jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ingrid Langerud

Ingrid Langerud (født 10. desember 1981) var leder av Europeisk Ungdom fra 2002 til 2005. Før hun ble leder i organisasjonen var hun fylkesleder først i Hedmark og deretter i Akershus Europeisk Ungdom. 2009 − 2013 var hun nestleder i Europabevegelsen i Norge. Hun er bachelor i statsvitenskap med medievitenskap fra Universitetet i Oslo.
Langerud var ansatt i Burson-Marsteller 2005−2016 og arbeidet der særlig med organisasjoner/foreninger, offentlige og private virksomheter innen helse, forskning og utdanning, energi og miljø. Hun ble i 2009 valgt til nestleder i Europabevegelsen i Norge og sitter også i arbeidsutvalg.
Hun har også vært politisk aktiv i Arbeiderpartiet, arbeidet en kort periode i Miljøverndepartementet som førstesekretær i avdelingen for internasjonalt samarbeid. Siden mars 2016 har hun vært partiets kommunikasjonsjef.


== Referanser ==
Peder Schvane Bang

Peder Schvane Bang (eller Peder Schwane Bang) (født 21. oktober 1744 i Egebjerggård i Danmark, død 7. mai 1792 i Odsherred, Sjælland, Danmark), var en dansk teolog. I perioden 1774 – 1780 var Bang sokneprest i Hitra prestgjeld (omfattet dagens Hitra kommune og Frøya kommune). Hans kanskje viktigste bidrag til ettertiden var det litterære verket «Beskrivelse over Hitterens Præstegield». Verket gir et enestående og unikt innblikk i 1700-tallets samfunn på Hitra og Frøya, selv om det ble nedskrevet etter at han forlot prestgjeldet.
Bang bidro også til samfunnet på andre måter i tråd med folkeopplysningstidens idealer. Bang sørget for at det kom i stand en skoleordning og reformerte fattigstellet. Han var en typisk potetprest og påstår sjøl at han innførte poteten til prestgjeldet.


== Litteratur ==
Peder Schvane Bang: Beskrivelse over Hitterens Præstegield. Utgitt i 1984 av Samarbeidskomitéen for lokalhistorie for Frøya og Hitra.


== Eksterne lenker ==
Slektstre
United States Army Air Forces

United States Army Air Forces (USAAF) var en undergren av US Army, USAs armé, som hadde ansvaret for alle hærens fly og luftfartøy mellom 1941 og 1947. Grenen tok over for United States Army Air Corps (USAAC) som hadde eksistert siden 1926, og ble selv utfaset med dannelsen av US Air Force (USAF) i 1947.
United States Army Air Forces var kun involvert i én konflikt, denne var til gjengjeld svært viktig: andre verdenskrig.


== Andre verdenskrig ==
Antall fly vokste svært mye gjennom andre verdenskrig. 31. desember 1941 hadde US Army Air Forces tilsammen 12 297 fly, hvorav 4 477 var kampfly. 31. august 1945 hadde antall fly vokst til 63 715, herunder 41 163 kampfly.
Antallet personell som var på 24 724 den 31. juli 1939, hadde vokst til 2 411 294 da det var på sitt største i mars 1944, altså nesten hundre ganger større.


== Nedleggelsen ==
Etter andre verdenskrig ble det besluttet å opprette luftforsvaret som en egen gren, hvor man overførte fly og tilhørende materiell fra hæren. US Air Force ble dermed opprettet i 1947, og United States Army Air Forces ble samtidig lagt ned. De eneste flyene US Army hadde igjen etter opprettelsen av US Air Force, var noen L-2 observasjonsfly som ble brukt til å stille inn artilleriet.
Beslutningen har i ettertid blitt ansett som en suksess. Luftmateriellet USAAF brukte og utviklet under krigen, viste at luftvåpenet gled lenger og lenger unna hærens opprinnelige mål. USAAFs erklærte oppdrag var å støtte resten av hæren som den var en del av, gjerne med nærstøtteangrep o.l.. Bombefly og rene jagerfly lå langt unna dette operasjonsbildet, men var likevel ytterst nødvendige under krigen når det sees fra et helhetlig perspektiv. En «skilsmisse» var derfor nødvendig for at luftvåpenet og hæren skulle kunne utvikle seg sterkere, hver av dem i sin egen retning og med sine egne strategiske og taktiske oppgaver.


