jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kvitgran

Kvitgran (vitenskapelig navn Picea glauca) er en art i granslekten innenfor furufamilien. Kvitgrana vokser vilt i området fra Alaska til Newfoundland i Nord-Amerika – men stort sett i den nordvestlige delen av kontinentet. Det er det nordligste treet i USA, på 69°N i deltaet til Mackenzie River.

Kvitgran kan bli over 30 m høy, med en jevn, askebrun eller brungrå bark. Årsskuddene er lysebrune og har bar oppå. Barnålene er inntil 2 cm lange, og blå-grønne eller matt grå-grønne av farge. barnålene er bøyd og nesten litt butte, og hkan ha en duft av solbær. Konglene inntil 6 cm lange, og er smalt avlange med brede, ganske tettsittende skjell som er runde, helt uten spiss. Konglene faller fort av. Blomstring i mai. 
Kvitgran er plantet ut i Norge, og er så hardfør at den kan påtreffes langt fra der hvor den i sin tid ble dyrket som hogstart. I Norden er det derimot bare i Danmark at den er virkelig naturalisert – på nordvestre Jylland og på Sjælland. Ellers er den ikke naturalisert med større vill utbredelse noen steder i de nordiske land.
I Norsk svarteliste 2012 ble kvitgran vurdert til høy risiko fordi en fryktet at den på lang sikt ville føre til fortrenging av naturlige arter. I Fremmedartslista 2018 er derimot arten vurdert til lav risiko på grunn av moderat invasjonspotensial og liten økologisk effekt.


== Hybrider ==
Habitatet dens er helst fuktig og næringsrik jord. Den kan trolig krysse seg med både sitkagran, vanlig gran og med engelmannsgran (Picea engelmannii). Når kvitgran krysses med sitkagran, framstår hybriden Lutsigran (Picea glauca × sitchensis), som er høyt skattet i skogdrift og mye plantet i Norge, særlig i Nord-Norge hvor den har fortrengt tidligere løvskog.


== Referanser ==


== Litteratur ==
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 133–134. ISBN 82-10-01282-7. 
«Picea glauca». Flora of North America. Besøkt 27. desember 2015. 
H. Nienstaedt og J.C. Zasada. «White Spruce». Silvics of North America. Besøkt 27. desember 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Kvitgran i Encyclopedia of Life 
(en) Kvitgran i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kvitgran hos Artsdatabanken 
(sv) Kvitgran hos Dyntaxa 
(en) Kvitgran hos ITIS 
(en) Kvitgran hos NCBI 
(en) Kvitgran hos The International Plant Names Index 
(en) Kvitgran hos Tropicos 
(en) Kategori:Picea glauca – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Picea glauca – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Picea glauca – detaljert informasjon på Wikispecies
Svartgran

Svartgran (vitenskapelig navn Picea mariana) er en art i slekten gran i furufamilien. Svartgrana vokser vilt i Nord-Amerika.


== Litteratur ==
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 131. ISBN 82-10-01282-7. 
«Picea mariana». Flora of North America. Besøkt 28. desember 2015. 
L.A. Viereck og W.F. Johnston. «Black Spruce». Silvics of North America. Besøkt 28. desember 2015. 
«Picea mariana». The Gymnosperm Database. Besøkt 28. desember 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Svartgran i Encyclopedia of Life 
(en) Svartgran i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Svartgran hos Artsdatabanken 
(sv) Svartgran hos Dyntaxa 
(en) Svartgran hos ITIS 
(en) Svartgran hos NCBI 
(en) Svartgran hos The International Plant Names Index 
(en) Svartgran hos Tropicos 
(en) Kategori:Picea mariana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Picea mariana – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Picea mariana – detaljert informasjon på Wikispecies
Sibirgran

