jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Forbundsdagsvalget i Tyskland 1961

Forbundsdagsvalget i Tyskland 1961 var valget til den fjerde tyske Forbundsdagen og fant sted 17. september det året. Valget omfattet bare Vest-Tyskland og ikke det daværende DDR.
Konrad Adenauer ble etter valget sittende som kansler i sin fjerde regjering, som støttet seg på en koalisjon av CDU/CSU og FDP. I november 1962 gikk regjeringsmedlemmene fra FDP av i protest, etter den såkalte Spiegelaffæren. Den 7. desember ble det gjort kjent at Adenauer skulle gå av, men at det ikke skulle skje før høsten 1963.Konrad Adenauers femte regjering kunne likevel tiltre i desember 1962, etter at FDP hadde fått løfte om at Franz Josef Strauss ikke lengre skulle være forsvarsminister. 
Den 15. oktober 1963 gikk Adenauer av og Ludwig Erhard ble valgt som kansler for sin første regjering.


== Berlin ==
Som følge av den tyske delingen etter den andre verdenskrigen, var Berlin ikke omfattet av Forbundsdagsvalgene i perioden fra 1949 til 1990. I stedet valgte Berlins parlament et antall utsendinger til Forbundsdagen. Utsendingene fra Berlin hadde talerett og kunne ta verv i Forbundsdagen, men hadde formelt begrenset stemmerett. Berlinrepresentantene avga likevel stemme og deres stemmegivning ble offentliggjort.


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1961 Germany Bundestagswahl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Alfie Haaland

Alfie Haaland (tidligere Alf-Inge Rasdal Håland; født 23. november 1972) er en norsk tidligere fotballspiller og far til Erling Braut Haaland. Han spilte 34 kamper for landslaget.
Haaland er sønn av Astor Håland og Tone Rasdal fra Voss. Astor Håland spilte selv fotball for Bryne og Rosseland BK. Alfie Haaland begynte fotballkarrieren i Bryne FK som sin far. Høsten 1993 signerte han for den engelske klubben Nottingham Forest. Han spilte senere for Leeds United FC og Manchester City FC.
Under et derby mellom Manchester City og byrivalen Manchester United i april 2001 ble Håland meid ned av Uniteds Roy Keane. Dette skal ha vært hevn for en tidligere situasjon hvor Keane etter et spark rettet mot Håland fikk skadet korsbåndet og ble liggende. Keane fikk gult kort for hendelsen, og Håland hevdet Keane filmet for å slippe det gule kortet. Håland var uvitende om alvorligheten av skaden. Keane ble forbannet på Håland for beskyldningen om at han filmet. Keane bestemte seg for å ta hevn. Taklingen Keane tok på Håland var hard og dommer Graham Poll mente at det var den verste taklingen han har sett. Det er tvilsomt at Keanes takling ødela Hålands karriere, men Håland har gått langt i å hinte om at den var avgjørende. Keane har i ettertid sagt at han ikke angrer noe på situasjonen.I august 2011 signerte Håland kontrakt med Rosseland Ballklubb og spilte for klubben i to sesonger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alfie Haaland – FIFA 
(en) Alfie Haaland – Transfermarkt 
(en) Alfie Haaland – national-football-teams.com 
(en) Alfie Haaland – Soccerbase.com 
(en) Alfie Haaland – FootballDatabase.eu 
(en) Alfie Haaland – Soccerway 
(en) Alfie Haaland – EU-Football.info 
(en) Alfie Haaland – PlaymakerStats.com 
(no) Alfie Haaland – Norges Fotballforbund 
(en) Alfie Haaland – FBref
Forbundsdagsvalget i Tyskland 1957

Forbundsdagsvalget i Tyskland 1957 fant sted 15. september det året. Valget omfattet bare Vest-Tyskland og ikke det daværende DDR. Valget omfattet også Saarland som tidligere på året ble overført fra Frankrike til Forbundsrepublikken.
Resultatet av valget var at Konrad Adenauer ble sittende som kansler og leder for koalisjonsregjering bestående av CDU/CSU og Deutsche Partei (DP).


== Berlin ==
Som følge av den tyske delingen etter den andre verdenskrigen, var Berlin ikke omfattet av Forbundsdagsvalgene i perioden fra 1949 til 1990. I stedet valgte Berlins parlament et antall utsendinger til Forbundsdagen. Utsendingene fra Berlin hadde talerett og kunne ta verv i Forbundsdagen, men hadde formelt begrenset stemmerett. Berlinrepresentantene avga likevel stemme og deres stemmegivning ble offentliggjort.


