jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Det pavelige råd for familien

Det pavelige råd for familien er en del av Den romerske kurie, som er Den katolske kirkes sentrale administrasjon. Dets president er kardinal Ennio Antonelli, som ble utnevnt i juni 2008. Presidentkomitéen består av 14 kardinaler, 14 erkebiskoper og biskoper og 20 gifte par fra forskjllige land. I tillegg er det 39 konsultorer og 7 i kontorstaben.
Rådet ble opprettet i 1981 i pave Johannes Paul IIs motu proprio Familia a Deo Instituto («Familien ble innstiftet av Gud»). Det erstattet Komitéen for familien, som ble opprettet av Paul VI i 1973. Rådets ansvar er å fremme den pastorale omsorg for familien, som etter katolsk tradisjon regnes som samfunnets grunnleggende enhet. På denne måte søker man å hjelpe kristne familier til å oppfylle sine oppdragende og apostoliske plikter. Innenfor dette ligger temaer som teologi og katekese for familien, åndelighet innenfor ekteskapet og familien, familiers og barns rettigheter, ekteskapslovgivning, formasjon av legfolket for familiens beste og forberedelser til ekteskap. 
Det har også ansvar for den pastorale tilnærming til spørsmålet om ansvarlig forplantning og forsvar for livet i alle dets stadier, fra forplantning til naturlig død. Dermed ligger kontroversielle temaer som abort, prevensjon, eutanasi, seksualundervisning, sterilisering og bioteknologi innenfor rådets arbeidsfelt.
Rådet har siden 1996 gitt ut tidsskriftet «Familia et Vita» («Familien og livet») fire ganger i året. I tillegg kommer en rekke enkeltpublikasjoner.
Norske Janne Haaland Matlary er rådgiver for rådet.


== Presidenter ==
James Robert Knox (1981–1983)
Edouard Gagnon P.S.S. (pro-president 1983-1985, president 1985-1990)
Alfonso López Trujillo (1990–2008)
Ennio Antonelli (2008–


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Leirvík

Leirvík (uttales /ˈlɔɹvʊik/, foreldet dansk skrivemåte: Lervig) er en bygd på Færøyene. Leirvík ligger på østkysten av Eysturoy, den nest største av øyene.
Sundet mellom Eysturoy, Borðoy og Kalsoy kalles Leirvíksfjørður. En undersjøisk veitunnel, Norðoyatunnilin, krysser sundet og forbinder Leirvík med Klaksvík. Det er også tunnel til nabobygda Norðragøta.
Leirvík er en viktig fiskerihavn, der fiskemottaket Tavan er største arbeidsplass.


== Historie ==
Arkeologiske utgravninger på Toftanes viser at Leirvík har vært bosatt siden landnåmstiden. I skriftlige kilder nevnes bygda første gang i Hundebrevet fra 1300-tallet.Under svartedauden skal hele bygda, unntatt én jente, ha dødd av pest.I 1725 anløp et smuglerskip, som bygdas menn byttet varer med, men som også førte med seg koppersmitte. Et bryllup i bygda like etter førte til at hele bygda ble smittet, og mange døde.
Ved folketellingen i 1801 bodde det 85 personer i Leirvík.
Etter reformasjonen var Leirvík en del av Gøtu sókn. Ved innføringen av det kommunale selvstyret på Færøyene i 1872 ble Gøtu sókn en del av Eysturoyar prestagjalds kommuna. Leirvík ble et eget kirkesogn i 1906, da sognekirken også ble bygget. I 1918 ble sognet også opprettet som en egen kommune. Leirvíkar kommuna slo seg sammen med Gøtu kommuna i 2009 og dannet Eysturkommuna.


== Samfunn ==
En kunstgressbane med plass til 2 000 tilskuere ble åpnet i 1986. Bygdas idrettslag stiftet i 1928, Leirvíkar Ítróttarfelag, slo seg sammen med Gøtu Ítróttarfelag og dannet Víkingur i 2008.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hansen, Steffen Stummann (2006). I korsets tegn – kristendommen i Leirvíks ældste historie (PDF) (dansk). Leirvík: Kirkjuráðið í Leirvík. ISBN 978-99918-3-211-1. Arkivert (PDF) fra originalen 28. mai 2017. 
Hansen, Steffen Stummann (2011). Eitt feigdaráratíggju í Leirvíkar søgu 1874–1883 (færøysk). Leirvík: Forlagið Søga Føroya. ISBN 978-99918-3-332-3. 
Hansen, Steffen Stummann og Eliasen, Kristian Martin (2010). Fólk í Leirvík í 1901 – í myndum og teksti (færøysk). Leirvík: Forlagið Søga Føroya. ISBN 978-99918-3-321-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Leirvík – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Leirvík – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Den pavelige kommisjon «Ecclesia Dei»

