jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tingøyrar kloster

Tingøyrar kloster (islandsk Þingeyrar) er det første klosteret som ble grunnlagt på Island i 1133 og ble det klosteret som ble lengst drevet og først forlatt i 1550. Klosteret tilhørte benediktinerordenen.


== Et rikt sted ==
Tingøyrar i nordvestlige Island var kjent som en av de største gårdene på Húnaþing. Ingen annen gård på Island var større og rike høvdinger har bodd her gjennom tidene. Eiendommen hadde retten til laksefiske i elva Vatnsdalsá og til å fange sel. Tingøyrar ligger nært til Miðhóp og derfra ligger et rev på den andre siden av innsjøen. Sannsynligvis har endelsen i navnet, eyrar = elvemunning, oppstått herfra.
Til tross for at Tingøyrar kloster blir omtalt som Islands første kloster blir påstanden utfordret av andre kilder som mener at det aller første ble grunnlagt av en engelsk biskop ved Baer i Borgarfjord. På den annen side er det forskning som mener at Tingøyrar kloster er rundt ti år eldre enn den offisielle datoen.
Andre klostre som ble grunnlagt på Island på den samme tiden var benediktinerklostrene ved Munkaþverá og Kirkjubær, og augustinerklostrene ved Þykkvibær, Flatey, Viðey, Möðruvellir, og Skriðuklaustur.


== Et senter for kultur ==

Distriktstinget Hunathing ble holdt her i middelalderen, skjønt ingen arkeologiske spor er funnet. Etter at klosteret ble dannet finnes ingen opptegnelser om tinget. 
Klosteret ble det viktigste stedet for kultur og utdannelse på Island i middelalderen. Mange av de manuskripter med sagaer og kvad ble skrevet og mangfoldiggjort her i Islands litterære gullalder. Klosteret hadde også Islands største bibliotek i sin tid. 
Odd Snorresson levde her i den andre halvparten av 1100-tallet og var munk på Tingøyrar. Han skrev en saga i ca. 1190 om den norske kongen Olav Tryggvason på latin. Munken Gunnlaug Leivsson (død 1218) skrev sagaene om de norske kongene og de islandske biskopene her, og abbed ved klosteret, Karl Jonsson (død 1215), skrev Sverres saga på oppdrag av kongen selv. Arngrim Brandsson (død 1362) som var abbed i årene 1350–1361 skrev en Thomas saga om den engelske helgen Thomas Becket, hovedsakelig satt sammen fra tekster av Robert av Cricklade og Benedict av Peterborough. Han skrev også en biografi om biskop Gudmund Arasson i et forsøk på å få denne helgenforklart.
Svartedauden på slutten av 1300-tallet ødela klosteret og gården fullstendig og la det nesten øde.


== Dagens kirke ==
Det ble bygget en kirke da klosteret på grunnlagt tidlig på 1100-tallet, men den imponerende steinkirken som står i dag ble først bygget i perioden 1864–1877 av gårdeieren Asgeir Einarsson og innviet i 1877. Byggingen tok mange år og stein ble fraktet med slede vinterstid fra Nesbjørg på isen over fra den andre siden av innsjøen Hop. Kirken kostet 16 000 islandske kroner og Einarsson selv påkostet 10 000. Kirken har noen få verdifulle engelske altertavler i alabast fra Nottingham fra 1400-tallet. Prekestolen er fra 1695 med relieffer av hellige menn.
Svartøl