Sibirgran (vitenskapelig navn Picea obovata, eller Picea abies subsp. obovata) er en art eller underart i slekten gran i furufamilien. mange forskere anser den som en underart av vanlig gran (Picea abies).Arten blir inntil 40-50 meter høy, men er smalere og slankere enn vanlig gran. årskuddene er fint behåret, konglene kan bli inntil 3 cm tykke og 8 cm lange, hengende med avrundede skjell, i motsetning til de spisse skjellene hos den vanlige grana. Det finnes mellomformer av sibirgran, også i Norden.
Sibirgrana vokser vilt i Sibir og Mongolia. Noen vokser også lenger vest i Europa, og hos oss finner vi den i nord fra russegrensa gjennom det nordlige Finland ned til Bottenviken, videre i Sverige i innlandet end til Jämtland. I Norge vokser den vilt på indre Finnmarksvidda langs Anarjokka og i Pasvikdalen. I Norge og Finland finnes det også hybrider mellom denne og andre graner.


== Referanser og lenker ==


== Litteratur ==
Y. Tsuda m.fl. (2016). «The extent and meaning of hybridization and introgression between Siberian spruce (Picea obovata) and Norway spruce (Picea abies): cryptic refugia as stepping stones to the west?». Molecular Ecology. 25 (12): 2773–2789. ISSN 1365-294X. PMID 27087633. doi:10.1111/mec.13654. 
M.M. Tollefsrud m.fl. (2015). «Late Quaternary history of North Eurasian Norway spruce (Picea abies) and Siberian spruce (Picea obovata) inferred from macrofossils, pollen and cytoplasmic DNA variation». Journal of Biogeography. 42 (8): 1431–442. ISSN 0305-0270. doi:10.1111/jbi.12484. 
A. Mitchell (1977). Trær i skog og hage. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 135–136. ISBN 82-10-01282-7. 
«Picea obovata». The Gymnosperm Database. Besøkt 11. april 2022. 


== Eksterne lenker ==
(en) Sibirgran i Encyclopedia of Life 
(en) Sibirgran i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Sibirgran hos NCBI 
(en) Sibirgran hos The International Plant Names Index 
(en) Sibirgran hos Tropicos 
(en) Kategori:Picea obovata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Picea obovata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Picea obovata – detaljert informasjon på Wikispecies
Serbergran

Serbergran (vitenskapelig navn Picea omorika) er en sjelden bartreart. Den tilhører granslekten innenfor furufamilien.
Serbergrana vokser vilt i et lite område i det vestlige Serbia og den østlige delen av Bosnia-Hercegovina. Utbredelsen er begrenset til dalen til elva Drina. Det viktigste området for arten er mellom Višegrad og Srebrenica på begge sider av grensen mellom de to landene.Den serbiske botanikeren Josif Pančić ble i 1855 fortalt om omorika, et sjeldent tre som vokste i dette området. Han gjorde mange forsøk på å finne dette treet, men lyktes ikke før i 1875. Tsjekkeren Emanuel Purkyně beskrev serbergran som en egen art i 1877.Serbergran blir 30–50 m høy. Krona er smal og pyramideformet. Stammen er tynn, og maksimal diameter i brysthøyde er 72 cm. Veksten er svært rask. Nålene er flattrykt, 1–2 cm lange og opptil 2 mm brede. Konglene er eggeformede, 2–6 cm lange og 2–3 cm brede. Nye kongler er purpurfargede, mens fjorårets kongler er lysebrune.De naturlige voksestedene ligger 800–1500 moh, som regel i nordskråninger. Arten vokser nesten utelukkende på kalkgrunn. Typiske voksesteder har høy luftfuktighet, jevnt fordelt nedbør over året, mye snø og lav vintertemperatur. Den kan danne rene bestander, men vokser som regel sammen med andre trær, som europeisk edelgran, vanlig gran, svartfuru, bøk, osp, rogn, sølvasal, eik og europahumlebøk.Serbergran er en pionerart som vokser fram etter skogbrann eller andre omveltninger. Arter som tåler mer skygge, som vanlig gran, europeisk edelgran og bøk, fortrenger den etter at det har gått en tid.Serbergran er vanlig plantet i hager i Norge, men brukes lite som skogstre. Arten er bare kjent forvillet fra ett sted nært Ringsaker kirke.Treslaget brukes litt i treindustrien og til papir, men vokser sakte sammenlignet med sitkagran og vanlig gran. Arten er derimot populær i hager og parker på grunn av vekstformen, de tette nålene og fordi den tåler mange ulike typer jord. Serbergran tåler også mye luftforurensning og blir plantet i industriområder og i sentrum av storbyer. Den kan krysse seg både med svartgran og sitkagran.
Serbergran er svært sjelden i vill tilstand og er i sakte tilbakegang. Den er derfor rødlistet internasjonalt av IUCN.I pliocen, i mellomistidene og i de første interstadialene i siste istid vokste serbergran, eller nære slektninger, side om side med vanlig gran i store deler av Europa. De utdødde formene regnes av og til som en egen art, P. omoricoides. Forholdene i den nåværende mellomistiden må være ugunstige for serbergran, og den har ikke klart å spre seg fra det lille refugiumet på Balkan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Serbergran i Encyclopedia of Life 
(en) Serbergran i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Serbergran hos Artsdatabanken 
(sv) Serbergran hos Dyntaxa 
(en) Serbergran hos ITIS 
(en) Serbergran hos NCBI 
(en) Serbergran hos The International Plant Names Index 
(en) Serbergran hos Tropicos 
(en) Kategori:Picea omorika – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Picea omorika – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Picea omorika – detaljert informasjon på Wikispecies
Orientgran

