jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Francesco Saverio Apuzzo

Francesco Saverio Apuzzo (født 6. april 1807 i Napoli i Italia, død 30. juli 1880 i Capua) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Capua 1871–1880.
Han ble kreert til kardinal i mars 1877 av pave Pius IX, med Sant'Onofrio al Gianicolo som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Bernardino Giraud (1721-1782) *1767
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1777
Kardinal Giovanni Francesco Falzacappa (1767-1840) *1819
Kardinal Giuseppe Cosenza (1788-1863) *1832
Kardinal Francesco Saverio Apuzzo (1807-1880) *18542


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Lorenzo Nina

Lorenzo Nina (født 12. mai 1812 i Recanati i Italia, død 25. juli 1885 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie. Han var blant annet prefekt for Kongregasjonen for studiene 1877–1878, og Statssekretær 1878–1880, og deretter for Kongregasjonen for Tridentinerkonsilet 1881–1885 og samtidig Kongregasjonen for kirkelig immunitet 1881–1885.
Han ble kreert til kardinal i mars 1877 av pave Pius IX.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Enea Sbarretti

Enea Sbarretti (født 27. januar 1808 i Spoleto i Italia, død 1. mai 1884 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal i mars 1877 av pave Pius IX.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.
Hans nevø Donato Sbarretti Tazza ble kardinal i 1916.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
ERF

ERF er et britisk lastebilmerke og tidligere lastebilprodusent, startet i Sandbach i 1931 av Edwin Richard Foden. Selskapet sluttet å produsere selv i 2002.
Foden-familien er også kjent for lastebilmerket Foden. Edwin Richard startet ERF etter en intern stridighet om å bruke dieselmotorer. ERF brukte dieselmotorer, og klarte seg mye bedre enn Foden i begynnelsen.
Tyske MAN overtok merket i 2000.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) ERF vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bilnorge.no sin historie om merket
Excalibur (bilmerke)

Excalibur er et amerikansk bilmerke, startet av Brooks Stevens (1911–1995).  De bygger biler i retro-stil. 
Den første prototypen var en bil med mange likhetstrekk med Mercedes' SSK-modell fra 1927. Den ble bygget på chassiset til Studebakers Lark Daytona Cabriolet-modell og fikk navnet Mercebaker SS.  Den ble vist på bilutstillinger i 1964, den første i april i New York. Den første prototypen hadde et aluminiumskarosseri og en Studebaker V8-motor med kompressor på 290 hk. Denne ble ganske tidlig erstattet med Chevrolets 327 kubikktommer 300 hestekrefters Corvette-motor da produksjonen startet. Karosseriet ble tidlig i produksjonen erstattet av glassfiber. De tidligste utgavene var god for 0–100 km/h på cirka 5,5 sekunder.
I 1997 hadde de produsert over 3500 biler.


== Eksterne lenker ==
Excalibur-historien (engelsk)
Flyvefisken

Se også: FlygefiskerFlyvefisken er en fiktiv mekanisk konstruksjon. Den er bygget av oppfinneren Ilmari Erko i Jonas Fjeld-bøkene. Selve Flyvefisken er en ubåt, som kan sprette opp av vannet, folde ut vinger og fly. 
Den bærer også kanoner som skyter et spesielt sprengstoff: Det blir skildret at den sikter inn sitt mål ved at to kameraer fikserer på målet (det ville være logisk å regne med ett horisontalt og ett vertikalt), og bildeene fra disse to kan sees på en skjerm inne i maskinen. Når disse to bildene ligger helt presist oppå hverandre, skyter man, og treffer. Når det gjelder sprengstoffet er det snakk om en merkelig, fiktiv elektrisk ladning som uten lyd eller eksplosjon river atomene og materien i målet fra hverandre.
Flyvefisken er utrustet med et panser laget av en fiktiv ståltype som Ilmari Erko har konstruert. Dette stålet er veldig lett, men er mye, mye sterkere enn vanlig herdet stål. Fargen beskrives som grønnaktig. Dette stålet har ikke noe spesielt navn, men brukes i mange av Erkos øvrige oppfinnelser.
Flyvefisken blir lagd i boken med samme navn, og spiller en helt sentral rolle i verdenskrigen som blir skildret i denne. Den er forsåvidt også utløseren til denne krigen (i bøkene inntreffer den rundt 1921).
Edward Henry Howard av Norfolk

Edward Henry Howard  (født 13. februar 1829 i Hainton nær Nottingham i England, død 16. september 1892 i Hatch Beauchamp nær Brighton) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie, der han virket frem til sitt siste alvorlige sykeleie.
Han ble kreert til kardinal i mars 1877 av pave Pius IX, med Santi Giovanni e Paolo som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.
Howard var den annen kardinal i hertugslekten av Norfolk. Den første var dominikaneren Philip Thomas Howard av Norfolk (kreert i 1675).