Svartøl kan i vid forstand betegne alt ugjennomsiktig eller nesten ugjennomsiktig øl, som f.eks. porter eller stout. Svartøl brygges med et tydelig innslag av fargemalt eller med tilsetting av fargeøl.
Et berømt svartøl er det tyske schwarzbier, som brygges av Köstritzer Schwarzbierbrauerei i Bad Köstritz i Thüringen. Dette er et undergjæra øl som brygges med 50 % lagermalt, 43% bayermalt og 7% fargemalt med en EBC-verdi på 900-1000, og har en alkoholstyrke på 4,6%.
Historiske kilder nevner brygging i Köstritz så tidlig som i 1543 – den gang sikkert et overgjæra øl. Seinest i 1878 gikk en over til undergjæring. Inntil 1950 ble dette ølet bare tappa på fat. I DDR hadde en ikke den strenge renhetsloven som i Tyskland for øvrig, slik at det i DDR-tida kunne brygges både en sukra og en usukra versjon. Etter Tysklands gjenforening utvikla bryggeriet et usøta øl som i smak var et kompromiss mellom de to gamle, og med noe høyere alkoholgehalt.
Det landet som har størst produksjon av svartøl, er Japan, der alle de fire store bryggeriene (Asahi, Kirin, Sapporo og Suntory) har hvert sitt svartøl. Svartøltradisjonene i Japan går tilbake til 1800-tallet, og er trolig inspirert av tyske schwarzbiere.
Willem Dafoe

William James «Willem» Dafoe (født 22. juli 1955) er en amerikansk Oscar-nominert skuespiller.


== Biografi ==
Dafoe ble født i Appleton i Wisconsin som det syvende av åtte barn. Han tok til seg klengenavnet «Willem» allerede i barndommen. Etter å ha blitt uteksaminert fra high school studerte han drama på Universitetet i Wisconsin-Milwaukee, men han endte utdanningen før den var fullført, slik at han kunne bli med i den nydannede teatergruppa «Theatre X». Etter å ha turnert med teatergruppen i fire år i USA og Europa, flyttet han til New York og ble med i «the Performance Group», der han møtte regissør Elizabeth LeCompte. LeCompte og Dafoe forlot «the Performance Group» og ble profesjonelle samarbeidspartnere, samtidig som de innledet et forhold. Deres sønn, Jack, ble født i 1982. Forholdet tok etterhvert slutt, og den 25. mars 2005 giftet Dafoe seg med den italienske skuespillerinnen Giada Colagrande.


== Karriere ==
Dafoes filmkarriere begynte i 1981, da han fikk en rolle i Heaven's Gate, men rollen hans ble klippet bort fra det endelige resultatet av filmen. Ett år senere hadde han hovedrollen som leder for en motorsykkelgjeng i Lærjakkene, men han fikk ikke sitt gjennombrudd som skuespiller før i rollen som «sersjant Elias» i Platoon i 1986. Siden har han blitt en populær skuespiller, og på grunn av sine kraftige ansiktslinjer blir han ofte hyret inn til å spille ustabile eller slemme figurer, sist som «Green Goblin» i filmen Spider-Man, og Bobby Peru i Wild at Heart. Han har også hatt rollen som Jesus i Jesu siste fristelse i 1988.
To ganger har han  hatt rollen som merkelige politidetektiver, en gang i The Boondock Saints (1999), og igjen i American Psycho (2000). Han ble nominert til Oscar for beste mannlige birolle i 1986 for Platoon, i 2000 for Shadow of the Vampire og i 2020 for The Florida Project. Han ble også nominert i samme klasse for The Florida Project under den 75. Golden Globe-utdelingen og BAFTA-utdelingen.Dafoe arbeidet en kort periode som fotomodell i en kampanje for Prada i 1990.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Willem Dafoe på Internet Movie Database 
(sv) Willem Dafoe i Svensk Filmdatabas 
(da) Willem Dafoe på Filmdatabasen 
(da) Willem Dafoe på danskfilmogtv.dk 
(da) Willem Dafoe på danskfilmogtv.dk 
(da) Willem Dafoe på Scope 
(fr) Willem Dafoe på Allociné 
(en) Willem Dafoe på AllMovie 
(en) Willem Dafoe hos Rotten Tomatoes 
(en) Willem Dafoe hos The Movie Database 
Artikkelen har ingen egenskaper for sosiale medier i Wikidata
US Arezzo

Arezzo er et italiensk fotballag fra Arezzo, Toscana som spiller i Serie C1 (2007–2008). Klubben ble stiftet i 1923.
Under dommerskandalen i 2006 ble Arezzo idømt 6 poengs straff for sesongen 2006–07, og rykket ned fra Serie B til Serie C1.


