jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Monica Yunus

Monica Yunus (født 1979 i Chittagong) er en Bangladeshisk-russisk-amerikansk sopran (opera), som for tiden jobber i New York. Hun er datter til Nobels fredsprisvinneren i 2006, Muhammad Yunus og en russisk mor.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Monica Yunus på Internet Movie Database 
(en) Monica Yunus på MusicBrainz 
(en) Monica Yunuss hjemmeside Arkivert 10. desember 2006 hos Wayback Machine.
Lysebotn I kraftverk

Lysebotn I kraftverk  er et  vannkraftverk ved Lysebotn ved enden av Lysefjorden  i Forsand kommune i Rogaland. Deler av magasinene og nedbørfeltet ligger i Hjelmeland kommune. Mesteparten av vannføringen kommer fra Årdalsvassdraget, og det øvrige fra Stølsåna, ei sideelv til Lyseåna.
Kraftverket utnytter et fall på 610 meter fra inntaksmagasinet Storatjødna til Lysefjorden. Magasiner for kraftverket er Strandvatnet, som reguleres mellom 619 og 635 moh, Breiavatnet, med regulering mellom 683 og 658 moh, Nilsebuvatnet, med regulering mellom 731 og 717 moh, og Lyngsvatnet, som reguleres mellom 686 og 636 moh. Det overføres også vann fra en rekke bekkeinntak.
Kraftverket startet produksjonen i 1953 og ble utvidet i 1964. Kraftstasjonen er tegnet av arkitekt Gustav Helland (1879-1958) og plassert i fjell av beredskapsmessige grunner.
Meldt årsproduksjon er på 1 194 GWh. Installert effekt er 210 MW. Det er installert 6 doble horisontale peltonturbiner.
Kraftverket eies av Lyse Energi.
Det nye kraftverket Lysebotn II som sto ferdig i 2018 skal erstatte dette.  


== Nedskalering ==
Det var planlagt å ta Lysebotn I ut av drift etter Lysebotn II kom i drift. Så ga NVE tillatelse til å drifte kraftverket de første 4 måneder av 2022 for å avhjelpe situasjonen med effektmangel og svært høye kraftpriser. Da er 3 turbiner i drift, 120 MW.
Det foreligger også planer om å sette inn en ny turbin på 10MW og ta alle gamle turbiner ut av drift.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Lyse starter gammelt kraftverk (bilde fra turbinhall)
Teknisk Ukeblad om nybygg
selskapets egen infoside om kraftverket Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Igor Paklin

Igor Vasiljevitsj Paklin (russisk: Игорь Васильевич Паклин, født 15. juni 1963 i Frunze i Kirgisistan i Sovjetunionen) er en tidligere sovjetisk, senere kirgisisk idrettsutøver som konkurrerte i høydehopp.
Han vant høydehopp under EM 1986 i Stuttgart med 2,34, og innendørs-VM 1987 i Indianapolis i USA med 2,38. I VM 1987 i Roma ble han sølvvinner med et hopp på 2,38.
Han satte verdensrekord 4. september 1985 med  2,41 meter, en verdensrekord som han hadde frem til 30. juni 1987 da svenske Patrik Sjöberg hoppet en centimeter høyere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Igor Paklin – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Igor Paklin – Olympics.com 
(en) Igor Paklin – Olympics.com 
(en) Igor Paklin – Olympic.org 
(en) Igor Paklin – Olympic.org 
(en) Igor Paklin – Olympedia 
(en) Igor Paklin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Igor Paklin – World Athletics 
(en) Igor Paklin – Track and Field Statistics
Breiava kraftverk

