jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kreativt Forum

Kreativt Forum eller KF er en norsk forening for alle som arbeider aktivt med reklame (kreativ kommersiell kommunikasjon). Kreativt Forum ble opprinnelig stiftet i 1967. Sammen med Reklamebyråforeningen, som har røtter tilbake til Kristiania Annoncebureu Forening fra 1911, etablerte det gamle KF «nye» KF i 2003. Foreningen skal ivareta medlemmenes næringsinteresser og gir blant annet ut en årlig reklamepris, Gullblyanten, til beste bidrag innsendt fra reklamebyråene.
I 2008 fusjonerte Kreativt Forum med Designbyråforeningen. Etter noe tids forhandlinger ble de to organisasjonene enige om en felles strategisk samarbeidsplattform. KF samler nå nær 50 design- og reklamebyråer. Fusjonen ble vedtatt på DBFs ekstraordinære generalforsamling den 20. august. 15 byråer stemte for, mens 4 stemte mot.
KF magasinet er Norges eneste magasin med fokus på personer, arbeider og kreative prosesser knyttet til kreativ kommersiell kommunikasjon. Magasinet har en tretti år gammel historie med røtter tilbake til starten av Kreativt Forum, foreningen som norske kreatører organiserte seg i 1967, og som gjenoppsto i ny form 2003. Det redaksjonelle søkelyset retter seg mot kommunikasjon, reklame, design, foto, illustrasjon, merkevarer, trender – samt menneskene bak jobbene. Redaksjonen eies og drives av Kreativt Forum. 


== Se også ==
Sabla Bra Reklame & Design


== Eksterne lenker ==
Kreativt Forums hjemmesider
www.gullblyanten.no
Gullblyantarkivet
www.gullmikken.no
www.canneslions.com
KF magasinet
Campari

Campari er en alkoholholdig aperitiff som produseres av Gruppo Campari. Den ble første gang laget i 1860. Den har fra 20,5 til 28% alkohol, avhengig av hvilket land man kjøper den. Den består av forskjellige røtter, krydderurter, krydderier og frukter som er blandet med destillert vann og etanol (sprit). Den brukes mest i cocktailer eller blandet med soda. Drikken er en type bitter, og har en dyp, rød farge. 


== Historie ==
Camparis historie starter i 1860, da den ble oppfunnet av Gaspare Campari i Novara i Italia. Han ga drikken først navnet Bitter Uso Olanda. Den originale oppskriften er fortsatt i bruk, men er hemmelig, og er kjent av bare noen få personer. Noen kilder sier også at kun én person kjenner hele oppskriften, mens en liten gruppe mennesker kjenner deler av den. Den ble opprinnelig farget med karmin, som ble utvunnet fra cochenillelusen, som ga drikken den distinkte rødfargen. 
Den 7. januar 1889 ble den første reklamen for Campari trykket i avisen Corriere della Sera, den ledende avisen i Italia. 
I 1904 åpnet den første fabrikken for produksjon av Campari, i Sesto San Giovanni, som ligger i nærheten av Milano. Selskapet krevde da at barer som solgte Campari måtte ha en plakat med Campari Bitters synlig. Dette bidro til å øke omsetningen av Campari. Da Davide Campari, Gaspare Camparis sønn, ledet selskapet, begynte de også eksport av drikken; først til Nice, senere også til andre land. Campari eksporteres i dag til over 190 land, der Italia, Brasil, Tyskland, Belgia og Frankrike var de største markedene i 2009. 
I Italia selges Campari også ferdig blandet med soda, under navnet Campari Soda. Denne drikken har 10% alkoholprosent, og flasken ble designet av Fortunato Depero in 1932.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Campari
The Accidental Hedonist: the history of Campari
Smørkleppåi

Smørkleppåi er en elv i Vinje kommune i Telemark. Den har sitt utspring i Grungevatn, og munner ut som hovedtilløp i Vinjevatn. Systemet er en del av Skiensvassdraget.
Elven er regulert i forbindelse med Songa og Tokke kraftverk og har pålagt minstevannføring.
Vinjeåi