== Kjente spillere ==
 Elvis Abbruscato
 Fabio Bazzani
 Amedeo Carboni
 Andrea Ranocchia
 Antonio Floro Flores
 Mario Frick
 Manuel Pasqual
 Antonio Conte


== Kjente trenere ==
 Serse Cosmi
 Antonio Cabrini
 Pasquale Marino


== Eksterne lenker ==
(it) Offisiell hjemmeside
FC Crotone

Crotone (grunnlagt 1910) er en fotballklubb fra byen Crotone som ligger i Calabria, helt sør i Italia. 
Etter flere år i lavere divisjoner nådde de i Serie B i 2000 med Antonello Cuccureddu (1949–) som trener. Ledet av kroatiske Ivan Jurić (1975–) vant de Serie B i 2015–16. De overlevde første år i Serie A 2016–2017, og manager David Nicola (1973–) måtte sykle helt til Torino, og sluttet. Ny trener i 2017 er den tidligere keeperbautaen Walter Zenga (1960–).

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisiell hjemmeside
US Avellino

Unione Sportiva Avellino er en italiensk fotballklubb fra Avellino, Campania. Klubben ble grunnlagt i 1912 og spiller i Serie B. De var sist i Serie A i perioden 1977–88.


== Kjente spillere ==
 Fabrizio Ravanelli (1989)
 Vittorio Tostoc
 Julio César de León (2006)
 Armando Izzo


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside (it)
Stefano Eranio

Stefano Eranio (født 29. desember 1966 i Genova, Italia) er en tidligere italiensk landslagsspiller i fotball som har spilt for to italienske og en engelsk fotballklubb.
Eranio, som var midtbanespiller, spilte 20 landskamper for Italia i perioden 1990 til 1997.


== Biografi ==


=== Klubblag ===
Stefano Eranio startet sin profesjonelle fotballkarriere i Genoa i august 1984. De fem første sesongene hans i Genoa var i Serie B før klubben i 1989 rykket opp til Serie A. Totalt spilte Eranio i denne klubben i åtte sesonger før han gikk til AC Milan i august 1992. I Milan fikk han med seg tre seriemesterskap, og han spilte også i to finaler i Mesterligaen. Første gang var i 1992/93 da Milan tapte 1-0 for Marseille, mens andre gang var i 1994/95 da hans klubb tapte 1-0 for Ajax.
I mai 1997 gikk han gratis til den engelske klubben Derby County, og han debuterte for Derby, og i Premier League, den 9. august 1997 mot Blackburn Rovers. Hans første mål for klubben fra Derbyshire kom 30. august 1997 da han scoret i en ligakamp mot Barnsley. Denne sesongen hadde Derby County flyttet fra sin tidligere hjemmebane Baseball Ground til sin nye arena Pride Park Stadium, og Eranios 1-0 scoring i kampen mot Barnsley var den første som ble scoret på Derbys nye hjemmebane. Eranio hadde egentlig tenkt å legge opp etter 2000/01 sesongen, men manager Jim Smith overtalte han til å fortsette. Da Smith fikk sparken oktober 2001 valgte Eranio å gi seg som fotballspiller.
I forbindelse med en veldedighetskamp til inntekt for Ted McMinn den 1. mai 2006 var Eranio en av spillerne på Derby Legends.


=== Landslag ===
Stefano Eranio debuterte på Italias landslag den 22. desember 1990 i en kamp mot Kypros. Denne kampen var en kvalifiseringskamp til EM i 1992, og Italia vant kampen 4-0. Eranio møtte også Norges landslag to ganger i sin landslagskarriere. Første gang var på Ullevaal den 5. juni 1991 da Italia tapte 2-1, mens det andre oppgjøret var i Genova den 13. november 1991 i en kamp som endte 1-1. Begge oppgjørene var kvalifiseringskamper til EM i 1992.
Hans første landslagsmål kom mot Nederland den 9. september 1992. Italia vant kampen 3-2, og Eranio scoret ett av Italias mål.
Den 29. mars 1997 spilte Stefano Eranio sin siste landskamp for Italia. Det var mot Moldovia i en kamp som Italia vant 3-0. Totalt spilte han 20 landskamper, og scoret tre mål for Italia. Seks av kampene hans var kvalifiseringskamper til VM, mens fem var kvalifiseringskamper til EM.


