jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mark Clattenburg

Mark Clattenburg (født 13. mars 1975) er en engelsk fotballdommer. Han dømmer for Birtley og har vært FIFA-dommer siden 2006. Clattenburg var den yngste dommeren i Premier League 2006/07. Han dømte sin første kamp i Premier League 21. august 2004. Clattenburg er Newcastle-supporter og dømmer derfor ikke kamper som involverer Newcastle.
Clattenburg har flere ganger vært involvert i kontroversielle episoder i Premier League. I 2004 dømte han Manchester United mot Tottenham, hvor han og assistentdommeren overså, i siste sekund av andre omgang, at ballen var en meter over mållinja og Tottenham ble snytt for et klart mål.
I 2007 dømte han Merseysidederbyet mellom Everton og Liverpool. Clattenburg idømte Liverpool to straffespark, et soleklart og et mer diskutabelt. Everton fikk to spillere utvist og burde fått minst ett straffespark. I tillegg mener flere, blant andre tidligere toppdommer Graham Poll, at Liverpools tomålsscorer Dirk Kuyt skulle hatt rødt kort etter en tofotstakling i knehøyde, men Clattenburg gav gult kort. Clattenburg ble suspendert for å dømme kamper helga etter.
I august 2008 ble Clattenburg utestengt fra dømming i åtte måneder på grunn av problemer med gjeld.
Han har dømt 132 kamper i Premier League.


== Premier League 2010/11 ==


== Premier League 2009/10 ==


== Premier League 2008/09 ==


== FA Premier League 2007/08 ==


== Premier League 2006/07 ==


== FA Premier League 2005-06 ==


== FA Premier League 2004-05 ==


== Premier League-karriere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mark Clattenburgs profil på Professional Game Match Officials (PGMOL) offisielle side
Martin Atkinson

Martin Atkinson (født 31. mars 1971) er en engelsk fotballdommer som tilhører blant UEFAs dommere. Han har dømt siden 1986. I 2003 ble han tatt opp på lista over nasjonale dommere, og fra 2005 har han dømt i Premier League. Hans første kamp i Premier League var mellom Manchester City og Birmingham City i sesongen 2004/05.
13. august 2006 dømte Atkinson FA Community Shield-kampen mellom Liverpool og Chelsea hvor Liverpool vant 2–1.
Siden 2006 har Atkinson vært FIFA-dommer. Høsten 2008 dømte han sin første Mesterligakamp mellom BATE Borisov og Juventus, som endte 2–2.
Han har dømt 144 kamper i Premier League.


== Premier League 2010/11 ==


== Premier League 2009/10 ==


== Premier League 2008/09 ==


== Premier League 2007/08 ==


== Premier League 2006/07 ==


== FA Premier League 2005-06 ==


== FA Premier League 2004-05 ==


== Premier League-karriere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Martin Atkinsons profil på Professional Game Match Officials (PGMOL) offisielle side
Mike Dean

Michael Leslie Dean (født 2. juni 1968) er en engelsk fotballdommer i FA Premier League. Han dømmer for Heswall, Wirral. 
Dean skulle egentlig ha dømt FA-cup-finalen mellom Liverpool og West Ham i 2006, men fikk ikke lov fordi han bodde for nær Merseyside (hvor Liverpool ligger). Alan Wiley dømte finalen i stedet. Wiley dømte også Ligacupfinalen dette året.
Mike Dean har dømt playoff-finalen i The Championship en gang. Det var i 2006 da Watford og Leeds møttes. Watford vant kampen og rykka opp til Premier League. Tre år etter, 25. mai 2009, skal han igjen dømme playoff-finalen. Lagene som møtes er Burnley og Sheffield United.
Og i 2004 dømte han FA Community Shield-kampen mellom Arsenal og Manchester United hvor Arsenal vant 3–1.
17. mai 2008 dømte Dean FA-cupfinalen mellom Cardiff og Portsmouth på Wembley. Assistentdommerne i denne kampen var Martin Yerby og Trevor Massey. Chris Foy var fjerdedommer.
Dean har dømt 504 kamper i Premier League per 21. mars 2020.