Vinjeåi er en elv og et vassdrag i Vinje kommune i Telemark. Den har sitt utspring i Vinjevatn, og munner ut i elven Tokke ved Åmot. Vinjevassdraget er en del av Skiensvassdraget.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Saltsyre

Saltsyre er en løsning av hydrogenklorid i vann, og er en sterk syre. Betegnelsen saltsyre brukes også ofte om den kjemiske forbindelsen hydrogenklorid.
Den har stor industriell betydning, og finnes også naturlig blant annet i magesaft. 
Fra gammelt av ble saltsyre produsert ved at man blandet svovelsyre med vanlig salt (natriumklorid) og samlet opp avdampen, og navnet saltsyre kommer fra denne fremstillingsmetoden. Saltsyre ble først omtalt av kjemikeren og alkymisten Geber på 700-tallet. I middelalderen ble saltsyre brukt av alkymistene i jakten på de vises stein.Etter den industrielle revolusjonen fikk saltsyre stor betydning og utbredelse. Den er brukt som hjelpestoff i mange industrielle prosesser.  Saltsyre er også et godkjent tilsetningsstoff i matvarer (surhetsregulerende), og har E-nummer E507.


== Kjemi ==
Saltsyre lages industrielt ved å løse hydrogenklorid i vann. Det vil da dannes oksoniumioner (H3O+) og klor anioner (Cl−) i en reversibel kjemisk prosess:
HCl + H2O → H3O+ + Cl−Saltsyre kan derfor brukes til å lage salter som kalles klorider, som for eksempel natriumklorid (koksalt). Saltsyre er en sterk syre, siden praktisk talt alle HCl-molekylene dissosierer i vannet.


== Fysiske egenskaper ==
Egenskapene til saltsyre, som kokepunkt og pH, er avhengig av konsentrasjonen eller molariteten til HCl i den vandige løsningen.

Referansetemperatur og trykk for tabellen over, er 20 °C og 1 atmosfære (101.325 kPa) hvor ikke annet angitt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Helse-, miljø- og sikkerhetsdatablad saltsyre > 25 % Arkivert 11. august 2017 hos Wayback Machine.
Namsosbanen

Namsosbanen (også kalt Namdalsbanen) er en nedlagt jernbanelinje mellom Mediå i Grong kommune og Namsos i Trøndelag fylke. 
Anleggsarbeidet startet i 1922, og banen ble åpnet 1. november 1934. Banen har en lengde på 52 km. I 1978 ble persontrafikken på banen nedlagt. Godstrafikken til Namsos ble avviklet i 1999, på grunn av færre transporter og redusert økonomi. 
Strekningen mellom Grong og Skogmo hadde transport av korntog til 2005. Turister kan låne dresin på campingplassen i Namsos for å sykle strekningen Namsos-Skage. Jernbaneverket beregnet i 2009 at en opprustning av Namsosbanen ville koste mellom 150 og 250 millioner kroner. Den 14. oktober 2010 ble Grong stasjon fjernstyrt og Namsosbanen var fra av signalteknisk ikke lenger en del av stasjonen. Banen ble da et sidespor til Grong 10. januar 2019 startet Bane NOR en høringsprosess om ev. nedleggelse. I 2020 ble det etablert en tursti på fire kilometer av jernbanetraseen i Overhalla.
Den 11. mai 2021 ble det lagt fram en stortingsproposisjon om endelig nedleggelse av banen. Den ble behandlet i Stortinget samme år.


== Strekning ==
Kilometrering refererer til Trondheim


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 136–137. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). NSBs bygningsregistrering: Trondheim distrikt: Namsosbanen. NSB Arkitektkontoret. 


