jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Justisdepartementet (Sverige)

Justitiedepartementet er et departement under den svenske regjeringen. De har ansvar for spørsmål om blant annet rettsvesenet, demokratispørsmål, integrasjon, statsborgerskap, og idrett. Den nåværende sjefen for jusititedepartementet er justisminister Beatrice Ask. 
Ved departementet arbeider omkring 350 personer.


== Underliggende etater ==
Säkerhetspolisen
Polismyndigheten
Brottsoffermyndigheten
Ekobrottsmyndigheten
Åklagarmyndigheten
Rättshjälpsmyndigheten
Valmyndigheten
Kriminalvården
Migrationsverket
Rättsmedicinalverket
Konsumentverket
Domstolsverket
Datainspektionen


== Statsråder og sjefer i Justitiedepartementet ==


== Ekspedisjonssjefer i Justitiedepartementet ==
Nils Samuel von Koch  1840-1843
Göran Magnus Arell    1843+1845
Adolf Martin Joachim Alexanderson  1845-1847
Fredrik Iggeström    1847-1852
Jacob Anders Christoffer Quensel 1852-1853
Carl Johan Thyselius  1853-1856
Victor Cramér         1856-1859
Eduard Carleson       1859-1860
Walfrid Bolin         1860-1861
Arendt Dreijer        1861-1866
Frans Fabian Huss     1866-1867
Carl Gustaf Strandberg  1867-1868
Carl Gustaf Hernmarck   1868-1875
Gustaf Ryding           1875-1879
Ludvig Annerstedt       1879-1883
Anders Victor Åbergson  1883-1884
Gustaf Robert Lillienberg  1884-1887
Lennart Groll              1887-1888
Paul Isberg                1888-1889
Karl Georg Lindbäck        1889-1892
Albert Petersson           1892-1896
Johan Olof Ramstedt        1896-1898
Eberhard Quensel           1898-1902
Karl Fredrik Silfverstolpe      1902
Edvard Petrén              1902-1905
Carl Berg                  1905-1907
Carl Arvid Svedelius       1907-1909
Steno Stenberg             1909-1914
Sven Hagströmer            1914-1917


== Statssekreterer i Justitiedepartementet siden 1917 ==
Sven Hagströmer        1917-1923
Gustaf Grefberg        1923-1924
Erik Kellberg          1924-1929
John Alsén             1930-1932
Ragnar Gyllenswärd     1932-1933
Carl Gustaf Eklund     1933-1935
Gunnar Dahlman         1935-1939
Carl Gustaf Hellquist  1939-1943
Axel Gösta Walin       1943-1947
Ingvar Lindell         1947-1949
Sven Åke Edling        1949-1953
Björn Kjellin          1953-1957
Per Gunnar Bergsten     1957-1961
Bengt Vilhelm Hult      1961-1963
Carl V Holmberg          1963-1965
Ove Rainer               1965-1973
Ulf Nordenson (t.f)           1973
Sven Andersson            1973-1976
Henry Montgomery          1976-1979
Ove Lindh                 1979-1981
Bo Broomé                  1981-1982
Harald Fälth               1982-1987
Sten Heckscher            1987-1991
Krister Thelin            1991-1994
Kristina Rennerstedt      1994-2001
Dan Eliasson              2001-


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Gerhard I av Holstein

Gerhard I av Holstein (født 1232, død 21. desember 1290) var sønn av Adolf IV av Holstein og Hedvig av Lippe og var greve av Holstein fra 1263 til sin død.Gift med Elisabet av Mecklenburg
Barn:

Helvig av Holstein (1255 – 1325)
Gerhard II av Holstein
Henrik I av HolsteinSom svigefar til kong Magnus Ladulås av Sverige ble Gerhard tatt til fange av opprørere i 1278 under Folkekongeopprøret.


== Referanser ==
Aguascalientes

Aguascalientes er en av de minste delstatene i Mexico. Arealet på 5 618 km² er bare hårfint større enn Oslo og Akershus, og befolkningen lå i 2010 på ca. 1,2 millioner. Delstaten grenser til Zacatecas i nord og Jalisco i sør. Aguascalientes består av elleve kommuner. Innbyggerne kalles hidrocálidos, et ordspill på betydningen av navnet, «varme vann», som delstaten har etter de varme kildene i området.
Delstatshovedstaden er byen Aguascalientes.