Breiava kraftverk  er et  vannkraftverk i Hjelmeland kommune i Rogaland. Deler av magasinet og nedbørfeltet ligger i Hjelmeland kommune og deler i Forsand kommune. Selve stasjonen ligger på Hjelmeland-siden av grensen.
Kraftverket utnytter et fall på 60 meter fra Nilsebuvatnet til Breiavatnet. Begge disse vannene ble opprinnelig regulert i forbindelse med Lysebotn kraftverk og verket benytter en eksisterende overføringstunnel mellom de to vannene.
Kraftverket startet produksjonen i 2006. Ved fullt magasin i Breidavatnet ligger kraftstasjonen under vannflaten og er en såkalt dykket stasjon. Kraftstasjonen kjøres derfor ved lav vannstand.
Den offisielle åpningen fant sted 4. juni 2007 av næringsminister Dag Terje Andersen. Kraftverket kostet 115 millioner og ble bygget på halvannet år. Lyse Energi fikk ros for at kraftverket var miljøvennlig utbygget. Ved åpningen var ordførere fra Hjelmeland, Forsand og Strand kommuner til stede. Kraftverket fikk også ros fra Stavanger Turistforening ved leder Kjell Helle-Olsen.
Midlere årsproduksjon er på 54 GWh. Installert effekt er 14 MW. Det er installert francisturbin.
Kraftverket eies av Lyse Energi.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Lyse Energi
Strandbuen – «Lyse ble skamrost», onsdag 6. juni 2007 side 6-7


== Eksterne lenker ==
Teknisk ukeblad – Breiava vannkraftverk – et miljøprosjekt
Rudolf Povarnitsyn

Rudolf Pavlovytsj Povarnitsyn (ukrainsk: Рудольф Лавлович Поварницын, født 12. juni 1962 i Votkinsk) er en tidligere sovjetisk og senere ukrainsk idrettsutøver som konkurrerte i høydehopp.
Han satte verdensrekord 11. august 1985 i Donetsk med  et hopp på 2,40, en verdensrekord som han hadde i noen uker frem til 4. september 1985 da Igor Paklin hoppet en centimeter høyere. Bortsett fra verdensrekorden var hans beste internasjonale resultat en bronsemedalje under Sommer-OL 1988 i Seoul.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Rudolf Povarnitsyn – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Rudolf Povarnitsyn – Olympics.com 
(en) Rudolf Povarnitsyn – Olympic.org 
(en) Rudolf Povarnitsyn – Olympedia 
(en) Rudolf Povarnitsyn – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Rudolf Povarnitsyn – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Rudolf Povarnitsyn – World Athletics
Jamie Cullum

Jamie Cullum (født 1979) er en britisk jazz-pop musiker. Han både synger, skriver låter og spiller instrumenter som piano, gitar og slagverk. Han albumdebuterte i 1999. 
Cullum albumdebuterte i 1999 med Heard It All Before og fikk sitt gjennombrudd i 2003 med albumet Twentysomething, som endte opp som det mestselgende jazzalbumet i Storbritannia gjennom tidene.Han har også medvirket på andre prosjekter, blant annet så skrev han tittelsporet til Clint Eastwoods film Gran Torino (2008).
Han har opptrådt i Norge flere ganger, blant annet på Kongsberg Jazzfestival og Sildajazz i Haugesund.


== Familie ==
Cullum giftet seg i 2010 med tidligere modell Sophie Dahl.


== Diskografi ==


=== Album ===
1999 - Heard It All Before
2002 - Pointless Nostalgic
2003 - Twentysomething
2005 - Catching Tales
2009 - The Pursuit
2013 - Momentum
2014 - Interlude
2019 - Taller
2020 - The Pianoman at Christmas


=== Livealbum ===
2006 - Live at Ronnie Scott's


=== Samlealbum ===
2007 - In the Mind of Jamie Cullum
2007 - Jamie Cullum: influences
2010 - Devil May Care!
2018 - The Song Society Playlist


=== DVD ===
2004 - Live At Blenheim Palace
2004 - Twentysomething DVD
2005 - Telling Tales
2006 - Live in Buenos Aires


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jamie Cullum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jamie Cullum på Internet Movie Database 
(en) Jamie Cullum hos The Movie Database 
(en) Jamie Cullum på Apple Music 
(en) Jamie Cullum på Discogs 
(en) Jamie Cullum på MusicBrainz 
(en) Jamie Cullum på Encyclopaedia Metallum 
(en) Jamie Cullum på Spotify 
(en) Jamie Cullum på Songkick 
(en) Jamie Cullum på AllMusic 
Jamie Cullum på Twitter 
Jamie Cullum på Myspace
Milla Clementsdotter

Milla Clementsdotter (født 1. november 1812 i Orrnäsfjäll, Föllinge, Sverige, død 8. april 1892 i Roan, Sør-Trøndelag) var en sørsamisk kvinne som huskes av ettertiden for å ha veiledet Lars Levi Læstadius i spørsmål om kristen tro. Læstadius omtalte henne som «Maria», og Milla er kjent som «Lappmarkens Maria».


