jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Joachim Murat

Joachim Murat (født 25. mars 1767 i Labastide-Fortuniere, nå Labastide-Murat, i Frankrike, død (henrettet) 13. oktober 1815 i Pizzo i Calabria i Italia) var konge av Kongedømmet Napoli fra 1808 til 1815, og var Napoléons svoger og fransk marskalk.
Bondesønnen Joachim Murat begynte sin militære karriere i 1789, under den franske revolusjon. Under Napoléon Bonapartes Italia-felttog i 1796 var han hans adjutant. Han utmerket seg i kavaleriet under Napoleons Egypt-felttog, og ble forfremmet til divisjonsgeneral i 1799, Der han også fikk sabelen til mamelukenes leder Murad Bey. Under statskuppet den 18. november 1799 støttet Murat Napoléon. Ett år senere ble han Napoleons svoger da han giftet seg med hans yngste søster, Caroline Bonaparte.
I 1804 utnevnte Napoleon ham til marskalk, i 1805 til keiserlig fyrste, og den 15. mars 1806 til hertug av Berg og Kleve. Den høyeste utmerkelsen fikk han den  15. juli 1808: Da gjorde Napoléon ham til konge av Kongedømmet Napoli.
Joachim Murat moderniserte statsforvaltningen og sosial- og rettsordningen i Napoli. Han utførte Napoleons ordrer i 1808 og 1809 da Kirkestaten ble kontrollert og senere okkupert, og pave Pius VII og flere av hans nærmeste ble tatt i forvaring og sendt i eksil. Napoléons mistanker om at Murat selv ville overta makten i Frankrike førte til brudd mellom de to i 1812, etter Russlandsfelttoget. 
I 1814 forsøkte Murat først å alliere seg med Østerrike, men sluttet seg senere likevel på nytt til Napoleon. Med det napoleonske rikes undergang mistet også Joachim Murat sin makt. Hans forsøk på å berge sin trone og mobilisere befolkningen for uavhengighet, slo feil. Han ble tatt til fange, og henrettet den 13. oktober 1815 i Pizzo i Calabria.


== Referanser ==
Konklavet 1846

Konklavet 1846 ble innledet etter pave Gregor XVIs død den 1. juni 1846. 


== Beskrivelse ==
Det var 50 av de 62 medlemmene av kardinalkollegiet som kom sammen i Quirinalpalasset, en av pavens eiendommer i Roma som også har vært benyttet til to tidligere konklaver på 1800-tallet. Konklavet startet den 14. juni og måtte velge en pave som både skulle være overhode for Den katolske kirke og for Pavestatene, som var landområdene rundt Roma og i Nord-Italia som var styrt av den katolske kirke.
Giovanni Maria Mastai Ferretti ble valgt den tredje dagen, og tok navnet Pius IX. Han ble kronet den 21. juni 1846, og ble den lengst regjerende pave etter St. Peter da han ble sittende på pavetronen i 32 år.


== Deltagere ==
Ludovico Micara O.F.M.Cap.
Vincenzo Macchi
Luigi Emmanuele Nicolo Lambruschini
Pietro Ostini
Castruccio Castracane degli Antelminelli
Mario Mattei
Carlo Oppizzoni
Giacomo Filippo Fransoni
Benedetto Colonna Barberini di Sciarra
Francesco Serra-Cassano
Ugo Pietro Spinola
Luigi Brignole
Costantino Patrizi Naro
Giuseppe Alberghini
Paolo Polidori
Ambrogio Bianchi O.S.B.Cam.
Gabriele Della Genga Sermattei
Luigi Amat di San Filippo e Sorso
Giovanni Soglia Ceroni
Chiarissimo Falconnieri-Mellini
Antonio Francesco Orioli O.F.M.Conv.
Antonio Tosti
Giuseppe Mezzofanti
Filippo De Angelis
Gabriele Ferretti
Charles Acton
Ferdinando Maria Pignatelli C.C.R.T.
Giovanni Maria Mastai Ferretti
Gaspare Bernardo Pianetti
Luigi Vannicelli Casoni
Lodovico Altieri
Tommaso Paschalis Gizzi
Cosimo Corsi
Antonio Maria Cadolini C.R.S.P.
Fabio Maria Asquini
Antonio Maria Cagiano de Azevedo
Nicola Clarelli Parracciani
Domenico Caraffa di Traetto
Lorenzo Simonetti
Giacomo Piccolomini
Sisto Riario Sforza
Tommaso Riario Sforza
Tommaso Bernetti
Ludovico Gazzoli
Adriano Fieschi
Luigi Ciacchi
Giuseppe Ugolini
Francesco Saverio Massimo
Giovanni Serafini
Inessiv