== Flybaserte støttefunksjoners rolle i US Army etter nedleggelsen ==
Under Koreakrigen og spesielt under Vietnamkrigen begynte US Army igjen å bruke flyvende materiell i store kvanta. Oppdraget med nærstøtte til, og transport for, hærens regulære styrker ble nemlig godt ivaretatt av ulike helikoptere. I 1983, 10 år etter USA trakk seg ut fra Vietnam, opprettet Hæren igjen en egen undergren for luftfart: United States Army Aviation Branch.
Haugar kunstmuseum

Haugar kunstmuseum, tidligere Haugar Vestfold Kunstmuseum, ofte bare kalt Haugar, er et kunstmuseum i Tønsberg i Vestfold og Telemark med utstillinger av hovedsakelig norsk samtidskunst. Museet ligger på en høyde midt i byen, Haugar (Møllebakken), der det i vikingtiden var tingsted. Museet ble dannet som en stiftelse av Vestfold fylkeskommune og Tønsberg kommune i 1993 og åpnet for publikum i september 1995. Siden 2009 har Haugar vært en avdeling i Vestfoldmuseene IKS. Stiftelsen eier fremdeles kunstsamlingene, mens Vestfoldmuseene drifter museet.
Museet har et publikumsareal på i alt nesten 2000 m² og et omfattende årlig utstillingsprogram med stadig skiftende utstillinger av både eldre kunst og samtidskunst fra inn- og utland. Museet hadde lenge en fast utstilling av Odd Nerdrums malerier. Den er seinere erstattet med verker av blant andre Kjartan Slettemark og Frans Widerberg. Museet har også en rekke aktiviteter rettet mot barn og unge.


== Bygning og beliggenhet ==
Haugar Vestfold Kunstmuseum er lokalisert til den tidligere Sjømannskolen midt i Tønsberg sentrum. Den imponerende murbygningen er tegnet av arkitektene Bjercke og Eliassen og ble oppført 1918-21. Fire år senere fikk den A. C. Houens pris for god arkitektur. I utformingen av fasaden samarbeidet arkitektene med billedhuggeren Wilhelm Rasmussen (1879-1965), som lot utsmykke den med 12 karyatider i larvikitt fra Brøttsøbruddet på Tjøme, forestillende noen av de eksotiske folkeslag som sjøfarerne ville møte ute i verden. Beliggenheten er både vakker og historisk der museet troner i parkmessige omgivelser mellom det gamle tingstedet Haugating og et par enda eldre gravhauger. I disse mener man med støtte i Snorre at Harald Hårfagres to sønner Olaf og Sigrød er hauglagt etter at de ble drept av den tredje bror Eirik Blodøks på Haugar våren 934. Selve stedsnavnet Haugar skriver seg trolig helt tilbake til jernalderen.


== Etablering og drift ==
Museet ble etablert som en stiftelse opprettet av Vestfold fylkeskommune og vertskommunen Tønsberg 1. januar 1993. Utgangspunktet var fylkesplanens målsetting om å utvikle Vestfold som kulturfylke og at befolkningen også i denne regionen skulle få anledning til å oppleve billedkunst og kunsthåndverk på et høyt kvalitativt nivå. Fra museet åpnet i september 1995 og frem til 1. januar 1998 ble museet drevet av stiftelsens styre. Deretter overtok Vestfold fylkeskommune driftsansvaret, mens stiftelsen fortsatt står som eier av samlingen. I år 2005 kom museet på statsbudsjettet. I 2014 yter Tønsberg kommune et bidrag til museet tilsvarende om lag 12,3% av driftsbudsjettet på 13,4 mill. Vestfold fylkeskommune bidrar med 7.3 millioner eller 54,8% og staten 25,9%. Egeninntektene ligger på 7%. Fra om med 1. juli 2009 ble museet en avdeling i Vestfoldmuseene IKS. Bygget eies av Fylkeskommunen.
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Haugar kunstmuseum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Haugar Kunstmuseums nettpresentasjon
Om bygningen og Tønsberg Navigassjonskole 1859-1959
Jan Halvarsson

