jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vinter-OL 1936

Vinter-OL 1936 var de 4. olympiske vinterleker og ble arrangert fra 6. til 16. februar 1936 i Garmisch-Partenkirchen i Tyskland. Dette var de første lekene der det ble arrangert Alpine grener under vinter-OL, med alpin kombinasjon for både menn og kvinner. Da Den internasjonale olympiske komité besluttet å utestenge skiinstruktører på grunnlag av de strenge amatør-reglene, nektet alpinistene fra Sveits og Østerrike å delta. Det ble også kritisert at IOK tildelte lekene til Tyskland, da dette ville gi Adolf Hitler mulighet til å bruke lekene som en del av hans nazi-propaganda.
Norge ble beste nasjon med sju gullmedaljer. Lekenes forgrunnsfigur ble Ivar Ballangrud med tre gull på skøytebanen. Sonja Henie vant sitt tredje gull på rad i kvinnenes kunstløp og Birger Ruud vant det olympiske hopprennet for andre gang på rad. Ruuds allsidighet på ski ga han også en 4.-plass i alpin kombinasjon for menn, etter at han vant utfor og ble nummer seks i slalåm-rennet. En annen allsidig idrettsutøver var bronsevinneren i alpin kombinasjon for kvinner, Laila Schou Nilsen. Hun var også skøyteløper, håndballspiller og tennisspiller og hennes bronsemedalje i 1936 var Norges eneste olympiske medalje for kvinner i alpine grener i 82 år, helt fram til Ragnhild Mowinckels sølvmedaljer under Vinter-OL 2018.
Norges gullmedaljevinnere:

Sonja Henie (kunstløp)
Birger Ruud (skihopp)
Oddbjørn Hagen (kombinert)
Ivar Ballangrud (500 m, 5 000 m og 10 000 m hurtigløp på skøyter)
Charles Mathisen (1 500 m hurtigløp på skøyter)


== Valg av vertsby ==
Berlin i Tyskland ble valgt som arrangør av sommerlekene i 1936 og Tyskland hadde derfor opsjon på å arrangere vinterlekene samme år. Montréal i Canada og St. Moritz i Sveits meldte sin interesse for å arrangere vinterlekene dersom Tyskland ikke benyttet seg av opsjonen. 13. mai 1933 ble IOKs 32. sesjon informert av den tyske nasjonale olympiske komité om at Tyskland ville arrangere vinterlekene selv og at de hadde valgt Garmisch-Partenkirchen som arrangørby.


== Resultater ==


== Medaljestatistikk ==


== Deltakelse ==


=== Deltakerland ===


== Program ==


== Se også ==
Liste over mestvinnende vinterolympiere
Liste over norske mestvinnende vinterolympiere


== Referanser ==


== Kilder ==
(en) IOKs side om Vinter-OL 1936
Per Jorsett: 100 år med olympiske leker, 1996, ISBN 82-590-1681-8 (norsk flaggbærer)
Krossobanen

Krossobanen er Nord-Europas første taubane. Navnet har den fått etter gårdsnavnet Krosso. Den ble bygget i 1928 som en gave fra Norsk Hydro til innbyggerne på Rjukan, slik at de skulle kunne komme seg opp i sola i vinterhalvåret. Nedre stasjon ligger på 385 moh. Herfra frakter kabinvognene passasjerene opp i 886 moh. Der er det utsikt over Rjukan, Gaustatoppen, Vemork og området for tungtvannssabotasjen. Den horisontale avstand mellom nedre og øvre stasjon er 814 meter og høydeforskjellen 498 meter, en stigning på 0,6:1. Det vil si at den stiger 60 centimeter på hver meter.
Ved øvre stasjon Gvepseborg finner man Krosso Fjellstue og Rjukan Klatrepark. Fra Gvepseborg reiser tusenvis på sykkeltur inn over Hardangervidda og frem til Kalhovd turisthytte. Strekningen på 30 km er skiltet, og egner seg for syklister i alle aldre. På Kalhovd kan en fortsette videre på en rundtur tilbake til Rjukan. Om vinteren går det merkede skiløyper fra toppstasjonen og inn til DNTs løypenett på Hardangervidda.