Inessiv er en kasus som tilsvarer preposisjonen «inne i» eller «på innsiden av». Inessiv kasus finnes i blant annet finsk, estisk og ungarsk.


== Referanser ==
Aleksander II Zabinas

Aleksander II Zabinas (gresk: Ἀλέξανδρoς Zαβίνας; født ukjent - død 122 f.Kr.) var en motkonge i det hellenistiske Selevkideriket i tiden 128–122 f.Kr. Hans motstander var Demetrios II Nikator, den lovmessige kongen.
Aleksander II dukket opp i kaoset etter selevkidenes tap av Mesopotamia til Partia. Zabinas var den påståtte sønnen til Aleksander I Balas, som i sin tid antagelig var en bedragersk sønn av Antiokos IV Epifanes. Faktisk synes Zabinas å ha vært sønn av en egyptisk handelsmann ved navn Protarkos. Antiokia, og flere andre byer i Syria, som var misfornøyd med styret til Demetrios II, anerkjente Aleksander II som konge til tross for hans tvilsomme bakgrunn. I virkeligheten var han et politisk redskap for den egyptiske konge Ptolemaios VIII Fyskon som innførte Alexander II Zabinas som et politisk grep mot Demetrios II ettersom denne hadde gitt støtte til hans søster Kleopatra IIs borgerkrig mot ham.Zabinas greide å beseire Demetrios II som flyktet til Tyr og ble drept der. Zabinas styrte deler av Syria i tiden 128–123 f.Kr., men mistet etter hvert sin egyptiske støtte, som han var avhengig av, og ble da nedkjempet og beseiret av Demetrios IIs sønn Antiokos VIII Grypos.
Aleksander II Zabinas flyktet til hovedstaden Antiokia hvor han plyndret flere templer for å skaffe seg rikdommer. Etter sigende skal han ha vitset om å smelte ned en statuett av seiersgudinnen Nike som ble holdt i hånden av en større Zevs-statue ved å si at «Zevs har gitt meg Seier!» Rasende over hans ugudelighet jaget befolkningen i Antiokia ham ut av byen. Han falt deretter i hendene til pirater som avleverte ham til Antiokos VIII Grypos i 122 f.Kr. Han ble da raskt henrettet.
Hans epitet Zabinas betyr «den kjøpte», og ble benyttet i nedsettende mening på ham som svar på at han hadde blitt kjøpt av Ptolemaios VIII. Av ukjente årsaker var Aleksander II den eneste av de sene selevkidere som ikke benyttet epiteter på de myntene han preget, hvorav flere mynter er kjente.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Alexander II Zabinas», Livius.org
Rocketboom

Rocketboom er en videologg med base i New York City i USA. Ifølge Startsiden.no sitt magasin Neste klikk har den over 30 000 faste seere. Konseptet er en daglig, gjennomsnittlig tre minutters «nyhetssending» bestående av både underholdning og nyheter. Temaer er lokalt stoff, teknologi og internettfenomener, kunst, samt internasjonale nyheter. Ifølge Rocketbooms nettsider baserer videologgen seg på lavkost-produksjon. Staben består ifølge Rocketbooms egen omtale av fire personer, hvor nyhetsoppleseren Amanda Congdon lenge var den mest kjente skikkelsen. I september 2006 kom et nytt anker på veven, britiske Joanne Colan. I tillegg til redaksjonelle bidragsytere har Rocketboom også tilknyttet seg korrespondenter i andre deler av USA, samt i Europa.
Også Norge har vært tema i vloggen. «Memorial day»-utgaven den 27. mai 2005 brakte et innslag om norske soldaters amatørvideoproduksjon i Kosovo, der soldatene hadde laget en musikkvideo som en versjon av The Beach Boys' sang «Kokomo».  