Så du etter skihopperen Jan Halvardsson?Jan Ivar Halvarsson (født 26. desember 1942, død 5. mai 2020) var en svensk langrennsløper. Han var med på Sveriges stafettlag som tok sølv på 4 x 10 km stafett under OL 1968 i Grenoble. I de samme lekene kom han på 5.-plass på 30 km.
Halvarsson tok også en bronsemedalje fra stafetten under VM 1970 i Vysoke Tatry.


== OL-medaljer ==
1968  Grenoble -  Sølv i langrenn, 4 x 10 km stafett, menn  Sverige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Halvarsson – Olympics.com 
(en) Jan Halvarsson – Olympic.org 
(en) Jan Halvarsson – Olympedia 
(en) Jan Halvarsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Jan Halvarsson – Sveriges olympiske komité 
(en) Jan Halvarsson – FIS (langrenn) 
(de) VM-resultater
Vaulen

Andre betydninger - markagården Vaulen i Surnadal kommuneVaulen er et delområde i Hillevåg og Hinna bydeler i Stavanger kommune i Rogaland.
Delområdets areal er 3,4 km² og innbyggertallet i 2005 var 6039 personer. Vaulen er inndelt i elleve grunnkretser.


== Bedrifter ==
I Auglendsdalen har bedrifter som Novaprint, Allservice, Gunnarshaug og Norflis kontorer.


== Skoler ==
Vaulen skole er delområdets grunnskole og ligger ikke langt ifra bydelen Hinna. Kristianslyst ungdomsskole mottar elever både fra Vaulen og Kvalaberg barneskole. Kristianslyst ligger nordøst for Mariero, rett ved det som er skolens gymsal og svømmearena Hetlandshallen.
Steinerskolen har barnehage, grunn-, ungdoms- og videregående skole.


== Friområder og aktiviteter ==
Vaulen badeplass er stort friområde med mange strender i Gandsfjorden
Vaulen ligger nært friområdet Sørmarka (Stavanger) og det tidligere drikkevannet Vannassen. Begge områdene er fredelige og blir brukt som turområder.


== Fotball ==
På Vaulen arrangeres Vaulen vårcup tidlig hvert år. Dette er en av de største fotballturneringene i Norge, hvor spillere fra miniputt til junior deltar.


== Grunnkretser ==
11031800 Vaulen består av 

11031802 Øvre Vaulen
11031803 Nordre Vaulen
11031806 Ullandhaug 3
11031807 Snarehaugen 1
11031809 Kristianslyst 1
11031810 Kristianslyst 2
11031811 Hindal 1
11031813 Auglend 1
11031814 Auglend 2
11031815 Mariero
11031816 VaulenUllandhaug 3, Snarehaugen 1, Kristianslyst 1, Kristianslyst 2, Auglend 1 og Mariero er også grunnkretser i Hillevåg bydel.
Øvre Vaulen, Nordre Vaulen, Hindal 1, Auglend 2 og Vaulen er grunnkretser i Hinna bydel.


== Referanser ==

Vaulen er mest kjent for sin flotte badeplass – et av byens eldste friområder.
Duncan Sandys

Duncan Edwin Sandys, baron Duncan-Sandys (født 24. januar 1908 i Manor House ved Sandford Orcas i Dorset, død 26. november 1987) var en britisk politiker og statsråd i flere konservative regjeringer. Han grunnla Europabevegelsen i Storbritannia. Han var svigersønn av Winston Churchill.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Sandys var sønn av George Sandys, et konservativt medlem av House of Commons (1910-18). Morenvar  Mildred Helen Cameron. Sandys' parents foreldre ble skilt i januar 1921 da han var tolv år gammel. Moren giftet seg på nytt i oktober samme år, med Frederick Hamilton Lister, og ble Mildred Helen Lister.Han ble sendt til kostskoleutdannelse på Eton College og studerte deretter ved Magdalen College ved University of Oxford.