== Historie ==
Det var helt fra industrien ble anlagt et ønske om å tilby en form for transportmiddel fra den dype dalen som var solløs mellom september og mars, opp til sol og utfluktsmuligheter på Hardangervidda. En av idéene var å anlegge en sporvei inspirert av Holmenkollbanen fra Krosso til Fosso ovenfor Maristigen og Rjukanfossen. I tillegg ønsket man å forlenge den ned langs Sam Eydes gate, forbi Rjukan kirke og langs Tinngata til Ingolfsland stasjon og på den måten gi Rjukan en ordentlig bytrikk. Men dette prosjektet var for kostbart og man valgte heller en taubane.
Krossobanen åpnet 21. januar 1928 som en fritthengende taubane etter «Bleichert-Zuegg»-systemet fra 1924, levert av Adolf Bleichert & Co., med det elektriske levert av Siemens-Schuckert Werke. Vognene kan ta 24 personer pluss fører eller 2050 kg varer. Driften av banen ble etter hvert overført til Norsk Transportaktieselskab.
Krossobanen ble 29. mai 2015 fredet av Riksantikvaren.
I serien Fleksnes blir banen brukt som kulissene i episoden Høyt henger vi hvor banen får driftstans, grunnet strømbrudd.


== Stasjoner ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kjenner du Norsk Hydro? Håndbok for arbeidere og funksjonærer. Norsk Hydro. 1959. s. 73. 
Payton, Gary; Lepperød, Trond (1995). Rjukanbanen: på sporet av et industrieventyr. Maana forlag. s. 156. ISBN 82-993549-1-9. 


== Eksterne lenker ==
«Krossobanen». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Offisielt nettsted 
(en) Krossobanen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Krossobanen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Agatunet

Agatunet i Ullensvang kommune i Vestland fylke er et friluftsmuseum med 67 vernede bygninger. Anlegget ligger nord for Odda og sør for Utne på vestsiden av Sørfjorden i indre Hardanger. Agatunet er et godt eksempel på et vestlandsk klyngetun.


== Historie ==
Aga var i gammel tid et høvdingsete, og flere gamle gravhauger tyder på svært tidlig bebyggelse. Gården var en av de største i Hardanger gjennom middelalderen, og har hatt tett tilknytning til flere vestlandske adelsætter.
På slutten av 1200-tallet var hele Aga en stormannsgård. Senere ble den delt opp mellom etterkommerne. Frem til 1940 bodde det ni selveiende bønder i tunet. Totalt var det 80 – 90 bygninger i tunet. 
Gården har tidligere vært delt i «Øvstatun» og «Nedstatun». Forskjellig eiendomsrett til disse to delene antydes tilbake til 1300-tallet, hvor Øvstatunet ble pantsatt til ridder Gaute Eiriksson Galtung av Greip Ivarsson av Melsætta, og senere gikk inn i Losnagodset. Dokumenter knyttet til Aga er blant de eldste norske skriftlige dokumenter i offentlig eie.
Gårdsnavnet er tidligst dokumentert i et diplom fra ca. 1220. Flere teorier om navnets betydning er fremmet, deriblant «stikke seg frem (agge)». Andre teorier går på at 'Aga' kommer av ordet 'age', som betyr respekt. Det er trolig at førsteleddet Aga peker på en annen landskapsenhet enn dagens tun. 
Det eldste gjenværende bygget er Lagmannsstova fra 1220, et unikt tømmerhus på høye kjellermurer. Det er bygget av tømmer fra Varaldsøy (Kvinnherad). Her bodde lagmann, ridder og riksråd Sigurd Brynjolfsson (ca 1240– 1303),-en av rådgiverne til kong Eirik Magnusson. Dette er den eldste trebygning i landet som er bevart på opprinnelig plass.
Storstova på Øvstatunet ble revet i 1811, den skulle ifølge samtidige betegnelser ha vært på samme alder og hatt langt bredere tømmer enn Lagmannstova.
Agatunet er også særskilt fordi det er et originalt klyngetun, ikke tilflyttede hus. Agatunet ligger til under det høye Tveiteberget som verner tunet mot skred.
Daglig leder Guttorm Rogdaberg ble i 2005 utnevnt til statsstipendiat, blant annet for å arbeide videre med planene om et Jordskiftesenter ved Agatunet.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Se også ==
Jordskifte