== Karriere som spiller ==


=== Klubblag ===


== Referanser ==


== Kilder ==
Mortimer, Gerald (2004): The Who´s Who of DERBY COUNTY.  Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4


== Eksterne lenker ==
(en) Stefano Eranio – UEFA 
(en) Stefano Eranio – Transfermarkt 
(en) Stefano Eranio – national-football-teams.com 
(en) Stefano Eranio – WorldFootball.net 
(en) Stefano Eranio – Soccerbase.com 
(en) Stefano Eranio – Soccerway 
(en) Stefano Eranio – EU-Football.info 
(en) Stefano Eranio – FBref 
(en) Oversikt over Eranio sine landskamper (RSSSF)
EBC

EBC (European Brewing Convention) er en europeisk organisasjon som representerer de tekniske og vitenskapelige interessene til bryggerier i Europa. Organisasjonen ble grunnlagt i 1946, og har hovedkontor i Brussel i Belgia. 
Organisasjonen fastsetter en skala for fargestyrken på øl og malt. En pils vil ha en EBC-verdi på mellom 6 og 8, en engelsk Pale Ale på mellom 20 og 40, mens portere og stouts kan nå opp i 300 eller mer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside - EBC
Offisiell hjemmeside - The Brewers of Europe
Luciano Moggi

Luciano Moggi (født 10. juli 1937 i Monticiano i Toscana i Italia) var generaldirektør i Juventus fra 1994 til 2006, da han, sammen med resten av styret, trakk seg som følge av Calciopoli, den italienske dommerskandalen. Det var avlytting av Moggis telefon i forbindelse med mistanker om doping som satte i gang skandalen i mai 2006. Moggi ble 8. november 2011 dømt til fem år og fire måneder i fengsel for sin deltakelse i Calciopoli, og har tidligere blitt utestengt fra fotball på livstid.Moggi har også ledet Torino, Napoli, Roma og Lazio.


== Referanser ==
Adriano Galliani

Adriano Galliani (født 30. juli 1944 i Monza, Lombardia, Italia) er visepresident i Milan. Som en av de tiltalte i dommerskandalen kjent som Calciopoli trakk han seg fra Lega Nazionale Professionisti og organiseringen av ligaen 22. juni 2006. Han var siden han ble president i LNP 2001 blitt kritisert for å ha interessekonflikter.
I 1979 dannet han Mediaset-kanalen Canale 5 sammen med Silvio Berlusconi.


== Eksterne lenker ==
(en) Adriano Galliani – Transfermarkt (manager)
Z66

Z66, i Norge kjent som Skd 226, er en serie dieselhydrauliske skiftelok bygget av Kalmar Verkstad for Statens Järnvägar. Mellom 1971 og 1973 ble det bygget 30 slike skiftelok med en ytelse på 360 hk. Z66 er i slekt med de kraftigere skiftelokene av type V4 og V5.
På 1990-tallet ble en del av lokene hensatt, og senere overtatt av diverse mindre jernbaneforetak.
I 1998 prøvde NSB Gods to slike for skiftetjeneste i Oslo. Fra 2000 ble det kjøpt inn ytterligere 13 og alle ble med over i CargoNet i 2002. Selskapet Euroshuttle har senere gått til anskaffelse av tre skiftetraktorer for terminalene tilhørende norske papirfabrikker, som senere ble overtatt av Baneservice. Baneservice og Grenland Rail har også anskaffet hvert sitt, så til sammen 20 lok har kommet til Norge.


