i Burson Marsteller. Gjærum satt også i styret til Folkeaksjonen oljefritt Lofoten, Vesterålen og Senja.Mandag 28. mai 2007 sendte NRK1-programmet Faktor dokumentaren «Den utålmodige aktivisten» om nestlederen i Natur og Ungdom. Det var spesielt kampen for å kutte Norges klimagassutslipp, og rensing av de utslippene fra gasskraftverket på Kårstø. Hun var også lørdagsgjest i NRK Dagsrevyen 29. september 2007, der sammenslåingen av Hydro og Statoil var et av hovedtemaene.Hun ble i 2007 kåret til en av årets kvinner av magasinet KK.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ingeborg Gjærum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ingeborg Gjærum på Internet Movie Database
Lisleherad

Lisleherad er en liten bygd i Notodden kommune. Stedet huser en av de største montessoriskolene i Vestfold og Telemark, en liten kirke og et bedehus. Skolen var offentlig drevet fram til 2014. Inntil 1991 var det trafikk ved Lisleherad stasjon, og Lisleherad hadde lokalbutikk frem til 1996. Fylkesvei 601 går gjennom bygda.
Elin Lerum Boasson

Elin Lerum Boasson (født 24. mai 1978) er professor ved Institutt for statsvitenskap ved Universitetet i Oslo (UiO) og seniorforsker ved CICERO Senter for klimaforskning. Hun har doktorgrad i statsvitenskap fra UiO, og har vær gjesteforsker på UC Berkeley og Harvard Universitetet. Boasson har publisert en rekke bøker og artikler om klima- og energipolitikk i EU og i Norge, samt vært hovedforfatter i FNs klimapanel. 
Boasson har vært forsker ved Fridtjof Nansens Institutt. Hun var leder i Natur og Ungdom fra 2001 til 2003 og hun har sittet i sentralstyret til Naturvernforbundet.


== Bibliografi ==
Steinar Andresen, Elin Boasson, Geir Hønneland (red.), Internasjonal miljøpolitikk, Fagbokforlaget, Bergen, 2008. ISBN 978-82-450-0763-3


== Referanser ==