== Eksterne lenker ==
(en) Namsosbanen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Namsosbanen på jernbane.net
Namsosbanen i OpenStreetMap
Chili con carne

Chili con carne er en aromatisk matrett, en slags stuing, med biffkjøtt, svinekjøtt eller annet modent kjøtt, og chilipepper. Varianter inneholder tomater, løk, bønner eller andre ingredienser. Denne matretten blir regnet som tex-mex.
Lockheed Martin

Lockheed Martin er en stor produsent av passasjerfly, militærfly, rakettvåpen og romfartøyer. Selskapet er en av verdens største produsenter av forsvarsutstyr. Pr. 2005 er 95 prosent av alle inntekter hentet fra kontrakter med Forsvarsdepartementet i USA og andre utenlandske departementer. Selskapet har 130 000 ansatte.
Lockheed Martin ble opprettet i 1995 gjennom en sammenslåing mellom Lockheed Corporation og Martin Marietta. 


== Utvalg av produkter fra Lockheed Martin ==

Trident-missil
F-16 Fighting Falcon (Produksjonen kjøpt opp fra General Dynamics i 1993)
F/A-22
F-35 A,B,C Lightning II
C-130 Hercules
GBU-39 Small Diameter Bomb
Div. Satellitter
DSCS-3 satellitter
Tiros-N satellitt
A2100
Martin Marietta 3000
Martin Marietta 4000
Martin Marietta 8000
Titan raketter


== Divisjoner ==


=== Luftfart ===
Lockheed Martin Aeronautics


=== Elektroniske Systemer ===
Lockheed Martin Canada
Lockheed Martin Maritime Systems & Sensors
Lockheed Martin Missiles & Fire Control
Lockheed Martin Simulation, Training & Support
Lockheed Martin Systems Integration – Owego
Lockheed Martin Transportation & Security Solutions


=== Informasjon & Teknologisystemer ===
Sandia National Laboratories
Knolls Atomic Power Laboratory
Lockheed Martin Aircraft & Logistics Centers
Lockheed Martin Information Technology
Lockheed Martin Space Operations
Lockheed Martin Systems Management
Lockheed Martin Technical Operations
Lockheed Martin Technology Ventures


=== Integrerte systemer & løsninger ===
Lockheed Martin Integrated Systems & Solutions
Lockheed Martin Orincon
Lockheed Martin STASYS


=== Romsystemer ===
Lockheed Martin Space Systems


== Se også ==
Boeing
McDonnell Douglas, nå en del av Boeing.
Airbus


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Lockheed Martin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Komposittmateriale

Komposittmaterialer eller kompositter er en samlebetegnelse for blandingsmaterialer der man utnytter de gode egenskapene til hver av bestanddelene. I dagligtale viser man gjerne til avanserte fiberkompositter.


== Typer ==

Armert betong er det mest brukte komposittet.
Blanding av glassfiber og herdeplast, der man utnytter plastens formbarhet og glassets stivhet og styrke.
Eksempler: Glassfiberforsterket umettet polyester (GUP), Glass-reinforced Plastic (GRP) og Fiberglass-reinforced polyester (FRP) sandwich.
Karbonfiber.
Aramid (best kjent under merkenavnet Kevlar).
Kvarts, bor og polyeten.
Naturfiber er en spesiell fibergruppe som er tatt i bruk igjen industrielt. Disse fibrene har ofte høy stivhet i forhold til vekt, og er et godt og miljøvennlig alternativ, som etter hvert er mye brukt i f. eks paneler i bilindustrien. De vanligste naturfibrene brukt i kompositter er: lin, hamp, jute, coir sisal abaca og bomull.


== Historie ==
Egypterne var trolig de første til å blande ulike byggematerialer, da de allerede for 3000 år siden blandet siv i leiren som armering da de bygde hus. I dag har denne materialgruppen utviklet seg til å bestå av svært avanserte materialer som mest brukes i produkter der lav vekt er viktig. 