Den pavelige kommisjon «Ecclesia Dei» («Guds kirke») ble opprettet av pave Johannes Paul II den 2. juli 1988 etter at erkebiskop Marcel Lefebvre hadde utført bispeordinasjoner i Sveits, som Den hellige stol betraktet som ulovlige.
Den ble opprettet med en motu proprio, Ecclesia Dei, hvor kommisjonen ble instruert til å samarbeide med biskoper, Den romerske kurie og andre for å muliggjøre full kommunion mellom de som er forbundet med Lefebvres bevegelse, av Den hellige stol betraktet som skismatisk, og Den katolske kirke, i henhold til protokollen som ble undertegnet av Lefebvre og kardinal Ratzinger i mai 1988, etter at det var ført forhandlinger om veien fremover.
Kommisjonen ble gitt fullmakt til å regulere den kirkerettslige situasjonen for tradisjonalistiske ordenssamfunn som formelt står utenfor Den katolske kirke, men som ønsker å være en del av kirken, samt for enkeltprester som ønsker å virke i Den katolske kirke men som er ordinert utenfor. 
Den er også gitt i oppgave å kommunisere med lokale biskoper omkring behovene til de grupper som ønsker å bevare den gamle latinske messen (den tridentinske messe) slik den ble feiret før Paul VIs liturgireform. 
Presidenten for kommisjonen er kardinal Darío Castrillón Hoyos. 


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Eminense

Eminense er en protokollær tittel for enkelte høye geistlige, særlig kardinaler, i Den katolske kirke. Det kommer opprinnelig fra det bysantinske hoffet, hvor det ble brukt som tiltaleform for keiserens nærmeste rådgivere. En såkalt grå eminense (fra fransk éminence grise) er en maktperson som holder seg i bakgrunnen, men likevel påvirker utviklingen. Ordet eminense stammer fra latin eminentia, «fremragende» eminent. 
Fra 600-tallet kunne tittelen høres innen den katolske kirke om kardinaler og dessuten om vanlige biskoper, men for de sistnevbnte bortfalt bruken og ble erstattet av den protokollære tittel eksellense. 
Også geistlige kurfyrster og Malteserordenens stormester kunne bruke tittelen. Den 19. juni 1630 regulerte pave Urban VIII kardinalenes titler slik at eminense ble protokollært enerådende. Før da var den vanlige tittelen illustrissime. Malteserordenens stormester fikk føre blandingsformen Hans eminente høyhet.
Erkebiskoper i den ortodokse kirke kalles også eminenser.


== Referanser ==
Eksellense

Eksellense (latin, «fortreffelighet») brukes som til- og omtale for personer i enkelte høye stillinger. Den brukes om statsoverhoder som ikke er majesteter, eller har andre tiltaleformer. Statsministre og fremmede lands ambassadører tiltales ofte Deres eksellense. I Danmark er alle i første rangklasse eksellenser. I Sverige var tidligere statsministeren og  utenriksministeren eksellenser, men det er nå bare riksmarskalken som har tiltalen. Offisiell bruk av tittelen er avskaffet i Norge, men før unionsoppløsningen var de to statsministrene eksellenser.
I Den katolske kirke er eksellense den formelt riktige tiltaleformen for biskoper. I Norge brukes formen ikke daglig, men i formell korrespondanse er det ikke uvanlig å ta den med. I enkelte land brukes andre former, f.eks. i Storbritannia hvor biskoper tiltales som «My Lord» og erkebiskoper som «Your Grace» («Deres Nåde»).
Vinson Detenamo

Vinson Detenamo (født 1954 i Buada) er en naurisk politiker. Han er også president i den nauriske OL-komiteen og Commonwealth Weightlifting Federation.
Detenamo ble valgt inn i parlamentet 3. mai 2003 for valgkretsen Buada. I valget 23. oktober 2004 mistet han sitt parlamentssete. Han er faren til OL-deltaker Itte Detenamo og onkelen til OL-deltaker Quincy Detenamo.
Itte Detenamo