== Eksterne lenker ==
Rocketboom
FedEx

FedEx Corporation er et amerikansk selskap som tilbyr bud-, frakt- og logistikktjenester. Selskapet ble grunnlagt i 1971 under navnet Federal Express. Navnet ble endret til FedEx Corporation i 2000.


== Bilder ==

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) FedEx – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) FedEx – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Skjegg

Skjegg er hårvekst hos menn som er vanlig å ha rundt munnen, haka og kinna oppover til ørene og nedover halsen. Skjeggvekst begynner vanligvis etter puberteten. Gutter i 14-15 årsalderen begynner å få dunbart og kinnskjegg. Antydninger til slik hårvekst i ansiktet kan også forekomme hos kvinner, særlig etter menopausen, men utvikler seg svært sjelden til skjegg. Kvinner med svært mye testosteron kan også få litt skjegg. På sirkus har det blitt vist frem såkalte «skjeggdamer». All hårvekst, også skjeggvekst, varierer fra person til person og mellom folkegrupper. 
Det lengste skjegget som er kjent hadde norskamerikaneren Hans N. Langseth  som døde i USA i 1927, skjegget hans var 5,33 m langt. Den lengste barten er 339 centimeter lang og tilhører Kalyan Ramji Sainv fra India
Skjeggmotene har som hårmotene ellers, variert stort gjennom tidene. Det er forskjellige måter å ha skjegget på. Skjegg har ulik betydninger og statuser i kulturer og samfunn. Mer om moter også videre drøftes nærmere i artikkelen frisyrer.
Ordet skjegg kommer fra norrønt og betegner noe som stikker fram. Barba er latinsk og betyr også skjegg. Derfor heter skjeggsalonger "Barbershop".


== Se også ==
Frisyre
Bart
Snurrebart
Hår


== Eksterne lenker ==
(en) Beards – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Beard – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Dagbladet 2006: Klær skaper folk. Skjegg skaper menn.
Ole Martin Moen

Ole Martin Moen (født 28. april 1985) er en norsk fagfilosof. Han er ansatt som professor i etikk ved Oslomet – storbyuniversitetet.Moen jobber som fagfilosof og har ph.d.-grad i filosofi fra Universitetet i Oslo fra 2013, med en avhandling om hedonisme. I løpet av doktorgradsstudiet hadde han også opphold ved University of Oxford. 
Moen har publisert artikler i tidsskrifter som Journal of Medical Ethics, Journal of Bentham Studies, Philosophia, Reason Papers og Think. Moen har også deltatt i samfunnsdebatten om temaer som prostitusjon, aktiv dødshjelp, dyrevelferd, skole, monogami og transhumanisme.
Sammen med to andre lærere etablerte han Humanistskolen AS i Oslo. Skolen fikk først avslag på godkjenning fra Kunnskapsdepartementet, men etter at Likestillings- og diskrimineringsombudet (LDO) kom til at departementet hadde avslått i strid med loven, fikk skolen godkjenning.


== Politikk ==
Han var medlem av kommunestyret i Øvre Eiker 2003-2005, først for Fremskrittspartiet og fra november 2004 for Det Liberale Folkepartiet. Moen har også vært sekretær i Øvre Eiker Fremskrittsparti, nestleder i ungdomsorganisasjonen Liberalistisk Ungdom, leder for Liberalistisk Ungdoms fylkeslag i Oslo, leder for Human-Etisk Studentlag og prosjektmedarbeider i Civita i 2007. 