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Agatunet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Agatunet». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«Herren gav, og Herren tok. Herrens navn være loven».; Aftenposten historie; 29. okt. 2021
Fotografier fra Ullensvang og Aga
Aga-diplomet fra 1293
Arvid Mörne

Arvid Mörne (født 1876 i Kuopio, død 1946 i Helsingfors) var en finlandssvensk lyriker, romanforfatter og litteraturhistoriker.Mörne ble dr. phil. i 1910. Han var dosent i innenlandsk litteratur ved Helsingfors universitet 1913–1943. Mörne er først og fremst kjent for sin ordknappe og avmålte lyrikk. Hovedmotiv: Patriotisme, finlandssvensk identitet, sosial rettferdighet og kjærlighet til finsk natur. Han hadde stor innflytelse på sin generasjons finlandssvenske radikale intellektuelle. Mörne skrev teksten til den i Norden velkjente visen Båklandets vackra Maja, som ble tonesatt av Hanna Hagbom. (Den kjente Trondheimsvisen «Bakklandets vakre Maja» med tekst av Arne Pedersen, til Hagboms melodi, er antakelig inspirert av Mörne.)


== Diktsamlinger ==
Rytm och Rim (1899)
Döda år (1910)
Sommarnatten (1916)
Höstlig dikt (1919)
Vandringen och vägen (1924)
Hjärtat och svärdet (1935)
Atlantisk bränning (1937)
Över havet brann Mars (1939)
Sånger i världsskymning (1941)
Sfinxen och pyramiden (1944)
Solbärgning (1946)


== Romaner ==
Inför havets anlete (1921)
Kristina Bjur (1922)


== Referanser ==
Oksetunge

Oksetunge (latin: Anchusa officinalis) er en plante av oksetungeslekten i rubladfamilien. Det er en gammel medisinplante som blant annet er benyttet som middel mot hoste og brystlidelser. Opprinnelig fra Europa og Lilleasia, er introdusert i Nord-Amerika og på New Zealand. I Norge er planten er vanligst på Sørlandet og Østlandet. Den foretrekker kalk- og skiferjord.


== Eksterne lenker ==
(en) Oksetunge i Encyclopedia of Life 
(en) Oksetunge i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Oksetunge hos Artsdatabanken 
(sv) Oksetunge hos Dyntaxa 
(en) Oksetunge hos ITIS 
(en) Oksetunge hos NCBI 
(en) Oksetunge hos The International Plant Names Index 
(en) Kategori:Anchusa officinalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Anchusa officinalis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anchusa officinalis – detaljert informasjon på Wikispecies
Norsjø

Norsjø er en innsjø i Telemark. Navnet kommer av gammelnorsk nór, som betyr «trang» eller «smal». Dybden ligger for en stor del på ca. 170 m. Regulert ved dam ved Skotfoss til en høyde over havet på 15,3 m. Lengde ca. 30 km, største bredde ca. 3 km (ved Ulefoss). Norsjø er drikkevannskilde for kommunene Skien og Nome.
De fleste elver som tilhører Skiensvassdraget samles i Norsjø  før vassdraget munner ut i Skienselva. De største av disse er Eidselva fra Bandak–Norsjøkanalen, Bøelva (Gvarvelva) fra Seljordsvatn og Sauarelva fra Heddalsvatnet.
Norsjø utgjør en sentral del av Telemarkskanalen, ved at den binder sammen Bandak–Norsjøkanalen, også kalt Bandakkanalen, med Norsjø–Skienkanalen. Fra Norsjø kan man seile med båt opp til Heddalsvatnet og Notodden. Strekningen Notodden-Skien var den siste med kommersiell tømmerfløting i Norge. Fløtingen opphørte i 2005.
Man finner en del reiselivsvirksomhet ved Norsjø, i hovedsak fra Ulefoss og nordover. Her finner man, foruten overnattingssteder og campingplasser, både skulpturpark, golfbane og museer. Sluseanleggene til begge nevnte kanaler er populære turistmål, for eksempel Løveid ved Skotfoss (Norsjø–Skienkanalen), og Ulefoss og Vrangfoss (Bandakkanalen). Ulefos Hovedgaard ligger også ved Norsjø, og er en del av Telemark Museum.