Itte Detenamo (født 22. september 1986 i Buada) er en naurisk vektløfter. Han er sønnen til Vinson Detenamo, og søskenbarnet til Quincy Detenamo. Han utgjorde, sammen med Reanna Solomon og Yukio Peters, Naurus delegasjon i Sommer-OL 2004.
I Sommer-OL 2004 i Athen konkurrerte han i vektklassen 105 kg, og kom på 14. plass. Han slo sin personlige rekord i første løft, med 192,5 kg. Det andre løftet på 197,5 kg klarte han ikke, og han prøvde ikke en tredje gang, pga. dehydrering.
Detenamo var Naurus eneste representant i Sommer-OL 2008 i Beijing. Han var flaggbærer under åpningen av Sommer-OL i London i 2012.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Itte Detenamo – Olympics.com 
(en) Itte Detenamo – Olympic.org 
(en) Itte Detenamo – Olympedia 
(en) Itte Detenamo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Itte Detenamo – Commonwealth Games Federation 
(en) Itte Detenamo – Commonwealth Games Federation 
(en) Itte Detenamo – IWF 
(de) Itte Detenamo – Institut für Angewandte Trainingswissenschaft (vektløfting)
Riddell Akua

Riddell Akua (født 26. januar 1963) er en naurisk politiker, og parlamentsmedlem siden 3. mai 2003. Fra den datoen er han også styremedlem i fosfatselskapet NPC. Han er medlem av opposisjonspartiet Naoero Amo, og ble gjenvalgt til parlamentet ved valget 23. oktober 2004. Han ble valgt til Speaker for nasjonalforsamlingen i 2008.


== Referanser ==
Quincy Detenamo

Quincy Detenamo (født 8. mars 1979 i Buada) er en naurisk vektløfter. Hans onkel, Vinson Detenamo, er tidligere parlamentsmedlem, og styreformann i den nauriske OL-komiteen; hans søskenbarn, Itte Detenamo, deltok blant annet i OL i Aten.
Han deltok i Commonwealth Games i 1998 og 2002, så vel som OL i Atlanta i 1996. I South Pacific Games i 1999 fikk han ny rekord i vektklassen 77 kg.
I august 2004 ble han arrestert for drapet på en deltidsprostituert i Australia. Rettssaken skulle begynne 6. august, men ble av ukjente årsaker utsatt. 7. mars 2005 ble den fortsatt, og en obduksjon viste til DNA fra Detenamo på liket. I juni kommer hans sak opp for høyesterett i Victoria; han må sitte i varetekt til da. Om han blir funnet skyldig kan han risikere livstid.


== Eksterne lenker ==
(en) Quincy Detenamo – Olympedia 
(en) Quincy Detenamo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Quincy Detenamo – Commonwealth Games Federation
Marlene Moses

Marlene Inemwin Moses (født 1961 i Aiwo) er en naurisk politiker, og medgrunnlegger av opposisjonspartiet Naoero Amo. Siden 30. mars 2005 har hun vært Naurus FN-ambassadør.
Moses begynte etter utdannelsen sin karriere som politiker i 1983 som ansatt i Naurus utenriksdepartement. I 1988 ble hun konsul i Tokyo, og i 1991 generalkonsul i Auckland.
Til 2003 var Moses helseminister, og var medlem av Naurus parlament. Da Nauru ble medlem av FN i 1999 ble hun viseambassadør. I mars 2005 tok hun over som ambassadør etter Vinci Clodumar.


== Referanser ==
Vinci Clodumar

Vinci Niel Clodumar (født 23. mars 1951) er en naurisk politiker og tidligere FN-ambassadør ved FNs hovedkvarter i New York.
Mellom 1982 og 1989 jobbet han seg opp fra gruvearbeider til daglig leder i Nauru Phosphate Corporation. Etter dette ble han flere ganger minister for Bernard Dowiyogo. I 1989 var han justisminister, og fra 1992 helse- og utdanningsminister, i 1994 finansminister, og 1995 arbeidsminister.
Han ble ikke gjenvalgt i valget 8. februar 1997. Til 1999 var han formann for NPC, og direktør i Nauru rehabilitation corporation. 22. desember 1999 ble han valgt inn som Naurus FN-ambassadør. 30. mars 2005 ble han erstattet av Marlene Moses.
Kravbehandling