=== Diplomat ===
Sandys påbegynte sin karriere som diplomat i 1930. Han virket ved den britiske ambassade i Berlin. 
I 1935 giftet han sig med Winston Churchills datter Diana, som da var nettopp var fraskilt fra baron John Milner Bailey.  Sandys ekteskap med Diana resulterte i tre barn – blant dem skulptøren Edwina Sandys – og varte frem til skilsmisse i 1960.


=== Andre verdenskrig ===
Under andre verdenskrig kjempet han med de britiske ekspedisjonsenheter mot de tyske innvaderende styrker i Norge og ble da såret; resten av livet med gåproblemer. Hans svigerfar gav ham derfor i 1941 et regjeringsembede som finansstatssekretær i War Office.Sandys ble i 1943 bemyndiget å lede et prosjekt som gikk ut på å rydde unna eller minimere skadene fra tyske rakettvåpen. Ved Peenemünde lå det i perioden 1937–1943 to rakettforskningsanlegg: Heeresversuchsanstalt eller «Peenemünde-Ost» som utviklet V-2, den andre var «Erprobungsstelle der Luftwaffe Peenemünde-West» som utviklet V-1, en aerodynamisk robot. Sandys klarte å få gjennomslag for bombinger av Peenemünde i 1943, og til å sørge for et kraftig utbygd luftvernsforsvar langs den engelske sørkysten med oppgaven å uskadeliggjøre V-1-raketter.


=== Etterkrigstiden ===
Etter andre verdenskrig innehadde Sandys årene 1951–64 en rekke ministerposter i konservativw regjeringer. Han hadde blant annet ansvaret for avviklingen av et betydeli antall britiske kolonier.1969-1984 var Duncan Sandys president i Europa Nostra og virket aktivt for bygningsvern og deh europeiske kulturarvs bevaring.
Sandys var medlem av Order of the Companions of Honour og av Det kongelige råd.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Maurice Cowling: The Impact of Hitler – British Policies and Policy 1933–1940, Cambridge University Press, 1975, p. 415, ISBN 0-521-20582-4.


== Eksterne lenker ==
(en) Duncan Sandys – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Duncan Sandys hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(en) Duncan Sandys hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Duncan Sandys hos The Peerage
Kvalaberg

Kvalaberg er et delområde i Hillevåg bydel i Stavanger kommune i Rogaland fylke.
Delområdets areal er 2,19 km² og innbyggertallet i 2005 var 5112 personer. Kvalaberg er inndelt i seks grunnkretser.


== Grunnkretser ==
11031900 Kvalaberg består av 

11031902 Åsen
11031903 Eikeberget
11031904 Hillevåg 2
11031905 Eikeberget østre
11031906 Solbjørg
11031907 JarlabanenSolbjørg tilhører Eiganes og Våland bydel
Eiganes

Eiganes er et delområde i Eiganes og Våland bydeldistrikt i Stavanger kommune i Rogaland fylke.
Delområdets areal er 0,95 km² og innbyggertallet i 2005 var 3853 personer. Eiganes er inndelt i syv grunnkretser.
Blidensol ligger på Eiganes.


== Grunnkretser ==
11030800 Eiganes består av

11030801 Eiganes 3
11030802 Stadion
11030803 Ledaal 1
11030804 Ledaal 2
11030805 Ledaal 3
11030806 Rudlå
11030807 Tidegeilen
Stokka (Stavanger)

Stokka er et delområde i Eiganes og Våland bydel i Stavanger kommune i Rogaland fylke.
Delområdets areal er 3,06 km² og innbyggertallet i 2005 var 3599 personer. Stokka er inndelt i fire grunnkretser.


