jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gulfinnetun

Gulfinnetun (Thunnus albacares) er en tunfiskart.
Den dypeste delen av kroppen er under midten av første ryggfinne. Hos noen store eksemplarer er andre ryggfinne og gattfinnen svært lange, over tyve prosent av kroppslengden. Brystfinnene er moderat lange og når forbi starten på andre ryggfinne, men ikke forbi enden på basis av denne finnen.
Ryggen er metallisk mørkeblå, sidene gule og buken sølvfarget. Buken har ofte omtrent tyve avbrutte, nesten vertikale, linjer. Ryggfinnene, gattfinnen og småfinnene er lyst gule; småfinnene har en smal mørk kant. Arten har svømmeblære. Maksimal lengde er over 200 cm. 
Gulfinnetun lever pelagisk ute på åpent hav og finnes i vann med en temperatur mellom 18 og 31 °C. Arten finnes både over og under termoklinen, men sjelden dypere enn 100 m på grunn av at den krever et oksygeninnhold høyere enn 2 ml/l.
Arten har en kosmopolitisk utbredelse i subtropiske og tropiske farvann i alle hav, men finnes ikke i Middelhavet. Gulfinnetun foretar lange vandringer. Den er en stimfisk som svømmer sammen med andre individer med samme størrelse. Ofte inngår andre arter i stimene.
Gulfinnetun er et av verdens viktigste kommersielle fiskeslag målt etter fangstmengde, og arten fiskes i hele utbredelsesområdet. I 2010 var verdensfangsten ifølge FAOs fangststatistikk 1 165 296 tonn. Størst betydning har linefiske, som hovedsakelig drives av fartøyer fra Japan, Sør-Korea og Taiwan.


== Litteratur ==
B.B. Collette og C.E. Nauen (1983). FAO species catalogue: Vol.2. Scombrids of the world: An annotated and illustrated catalogue of tunas, mackerels, bonitos and related species known to date. FAO Fish.Synop. s. 83–85. ISBN 92-5-101381-0. 


== Eksterne lenker ==
(en) Gulfinnetun – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Gulfinnetun i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Gulfinnetun hos FishBase 
(en) Gulfinnetun hos Fossilworks 
(en) Gulfinnetun hos ITIS 
(en) Gulfinnetun hos NCBI 
(en) Kategori:Thunnus albacares – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Thunnus albacares – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Thunnus albacares (Bonnaterre, 1788) Yellowfin tuna - FishBase
B. Collette m.fl. (2011). «Thunnus albacares». IUCN 2012. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2012.1. Besøkt 19. august 2012. 
Thunnus albacares i FAO FishFinder
Trådstjert

Trådstjert (Trichiurus lepturus) er en fisk.
Trådstjert er et av verdens viktigste kommersielle fiskeslag, målt etter fangstmengde. I 2003 var verdensfangsten på 1,5 mill. tonn.


== Eksterne lenker ==
(en) Trådstjert – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Trådstjert i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Trådstjert hos Artsdatabanken 
(en) Trådstjert hos FishBase 
(en) Trådstjert hos Fossilworks 
(en) Trådstjert hos ITIS 
(en) Trådstjert hos NCBI 
(en) Kategori:Trichiurus lepturus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Trichiurus lepturus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Trichiurus lepturus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Trichiurus lepturus Linnaeus, 1758 Largehead hairtail - FishBase
Trichiurus lepturus i FAO FishFinder
Truck

En truck er et lite, lettmanøvrert motorkjøretøy på fire gummihjul til intern transport på fabrikker, jernbanestasjoner, havner m.m. Eksempler er gaffeltruck og ledestyrt palletruck.Ordet kan også vise til lastebil, vogntog, semitrailer og truck racing.


== Referanser ==
Sardin

Sardin (Sardina pilchardus) er en sildefisk.
Sardin er et av verdens viktigste, kommersielle fiskeslag målt etter fangstmengde. I 2003 var verdensfangsten på 1 mill. tonn.


