jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Natalie Cole

Stephanie Natalie Maria Cole (født 6. februar 1950 i Los Angeles i California, død 31. desember 2015 samme sted) var en amerikansk jazzsanger og skuespiller. Hun var datter av Nat King Cole.
Natalie Cole fikk i 1975 en Grammy for Beste nykommer.
På Coles plate Unforgettable … With love fra 1990 sang hun sin fars sanger i eget arrangement. Platen inneholder også en «kunstig» duett der hun sang sammen med sin avdøde far. Hans innspilling er lagt oppå hennes egen. Hun fikk en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
I 1993 ble Cole tildelt MusiCares Person of the Year.


== Diskografi ==
2002 Ask a Woman Who Knows
2000 Greatest Hits, Volume One
1999 The Magic of Christmas
1999 Snowfall on the Sahara
1998 Christmas With You
1997 Stardust
1996 A Celebration of Christmas
1994 Holly & Ivy
1993 Take a Look
1991 Unforgettable, With Love
1989 Good To Be Back
1987 Everlasting
1985 Dangerous Records
1983 I'm Ready
1981 Happy Love
1980 Don't Look Back
1979 We're The Best Of Friends
1979 I Love You So
1978 Natalie Live!
1977 Thankful
1976 Natalie
1975 Inseparable


== Filmografi ==
2004 De-Lovely
2004 Lightning in a Bottle (orig. The Blues: Lightning in a Bottle)
2000 Livin' for Love: The Natalie Cole Story
1999 Freak City
1998 Always Outnumbered
1997 Katter danser ikke (orig. Cat's Don't Dance), «Sawyer» (sang)
1997 På flukt fra loven (orig. Abducted: A Father's Love Story)
1994 Lily in Winter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Natalie Cole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Natalie Cole på Internet Movie Database 
(sv) Natalie Cole i Svensk Filmdatabas 
(da) Natalie Cole på Scope 
(fr) Natalie Cole på Allociné 
(en) Natalie Cole på AllMovie 
(en) Natalie Cole hos The Movie Database 
(en) Natalie Cole hos Internet Broadway Database 
(en) Natalie Cole hos Internet Broadway Database 
(en) Natalie Cole hos Behind The Voice Actors 
(en) Natalie Cole på Discogs 
(en) Natalie Cole på Discogs 
(en) Natalie Cole på MusicBrainz 
(en) Natalie Cole på Spotify 
(en) Natalie Cole på Songkick 
(en) Natalie Cole på AllMusic 
Natalie Cole på Facebook
John Corabi

John Corabi (født 26. april 1959 Philadelphia, Pennsylvania, USA) er en amerikansk heavy metal-sanger og gitarist som har jobbet med band som Angora, The Scream, Mötley Crue, Union og Eric Singer Project (begge med tidligere KISS-gitarist Bruce Kulick), Ratt, Twenty 4 Seven, Zen Lunatic, Brides Of Destruction og Angel City Outlaws.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) John Corabi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Corabi på Internet Movie Database 
(en) John Corabi hos The Movie Database 
(en) John Corabi på Discogs 
(en) John Corabi på MusicBrainz 
(en) John Corabi på Encyclopaedia Metallum 
(en) John Corabi på Songkick 
John Corabi på Twitter 
John Corabi på Facebook 
John Corabi på Instagram
Rivers Cuomo

Rivers Cuomo (født 13. juni 1970 i New York, USA) er sanger, låtskriver og gitarist i Weezer.
Cuomo er vokst opp i Connecticut. I oppveksten brukte han navnet Peter Kitts, hvor Kitts var etter hans stefar. 
Etter han gikk ut fra High school dannet han bandet Avant Garde som spilte progressiv metall, og hadde en rekke spilleoppdrag med dette i Connecticut. Bandet forflyttet seg til Los Angeles i 1989 og endret navn til Zoom. I 1990 ble de oppløst. Etter en rekke prosjekter i Los Angeles, dannet han Weezer i februar 1992 sammen med Patrick Wilson, Matt Sharp og Jason Cropper. Jason Cropper sluttet i bandet under innspillingen av deres første album, og ble erstattet av Brian Bell.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rivers Cuomo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rivers Cuomo på Internet Movie Database 
(en) Rivers Cuomo hos The Movie Database 
(en) Rivers Cuomo på Apple Music 
(en) Rivers Cuomo på Discogs 
(en) Rivers Cuomo på MusicBrainz 
(en) Rivers Cuomo på SoundCloud 
(en) Rivers Cuomo på Spotify 
(en) Rivers Cuomo på Songkick 
(en) Rivers Cuomo på Last.fm 
(en) Rivers Cuomo på Genius — sangtekster 
(en) Rivers Cuomo på AllMusic 
(en) Rivers Cuomo på Twitter 
Rivers Cuomo på Twitter 
(ja) Rivers Cuomo på Facebook 
(en) Rivers Cuomo på Facebook 
Rivers Cuomo på Instagram 
Rivers Cuomo på YouTube 
Rivers Cuomo på Myspace
Tony Danza