== Grunnkretser ==
11032100 Stokka består av 

11032101 Stokkabrautene
11032102 Lassa
11032104 Nedre Stokka 1
11032105 Nedre Stokka 2
Madlamark

Madlamark er et delområde i Madla bydel i Stavanger kommune i Rogaland fylke.
Delområdets areal er 2,49 km² og innbyggertallet i 2005 var 6556 personer. Madlamark er inndelt i syv grunnkretser.
Amfi Madla ligger i Madlakrossen, som er Madla bydels handelssentrum. 


== Skoler på Madlamark ==
Madlamark Skole, barneskole
Madlavoll Skole, barneskole
Gosen Skole, ungdomsskole


== Grunnkretser ==
11032200 Madlamark består av 

11032202 Molkeholen
11032203 Madlamark 1
11032204 Madlamark 2
11032205 Madlamark 3
11032206 Madlamark sør
11032207 Madlaforen/Sandal 1
11032208 Madlaforen/Sandal 2Madlaforen/Sandal 2 tilhører Eiganes og Våland bydel.
Kvernevik

Kvernevik er et delområde i Madla bydel i Stavanger kommune i Rogaland. Delområdets areal er 1,46 km² og innbyggertallet i 2005 var 4714 personer. Kvernevik er inndelt i fire grunnkretser. Her ligger Aleksander Kielland-monumentet, kalt «Brutt Lenke», til minne om de omkomne i Alexander L. Kielland-ulykken i 1980. I nærheten av dette monumentet er det også helleristninger. Kvernevik pådro seg et dårlig rykte rundt 1970-årene på grunn av de mange sosialboligene der. Kvernevik var før bare utmark, til rundt 1960, da byggmester Fridtjof Hagen så potensialet i dette tomme området. Kvernevik grenser til Randaberg i Nord, Sunde i Øst og Tananger i Sør.


== Historie ==


=== Før dansketiden ===

I Kvernevik og omegn er det kjent at det har vært bosteder siden ca. år 5000 f.kr. Det ble gjort funn av en blant annet en slipehelle i sandstein på 1980-årene. Det er kjent til 3 steinalderboplasser i Kvernevik området. På Hafrsfjordsundet ble det funnet en jakthytte på 2x2,5 meter som per dags dato (2018) er Norges eldste jakthytte. Det ble tidligere også funnet en grav på Smiodden fra Bronsealderen. Kvernevik ble også mye brukt under vikingetiden. I Københavnerbukta ble det funnet et båtnaust fra ca år 850 som var 8,5 meter langt og 2,7 meter bredt. I tillegg til det ble det også funnet en rekke jernbiter, spikre og fiskeutstyr. Med funnet av et 19,7 meter langt naust på Randabergsiden av Kvernevik ble det bekreftet at her måtte det ha bodd en velstående vikinghøvding. Kvernevik, eller Nordre-Sunde som det het på den tiden, ble rundt år 1125 lagt under Apostelkirken i Bergen. Under svartedauden ble de fleste gårdene på Nordre-Sunde lagt øde.


=== Dansketiden ===

Københavnerbukta lå perfekt til ved inngangen til Hafrsfjorden, der skipene kunne legge til havn før de ev. skulle inn i Hafrsfjorden, eller videre til Stavanger og nedover mot Danmark. De byttet korn mot varer som bøndene kanskje hadde i Kvernevik. Litt senere kom det også skip fra både Danmark og andre europeiske land til denne bukta i Kvernevik som solgte krukker og leirpotter. De fikk til gjengjeld med seg tørrfisk og saltfisk. Av de 200 naustene som er funnet i Norge er hele 40 av dem funnet i Hafrsfjord og Kvernevikområdet. Opp til 1660 ble de fleste gårdene på Nordre-Sunde bygd opp igjen, og det ble til og med anlagt to gårder til her. Utover årene skiftet Nordre-Sunde hender mange ganger, til den til slutt ble splittet i 1784. Først i 1786 ble noen av jordene på Nordre-Sunde solgt til en bonde. I 1787 er nesten hele Nordre-Sunde i bondeeie. Kvernevik ble som nesten hele resten av landet ble oppbygd med infastruktur og postvesen.