== Eksterne lenker ==
(en) sardin – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) sardin i Encyclopedia of Life 
(en) sardin i Global Biodiversity Information Facility 
(no) sardin hos Artsdatabanken 
(sv) sardin hos Dyntaxa 
(en) sardin hos FishBase 
(en) sardin hos Fossilworks 
(en) sardin hos ITIS 
(en) sardin hos NCBI 
(en) Kategori:Sardina pilchardus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sardina pilchardus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Sardina pilchardus (Walbaum, 1792) European pilchard - FishBase
Det internasjonale havforskningsrådet

Det internasjonale havforskningsrådet – International Council for the Exploration of the Sea (ICES) eller Conseil International de l'Exploration de la Mer (CIEM) – ble danna 22. juli 1902 i København av åtte nordeuropeiske kyststater: Danmark, Finland, Nederland, Norge, Russland, Storbritannia, Sverige og Tyskland. Organisasjonen har sete i København.
ICES har per oktober 2013 i alt 20 medlemsland: Belgia, Canada, Danmark, Estland, Finland, Frankrike, Irland, Island, Latvia, Litauen, Nederland, Norge, Polen, Portugal, Russland, Spania, Sverige, Storbritannia, Tyskland og USA.To internasjonale ikke-statlige organisasjoner har fått observatørstatus: World Wide Fund for Nature og BirdLife International.
I begynnelsen var ICES en vitenskapelig organisasjon som arbeidet med praktiske fiskerispørsmål, og et tverrfaglig forum for marine studier. I dag er ICES en moderne, mellomstatlig organisasjon for havforskning, og et rådgivende organ for fiskeriforvaltninga i medlemslandene. Det siste arbeidsområdet er delegert til en rådgivende komite for fiskeriforvaltning – Advisory Committee on Fishery Management (ACFM).
ACFM har definert nivåer på de ulike fiskeartenes gytebestander, der de opererer med en nedre grense som ikke kan underskrides uten at bestanden svekkes. Den definerer også en føre-var-grense som ligger noe høyere, og der myndighetene ved underskridelse anbefales å iverksette tiltak som kan få bestandene opp på et tryggere nivå.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) International Council for the Exploration of the Sea – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Le CIEM fête ses cent ans Arkivert 22. oktober 2005 hos Wayback Machine.
Den blandete norsk-russiske fiskerikommisjon

Den blandete norsk-russiske fiskerikommisjon ble oppretta 11. april 1975 som et bilateralt forvaltningsorgan mellom Norge og Russland (Sovjetunionen). 
På et årlig møte i kommisjonen fastsettes totalkvoter for fangst på felles fiskebestander i Barentshavet, og fordeler kvotene mellom Norge, Russland og tredjeland. Partene avtaler også gjensidig fiskeadgang i hverandres økonomiske soner og bytter kvoter både innenfor fellesbestander og nasjonale bestander. Totalkvotene som Norge og Russland fastsetter i Den blandete norsk-russiske fiskerikommisjon er basert på anbefalinger om beskatningsnivå utarbeidet av Det internasjonale havforskningsrådet (ICES), hvor både norske og russiske forskere er representert.
Gjennom de årlige kvoteavtalene fastsettes også viktige reguleringstiltak som skal sikre en bærekraftig og forsvarlig ressursforvaltning, for eksempel kriterier for stenging av områder pga. for stor innblanding av ungfisk og bruk av sorteringsrist i trålfisket.
Den klart viktigste felles bestanden er torsken; deretter følger hyse, lodde og i seinere år kongekrabbe.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hønneland,Geir 2006: Kvotekamp og kyststatssolidaritet: norsk-russisk fiskeriforvaltning gjennom 30 år. ISBN 978-82-450-0538-7


== Eksterne lenker ==
Om norsk-russisk fiskerisamarbeid på Fiskeridepartementets hjemmeside
MF «Preikestolen»