Tony Danza (født Anthony Salvatore Iadanza 21. april 1951 i Brooklyn i New York City i New York) er en amerikansk skuespiller og tidligere bokser. Han er nok mest kjent for sin medvirkning i komiseriene Taxi (1978–1983) og Who's the Boss? (1984–1992).
Danza giftet seg med sin college-kjæreste i 1970 og sammen har de sønnen Marc (født i 1971). De ble skilt få år senere. På slutten av 1980-tallet giftet Danza seg med Tracey Robinson, og sammen fikk de to døtre. Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tony Danza – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tony Danza – BoxRec 
(en) Tony Danza på Internet Movie Database 
(sv) Tony Danza i Svensk Filmdatabas 
(da) Tony Danza på Filmdatabasen 
(da) Tony Danza på Scope 
(fr) Tony Danza på Allociné 
(en) Tony Danza på AllMovie 
(en) Tony Danza hos Rotten Tomatoes 
(en) Tony Danza hos The Movie Database 
(en) Tony Danza hos Internet Broadway Database 
(en) Tony Danza hos Internet Broadway Database
Kimya Dawson

Kimya Dawson (født 17. november 1972) er en amerikansk sanger og låtskriver. Hun er medlem av gruppen The Moldy Peaches fra New York samtidig som hun har sin egen solokarriere.


== Diskografi ==


=== Med The Moldy Peaches ===
2002 Country Fair/Rainbows (single)
2003 Unreleased Cutz and Live Jamz 1994-2002
2001 The Moldy Peaches


=== Soloalbum ===
2004 Knock Knock Who?
2004 My Cute Fiend Sweet Princess
2004 Hidden Vagenda
2002 I'm Sorry That Sometimes I'm MeanNeste album er ventet i februar 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kimya Dawson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kimya Dawson på Internet Movie Database 
(en) Kimya Dawson hos The Movie Database 
(en) Kimya Dawson på Discogs 
(en) Kimya Dawson på MusicBrainz 
(en) Kimya Dawson på Spotify 
(en) Kimya Dawson på Songkick 
(en) Kimya Dawson på Genius — sangtekster 
(en) Kimya Dawson på AllMusic 
Kimya Dawson på Twitter 
Kimya Dawson på Facebook 
Kimya Dawson på YouTube 
Kimya Dawson på Myspace 
Kimya Dawson på Mastodon 
LiveJournal
MySpace Profile
SongMeanings.net sangtekster
Alnwick (distrikt)

Alnwick var et administrativt distrikt i Northumberland, England. Det var et av de lavest befolkede og mest landlige distriktene i landet. Drøyt halvparten av befolkningen bor i de tre byene Alnwick, Amble og Rothbury, mens resten er fordelt på landsbyer og gårder. 
Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved at bydistriktene Alnwick og Amble ble slått sammen med landdistriktene Alnwick og Rothbury. I april 2009 opphørte denne kommunen å eksistere da den ble gjort del av en såkalt super-grevskap. Grevskapet Northumberland er altså gjort om til én kommune.


== Steder i distriktet ==
Alnwick, Amble
Coquetdale
Rothbury
Wansbeck
Blyth Valley

Blyth Valley var et administrativt distrikt i Northumberland, England. 
Det ble opprettet 1. april 1974 ved at administrasjonsbyen Blyth ble slått sammen med bydistriktet Seaton Valley og deler av Whitley Bay. Fra 2009 inngår Blyth Valley i Northumberland enhetlige myndighet. 


== Steder i distriktet ==
Blyth
Cramlington
Seaton Deleval, Seaton Sluice
Argumentum ad baculum

Argumentum ad baculum, eller appell til trussel er en tankefeil som er et spesialtilfelle av 
argumentum ad consequentiam, eller "appell til konsekvens". Det går ut på å ved vold eller trusler om vold å forsøke å bringe noen til tro eller taushet. 