Kravbehandling er den disiplinen innenfor programvareutvikling som tar for seg systematisk framtagelse, analyse, spesifikasjon og validering av krav til programvaren.  Disse aktivitetene legger grunnen for alt senere arbeid med programvaren, og det derfor er kritisk at de blir gjennomført på en god måte.
Et krav i programvaresammenheng er ifølge IEEE en egenskap programvaren må ha for å løse et problem i den virkelige verden.  Kravet kan være myntet på å automatisere en arbeidsprosess for brukeren, støtte under en forretningsprosess for en organisasjon, rette opp feil i eksisterende programvare, styre en innretning eller andre ting.
Et skille kan trekkes mellom produktkrav og prosesskrav.  Et produktkrav kan være av typen «alle kursdeltagere skal ha et unikt deltagernummer», mens et prosesskrav kan være av typen «programvaren skal skrives i C++».
IEEE bryter kravdisiplinen ned i følgende underliggende aktiviteter:

Framtagning
Analyse
Spesifikasjon
ValideringTypiske deltagere i prosessen kan være brukere, kunder, markedsanalytikere, drift & forvaltning, lovgivende myndigheter og programmerere.
Rational Unified Process har to hovedkategorier for krav: Funksjonelle krav (gjerne i form av bruksmønster) og ikke-funksjonelle krav. Kravene organiseres i 6 kategorier (FURPS+):

Funksjonalitet (Functionality): egenskaper, muligheter, generalitet, sikkerhet
Brukeropplevelse (Usability): Human factors, estetikk, konsistens, dokumentasjon
Pålitelighet (Reliability): hyppighet og alvorlighet av svikt, gjennopprettbarhet, forutsigbarhet, nøyaktighet, midlere tid før feil
Ytelse (Performance): hastighet, effektivitet, ressursforbruk, gjennomstrømning, svartid
Drift- og vedlikeholdbarhet (Supportability): testbarhet, utvidbarhet, tilpasningsbarhet, vedlikeholdbarhet, kompatibilitet, konfigurerbarhet, servicevne, installerbarhet, lokaliserbarhet, portabilitet
Føringer (Design Constraints): lover og forskrifter,  føringer i design, implementering og grensesnitt, fysiske føringer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IEEE Guide to the Software Engineering Book of Knowledge (engelsk)
Mal for en kravspesifikasjon (engelsk) (død lenke)
Erlang

Erlang kan sikte til

Erlang (enhet) – en enhet for å måle trafikk innenfor f.eks. telekommunikasjon
Erlangfordelingen – en sannsynlighetsfunksjon som uttrykker ventetider i køsystemer.
Erlang (programmeringsspråk) – et programmeringsspråk utviklet av Ericsson.
Agner Krarup Erlang – matematiker og ingeniør som alle begrepene ovenfor er oppkalt etter.
Erlang Shen – en berømt kinesisk gud.
IEEE 802.11

IEEE 802.11 er en serie med standarder for trådløse lokalnett i frekvensbåndene 2.4, 3.6 og 5 GHz. De mest populære er IEEE 802.11b og 802.11g-standardene, som bygger på den originale IEEE 802.11-1997-standarden. Den originale standeren var den første trådløse nettverksstandarden, mens IEEE 802.11b var den første allment aksepterte. Den ble etterfulgt av IEEE 802.11g og 802.11n. Andre standarder i familien (c-f, h, j) er tjeneste-endringer og utvidelser, eller rettelser til de tidligere spesifikasjonene.
IEEE 802.11b og 802.11g benytter 2,4 GHz ISM-båndet. På grunn av dette valget av frekvensbånd, kan 802.11b- og g-utstyr tidvis lide av forstyrringer fra mikrobølgeovner, trådløse telefoner og Blåtann-enheter. IEEE 802.11b og 802.11g benytter direktesekvensielt spredt spektrum (DSSS), respektivt ortogonal frekvens-divisionsmultiplexing (OFDM), som begge er robuste mot støy og interferens. OFDM er spesielt robust mot multibaneinterferens. IEEE 802.11a benytter 5 GHz U-NII-bånd, som har minst 23 ikke-overlappende kanaler, istedenfor 2,4 GHz ISM-frekvensbåndet, hvor tilstøtende kanaler overlapper. Bitfeilraten (BER) varierer noe med frekvensområdetDen delen av radiospektret som blir benyttede av 802.11 varierer fra land til land. Frekvensene som benyttes av kanalene én til seks av 802.11b og 802.11g faller innenfor 2,4 GHz amatørradiobåndet. Lisensierte amatørradiooperatører kan operere 802.11b / g enheter i samsvar med del 97 av FCC-reglene og forskrifter med økte effekt, men ikke med kommersielt innhold eller kryptering.