MF «Preikestolen», tidligere MF «Bjørnefjord» og MF «Stavanger», er en bilferge bygget i 1990 for Det Stavangerske Dampskibsselskab (DSD) for fergesambandet Stavanger – Tau. Under sitt tidligere navn trafikkerte hun dette sambandet frem til 2001, da hun ble solgt til HSD (nå Norled). Etter å ha vært brukt i ulike samband, ble hun i 2010 på nytt satt inn i trafikk i Tau-sambandet sammen med søsterskipene MF «Ullensvang» og MF «Stord», og gikk her frem til januar 2013 da hun ble flyttet til Ranavik–Skjersholmane i Sunnhordland. Fergen ble i 2019 solgt til Boreal Sjø og trafikkerte fra 2019 sambandet Lauvvik–Oanes til Ryfylketunnelen åpnet desember 2019, og fergesambandene Stavanger–Tau og Lauvvik–Oanes ble lagt ned. Per 19. juni 2020 var MF «Preikestolen» lagt i opplag i Sandnes for prøve-kjøringer, for å starte kjøre en annen plass i fremtiden. Den 11. oktober 2020 ble MF «Preikestolen» satt inn i Høgsfjordsambandet. i 2021 ble den satt i Molde - Vestnes


== Tidslinje ==
1990 - Levert som MF «Stavanger» for Det Stavangerske Dampskibsselskab, Flaggstat  Stavanger.
1991 - Overtatt av Rogaland Trafikkselskap A/S (DSD)
1992 - Satt inn i Mortavika – Arsvågen
2000 - Solgt til Boknafjorden Ferjeselskap AS (DSD)
2001 - Innkjøpt av Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap, Flaggstat  Bergen og omdøpt MF «Bjørnefjord»
2001 - Satt inn i Halhjem - Sandvikvåg
2001 - Rederiet omdøpt HSD Sjø AS
2006 - Rederiet omdøpt Tide Sjø AS
2007 - Gikk på Skjersholmane - Valevåg, mens Bømlafjordtunnelen var stengt.
2007 - Ligger i opplag i Vedholmen.
2010 - Satt inn på Stavanger - Tau.
2013 - Satt inn i sambandet Ranavik - Skjersholmane, i en liten periode.
2013 - Tilbake i Tau-sambandet
2015 - I en kort periode i Lavik – Oppedal som avløser til MF «Stavanger» (2003)
2015 - Tilbake i Tau-sambandet igjen.
2015 - Satt inn i en kort periode i Leirvåg - Sløvåg.
2015 - Tilbake i Tau-sambandet.
2017 - Satt som fast reserveferge på Lavik – Oppedal.
2019 - Kjøpt av Boreal Sjø, og omdøpt til MF «Preikestolen», flaggstat  Stavanger.
2019 - Satt inn i Lauvvik - Oanes.
2019 - Ryfylketunnelen tok over og Lauvvik - Oanes og Stavanger - Tau ble lagt ned.
2020 - Lagt i opplag i Sandnes.
2020 – Fra 11. oktober satt inn i Høgsfjordsambandet
2021 - Satt inn i Molde - Vestnes


== Skipet ==
MF «Stavanger» var byggnummer 11 ved Myklebust mek. Verksted A/S i Gurskebotn. Skroget ble bygd ved Liaaen Nordfjord AS, Nordfjordeid. Ved overlevering var tonnasjen 2 871 bruttoregistertonn, 861 nettoregistertonn, og lasteevnen var 786 dødvekttonn. Hovedmaskinen er en åttesylindret totakts dieselmotor bygd av Wärtsilä-Wichmann AS på Rubbestadneset. Oppgitt ytelse er 3 000 bhk.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tyskspråklig nettsted om bilferger – MF Stavanger Arkivert 16. desember 2012 hos Wayback Machine. Besøkt 29. april 2009
www.skibet.no


== Eksterne lenker ==
(en) Stavanger (ship, 1990) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) IMO 9013098 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Preikestolen» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MF «Sulafjord»

MF «Sulafjord» er en pendelferge bygget i 1986. Fergen ble kjøpt av Bastø Fosen i desember 2010 og gikk fra mars 2011 til 2017 som fast fjerdeferge på Horten–Moss. I 2017 ble fergen kjøpt av Fjord1 og fikk sitt nåværende navn. Den skal settes inn som reserveferge på sambandene Bognes–Skarberget og Drag–Kjøpsvik i Nordland.
Fergen ble levert i 1986 som MF «Austrheim» til BNR, hvor den gikk ruten Knarvik - Steinestø til 1995.
Fergen gikk under navnet MF «Bjørnefjord» for HSD fra 1995 til 2001. Den gikk fra og med 1995 til og med desember 2000 på Valevåg–Skjersholmane. Fra 2001 til 2010 gikk den som MF «Boknafjord» og frem til 2007 på sambandet Mortavika–Arsvågen.