== Resultater ==
Et antall medlemmer (7 CDU, 12 SPD, 2 FDP, 1 andre) indirekte valg av Berlins parlament er ikke inkludert nedenfor.


== Se også ==
Keine Experimente


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1957 Germany Bundestagswahl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Forbundsdagsvalget i Tyskland 1953

Forbundsdagsvalget i Tyskland 1953 var valget til den andre tyske Forbundsdagen, og fant sted 6. september det året. Valget omfattet bare Vest-Tyskland og ikke det daværende DDR. Saarland var i union med Frankrike og ikke en del av Forbundsrepublikken.
Konrad Adenauer ble etter valget sittende som kansler og leder for sin andre regjering. Regjeringen støttet seg på en koalisjon av  CDU/CSU og de fleste andre partier, unntatt SPD.


== Berlin ==
Som følge av den tyske delingen etter den andre verdenskrigen, var Berlin ikke omfattet av Forbundsdagsvalgene i perioden fra 1949 til 1990. I stedet valgte Berlins parlament et antall utsendinger til Forbundsdagen. Utsendingene fra Berlin hadde talerett og kunne ta verv i Forbundsdagen, men hadde formelt begrenset stemmerett. Berlinrepresentantene avga likevel stemme og deres stemmegivning ble offentliggjort.


== Resultater ==
Et antall medlemmer (6 CDU, 11 SPD, 5 FDP) indirekte valgt av Berlins parlament er ikke inkludert nedenfor. Det må også bemerkes at Saarland, som da var en autonom republikk under fransk overherredømme, ikke deltok i dette valget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1953 Germany Bundestagswahl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Forbundsdagsvalget i Tyskland 1983

Forbundsdagsvalget i Tyskland 1983 fant sted 6. mars det året. Valget omfattet det som ble kalt Vest-Tyskland og ikke det daværende DDR.
Valget til den 10. Forbundsdagen var det første etter at Helmut Kohl ble valgt som kansler og førte partiet De grønne for første gang inn i Forbundsdagen. Valget ble avholdt tre år inn i den ordinære valgperioden på fire år, og det var andre gangen i Forbundsrepublikken Tysklands historie at det ble avholdt et slikt fremskutt valg. Den første gangen det ble avholdt et valg til Forbundsdagen før utløpet av den ordinære valgperioden var i 1972.
Resultatet av valget ble at den sittende koalisjonsregjeringen bestående av CDU/CSU og FDP med Helmut Kohl som kansler ble sittende. 


== Berlin ==
Som følge av den tyske delingen etter den andre verdenskrigen og alliert okkupasjon av Berlin, var Berlin ikke omfattet av Forbundsdagsvalgene i perioden fra 1949 til 1990. I stedet valgte Berlins parlament et antall utsendinger til Forbundsdagen. Utsendingene fra Berlin (i praksis Vest-Berlin) hadde talerett og kunne ta verv i Forbundsdagen, men hadde formelt begrenset stemmerett. Berlinrepresentantene avga likevel stemme og deres stemmegivning ble offentliggjort.


== Resultater ==
Valgdeltakelsen var på 89,1 %.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1983 Germany Bundestagswahl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Resultater på internettsiden til Statistische Bundesamt
Forbundsdagsvalget i Tyskland 1994

Forbundsdagsvalget i Tyskland 1994 fant sted den 16. oktober det året.
Resultatet av valget var regjeringen bestående av CDU/CSU og FDP under ledelse av Helmut Kohl ble sittende. Ved valget var daværende statsminister i Rheinland-Pfalz Rudolf Scharping SPDs kanslerkandidat. Strid mellom Scharping og Oskar Lafontaine og Gerhard Schröder svekket SPDs stilling under valgkampen.
Partiet for demokratisk sosialisme (PDS) var representert selv om de hadde mindre enn 5 % av stemmene. Grunnen til dette var at de oppnådde fire direktemandater. Ifølge den tyske valglovgivningen settes sperregrensen til side hvis et parti får minst tre direktemandater.


== Resultater ==
Forbundsdagsvalget i Tyskland 1987

Forbundsdagsvalget i Tyskland 1987 var valget til den 11. tyske Forbundsdagen og fant sted 25. januar det året. Valget omfattet det som ble kalt Vest-Tyskland.
Resultatet av valget var at regjeringen bestående av CDU/CSU og FDP under ledelse av Helmut Kohl ble sittende.