== Grunnkretser ==
11032400 Kvernevik består av

11032401 Sletteberget
11032402 Smiodden
11032403 Nord-Sunde
11032404 Ørneberget/Slettesvik


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jacobsen, Frank Robert (2012). Kvernevik - Fra utmark til bydel. Dreyer. s. 0-155. ISBN 978-82-93193-10-4.
Indre Tasta

Indre Tasta er et delområde i Tasta bydel i Stavanger kommune i Rogaland fylke.
Delområdets areal er 1,62 km² og innbyggertallet i 2005 var 4833 personer. Indre Tasta er inndelt i syv grunnkretser.


== Grunnkretser ==
11032600 Indre Tasta består av 

11032603 Indre Tasta
11032605 Tastaveden 2
11032606 Tastaveden 2
11032607 Tastaveden 4
11032608 Vølstadbakkene
11032609 Nedre Tasta 6
11032610 Nedre Tasta 7
Øyane

Øyane er et delområde i Hundvåg bydel i Stavanger kommune i Rogaland fylke.
Delområdets areal er 7,8 km² og innbyggertallet i 2005 var 2 125. Øyane er inndelt i fem grunnkretser. Tre ligger i Storhaug, mens Austre Åmøy ligger i Tasta bydel og grunnkretsen Bjørnøy/Roaldsøy/Ormøy/Steinsøy i Hundvåg bydel.


== Grunnkretser ==
11031100 Øyane består av 

11031101 Austre Åmøy
11031102 Bjørnøy/Roaldsøy/Ormøy/Steinsøy
11031104 Lindøy/Hellesøy/Kalvøy
11031105 Vassøy
11031106 Langøy 1
Bergjeland

Bergjeland er et delområde i Storhaug bydel i Stavanger kommune i Rogaland fylke.
Delområdets areal er 0,88 km² og innbyggertallet i 2005 var 3146 personer. Bergjeland er inndelt i ti grunnkretser.


== Grunnkretser ==
11030500 Bergjeland består av 

11030501 Sentrum øst
11030502 Nytorget
11030503 Blåsenborg
11030504 Storhaug 1
11030506 Birkelandsgt/Vikedalsgt
11030507 Bergjeland
11030509 Sentrum vest 1
11030510 Sentrum vest 2
11030511 Paradis 1
11030512 Paradis 2Sentrum vest 2 tilhører Eiganes og Våland bydel.
Nylund

Nylund er et delområde i Storhaug bydel i Stavanger kommune i Rogaland fylke.
Delområdets areal er 0,39 km² og innbyggertallet i 2005 var 2 025 personer. Nylund er inndelt i fire grunnkretser.


== Grunnkretser ==
11030300 Nylund består av 

11030302 Nylund 1
11030303 Nylund 2
11030304 Storhaug 3
11030305 Storhaug 4
Varden (Stavanger)

Varden er et delområde i Storhaug bydel i Stavanger kommune i Rogaland fylke.
Delområdets areal er 1,5 km² og innbyggertallet i 2005 var 3917 personer. Varden er inndelt i syv grunnkretser.


== Grunnkretser ==
11030400 Varden består av 

11030401 Breivig
11030402 Midjord
11030405 Strømvig
11030406 Varden 3
11030407 Varden 4
11030408 Varden 5
11030409 Varden 6
Delområde

Delområde er navnet på en statistisk inndeling innenfor kommunene. Norges kommuner deles offisielt inn i delområder, som videre deles inn i grunnkretser. Ved utarbeidelse av delområder ble det lagt vekt på at områdene kommunikasjonsmessig hørte naturlig sammen, og delområdet burde helst være en naturlig enhet.Hvert delområde har en sekssifret tallkode, der de fire første sifrene utgjør kommunenummeret. Norges kommuner er inndelt i ca. 1 550 delområder, som igjen er inndelt i rundt 14 000 grunnkretser.