== Tidslinje ==
1986 – Levert som MF «Austrheim» for BNR og gikk på sambandet Knarvik–Steinestø frem til 1995.
1994 – Ombygget.
1995 – Innkjøpt av HSD i Bergen og omdøpt til MF «Bjørnefjord».
1995 – Satt inn på Valevåg–Skjersholmane.
2000 – Bømlafjordtunnelen ble åpnet og Valevåg–Skjersholmane ble lagt ned.
2001 – Solgt til Boknafjorden Ferjeselskap og omdøpt til MF «Boknafjord», Hjemmehavn:  Stavanger.
2001 – Satt inn Mortavika–Arsvågen.
2001 – Ombygget: 3692 BT, 1906 NT, 140 PBE.
2007 – Leid ut til Bastø Fosen om våren og sommeren.
2007 – Rederiet fusjonert inn i Tide Sjø.
2008 – Opplagt som reserveferje.
2010 – Solgt til Bastø Fosen og omdøpt MF «Bastø IV».
2011 – Verkstedopphold i Gdańsk (Polen) for ombygging og klassing.
2011 – Ankom Horten. Fortsettelse av ombygging i salong og bysse.
2011 – Rutestart på Horten–Moss.
2016 – Omdøpt MF «Bastø VII»
2017 – Solgt til Fjord1 og omdøpt MF «Sulafjord».
2017 – Satt inn som reserveferge på Mortavika - Arsvågen.
2018 – Satt inn som reserveferge på Hufthamar - Krokeide.
2022 – Settes inn som reserveferge på Bognes–Skarberget og Drag–Kjøpsvik fra 1. desember.


== Tidligere rederier ==
1986 – 1995: Bergen-Nordhordland Rutelag (BNR), Bergen.
1995 – 2001: Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD), Bergen.
2001 – 2007: Boknafjorden Ferjeselskap (BF), Stavanger.
2007 – 2010: Tide Sjø, Stavanger.
2010 – 2017: Bastø Fosen, Horten.
2017 – I dag: Fjord1, Florø.


== Se også ==
Her er de fergene MF «Sulafjord» har gått i rute med/er søsterferge til.

MF «Hordaland»
MF «Rennesøy» (Nå «Tranøy»)
MF «Masfjord» (Nå «Marstein»)
MF «Nordfjord» (Nå «Melderskin»)
MF «Alversund» (Nå «Sogn»)
MF «Seimstrand» (Nå «Stryn»)
MF «Stavangerfjord»
MF «Mastrafjord»
MF «Boknafjord»
MF «Raunefjord»
MF «Bergensfjord»
MF «Møkstrafjord»
MF «Horgefjord»
MF «Bastø I»
MF «Bastø II»
MF «Bastø III» (Nå «Bømlo»)
MF «Bastø IV»
MF «Bastø V»
MF «Bastø VI»


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Kilder ==
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 29. desember 2015. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 8512114 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Sulafjord» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MF «Bømlo» (1972)

MF «Bømlo» var en bilferge bygget i 1972 for Rutelaget Askøy-Bergen A/S som MF «Herdla». Fra 1984 til 1996 gikk fergen under navnet «Ladejarl» for Fosen Trafikklag AS, og ble benyttet på fergesambandet Sunde–Hemnskjel–Sandstad. Fra 1996 til 2014 gikk fergen i rutefart for HSD Sjø, Tide Sjø og Norled (samme selskap med to navneskifter). Fergen ble solgt for hugging i Danmark.
MF «Herdla» var byggnummer 31 ved Løland Motorverkstad AS i Leirvik i Sogn. Ved overlevering var tonnasjen 871 bruttoregistertonn og 496 nettoregistertonn. Hovedmaskinen er en sekssylindret totakts dieselmotor bygd av Wichmann Motorfabrikk AS på Rubbestadneset. Oppgitt ytelse var 1 500 bhk.