== Berlin ==
Som følge av den tyske delingen etter den andre verdenskrigen og alliert okkupasjon av Berlin, var Berlin ikke omfattet av Forbundsdagsvalgene i perioden fra 1949 til 1990. I stedet valgte Berlins parlament et antall utsendinger til Forbundsdagen. Utsendingene fra Berlin (i praksis Vest-Berlin) hadde talerett og kunne ta verv i Forbundsdagen, men hadde formelt begrenset stemmerett. Berlinrepresentantene avga likevel stemme og deres stemmegivning ble offentliggjort.


== Resultater ==
Valgdeltakelsen var på 84,3 %.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1987 Germany Bundestagswahl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Valgresultatene på internettsiden til Statistische Bundesamt
Forbundsdagsvalget i Tyskland 1980

Forbundsdagsvalget i Tyskland 1980 var valget til den 9. tyske Forbundsdagen og fant sted 5. oktober det året. Valget omfattet bare Vest-Tyskland og ikke det daværende DDR.
Resultatet av valget var at regjereringen bestående av SPD og FDP under ledelse av Helmut Schmidt ble sittende. Men i 1982 forlot FDP regjeringen, noe som førte til at den mistet det nødvendige flertall i parlamentet. FDP gikk deretter inn i en ny regjering med CDU/CSU under ledelse av Helmut Kohl.


== Berlin ==
Som følge av den tyske delingen etter den andre verdenskrigen og alliert okkupasjon av Berlin, var Berlin ikke omfattet av Forbundsdagsvalgene i perioden fra 1949 til 1990. I stedet valgte Berlins parlament et antall utsendinger til Forbundsdagen. Utsendingene fra Berlin (i praksis Vest-Berlin) hadde talerett og kunne ta verv i Forbundsdagen, men hadde formelt begrenset stemmerett. Berlinrepresentantene avga likevel stemme og deres stemmegivning ble offentliggjort.


== Resultater ==
Valgdeltakelsen var på 88,6 %.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1980 Germany Bundestagswahl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Valgresultater på internettsiden til Statistischen Bundesamt
Forbundsdagsvalget i Tyskland 1976

Forbundsdagsvalget i Tyskland 1976 var valget til den åttende tyske forbundsdagen og fant sted 3. oktober det året. Valget omfattet bare Vest-Tyskland og ikke det daværende DDR.
Regjeringssamarbeidet mellom SPD og FDP fortsatte etter valget. Helmut Schmidt dannet sin andre regjering, og denne ble sittende til over valget i 1980.


== Berlin ==
Som følge av den tyske delingen etter den andre verdenskrigen og alliert okkupasjon av Berlin, var Berlin ikke omfattet av Forbundsdagsvalgene i perioden fra 1949 til 1990. I stedet valgte Berlins parlament et antall utsendinger til Forbundsdagen. Utsendingene fra Berlin (i praksis Vest-Berlin) hadde talerett og kunne ta verv i Forbundsdagen, men hadde formelt begrenset stemmerett. Berlinrepresentantene avga likevel stemme og deres stemmegivning ble offentliggjort.


== Resultater ==
Valgdeltakelsen var på 90,7 %.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1976 Germany Bundestagswahl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Valget i Tyskland 1930

Valget i Tyskland 1930 ble avviklet 14. september 1930. Antallet mandater i riksdagen var økt fra 491 (ved valget i 1928) til 577. SPD forble største parti, men deres totale oppslutning gikk tilbake. Det nasjonalsosialistiske partiet økte antall mandater fra 12 til 107.


== Resultater ==
Forbundsdagsvalget i Tyskland 1949

Forbundsdagsvalget i Tyskland 1949 ble avholdt 14. august 1949 og var det første valget til den tyske Forbundsdagen. Den tyske nasjonalforsamlingen var grunnlagt samme år gjennom vedtakelsen av den nye grunnloven. Det hadde siden 1946 blitt avholdt kommunalvalg og valg til delstatsparlamentene i landet. Dette forbundsdagsvalget var imidlertid det første frie, føderale valg på tysk jord siden 6. november 1932. 
Resultatet av valget førte til at Forbundsdagen valgte Konrad Adenauer som kansler. Adenauer dannet deretter regjering sammen med FDP.


