jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Arna kirke

Arna kirke er en langkirke fra 1865 i Indre Arna i Bergen kommune.
Byggverket er i stein og har 500 plasser. Arkitekt for kirken var Frederik Hannibal Stockfleth.
I september 2009 ble pipeorgelet reparert for rundt en halv million kroner. Orgelet ble bygget i 1955 men ble ikke helt ferdigstilt – delvis grunnet plassmangel. Under reparasjonen fikk det pipedeler fra blant annet orgelet i Ytre Arna kirke slik at det nå står ferdig.


== Historie ==
Den danskfødte industripionéren Peter Jebsen kjøpte i 1846 fallrettighetene til Blindheimselven som renner ut i Arna, og han etablerte landets første mekaniske bomullsveveri på stedet. Senere etablerte han også ullvarefabrikk, og virksomheten ble samlet i selskapet Arne Fabrikker AS. Den industrielle virksomheten førte til at innbyggertallet i Arna økte kraftig på siste halvdel av 1800-tallet. Tradisjonelt hadde bygdefolket vært vant til å ro over fjorden til Haus kirke, men befolkningsøkningen medførte at det ikke var plass til alle der. Peter Jebsen ønsket da å bygge en kirke i Ytre Arna for å ha den tett på industrivirksomheten, men fikk ikke tillatelse til dette. Arna kirke ble derfor bygget i Indre Arna. Det er trolig at det var industriarbeidernes erfaring med stein som byggemateriale som ble avgjørende for at kirken ble bygget i stein og ikke i tre slik det var vanlig på denne tiden. Dette sikret også sysselsetting for fabrikkarbeiderne i en periode hvor tilgangen til bomull var ustabil grunnet borgerkrigen i USA.Senere fikk Jebsen-familien likevel gjennomslag for å bygge Ytre Arna kirke, denne stod ferdig i 1895.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Øgaard, Kristen (2016). Arna kyrkje - 150 år i kvardag og høgtid. 


== Eksterne lenker ==
«Arna kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Arna menighet
Arna kirke hos DIS-Norge
Hans-Emil Lidén. Arna kirke i Norges Kirker utgitt av NIKU og KA
(no) «Arna kirke». Kirkesøk. Den norske kirke.
Parforsejakt

Parforsejakt eller parforcejakt (av fransk par Force = med vold, hets) er en type hetsjakt, en jaktform der et jaktlag av jegere jakter rødrev (i tidligere tider også andre pattedyr) fra hesteryggen og bruker et kobbel av hunder, tradisjonelt av hunderasen foxhound eller en annen hurtig støvertype som jager i flokk, til å søke opp og hetse etter rødreven til dyret blir utmattet og styrter. Som regel blir reven drept ved at hundene river den i filler, men opprinnelig var det personen med høyest rang som hadde retten til å drepe byttet, som regel med dolk.


== Historie ==

Det er usikkert hvor og når parforsejakt oppsto, men jaktformen ble spesielt utbredt blant kongelige, adel og makteliten i Europa alt på 1500-tallet. Den økte sin betydning ytterligere på 1600- og 1700-tallet, spesielt i land som Tyskland, Østerrike, Ungarn, Frankrike og England.
Mange grunnla egne jaktslott der denne jaktformen sto sentralt. Jaktslottene var omfattet av store landområder, som med årene ble spesielt tilrettelagt for parforsejakt mange steder. Selve jaktteknikken ble også finslipt. I skogene ble det hugget ut et stjerneformet veimønster som ledet inn mot et sentrum, der selve finalen gjerne skjedde. Veiene ble bemannet av ryttere og hunder på en slik måte at dyrene de jaktet på ble drevet inn mot sentrum av stjernen. Også i Danmark var parforsejakt utbredt og populært, men jaktformen ble forbudt i Danmark-Norge alt mot slutten av 1700-tallet. I Tyskland ble den forbudt i 1934.
Denne formen for revejakt, som mange nå regner som en bestialsk blodsport, har lenge vært forbudt i store deler av den industrialiserte verden, men på De britiske øyer har sporten vært vanskelig å få en slutt på, til tross for massiv kritikk, både nasjonalt og internasjonalt. Sporten utviklet seg til å bli en formidabel sosial begivenhet innen britisk adel, som har hatt makt nok til å holde den gående helt inn i våre dager. Den 18. november 2004 ble imidlertid parforsejakt også forbudt ved lov i England og Wales, med virkning fra februar 2005.
En rekke former for moderne hestesport har sitt utspring i parforsejakt, for eksempel steeplechase (hinderløp), sprangridning og dressurridning. Dette kan man blant annet se av «uniformene» rytterne bruker under slike konkurranser. Disse stammer fra parforsejaktmiljøet. I Danmark går også den såkalte hubertusjakten av stabelen hvert år, som et slags symbolsk minneløp etter fordums parforsejakt.


