Vasil Bykaw

Vasil Uladzimiravitsj Bykaw (hviterussisk: Васі́ль Уладзі́міравіч Бы́каў) (født 19. juni 1924 i Bytsjki i Den hviterussiske sosialistiske sovjetrepublikk i Sovjetunionen, død 22. juni 2003 i Baravljany nær Minsk) var en hviterussisk forfatter.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Bykaw ble født i landsbyen Bytsjki i det nordøstlige Hviterussland. Han flyttet til Vitsebsk for å studere kunst ved kunsthøgskolen, men måtte avbryte utdanningen på grunn av dårlig økonomi. Under andre verdenskrig sluttet han seg til Den røde armé. Han ble såret i kamp, men vendte tilbake til fronten etter et sykeleie og var med til krigens slutt. 
Etter krigen bosatte han seg i Hrodna i det vestlige Hviterussland hvor han etterhvert fikk jobb i en lokal avis. 


=== Forfatter ===
Hans litterære karriere startet på 1950-tallet med korte fortellinger om andre verdenskrig, men først på 1960-tallet ble han for alvor lagt merke til. 
I 1978 flyttet han til den hviterussiske hovedstaden Minsk hvor han etterhvert deltok aktivt i sovjetrepublikkens politiske liv, både som delegat i Det hviterussiske øverste sovjet og Det sovjetiske øverste sovjet. Han deltok i Hviterusslands nasjonale front (BNF) fra organisasjonens oppstart i 1989 og var en sterk tilhenger av hviterussisk uavhengighet. Bykaw var med på å starte Det hviterussiske PEN og var en periode leder for organisasjonen. 
Etter at Aleksandr Lukasjenko ble valgt til president fant Bykaw det vanskelig å leve i landet og han flyttet utenlands. Han bodde i Finland, Tyskland og Tsjekkia i de siste årene av sitt liv. Bykaw døde av kreft i 2003 under et besøk i hjemlandet.


=== Forfatterskap ===
Bykaw skrev om sentrale tema i Sovjetunionens historie som andre verdenskrig og kollektiviseringen. Han skrev på hviterussisk, men hans verker ble raskt oversatt til russisk (enkelte av bøkene oversatte han selv) og han ble en av de mest populære samtidsforfatterne i Sovjetunionen. 
Bykaw var sterkt inspirert av eksistensialister som Jean-Paul Sartre og Albert Camus, og hovedpersonene i hans verker ble gjerne stilt overfor grunnleggende moralske valg. Dette gjelder også for romanen Sotnikaw (1970) hvor partisanene Rybak og Sotnikaw blir tatt til fange av nazistenes lokale medløpere. De to står overfor valget mellom å dø eller samarbeide med fienden, og Bykaw viser de fulle konsekvensene av begge alternativene.


== Utvalgte verker ==
1960 –  «Tranens skrik» («Жураўліны крык»)
1962 –  «Den tredje raketten» («Трэцяя ракета»)
1964 –  «Alpeballaden» («Альпійская балада»)
1965 –  «De døde lider ikke» («Мёртвым не баліць»)
1970 –  «Sotnikaw» («Сотнікаў») Norsk oversettelse 2008: Sotnikaw, ved Martin Paulsen
1971 –  «Obelisken» («Абеліск»)
1973 –  «Å overleve til daggry» («Дажыць да світання»)
1974 –  «Ulveflokken» («Воўчая зграя»)
1975 –  «Hans bataljon» («Яго батальён»)
1978 –  «Å gå uten å komme tilbake» («Пайсці і не вярнуцца»)
1982 –  «Dårlig tegn» («Знак бяды»)
1987 –  «I tåken» («У тумане»)
1997 –  «Muren» («Сьцяна»)
2002 –  «Den lange veien hjem» («Доўгая дарога дадому»)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vasil Bykaŭ – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vasil Bykaw på Internet Movie Database 
(sv) Vasil Bykaw i Svensk Filmdatabas 
(fr) Vasil Bykaw på Allociné 
(en) Vasil Bykaw på AllMovie 
(en) Vasil Bykaw hos The Movie Database 
(en) Informasjon om og tekster av Vasil Bykaw