== Se også ==
Liste over innsjøer i Skandinavia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Norsjø – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Siste tømmer ned kanalen, NRK
Siste slep for "Axel", SSB
Seljordsvatn

Seljordsvatn (eller Seljordsvannet) er en innsjø i Seljord kommune i Vestfold og Telemark. Innsjøen er ca. 15 km lang og ca. 1,8 km bred.  Seljordsvannet er mest kjent for Seljordsormen, som senere år har fått navnet Selma. Beretninger om denne skapningen finnes i skriftlige kilder fra midt på 1700-tallet, og forskjellige ekspedisjoner har gjentatte ganger besøkt innsjøen i forsøk på å bevise at Selma eksisterer.
Innsjøen er en del av Skiensvassdraget. Viktigste tilløp er Vallaråi, og utløpet er via Bøelva til Norsjø.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Seljordsvatn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Filippinsk

Filippinsk (filippinsk filipino, tidligere pilipino) er sammen med engelsk offisielt språk på Filippinene. Det er et austronesisk språk, basert primært på tagalog. Det er de facto en standardisert versjon av tagalog, men de jure et separat språk.


== Historie ==
Den første filippinske nasjonalforsamlingen opprettet 13. november 1937 det Nasjonale språkinstitutt, som hadde som oppgave å finne fram til et nasjonalspråk. De valgte å basere dette på det dominerende språket i landet, tagalog. Faktisk var (og er) det flere filippinere som har cebuano som førstespråk, men tagalog har alltid stått sterkere som fellesspråk særlig fordi det tales i hovedstadsområdet. I 1961 fikk språket navnet pilipino, som senere ble endret til filipino. I 1973 ble det formelt introdusert for befolkningen.
I den filippinske grunnloven av 1987 ble språket anerkjent som nasjonalspråk og definert som offentlig språk sammen med engelsk.


== Alfabet ==
Filippinsk bruker et modifisert latinsk alfabet. Da språket ble utviklet, innførte Lope K. Santos abakada, et alfabet bestående av 20 bokstaver hvor ingen lyder blir duplisert og hver bokstav representerer bare én lyd. De 20 bokstavene er a b k d e g h i l m n ng o p r s t u w y. Svakheten med abakada er at det bare dekket lydene i tagalog, og ettersom det nye språket også skulle inneholde elementer fra andre filippinske språk, måtte alfabetet utvides.
Det ble dermed innført et utvidet alfabet i 1976, som består av 31 bokstaver. Dette er de 26 bokstavene i det engelske alfabetet, de 4 spanske bokstavene ñ, ll, rr og ch, og bokstaven ng, som representerer en nasal lyd fra tagalog – denne var dekket av abakada, men man ønsket å regne det som én bokstav. Før filippinsk ble offisielt språk i 1987 fjernet man de spanske bokstavene rr, ll og ch, slik at alfabetet som brukes nå har 28 bokstaver.