== Premier League 2009/10 ==


== Premier League 2008/09 ==


== Premier League 2007/08 ==


== Premier League 2006/07 ==


== FA Premier League 2005-06 ==


== Premier League-karriere ==


== Eksterne lenker ==
Mike Deans profil på Professional Game Match Officials (PGMOL) offisielle side
Anne Grimdalen

Anne Marie Grimdalen (født 1. november 1899, død 3. oktober 1961) var en norsk billedhugger. Hun er mest kjent for sine mange dyreskulpturer, og for rytterstatuen av Harald Hardråde på Oslo rådhus.


== Bakgrunn og arbeid ==

Anne Grimdalen var født på Grimdalen, en fjellgård på Skafså i Telemark. I 1922 reiste hun til Oslo for å søke seg inn på Statens Håndverks- og Kunstindustriskole. Her studerte hun fra 1923 til 1926. Deretter gikk hun på Kunstakademiet, hvor hun studerte under Wilhelm Rasmussen. 
I 1927 fikk hun et arbeid antatt på Vårutstillingen, det var «Gaupe», som ble kjøpt av Otto Valstad fra Asker etter at hennes inspirator Henrik Sørensen hadde gjort ham oppmerksom på skulpturen. Valstad gav henne også den første bestilling, «To lekende bjørneunger». Som kunstnere flest hadde hun i perioder dårlig råd, og i en periode først på 1930-tallet fikk hun bo hos Valstad, som også senere kjøpte flere arbeider av henne. 
Fra 1928 ble hun også antatt på Høstutstillingen. Ti år senere vant hun konkurransen om utsmykkingen av Oslo rådhus. Arbeidene til dette ble først ferdig etter krigen. 
Hele livet var Anne Grimdalen opptatt av å lære. Hun dro på studiereiser til Danmark, Tyskland, Italia, Hellas, Frankrike, England og Spania og deltok på Verdensutstillingen i Paris i 1937. Allerede i 1940 hadde hun en retrospektiv utstilling i Nasjonalgalleriet. Hun fikk Statens kunstnerlønn fra 1959.
Anne Grimdalens vei finnes både i Stavanger og i Sandnes.
Grimdalstunet i Tokke (på veien mellom Dalen og Setesdal) er et museum over Anne Grimdalens kunst. Museet ble bygget på hennes hjemsted med finansiering fra fylkeskommunen, kommuner, gaver, innsamlinger og lotteri. Et utsnitt av hodet på hennes Harald Hardråde-skulptur ble i 1950 brukt som motiv på en serie frimerker i anledning Oslos 900-årsjubileum. Hodet var montert sammen med silhuetten av Oslo rådhus.


== Noen verker ==

«Jenta på hesten» – Nasjonalgalleriet 1931 og en mindre utgave i Asker rådhus
«Bjørnen på åkeren» – Kongsberg 1939
«Tømmerfløterne» – Oslo rådhus 1947
«Dyrefontenen» – Oslo rådhus 1947
«Harald Hardråde» – Oslo rådhus 1950
«Magnus Brostrup Landstad» – Seljord 1951
«Sittende bjørn» – Bois de Bologne, Paris, 1954
«Lekende bjørnunger» – Lijnbaan, Rotterdam, 1954
Anders Hovden, skulptur i helfigur
«Håkon den gode» – Håkonarparken på Fitjar, avduket 1961