Orientgran (vitenskapelig navn Picea orientalis) er en art i slekten gran i furufamilien. Orientgrana vokser vilt i Kaukasus og nordøst i Tyrkia.


== Litteratur ==
A. Mitchell (1977). Trær i skog og hage. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 136–137. ISBN 82-10-01282-7. 
«Picea orientalis». The Gymnosperm Database. Besøkt 28. desember 2015. 
G. Nakhutsrishvili (2012). «Dark coniferous forest». The Vegetation of Georgia (South Caucasus). Springer. s. 50–64. ISBN 978-3-642-29915-5. doi:10.1007/978-3-642-29915-5. 


== Eksterne lenker ==
(en) Orientgran i Encyclopedia of Life 
(en) Orientgran i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Orientgran hos Artsdatabanken 
(sv) Orientgran hos Dyntaxa 
(en) Orientgran hos NCBI 
(en) Orientgran hos The International Plant Names Index 
(en) Orientgran hos Tropicos 
(en) Kategori:Picea orientalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Picea orientalis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Picea orientalis – detaljert informasjon på Wikispecies
Flatøy

Flatøy (eller Flatøyni) er en øy i Alver kommune i Vestland som nå er et trafikk-knutepunkt med broer over Hagelsundet (Hagelsundbrua) til Knarvik i Lindås, Nordhordlandsbrua over Salhusfjorden til Bergen, og Krosnessundbrua til Holsnøy. På den nordvestlige delen av øyen lå fortet Håøy som var en del av Bergen festning.
På øyen driver Frank Mohn Flatøy AS sin olje- og gassdivisjon, med produksjon av pumper.


== Historie ==
Håøy har hatt militære forbruk i over 1000 år, fra vikingtiden fram til 1957.
Flatøy flystasjon ble opprettet i 1917 som base for militære sjøfly, og fra 1920 var den base for Det Norske Luftfartsrederi AS, som drev ruteflyging Bergen–Haugesund–Stavanger. Den 8. april 1940 hadde Marinens flyvevåpens 2. avdeling 3 speiderfly og 2 torpedofly stasjonert på Flatøy. Den tyske okkupasjonsmakten overtok deretter basen.
Etter krigen brukte Thor Solbergs flyselskap Flatøy flystasjon i noen år.
Flatøy skule ble åpnet i 1937 og be nedlagt i 2010.