== Oppfatninger av språket ==
Språket har vært, og er, kontroversielt på Filippinene. De tre vanligste syn på det er:

Filippinsk er bare et annet navn for tagalog, ikke et eget språk.
Filippinsk er en blanding av alle de filippinske språkene, med innlånsord fra engelsk og spansk.
Filippinsk er tagalog med innlånsord fra andre filippinske språk og engelsk, og representerer ikke annet enn tagalog slik det snakkes i det sentrale Luzon, det vil si områdene rundt Manila.De fleste anser filippinsk for å i bunn og grunn være det samme som tagalog. Fra andre blir det påpekt at det er mange ord som ikke kommer fra tagalog, men man blir ikke enige om hvorvidt disse skal defineres som innlånsord i tagalog, eller om det virkelig er skapt et nytt språk. 
Den reelle situasjonen på Filippinene er at mange bruker en kombinasjon av tagalog og engelsk, som på folkemunne kalles taglish, som lingua franca, mens i andre sammenhenger bruker tagalog i en renere form. En høyform av tagalog omtales gjerne som deep tagalog, der innlånsord fra andre språk er forsøkt erstattet med «ekte» ord med malayisk opprinnelse. Til og med for enkelte filippinere med tagalog som morsmål kan denne målformen fortone seg tung.
Blant filippinske innvandrere i Norge utvikler det seg en særlig norsk form for taglish, med utstrakt bruk ord innlånt fra norsk.
Vegard Ulvang

Vegard Ulvang (født 10. oktober 1963 i Kirkenes i Sør-Varanger) er en norsk tidligere langrennsløper som var aktiv på internasjonalt nivå i perioden 1985–1997. Fra 2006 er han leder for langrennskomiteen i Det internasjonale skiforbundet.


== Karriere ==
Han deltok i OL i Calgary, Albertville og på Lillehammer og fikk tre gull, to sølv og en bronsemedalje. I perioden 1989–1997 vant han 9 renn i verdenscupen og i  1991 ble han tildelt Holmenkollmedaljen og han fikk Finnmark fylkes kulturpris 1992. Etter OL i Albertville fikk Ulvang Sportsjournalistenes statuett som «Årets idrettsnavn». Han vant verdenscupen sammenlagt i 1990 og kom på andreplass i 1989 og 1992. Det var Ulvang, som på vegne av deltakerne, avla den olympiske eden foran Vinterlekene på Lillehammer 1994. Ulvang ble kalt «The Terminator» av amerikansk TV under lekene i Albertville i 1992. Ulvangs rykk på 2.etappen i OL-stafetten dette året er en klassiker, der han parkerer Majbäck og Kirvesnemi.
Før OL i Albertville i 1992 hadde Vegard Ulvang fått et stempel som den «evige toer». Grunnen til dette var at han ikke vant et eneste renn i verdenscupen det året han vant den sammenlagt. I tillegg hadde han tatt individuelle medaljer i tre strake mesterskap uten å vinne. Med tre gull i Albertville ble Ulvang OL-konge og toerstempelet forsvant.
Ulvang vakte også stor oppsikt i internasjonal media etter han i forkant av Lillehammer-OL i 1994 gikk til angrep på IOC-president Juan Antonio Samaranch. Ulvang uttalte at Samaranch var en uverdig representant for den olympiske bevegelse på grunn av hans bakgrunn fra det fascistiske Franco-regimet i Spania.


== Etter skikarrieren ==
Etter at Ulvang la opp som skiløper, har han etablert sin egen kleskolleksjon, og var jevnlig på TV2 sammen med Arne Hjeltnes, Arne Brimi og Bjørn Dæhlie i programmet Gutta på tur.
Vegard Ulvang ble i mai 2006 valgt til ny leder av langrennskomiteen i FIS. Sist Norge hadde lederen, var da Odd Martinsen var sjef.
Han var ekspedisjonsdeltaker til Sørpolen fra oktober 2011 sammen med Stein P. Aasheim, Harald Dag Jølle og Jan-Gunnar Winther. Ekspedisjonen fulgte samme rute som Roald Amundsens ekspedisjon fulgte i 1911-12 og hadde som mål å komme fram til polpunktet 100 år etter Amundsen.
Han er gift med tidligere langrennsløper og skiskytter Grete Ingeborg Nykkelmo.