== Publikasjoner ==
2015. «The Case for Cryonics». Journal of Medical Ethics 41(8):677-81. DOI:10.1136/medethics-2015-102715
2015. «Hedonism Before Bentham». Journal of Bentham Studies 17
2015. «The Ethics of Pedophilia». Nordic Journal of Applied Ethics 9 (1) 2015:111-124. DOI:dx.doi.org/10.5324/eip.v9i1.1718
2014. «Should We Give Money to Beggars?». Think 13(37):73–76. DOI:10.1017/S1477175613000481
2014. «Is Prostitution Harmful?». Journal of Medical Ethics 40(2):73–81
2014. «Prostitution and Harm: A Reply to Anderson and McDougall». Journal of Medical Ethics 40(2): 84–85
2014. «Prostitution and Sexual Ethics: A Reply to Westin». Journal of Medical Ethics 40(2):88
2013. «The Unity and Commensurability of Pleasures and Pains». Philosophia 41(2):527–543. DOI:10.1007/s11406-012-9383-4
2012. «Is Life the Ultimate Value?» A Reassessment of Ayn Rand’s Ethics. Reason Papers 32(2):84–116
2012. «Cosmetic Surgery». Think 11(31):73–79. DOI: 10.1017/S1477175612000048
2011. «Innledende essay» i Wilhelm von Humboldt: Statsmaktens grenser, oversatt av Andreas Harald Aure og Øystein Skar. Oslo: Unipub, 8–28
2011. «Essayskriving»: kort og klart. Kristiansand: Høyskoleforlaget. ISBN 978-82-7634-932-0


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Martin Moen på Internet Movie Database 
(en) Ole Martin Moens nettsted
(en) Ansattside hos UiO
Springpadder

Springpadder eller haleløse padder er en orden som består av de haleløse amfibiene (frosker og padder). Det vitenskapelige navnet «Anura» er gresk og betyr uten hale. Springpaddene er den mest artsrike greinen av amfibier, og er særlig tallrike i tropene.


== Anatomi ==
Disse dyrene har et stort hode og en stor munn. Deres bakbein er meget store, og gjør dem til ypperlige svømmere. På land brukes bakbeina som springbein. Mange av dem kan hoppe meget langt, men noen går likevel mer enn de hopper. Forlemmene har fire fingre, med små rudimenter av en femte, og baklemmene har fem tær, med små rudimenter av en sjette.
Hovedregelen er at de mangler ribbein, men det finnes et par unntak hos mer primitive springpadder. Beinplater i huden kan forekomme.
Halevirvlene hos voksne individer er vokst sammen til en enkelt knokkel, som kalles urostyle. Skjelettet er i det hele tatt temmelig redusert, og flere knokler er gått tapt, eller er smeltet sammen. Kraniet har mistet flere av knoklene, og underkjeven består av bare to bein. Tenner finnes bare i overkjeven, men noen kan mangle tenner også her. 
Hos voksne individer kan antall virvellegemer være redusert til kun fem, det minste antall hos noe virveldyr.

Springpadder er de eneste nålevende amfibier med trommehinne og mellomøre. De to andre amfibiegruppene, salamandere og ormepadder, har indre øre, men mangler både ytre og mellomøre. Frosker og padder er derfor de eneste amfibier som har nytte av en stemme.


== Forplantning ==
De fleste springpadder har ytre befruktning. Hannen befinner seg oppå hunnen mens han sprøyter kjønnssekretet over eggene som hun legger. Imidlertid har noen av dem en slags indre befruktning, hvor hannens og hunnens kloakkåpninger kommer nær hverandre. 
Eggene er små, og omgitt av en gelélignende substans. Springpaddene gjennomgår en lang utvikling frem til de er ferdig utvokst. Ut av eggene kommer rumpetroll som har lang hale. Etter hvert blir lemmene tydeligere, og de mister halen.
Likevel finnes det flere unntak fra denne regelen. Noen gjennomgår hele utviklingen inne i egget og kommer ut ferdig utviklet (med det resultat at enkelte har mistet gjellene), og noen få arter føder levende unger. 
Det er oppstått et utall forskjellige typer yngelomsorg. Noen springpadder bærer eggene på kroppen. Mest bemerkelsesverdig er en art som finnes i Australia, og som svelger eggene og gulper opp ungene når de er utviklet.