== Litteratur ==
Grimdalen, Anne, Slik var det – : Livsglimt. 2 bind, 1973 og 1974
Åsen, Kjell Anne Grimdalen : kunstnar og medmenneske utg. i samarbeid med Anne Grimdalens minne. Lunde forlag 1999 ISBN 82-520-3241-9
Nerhus, Hans Eventyret Anne Grimdalen slik ho sjølv har fortalt det : (Festskrift til Anne Grimdalen). Bokcentralen 1960. Med bibliografi.
Kjerschow, Elsebet. «Fra dekorativ dyreskulptur til monumental triumf, en presentasjon av Anne Grimdalens kunst med fokus på rådhusutsmykningene» I: Årbok for Telemark, 1999. Årbok for Telemark 1999 har en rekke artikler om Anne Grimdalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Anne Grimdalen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Liste over Huskestue-episoder

Dette er en liste over episoder i TV 2s spørreprogram Huskestue. Programmet ledes av Kristian Ødegård med Dag Otto Lauritzen som fast lagkaptein.


== Episodeoversikt ==
Bakgrunnsfargen indikerer hvilket lag som stod igjen som vinner av episoden:

     – Indikerer at Lag A/ Hjemmelaget vant.
     – Indikerer at Lag B/ Bortelaget vant.
     – Indikerer at det endte uavgjort.


=== Sesong 1 ===


=== Sesong 2 ===


=== Sesong 3 ===


=== Sesong 4 ===


=== Sesong 5 ===


=== Sesong 6 ===


=== Sesong 7 ===


=== Sesong 8 ===
Arve Solstad

Arve Solstad (født 15. november 1935 i Orkdal, død 3. juni 2016) var en norsk pressemann. Han var  sjefredaktør i Dagbladet i perioden 1973–1989, og professor II ved Institutt for medier og kommunikasjon ved Universitetet i Oslo (UiO) fra 1994.
Solstad tok Examen artium på Orkdal landsgymnas i 1955 og tok magistergraden i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1964 på avhandlingen Republikanerne i 1905. Han var hjelpelærer i statsvitenskap (blant annet politisk sosiologi) ved Universitetet i Oslo fra 1965 til 1969. I 1960–1961 var han formann i Studenttinget og studerte året etter ved Universitetet i Lund.
Solstad var sjefredaktør i Dagbladet fra 1973 til 1989 og politisk redaktør fra 1990 til 1995. I Solstads redaktørtid gikk Dagbladet over til tabloidformat og kuttet partipolitiske bånd til Venstre. I hans redaktørtid ble den politiske journalistikken fornyet ved at avisen i større grad begynte å analysere det politiske spillet i stedet for å kun referere politikernes utspill.Han var også leder i Norsk Pressehistorisk Forening 1993-2003 og leder av Oslo Redaktørforening. Solstad ble tildelt Narvesenprisen i 1969 (forløperen til den store journalistprisen) og Fritt Ords honnørpris for året 2000. 


== Utmerkelser ==
Narvesenprisen 1968
Fritt Ords honnør 2000


== Litteratur ==
Christopher Hals Gylseth: Storoksen. Arve Solstad og Dagbladet Aschehoug 2011 ISBN 9788203212413


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Arve Solstad - intervju i Dagbladet 17. oktober 2011
Bore-aktuelt Arve Solstad 80 år
Løe

Løe er en bygning til lagring av høy eller annet tørrfor til husdyr, og for lagring av korn før det blir tresket. Fra gammelt av var det mange løer på en gård, hver med sitt formål. I dag kan begrepet løe brukes om et rom til å lagre for i en større driftsbygning, og det kan brukes som navn på hele bygningen. 
Å lø betyr å stable (opp), f.eks ved, stein, stråfôr eller korn.


== Kornløer, forløer og uteløer ==
I det førindustrielle jordbruket hadde gården mange hus, og det kunne være mange løer i et tun og på en gård. Den store løa i gårdstunet var først og fremst for å lagre kornnekene fram til treskinga. Kornløa kunne den også kalles. Bare i den grad det var plass ble denne løa også brukt til å lagre for. Det var som regel egne forløer – noen plassert i tunet, andre var uteløer og plassert vidt omkring i gårdens utmark, på setra, i skogen eller på fjellet. I tunet kunne det være spesielle løer for høy hestene skulle ha i våronna. 
Det er i dag vanlig å forveksle betegnelsen løe med låve. Låven var opprinnelig et rom i løa, der kornet ble tresket. I nyere tid har både løa og låven blitt rom i gårdens store driftbygning, og denne bygningen kan kalles både uthus, løe, låve eller fjøs.