== Se også ==
Jakt
Hetsjakt
Revejakt
Blodsport
Parforsejaktlandskapet på Nord-Sjælland
Bergen døvekirke

Bergen døvekirke er en arbeidskirke fra 1989 i Bergen kommune. Den ligger på Kalfaret og har også en barnehage i underetasjen. Kirken er bygget i betong.
I perioden 1951-1989 ble Nonneseter kapell brukt som døvekirke, og før dette hadde menigheten tilhold i skrudhuset i Bergen domkirke.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Bergen døvekirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 405. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
Døves Menighet
Bergen døvekirke på Kirkesøk
Bergen byleksikon
Birkeland kirke

Birkeland kirke (Nesttun kirke) er en langkirke fra 1878 på Midtun i Bergen kommune i Vestland fylke.


== Historie ==
I middelalderen lå det en stavkirke på samme sted. Kirken er første gang nevnt i skriftlige kilder 1329. Middelalderkirken ble revet og en ny tømmerkirke ble bygget en gang før 1642. Denne kirken kom i privat eie i 1724, da den ble kjøpt av kirkevergene Arne Olsen Øvre Totland og Lars Olsen Øvre Birkeland. I 1839 overtok sognet kirken. Tømmerkirken ble revet før den nye steinkirken ble oppført etter tegninger av arkitekt Giovanni Müller. Kirken ble vigslet 21. november 1878 og har 400 sitteplasser. Kirken har tre klokker fra henholdsvis 1637, 1665 og 1937.
Kirken har bevart en rekke eldre skatter, apostelfigur fra 1400-tallet, krusifiks fra 1500-tallet, dåpsfat og lysestake fra 1600-tallet, brudebenk fra 1669, lysarm fra 1708, disk fra rundt 1720, lysekrone fra 1735, alterkalk fra 1848, messehagel fra 1866, oblatgjemme og to alterstaker fra 1878.
Altertavlen i kirken er et oljemaleri signert Anders Askevold 1879 og fremstiller Jesus svevende. Bildet er en replika av et altertavlemaleri i Kaupanger stavkirke, malt av Askevold i Paris i 1865.
I 1719 ble det samlet inn penger i Birkeland kirke til de fattige, til kirken og til Skt. Jørgens gård (dvs. sykehuset for spedalske) i Bergen, i håp om at Gud til gjengjeld ville jage bort ulvene, som påførte husdyrene i Fana stor skade.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hans-Emil Lidén. Birkeland kirke i Norges Kirker utgitt av NIKU og KA
(no) «Birkeland kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Birkeland kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Biskopshavn kirke

Biskopshavn kirke er en kirke bygd i naustform fra 1966 i Bergen kommune i Vestland fylke. Byggverket er i mur og har 500 plasser.
Kirken er tilknyttet Åsane prosti i Bjørgvin bispedømme.


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon på nett, om Biskopshavn kirke
«Biskopshavn kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Bergen byleksikon på nett, om Biskopshavn (sogn)
(no) «Biskopshavn kirke». Kirkesøk. Den norske kirke.
David Platt

David Andrew Platt (født 10. juni 1966 i Chadderton) er en engelsk tidligere landslagsspiller (midtbane) og nåværende fotballtrener.


== Spillerkarriere ==
Platty, som han populært ble kalt, ble frigitt av Manchester United som unggutt og gikk til Crewe Alexandra hvor han gjorde seg bemerket som en målscorende midtbanespiller. I 1988 ble han kjøpt av Aston Villa for £200 000. Allerede året etter, i 1989 fikk han  sin debut for det engelske landslaget i en treningskamp mot Italia. Platt kom med i den engelske VM-troppen til sluttspillet i Italia 1990. Han kom innpå i åttendedelsfinalen mot Belgia og sikret avansement med sin scoring helt på tampen av ekstraomgangene. Han scoret også i kvartfinalen i 3-2 seieren. I semifinalen ble det tap for Vest-Tyskland på straffespark. Platt scoret sitt tredje turneringsmål i 1-2 tapet for Italia i bronsefinalen. Han ble i 1990 kåret til Årets spiller av spillerne.
I 1991 ble Platt solgt til italienske Bari for hele £5,5 millioner pund. Platt scoret 11 mål for Bari, men Bari rykket likevel ned til Serie B. I 1992 ble han kjøpt til Juventus (for £6,5 millioner) hvor han fikk med seg 16 kamper i ligaen. Juventus vant UEFA-cupen det året Platt var der. Da sesongen var over gikk ferden til Sampdoria for £5,7 millioner pund. Sampdoria vant den italienske cupen i 1993. I 1995 ble hentet tilbake til hjemlandet av Arsenal for £4,75 millioner. I sin tredje sesong var han med på Arsenals dobbeltriumf med seier i både Premier League og FA-cupen. Platt spilte totalt 62 landskamper for England og scoret 27 mål. Han spilte også tre B-landskamper for England.