== Systematikk ==
Springpadder deles inn i 31 familier, fordelt på tre underordner, se liste over familier av springpadder


== Bildegalleri ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) springpadder – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) springpadder i Encyclopedia of Life 
(en) springpadder i Global Biodiversity Information Facility 
(no) springpadder hos Artsdatabanken 
(sv) springpadder hos Dyntaxa 
(en) springpadder hos Fauna Europaea 
(en) springpadder hos ITIS 
(en) springpadder hos NCBI 
(en) Kategori:Anura – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Frog – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anura – detaljert informasjon på Wikispecies
Languedoc

Languedoc (oksitansk: Lengadòc) er en historisk region i Frankrike. Den viktigste byen i Languedoc var Toulouse, ved siden av Montpellier.Ordet Languedoc kommer av det lokale ordet for ja, «oc», samt fransk langue, «språk».Navnet har blitt brukt på et franskbygget passasjerfly; Sud-Est Languedoc.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Languedoc – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Languedoc-Roussillon Tourist Board, offisielt turistnettsted for regionen på engelsk
Languedoc-Roussillon, offisielt nettsted for region på fransk
Oslo Filharmoniske Kor

Oslo Filharmoniske Kor (OFK) er Oslo-Filharmoniens vokale hovedsatsing. Koret arrangerer også egne konserter i inn- og utland.
Filharmonisk Selskaps Orkester ble opprettet i 1919. Orkesterets første sesong ble avsluttet med Beethovens 9. symfoni i samarbeide med Cæciliaforeningen. Selskapet forsto at det var behov for et permanent kor for at symfoniorkestret skulle kunne fremføre musikk som krevet kor. I 1921 ble derfor Filharmonisk Selskaps Kor opprettet. Korets første instruktør var Maja Flagstad. Debutkonserten ble holdt i januar 1922. Koret ble organisert som en egen Korforening med en viss selvstendighet fra 1923. Beethovens 9. symfoni sto på programmet hvert år fram til 1935 og er blitt kalt korets «kjenningsmelodi». En av korets største suksesser startet i sesongen 1930/31 med uroppførelsen av Ludvig Irgens-Jensens Heimferd. Verket er senere oppført tolv ganger. Oppførelsen 4. november 1940 ble stanset av det nazistiske kulturdepartementet med begrunnelse av at publikum ville kunne legge inn aktuelle begivenheter i teksten og «lage ytterst uheldige demonstrasjoner». Korets styre nedla da virksomheten, og koret opphørte fram til 1947. Ved gjenopprettelsen ble det opprettet en fast korinstruktørstilling. 
Siden 2008 har koret vært fast tattookor i forestillingene til Norsk Militær Tattoo i Oslo Spektrum, redigerte utdrag av forestillingene har blitt sendt på NRK1 i de aktuelle årene.Da orkesteret skiftet navn i 1979, skiftet også koret navn til Oslo Filharmoniske Kor.
Koret ble reorganisert i 1983 med sterkere integrering i Filharmonisk Selskap. Det skulle ikke lenger være en selvstendig korforening med eget styre og generalforsamling, men ble ført inn under Selskapets styringsorganer. Korets dirigent ble bindeleddet mellom kor og orkester, blant annet gjennom deltagelse i selskapets repertoarutvalg. Selv skulle koret bidra til den daglige administrasjonen gjennom et arbeidsutvalg sammensatt av stemmeførere og en formann.
Antallet sangere har variert mellom 80 og 150.