== Biografi ==
Foreldrene var Clemmens Andersson og Anna Larsdotter. Etter farens død i 1817 giftet moren seg på nytt med Torkel Jonsson. Det førte til at Milla fikk en søster til, Sara Brita, som ble født i 1825.Milla giftet seg i 1840 med den tre år eldre Tomas Pålsson. I 1846 fikk de datteren Anna Brita. I 1865 bor de på Halmøya i Flatanger (dengang en del av Fosnes) i Namdalen som reindrivende nomader. Ved folketellingen i 1875 bodde de i Vigen, Hopstad, Roan.
Det kan se ut som om han døde i Beitstadfjellene i 1877, mens hun døde i Roan i april 1892.  Ved folketellingen i 1890 står begge registrert i Frostvikens lapska församling
 I 1900 er de begge overført til «ukjent» (obefintlighetslängden) i forsamlingsboken.


== Møte med Læstadius ==
Milla og Læstadius møttes sannsynligvis 1. januar 1844 i Åsele kirke. Ifølge Læstadius hadde Maria tidligere truffet presten Per Brandell i Nora forsamling i Ångermanland. Brandell løste henne fra tvilen, forteller Læstadius: «Denna enfaldiga flicka hade erfarenheter i nådens ordning, som jag aldrig hört förut. Hon hade vandrat långa vägar för att söka ljus i mörkret och under sina vandringar slutligen kommit till pastor Brandell i Nora. När hon för honom öppnade sitt hjärta, så löste han tvivlet, och hon kom genom honom till den levande tron. (…) Och nu först, tänkte jag, nu ser jag vägen, som leder till livet.»
Møtet mellom Milla og Læstadius var et vendepunkt i Læstadius' liv. Han ble inspirert av Millas enkle fortellinger om sine «erfaringer i nådens orden», som Læstadius selv kalte det. Etter møtet startet han forkynnelsen som markerte starten på den læstadianske vekkelsen.


== Referanser ==
Europan

Europan er en stiftelse som engasjerer seg i problemstillinger knyttet til endrete livsbetingelser, urbanitet, landskapets betydning, utvikling av nye planverktøy, etc. og er basert på samarbeid mellom avdelinger i de fleste europeiske land. 
Europan har arrangert arkitektkonkurranser annet hvert år siden 1988. Konkurransene er åpne for arkitekter under 40 år i hele Europa og deres tema faller innenfor organisasjonens interesseområde. 
Konkurransens hensikt er å realisere vinnerprosjektene, og hvert deltakerland stiller med opptil flere konkrete tomter.
Europan Norge ble stiftet i 2002 etter initiativ av sivilarkitekt Cornelius Brekke, og har bidratt med konkurranser på norske tomter siden 2003.


== Eksterne lenker ==
Europan Norge
Europan Europe
Shoichi Yokoi

Shoichi Yokoi (1915–1997) var en soldat i den japanske hæren som i 1941 ble stasjonert på stillehavsøya Guam. Da amerikanerne gjenerobret Guam i 1944, forsvant Yokoi under jorda – bokstavelig talt. Først 28 år senere, i januar 1972, ble han oppdaget på en øde del av Guam av øyas egne innbyggere. I løpet av årene etter andre verdenskrig hadde han holdt til i en underjordisk jungelhytte. Han fikk en heroisk mottakelse da han kom hjem til Japan. Ifølge slektninger fant han seg aldri helt til rett i Japan etter gjenkomsten og av nostalgiske grunner dro han flere ganger på besøk til Guam sammen med sin kone.Yokoi døde av hjerteinfarkt i 1997, 82 år gammel.
Historien om Youki regnes som en av de merkeligste historier fra 1900-tallet. I 2009 utgav hans nevø, Omi Hatashin, en bok om hans liv på Guam som i engelsk oversettelse har fått tittelen Private Yokoi's War and Life on Guam.


== Se også ==
Hiroo Onoda


== Referanser ==
Alt (stemme)

Alt er betegnelsen på kvinnestemmen med lavest tessitura.


== Beskrivelse ==
Overgangen mellom alter og mezzosopraner er flytende. Det finnes ikke så mange sangerinner med rene altstemmer, så altroller synges ofte av dype mezzosopraner, og siden det heller ikke finnes så mange altroller, kan altsangerinner med høy tessitura synge mezzopartier.
Det finnes enkelte sangerinner med en svært dyp alt-tessitura som kalles kontra-alt. Den engelske betegnelsen contralto betegner vanligvis det samme som det som på norsk kalles alt.