== Trenerkarriere ==
I desember 1998 ble David Platt trener for Sampdoria, men allerede i februar var han ute ettersom han ikke fikk lov til å trene laget uten trenerlisens. I England fikk han tilbud av fotballforbundets daværende tekniske direktør, Howard Wilkinson, om å jobbe med U-18 landslaget mens han utdannet seg til å bli trener. I 1999 ble han spillende trener for Nottingham Forest. Her tilbragte han to sesonger, før han ble ansatt som landslagssjef for det engelske U-21 landslaget. I 2004 var engasjementet med U-21 landslaget over etter at de ikke klarte å kvalifisere seg for EM, og han ble erstattet av Peter Taylor.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) David Platt – Munzinger Sportsarchiv 
(en) David Platt – FIFA 
(en) David Platt – UEFA 
(en) David Platt – Transfermarkt 
(en) David Platt – Transfermarkt (manager) 
(en) David Platt – national-football-teams.com 
(en) David Platt – WorldFootball.net 
(en) David Platt – Soccerbase.com 
(en) David Platt – Soccerbase.com (manager) 
(en) David Platt – FootballDatabase.eu
Fridalen kirke

Fridalen kirke er en arbeidskirke fra 1937 i Bergen kommune. Den er lokalisert på Minde og har gateadresse Roald Amundsens vei 100.Byggverket er i mur og har 450 plasser.


== Historie ==
Arkitekt for kirken var Peter Andersen. Den er en murbygning med skiferkledd valmtak, kirkeskipet er rektangulært, med et noe smalere kor i sørenden. På motsatt ende ligger våpenhus og klokkerkontor. Den opprinnelige kirken hadde 250 plasser og ble innviet 6. mai 1937.I 1957 ble Fridalen eget prestegjeld, og man bygget da et femkantet påbygg i den sørlige enden av kirken med sakristi og prestekontor. Parallelt med dette ble det bygget menighetssal i kjelleren. I perioden 1983 til 1985 ble kirken utvidet for å få flere sitteplasser.I 1959 ble Landås menighet og Slettebakken menighet skilt ut av Fridalen, og det ble bygget nye kirker til disse menighetene, henholdsvis Landås kirke og Slettebakken kirke.


== Interiør ==
Alteret er i tre med et krusifiks i fajanse og tre. Prekestolen består av fem fag med ramverk og fyllinger. Både alter og prekestol er dekorert av Bjørn Kaland. Kirken har en åttekantet døpefont i tre.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (red.): Våre kirker - norsk kirkeleksikon side 405, Vanebo forlag 1993, ISBN 82-75-27022-7


== Eksterne lenker ==
(no) «Fridalen kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Fridalen kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Mortimer Mus

Mortimer Mus har vært navnet på to figurer i «Museuniverset».
Mortimer Mus er i noen historier navnet på onkelen til Minni Mus, som eier en stor ranch. 
I noen andre historier har Mortimer Mus vært navnet på en rollefigur som har et godt øye til Minni og derfor blir Mikkes rival. 
Mortimer Mus var det opprinnelige navnet til Mikke Mus, men Walt Disneys kone overtalte ham til å endre det.


== Referanser ==
News of the World (avis)

News of the World var en britisk søndagsavis som ble grunnlagt i 1843 og nedlagt i 2011. Avisen ble utgitt av avisforlaget News International og kunne ses på som søndagsutgaven av søsteravisen The Sun. Avisen gikk over til tabloidformat i mai 1984.


== Etableringen ==
Søndagsavisen var den billigste på markedet da den kom i gang, og innrettet seg spesielt mot den nye lesekyndige arbeiderklasse. Den var fra første stund hjemmehørende i det tradisjonelle avisområdet Fleet Street i London. Den ble opprinnelig publisert av John Browne Bell.