== Historie ==
1972: November: Levert som «Herdla» for Rutelaget Askøy-Bergen AS, Kleppestø/Bergen
1984: Juni: Solgt til Fosen Trafikklag AS, Trondheim
1984: Oktober: Omdøpt «Ladejarl»
1994: Juli: Ommålt: 860 BT, 258 NT
1996: Mars: Innkjøpt av Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap, Bergen. Omdøpt «Bømlo»
1996: August: Ommålt: 1206 BT, 356 NT
2001: Juni: Rederiet omdøpt HSD Sjø AS, Bergen
2006: November: Rederiet fusjonert sammen med Gaia Trafikk til Tide Sjø AS
2010: Desember: Satt inn på ruten Jondal-Tørvikbygd
2012: Januar: Rederiet omdøpt til Norled
2014: Juni: Motor ble kjørt uten olje og fergen  ble kondemnert og solgt til Danmark
2014: November: Opphuggingen startet


== Kilder ==
Alsaker, Per (1981). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 30. september 2014. 
Langes, W. (2014). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 28. oktober 2014. Besøkt 19. november 2014. 


== Eksterne lenker ==
(en) Bømlo (ship, 1972) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) IMO 7228194 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Bømlo» (1972) – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) Video av MF «Bømlo» i 2012
MS «Etne»

MS «Etne», nå «Gem Star», er et motorskip bygget i 1962 for Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap. Skipet gikk under navnet «Striltun» for Simon Møkster i Stavanger fra 1983 til 1987.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1962
Bygget av: Skaalurens Skibsbyggeri, Rosendal (# 199)
Brutto RT: 263
Netto RT: 98
Dødvekttonn: N/A
Lengde: N/A meter
Fart: N/A knop
Personbilkapasitet: N/A
Passasjerkapasitet: N/A
Motor: 5cyl. 2T EV DM (Wichmann Motorfabrikk, Rubbestadneset), 500 brutto HK


== Historie ==
1962: Februar: Levert som «Etne» for HSD, Bergen
1972: Forlenget: 265 brt, 139,2 x 28,0 x 7,6 m
1983: September: Solgt til Simon Møkster, Stavanger. Omdøpt «Striltun»
1987: Solgt til Jeffrey L. King & John A. Lewis, Kingstown, St.Vincent. Omdøpt «Snapper»
1996: Omdøpt «Bequia Express»
2004:   13. september: Omdøpt «Gem Star»
2005: Fremdeles i fart


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 5109227 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Etne» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MF «Etne» (1979)

MF «Etne», tidligere «Askøy», var en bilferge bygget i 1979 for Rutelaget Askøy-Bergen for fergesambandet mellom Bergen og Kleppestø. Den ble solgt til Hardanger Sundhordlandske Dampskipsselskap i 1988 og gikk i rute i ulike samband i Hordaland, frem til 2020.


== Historie ==
1979: Juni: Levert som «Askøy» for Rutelaget Askøy-Bergen A/S, Kleppestø/Bergen
1988: Juni: Innkjøpt av HSD, Bergen. Omdøpt «Etne». Gikk inn i ruten Skjersholmane-Valevåg
1995: Overført til ferjesambandet Bruravik–Brimnes
1996: August: Ommålt: 1660 BT, 498 NT
2001: Juni: Rederiet omdøpt HSD Sjø AS, Bergen
2006: November: Rederiet fusjonert sammen med Gaia til Tide Sjø
2007:   13.Juli: Begynte i sambandet Leirvåg-Skipavik-Sløvåg
2012: Rederiet omdøpt til Norled
2013: April: Jondal-Tørvikbygd
2020: Mai: Solgt til Norsk skipsbrukt AS, Arendal. Planlagt ombygd til anleggsferge
2020 Juli: slept til Smedegaarden AS, Esjberg, opphogging planlagt påbegynt i august.