== Geografisk omfang ==
Valget omfattet bare det såkalte Vest-Tyskland og ikke Den sovjetiske okkupasjonssonen (senere DDR). Valgloven innebar at de fleste flyktninger også nylig ankomne fra den sovjetiske okkupasjonssonen hadde stemmerett.Som følge av den tyske delingen etter den andre verdenskrigen, var Berlin ikke omfattet av Forbundsdagsvalgene i perioden fra 1949 til 1990. I stedet valgte Berlins parlament et antall representanter til Forbundsdagen. Representantene fra Berlin hadde talerett og kunne ta verv i Forbundsdagen, men hadde formelt begrenset stemmerett. Berlinrepresentantene avga likevel stemme og deres stemmegivning ble offentliggjort. Bestemmelser som ga Berlin en særlig rettslig status ble kalt «Berlin-klausuler». Disse ble imidlertid ved Tysklands gjenforening i 1990 strøket i lovgivningen.Den senere tyske delstaten Saarland som på dette tidspunkt var en autonom stat, men i økonomisk union med Frankrike, deltok ikke i valget.


== Resultater ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) 1949 Germany Bundestagswahl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Resultater av valget 14. august 1949 (Statistisches Bundesamt)
Katja Kipping

Katja Kipping (født 18. januar 1978 i Dresden) er en tysk politiker (Die Linke). Hun er medlem av det tyske parlamentet, var fra 2009 nestleder og er fra 2. juni 2012 leder av sitt parti. Lederskapet deles med Bernd Riexinger.
Katja Kipping studerte slavistikk, amerikanistikk og jus ved Technische Universität Dresden. Der deltok hun i studentprotester for forbedring av studiebetingelsene og ble involvert i PDS, som hun meldte seg inn i 1998. Allerede året etter ble hun, 21 år gammel, medlem byrådet i Dresden med arbeidsområde miljø og samferdsel.
I september 1999 ble hun innvalgt i den saksiske landdagen og ble samferdselspolitisk talskvinne og kasserer for PDS' landdagsfraksjon. I 2003 ble hun valgt til nestleder i partiet på riksbasis. Hun fullførte studiet sitt samme år.
Hun ble gjenvalgt til den saksiske landdagen i september 2004. Katja Kipping var toppkandidat i Sachsen for Die Linkspartei ved valget til Forbundsdagen 18. september 2005 og ble innvalgt over partiets landsliste.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Katja Kipping – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Omtale i Financial Times
PDS i Sachsens hjemmeside
Intervju med Katja Kipping i Junge Welt
Gandhi (film)

Gandhi er en britisk-Indisk biografisk film fra 1982 regissert av Richard Attenborough, med den britiske skuespilleren Ben Kingsley i hovedrollen som Mahatma Gandhi.


== Handling ==
Filmen omhandler livet til Mohandas Karamchand Gandhi, bedre kjent som Mahatma Gandhi, som var leder for den ikke-voldelige motstandsbevegelsen mot den britiske kolonistyret i India i første halvdel av det 20. århundre. Historien løper fra hans dager i Sør-Afrika til attentatet 30. januar 1948. 


== Om filmen ==
Innspillingen begynte 26. november 1980 og varte til 10. mai 1981. Ca. 300 000 statister deltok i innspillingen av begravelsesscenen, noe som ifølge Guinness rekordbok er det største antall statister som noen gang har vært brukt på en film.


== Medvirkende ==
Ben Kingsley – Mahatma Gandhi
Candice Bergen – Margaret Bourke-White
Edward Fox – General Reginald Dyer
John Gielgud – Lord Irwin, Viceroy
Trevor Howard – Judge Broomfield
John Mills – Lord Chelmsford, Viceroy
Martin Sheen – Vince Walker
Ian Charleson – Rev. Charlie Andrews
Athol Fugard – Gen. Jan Christiaan Smuts
Günther Maria Halmer – Dr. Herman Kallenbach
Saeed Jaffrey – Sardar Patel
Geraldine James – Mirabehn
Alyque Padamsee – Mohammed Ali Jinnah
Amrish Puri – Kahn
Roshan Seth – Pandit Jawaharlal Nehru
Michael Hordern – Sir George Hodge
Bernard Hill – Soldat
Daniel Day-Lewis – Colin
John Ratzenberger – Amerikansk offiser


== Priser og nominasjoner ==
Filmen vant 8 Oscar-statuetter i 1982, inkludert prisen for beste film.
Det amerikanske filminstituttet har kåret Gandhi til filmhistoriens 21. beste helteskikkelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gandhi på Internet Movie Database 
(no) Gandhi hos Filmfront 
(sv) Gandhi i Svensk Filmdatabas 
(da) Gandhi i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Gandhi på Allociné 
(nl) Gandhi på MovieMeter 
(en) Gandhi på AllMovie 
(en) Gandhi på Turner Classic Movies 
(en) Gandhi på Rotten Tomatoes 
(en) Gandhi på Metacritic
Reinpolitiet