== Familien Carr gjennom 80 år ==
I 1891 ble avisen solgt til Lascelles Carr, og forble i Carr-familiens eie i nesten åtti år. Under denne perioden opplevde den en fenomenal opplagsvekst. Høydepunktet kom i 1950-årene, da avisen kom opp i inntil ni millioner i opplag, og var dermed verdens mest solgte avis. 


== Murdoch overtar ==
Det var i 1969 at avisen kom i Rupert Murdochs eie (gjennom det nåværende News International), etter at den konkurrerende pressemagnaten Robert Maxwells Pergamon Press i årevis hadde prøvd å sikre seg avisen i sin portefølje. Den var den første britiske avisen som ble kjøpt av Murdoch.
Avisen fokuserte på lettere presentert nyhetsstoff som kjendissladder og skandaleoppslag. Den spesialiserte seg på avdekkinger av skandaler av alle slag, ikke minst av kjendisers – deriblant kongeliges – utroskapsforhold, narkotikabruk, andre sedelige feiltrinn og uregelmessigheter for øvrig.
News of the World var den desidert største avisen i Storbritannia, med et gjennomsnitt på 2 812 005 solgte eksemplarer per uke i oktober 2010. Dette gjorde avisen også til den største engelskspråklige avisen i verden.
Avisen ble trykket i Hertfordshire, Liverpool, Dinnington nær Sheffield, Portsmouth og Glasgow, og en egen utgave ble trykket i Belfast. Den ble også trykket utenlands i Dublin, Madrid, Brussel, Kypros og i Orlando i Florida i USA.


== Ulovlige metoder og nedleggelse ==
Det kom etter hvert frem at avisen brukte privatetterforskere til å avlytte telefonsvarerne til blant andre fotballspillere, kongelige, politikere og skuespillere. I juli 2011 ble det også kjent at News of the World hadde avlyttet telefoner og telefonsvarere som tilhørte ofre etter terrorangrepet i London 7. juli 2005 og deres pårørende. Også ofre for annen kriminalitet og deres pårørende var blitt utsatt for slik ulovlig avlytting. Avisen skal dessuten ha avlyttet meldinger på telefonsvareren til mordofferet Milly Dowler,  etter at hun forsvant i 2002.Disse avsløringene om ulovlig metodebruk førte til at James Murdoch 7. juli 2011 kunngjorde at avisens utgave 10. juli 2011 ville bli dens siste.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) News of the World – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Carl Schuhmann

Carl Schuhmann (født 12. mai 1869 i Berlin, død 24. mars 1946) var en tysk idrettsutøver.
Schuhmann vant fire olympiske mestertitler i Athen 1896 under de første olympiske lekene i moderne tid. Han vant brytekonkurransen og tre titler i turn; hopp, skranke lagkonkurranse og svingstang lagkonkurranse. Han kom på fjerdeplass i vektløfting og deltok også i flere friidrettsøvelser, lengdehopp, tresteg og kulestøt.


== Bryting ==

Schuhmann stilte i brytekonkurransen til tross for at han var mye lettere og mindre enn sine konkurrenter. I første omgang møtte han irske Launceston Elliot som hadde blitt olympisk mester i vektløfting. Schuhmann beseiret ham lett. Han gikk videre fra semifinalen uten å måtte møte noen motstander. I finalen møtte han Georgios Tsitas fra Hellas. Etter at kampen hadde vart i 40 minutter ble kampen utsatt til dagen etter på grunn av mørket. På morgenen dagen etter vant Schuhmann kampen raskt og var dermed den første olympiske mester i bryting i moderne tid.


== OL-medaljer ==
1896  Athen -  Gull  i bryting  Tyskland
1896  Athen -  Gull i turn, hopp  Tyskland
1896  Athen -  Gull i turn, lagkonkurranse skranke  Tyskland
1896  Athen -  Gull turn, lagkonkurranse svingstang  Tyskland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Carl Schuhmann – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Carl Schuhmann – Olympics.com 
(en) Carl Schuhmann – Olympic.org 
(en) Carl Schuhmann – Olympedia 
(en) Carl Schuhmann – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Carl Schuhmann – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Carl Schuhmann – FILA 
Biografi på Olympic.org
Landås