== Geografi ==
Delstaten er relativt fruktbar, men har også en del fjell. Høyest rager Sierra Fría («Kaldfjellet») med 3 050 moh. Hovedstaden ligger på ca. 1 800 moh. Den viktigste elva i delstaten, San Pedro Aguascalientes, er vannførende kun få måneder om sommeren på grunn av alle demningene langs løpet. Klimaet er temmelig tørt, med regntid på sommeren, og med temperaturer mellom 17 og 20 °C året rundt.


== Økonomi ==
Hovedstaden Aguascalientes er en viktig industriby, med variert industri; blant annet produseres bilen Nissan her. Jordbruk er viktigst for resten av delstaten, med produksjon av mais, bønner, chili, guava, vindruer mm. Kvegdrift er viktig på de tørrere arealene, og Aguascalientes er en viktig leverandør av okser til en av Mexicos nasjonale lidenskaper, nemlig tyrefekting.


== Befolkning og kultur ==
Aguascalientes har landets laveste andel urfolk; kun ca. 3 000 mennesker snakker et av landets opprinnelige språk. Delstaten opplever for tiden en sterk vekst i folketallet. Feria de San Marcos i april feires med religiøse opptog, utstillinger, tyrefekting, charrea (rodeo), hanekamper og konserter.


== Historie ==

I 1522 opplevde Aguascalientes sitt første spanske besøk, da Pedro de Alvarado ble slått tilbake i sitt forsøk på å undertvinge det lokale urfolket. Først i 1575 ble det etablert en garnison her for å trygge sølvtransportene fra Zacatecas til Mexico by. Da de innfødte var pasifisert, blomstret byen opp som et sentrum for et rikt jordbruk. Historien sier at en lokalpolitikers vakre kone gav diktatoren Santa Anna et kyss på munnen mot at lille Aguascalientes skulle bli egen delstat.


== Interessant i Aguascalientes ==
Hovedstaden Aguascalientes er nok en av Mexicos mange byer i kolonistil, med kirker og palasser i barokkstil. Aguascalientes utmerker seg imidlertid med et rikt kulturliv og en livlig atmosfære. Det er varme kilder i området, som seg hør og bør ved en by som kaller seg «varme vann».


== Se også ==
Liste over kommuner i delstaten Aguascalientes


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) Aguascalientes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Aguascalientes – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Mechtild av Holstein

Mechtild av Holstein, også skrevet Mechtilde, Machtilt, Mathilde og Matilda, (født 1220 eller 1225, død 1288) var en tysk prinsesse som seinere ble dansk dronning og svensk hertuginne. Hun var datter av greven Adolf IV av Holstein og Hedvig av Lippe.  Metchild giftet seg med den danske kongen Abel av Danmark (1218–1252). Enkedronninga avgav kyskhetsløfte etter sin manns død, men giftet seg på nytt i 1261 med den svenske adelsmannen Birger jarl til Bjälbo som tilhørte Folkunga-ätten. Metchild er begravet i Varnhems klosterkirke i Västergötland i Sverige.


== Annet ==
Operaen Birger Jarl och Mechtild ble skrevet av  G. F. Gyllenborg på oppdrag av den svenske kongen Gustav den 3. og oppført i Stockholm første gang i 1790.


== Barn ==
Valdemar III Adelsson –1257; hertug i Schleswig
Erik I  ca. 1240–1272; hertug i Schleswig
Sofia Abelsdatter av Danmark ca. 1240–1284
Abel Abelsson 1252–1279
Kristina Birgersdatter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi i Dansk biografisk Lexikon fra 1887-1905
Cherubs (band)

Cherubs var en norsk-engelsk musikkgruppe med tilholdssted i London, England og ble utgitt på Cargo Records. Cherubs plasseres ofte innen for indierock-sjangeren. Bandet besto av tre nordmenn og to engelskmenn.


== Historie ==
Cherubs kom sammen desember 2003, og i løpet av en kort tidsperiode fikk de spillejobber over hele England og Europa. De turnerte og spilte med blant annet The Libertines, The Departure, The Rakes, Bloc Party, New Order, Razorlight, Interpol, Maximo Park, Moving Units, The Cribs, The Others, The Brakes, Echo & The Bunnymen, Art Brut, The Bandits. Bandet spilte også på en mengde britiske og europeiske musikkfestivaler. Høsten 2007 ble Cherubs oppløst.