== Logisk form ==
Hvis x ikke aksepterer P, så Q.
Q er en trussel eller angrep på x.
Derfor P. Feilen ved det er at man her ikke anfører relevante grunner for å tro P. Man henvender seg da ikke til den annens intellekt, men appellerer til følelser, skremler om noe truende som kan inntreffe.


== Eksempler ==
Hvis du ikke tror at Gud finnes, så vil du på dommens dag bli rammet av en ublid skjebne.Slike argumenter kan være en latent del av en kultur eller fremføres på en indirekte måte i situasjoner med konformitetspress og gruppepress, eller gruppetenkning: 

Hvis du mener noe annet enn oss om dette, vil vi angripe ditt omdømme og kalle deg stygge navn.Hvis du ikke er enig med meg i mine politiske oppfatninger, så vil du få en dårlig karakter. "Behead anyone that insults Islam!", Freedom of Speech, Ayaan Hirsi Ali
Appell til konsekvens

Appell til konsekvens (lat. argumentum ad consequentiae) er en tankefeil der en argumenterer for at en oppfatning er usann / sann fordi hvis du antok at den var usann / sann så ville det implisere noe du helst ikke ville tro. En henviser altså til positive eller negative konsekvenser av å tro noe, for å vise at det å tro det er sant eller usant.
Feilen ved dette argumentet er at innvendingen er irrelevant. Det er en *appell til følelser.
I etikken er derimot en slik argumentasjon gyldig: Der konkluderes det bare med hvorvidt premisset er rett eller galt, godt eller ondt, ikke hvorvidt det er sant eller usant. 


== Logisk form ==
Dette argumentet har flere forskjellige former:

X er sann fordi hvis P tror X, så får det negative konsekvenser.X er usann fordi hvis P ikke tror at ikke X, så får det negative konsekvenser.X er sann fordi hvis P tror X, så får det positive konsekvenser.X er usann fordi hvis P tror at X er usann, så får det positive konsekvenser.


== Eksempler ==
Humanismen har et syn på mennesket som grunnleggende godt, hvilket er et positivt syn på mennesket. Ergo er humanismens syn på mennesket sant.


== Se også ==
Ønsketenkning
Argumentum ad baculum – et spesialtifelle av appell til konsekvens.
Sven Sønsteby

Sven Karsten Sønsteby (født 20. mai 1933, død 5. mai 2014) var en norsk tegner og illustratør. 
Han var utdannet ved SHKS. Sønsteby laget særlig vitsetegninger og karikaturer, og leverte bidrag til Aftenposten fra 1950-årene, A-magasinet fra 1963 (med tegneserien Grynt og tegninger til tekstkonkurransen) og i billedbladet NÅ fra 1954. Han illustrerte også bøker og fagtiddsskrifter, og fikk publisert tegninger i aviser og blader verden rundt. 
Sønsteby deltok på en rekke utstillinger, og er blant annet representert i Sammlung Karikaturen & Cartoons i Basel. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Sven Sønsteby i BIBSYS
Olav Gullvåg

Olav Gullvåg (født 31. desember 1885 i Trondheim, død 25. september 1961 i Asker) var en norsk forfatter.
Gullvågs mest kjente verk er Spelet om Heilag Olav, som spilles hvert år på Stiklestad. Stykket bygger på de tre eldre skuespillene Natterast på Sul (1952), Føre slaget (1954) og Stiklestad (1960). Ellers har Gullvåg skrevet et stort antall lettere skuespill beregna på framføring i ungdomslag.
Av romanene er Det byrja ei jonsoknatt (1937) og fortsettelsen Kongens nåde (1939) mest kjent. Den dramatiske handlinga foregår i Telemark på 1700-tallet, og har kjærlighet på tvers av standsgrenser som sentralt tema. Romanserien er på ti bind, og  avsluttes med Levi Lenning og hans hus, 1959. Romanen Lagnads-natta (1956) inngår ikke i serien. Romanene ble tidlig oversatt til en lang rekke språk.
Gullvåg er oversatt til svensk, dansk, islandsk, engelsk, tysk, russisk, nederlandsk, fransk, tsjekkisk, ungarsk og latvisk.
I april 1929 tok Olav Gullvåg med hustru og fire barn i alderen 4-13 år på sommerferie til Italia. Han fikk reisestipend av forfatterforeningen ved å vinne en kantate-konkurranse i forbindelse med 900-årsjubileet av slaget ved Stiklestad. Kantaten han skrev teksten til var Heimferd, tonesatt av komponisten Ludvig Irgens-Jensen. Det eksepsjonelle ved denne ferien var at familien Gullvåg, etter å ha tatt båt til Danmark, fortsatte ferden til fots. I slutten av november 1929 kom familien Gullvåg frem til Italia.