Landås er et boligområde i Årstad bydel i Bergen kommune, som strekker seg fra Haukeland sykehus i nord til Nattland i sør, mellom Fridalen og Slettebakken i vest og byfjellet Ulriken i øst. Landås hørte til gamle Årstad kommune som ble innlemmet i Bergen i 1915.
Landåstorget, Landås kirke, Landås skole, Landåshallen og flere sykehjem ligger i området, som for det meste består av tett boligbebyggelse og utgjør Landås sogn under Bergen domprosti i Den norske kirke. Nattlandsveien er hovedveien som strekker seg gjennom hele området fra nord til sør, og danner grensen mot Fridalen og Slettebakken i vest. Landås dekkes av lokalavisen Årstadposten. Bergen lærerhøgskole flyttet høsten 2014 fra Landås til Kronstad, mens Den internasjonale skolen i Bergen flyttet inn i den tidligere lærerskolen.Landås kjennetegnes av de mange «stjernehusene» som ble bygget rundt 1950. Av disse er stjernehuset i Kristofer Jansonsvei 20 kanskje den mest kjente og fremtredende i gatebildet. Bygningen står noe hevet over de øvrige blokkene, og er således mer synlig på avstand. På grunn av blokkens stjernefasong har den fått kallenavnet «Stjernen», og fungerer som et landemerke i forbindelse med veibeskrivelser, møteplasser osv.
Landås hadde 6 409 innbyggere 1. januar 2014 og et areal på 1,37 km², fordelt på grunnkretsene Ravneberget, Sollien, Lægdene, Vognstølen, Landås, Landåslien, Meiseveien, Landåstorget, Rugdeveien, Strimmelen, Øvre Kolstien, Kolstølen og Kolstien. 


== Kulturminner ==
Kanonhaugen 39 - Landås hovedgård, fredet
Vilhelm Bjerknesvei 102 - Slettebakken hovedgård, fredet
Idrettsveien 16 - våningshus på Fridalen gård


== Landås bydel ==
Landås er også navnet på en tidligere bydel i Bergen, avgrenset av Ibsensgate/Bjørnsonsgate i nord, Inndalsveien/Storetveitveien i vest, Fantoftveien i sør, og Nattlandsfjellet og Landåsfjellet i øst. Størstedelen av området lå tidligere i Årstad herred, men ble innlemmet i Bergen kommune i 1915. Området mellom Wergeland og Fantoft lå tidligere i Fana kommune, og ble innlemmet i Bergen i forbindelse med kommunesammenslåingen i 1972. Begrepet Landås benyttes fortsatt om store deler av dette området. Landås bydel ble i 2000 slått sammen med nordlige deler av tidligere Løvstakken bydel (områdene Minde, Solheim, Gyldenpris og resterende deler av Fridalen og Kronstad), og fikk navnet Årstad bydel.


== Referanser ==
Ekstremsportveko

Ekstremsportveko er en årlig festival som arrangeres på Voss i Hordaland. Festivalen er verdens største ekstremsportfestival. Under festivalen konkurreres det i ulike grener innenfor ekstremsport, og i tillegg holdes det flere konserter. Ekstremsportveko arrangeres siste uken i juni eller i uke 26 hvert år. I 2017 ble Ekstremsportveko arrangert for 20 gang. Daglig leder for Ekstremsportveko er Kjetil Kriken.I 2012 omkom en fallskjermhopper i Simadalen i forbindelse med veko.


== Grener ==
BASE-hopping
Big air
Elvepadling
Elvesurfing
Fallskjermhopping
Hanggliding
Kiting
Klatring
Longboarding
Mountainbike og BMX
Paragliding
Rafting


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ekstremsportvekos offisielle hjemmeside
Voss turistinformasjon
Bergens Tidendes sider om Ekstremsportveko
Loddefjord kirke

Loddefjord kirke er en langkirke fra 1926 i Bergen kommune.
Byggverket er i murstein og har 350 plasser. Arkitekt for kirken var Ole Landmark.


== Eksterne lenker ==
(no) «Loddefjord kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Loddefjord kirke i «Norges kirker»
«Loddefjord kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Blue Angels

«Blue Angels», det offisielle navnet er U.S. Navy Flight Demonstration Squadron, er en demonstrasjons-/aerobatikkgruppe tilknyttet den amerikanske marine. Gruppen ble etablert i 1946, blant annet for å hjelpe til med rekrutteringen av personell til marinens flystyrker. Gruppen har fløyet F/A-18A og B Hornet jagerfly siden 1986 og skal etter planen skifte til de mer moderne variantene F/A-18C og D før sesongen 2009.