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Marstal kommune

Marstal kommune er en tidligere kommune på øyen Ærø i Fyns amt i Danmark som eksisterte fra 1970 til 2005. Fra og med 1. januar 2006 er en kommunen en del av nye Ærø kommune i Region Syddanmark.


== Referanser ==
Middelfart kommune

Middelfart kommune er en kommune vest på Fyn i Region Syddanmark. Kommunesenteret er Middelfart, med en viktig forbindelse til fastlandet Jylland via Lillebæltsbroen.
Middelfart kommune ble etablert i forbindelse med kommunalreformen fra 1. januar 2007 og er en sammenslåing av tidligere Ejby kommune, Middelfart kommune (1970–2006) og Nørre Aaby kommune.Fra 1970 til 1. januar 2007 hadde kommunen i Fyns amt et areal på bare 72,31 km², med 20 186 innbyggere i 2003.
Ved kommunevalget 15. november 2005 ble Steen Dahlstrøm (S) gjenvalgt som borgermester. Han hadde vært borgermester i tidligere Middelfart kommune fra 1986.


== Borgermestre ==
Johannes Lundsfryd Jensen (S), 2017–
Steen Dahlstrøm (S), 2007–2017


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Middelfart Kommune – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Munkebo kommune

Munkebo kommune  en tidligere kommune i Fyns amt i Danmark. Kommunen ble dannet ved kommunalreformen i 1970. Siden kommune- og regionreformen 2005–2007 er kommunen fra og med 1. januar 2007 innlemmet i den nye  Kerteminde kommune i Region Syddanmark.Ved det danske kommunevalget i november 2005 ble Munkebos egen borgermester Palle Hansborg-Sørensen også valgt til ny ordfører for den sammenslåtte Kerteminde kommune, hvor han avløste bykommunens avtroppende borgermester Else Møller.


== Referanser ==
Nyborg kommune

Nyborg kommune  er en dansk kommune på Fyn i Region Syddanmark etablert i forbindelse med Kommunalreformen i 2007. 
Kommunen er en sammenslåing av Nyborg kommune (1970–2006), Ullerslev kommune og Ørbæk kommune.Fram til 1. januar 2007 tilhørte Nyborg kommune det tidligere Fyns amt. Kommunen ble dannet ved kommunalreformen i 1970 og utvidet gjennom kommune- og regionreformen 2005-07.
Før reformen hadde kommunen et areal på 83,57 km², med i alt 18 833 innbyggere i 2004. Den gamle kommunen bestod stort sett av administrasjonssenteret Nyborg, som også er senteret i den nye og utvidede kommunen.
Denne kommunen kunne ha mistet Flødstrup Sogn i Ullerslev kommune siden kommunalreformens forlikspartier krevde folkeavstemning her, men 30. mars 2005 stemte 315 mot 303 velgere for å knytte sognet til Nyborg.
Ved kommunevalget 15. november 2005 ble Nyborgs Jørn Tendrup fra Venstre valgt til ny borgermester for den sammenslåtte kommunen.


== Borgermestre ==
Kenneth Muhs (V) 2014–
Erik Christensen  (S) 2010–2013
Jørn Terndrup (V) 2007–2009


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nyborg Kommune – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nørre Aaby kommune

Nørre Aaby kommune er en tidligere kommune i Fyns amt i Danmark. Kommunen ble dannet ved kommunalreformen i 1970, men ble oppløst ved kommune- og regionreformen 2005–07 og innlemmet i den nye Middelfart kommune i Region Syddanmark.


== Referanser ==
Otterup kommune

Otterup kommune er en tidligere kommune i Fyns amt i Danmark som eksisterte fra 1970 til 2006. Fra og med 1. januar 2007 inngår kommunen i den nyopprettede Nordfyns kommune i Region Syddanmark.


== Borgermestre ==
Bent Dyssemark (V), 1998–2007
Axel Rasmussen (V), 1990–1998
Jacob Mikkelsen (S), 1986–1990
Axel Rasmussen (V), 1982–1986
Erik Olsen (K), 1980–1982
C. P. Hovendal (V), 1970–1980


== Referanser ==
Ringe kommune

Ringe kommune er en tidligere kommune i Fyns amt i Danmark som eksisterte fra 1970 til 2006. Fra og med 1. januar 2007 er den innlemmet i den nye Faaborg-Midtfyn kommune, som ledd i kommune- og regionreformen 2005–07.Ved kommunevalget 15. november 2005 ble Ringes egen borgermester Bo Andersen også valgt til den nye kommunen Faaborg-Midtfyns verv som borgermester. Samtidig ble byen Ringe opprettholdt som den kommunesenter også for den nye sammenslåtte kommunen.