== Verker ==


=== Romaner ===
Kaptein Skugge : fantastisk forteljing um krigen millom Russland og Noreg i 1950. 1911 (under pseud. Johan Visionary)
Den gule marquis : ei soga fraa storkrigen 1915. 1915. (under pseud. Kaare Gullveng)
Antaios, 1916
Jarnbyrd, 1922
Hav-ørna, 1925 (under pseud. Kaare Gullveng)
Det byrja ei jonsoknatt, 1937
Kongens nåde, 1939
Halvmåneblåsaren, 1941
Sigerhuva, 1945
Drivtømmer, 1947
Ariadne, 1949
Brattøra, 1951
Her hender det ingenting, 1953
Det bortkomne manuskriptet, 1955
Lagnads-natta, 1956
Levi Lenning og hans hus, 1959


=== Dikt ===
Song i storm, 1918
Paa tvomannhand, 1924
På viddene, 1934
Bak blånane, 1942
Villvin, 1946
Skrift i sand, 1960


=== Skuespill ===
Rabies politica, eller Politisk galenskap, 1914 (under pseud. Rabelais)
Ordet, 1917
Haaløygabrand, 1919
Jammerdalen, 1922
Fanitullen, 1926
Godt gifte, 1927
Hemnaren, 1938
Natterast på Sul, 1952
Tusse-tonen, 1953
Føre slaget, 1954
Stiklestad, 1960


=== Sakprosa ===
Menneske og helgen : Olav Haraldson, 1946


=== Andre tekster ===
Heimferd, 1929 tonesatt av Ludvig Irgens-Jensen


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eivind Hasle: Olav Gullvåg : bladmann og bokmann : (1885-1961). (2015) Forfatteren er dattersønn av Olav Gullvåg.


== Eksterne lenker ==
(no) Olav Gullvåg hos Sceneweb 
(no) Olav Gullvågs privatarkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
(no) Digitaliserte bøker av Olav Gullvåg og om Gullvåg hos Nasjonalbiblioteket.
Ønsketenkning

Ønsketenkning er en tankefeil som er et spesialtifelle av appell til følelser, der man tror eller ikke tror noe fordi man ønsker at det var sant, eller ville like det hvis det var sant. Dette er en vanlig måte å overtale seg selv på. Som tankefeil er det et spesialtilfelle av appell til konsekvens.


== Logisk form ==
X ønsker å tro at P, derfor er P sann.
X ønsker å ikke tro at P, derfor er P usann. 
Feilen ved det er at hva en ønsker å tro eller ikke ønsker å tro, er en irrelevant grunn til å tro at noe er sant eller usant.


== Eksempler ==
Jeg ønsker å tro at døden ikke er slutten på alt. 
Derfor er ikke døden slutten på alt.


== Se også ==
Avledningsmanøver
Silky terrier

Silky terrier er en forholdsvis liten hund av terrierrasen, og regnes til miniatyrhundene. Rasen ble avlet frem i Australia, selv om dens aner er fra Storbritannia. Den er nært beslektet med Australsk terrier og Yorkshire terrier. I Nord-Amerika og Norge kalles den «Silky terrier» mens den i resten av verden kalles «australsk silky terrier».


== Ytre ==

Silky terrier er en liten og kompakt terrier med korte ben, 23 – 26 cm mankehøyde, alert og aktiv. Pelsen er et kjennetegn, den er lang, skilt langs ryggraden, og fargen er grå og hvit eller blå og mahogni. Pelsen beskrives som «glatt, fin og skinnende». Hundens proporsjoner, hode og legeme samt ønskede pelsfarger og markeringer er nøye beskrevet i rasestandarden.Hunden bør være litt lengre enn den er høy, ca. 1/5 lengre enn mankehøyden. Den ble tidligere benyttet under jakt på slanger og smågnagere, så kroppen bør passe til denne rollen. Pelsen trenger mye og jevnlig stell og vask for å beholde silkeaktigheten. Den skal være lang, men ikke så lang at den rekker ned til gulvet. Pelsen på snute og ører klippes vanligvis kortere. Både han- og hunhunder skal være mellom 22 og 26 cm høye og mellom 4 og 6 kg tunge.Silky terrieren har et sterkt, trekantet hode. Øynene er små og mandelformede. I rasestandarden er lyse øyne angitt som en feil. Ørene er små, V-formede og stående. Hundens hale er rett og ikke for høyt båret, og den har små, nesten katteaktige, poter.