=== Utgivelser ===
I oktober 2004 kom debutsingelen «Hey Bunny», etterfulgt av «Club Hoola Hoop's Walls» i februar 2005. To måneder senere, den 18. april 2005, kom debutalbumet Uncovered by Heartbeat, utgitt på Cargo Records. 15. august samme år kom singelen «Man of No Importance». EP-en Paper, Cut, Moon ble sluppet i 2006. 


=== Utskiftninger ===
Glenn Wange hadde sin siste opptreden sammen med resten av Cherubs den 24. november på Barfly i London. Februar 2006 ble Glenn Fryatt nytt medlem på trommer.


== Bandmedlemmer ==
Staale Kranzt Bruland – vokal
Espen Dahl – gitar/vokal
Matthew Orchard – gitar
Jørgen Raa – bass
Glenn Fryatt – trommerGlenn Wange – tidligere medlem – trommer/perkusjon


== Diskografi ==
Album

Uncovered by Heartbeat – april 2005Singler

«Hey Bunny» – oktober 2004
«Club Hoola Hoop's Walls» – februar 2005
«A Man of No Importance» – august 2005
Paper, Cut, Moon, EP – februar 2006


== Eksterne lenker ==
(en) Cherubs (band) på Discogs 
(en) Cherubs (band) på MusicBrainz 
(en) Cherubs (band) på Songkick 
Cherubs on Myspace
Cherubs on Facebook
Ray Manzarek

Raymond Daniel «Ray» Manzarek (født 12. februar 1939 i Chicago i Illinois, død 20. mai 2013 i Rosenheim i Tyskland) var en amerikansk musiker, produsent, film-regissør, forfatter, og medgrunnlegger og keyboardist i The Doors fra 1965 til 1973, og i the Doors of the 21st Century siden 2001.
Da Manzarek flyttet til Los Angeles i 1962 hadde han allerede en grad i økonomi fra DePaul University i Chicago. I perioden 1962–1965 studerte han filmvitenskap ved UCLA, sammen med blant andre Jim Morrison. Etter at studiene var ferdig hadde de planer om å gå hver sine vei, men møttes ved en tilfeldighet og etter at Manzarek hadde bedt om å høre hva Morrison hadde skrevet på egen hånd, fikk han høre en enkel versjon av «Moonlight Drive», noe som ble begynnelsen til The Doors.

Manzarek turnerte sine siste år med gruppen Riders on the Storm sammen med The Doors-kollega Robby Krieger og The Cult vokalist Ian Astbury. Gruppen spilte på Rockefeller i Oslo 7. januar 2007.


== Dødsfall ==
Ray Manzarek døde den 20. mai 2013 kl. 21:31 på RoMed klinikken i Rosenheim i Tyskland etter en lang kamp mot gallegangskreft.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ray Manzarek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ray Manzarek på Internet Movie Database 
(sv) Ray Manzarek i Svensk Filmdatabas 
(da) Ray Manzarek på Scope 
(fr) Ray Manzarek på Allociné 
(en) Ray Manzarek på AllMovie 
(en) Ray Manzarek hos Rotten Tomatoes 
(en) Ray Manzarek hos The Movie Database 
(en) Ray Manzarek på Discogs 
(en) Ray Manzarek på MusicBrainz 
(en) Ray Manzarek på Spotify 
(en) Ray Manzarek på Songkick 
(en) Ray Manzarek på Genius — sangtekster 
(en) Ray Manzarek på AllMusic 
Ray Manzarek på Facebook 
The Doors
Sekstant

Sekstant er et vinkelmålingsinstrument til å måle vinkelen mellem et himmellegeme, vanligvis solen, og horisonten. Sammen med astronomiske tabeller og en nøyaktig klokke kan en nå bestemme breddegraden. Uten nøyaktig klokke, må en bestemme middagshøyden, solens høyeste stilling på himmelen ved gjentatte målinger og sammenligne med tabellene. 
Med tabeller i kombinasjon med en nøyaktig klokke kan man også bestemme sin lengdegrad. 
Instrumentet anvendes av navigatører innen sjø- og luftfart til stedsbestemmelse. Med dagens satellittnavigasjonssystemer, som GPS og andre, blir sekstanten stadig mindre brukt. De fleste langturseilere vil likevel ha den ombord som en «back up».
Minisekstant har også blitt brukt for navigasjon over Grønlandsisen. For å fremskaffe en «horisont» ble det brukt et beger med kvikksølv som danner et vannrett speil. En sikter mot speilet og må i etterhånd halvere den målte høyden. I realiten har en ikke lenger noen horisont, men to bilder av solen, ett direkte mot solen og ett mot solens speilbilde som ligger i samme vinkel under horisonten som den virkelig solen ligger over. 
Sekstanten, som menes tatt i bruk i 1767, er en videreutvikling av oktanten, som  antas å være oppfunnet av engelskmannen John Hadley i 1731.
Omtrent samtidig kom amerikaneren Thomas Godfrey med en tilsvarende oppfinnelse. 
Instrumentet er innrettet slik at det kan holdes i hånden uten stativ, noe som er nødvendig både ombord i skip og i luftfartøyer.