== Anvendelse ==
Produkter der det er vanlig å bruke kompositter er:Sportsutstyr, tannfylling, trykktanker, rør, båter, skuddsikker vest, hjelm, flydeler og vindturbinblader. 


== Eksterne lenker ==
(en) Composite materials – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Celduin

Celduin eller Rinnrisla er en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Celduin er omtrent 600 Númenóreanske mil lang, og renner fra Ensomfjellet mot sør til Langsjø hvor den renner sammen med Skogstrømmen som kommer fra Gråfjellene og hele veien gjennom Myrkskog. Derfra renner den videre mot sør gjennom Rhovanion, men svinger mer og mer mot øst og møter elva Carnen og de fortsetter sammen ned mot den store innlands sjøen Rûhnhavet, forbi Dorwinion.
Det er ikke helt klart hva navnet på denne elva er etter at den flyter sammen med Carnen, men mange kart forteller at Carnen er navnet på disse elvene etter at de flyter sammen. Selv om dette området ikke var satt på kartet av Tolkien må Celduin og Carnen ha dratt forbi mange små landsbyer og byer, som menn fra Dale og Esgaroth handlet med, hvis de bodde lenger ned langs elva.
Celebrant (Midgard)

Celebrant er en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Celebrant er Sindarin for Sølverstrøm som elva heter på Vestrønt, og elva heter Kibil-nâla på Khuzdul som er dvergenes språk.
Celebrant har sitt utspring i de østre Tåkefjellene ikke så langt fra Morias utgang. Elva rant derfra og gjennom Lórien hvor den møtte elven Nimrodel, og så fløt sammen med Anduin.
Ringens brorskap fulgte elva Celebrant da de flyktet fra Moria på veien til Lórien.
Celebrant formet den nordre grensen av Celebrants mark, som Celeborn og Galadriel av Lórien hevdet at var en del av deres rike.
Celebrant (andre betydninger)

Celebrant er

Celebrant – et menneske som feirer en messe
Celebrant – en elv i J.R.R. Tolkiens fiktive Midgard i Ringenes herre.
Anders Lassen

Anders Frederik Emil Victor Schau Lassen (født 22. september 1920, død 9. april 1945) var dansk statsborger, tjenestegjorde som engelsk soldat under den andre verdenskrig.
Anders Lassen var det meste av krigen tilknyttet en nyopprettet enhet Special Boat Service og deltok blant annet i commandoraid i Vest-Afrika, på den franske kanalkysten, Egeerhavet samt i Italia hvor han falt den 9. april 1945 ved innsjøen Comacchio. 
Anders Lassen hadde ved sin død rang som major og ble høyt dekorert, blant annet med Victoriakorset (VC) og tre Militærkors (MC w/two bars). Han er gravlagt på den britiske krigskirkegården Argenta Gap War Cemetery, noen mil vest for der han falt.


== Utmerkelser ==
For sin krigsinnsats ble Lassen tildelt Kong Christian Xs erindringsmedalje for deltakelse i krigen 1940–45, Victoriakorset,
Military Cross med to barrer og det greske Krigskorset, samt de britiske deltagermedaljene 1939-1945 Star, Africa Star, Italy Star, Defence Medal og War Medal 1939-1945.
Anders Lassens medaljer, inkludert Viktoriakorset, er utstilt på Frihedsmuseet i København.