== Se også ==
Toy terrier


== Referanser ==
DW Stadium

DW Stadium (men stadionet ble kalt JJB Stadium fra det ble åpnet og fram til august 2009) er den engelske fotballklubben Wigan Athletic og rugbyklubben Wigan Warriors' hjemmebane. Arenaen, som ble åpnet den 4. august 1999, ligger i byen Wigan i Stor-Manchester.
Stadionet har plass til 25 138 tilskuere (bare sitteplasser), og de fire tribuneseksjonene heter West Stand (som har plass til 6 022 tilskuere), North Stand (plass til 4 500 tilskuere), East Stand (plass til 8 178 tilskuere) og South Stand (plass til 5 400 tilskuere). 
DW Stadium kostet £30 000 000 å bygge.
Gressmattens mål er 105 ganger 68 meter, og tilskuerrekorden på 23 575 ble satt i en ligakamp mot Chelsea den 14. august 2005.


== Internasjonale kamper ==
Landskamp i rugby mellom Storbritannia og Australia den  13. november 2004.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) DW Stadium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bala Garba

Bala Ahmed Garba (født 1974) er en nigeriansk tidligere fotballspiller og trener bosatt i Norge.
Garba, som er angrepsspiller, startet sin karriere i NUB Kaduna. Deretter spilte han for VIP, EL-Kanemi Warriors og Udoji United.
I 1997 ble Haugesund hans nye arbeidsgiver, og han var i denne klubben fram til 2002. Tiden der gjorde ham til tidenes toppscorer for FK Haugesund, en status han fortsatt har. De neste sesongene spilte han for den svenske klubben GIF Sundsvall.
I januar 2004 skrev han under for Start, der han var ut 2006-sesongen og var blant annet med på å ta sølv i Tippeligaen i 2005. Etter dette fulgte to sesonger med Adeccoligaenfotball i Notodden. Før 2009-sesongen flyttet han tilbake til Haugalandet og signerte for Kopervik Idrettslag i andre divisjon. Etter en god, og en noe svak nedrykksesong med Kopervik trappet han ned fotballen og gikk til SK Nord før 2011-sesongen. I 2012 ble han spillende trener for Karmøy-klubben Haugaland FK i 6. divisjon. Han var i 2014-sesongen trener for Kopervik IL Junior Elite. Han har spilt 74 tippeligakamper, og skårt 18 mål.
Han har lagt fotballen på hylla og jobber i dag med service og sikkerhet på Haugesund lufthavn, Karmøy.Bala Garba søkte i 2005 om å bli norsk statsborger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bala Garba til Notodden
Bala Garba til Kopervik
Rover P5

Rover P5 er en bilmodell fra britiske Rover. Den ble produsert i fire generasjoner mellom 1958 og 1973.


== Mark I ==
P5 ble introdusert i 1958. Under panseret satt en 3,0 l (2995 cm³) motor, og den ble raskt kjent som 3-Litre. Rekkemotoren hadde seks sylindre og overliggende innsugsventiler. Tidlige modeller hadde trommelbremser, men Rover gikk raskt over til skivebremser foran. Automatisk girkasse og servostyring var ekstrautstyr. 20 963 eksemplarer ble bygget av den første generasjonen, før den gikk ut av produksjon i 1962.


== Mark II ==
Mark II-versjonen av P5 ble introdusert i 1962. Den hadde høyere effekt (129 hk) fra den samme 3,0 liters motoren, og et oppgradert understell. Dessuten ble en versjon med et coupé-liknende karosseri introdusert. Denne modellen hadde en lavere taklinje og tynnere B-stolper, slik at den så ut som en todørs coupé. 5 482 ble bygget av sistnevnte modell, mens 15 676 sedanutgaver ble bygget før modellen gikk ut av produksjon i 1965.


== Mark III ==
Den mer moderne Mark III ble introdusert i 1965. Den var igjen tilgjengelig i to forskjellige firedørs karosserivarianter – coupé og sedan. Mark III var utstyrt med samme motor som sine forgjengere, men den utviklet nå 134 hk. 3 919 sedanutgaver og 2 501 coupéutgaver ble bygget før modellen gikk ut av produksjon i 1967.