== Referanser ==
Frank Rijkaard

Franklin Edmundo Rijkaard (IFA) [ˈˈfrɑŋk ˈrɛi̯kaːrt']  (født 30. september 1962 i Amsterdam) er en nederlandsk tidligere fotballspiller og senere fotballtrener. Han var manager for FC Barcelona fra 2003 til han fikk sparken 8. mai 2008, og i Galatasaray fra 2009 til 2010.


== Klubbkarriere ==
Frank Rijkaard debuterte som profesjonell spiller for Ajax Amsterdam i sesongen 1980–81, og scoret allerede i sin første kamp. I 1982 vant han sitt første mesterskap med Ajax, som forsvarte tittelen året etter. I 1987, i det som ville ha vært Rijkaards fjerde år under legenden Johan Cruijff som hovedtrener, stormet Rijkaard ut av treningsfeltet og lovet at han aldri mer ville spille for Cruyff. Etter et år i den spanske klubben Real Zaragoza gikk han til den italienske klubben AC Milan.
I løpet av fem sesonger i Italia opplevde Rijkaard stor suksess. Sammen med landsmennene Marco van Basten og Ruud Gullit vant Milan serievinnercupen to ganger og Serie A to ganger. Etter fem utrolige sesonger gikk Rijkaard tilbake til Ajax. I sine to siste sesonger som spiller ble han nederlandsk mester to ganger, og han avsluttet karrieren ved å vinne Champions League-finalen mot AC Milan.


== Landslagskarriere ==
Rijkaard debuterte på Nederlands landslag i 1981, sammen med barndomsvennen Ruud Gullit. Høydepunktet i landslagskarrieren var mesterskapstittelen i EM 1988. Han spilte i alt 73 landskamper og scoret ti mål. Han spilte sin siste kamp for Nederland i 3-2-tapet for Brasil i kvartfinalen i VM 1994.


== Trenerkarriere ==
Trenerkarrieren fikk en brå start, uten erfaring fikk han jobben som nederlandsk landslagssjef i 1998. Målet var å vinne EM 2000, som Nederland og Belgia var vertskap for. Etter tapet for Italia i semifinalen sa Rijkaard opp jobben.
Han begynte å trene Sparta Rotterdam, men etter en sesong rykket klubben ned for første gang i historien.
Rijkaard trente FC Barcelona fra 2003-2008, og vant blant annet to seriemesterskap og Champions League en gang. 5. juni 2009 ble han ansatt som trener i tyrkiske Galatasaray.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Frank Rijkaard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Frank Rijkaard – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Frank Rijkaard – FIFA 
(fr) Frank Rijkaard – LÉquipe 
(en) Frank Rijkaard – Transfermarkt 
(en) Frank Rijkaard – Transfermarkt (manager) 
(en) Frank Rijkaard – national-football-teams.com 
(en) Frank Rijkaard – WorldFootball.net 
(en) Frank Rijkaard – Soccerbase.com (manager) 
(en) Frank Rijkaard – FootballDatabase.eu 
(de) Frank Rijkaard – fussballdaten.de
Sigbjørn Hølmebakk

Sigbjørn Hølmebakk (født Sigbjørn Marius Hølmebakk 2. februar 1922 på Feda i Vest-Agder, (død 25. november 1981 i Oslo) var en norsk forfatter. Han var også aktiv i folkebevegelsen mot atomvåpen i Norge og en av initiativtagerne til stiftelsen av Sosialistisk Folkeparti. I 1961 skrev han i Dagbladet den senere så berømte kronikken «Brønnpisserne» om mistenkeliggjøring og personforfølgelse av kommunister og andre radikale.
Hølmebakk debuterte litterært i 1950 med novellesamlingen Ikke snakk om høsten. Som forfatter var han realist. Han skrev om eksistensielle spørsmål med driv og sterke miljøskildringer. Han ble en folkekjær forfatter før han døde bare 59 år gammel. Han var gift flere ganger og ble far til i alt åtte barn. Flere av etterkommerne hans er også forfattere. Hans bror var den kjente forlagsredaktøren Gordon Hølmebakk.
Flere av Hølmebakks romaner ble filmatisert. Fimbulvinteren (1964) om tyskernes brenning av Finnmark ble filmatisert som Brent jord i 1969 med regi av Knut Andersen. Hurra for Andersens ble filmatisert i 1966 med regi av Knut Andersen. Jentespranget (1970) ble filmatisert i 1973 med regi av Knud Leif Thomsen. Karjolsteinen (1975) ble filmatisert i 1977 med regi av Knut Andersen.  
En byste av Hølmebakk er plassert på hjemstedet Feda, ved Feda skole. 