== Referanser ==
Police Federation of England and Wales

Police Federation of England and Wales er en fagforening for tjenestemenn i Storbritannias politi. Pr. februar 2006 hadde den 140 000 medlemmer.
Alle polititjenstemenn med graden Chief Inspector eller lavere er automatisk medlem av føderasjonen. De kan selv velge om de vil betale kontingenten; ved å gjøre det får de tilgang til juridisk assistanse og andre fordeler. Svært få velger å ikke betale. 
De som har graden Superintendent har en egen fagforening, Superintendents' Association, mens de med høyere rang tilhører Chief Police Officers' Association. 


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Northern Ireland Policing Board

Northern Ireland Policing Board er en Police Authority for Nord-Irland, det vil si et organ som fører kontroll med Police Service of Northern Ireland. Det er sammensatt av medlemmer av Northern Ireland Assembly og uavhengige medlemmer, alle utpekt av statsråden for Nord-Irland. 
Det nest største partiet i Nord-Irland, Sinn Féin, har rett til å nominere medlemmer, men boikotter dette. Partiet gjør dette fordi det mener at anbefalingene til Pattenkommisjonen ikke har blitt fullt ut implementert.
Samtse

Samtse (eller Samchi) er et av de 20 dzongkhag (fylkene) i Bhutan. Fylket ligger i sørvest, grensende til de indiske delstatene Sikkim og West Bengal. Nabofylkene i Bhutan er Haa i nord og Chukha i øst. Fylket har en overvekt av nepalitalende. 
Fylket hadde tidligere få innbyggere, ettersom etniske bhutanere tenderer til å mene at de lavereliggende distriktene har høy risiko for tropesykdommer. I løpet av 1900-tallet har mange nepalere flyttet til fylket for å arbeide i skog- og landbruk, og avisen Kuensel melder om boligmangel. [1]De mest folkerike og utviklede områdene er syd i fylket, mens de nordlige delene er mindre utviklet. I Samtse bor Lhopu, en liten urbefolkningsgruppe med om lag 1000 medlemmer.  
De fruktbare åssidene, og nærheten til markedene i India, gjør at landbruket i fylket har gode vilkår. Vanlige produkter er kardemomme, appelsiner, ingefær og betel. Samtse har også gode mineralforekomster av talk og dolomitt. 
Fylkeshovedstaden Samtse er en av landets to studiesteder for National Institute of Education, en lærerhøgskole som er en del av Bhutans universitetssystem. 
Da Bhutans nye grunnlov ble diskutert på en åpent høring i fylket 1. april 2006, ble det fra innbyggernes side særlig lagt vekt spørsmål om nasjonalitetslovgivningen og forholdet mellom religion og stat, spørsmål som begge er følsomme i et fylke med en stor andel nepalskættede hinduer. [2]


== Gewog ==
Samtse består av 16 underdistrikt, eller gewog:

Bara Gewog
Biru Gewog
Charghary Gewog
Chengmari Gewog
Denchukha Gewog
Dorokha Gewog
Dungtoe Gewog
Ghumauney Gewog
Lehereni Gewog
Mayona Gewog
Nainital Gewog
Pagli Gewog
Samtse Gewog
Sipsu Gewog
Tading Gewog
Tendu Gewog


== Eksterne lenker ==
Samtse Dzongkhag
Bhutan Portal Arkivert 9. februar 2012 hos Wayback Machine. offentlig presentasjon av fylket
Jason Lee