== Eksterne lenker ==
Skd 226 – NJK Materielldatabasen
Z66 (Sverige) / Skd 226 (Norge) – Jernbane.net
Lokguide - Lokomotor Z66/Skd 226 – järnväg.net
Choueifat

Choueifat er en liten drusisk by i Libanon, rett ved hovedstaden Beiruts  sørgrense.
Kanonmormor

Kanonmormor (dansk: Momsemor) er en dansk tegneserie i stripeformat, tegnet og skrevet av Werner Wejp-Olsen (f. 1938). Den går som fast serie i lokalavisen Oppland Arbeiderblad, og har gått i den danske avisen Ekstrabladet siden seriens fødsel.
Dette har Olsen selv sagt om tegneserien:
«Jeg er træt af alle de kujonerede ægtemænd og deres dominerende koner. Mange af disse serier er dygtigt lavet, men de er også fantastisk reaktionære. Jeg har sagt "væk med autoriteterne", og derfor er Momsemor blevet en meget ukonventionel bedstemor, en pensionistrevolutionær. Hun gør oprør. Hvad naboerne siger, er hende totalt ligegyldigt. Hun er enke, hun tager sig af børnene, og hun bliver en slags åndelig guru for hele familien, et talerør for de glemte pensionister.»
.


== Referanser ==
Chekka

Chekka eller Shikka er en industriby ved Libanons middelhavskyst nord fror Beirut. Den ligger noe sør for Tripoli.
Chekka produserer sement og papir. Byen ligger i nærheten av det naturskjønne neset Ras ach-Cha'a, kjent som «Theouprosopan» (gresk for «Guds ansikt») i klassisk tid.
Skd 225

Type Skd 225 var en norsk skiftetraktor ombygget og senere degradert fra NSBs siste diesellokomotiv av typen Di 2, nr. 854 fra 1973. Det ble i siste periode eiet av CargoNet. Moderniseringen av denne Di 2 ble gjennomført i Nederland i 1997. Ombygningen bestod blant annet i å sette inn ny Caterpillar motor på 720 hk og en splitter ny førerhytte, noe snarlik MaK sin. Omlitreringen fra Di 2 til Skd 225 og dermed degraderingen fra lokomotiv til skifteaggregat var motivert ut fra at det var enklere krav til opplæring og kompetanse for fører av skiftetraktor enn for lokomotivfører.  
Skiftetraktoren var, som den eneste i sitt slag, nummerert 236. Den fikk aldri montert ATC, og ble derfor lite brukt. Maskinen ble hugget i desember 2012.


== Se også ==
NSBs diesellokomotiv Di 2


== Kilder ==
Norske lok og motorvogner 1.1.2001 – NJK 2001


== Eksterne lenker ==
Skd 225 – NJK Materielldatabasen
Skd 225 – Jernbane.net
Alkoholholdig drikke

Alkoholholdig drikke er drikkevarer som inneholder alkoholen etanol og som er fremstilt ved gjæring. I dagligtale kalles det ofte bare alkohol. Alkoholholdig drikke har vært laget siden de tidligste tider av menneskenes historie. Forskning viser at all bruk av alkohol er skadelig. Bruk av alkohol er en av de største risikofaktorene for tidlig død. Av rusmiddellidelser i Norge er alkoholbrukslidelser de vanligste.


== Bakgrunn ==
Øl, vin og brennevin er ulike typer av alkoholholdig drikke. Alkoholholdige drikker fremstilles vanligvis ved at man lar saft eller andre råvarer stå og gjære (se - Forgjæring). Det kan også være mer kompliserte prosesser som inngår. Brennevin fremstilles ved destillering. Det er forbudt mange steder i verden å fremstille brennevin hjemme; det begrunnes vanligvis med at hjemmelaget sprit kan inneholde skadelige stoffer. 
Alkoholholdige drikker vil ha en viss euforiserende påvirkning på dem som drikker dem. I store mengder kan de føre til beruselse. Det å drikke seg beruset på alkohol, kalles i dagligtalen «fyll». På grunn av dette har bruk av alkoholholdige drikker vært årsak til adskillige debatter, og noen steder i verden er det forbud mot inntak av alkohol. Dersom alkoholinntaket blir for høyt er det vanlig å føle seg syk dagen derpå. På folkemunne kalles denne tilstanden gjerne bakrus eller fyllesyke, og den er gjerne forbundet med hodepine og kanskje også kvalme. Offisielt kalles denne hodepinen utsatt alkoholpåført hodepine, men på folkemunne omtales den ofte som kuppelhode.
Forskning viser at all bruk av alkohol, selv i små mengder, er skadelig.