== Bibliografi ==
Ikke snakk om høsten – noveller (1950)
Det hvite fjellet – roman (1954)
Menneskefiskeren – roman (1956)
Salve sauegjeter– barnebok (1959)
Emigranten – roman (1959)
Fimbulvinteren – roman (1964)
Hurra for Andersens – roman (1966)
Jentespranget – roman (1970)
Tolv trøndere og to andre fortellinger – noveller (1973)
Hundevakt, grålysning  – artikler (1974)
Karjolsteinen – roman (1975)
Sønnen – roman (1978)
Fredlaustona – ufullendt, posthumt utgitt (1983)
Liljer i snøen – noveller og reisebrev fra 1950- og 1960-tallet (1992)
13 noveller – noveller i samling (2004)


== Drama ==
Det siste kvarter – hørespill, NRK (1960)
Et lite kapitel av en stor manns dagbok – hørespill, NRK (1961)
Det siste kvarter – NRK fjernsynsteateret (1962)
Heltedød til salgs – Det Norske Teateret (1968)
Pappa er ikke glad i oss lenger – NRK fjernsynsteateret (1971)


== Filmografi (utvalg) ==


=== Manus ===

1958 – Elias rekefisker

1957 – På slaget åtte


== Priser ==
Gyldendals legat 1956
Kritikerprisen 1975, for Karjolsteinen
Doblougprisen 1976


== Eksterne lenker ==
(en) Sigbjørn Hølmebakk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sigbjørn Hølmebakk på Internet Movie Database 
(en) Sigbjørn Hølmebakk hos The Movie Database 
(no) Sigbjørn Hølmebakk hos Gyldendal Norsk Forlag
(no) Utdypningartikkel om Sigbjørn Hølmebakk hos Store norske leksikon, Forfatter: Tom Lotherington, besøkt 18.04.2009
Louis-Marie-Joseph-Eusèbe Caverot

Louis-Marie-Joseph-Eusèbe Caverot (født 26. mai 1806 i Joinville ved Langres i Frankrike, død 23. januar 1887 i Lyon) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Lyon 1876–1887.
Han ble kreert til kardinal i mars 1877 av pave Pius IX.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Pave Sixtus IV (1414-1484) * bispeviet 1471
Pave Julius II (1443-1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
Pave Leo X ( 1475-1521) *1513
Pave Paul III (1468-1549) *1519
Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621 *1604
Biskop Laudivio Zacchia (1565-1637) *1605
Kardinal Antonio (Marcello) Barberini den eldre, O.F.M. Cap. (1569-1646) *1625
Erkebiskop Nicolò Guidi di Bagno (1583-1663) *1644
Erkebiskop François de Harlay de Champvallon (1625-1695) *1651
Erkebiskop Louis-Antoine de Noailles (1651-1729) *1679
Biskop Jean-François Salgues de Valderies de Lescure 1644-1723) *1699
Erkebiskop Louis-Jacques Chapt de Rastignac (1690-1750) *1722
Erkebiskop Christophe de Beaumont du Repaire (1703-1781) *1741
Biskop César-Guillaume de La Luzern (1738-1821) *1770
Erkebiskop Gabriel Cortois de Pressigny (1745-1823) *1786
Erkebiskop Hyacinthe-Louis de Quélen (1778-1839) *1817
Erkebiskop Jacques-Marie-Adrien-Césaire Mathieu (1796-1875) *1833
Kardinal Louis-Marie-Joseph-Eusèbe Caverot (1806-1887) *1849


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Frédéric de Falloux du Coudray

Frédéric de Falloux du Coudray  (født 15. august 1815 i Bourg d'Iré ved Angers i Frankrike, død 22. juni 1884 i Tivoli) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal i mars 1877 av pave Pius IX.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Bartolomeo D’Avanzo