Jason Michael Lee (født 25. april 1970) er en amerikansk skuespiller og tidligere profesjonell skateboarder.
Lee ble født i Orange i California og vokste opp i Huntington Beach. Lee fullførte aldri high school, og begynte sin karriere som profesjonell skateboarder på slutten av 80-tallet. Han var en av de første skaterene som fikk sin egen skomodell, fra Airwalk, og han hadde en stor og innflytelsesrik rolle i promofilmen Video Days (regissert av Spike Jonze) fra Blind Skaetboards i 1991. I 1992 startet han selskapet Stereo Skateboards sammen med Chris Pastras, som han gjennopplivet i 2004 etter noen års pause. I dag blir han sett på som en innovatør innen gateskating på begynnelsen av 90-tallet.
Etter noen småroller som skuespiller, blant annet i den Spike Jonze-regisserte musikkvideoen til Sonic Youths 100% i 1992, bestemte Lee seg for å legge skateboardet på hylla og bli skuespiller, til stor overraskelse for skatemiljøet. Hans første store rolle var i Kevin Smiths Mallrats, og han ble en god venn av Smith og har siden dukket opp i alle Smiths spillefilmer til og med Clerks II fra 2006. Og det var Smiths Chasing Amy som satte fart på karrieren hans, etter at han ble belønnet med en Independent Spirit Award for rollen som den skaphomsende serietegneren Banky Edwards. Dette førte til flere hovedroller, blant annet i Stealing Harvard og A Guy Thing. I tillegg har han hatt roller i Enemy of the State, Almost Famous, Vanilla Sky og Dreamcatcher. Han ga også stemme til Syndrome i Pixars De utrolige.
I 2005 debuterte han i situasjonskomedien My name is Earl til gode kritikker. Serien handler om Earl som oppdager karma, og setter ut på et oppdrag der han skal rette opp alt det gale han har gjort i livet sitt. For rollen har han blitt nominert både til en Golden Globe, og til en Screen Actors Guild Award. Serien går på TV3, og i USA har den blitt forlenget med i alle fall en andre sesong.
Lee har en sønn, Pilot Inspektor Riesgraf-Lee med forloveden Beth Riesgraf. Det litt sære navnet på sønnen er inspirert av sangen He's Simple, He's Dumb, He's the Pilot av Grandaddy. Mellom 1995 og 2001 var han gift med Carmen Lee.


== Utvalgt filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Jason Lee (actor) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jason Lee på Internet Movie Database 
(sv) Jason Lee i Svensk Filmdatabas 
(da) Jason Lee på Filmdatabasen 
(da) Jason Lee på Scope 
(fr) Jason Lee på Allociné 
(en) Jason Lee på AllMovie 
(en) Jason Lee hos Turner Classic Movies 
(en) Jason Lee hos Rotten Tomatoes 
(en) Jason Lee hos The Movie Database 
(en) Jason Lee på MusicBrainz 
(en) Jason Lee på Songkick 
(en) Jason Lee på Instagram
Webfarger

Webfarger, også kalt HTML-farger eller heksadesimalfarger, er koder som benyttes til design av nettsider og som nettleseren konverterer til RGB-verdier. Hovedsakelig er dette sekssifrede heksadesimaler.


== Eksempel ==
Koden #0369CF er bygget opp på denne måten:


== Hvordan koden virker ==
Når vi skal forstå Heksadesimal systemet kan vi tenke oss at vi har tre spaker.

Spake 1 styrer de 2 første sifrene som er fargen rød. 00 er minst (avslått) og FF er mest (skrudd på fullt)Spake 2 styrer de 2 midterste sifrene som er fargen grønn.Spake 3 styrer de 2 siste sifrene som er fargen blå.Fra rød til lilla
Hvis vi skyver spake 1 på fullt får vi fargen rød. Når vi skyver spake 3 endrer vi fargen mot lilla.

Fra rød til gul

Fra Grønn til turkis

Andre farger

Hvit til svart


== Andre fargekoder ==


=== Forkortede fargekoder ===
I CSS er det mulig å forkorte kodene til tre tegn. Ett tegn tilsvarer da to av det gjeldende tegnet. (For eksempel tilsvarer #39F #3399FF.)