=== Viktoriakorset - utdrag fra begrunnelsen ===
Major Lassen ble beordret til å lede en patrulje med en offiser og sytten soldater til å foreta et angreb på den nordlige delen av sjøen Comacchio, for å foresake så stort fiendtlig tap og skape så stor forvirring som muligt, dette for å skape inntrykket at et hovedangreb var ved å bli satt inn.
Tross overveldende fiendtlige styrker fullførte major Lassen oppdraget.
Tre svært armerete bunkere ble tilintetgjort. 
Major Lassen ble dødeligt såret, men nektet å la seg evakuere, dette for ikke å være til hinder og besvær ved at han kunne sette sine menns liv på spill.
Ved dyktig ledelse og ignorering å egen sikkerhet hadde major Lassen, tross motstand fra store fiendtlige styrker, oppnådd at det ordren ble fullført.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Frithjof Sælen Unge Anders Lassen, Grieg, Bergen 1950
Anders Lassens krig, 9. april 1940-9. april 1945 (Thomas Harder, 4. rev. udg., København, Gads Forlag, 2020) ISBN 9788712063599
Special Forces Hero - Anders Lassen VC, MC** (Thomas Harder, Yorkshire-Philadelphia, Pen and Sword, 2021) ISBN 9781526787514


== Eksterne lenker ==
«Viktoriakorsets danskere», artikkel i Siden Saxo
Shirley Horn

Shirley Horn (født 1. mai 1934 i Washington, DC, død 20. oktober 2005 samme sted) var en amerikansk jazzpianist og jazzsanger.


== Biografi ==
Shirley Horn vokste opp i Washington og lærte å spille piano av bestemoren allerede som barn. I 1954 startet hun sin første jazztrio. I 1961 ga hun ut sitt første album Embers and ashes. Miles Davis ble oppmerksom på henne og introduserte henne i jazzklubben Village Vanguard i New York. De følgende platene ble produsert av jazzlegenden Quincy Jones. I en periode på 15 år trakk hun seg tilbake fra musikklivet for å konsentrere seg om datteren Rainy, og gjorde deretter et comeback på 1980-tallet.
Horn ble nominert for Grammy Award ni ganger, i 1998 vant hun utmerkelsen for albumet I Remember Miles. Albumet var til minne om Miles Davis som hadde hjulpet henne i begynnesen av karrieren. Davis sa en gang: «Shirley horn er den eneste som kan få meg til å gråte med piano og sang». Typisk for hennes musikk var langsomhet og pauser.
Shirley Horn døde i Washington som følge av en diabeteslidelse.


== Diskografi ==
1965 Travelin' Light
1978 A Lazy Afternoon
1981 All Night Long
1981 Violets for Your Furs
1984 Garden of the Blues
1987 Softly
1989 Close Enough for Love
1991 Loads of Love/Shirley Horn with Horns
1991 You Won't Forget Me
1992 Here's to Life
1994 I Love You, Paris
1996 The Main Ingredient
1997 Loving You
1999 Quiet Now: Come a Little Closer
1999 Ultimate Shirley Horn
2001 You're My Thrill
2003 May the Music never end


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shirley Horn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Shirley Horn på Internet Movie Database 
(en) Shirley Horn hos The Movie Database 
(en) Shirley Horn på Discogs 
(en) Shirley Horn på MusicBrainz 
(en) Shirley Horn på Spotify 
(en) Shirley Horn på Songkick 
(en) Shirley Horn på Genius — sangtekster 
(en) Shirley Horn på AllMusic 
Biografisk artikkel av Verve Records
Shirley Horns biografi på swingmusic.net
Utførlig diskografi
Klovner i kamp