== Standarder i IEEE 802.11-familien ==


== Kilder ==
Gunnhild Sundli

Gunnhild Eide Sundli (født 2. juli 1985 i Orkdal) er en norsk sanger, musiker og skuespiller. Hun er oppvokst i Orkdal og flyttet senere til Trondheim. Hun begynte å kvede som niåring, og har siden vært innom både klassisk- og jazz-sang. Hun har eksamen i kveding fra Heimdal videregående skole.
Sundli er særlig kjent som sangerinnen i bandet Gåte fra 1999 til bandet tok pause i 2005. 
I februar 2006 startet hun sin skuespillerkarriere med debut i kabareten Cafe Isogaisa av Hans Rotmo, og fortsatte i juni med rollen som Anna i Korsvikaspillet i Trondheim. I august spilte hun Lucie i operaen om Olav Engelbrektsson på Steinvikholmen, før hun deltok i det historiske spillet Raud Vinter i Levanger i september.
Hun har videre spilt i blant annet Ibsens stykke Vildanden, Tyskertøs og musikalen Spring Awakening. Våren 2012 spiller Gunnhild Sundli i musikalen Hair ved Trøndelag Teater.
Gunnhild Sundli ga ut sitt første soloalbum Tankerop i 2013.
I 2016 deltok hun i NRKs lørdagsunderholdning Stjernekamp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gunnhild Sundli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gunnhild Sundli på Internet Movie Database 
(no) Gunnhild Sundli hos Sceneweb 
(en) Gunnhild Sundli på MusicBrainz 
(en) Gunnhild Sundli på Genius — sangtekster 
(no) Intervju i Avisa Sør-Trøndelag 07.09.2005 Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.
(no) Intervju i VG 07.09.2005
(no) Intervju i Adresseavisen 08.10.2005
(no) Intervju i Verdalingen 09.01.2006
(no) Intervju i Byavisa i Trondheim 07.02.2006
(no) Nettmøte med Gunnhild Sundli på adressa.no 22.02.2006
Programvaretesting

Programvaretesting er en underdisiplin av programvareutvikling, og er en aktivitet som utføres for å evaluere og forbedre kvaliteten til programvare ved å identifisere defekter og problemer.
IEEE definerer programvaretesting til å være dynamisk verifikasjon av oppførselen til et program på et endelig sett av tester utvalgt fra det vanligvis uendelig settet i det kjørbare domenet, målt opp mot forventet oppførsel.
De skråstilte ordene i forrige avsnitt tilsvarer nøkkelbegreper innenfor disiplinen:

Dynamisk: Dette betyr at alltid innebærer å kjøre programmet mot et sett inn-verdier.  Dette inkluderer også tilstanden til systemet som en helhet.
Endelig: Selv i enkle programmer så er det praktisk umulig å teste mot hele settet av mulige inn-verdier.
Utvalgt: Siden man tester på et begrenset sett med inn-verdier, så må disse velges ut for å gi mest mulig verdi til testen.
Forventet: Oppførselen til programmet må sjekkes mot brukerens forventninger, mot spesifikasjonen og mot implisitte krav eller «sunn fornuft».  Å ikke vite hva som forventes av programmet gjør testen verdiløs.Programvaretesting har utviklet seg fra å være programvareutviklingens stebarn til å bli en integrert del av moderne prosesser.


== Se også ==
V-modellen


== Eksterne lenker ==
IEEE Guide to the Software Engineering Body of Knowledge (engelsk)
The Test Management Guide – A to Z and FAQ Knowledgebase (engelsk)
Jygri

Jygri er det første albumet fra det norske bandet Gåte. Albumet gikk rett inn på en førsteplass på VG-lista Topp 40, og ble liggende tilsammen ti uker på lista i 2002 og flere uker i 2003. Det solgte 40 000 eksemplarer i Norge. I 2002 vant bandet en Spellemannpris som årets nykommer for Jygri.