=== RGB-verdier ===
En annen mulighet i CSS er å oppgi den gjeldende RGB-verdien til fargen. Det gjøres på denne måten:

rgb(3, 105, 207)


=== Fargenavn ===
Noen utvalgte farger (X11-webfarger) kan oppgis med fargens engelske navn. 
Eksempel

Se hele listen her


== Websikre farger ==
De 216 fargene som inneholder heksadesimalene 00, 33, 66, 99, CC og FF (som tilsvarer RGB-verdiene 0, 51, 102, 153, 204 og 255) betegnes som websikre.

Se hele listen her


== Fargetabeller ==
Heksadesimal systemet tillater et utvalg av 16 777 216 forskjellige fargenyanser. Alt etter formålet, kan vi gjøre utvalg og sortere fargene etter flere metoder. Her er noen tabeller.

Navn sortert alfabetisk
Navn sortert etter farge
Heksadesimal sortert etter rødt
Heksadesimal sortert etter grønt
Heksadesimal sortert etter blått
Websikker liste


== Se også ==
Additiv fargesyntese
RGB
Heksadesimaltall
Cascading Style Sheets
Nettside
Internett
Slaget ved Adys

Slaget ved Adys ble utkjempet i 256 f.Kr. mellom Karthago og den romerske republikk, ledet av Marcus Atilius Regulus. Romerne påførte karthagenerne et knusende nederlag, og Karthago ba om fred. Den første punerkrig fortsatte imidlertid fordi vilkårne Regalus ga var så frastøtende at folket i Karthago bestemte seg for å fortsette krigen.
Øysand

Øysand er ei bygd beliggende nordvest i Melhus kommune i Trøndelag. Elva Gaula danner grense i nord og øst mot Leinstrand i Trondheim kommune. Mot vest ligger ei langgrunn sandstrand ved Gaulosen, ei arm av Trondheimsfjorden. Lengst sør krysser E39 fra Klett mot Orkanger. Øysand er ei flat slette der det meste av arealet brukes til korndyrking. Det finnes også noe industri, og en campingplass ved stranda. Den mest berømte øysandingen er Ivar Gafseth, som er kjent fra The Julekalender og Trøndelag Teater.
Skrivemåtene Øysandan og Øysanden er også blitt brukt, men neppe i muntlig språk. Den tradisjonelle dativformen er på Øysaɲɲa. Statens kartverk reiste i 2012 navnesak for å rydde opp i skrivemåtene.


== Neu-Drontheim ==

Under andre verdenskrig planla tyskerne en stor by på Øysand, Neu-Drontheim.


== Eksterne lenker ==
Melhus kommune - Høring på navnesak, Øysandan, Øysand og Øysanden
Slaget ved Tunis

Slaget ved Tunis mellom Den romerske republikk og Karthago skjedde i 255 f.Kr. under den første punerkrig. Krigen endte med karthagensk seier.
Den spartanske generalen Xanthippus er anerkjent den karthagenske formasjonen, kavaleri delt mellom to vinger, leiesoldater på deres høyre side, med en falanks av sivile i sentrum, og en linje med elefanter foran infanteriet, som slo romerne i sin vanlige formasjon.
Slaget ved Panormus

Slaget ved Panormus ble utkjempet i 251 f.Kr. mellom den romerske republikk, ledet av L. Caecilius Metellus, og Karthago, anført av Hasdrubal, under den første punerkrig. Romerne seiret og Panormus lå under romersk kontroll resten av krigen.