== Nye typer husdyrfor ==
Bruken av tørrhøy har minsket i norsk landbruk de siste 50 år. Etter krigen ble det etterhvert vanlig med ensilering, dvs. nedlegging av utørket høy blandet med silosyre i et rørformet loddrettstående bygg som kalles en silo. 
Etter ca. 1990 er siloene avløst av rundballene  som består av nyslått gras (høy) som rulles i plast sammen med silosyren. Rullen tettes og lagres ute til senere bruk.
Silo og rundballer reduserte behovet for løer til lagring av for til et minimum i dagens jordbruk. Behov for kornløa til lagring av kornnek før tresking forsvant med skurtreskeren.


== Løa i nordisk kulturlandskap ==
Norge er et land der tilnærmet alt husdyrhold var basert på innsamling av vinterfor og inneforing av dyra. Derfor var lagerrom til for en nødvendighet, og løene ble en dominerende bygningstype i det norske kulturlandskapet. Det gjaldt både de små forløene og de store driftsbygningene. 
Løe og låve finnes i mange ulike varianter med hensyn til arkitektur og konstruksjonsteknikk overalt hvor korndyrking og/eller husdyrhold dominerer i jordbruket.


== Store og små løer og låver fra mange land ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kristofer Visted og Hilmar Stigum: Vår gamle bondekultur. 
J.W.Cappelens forlag. Oslo 1971. Bind I s. 134 - . Digital bok i Bokhylla.no


== Eksterne lenker ==
(en) Barns – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Den katolske kirkes rolle i å forårsake, behandle og forebygge krisene i presteskapet

Den katolske kirkes rolle i å forårsake, behandle og forebygge krisene i presteskapet, 
(eng: The Role of the Church in the Causation, Treatment and Prevention of the Crisis in the Priesthood, Franciscan Press, 1972) er en rapport som ble oversendt biskopsynoden i Roma i 1971 av Conrad Baars, en nederlandskfødt psykiater fra Minnesota og var basert på en studie av 1500 prester.
I rapporten heter det at opplæringen som det katolske presteskapet tilbys på presteseminarene ikke gir dem tilstrekkelig trening som kan forberede dem på et livsverk i sølibat. De fleste geistlige hadde «psykoseksuelle» problemer som fikk utløp i alkoholmisbruk og både heteroseksuell og homoseksuell aktiviteter.  Rapporten anbefalte spesifikke korrektive strakstiltak, men den ble ikke fulgt opp med noen gjennomføringer ifølge funn og anbefalinger. Rapporten ble publisert på Franciscan Herald Press i 1972 og ventes å bli utgitt på nytt igjen i 2006 av St. Paul's/Alba House som del av en essaysamling om presteskap og religiøst liv.
Andre funn i rapporten: 

Praktisk talt alle av de undersøkte prestene led av moderate til alvorlig neurotiske frustrasjoner.
Mindre enn 15 % av prestene i Europa og Nord-Amerika hadde en fullstendig følelsesmessig utvikling.
Blant de øvrige 85 % hadde 20–25 % «alvorlige psykiatriske problemer» som kom til uttrykk i alkoholproblemer, mens 60–70 % var  følelsesmessig underutviklet i en mindre alvorlig grad.Selv om rapporten peker på nødvendighet av strakstiltak, og en av de mest aktive i synoden den gang var Karol Wojtyła senere mest kjent som pave Johannes Paul II, så kom det ingen tiltak basert på anbefalingene. 