== Skipet ==
«Askøy» var byggnummer 125 ved Mjellem & Karlsen Verft i Bergen. Ved overlevering var tonnasjen 1 241 bruttoregistertonn og 733 nettoregistertonn. Hovedmaskinen er en nisylindret totakts dieselmotor bygd av Wichmann Motorfabrikk AS på Rubbestadneset. Oppgitt ytelse er 2 300 bhk.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tyskspråklig nettsted om bilferger – MF Etne Arkivert 16. desember 2012 hos Wayback Machine. Besøkt 29. april 2009
www.skibet.no
www.hsd.no


== Eksterne lenker ==
(en) Etne (ship, 1979) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) IMO 7805124 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Etne» (1979) – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MF «Fedjefjord»

MF «Ådan», tidligere MF «Fedjefjord», er en bilferge bygget i 2001 for Bergen-Nordhordland Rutelag. Fergen var per april 2020 eid av Norled og uteleid til Fjord1. MF «Fedjefjord» gikk på strekningen Ferjesambandet Fedje–Sævrøy frem til MF Fedjebjørn tok over i mai 2020.


== Historie ==
2001: September: Levert som «Fedjefjord» for Bergen Nordhordland Rutelag ASA, Bergen
2002: April: Overtatt av HSD Sjø AS, Bergen
2022: Overtatt av Ålandstrafiken, Åland


== Skipet ==
MF «Fedjefjord» var byggnummer 496 ved det spanske verftet Astilleros Zamaccona i Bilbao. Ved overlevering var tonnasjen 2 332 bruttoregistertonn, 1 088 nettoregistertonn, og lasteevnen var 3 858 dødvekttonn. Hovedmaskinen er to dieselmotor. Oppgitt ytelse er 2 136 kW.


== Grunnstøting 2019 ==
I desember 2019 grunnstøtte Fedjefjord kort tid etter avgang fra Sævrøy kai. Det ble meldt om vanninntrenging i forskroget, men det var ikke fare for at fergen skulle gå ned. Det ble heller ikke meldt om personskader. Årsaken til grunnstøtingen var sterk vind.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tyskspråklig nettsted om bilferger – MF Fedjefjord Arkivert 16. desember 2012 hos Wayback Machine. Besøkt 29. april 2009
M/F Fedjefjord legger til kai på Fedje
www.skipet.no / Per Alsaker


== Eksterne lenker ==
(en) Fedjefjord (ship, 2001) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) IMO 9236767 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Fedjefjord» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MF «Fjordgar» (1967)

MF «Fjordgar» er en bilferge bygget i 1967 som MF «Torulf». Fergen ble opprinnelig bygget for å gå i rute mellom Ulsteinvik, Torvik og Runde, og erstattet en tidligere ferge med samme navn. Etter at Herøybrua åpnet i 1976 gikk fergen mellom Torvik og Runde frem til Rundebrua kom i 1982. Den siste strekningen «Torulf» trafikkerte under MRF-flagg var Molde–Bolsøya.
Fergen gikk i rutefart for rederiet Norled på strekningen Klokkarvik-Lerøy-Bjelkarøy-Hjellestad frem til 31. desember 2011.


== Historie ==
1967: Juni: Levert som «Torulf» for Torulf AL, Ulsteinvik
1977: April: Overtatt av Møre og Romsdal Fylkesbåtar, Molde/Ålesund
1990: Januar: Solgt til Øygarden & Sotra Rutelag AS, Straume/Bergen, Omdøpt «Fjordgar»
1992: Januar: Overtatt av Vest Trafikk AS, Straume/Bergen
1994: September: Ommålt: 123 BT, 43 NT
2000: August: Overtatt av HSD Buss AS, Straume (HSD), Bergen
2001: Juni: Rederiet omdøpt HSD Sjø AS, Bergen
2006: November: HSD Sjø AS omdøpt til Tide Sjø, etter fusjonen mellom HSD og Gaia Trafikk
2012:   Jul: solgt til Nordic Jet Line i Finland. Omdøpt «Nordic Eider»
2014:   Nov/des: kjøpt tilbake av Gulen skyss, planlagt tilbake på Klokkarvik-Lerøy-Bjelkarøy-Hjellestad. Omdøpt «Rosesund»