== Innledning ==
Mot slutten av 252/tidlig 251 f.Kr. hadde Karthago slått ned et libysk opprør i Afrika og sendt en hær under ledelse av Hasdrubal, sønn av Hanno den store, til Sicilia. Hasdrubal hadde vært til stede ved Tunis sammen med Xanthippus og lært en del tekniske grep. Ifølge Polybius marsjerte Hasdrubal i to år gjennom de vestlige delene av Sicilia, rundt byene Lilybaeum og Selinus, uten å møte romerne (som holdt til i høyden). Hasdrubal bestemte seg til slutt for å angripe en romersk konsulhær ledet av Lucius Cercilius Metellus, som drev med å samle avlinger rundt Panormus. Hasdrubal førte sine menn og elefanter gjennom Orethus-dalen til Panormus. Denne operasjonen virket fornuftig, da den andre konsulhæren var på vei til Roma.


== Slaget ==
Etter å ha tvunget romerne til å trekke seg tilbake inn bak bymurene ved Panormus og herjet områdene i rundt, gikk Hasdrubals styrker mot byen ved å krysse Orethus-elven. Metellus frigjorde sitt lette infanteri for at de skulle forstyrre de karthagenske fortroppene. For å gjøre dette skjulte de romerske troppene seg i skyttergraver rundt byen. Den karthagenske elefant-kommandanten trodde motstanden var svak og rykket derfor frem for å spre sitt lette infanteri. Da romerne kom frem fra skyttergravene ble elefantene slått av panikk og vendte seg i mot sine egne rekker. På dette tidspunktet sto Metellus og hans tropper utenfor bymurene foran karthagenernes venstreside. Da elefantene flyktet ga Metellus ordre om angrep. Denne manøvren brøt den karthagenske linjen og fikk dem til å flykte. Romerne forfulgte imidlertid ikke den flyktende armeen, men fanget i stedet de elefantene som var igjen. De ble senere ble slaktet i Roma.


== Ettervirkninger ==
Etter skikken ble Hasdrubal kalt tilbake til Karthago for å henrettes. Hans etterfølger, Adhubal, bestemte at Selinus ikke lenger kunne være innsperret og fikk byen ødelagt. Med unntak av Hamilcar Barcas geriljakrigføring, markerte dette nederlaget slutten på det karthagenske felttoget til lands på Sicilia.


== Litteratur ==
Bagnall, Nigel. The Punic Wars. New York: St. Martin's Press, 1990.
335 f.Kr.


== Fødsler ==
345 f.Kr.


== Fødsler ==
347 f.Kr.


== Fødsler ==
350 f.Kr.


== Begivenheter ==
Antikkens HellasAleksander I blir konge av Epirus etter at hans svoger Filip II av Makedonia avsatte Aleksanders fetter Arybbas.
Filip II av Makedonia fikk den greske byen Abdera i Trakia herjet.


== Fødsler ==
Dikaiarkhos, gresk filosof, kartograf, geograf, matematiker (død ca. 285 f.Kr.)
Kassandros, konge av Makedonia, og grunnlegger av antipatridedynastiet (død ca. 297 f.Kr.)


== Dødsfall ==
Artemisia II av Karia, dronning av Karia, og søster og hustru av Mausollos av Karia
353 f.Kr.


== Fødsler ==
360 f.Kr.


== Fødsler ==
Kallisthenes, gresk historiker (død 328 f.Kr.).
Pyrrho (Pyrrhon) fra Elis, gresk filosof og skeptiker (død cirka 270 f.Kr.).
Lysimakhos, makedonsk offiser og arvtaker av Aleksander den store


== Dødsfall ==
Agesilaos II, konge av Sparta (født 444 f.Kr.).
362 f.Kr.


== Fødsler ==
363 f.Kr.


== Fødsler ==
366 f.Kr.


== Begivenheter ==
Det peloponnesiske forbund blir oppløst av Theben
367 f.Kr.


== Fødsler ==
Ptolemaios I av Egypt
369 f.Kr.


== Fødsler ==
370 f.Kr.


== Fødsler ==
371 f.Kr.


== Begivenheter ==
Slaget ved Leuktra. Sparta gjennomgår nederlag mot Theben, markerer slutten på spartas hegemoni i Hellas.
372 f.Kr.


== Fødsler ==