== Eksterne lenker ==
Uautorisert fotokopi av rapporten, pdf
Stall

For stallhastighet, også kalt steilehastighet, i aerodynamikk, se «steiling».
Stall er et bosted for hester. På norske gårder var stallen vanligvis et avskjermet område i fjøsdelen av en låve, fordi folk sjelden hadde mange nok hester til å gi dem et eget hus. Da posten gikk med rytter til hest, fantes såkalte postbønder som hadde plikt til å holde hestebytte for landeveisfarende. Hesteholdet ble dermed mere omfattende, samt at man ofte kunne tilby losji og mat.
I stallen kan hestene enten stå i et spiltau eller i en boks.Ordet stall brukes også som benevnelse for et stutteri (hesteoppdrett) eller en rideskole.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lindberg, Charlie (1998). Hesteeierens håndbok. Oslo: Schibsted. s. 31–38. ISBN 8251616808.
Brendan Smyth

Brendan Smyth (født 1927, død 1997) var en romersk-katolsk prest fra Nord-Irland som er mest kjent for å ha utnyttet sin posisjon i Den katolske kirke til å komme i kontakt med mindreårige som han begikk overgrep mot. Han var medlem av norbertineordenen. 
Arrestasjonen av Smyth ledet til et sammenbrudd av den irske koalisjonsregjeringen i 1994, da en inkompetent behandling av en utleveringsanmodning fra det nordirske politiet førte til en ytterligere forsinkelse på flere måneder for rettssaken mot Smyth. Et prisbelønt fjernsynsprogram «Counterpoint» på Ulster Television (UTV) av journalisten Chris Moore, tok for seg skandalen og anklaget ledelsen av nobertinerne og erkebiskopen av Armagh for å ha feilhåndtert saken og anklaget nobertinerne for å holde tilbake opplysninger om Smyth sine lenge pågående barnemishandlinger, noe som medvirket til at Smyth kunne fortsette sine overgrep i over førti år. Fjernsynsprogrammet ble også fulgt opp med en bokutgivelse. 
Smyth ble dømt for å ha forgrepet seg på totalt 143 ofre. Da han døde i fengsel i 1997 holdt norbertinerne begravelsen en tidlig morgen og dekket over graven med betong for å hindre vandalisme. I kjølvannet av skandalen er det observert at oppslutningen om de katolske messer i Irland sank fra 68 % til 48 % på mindre enn et tiår. Mange mennesker kobler denne nedgangen, i det minste delvis, til avsløringene rundt Brendan Smyth.Den 27. oktober 2005 lyktes et Smyths ofre i å fjerne tiltaleformen «ærverdig» fra gravsteinen hans..


== Referanser ==


== Litteratur ==
Chris Moore, Betrayal of Trust: The Father Brendan Smyth Affair and the Catholic Church (Marino, 1995) ISBN 1-86023-027-X


== Se også ==
Seksuelle overgrep innenfor den katolske kirke
Ferns-undersøkelsen
Fëanors sønner

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard, var Fëanors sønner, de syv sønnene av den Noldoske alvefyrsten Fëanor, den største av noldoenes prinser, som ledet deres folk fra Valinor for å danne kongeriker i den nordøstre Beleriand:

Maedhros den høye, som styrte over Maedhros grensemark, fra sitt hovedsete i Himring åsen.
Maglor den mektige sanger, som styrte over Maglorgapet
Celegorm den fagre, som styrte over Himlad med sin bror Curufin
Caranthir den dystre, som styrte over Thargelion
Curufin den kraftfulle, som styrte over Himlad med Celegorm
Amrod og AmrasDe reiste sammen med sin far og ledet Noldoene fra Valinor til Beleriand i forfølgelsen av Morgoth, dom hadde stjålet Fëanors største skatter og arbeid, Silmarillene, og hadde drept Fëanors far Finwë. Siden Fëanor døde i et av de tidlige slagene, var det hans sønner som var den pågående makten bak de følgende krigene mot Morgoth. Deres heltemot var stort og de var mektige ledere og fiender av Morgoth, men på grunn av Fëanors ed (som de også hadde sverget) ble deres handlinger også omgjort til det onde.
Bare en av dem overlevde det første tidevervet. P.g.a. edens natur – at de ikke skulle la noe andre ha Silmarillene, noe som opprinnelig var ment som Morgoth, men som ble til at heller ikke andre alver eller valaene kunne ha dem – var deres døde ikke en følge av slagene mot Morgoth, men heller i desperate forsøk (drevet av eden) på å ta tilbake silmarillene fra andre alver. De eneste tre som ikke ble drept på denne måten var Amras, som ble drept ved et uhell da hans far beordre at Teleriskipene skulle brennes, Maedhros, som drepte seg selv på slutten av det første tidevervet, og Maglor, som den eneste av Fëanors sønner overlevde, men som siden vandret trist og alene langs Midgards kyster.
Emulsjon