== Referanser ==
Buøy

Buøy er ei øy som ligger nordøst for Stavanger havn, og som sammen med Engøy, Sølyst og Grasholmen gir byen et godt beskyttet havnebasseng. Utenfor Buøy ligger øya Hundvåg, som i dag henger sammen med Buøy etter utfyllinger i Galeivågen, som tidligere skilte de to øyene. Siden 1916 har Rosenberg verft ligget på Buøy. Det var byens største arbeidsplass, og frem til 1970-årene bygget verftet store oljetankere – senere har LNG-tankere og installasjoner til oljevirksomheten i Nordsjøen blitt bygget her. I 2013 hadde verftet ca. 600 ansatte.Administrativt er Buøy et delområde i Hundvåg bydel i Stavanger kommune i Rogaland fylke. Delområdets areal er 1,19 km², og innbyggertallet i 2005 var 1792 personer. Buøy er inndelt i fire grunnkretser.


== Grunnkretser ==
11030100 Buøy består av

11030101 Buøy 2
11030102 Buøy 1
11030104 Engøy
11030105 Sølyst/Grasholmen


== Referanser ==
Muldvarp

Muldvarp (Talpa europaea)  er et lite pattedyr som lever i underjordiske ganger og hull som dyret graver ut selv i fuktig jord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) muldvarp i Encyclopedia of Life 
(en) muldvarp i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) muldvarp hos Dyntaxa 
(en) muldvarp hos Fauna Europaea 
(en) muldvarp hos Fossilworks 
(en) muldvarp hos ITIS 
(en) muldvarp hos NCBI 
(en) Kategori:Talpa europaea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Talpa europaea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Talpa europaea – detaljert informasjon på Wikispecies
Laila Dalseth

Laila Dalseth (født 6. november 1940 i Bergen) er en norsk jazzvokalist.
Etter tidlig debut i hjembyen Bergen ble hun aktiv i Oslo-miljøet, blant annet på utgivelser med Kjell Karlsen (1961–), Egil Kapstad og Helge Hurums storband. Dalseth platedebuterte med Metropol Jazz (1963), medvirket i Stokstad/Jensen Trad.Band (73-75), i band med Per Borthen, samt var ved Teatret Vårt i Havhesten (1976).
Hun har med egne besetninger gitt ut Listen Here! (1999), 60-årsplaten One of a Kind (2000) og nå sist Everything I Love (2003); alle på Gemini Records). L.D. Quintet består av ektemannen Totti Bergh på saksofon, Per Husby på piano, Kåre Garnes på bass og Tom Olstad på trommer.
Dalseth mottok Buddyprisen (1976), samt tre Spellemannpriser i klassen jazz for Just Friends under Spellemannprisen 1975, Glad There is You under Spellemannprisen 1978 og Daydreams under Spellemannprisen 1984. Hun ble internasjonalt berømmet for Gemini Records-utgivelsene Time for Love (med Red Mitchell, 1986), Travelling Light (med Al Cohn, 1986), The Judge and I (med Milt Hinton, 1991), A Woman's Intuition (egen sekstett, med Philip Catherine, 1995, We remember You (med Al Cohn) 1986/2003 og Everything I Love 2004.
Fem av disse utgivelser ble kritikerrangert blant «Ten best jazz albums of the year» av det amerikanske jazzmagasinet Cadence.Hun har mottatt Asker kommunes kulturpris (1982), Gammleng-prisen (1986), Oslo bys kulturstipend (1994), og Oslo Jazzfestivals Ella pris (1999).


== Laila Dalseth som deltaker i Melodi Grand Prix ==
* Inger Jacobsen fremførte den i den internasjonale finalen, hvor den kom på en 10.-plass


== Diskografi ==
Just Friends (1975)
Swingin' Departure (1976) med Per Borthen Swing Department
Glad There Is You (1978)
Daydreams (1984)
Time of Love (1986)
Travelling Light (1987)
The Judge and I (1992)
A Woman's Intuition (1995)
Listen Here (1999)
Swingin' (1999) med Per Borthen Swing Department og Karin Krog
One of a Kind (samleplate, 2001)
We Remember You (2002)
Everything I Love (2003)
Takin' Off (2007) med Per Borthen Swing Department


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi fra Jazzbasen.
Diskografi fra Jazzbasen.
omtale ved Bjørn Stendahl i Ny Tid