== Sporliste ==
«Bendik og Årolilja» (Trad./Gåte)
«Snåle mi jente» (Trad./Gåte)
«Til deg» (Trad./Gåte)
«Springleik» (Trad./Gåte)
«Stengd dør» (Trad./Astrid Krog Halse)
«Kara tu omna» (Trad./Gåte)
«Jygri» (Trad./Gåte)
«Bruremarsj frå Jämtland» (Trad./Gåte)
«Skrømt» (Trad./Gåte)
«Inga Litimor» (Gåte)
«Margit Hjukse» (Gåte)
«Solbønn» (Gåte)


== Medvirkende ==


=== Gåte ===
Gunnhild Sundli - vokal, fele
Sveinung Sundli - fiolin, keyboard, miksing
Magnus Børmark - gitar, synthesizer
Gjermund Landrø - bass, gitar
Martin Langlie - trommer, perkusjon


=== Øvrige ===
Alex Møklebust - produsent, programmering, miksing
Thomas Henriksen - programmering
Gustav Hylén - fløyte på Snåle mi jente, tekniker
Torgunn Sundli - vokal på Snåle mi jente
Kjell Erik Eriksson - fele på Bruremarsj frå Jämtland
Lasse Sörlin - fele på Bruremarsj frå Jämtland
Peter Roos - fele på Bruremarsj frå Jämtland
Kai Andersen - tekniker
Pär Svensson - tekniker
Zed Nagrano - miksing
Espen Berg - mastering
Kim Ramberghaug - fotograf
Toril Johannessen - fotograf
Magnus Rakeng - coverdesign
Joakim Faxvaag - crew
Mats Paulsen - crew
Per Tronsaune - crew


== Referanser ==


== Kilder ==
Gåte – Jygri på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Jygri på Discogs 
(en) Jygri på MusicBrainz 
(en) Jygri på Spotify 
(no) Jygri på Rockipedia
Iselilja

Iselilja er det andre albumet fra det norske bandet Gåte som ble utgitt i oktober 2004. i 2005 ble det gitt ut en internasjonal versjon av albumet.


== Sporliste ==
«Fredlysning» (Astrid Krog Halse/Sveinung Sundli)
«Sjå attende» (Trad./Gåte)
«Knut Liten og Sylvelin» (Trad. fra Nittedal/Sveinung Sundli)
«Du som er ung» (Astrid Krog Halse/Sveinung Sundli)
«Jomfruva Ingebjør» (Trad./Gåte)
«Sjåaren» (Astrid Krog Halse/Sveinung Sundli)
«Rike Rodenigår» (Trad./Gåte)
«Ola I» (Sveinung Sundli)
«Kjærleik» (Knut Buen)
«Gjendines bånsull» (Trad. fra Gudbrandsdalen/Gåte)


== Medvirkende ==


=== Gåte ===
Gunnhild Sundli - vokal, fele, låtskriver, arrangement, miksing
Sveinung Sundli - fiolin, keyboard, låtskriver, arrangement, miksing
Magnus Børmark - gitar, synthesizer, låtskriver, arrangement, miksing
Gjermund Landrø - bass, gitar, låtskriver, arrangement, miksing
Martin Langlie - trommer, perkusjon, låtskriver, arrangement, miksing


=== Øvrige ===
Kåre Vestrheim - keyboard, programmering, arrangement, produsent, tekniker, miksing
Daniel Sandén-Warg - hardingfele, nyckelharpa
Sturla Eide - hardingfele, flatfele
Mike Hartung - miksing
Björn Engelmann - mastering
Herborg Pedersen - fotograf
Magnus Rakeng - coverdesign


== Referanser ==


== Kilder ==
Gåte – Iselilja på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Iselilja på Discogs 
(en) Iselilja på MusicBrainz 
(en) Iselilja på Spotify 
(no) Iselilja på Rockipedia
Slagspill

Slagspill er en grunntype av spill innen golf. Hver spiller i runden teller det antall slag vedkommende har brukt på de enkelte hull tilsammen. Den som har brukt færrest slag til sist vinner. Ofte modifiseres spillet med handicap for å utjevne for forskjeller mellom spillernes nivå. Et sådant slagspill kalles en stableford-match.