Soghomon Tehlirjan

Soghomon Tehlirjan (armensk: Սողոմոն Թեհլերյան, født 2. april 1897 i Nerkin Pakarich i Det osmanske rike, død 23. mai 1960 i San Francisco) var en armensk overlevende fra det som senere ofte beskrives som folkemordet på armenerne. Han mistet familien sin i folkemordet.Han var aktivt med på Operasjon Nemesis som var en hevnaksjon mot hovedpersonene bak fordrivelsen og drap på tusenvis av etniske armenere under første verdenskrig. Han var også med i Dashnak-organisasjonen, som kjempet for en selvstendig Armenia, i østlige deler av Det osmanske rike. 

Han drepte Talat Pasja på gaten midt på dagen i Charlottenburg i Berlin 15. mars 1921 på oppdrag fra Operasjon Nemesis. Talat ble drept med et skudd gjennom hodet og et gjennom nakken. «Dette er hevn for min families døde» ropte Tehlirjan som straks ble overmannet av forbipasserende. Hjembyen hans, Erzindjan, ble i juni 1915 tømt og Tehlirjan ble sammen med familien (moren og fem søsken) og 20.000 andre innbyggere sendt til fots. Moren og en bror ble myrdet av gendarmene mens han så på og han selv ble slått ned og våknet flere timer senere i en likhaug. Talat Pasja ble ved rettsoppgjøret etter første verdenskrig dømt til døden in absentia og levde i frihet i Tyskland der han arbeidet med memorarer der han forsøkte å bagatellisere folkemordet.Han ble av retten frifunnet for straffeansvar for drapet da retten la vekt på de mentale lidelsene Tehlirian hadde gjennomgått under deportasjonen. Tehlirjan ble løslatt av tysk rett juni 1921 på grunnlag av den traumatisering han hadde gjennomgått etter at hele familie var utryddet. Johannes Lepsius med flere vitnet til fordel for Tehlirjan. Saken mot Tehlirjan ble i praksis en sak mot den avdøde Talat og hans ansvar for folkemordet på armenerne. New York Times skrev at rettssaken en gang for alle dokumenterte at de osmanske myndighetenes mål ikke var fordrivelse men utslettelse.Raphael Lemkin fikk kjennskap til straffesaken mot Tehlirjan og mente manglende mulighet til å rettsforfølge Talat var en uholdbar svakhet i internasjonal rett. Lemkin, som da var ung jusstudent, tok opp problemstillingen med professoren (ved Universitetet i Lviv) som forklarte at det ikke var noen lov som rammet Talats handlinger fordi dette lå innenfor staten suverenitet. Lemkin mente det at var helt ulogisk at Tehlirjan kunne straffes for ett drap, mens Talat ikke kunne straffes for en million drap. Under andre verdenskrig introduserte Lemkin betegnelsen «genocide» (folkemord).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Armin T. Wegner: Der Prozeß Talaat Pascha - Stenographischer Bericht, Berlin 1921
Tessa Hofmann: Der Völkermord an den Armeniern vor Gericht - der Prozeß Talaat Pascha, Göttingen 1980 (Neuauflage von Wegners Werk)
Rolf Hosfeld: Operation Nemesis: Die Türkei, Deutschland und der Völkermord an den Armeniern, Kiepenheuer & Witsch, Köln 2005 ISBN 3-462-03468-5.
Selef Ünal: Der Prozess gegen Salomon Teilirian - Das Talaat-Pascha-Attentat (Berlin, 2.-3. Juni 1921). Selbstverlag, Ankara, 2008
Gary Jonathan Bass: Stay the Hand of Vengeance: The Politics of War Crimes Tribunals. Princeton University Press, 2001.
Stefan Ihrig: «Genocide Denied, Accepted, and Justified: The Assassination of Talât Pasha and the Subsequent Trial as a Media Event in the Early Weimar Republic», i Journal of the Society for Armenian Studies 22 (2013), s. 153-77.
Vartkes Yeghiayan: The Case of Soghomon Tehlirian. Glendale, CA: Center for Armenian Remembrance; 2nd edition, 2006.