Emulsjon er en blanding av to væsker som ikke er fullstendig løselige med hverandre. Den ene væsken er fordelt som dråper i den andre væsken. 


== Stabilitet ==
Med unntak av mikroemulsjoner er emulsjoner ikke  termodynamisk stabile. Det vil si at de to væskene over tid vil separeres til to distinkte faser. Tilstedeværelsen av en stabilisator kan imidlertid gjøre at emulsjonen er stabil over lang tid. Emulsjonen er da kinetisk stabil. 
En stabilisator befinner seg på grenseflaten mellom de to væskene. Stabilisatoren hindrer to dråper å koalesere (smelte sammen) med hverandre når de kolliderer. Dermed tar det lenger tid før alle dråpene er smeltet sammen til en fase.


== Emulgator ==
En emulgator reduserer energien som kreves for å lage en emulsjon. Dette skjer fordi emulgatoren er overflateaktiv og reduserer grenseflatespenningen mellom de to væskene. Emulgatorens oppgave er også å fungere som stabilisator (se ovenfor).


== Vann og olje ==
Vann og olje er to væsker som aldri vil blande seg. Tilsettes en emulgator til disse væskene når de er samlet, vil de holde sammen ved at den væsken det er mindre av, vil fordele seg som dråper i den andre. Dette kan bare skje hvis emulgatoren inneholder en polar og en upolar del. Den polare delen (f.eks. OH-gruppe eller oksygenatom) i emulgatormolekylene vil da trekke mot de polare vannmolekylene, mens den upolare delen (hydrokarbonkjede i organiske molekyler) vil trekke mot de upolare oljemolekylene. 
F.eks. kan etanol brukes som emulgator for en blanding av vann og olje.


== Bruksområder ==
Emulsjon brukes på mange områder. 

Mat – i matlaging inngår ulike emulgatorer, i svært mange produkter. Vanlige emulgatorer er melk, egg, kasein.
Kosmetikk – i kremer og kosmetiske produkter.
Foto – i lysfølsomme sjikt på fotografiske filmer.
Maling – i malingsprodukter, som den gamle maleteknikken tempera.
Legemidler – oppløsninger, suspensjoner, kremer med mer.


== Se også ==
Suspensjon (kjemi)
Floke Vilgerdsson

Floke Vilgerdsson (norrønt Flóki Vilgerðarson), også kjent som «Ravn-Floke» (Hrafna-Flóki), var en av de aller første nordboere som fant Island, som da var en ubebodd øy mellom Norge og Grønland. Hans reise er dokumentert i Landnåmabok.
Floke satte seil for finne Gardarsholm (Garðarshólmi) og tok med seg tre ravner til hjelp for å finne vegen. Derav hans kallenavn Ravn-Floke. Med seg på reisen hadde Floke blant en bonde ved navn Torolf (Þórólfur) og to menn ved navn Herjolf og Faxe (Herjólfur og Faxi). I nærheten av Færøyene satte han fri ravnene. Den første ravnen fløy tilbake til skipet, den andre fløy opp i luften og deretter tilbake til skipet, men den tredje fløy foran skipet. Denne ravnen fulgte de til Island.
Etter å ha seilt vest forbi Reykjanes kom de til en stor bukt. Faxe sa da: «Det ser ut som det er et stort land vi har oppdaget her.» Siden da har denne bukta blitt kalt for Faxafjord (Faxaflói). Floke satte opp vinterleir ved Bardastrand (Barðaströnd). Våren var ganske kald og Floke dro opp til toppen av et fjell. Fra der kunne han se en stor dal som var full av is. Det synet fikk ham til å kalle landet for Island, noe det har hett siden.
Da Floke og andre menn dro tilbake til Norge ble de utspurt om det nye landet. Floke mente at det var verdiløst. Herjof mente at landet hadde både gode og dårlige verdier. Torolf mente at smøret var smurt på hvert eneste strå på det landet de hadde funnet. Torolf ble siden kalt for Torolf Smør på grunn av den uttalelsen.
Calenardhon