  
Sekstanten består av en ramme på 60 grader (en sjettedel av en sirkelskive), og er forsynt med en gradinndelt skala) med nonius, samt en bevegelig radial arm, (alhidaden)  med et speil og ved limbus en rute med avlesningsmerke. Nyere sekstanter har finavlesningen ved hjelp av mikrometerskrue istedenfor nonius. Denne er gradert direkte i vinkelminutter og man bruker da ofte betegnelsen «Trommelsekstant». Dessuten er det på  rammen montert et fast speil, optisk tilbehør og farvede glass til å beskytte mot sollyset.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Utførlig historikk over sekstanten
Andreas Tegström

Andreas Ulrik Tegström (født 18. januar 1979) er en svensk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for Sandefjord Fotball.Han gjennom karrieren spilt for klubbene Tenhult, Husqvarna, Sandefjord, Fredrikstad, Hønefoss og Jönköpings Södra.


== Karriere ==


=== Svensk fotball ===
Tegström har spilt for svenske Tenhult, og gikk etterhvert til Husqvarna i svensk andredivisjon.
Tegström kom som et ubeskrevet blad til Sandefjord foran 2005-sesongen. Han ble kåret til årets spiller i svensk andredivisjon i 2005 og scoret 22 mål på like mange kamper. Etter en fantastisk sesong i Husqvarna var han ønsket av flere klubber, men valgte til slutt Sandefjord.


=== Norsk fotball ===
Tegström scoret ti mål for Sandefjord i Tippeligaen i 2006, men scoret bare ett mål i 2007.
I august 2007 skrev han under en kontrakt med Fredrikstad, en overgang verdt knappe 4 millioner kroner. Etter å ha slitt med spilletid i Fredrikstad, ble han sommeren 2009 lånt ut til Hønefoss i Adeccoligaen. Karrieren i FFK var over i 2010 etter at kontrakten ikke ble fornyet. Han debuterte på hjemmebane 16. august, der han scoret 2-0-målet mot Alta, på overtid.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Tegström – Soccerway 
(en) Andreas Tegström – FBref 
Andreas Tegströms spillerprofil på ffksupporter.net
Profil på www.sandefjordfotball.no
Turteller

Turteller eller takometer er et måleinstrument som viser omdreiningstall (turtall), altså hvor fort en aksling, skive e.l. roterer. 
Et kjent eksempel er turtelleren som måler hvor fort veivakslingen i en bilmotor roterer. Dette vises vanligvis i omdreininger per minutt (o/min) med en kalibrert analog viser, men digital visning blir mer og mer vanlig.
De første mekaniske turtellerne var basert på måling av sentrifugalkraften. Oppfinneren antas å være den tyske ingeniøren Diedrich Uhlhorn; han brukte det til å måle hastigheten på maskiner i 1817. Siden 1840 har turtellere vært brukt til å måle hastigheten til lokomotiver.
Turtellere i biler, fly og andre fartøy viser omdreiningstallet til motorens veivaksling. Disse har vanligvis merker som viser det trygge området for rotasjonshastighet. Lengre tids bruk på høye hastigheter kan føre til stor slitasje og annen skade på motoren.


== Eksterne lenker ==
(en) Tachometers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tachometer – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Dioptersikte

Dioptersikte (diopter) er en type sikte for våpen med diopterhull på maks 1,2 mm. Et hullsikte med hulldiameter over 1,2 mm kan dermed ikke kalles diopter, selv om det ofte (feilaktig) er det navnet som brukes. Her må skytteren sentrere øyet i hullet for korrekt sikting. Dioptersikter har den fordel at skytteren slipper å konsentrere seg om baksiktet og dermed bare har to elementer å forholde seg til; forsiktet og målet. Øyet trenger ikke sentreres midt i siktelinjen for å oppnå nøyaktighet, og dioptersikter gir økt dybdeskarphet som igjen letter siktingen. Dioptersikte og hullsikte krever at skytteren plasserer øyet nært siktet, mens et åpent sikte må plasseres minst 30 cm unna for at siktet skal sees klart.
Dioptersiktet er et baksikte, og brukes ofte sammen med et hullkornsikte som forsikte.