== Skipet ==
Fergen var byggnummer 33 ved Hatlø Verksted AS i Ulsteinvik i Møre og Romsdal. Ved overlevering var tonnasjen 135 bruttoregistertonn og 60 nettoregistertonn. Hovedmaskinen var en firesylindret firetakts dieselmotor bygd av Aabenraa Motorfabrik Heinr. Callesen A/S i Åbenrå, Danmark. Oppgitt ytelse var 320 hestekrefter (bhk).


== Referanser ==


== Kilder ==
www.skibet.no
Fjordfähren in Norwegen Arkivert 15. desember 2012 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 6721319 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Rosesund» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Tysse

Tysse er et vanlig stedsnavn på Vestlandet, og kan vise til:

Tysse (Samnanger) – administrasjonssenter i Samnanger kommune i Hordaland
Tysso (Osterøy) – også skrevet Tysse, ei bygd i Osterøy kommune i HordalandTysse er også kjent som et etternavn/familienavn, se. f.eks. 

Kappgjengerne Erik Tysseog søsterenKjersti Tysse Plätzer
Redaktøren Hallvard Tysse i avisen BygdanyttAndre betydninger

Tysse (tilhengerprodusent)


== Se også ==
Tysso
MF «Fitjar»

MF «Fitjar» er en bilferge bygget i 1973 for Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (senere Tide Sjø og Norled). «Fitjar» har siden sommeren 2016 operert som erstatningsferge på Kvanndal Utne Kinsarvik, Skånevik Matre Utåker, Fjelbergøyane og Gjermundshamn Varaldsøy Årsnes i lengre periodar.


== Historie ==
1973: Juni: Levert som «Fitjar» for HSD, Bergen
1996: August: Ommålt: 740 BT, 250 NT
2001: Juni: Rederiet omdøpt HSD Sjø AS, Bergen
2006: November: Rederiet fusjonert med Gaia Trafikk, nytt rederinavn ble Tide Sjø AS, Bergen
2012: Januar: Rederiet omdøpes til Norled


== Skipet ==
MF «Fitjar» var byggnummer 16 ved Haugesunds Slip i Haugesund. Ved overlevering var tonnasjen 1 242 bruttoregistertonn og 227 nettoregistertonn. I august 1996 ble hun ommålt til 740 bruttotonn og 250 nettotonn. Hovedmaskinen er en femsylindret totakts EV dieselmotor bygd av Wichmann Motorfabrikk AS på Rubbestadneset. Oppgitt ytelse er 1 250 bhk.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 5. mars 2015. 
www.hsd.no
Langes, W. (2014). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 24. september 2015. Besøkt 3. mai 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7321922 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Fitjar» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) Video fra sambandet Årsnes-Gjermundshamn hvor MF «Fitjar» trafikkerer i april 2013.
Tyssebotnen

Tyssebotnen, Tysse eller Tysso i Osterøy kommune i Hordaland er et sted nord på Osterøya.
Tysse er et sted med ca. 150 innbyggere (2009) ved Osterfjorden. Stedet har grendehus, bedehus, butikk/post, og mange lokale arbeidsplasser. Området rundt Tysse er egnet til friluftsliv, det har mange turmuligheter i dal- og fjellområder, høyeste topp er Høgafjellet (868 moh).


== Næringsliv ==

Tysse Mekaniske Verksted, kjent for Tysse-tilhengeren
Møllehuset AS
Hjelle Tøsse Bakeri
To kraftstasjoner eid av BKK
Skisma


== Avstander ==
Nærmeste by er Bergen, og avstanden dit er:

sjøveien: 19 nautiske mil.
via Osterøybrua/Arna: 59 km
via ferge (Valestrandsfossen – Breistein, 10 min.): 48 kmNærmeste flyplass er Bergen lufthavn, Flesland, avstanden dit (via Osterøybrua: 63 km 


== Eksterne lenker ==
Tysse Montessorri – skolen i Tysse