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard er Calenardhon navnet på det landet som siden ble kjent som Rohan.
Calenardhon var en region med sletter og rullende åser i den nordre delen av det gamle Gondor, og det var aldri tett befolket i de tidligere delene av det tredje tideverv på grunn av dets avsidesliggende plassering. Da Gondor ble styrt av riksforstander Cirion, ble Gondor møtt av en serie med angrep av Balchoth, og Calenardhon ble overtatt. Cirion sendte ut budbærere for å be om hjelp til Gondors gamle allierte, deriblant folket Éothéod, for at de skulle hjelpe Gondor i forsvaret av landet.
Eorl Unge, lederen for Éothéod, svarte på denne kallelsen, og han red med noen av sitt folk for å hjelpe Gondor i slaget ved Celebrants mark. Som takk for hjelpen ga Cirion hele Calenardhon øst for elva Jarna til Éothéod.
Etter at Éothéod bosatte seg i Calenardhon ble landet kjent som Rohan eller Riddermarken, og Éothéod ble kjent som Rohirrim.
Dionne Warwick

Marie Dionne Warrick, best kjent som Dionne Warwick, (født 12. desember 1940 i East Orange i New Jersey) er en amerikansk sanger og skuespiller som er kjent for sitt samarbeid med komponistene og produsentene Burt Bacharach og Hal David. Fra 1955 til 1999 har hun hatt 56 hits på Billboards Hot 100 liste, noe som bare overgås av Aretha Franklin.Hun begynte sangkarrieren som gospelsanger da hun var tenåring og sang i den lokale metodistkirken. Da hun fikk en jobb som backingsanger for The Drifters, ble hun oppdaget av Burt Bacharach og Hal David. Det ble begynnelsen på et årelangt samarbeid, hvor Bacharach og David skrev og produserte sanger for henne. Med hiten Walk on By fra 1964 befestet hun sin suksess. Senere samarbeidet hun med Tina Turner, Stevie Wonder, Isaac Hayes og hennes nå avdøde kusine Whitney Houston.
Sangen «I'll Never Love This Way Again» gav Warwick en Grammy Award i 1980 for Best Female Pop Vocal Performance.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Dionne Warwick – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dionne Warwick – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dionne Warwick på Internet Movie Database 
(sv) Dionne Warwick i Svensk Filmdatabas 
(da) Dionne Warwick på Filmdatabasen 
(fr) Dionne Warwick på Allociné 
(en) Dionne Warwick på AllMovie 
(en) Dionne Warwick hos Rotten Tomatoes 
(en) Dionne Warwick hos The Movie Database 
(en) Dionne Warwick på Apple Music 
(en) Dionne Warwick på Discogs 
(en) Dionne Warwick på MusicBrainz 
(en) Dionne Warwick på Spotify 
(en) Dionne Warwick på Songkick 
(en) Dionne Warwick på Last.fm 
(en) Dionne Warwick på AllMusic 
Dionne Warwick på Twitter 
Dionne Warwick på Facebook 
Dionne Warwick på Instagram 
Dionne Warwick på YouTube 
Dionne Warwick på YouTube 
Dionne Warwick på TikTok