Noen kjente altrollerAzucena i Il trovatore (Giuseppe Verdi)
Maddalena i Rigoletto  (Verdi)
Dalila i Samson et Dalila (Camille Saint-Saëns)
Erda i Das Rheingold og Siegfried (Richard Wagner)Noen kjente altsangerinner
Bebe Neuwirth
Eula Beal
Cher
Ewa Podleś
Jane Froman
Judy Garland
Lisa Gerrard
Mercedes Sosa
Hilary Summers
Katy Perry
Diana Krall
Sara Bareilles
Kathleen Ferrier
Shania Twain
Helen Watts


== Guttealt ==
En del guttesangere som ikke har kommet i stemmeskiftet har en tessitura som ligger i altregisteret, og dette stemmeleiet kalles guttealt. Guttestemmer med en høyere tessitura kalles tilsvarende guttesopran. En del voksne menn kan synge i altregisteret, men det skjer stort sett ved hjelp av falsett- eller hodestemmeteknikker, og klangen er ganske annerledes enn hos guttestemmer. Guttestemmer synger vanligvis de høye stemmene i guttekor.

Typiske roller for guttealterTredje gutt i Zauberflöte (Mozart)
Gjetergutt i Tosca (Puccini)
Joas i Athalia (Händel)
Guttestemme i Chichester Psalms (Bernstein)
Guttestemme i Romeo und Julia (Heinrich Sutermeister)
Puck i Oberon (Weber)


== Se også ==
Sopran
Tenor
Bass


== Litteratur ==
Boldrey, Richard (1994). Guide to Operatic Roles and Arias. Caldwell Publishing Company. ISBN 978-1-877761-64-5. 
Coffin, Berton (1960). Coloratura, Lyric and Dramatic Soprano, Vol. 1. Rowman & Littlefield Publishers, Inc. ISBN 978-0-8108-0188-2. 
Stark, James (2003). Bel Canto: A History of Vocal Pedagogy. University of Toronto Press. ISBN 978-0-8020-8614-3. 


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Fortegnelse over guttesolister og guttekor
Defence Scheme No. 1

Defence Scheme No. 1 var det canadiske forsvarets nødplan i tilfelle man skulle få etterretningsmeldinger om en forestående amerikansk invasjon av Canada. Ifølge planen skulle canadierne foreta et preemptivt angrep på det nordlige USA for å oppholde de amerikanske styrkene lenge nok til at Canada kunne få forsterkinger fra resten av det britiske imperiet. Planen ble skrinlagt i 1928 og større deler av dokumentene ble ødelagt. Utover på 1930-tallet etablerte også USA sin War Plan Red, som var en amerikansk plan for invasjonen av Canada og generell krig mot det britiske imperiet og var del av en stor mengde amerikanske «fargekodeplaner».
Asta Kask

Asta Kask er et svensk punkband fra Töreboda i Västra Götaland. Asta Kask ble dannet under navnet «X-Tas» i 1978 og skiftet til dagens navn i 1980. I 1986, etter utgivelsen av Aldrig en LP, splittet bandet opp og spilte kun noen få konserter før de begynte å turnere igjen i 2003. I 2006 ga bandet ut sitt første studioalbum på 20 år. På tross av at alle sangene er på svensk, har bandet blitt coveret og oversatt til flere forskjellige språk.


== Diskografi ==


=== EP ===
1981 – För kung och fosterland
1983 – En tyst minut
1984 – Plikten framför allt
1986 – Än finns det hopp
2000 – Till sista droppen


=== LP ===
1985 – Med is i magen
1986 – Live
1986 – Aldrig en LP
1990 – Sista Dansen (Live)
2000 – Rock mot svinen
2007 – En För Alla Ingen För Nån
2013 – Handen På Hjärtat


=== CD ===
1991 – Med is i magen
1991 – Aldrig en CD
1993 – Från andra sidan
1995 – Sista dansen
2003 – Kravallsymfonier 78-86
2006 – Välkommen Hem – Samlade EP's
2006 – En för alla ingen för nån
2013 – Handen På Hjärtat


== Eksterne lenker ==
(en) Asta Kask – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Asta Kask på Discogs 
(en) Asta Kask på MusicBrainz 
(en) Asta Kask på Spotify 
(en) Asta Kask på Songkick 
(en) Asta Kask på Last.fm 
(en) Asta Kask på AllMusic
Årets europeer

Årets Europeer er en pris som deles ut årlig av Europeisk Ungdom til en person som har engasjert seg for Europa i Norge.