Bartolomeo D'Avanzo  (født 3. juli 1811 i Avella i Kongedømmet Sicilia i Italia, død 20. oktober 1884 i Avella) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var  biskop av Calvi og Teano 1860–1884. 
Han ble i 1860 utsatt for et attentat, men den av kulene traff hans pektoralkors (brystkors) og det reddet antagelig hans liv. På grunn av skadene og på grunn at tidens politiske situasjon og antiklerikalisme kunne han ikke vende tilbake til sitt bispedømme på mange år, men holdt til i et kapusinerkonvent i Sorrento til 1867.
Han ble kreert til kardinal i 1876 av pave Pius IX, med Santa Susanna som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1778-1876) *1828
Kardinal Bartolomeo D’Avanzo (1811-1884) *1852


== Referanser ==
Johannes Baptiste Franzelin

Johannes Baptist Franzelin (født 15. april 1816 i Aldein ved Trient i Tirol i Østerrike, nå i Italia, død 11. desember 1886 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler som blant annet som pavelig teolog under Første Vatikankonsil. Han var prefekt for Kongregasjonen for avlater og relikvier 1885–1886. Franzelin tilhørte Jesuittordenen.
Han ble kreert til kardinal i 1876 av pave Pius IX.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Godefroy Brossais-Saint-Marc

Godefroy Brossais-Saint-Marc (født 5. februar 1803 i Rennes i Frankrike, død 26. februar 1878 i Rennes) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Rennes 1841–1178.
Han ble kreert til kardinal i september 1875 av pave Pius IX, med Santa Maria della Vittoria som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII og døde seks dager etter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Marianne Cope

Marianne Cope, opprinnelig Maria Anna Barbara Koob (født 23. januar 1838 i Heppenheim i storhertugdømmet Hessen (Tyskland), død 9. august 1918 på Hawaii) var en tyskfødt katolsk nonne som vokste opp i USA, og ble priorinne for et fransiskanerkloster. Hun er kjent for sitt arbeide for spedalske på Molokai i det tidligere kongeriket Hawaii. Hun ble saligkåret den 14. mai 2005 som den første under pave Benedikt XVIs pontifikat, og helligkåret 21. oktober 2012. Ved siden av Damien de Veuster er hun den eneste helligkårede med tilknytning til Hawaii. I 2005 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Marianne Cope var femte barn av ekteparet Peter Koob (1787–1862) og Barbara født Witzenbacher (1803–1872) i Heppenheim i Hessen. Familien Koob utvandret i 1840 til De forente stater, til industribyen Utica i delstaten New York. Der justerte de sitt etternavn til Cope.  
Da Marianne var i åttende klasse var faren blitt invalid. Som den eldste i søskenflokken forlot hun skolen og begynte å atbeide i en tekstilfabrikk for å støtte familieøkonomien.  Hennes far var blitt naturalisert som amerikansk borger, og det betød den gang at hele familien automatisk fikk borgerstatus.


=== Ordenssøster ===
I 1862 trådte Barbara Cope inn i de nordamerikanske fransiskanerinners hloster St.-Anthony, og fikk ordensnavnet Marianne ved sin ikledelse. I 1875 ble sr. Marianne kalt til å være superior ved St Josephs hospital i Syracuse i New York, og to år etter ble hun generalsuperior for kongregasjonens provins.


=== Kongeriket Hawai'i ===
Da sr. M. Marianne Cope fikk høre om hvilken situasjon de spedalske i det daværende kongeriket Hawaiʻi levde i, begav hun den dit. Sammen md seks medsøstre og en leg hjelperske ankom de den 23. oktober 1883 Hawaii-øya Molokai, etter at allerede femti andre kongregasjoner hadde takke nei tok apostolatet der, på grunn av den store smittefaren. Der viet hun seg for resten av sitt liv til omsorgen for de spedalske; blant dem var da også presten Damian de Veuster. Pater de Veuster var tidligere reist til Molokai for å ta seg av de leprasyke der. 
Søster M. Marianne ble derimot ikke smittet med lepra. Etter et langt virke på Molokai døde hun 80 år gammel den 9. august 1918.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Pilgrimage and Exile: Mother Marianne of Molokai (2nd utg.). Mutual Publishing, LLC. 2009 [1980]. ISBN 978-1-56647-916-5. 
Werbegemeinschaft Heppenheim (Hrsg.): Bilder aus unserer Stadt: zu einem kleinen Jubiläum: 10 Jahre Fussgängerzone in Heppenheim; Heppenheim: Werbegemeinschaft, 1984; S. 17
Verkehrs- und Heimatverein Heppenheim e.V. (Hrsg.): 1250 Jahre Heppenheim; Heppenheim: Verkehrs- und Heimatverein Heppenheim, 2005; ISBN 3-00-016093-0; S. 120–121