== Flytyper brukt av «Blue Angels» ==

Grumman F6F-5 Hellcat – 1946
North American SNJ-5/6 – 1946-49
Grumman F8F-1 Bearcat – 1946-49
Grumman F9F-2 Panther – 1949-52
Chance-Vought F7U-1 Cutlass – 1952
Grumman F9F-5 Panther – 1952-55
Grumman F9F-6/-8/-8B  Cougar – 1955-57
Grumman F11F-1 Tiger – 1957-68
McDonnell Douglas F-4J Phantom II – 1969-73
McDonnell Douglas A-4F Skyhawk – 1974-86
McDonnell Douglas F/A-18A/B Hornet – 1986 til i dag«Blue Angels» opererer også en C-130T Hercules for å demonstrere JATO take-off.
Nygård kirke

Nygård kirke er en arbeidskirke fra 1972 i Bergen kommune.
Byggverket er i mur og har 470 plasser.
Kirken fikk ny utsmykning ved Per Odd Aarrestad i 2013.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hans-Emil Lidén: Nygård kirke i «Norges kirker»
Alf Henry Rasmussen (1993). «Nygård kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 396. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon
(no) «Nygård kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Nygård kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Olsvik kirke

Olsvik kirke er en kirke konstruert i en kvadratisk form, fra 1990 i Bergen kommune.
Byggverket er i betong.
Kirken har et alterteppe laget av Else Marie Jakobsen og 32 glassmalerier laget av Kjell Nupen.Det er ikke kirkjegård ved kirken.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Olsvik kirke i «Norges kirker»
Rasmussen, Alf Henry (1993). «Olsvik kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 397. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
Olsvik kirke
(no) «Olsvik kirke». Kirkesøk. Den norske kirke.
Salhus kirke

Salhus kirke er en langkirke fra 1924 i Bergen kommune. Byggverket er i tegl og har 320 plasser. Arkitekt for kirken var Ole Landmark.
Kirken er soknekirke i Salhus sokn i Åsane prosti.
Det er kirkegård ved kirken. Den ble innviet i 1916.


== Andre kirkebygg i Åsane ==
Eidsvåg kirke
Åsane gamle kirke
Åsane kirke


== Eksterne lenker ==
Salhus kirke sin hjemmeside
(no) «Salhus kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Salhus kirke i «Norges kirker»
Alf Henry Rasmussen (1993). «Salhus kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 395. ISBN 82-75-27022-7. 
«Salhus kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Sandvikskirken

Sandvikskirken er en treskipet hallkirke i nygotikk fra 1881 i Bergen kommune i Hordaland.
Kirken har et litt smalere polygonalt avsluttet kor i øst og et tårn i vest som er plassert i kirkens lengdeakse. Kirken har gneis som byggemateriale med utvendig kledning av granitt.


== Historie ==
Sandviken prestegjeld ble opprettet 29. juli 1874. Det ble utlyst en konkurranse om et nytt kirkebygg som ble vunnet av arkitkekt Ernst Norgrenn. Men etter hans død i 1880 ble planene modifisert og fullført av arkitekt Schak Bull. Tomten ble kjøpt av repslager Joachim Ellerhusen for 12 000 spesidaler.Kirken stod ferdig høsten 1881 og ble innviet 30. desember samme år av Fredrik Waldemar Hvoslef som da var biskop i Bergenhus stift. Dette var bare fem år etter at Sandviken var blitt innlemmet i Bergen kommune.Arkitekt Norgrenn tegnet også Bragernes kirke i Drammen, som ble innviet ti år tidligere, i 1871. Kirken har klare likhetstrekk med Sandvikskirken.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hans-Emil Lidén og Ellen Marie Magerøy: Sandvikskirken i «Norges kirker»
Alf Henry Rasmussen (1993). «Sandvikskirken, Bergen». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 402. ISBN 82-75-27022-7. 
Alvheim, K. (1981). Sandvikskirken 100 år : kirke- og menighetsliv : [1881-1981] : jubileumsskrift. Sandviken menighetsråd. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Sandvikskirken». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Bergen byleksikon på nett, om Sandvikskirken
Bergen byleksikon på nett, om Sandviken (sogn)
«Sandvikskirken». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
DIS Hordaland
Sjøfarendes aldershjem kapell

Sjøfarendes aldershjem kapell er et kapell fra 1896 i Bergen kommune.
Byggverket er i stein og har 100 plasser.
Bygd i perioden 1893-96, nygotikk.