== Prisvinnere ==
1994: Johan Jørgen Holst og Marianne Heiberg, Ap-politikere
1997: Frederic Hauge, Bellona
1999: Steinar Hansson, World Wildlife Fund
2000: Roy Jacobsen, forfatter
2001: Norges Unge Venstre
2002: Thorbjørn Jagland, tidligere statsminister og Ap-leder, senere stortingspresident
2003: Jens Stoltenberg, Ap-leder, tidligere og senere statsminister
2004: Wenche Fossen, tidligere leder i Europabevegelsen og SV-politiker
2005: Ronald Rindestu, Sp-politiker, fylkesordfører i Troms og initiativtager til Kysten inn i EU
2006: Steinar Lem, talsmann for Framtiden i våre hender
2007: Paal Frisvold, styreleder i Brusselkontoret AS
2008: Kristin Clemet, daglig leder i tankesmien Civita, tidligere Høyre-politiker.
2009: Eva Joly, korrupsjonsjeger
2010: Erik Solheim, miljø- og utviklingsminister
2011: Nikolai Astrup, stortingsrepresentant for Høyre og leder av Høyres EU-utvalg
2012: Sveinung Rotevatn, Tore Eikeland og Tarald Kuven Mjelde, ungdomspolitikere
2013: Kjetil Wiedswang, journalist i DN
2014: Eirik Rise fra Skeiv Ungdom
2015: Simen Ekern
2016: Hanne Skartveit
2017: Frank Bakke-Jensen og Grete Berget
2018: Espen Barth Eide
2019: Ine Marie Eriksen Søreide
2020: Den norske Helsingforskomitéen
2021: Venstre


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Årets europeer – Europeisk ungdom
Ronald Rindestu

Ronald Cato Rindestu (født 5. juni 1942 i Vangsvik, død 16. februar 2012) var en norsk politiker (Sp). Han var fylkesordfører i Troms fra 1995 til 2007. Han var også initiativtager til Kysten inn i EU. Han hadde flere verv, blant annet var han styreleder for Troms Røde Kors, og senere sentralstyremedlem i Norges Røde Kors. Han satt på fylkestinget fra 1987 til 2007. Fra 1970-tallet var han også medlem av Tranøy kommunestyre.Rindestu tok lærerutanning ved Tromsø lærerskole.I 2005 ble Rindestu tildelt prisen Årets europeer av Europeisk Ungdom.


== Referanser ==
Masahiko Harada

Masahiko Harada (født 9. mai 1968 i Kamikawa, Hokkaido) er en tidligere japansk skihopper. Han huskes best for kollapsen i avslutningen av laghoppkonkurransen på OL på Lillehammer i 1994. Det japanske laget hadde en nesten ugjentakelig ledelse før det siste hoppet i den store bakken. Harada, lagets ankermann, hadde hoppet 122 meter i sitt første hopp og trengte bare å hoppe 105 meter i siste omgang for å sikre gullet. Harada feilet og hoppet kun 97,5 meter, dermed gikk gullet til Tyskland.
Fire år senere hadde Harada igjen sjansen til å vinne gull i laghopp, denne gangen i hjemlandet. Hans første hopp målte bare 79,5 meter og laget falt fra første til fjerde og frembrakte minner fra Lillehammer. I andre forsøk slo han til med olympisk rekord med 137 meter. Hans lagkamerat Kazuyoshi Funaki sikret gullet med et hopp på 125 meter, den første olympiske gullmedaljen i hopp siden OL i Sapporo 1972.
Sammen med laggullet, har Harada en bronse fra stor bakke individuelt fra Nagano.
Harada har konkurrert i fem olympiske leker. I tillegg til Lillehammer og Nagano deltok han i Albertville 1992, Salt Lake City 2002 og Torino 2006.
Han har vunnet to VM-gull, i Falun 1993 i normal bakke og Trondheim 1997 i stor bakke.
12. juli 2006 ble Harada utnevnt til ambassadør til VM 2007 i Sapporo Japan.


=== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Masahiko Harada – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Masahiko Harada – Olympedia 
(en) Masahiko Harada – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Masahiko Harada – FIS (skihopping)
Vistehola

Vistehålå (eller Svarthola som den kalles offisielt – vist er norrønt for «opphold, å være på et sted»  er en boplass fra steinalderen beliggende på Viste, 10 km nordvest for Stavanger, i Randaberg kommune i Rogaland fylke.


== Steinalderboplass ==
Vistehålå var den første huleboplassen i Norge som ble undersøkt av fagfolk. Funnmaterialet er særdeles godt bevart, og gir viktige opplysninger om hvorledes forgjengerne våre levde i eldre steinalder, for mellom 6 000 og 8 000 år sidan. Hulen rommer et bebodd areal på ca. 100 kvadratmeter, og ligger ca. 250 meter fra våre dagers strandlinje. I brukstiden stod vannet vesentlig høyere. Avfallsdyngen som dekket store deler av hulegulvet, var 1,6 meter dyp på sitt tykkeste. Her var ikke bare mengder med bein, skjell og redskapsavfall, men også spor etter begravelser. Hunden er det eneste tamdyret en finner spor av, bortsett fra noen få bein fra ku og hest i det øverste laget, som skriver seg fra folkevandringstiden. Ville dyr er derimot representert med ca. sytti arter, derav 37 slags fugl og elleve slags fisk. Men i steinalderen var det først og fremst villsvin som ble spist, i en slik grad at steinalderfolket i Vistehulen kan karakteriseres som villsvinjegere. Bein etter elg og sel fant en også mye av. Vistehulen er ikke utgravd med moderne metoder, og mye av det interessante beinmaterialet ble dessverre kastet. Så langt har bare Sævarhelleren inneholdt like gamle beinrester.Ved østveggen i hulen ble det funnet et skjelett av en 15 år gammel gutt som levde for ca. 7.500 år siden. Det er et av de eldste funnene av menneskelige levninger i Norge.


== Galleri ==

		
		


== Se også ==
Vistegutten


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vistehulen, artikkel hos Store norske leksikon
Norsk Skuespillerforbund

Norsk Skuespillerforbund (NSF) er et frittstående fagforbund for skuespillere. NSF arbeider for å styrke og bedre skuespillernes arbeidsvilkår og arbeidsmiljø.
NSF ble stiftet 27. oktober 1898. Initiativet til stiftelsen kom fra skuespilleren Sigurd Asmundsen, som lanserte ideen om en fagforening for skuespillere allerede i 1896. Forbundet forhandler fram tariffavtaler og vederlagsavtaler for skuespillere. Det er også ansvarlig for å utbetale vederlag for salg av filmer, bøker og digitale medier. Første gang forbundet lyktes i å framforhandle en 12-måneders normalkontrakt for skuespillere var i 1912.


== Forbundsledere ==

1898: Sigve Gundersen
1899–1900: Olav Voss
1901–1902: Ludvig Müller
1903: Ludvigh Bergh
1904: Halfdan Christensen
1905–1906: Theodor Blich
1907–1912: Ludvig Müller
1913: Harald Stormoen
1914–1918: Thomas Thomassen
1919: Theodor Blich
1920: Thorleif Klausen
1921–1923: Harald Stormoen
1924: Thomas Thomassen
1925–1927: Harald Stormoen
1928–1931: Einar Sissener
1932–1939: Egil Hjorth-Jenssen
1940: David Knudsen
1941–1944: Harald Schwenzen
1945: Georg Løkkeberg
1946–1950: Jens Gunderssen
1951–1956: Ella Hval
1957: Øyvind Øyen
1958–1961: Ella Hval
1962–1964: Gunnar Olram
1965–1966: Ella Hval
1967–1968: Bjarne Andersen
1969–1973: Knut M. Hansson
1974–1976: Finn Kvalem
1977–1979: Karen Randers-Pehrson
1980–1994: Ragnhild Nygaard
1995–2000: Bernhard Ramstad
2000–2011:  Agnete G. Haaland
2011–2015:  Hauk Heyerdahl
2015–: Knut Alfsen


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Skuespillerkatalogen – Castingtjeneste drevet av Norsk Skuespillerforbund