Reinpolitiet er en spesialtjeneste i det norske politiet som har ansvar for å beskytte den samiske reindriften i Nord-Norge. Reinpolitiet ble opprettet i 1949 og har et ansvarsområde som dekker omtrent 56 000 km² i Finnmark og Nord-Troms. Reinpolitiet har i dag 14 tjenestemenn. Koordinatoren har kontorsted i Alta. De 14 tjenestemennene opererer i 7 patruljer (to mann i hver patrulje).
Reinpolitiets hovedoppgaver er knyttet til allmennhetens bruk av naturen og til problemer innen reindriftsnæringen i tillegg til de alminnelige politimessige gjøremål. Oppgavene fremgår av egen instruks. Oppgavene knytter seg særlig til forebygging og løsning av konflikter ved sammenblanding, skilling, merking og slakting av rein, men reinpolitiet har også politi- og oppsynsoppgaver med generell natur- og miljøkriminalitet. Dette omfatter kontroll av laksefisket langs kysten om sommeren og ulovlig kjøring med snøscootere og firehjulsmotorsykler. Landbruksdirektoratet (tidligere Reindriftsforvaltningen) skal alltid orienteres for om mulig å innhente råd og bistand til videre behandling av saker som berører reindriften.
Reinpolitiets patruljer bruker hovedsakelig snøscootere og firehjulsmotorsykler.


== Referanser ==
Hans Erik Matre

Hans Erik Matre (født 14. mai 1955 i Ski) er en norsk pressemann, tidligere sjefredaktør i avisene Vårt Land, Bergens Tidende og Aftenposten, samt i Norsk Telegrambyrå. 
Matre har statsvitenskap grunnfag og mellomfag i kristendom fra Universitetet i Oslo. 
Som 21-åring ble han redaksjonssjef i den kristne avisen Vårt Land. Mellom 1983 og 1989 jobbet han som sjefredaktør i avisen. Etter det overtok han som sjefredaktør og administrerende direktør for Norsk Telegrambyrå. I 1994 ble han sjefredaktør og administrerende direktør i Bergens Tidende. Etter tre år i BT startet han som selvstendig næringsdrivende, men etter et halvt år takket han ja til en direktørjobb i Schibsted-konsernet. Fra 2004 til 2009 var han sjefredaktør i Aftenposten.
Matre ble sykmeldt fra sin stilling som redaktør 20. oktober 2008, da det samtidig ble gjort kjent at har fått stillet kreftdiagnose. Han gikk av som sjefredaktør i oktober 2009.Matre ledet Norsk Redaktørforening fra 1988 til 1997. Han var i 1998–2001 med i Verdikommisjonen og var leder av Verdikommisjonens råd. Han var i flere år medlem av hovedstyret i Misjonsalliansen, og formann fra 2002 til han ble ansatt som sjefredaktør i Aftenposten i 2003. 
I lokalsamfunnet har han vært aktiv som voksenfrivillig i Justus Ski Ten Sing og flere andre ungdomsgrupper i Ski kirke.


== Referanser ==
USS «Cole» (DDG-67)

USS «Cole» (DDG-67) er en amerikansk jager i Arleigh Burke-klassen med hjemmehavn i Norfolk i Virginia. Skipet er oppkalt etter sersjant Darrell S. Cole, en marineinfanterist som falt i tjeneste på Iwo Jima den 19. februar 1945.
Skipet ble bygget av Ingalls Shipbuilding og levert til den amerikanske marinen den 11. mars 1996.
Den 12. oktober 2000 ble «Cole» angrepet fra en liten gummibåt av selvmordsbombere. 17 soldater ble drept og 39 såret. Den amerikanske regjeringen utlovet en belønning på opptil 5 millioner dollar for informasjon som kunne lede til pågripelse av personer som deltok i eller støttet angrepet.
Den 4. november 2002 ble Ali Qaed Sinan al-Harthi, som antas å ha planlagt angrepet, drept av CIA ved hjelp av et AGM-114 Hellfire missil skutt fra en RQ-1 Predator drone.
«Cole» ble sendt tilbake til USA ombord i det norske lasteskipet MV «Blue Marlin» eiet av Offshore Heavy Transport i Oslo. «Cole» ble losset av «Blue Marlin» den 13. desember 2000 ved verftet til Northrop Grumman Ship Systems. Etter en vellykket 14-måneders innsats for å reparere skipet, returnerte «Cole» til sin hjemmehavn i Norfolk den 19. april 2002. Den 29. november 2003 forlot skipet havnen på sitt første tokt siden terroraksjonen.