== Medaljer i OL ==


== Verdenscupseire ==


== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ==


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Liste over mestvinnende vinterolympiere
Liste over norske mestvinnende vinterolympiere
Oversikt over flest vunne gullmedaljer i ett og samme OL


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Vegard Ulvang – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Vegard Ulvang – Olympics.com 
(en) Vegard Ulvang – Olympic.org 
(en) Vegard Ulvang – Olympedia 
(en) Vegard Ulvang – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Vegard Ulvang – FIS (langrenn) 
Vegard Ulvangs treningsdagbok
Simple Mail Transfer Protocol

Simple Mail Transfer Protocol (SMTP) er en standardisert protokoll som beskriver hvordan e-post skal sendes fra en datamaskin til en annen, som regel over et nettverk.
SMTP er en relativt enkel tekstbasert protokoll hvor først en eller flere mottakere (recipients) er tekstlig spesifisert (det vil si i ASCII-format) og overført til SMTP-serveren. Deretter overføres avsenderens adresse og selve meldingen. SMTP benytter normalt TCP port 25.
Den første versjonen av «Arpanet Mail» er beskrevet i RFC 196 fra juli 1971; den første versjonen av den kanoniske SMTP kom med RFC 733 i november 1977.
SMTP har vært i utstrakt brukt siden tidlig i 1980-årene, og ettersom den opprinnelig kun var ASCII-basert, håndterte den ikke binære vedlegg. Det var heller ingen sikkerhetsfunksjoner implementert i protokollen, som kryptering og verifisering av avsender (for å unngå spammere). Protokollen ble derfor videreutviklet slik at binære filer kunne overføres, ved å tillate MIME-standarden som definerte en metode man kunne kode binære filer på.
Det finnes også sikkerhetsfunksjoner for SMTP, f.eks. sikring med TLS, spesifisert i RFC 3207, men disse er ikke i utstrakt bruk da det er vanskelig å bruke dem til å sikre seg mot meldinger en ikke ønsker samtidig som man skal kunne motta post uten å ha gjort noen avtaler på forhånd med avsender.
SMTP er en såkalt push-protokoll, dvs. at den har kun overføring én vei og kan ikke ta imot data fra server. For at et e-postprogram skal kunne hente inn de meldingene som venter på en e-post-tjener må man bruke andre protokoller som POP3 eller IMAP. 
Ved å benytte telnet kan man enkelt følge med på en tenkt transaksjon med SMTP. Her er et eksempel på en slik oppkobling som oppfyller protokollkravene. S er respons fra serveren, altså maskinen som ditt e-post-program f.eks. kobler seg opp til. C er klienten, dvs. data sent fra «din» PC.
Oppkobling via telnet:
telnet www.example.com 25Transaksjon
S: 220 www.example.com ESMTP Postfix
C: HELO mydomain.com
S: 250 Hello mydomain.com
C: MAIL FROM: <sender@mydomain.com>
S: 250 Ok
C: RCPT TO: <friend@example.com>
S: 250 Ok
C: DATA
S: 354 End data with <CR><LF>.<CR><LF>
C: Subject: test message
C: From: sender@mydomain.com
C: To: friend@example.com
C:
C: Hello,
C: This is a test.
C: Goodbye.
C: .
S: 250 Ok: queued as 12345
C: QUIT
S: 221 Bye


== Litteratur ==
RFC 2821 (SMTP, Proposed Standard)
Asti (Piemonte)

Denne artikkelen omhandler byen Asti i Italia. For andre betydninger, se Asti.

Asti er en by i regionen Piemonte i Italia. Byen er hovedstad i provinsen Asti. Den ligger på sletten ved elven Tanaro, omkring 120 moh. Befolkningstallet var i 2003 71.500. 
Den ble grunnlagt i romersk tid, og det er funnet rester etter en romersk bymur i sentrum, samt at noe av muren fortsatt står nord for byen.


== Referanser ==
Asti (vin)

Denne artikkelen omhandler viner fra Asti. For andre betydninger, se Asti.

Asti er et vindistrikt i Piemonte, i det nordveslige Italia. Området består av fem viktige DOCG-appellasjoner rundt byen Asti: Asti / Moscato d'Asti, Branchetto d'Acqui, Barbera d'Asti, Barbera del Monferratio Superione og Ovada, hvorav de tre siste oppnådde DOCG-status så sent som i 2008.