== Kunstnerisk leder ==
Oskar Raaum (1964 – 1983)
Terje Kvam (1983 – 1987)
Erik Westberg (1987 – 1990)
Stefan Sköld (1990 – 1997)
Tore Erik Mohn (1997 – 2006)
Øystein Fevang (siden 2006)


== Diskografi ==
1979: Edvard Grieg op. 23: Peer Gynt. London Symphony Orchestra under dirigenten Per Dreier. Gullplate. Unicorn-Kanchana.
1989: Edvard Grieg op. 23: Peer Gynt, med Oslo Filharmonisk Orkester under Esa-Pekka Salonen. CBS Masterworks.
1991: «Norge, mitt Norge». a cappella under Stefan Sköld. EMI norsk.
1993: «Edvard Grieg a capella» under Stefan Sköld. Simax Classics.
2006: «Gregorian Key» a cappella under Tore Erik Mohn. MTG.
2009: «Julestemning». Kongelige Norske Marines Musikkorps og Solveig Kringlebotn under Ingar Bergby. Forsvaret/Universal Music Group.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Toulon

Toulon (Tolon på provençalsk) er en by i det sørlige Frankrike med en stor flåtebase ved Middelhavet. Byen ligger i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur, og er préfecture (hovedstad) for departementet Var i den tidligere provinsen ved navn Provence. Toulon har et interkommunalt samarbeid med 11 av nabokommunene som kalles Communauté d'agglomération Toulon Provence Méditerranée. Befolkningen i kommunen ved folketellingen i 2021 var på 178 065. Inklusive forsteder (dvs. i  aire urbaine) ved 2010-tellingen talte befolkningen noe over 600 000 personer.


== Historie ==
Området har vært bebodd siden paleolitikum. Byen ble grunnlagt av romerne under navnet Telo Martius. Den ble kjent som et senter for fremstilling av fargen purpur, tegn for den romerske overklassen. Området ble kristnet på 400-tallet og Toulon ble bispesete.
I 1486 kom ble Provence lagt inn under Frankrike. Deretter startet en utvikling som gjorde Toulon til Frankrikes fremste militærhavn i Middelhavet. En allianse mellom Frankrike og Tyrkia mot Habsburgerne førte til en avtalt okkupasjon av Toulon av den ottomanske hæren og marinen i vinteren 1543/44.

Under Ludvig XIV ble militærhavnen befestet under ledelse av Sébastien de Vauban på slutten av 1600-tallet. Under den franske revolusjon utleverte rojalister byen og havnen til Storbritannia i september 1793. Blokaden av byen over seks uker førte til gjenerobringen i desember. Napoleon var avgjørende i denne gjenerobringen og det var et første steg i hans vei til makten.
I 1849 var Baron Haussmann prefekt i Var. Han begynte med en betydelig ombygging av byen, noe han skulle senere gjenta i Paris. Gamle forsvarsanlegg ble revet og store bulevarder ble bygget. Toulon fikk i 1862 en opera som er Frankrikes nest største.

Under andre verdenskrig, etter den allierte landingen i Nord-Afrika (Operation Torch) inntok tyskerne Sør-Frankrike (Unternehmen Anton). Det førte til selvsenking av den franske flåten i Toulon (27. november 1942). Byen ble bombet av allierte 24. november 1943 og store deler av havna ble ødelagt, over fem hundre innbyggere drept. Byen ble frigjort 28. august 1944.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Maurice Arreckx, Vivre sa ville, 1982 ; Toulon ma passion, 1985
Jean-Pierre Thiollet, Le Chevallier à découvert, 1998


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Toulon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Toulon – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Marine Le Pen

Marine Le Pen (født 5. august 1968 ved Neuilly-sur-Seine som Marion Anne Perrine Le Pen) er en fransk advokat og politiker. Fra 2011 til hun i 2021 gikk av for å stille som presidentkandidat, var hun leder for det politiske partiet Rassemblement national (tidligere Front national).