== Eksterne lenker ==
(en) USS Cole (DDG-67) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Naval Vessel Register
Jan Mehlum

Jan Mehlum (født 1. januar 1945 i Tønsberg) er en norsk forfatter og førsteamanuensis i sosiologi ved Universitetet i Sørøst-Norge. 
Mehlum er utdannet diplommarkedsøkonom og sosiolog ved Universitetet i Oslo. Han har arbeidet med reiseliv, kinodrift, lederutvikling, u-land og førskolelærerutdanning. Han har vært lærer og samfunnsforsker. Mehlum debuterte litterært i 1996 med kriminalromanen Gylne tider. 
Mehlum har også sitt virke som deltidsansatt ved Handelshøyskolen BI Nydalen.
Han har senere utgitt en rekke bøker om sin detektiv, tønsbergadvokaten Svend Foyn. Bøkene er oversatt til svensk, nederlandsk og tysk.
Mehlums romaner Din eneste venn, En nødvendig død og Den siste dansen er dramatisert for NRK Radioteatret. Det er også planlagt filmatisering av hele serien for radio og tv. 


== Bibliografi ==
Case og oppgaver i markedsføring – markedsføring (1972)
Menn, myter og markedsføring : en studie i markedsføreres ideologi og praksis i Norge : arbeidsnotat – markedsføring (1972)
Med Norad til Øst-Afrika : en undersøkelse av Norad-familiers opplevelser av ekspertlivet i Zambia og Tanzania – markedsføring (1990)
Privat eller offentlig kinodrift? : kultur, kvalitet og marked (1997)
Tønsberg kino A/S : en brukerundersøkelse (1997)
Medlems- og tillitsvalgtrollen – AOF (2003)
Møtet er satt – AOF (2003)
Lengsel etter penger – thriller (2013)


=== Serie med Svend Foyn i hovedrollen ===
Gylne tider – kriminalroman (1996)
Kalde hender – kriminalroman (1998)
Det annet kinn – kriminalroman (1999)
En rettferdig dom – kriminalroman (2000)
En nødvendig død – kriminalroman (2002)
Den siste dansen – kriminalroman (2003)
Din eneste venn – kriminalroman (2005)
For Guds skyld – kriminalroman (2007)
Det ingen vet – kriminalroman (2008)
Madrugada – kriminalroman (2009)
Bake kake søte – kriminalroman (2010)
Straffen – kriminalroman (2011)
En god sak – kriminalroman (2012)
Ren samvittighet – kriminalroman (2014)
Et hardt slag – kriminalroman (2015)
To komma åtte sekunder – kriminalroman (2016)
Hvit engel, svart natt – kriminalroman (2018)
Fornemmelse av skyld - kriminalroman (2019)Alle bøkene unntatt Kalde hender og Lengsel etter penger er utgitt som lydbok eller hørespill med Svend Foyn i hovedrollen.


== Priser ==
Rivertonprisen 1998, for Kalde hender
Vestfolds Litteraturpris 2003


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Jan Mehlum i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Jan Mehlum i BIBSYS
Detektiv

En detektiv (av latin «å avdekke», av de- = «av-» og tegere = «å dekke», av den protoindoeuropeiske roten *(s)teg = «å tildekke») er en populær betegnelse på en person som etterforsker en forbrytelse eller et lovbrudd.
I den folkelige betegnelsen regnes det med to typer detektiver:

En politietterforsker
En privatetterforsker.


== Referanser ==
Etterforsker

Etterforsker eller detektiv kan vise til:

Politietterforsker – en tjenestemann ved kriminalpolitiet
Privatetterforsker – en person som driver etterforskning uten å være knyttet til offentlige myndigheter
Politietterforsker

En politietterforsker, tidligere kriminalbetjent eller oppdagelsesbetjent, er en tjenestemann ved kriminalpolitiet. I noen land må personer som vil bli politietterforsker tjenestegjøre som ordenspoliti i en periode før de kan søke om å bli etterforsker. I andre land, blant annet mange land i Europa, rekrutteres politietterforskere rett fra universitetene, uten tidligere erfaring som uniformert politi.
I noen land bærer politietterforskere tittelen detektiv, mens betegnelsen spesialagent ofte benyttes om amerikanske føderale etterforskere.


== Referanser ==