== Dioptervirkningen ==
Dioptervirkning opptrer når en ser gjennom et hull som er 1,2 mm eller mindre i diameter. Ser man gjennom et dioptersikte mot et mål, vil forsiktet på våpenet stå tilnærmet urørlig mot målet, dette selv om man beveger hodet slik at øyet beveger seg fra den ene siden av hullet til den andre. Årsaken til dette er et optisk fenomen (kanteffekter) som medfører at dioperhullet fungerer som en linse som parallelliserer lyset.Med dioptervirkning vil man få stor dybdeskarphet slik at både forsiktet og blinken ser skarp ut samtidig. Et dioptersikte tillater dermed skytteren å ha fokus på målet, akkurat som med et rødpunkt- eller kikkertsikte. Dette står i motsetning til åpne sikter hvor skytteren må velge å fokusere enten på skiven eller forsiktet.
Parallakseinnstillingen til et dioptersikte vil i praksis like lang som sikteavstanden. For eksempel med en sikteavstand på 1 meter mellom for- og baksikte vil et dioptersikte dermed være parallaksejustert til en avstand på 1 meter foran baksiktet. Siden hullet i diopteret er lite blir derimot øyet naturlig sentrert, og effekten av parallaksefeilen blir i praksis liten. Det oppstår nesten ingen parallaksfeil om øyet og hullkornet er sentert perfekt i diopteret. På hullsikter med større åpning kan derimot parallaksefeilen raskt bli mye større ettersom man kan flytte øyet mer ut av senter. En parallaksefeil på 1 mm på 1 meter tilsvarer en treffpunktforandring på 100 mm på 100 m.


== Se også ==
Hullsikte
Lasersikte
Rødpunktsikte
Holografisk sikte
Kikkertsikte


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aperture sight (Sikte med hull)
Slaget ved Mylae

Slaget ved Mylae ble utkjempet på havet, utenfor kysten av Mylae (dagens Milazzo) på Sicilia, i 260 f.Kr., og var det første store sjøslaget mellom Karthago og den romerske republikk. Resultatet ble en avgjørende seier til Roma.


== Bakgrunn ==
Etter erobringen av Agrigentum følte romerne seg trygge til å fortsette krigen mot Karthago til havs. I den hensikt bygde de en flåte på 150 skip i rekordfart, 2 måneder. Den første trefningen, ved Lipari, gikk dårlig: konsul Gnaeus Cornelius Scipio Asina klarte å miste hele sin skvadron på 17 skip til Karthago uten kamp.


=== Slaget ===
Kort tid etter hendelsen ved Lipari seilte juniorkonsulen, Gaius Duilius, med resten av flåten for å møte karthagenerne. Karthago var allerede en stor sjømakt og hadde gode ferdigheter til sjøs, noe romerne manglet. Romerne hadde imidlertid en nyvinning på sine skip, en ombordstigningsinnretning kalt corvus. Med dette utstyret klarte de å matche Karthagos evner på sjøen. Romerne kunne nå utføre nærkamp på havet. Flåtene møttes utenfor Mylae, og romerne klarte med en gang å borde 30 puniske skip, inkludert flaggskipet, som ble erobret av romerske soldater. Hannibal Gisco klarte å flykte til et annet skip, der han i desperasjon prøvde å utmanøvrere romerne ved å angripe i sikkerhet fra corviene, men måtte til slutt gi seg.


== Kilder ==
The Fall of Carthage, av Adrian Goldsworthy, Cassel
Hainich

Hainich er et skogkledd høgdedrag i delstaten Thüringen i Tyskland, mellom byene Eisenach, Mühlhausen og Bad Langensalza. Hainich dekker et areal på ca. 160 km², hvorav om lag halvparten siden 1998 er verna som Nasjonalpark Hainich. Det høgeste punktet i Hainich er Alte Berg på 494 m.
Hainich utgjør det største sammenhengende lauvskogsområdet i Tyskland, og formålet med vernet er at Midt-Tysklands opprinnelige lauvskogssamfunn her skal få utvikle seg uforstyrra. Det dominerende treslaget er bøk, i blanding med ask, lønn, lind og den sjeldne asalarten «Elsbeere» (Sorbus torminalis).