== Kjente viner ==
Asti er en musserende vin produsert i provinsen Asti i Piemonte, Italia.Den var tidligere kjent som Asti Spumante («sprudlende Asti»), men fordi mange vinmerker av dårlig kvalitet har tatt i bruk ordet spumante brukes nå kun det beskyttede stedsnavnet.Vinen er søt, musserende og har lavt alkoholinnhold, gjerne under 8%. Muskatdruen er normalt en ingrediens, og Asti laget med kun muskatdruer kan kalles Moscato d'Asti. Vinen egner seg utmerket til friske jordbær.


== Referanser ==
Henning Solberg

Henning Solberg (født 8. januar 1973 i Askim) fra Spydeberg er en av Norges fremste rallyførere. Han er storebror til Petter Solberg (1974). Han vant sin første fartsprøve i rally-VM delt med sin bror Petter i Rally Argentina 29. april i 2006. På den 16. fartsprøven, «Las Bajadas», kjørte begge brødrene inn til samme tid (8.50.50). Under Rally Norway i 2007 tok Solberg sin andre fartsprøveseier på etappen «Ringsaker 2».
Solberg har to 3.-plasser som beste plasseringer i en VM-runde. Første gang var 15. oktober 2006 da han kjørte inn til karrierens første pallplass i en VM-runde da han endte på 3.-plass i Rally Tyrkia (bak Marcus Grönholm og Mikko Hirvonen). I Rally Norway 2007 endte han bak de samme to, (men da med Hirvonen på 1. og Grönholm på 2.-plass).
14. desember 2006 ble det klart at Solberg skal kjøre samtlige VM-runder gjennom to sesonger for Fords annetlag (M2). Satsingen er den dyreste i norsk idrettsmålestokk noen gang for en enkeltutøver med 50 millioner sponsorkroner over to år. Expert er hovedsponsor for satsingen.
Solberg kjørte i 2006 12 VM-runder for OMV Peugeot Norway Rally Team (Bozian). I 2005 kjørte han sju runder for Ford, og året før fikk han sju runder for Bozian Racing.
Våren 2010 var Solberg deltaker i innslaget Camp Senkveld i TV 2-programmet Senkveld med Thomas og Harald.


== Historikk ==
1988: Debuterte som kartleser i rally som 15-åring
1991: Kjørte bilcross og vant NMKs landsfinale
1992: NM-sølv i rallycross
1993: NM-gull bakkeløp
NM-sølv i rallycross
1994: Nordisk mester i rallycross
Nordisk mester i bakkeløp
NM-gull i bakkeløp
NM-sølv i rallycross
1995: Kjørte EM Rallycross Div. 1 (2.-plass i Østerrike og 12.-plass totalt i Gruppe N)
1996: Fikk Greta Molanders Fond
1997: NM-sølv i rally Gr. A
1998: NM-sølv i rally Gr .A
1999: NM-gull i rally Gr. A
Kåret til Årets Bilsportsutøver
2000: NM-gull i rally Gr. A
2001: NM-gull i rally Gr. A
2002: NM-gull i rally Gr. A
2003: NM-gull i rally Gr. A
2004: 6.-plass i Sverige med Peugeot 206 i sitt 16. VM-rally
2005: 5.-plass i Sverige med Ford Focus RS i sitt 23. VM-rally, 4.-plass på Kypros i sitt 25. VM-rally
2006: Første fartsprøveseier i Argentina med Peugeot 307 i sitt 33. VM-rally, 4.-plass i Finland i sitt 36. VM-rally, 3.-plass i Tyrkia i sitt 38. VM-rally
2007: 3.-plass i Rally Norway, 3.-plass i Rally Japan
2007: 5.-plass i Rally Finland


== Eksterne lenker ==
(en) Henning Solberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Henning Solberg – eWRC-results.com 
teamexpert.no Arkivert 3. november 2011 hos Wayback Machine.
Henning Solberg og Cato Menkerud sin rallyblogg Wikiquote: Henning Solberg – sitater