== P5B ==
Den siste generasjonen P5 ble introdusert i 1967. Den var utstyrt med en 3,5 liters (3528 cm³) V8-motor, som også ble brukt i Rover P6, og bilen ble raskt kjent som 3½ Litre. Den siste bokstaven i navnet P5B er forkortelse for Buick, som var opprinnelsen til motoren (Rover hadde verken penger, tid eller kompetanse til å utvikle en sofistikert motor). Automatgirkasse og servostyring var nå standardutstyr. Eksteriøret var stort sett det samme, bortsett fra nye «3.5 Litre»-merker og nye lykter under hovedlysene. P5B ble bygget både som firedørs coupé og sedan i hele produksjonsperioden. 9 099 coupémodeller og 11 501 sedaner ble bygget da den gikk ut av produksjon i 1973.
Rover SD1

Rover SD1 er et kodenavn på en serie store kombibiler produsert av British Leyland og Rover mellom 1976 og 1987.


== Historie ==
I 1971 begynte Rover (den gang en del av British Leyland) utviklingen av en ny bil som skulle erstatte modellene P6 og Triumphs 2000/2500. Designerne hos både Triumph og Rover leverte planer for den nye bilen, og den siste ble valgt. Rovers David Bache ble satt til å lede designteamet, inspirert av eksotiske biler som Ferrari Daytona og et designstudie Pininfarina gjorde for BMC, BMC 1800, som også var inspirasjon for Citroëns CX. Spen King var ansvarlig for den tekniske utviklingen. De to hadde tidligere arbeidet sammen med Range Rover. Først fikk prosjektet kodenavnet RT1 (for Rover Triumph Nr. 1), men det ble raskt endret til SD1 (Specialist Division nr. 1), da Rover og Triumph begge ble plassert i British Leylands nye Specialist Division.
Designet ble utviklet med enkel produksjon i bakhodet, i motsetning til P6, som hadde et relativt komplisert design. Denne tilnærmingen ble gjort fordi undersøkelser hadde vist at selv om motorpressen ble imponerte av innovative løsninger ble ikke kjøperne det, så lenge bilen var komfortabel og praktisk.
Rovers planer om å bruke sin den gang relativt nye 2,2 l firesylindrede motor ble snart forkastet, fordi BL-ledelsen bestemte at en redesignet versjon av Triumps sekssylindrede motor skulle brukes i stedet. I toppmodellen ble Rovers V8-motor plassert under panseret.
Bilen ble lansert i juni 1976 i kombiform, med varianter med 2,3 l og 2,6 l motorer året etter. Bilen ble godt mottatt av pressen og vant prisen Årets bil i Europa i 1977. Opprinnelig planla Rover også en stasjonsvognutgave, som aldri ble satt i produksjon.
Mellom 1976 og 1981 fikk bilen små oppgraderinger, blant annet nye logoer (foran og bak) og krommede sidespeil. I 1979 ble den nye V8-S-modellen lansert.


=== Ansiktsløftning ===
Tidlig i 1982 presenterte Rover den ansiktsløftede utgaven. Bilen hadde fått små kosmetiske endringer utvendig samt et helt nytt interiør. Modellene kan skilles fra hverandre ved at den nye hadde fått kromlister rundt hovedlyktene, samt annerledes lister under baklyktene og vindusvisker på bakruten.
Omsider ble bilen også levert med en firesylindret motor (2,0 liter, hentet fra Moris Ital). Samtidig introduserte Rover en ny utgave av sin V8-motor, med elektronisk bensininnsprøytninng. Denne motoren ble kun levert på Vitesse-modellen, som var etterfølgeren etter den tidligere sportsmodellen V8-S. Den ble også levert som standard i den amerikanske V8-utgaven, på grunn av strengere utslippsregler. 


== Standard 2000 ==
Etter at bilen ble tatt ut av produksjon i England dukket SD1 opp i en kort periode i India, som Standard 2000. Den ble bygget på den nå nedlagte fabrikken til Standard Motor Products of India Ltd midt på 1980-tallet. Bilen var utstyrt med en gammel 2,0-liters motor og ble ingen suksess. Kort tid etter sluttet Standard med bilproduksjon.


== Eksterne lenker ==
Rover SD1 tidslinje
Triumph TR8

Triumph TR8 er en åttesylindret versjon av Triumph TR7, og var designet av Harris Mann og produsert av British Leyland. På grunn av bilens ytelse, ble den ofte kalt i England «The English Corvette» (på norsk: Den engelske Corvetten). De fleste TR8er ble solgt i USA og Canada. Bilen hadde fem gir og en 3,5 liter motor.


== Referanser ==