== Typer ==
Navn på alkoholholdige drikker etter råvare:


== Se også ==
Langtidseffekter av alkohol
Alkoholisme


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alcoholic beverages – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Folkehelseinstituttets temaside om alkohol
Artikler om Alkohol og helse i Tidsskrift for Den norske legeforening
Hasbeya

Hasbeya er en drusisk by i Libanon, ved foten av Hermonfjellet. Byen er administrasjonssete for distriktet Hasbeya i guvernementet Nabatiye.
Rabieh

Rabieh (arabisk الرابية‎) er en liten by i fjellene øst for Beirut i Libanon, på veien mellom Beirut og Bikfaya. Den ligger i distriktet Matn. Byen er overveiende kristen, og har opplevd en sterk vekst siden ca. 1980, etter den libanesiske borgerkrigen.
Leonardo Meani

Leonardo Meani (født 1960 i Lodi, Lombardia, Italia) er en av de dømte i dommerskandalen i italiensk fotball. Han er tidligere fotballdommer på lavere nivå, og gikk inn i politikken for Forza Italia i 1996, men havnet på slutten av 1990-tallet i Milan, hvor han var direktør med ansvar for kontakt med dommerne, da han i 2006 ble anklaget for deltakelse i kampfiksing.


== Referanser ==
Y1

Y1 er en svensk dieselmotorvogntype produsert av Fiat og Kalmar Verkstad for Statens Järnvägar. Typen har blant annet også vært brukt av NSB for persontog på Bratsbergbanen mellom 2000 og 2015.
Y1-serien ble bygget i over 100 eksemplarer av Fiat og Kalmar Verkstad 1979-81. Utover 1990-tallet ble noen vogner solgt til Balkan, en del ble modernisert med ny innredning og nye Volvo-motorer. I juni 1998 testet man en Y1 i Skien, og to år senere hentet man vognene med diesellok type Di 3 på Kornsjø. Etter at NSB Persontrafikk overtok konseptet «Timetoget» i Telemark, ble tre stk dieselmotorvogner type Y1 anskaffet for lokaltrafikken. Disse trafikkerte i åra 2000 til 2015 Bratsbergbanen mellom Porsgrunn og Notodden.

I tillegg anskaffet NSB Berging ( i dag Vy Berging) to Y1 for bruk i utrykningstog ved avsporinger og uhell. Disse er utstyrt med krafitgere motorer for å kunne brukes til å slepe unna havarerte materiellenheter.
Taraldsvik Maskin i Narvik har dessuten anskaffet en slik vogn, nr. 1292, for bruk i arbeidstog på Ofotbanen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Y1 – NJK Materielldatabasen
Y1 (Norge) / Y1 (Sverige) / Y1 (Kosovo) / 7 122 (Kroatia) / 710 (Serbia) – Jernbane.net
Järnväg.net sin side om Y1/YF1
Ain al-Hilweh

Ain al-Hilweh (alternativt Ein-el-Helweh) er en palestinsk flyktningleir som ligger i utkanten av havnebyen Sayda i Libanon. Leiren ble opprettet i 1948, som en følge av den arabisk-israelske krig i 1948. Den var før dette en britisk militærleir som ble benyttet under annen verdenskrig.
Ain al-Hilweh er den største av i alt tolv palestinske flyktningleire i Libanon. Det var rundt 70 000 mennesker som bodde der i 2008. Libanesiske sikkerhetsstyrker har forbud mot å trenge inn i både denne og de andre leirene i Libanon. Dette ble bestemt i en arabisk avtale fra 1969. Det bodde over 350 000 palestinske flyktninger i Libanon i 2007. Rundt 200 000 av disse er registrert av FN. Libanesiske myndigheter fører en hard politikk overfor
palestinerne, som i praksis bare kan utføre ikke-faglært arbeid. De kan heller ikke kjøpe eller leie boliger utenfor flyktningleirene.Den kjente palestinske tegneren Naji al-Ali vokste opp i denne leiren.