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Marine Le Pen er den yngste av Jean-Marie Le Pens og hans første kone Pierrette Lalannes tre døtre. I 1976, da Marine var åtte år gammel, ble familien Le Pens bosted i Paris utsatt for et bombeattentat, mens barna lå og sov. Dette, sammen med den atmosfære av frykt og plaging fra  medelever og lærere, er to forhold som hun har oppgitt som viktige for hennes utvikling under oppveksten.Etter avslutning av jusstudier ved Université Panthéon-Assas i Paris, arbeidet hun som advokat fra 1992 til 1998. Noe av hennes arbeide gikk ut på å representere illegale innvandrere.
Marine Le Pen var gift med forretningsmannen Franck Chauffroy, som var engasjert i partiarbeidet. De fikk to barn. Etter skilsmissen giftet hun seg på nytt med  FN-funksjonæren Éric Lorio.


=== Politisk karrière ===
Marine Le Pen har vært medlem av EU-parlamentet siden 2004 og tok i januar 2011 over som leder for Front national etter faren. Hun var en kandidat til det franske presidentvalget i 2012. I valget kom hun på tredjeplass i første valgomgang, med nesten 18 % av de avgitte stemmene.I det franske parlamentsvalget i 2012, nådde hun andre runde i sitt distrikt i Pas-de-Calais, men tapte til slutt med snau margin.Ved EU- og lokalvalget i mai 2014 ble Front national Frankrikes  største politiske parti.


=== Presidentvalgkampen 2017 ===
Marine Le Pen vil ha Frankrike ut av EU, euroen og de integrerte strukturene i NATO. Hun tok til orde for en tettere forhold til Russland under Vladimir Putin. Le Pen lovet pensjon ved fylte 60 år, høyere familie- og sosialytelser og konkurransebeskyttelser for franske produsenter, ved tollskranker og handelsbarrierer. Hun tok til orde for en «nasjonal prioritet» med tydelige fremmedfiendtlige undertoner. Endelig gikk hun inn for en total innvandringsstopp for å unngå problemene med terrorisme.Le Pen gikk videre fra første valgomgang i presidentvalget i Frankrike 2017. I andre valgomgang møtte hun Emmanuel Macron. Etter at 99,99 % av stemmene i andre runde var telt, ledet Macron med 66 % foran Le Pens 34 %.


== Referanser ==


== Bibliografi ==


=== Selvbiografi ===
À contre flots, Jacques Grancher, 2006 ISBN 2733909576


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Marine Le Pen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marine Le Pen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marine Le Pen på Internet Movie Database 
(en) Marine Le Pen hos The Movie Database 
Marine Le Pen på Twitter 
Marine Le Pen på Facebook 
Marine Le Pen på Instagram 
Marine Le Pen på LinkedIn 
Marine Le Pen på YouTube 
Marine Le Pen på TikTok 
Marine Le Pen på Dailymotion 
(en) Marine Le Pen hos Europaparlamentet 
Offisielle biografi Arkivert 27. november 2011 hos Wayback Machine.
Broadcatching

Broadcatching er et begrep som beskriver bruken av RSS og BitTorrent  som en alternativ måte å distribuere multimedia-innhold (særlig video) på Internett. Navnet er et ordspill som spiller på det engelske ordet for kringkasting, broadcasting.
RSS brukes til å publisere en liste med .torrent-filer som igjen kan brukes for å laste ned mediafilene. Siden BitTorrent er en peer-to-peer-protokoll hvor brukerne laster ned fra hverandre vil den originale utgiveren ha behov for mindre båndbredde enn med vanlig web-publisering, noe som gjør det tilgjengelig for flere som ikke har ressurser til å publisere video på vanlig måte.
Det finnes flere programmer og tillegg til BitTorrent-programmer som muliggjør nedlasting av filer som publiseres på denne måten. Programmer for podkasting, som også bruker RSS, har også begynt å få støtte for BitTorrent som et alternativ til å laste ned lydfilene direkte fra tjeneren.


== Se også ==
Podkasting