== Eksterne lenker ==
http://www.hainich.de
http://www.nationalpark-hainich.de
Hullsikte

Hullsikte er et sikte til våpen. På et hullsikte har baksiktet et hull med diameter på over 1.2 mm i diameter. Det forveksles ofte med dioptersikte som har hull på maks 1.2 mm. 
Fordelen med hullsikte fremfor dioptersikte er at det er lettere for en skytter å se andre mål siden hullet og dermed synsfeltet er større. Dette gjør at mange militære sikter er hullsikter og ikke dioptersikter. Det har ikke så stor praktisk betydning da øyet i stor grad selv sentreres midt i hullet der lysstyrken er størst. Eksempel på våpen som har hullsikte er AG-3 som er våpenet det norske forsvaret brukte i perioden fra 1967 til 2007. Det hadde et hullsikte med 2 mm hulldiameter. En annen stor fordel med et hullsikte, er at det er en svært enkel og solid konstruksjon, som består av få og kraftige deler, noe som gjør at den tåler vesentlig mer ytre påvirkning enn f.eks. et dioptersikte.


== Se også ==
Dioptersikte
Lasersikte
Rødpunktsikte
Holografisk sikte
Kikkertsikte


== Referanser ==
Hainleite

Hainleite er en skogkledd kalksteinsås i det nordlige Thüringen i Tyskland. Området ligger i kommunen (Landkreis) Kyffhäuserkreis sør for elva Wipper mellom byene Bleicherode og Sondershausen. Høgeste punkt er på 464 moh.
Området har blandingsskog med bøk som dominerende treslag. Foruten skogsdriften er turisme viktig i Hainleite. Særlig er området søkt av fotturister, og Hainleite krysses av tre større vandringsleder:

Barbarossaweg mellom Korbach i Hessen) til Kyffhäuser
Hainleitewanderweg S2 mellom Friedrichsrode og Sachsenburg
Hauptwanderweg Eisenach – Sondershausen – Kyffhäuser – WernigerodeSammen med Kyffhäuser-bergene og Windleite utgjør Hainleite naturparken Kyffhäuser.


== Eksterne lenker ==
Wandergebiet Sonderhausen Hainleite
Verwaltungsgemeinschaft Hainleite
Touristische Informationen Sondershausen


== Litteratur ==
Harald Rockstuhl:  Sagenbuch vom Dühn aus dem Helbetal und von der Hainleite in Thüringen.  Bad Langensalza, 2005, ISBN 3-937135-71-5
Dün

Dün eller Dünwald er en skogkledd kalksteinsås i det nordlige Thüringen i Tyskland, i distriktet (Landkreis) Eichsfeld. 
Dün ligger sør for elvene Leine og Wippers øvre løp og nord for byen Dingelstädt. Mot øst fortsetter Dün i åsen Hainleite, og mot sør ligger naturparken Eichsfeld-Hainich-Werratal. Høgeste punkt i Dün er Rondel med 522 m.


== Litteratur ==
Rockstuhl, Harald: Sagenbuch vom Dün aus dem Helbetal und von der Hainleite in Thüringen. Bad Langensalza, 2005, ISBN 3-937135-71-5
Oksana Bajul

Oksana Serhijivna Bajul (ukrainsk: Оксана Сергіївна Баюл; født 16. november 1977 i Dnipro) er en ukrainsk kunstløper som deltok i De olympiske vinterleker i 1994 i Lillehammer.
Bajul ble olympisk mester i kunstløp under Vinter-OL i 1994 i Lillehammer. Hun vant single for damer foran Nancy Kerrigan fra USA og Lu Chen fra Kina.
Bajul ble verdensmester i kunstløp 1993 i single for damer og hun ble nummer to i europamesterskapet i både 1993 og 1994.


== OL-medaljer ==
1994  Lillehammer -  Gull i kunstløp, single damer  Ukraina


== VM-medaljer ==
VM 1993 –  Gull i kunstløp, single damer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Oksana Baiul – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Oksana Bajul på Internet Movie Database 
(en) Oksana Bajul hos The Movie Database 
(de) Oksana Bajul – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Oksana Bajul – Olympics.com 
(en) Oksana Bajul – Olympic.org 
(en) Oksana Bajul – Olympedia 
(en) Oksana Bajul – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)