== Stridigheter ==
Leiren ble den 15. mai 1974 hardt rammet da israelske bombefly angrep den som hevn etter Ma'alot-massakren. Israelerne mistenkte at personer tilknyttet denne ugjerningen befant seg i leiren. Det israelske flyvåpenet angrep i alt syv flyktningleire denne dagen. Totalt ble 17 mennesker drept og 138 skadd i de israelske angrepene. Ain al-Hilweh var den leiren som ble hardest rammet.Det har flere ganger vært stridigheter i leiren grunnet rivaliseringer mellom ulike palestinske grupper. Sommeren 2007 støtte væpnede islamister sammen med den libanesiske hæren ved inngangen til flyktningleiren. Konfrontasjonene skal ha oppstått da et medlem fra islamistiske gruppen Jund al-Sham kastet en håndgranat mot en av hærens kontrollposter utenfor leiren. Flere tusen palestinere skal ha flyktet fra leiren etter at stridighetene utartet de nærmeste dagene.


== Referanser ==
Mar Elias

Mar Elias er en palestinsk flyktningleir i Libanon. Den ligger i Beirut.
I 2002 var det 1 406 registrerte flyktninger i leiren. Mar Elias er en leir for kun kristne, palestinske flyktninger.


== Eksterne lenker ==
http://www.un.org/unrwa/refugees/lebanon.html
EMD JT42CWR

EMD JT42CWR, i Storbritannia kjent som Class 66, i Norge som CD 66 og Sverige som T66, er en type seksakslede dieselelektriske lokomotiver bygget siden 1998 av Electro-Motive Diesel (tidligere General Motors Electro-Motive Division) i McCook, Illinois, USA og fram til 2012 av underbruket Electro-Motive Canada (tidligere General Motors Diesel) i London, Ontario, Canada. En oppgradert type EMD JT42CWRM (Class 77) er også tilgjengelig.


== CD 66 ==
CD 66 ble benyttet av CargoNet for godstrafikken på Nordlandsbanen. Forkortelsen CD står for CargoNet Diesel. CargoNet faset ut CD 66 da de fikk CD 312.
I august 2000 kom to lok av typen med båt til Uddevalla. Disse ble modifisert av togselskapet TÅGAB i Kristinehamn, fikk litra T66 og ble operert av TGOJ Trafik. Lokene var grønne, og fikk derfor klengenavnet "Agurken". Etter en omfattende test under norske forhold gjennomført av NSB Gods i 2001, ble seks slike lok tatt i bruk av CargoNet i 2003 og fikk nummer 401–406.


== Eksterne lenker ==
Brosjyre: JT42CWRM – Electro-Motive Diesel
CD 66/T66 – NJK Materielldatabasen
CD 66 (Norge) / T66 (Sverige) / Class 66 (Storbritannia) / 266/247 (Tyskland) – Jernbane.net
Lokguide - Diesellok T66 – järnväg.net
JT42CWR(M/-T1) / Class 66 – MainlineDiesels.net
Nabatiye (flyktningleir)

Nabatieh-leiren var en palestinsk flyktningleir ved byen Nabatiye i det sørlige Libanon. Den ble gjentatte ganger angrepet av Israel, og ble tilslutt (1991) helt forlatt. 


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20000523204456/http://www.un.org/unrwa/refugees/lebanon.html
http://domino.un.org/unispal.nsf/0/9b371b1e35e5b30985256866006a88ec?OpenDocument
Wavell

Wavell, også skrevet Wavel, er en palestinsk flyktningleir litt sør for byen Baalbek i Bekaa i Libanon. Den var før en fransk militærpost oppkalt etter den britiske feltmarskalk Earl Wavell som kommanderte de britiske styrker i Midtøsten under annen verdenskrig. Stedsnavnet som ble erstattet, var Weifal. 
I 1948 begynte man å ta imot flyktninger fra den arabisk-israelske krig. I 1952 overtok UNRWA driften av leiren. 
I 2002 var det 7357 registrerte flyktninger i leiren. I Baalbek har UNRWA i tillegg registrert drøyt 7 000 flere flyktninger.  


== Eksterne lenker ==
http://www.un.org/unrwa/refugees/lebanon/wavel.html
https://web.archive.org/web/20070126081508/http://www.education.mcgill.ca/wavel/wavel.html