Klovner i kamp er en norsk hiphop-gruppe fra Tåsen i Oslo. Bandet startet i 1994, da som en duo bestående av Aslak Hartberg («Allis») og Sveinung Eide («Dr.S»). Etter kort tid fikk bandet et nytt medlem, Esben Selvig («Dansken»). Klovner i kamp hadde dette tremannsoppsettet i flere år, men Dr. S forlot gruppen rett før debutplata kom ut, og i stedet for ham ble Thomas Gullestad («Fingern» eller «DJ Goldfinger») med i bandet i 2000.
I 1999 dannet Klovner i kamp sammen med bandet Oslo Fluid, Larry Bringsjord og Jakob Kielland plateselskapet City Connections som blant annet utga en EP kalt Bare meg i 1999. Den hadde tre sanger; «Bare meg», «Det var saker» og «Go' saker». Året etter kom den første egentlige albumutgivelsen, Schwin.
Bandet hadde sin avslutningskonsert på Rockefeller 1. september 2006. De hadde også en gjenforeningskonsert på Roskildefestivalen i 2009.
21. september 2013 arrangerte de nok en konsert som i utgangspunktet skulle være en engangsforestilling, men det ble satt opp ekstraforestilling helgen etter. I løpet av 2014 og 2015 holdt de flere konserter.
Ved slutten av 2015 ga Klovner i kamp ut singelen «Langt å gå» i forbindelse med Flåklypa-filmen «Solan og Ludvig – Herfra til Flåklypa.»
8. april 2016 utga de EP-en «Kjærlighetstrilogien».
Klovner i kamp solgte over 30 000 eksemplarer av albumet Bjølsen hospital, og de har vunnet flere priser innenfor norsk språk og musikk.
Flere av medlemmene fra Klovner i kamp er nå medlemmer av bandet Yoga Fire sammen med Apollo og bandets tidligere lydmann Søren «Posen» Brandt.


== Medlemmer ==
Aslak Hartberg, «Alis»
Sveinung Eide, «Dr. S»
Esben Selvig, «Dansken»
Thomas Gullestad, «DJ Goldfinger»


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===
Schwin – 2000
Bjølsen hospital – 2001
Kunsten å fortelle – 2003
Ørnen tek ikkje unga – 2005


=== EP-er ===
Bare meg EP – 1999
Tykt og tynt EP – 2001
Fritt vilt EP - 2003
Kjærlighetstrilogien EP - 2016


=== Singler ===
«Et Juleevangelium» – 2005
«Langt å gå» – 2015
«Hollywood» – 2017
«Heimebane» – 2019
«Herregud» – 2020


== Priser og utmerkelser ==
Spellemannprisen 2001 i klassen Hip-Hop for albumet Bjølsen hospital
Edvard-prisen 2002 i kategorien tekst til musikk for låta «Nattens sønner».
Nominert til Spellemannprisen 2016 i klassen årets musikkvideo for «Min aller beste venn» regissert av Marie Kristiansen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Klovner i kamp på Discogs 
(en) Klovner i kamp på MusicBrainz 
(en) Klovner i kamp på Songkick 
(no) Diskografi fra norskhiphop.no
Georg Ferdinand von und zu Brenken

Baron Georg Ferdinand von und zu Brenken (Georg Ferdinand Freiherr von und zu Brenken) var i perioden 1998 til desember 2013 president for Bonifatiuswerk der deutschen Katholiken. Før det var han fra 1977 styremedlem og mellom 1995 og 1998 visepresident. Han er også formann for det westfalske adelsarkivet. Han bor på Schloß Erpernburg i Büren, Nordrhein-Westfalen.
Har har bl.a. mottatt Bundesverdienstkreuz 1. klasse, etter forslag fra statsminister Peer Steinbrück.


== Referanser ==
Schwin (album)

Schwin er det første musikkalbumet til det norske bandet Klovner i kamp.


== Sporliste ==
«Postulat»
«Showbiz»
«Stjerner i sikte»
«Damer»
«Gjeld»
«Alt som ikke dreper»
«Det var saker»
«Kom baby»
«Schwin på schwin»
«Lederne av den nye skolen»
«Stein i glasshus»
«Bare meg»
Tykt og tynt (EP)

Tykt og tynt (2001) er en EP fra Klovner i kamp, og den første de ga ut. 


== Sporliste ==
«Tykt Og Tynt»
«Kaninkoker»
«Dr. S»
«Kaninkoker 2»
Werner Christie (1746–1822)

Werner Hosewinckel Christie (født 30. november 1746 i Tysnes, død 19. september 1822 i Bergen) var en norsk lagmann og industrigründer.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Werner Christies foreldre var soknepresten, oppfinneren og forretningsmannen Edvard Davidson Christie (1701–57) og proprietær Magdalene Margrethe Koren (1722–1806). 
Familien på Tysnes prestegård var særdeles velstående, og Werner Christie ble sendt på privatskole i Bergen, før han studerte juss ved Universitetet i København. Han skal også ha studert mekanikk, matematikk, arkitektur og språk i utlandet. 


=== Karriere ===
Etter han kom hjem fra utenlandsreisene ble han huslærer på Finnås på Bømlo hos sokneprest Peder Harboe Hertzberg for den eldste sønnen Niels Hertzberg. 
I 1774 ble Christie «Conducteur og Land-Maaler» i Bergens stift. I 1780 ble han kanselliråd og i 1783 lagmann over Bergen og Gulating lagstol, et embete han hadde til det ble opphevet i 1797. Sammen med andre embetsmenn og kjøpmenn i Bergen stiftet han Det Nyttige Selskab i 1774. 
I 1780 ble han gift med oppfinner og kunstner Helene Magrethe Kamstrup (24.2.1756–16.3.1829), som var datter av sokneprest og prost Hans Kamstrup (1724–65) og Helene Elligers Winther (1732–1801).


=== Marmordrift ===
Sammen med sokneprest Hertzberg tok Christie opp driften av det nedlagte marmorbruddet på Moster i Bømlo, og i 1775 hadde han fått privilegium på all marmordrift i Sunnhordland. Senere fikk han privilegium på marmordrift i hele Hordaland. Han eide selv de fleste av marmorbruddene. 
Ved Hopsfossen på Hop i Fana i Bergen startet han et marmorverk med sager drevet av vannkraft. Fra dette leverte han trappesteiner, gravsteiner, mortere, bordplater med mer i polert marmor, og leverte mye materiale til Christiansborg slott og Marmorkirken i København. I tillegg drev han med kalkbrenning. 
I 1784 kjøpte han gården Hop, rev ned de gamle gårdsbygningene og bygde seg lystgården Wernersholm, som han bygde med egenproduserte materialer. Her fikk han også løyve til å bygge gravplass for seg selv og kona. 
På Wernersholm bygde han også en åttekantet kirke med kuppel og spir, kledd i det selvproduserte byggematerialet sitt. Kirken kunne romme hele 800 mennesker. På denne tid var Wernersholm en av attraksjonene i området, og bygningene her ble omtalt både i norsk og utenlandsk litteratur på grunn av den arkitektoniske utforming og materialene som ble benyttet. Kirken ble sammenlignet med både Peterskirken og Pantheon i Roma. Både hovedhuset og kirken ble revet av den neste eieren av Wernersholm, Michael Krohn, som tok over da Christie døde barnløs. 
Han laget også kart fra bergensområdet med kulturhistorisk verdi.


== Referanser ==


== Kilder ==
Christie, Werner Hozewinckel i Carl Frederik Bricka, Dansk biografisk Lexikon (1. utgave, 1889)
Nicolay Nicolaysen: Norske Stiftelser III, 880 f.
Edouard Romeo Vargas-Bedemar: Reise nach dem hohen Norden I, 497 f.
Bjølsen hospital

Bjølsen hospital er det andre albumet til Klovner i kamp, som kom etter EP-en Tykt og tynt som ble gitt ut i 2001. 
Alle tekstene er skrevet og framført av Dane, Alis og Dr. S. 
Introen til «Bjølsen hospital» er hentet fra Vandrehistorier skrevet og lest av John Erik Riley.


== Sporliste ==
«59,9,9 grader nord»
«Rah Rah»
«Nattens sønner»
«Kaninkoker 2»
«Varsko»
«Våte drømmer»
«Hardt mot hardt»
«Dr. S»
«Fra vugge til graven»
«I seng på hospitalet»
«Tykt og tynt»
«Bjølsen hospital»


== Eksterne lenker ==
(en) Bjølsen hospital på Discogs 
(en) Bjølsen hospital på MusicBrainz