jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Svømmesnipe

Svømmesnipe (Phalaropus lobatus) er en liten monotypisk vadefugl i snipefamilien. Denne svømmesnipen hekker i arktiske regioner i Nord-Amerika og Eurasia. Den er trekkfugl, og uvanlig for en vadefugl, overvintrer den på sjøen i tropiske havområder.


== Biologi ==
Svømmesnipa er omtrent 18 cm i lengde, med et rett nebb. Den hekkende hunnen er overveiende mørk grå på oversiden, med et kastanjebrunt øvre bryst og nakke, svart ansikt og en hvit hals. Den hekkende hannen har en mer anonym fjærdrakt. De har lapper rundt tærne for å hjelpe til med svømminga. Ungfuglene er grå, men har en brun overside, med en brungul buk og en svart øyelapp. I vinteren er fjærdrakten hovedsakelig grå over og hvit på undersiden, men den svarte øyelappen er til stede. 
Hos svømmesnipene er kjønnsrollene reversert. Hunnene er større og mer fargerike enn hannene. Hunnene forfølger hannene, kjemper om hekkeområder, og vil aggressivt forsvare reiret og valgte partnere. Etter at hunnene har lagt eggene, begynner hunnene på trekket sørover og overlater ansvaret til hannene med å ruge eggene og ta av ungene. Hunnen legger tre til sju egg på bakken nær et våtmarksområde.  Ungene finner som regel maten selv og er i stand til å fly 20 dager etter klekking.
De lever av små insekter eller krepsdyr. 
Nesten hele den tiden hvor de ikke hekker, tilbringer de på åpent vann. Arten er ofte veldig tam, og tilnærmelig.
Svømmesnipe er en av artene hvor AEWA (Agreement on the Conservation of African-Eurasian Migratory Waterbirds) gjelder.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Chionidi, slirenebbfugler
Charadrii, lofugler
Scolopaci (Limicoli), snipefugler
Pedionomidae, slettevandrerfamilien
Thinocoridae, rypesnipefamilien
Rostratulidae, riksesnipefamilien
Jacanidae, bladhønsfamilien
Scolopacidae, snipefamilien
Numeniinae,
Limosinae,
Calidrinae,
Scolopacinae,
Tringinae, 2 tribus, 5 slekter, 19 arter
Phalaropodini, (svømmesniper), 2 slekter, 3 arter
Steganopus, monotypisk
Phalaropus, 2 arter
P. lobatus, svømmesnipe (monotypisk)
P. fulicarius, polarsvømmesnipe (monotypisk)
Tringini, 3 slekter, 16 arter
Turnici, springvaktelfugler
Lari, måkefugler


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) svømmesnipe – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) svømmesnipe i Global Biodiversity Information Facility 
(no) svømmesnipe hos Artsdatabanken 
(sv) svømmesnipe hos Dyntaxa 
(en) svømmesnipe hos Fauna Europaea 
(en) svømmesnipe hos Fossilworks 
(en) svømmesnipe hos ITIS 
(en) svømmesnipe hos NCBI 
(en) Kategori:Phalaropus lobatus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Phalaropus lobatus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phalaropus lobatus – detaljert informasjon på Wikispecies
Polarsvømmesnipe

Polarsvømmesnipe (Phalaropus fulicarius) er en monotypisk vadefugl i snipefamilien.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Chionidi, slirenebbfugler
Charadrii, lofugler
Scolopaci (Limicoli), snipefugler
Pedionomidae, slettevandrerfamilien
Thinocoridae, rypesnipefamilien
Rostratulidae, riksesnipefamilien
Jacanidae, bladhønsfamilien
Scolopacidae, snipefamilien
Numeniinae,
Limosinae,
Calidrinae,
Scolopacinae,
Tringinae, 2 tribus, 5 slekter, 19 arter
Phalaropodini, (svømmesniper), 2 slekter, 3 arter
Steganopus, monotypisk
Phalaropus, 2 arter
P. lobatus, svømmesnipe (monotypisk)
P. fulicarius, polarsvømmesnipe (monotypisk)
Tringini, 3 slekter, 16 arter
Turnici, springvaktelfugler
Lari, måkefugler


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) polarsvømmesnipe – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) polarsvømmesnipe i Global Biodiversity Information Facility 
(no) polarsvømmesnipe hos Artsdatabanken 
(sv) polarsvømmesnipe hos Dyntaxa 
(en) polarsvømmesnipe hos Fossilworks 
(en) polarsvømmesnipe hos ITIS 
(en) polarsvømmesnipe hos NCBI 
(en) Kategori:Phalaropus fulicarius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Phalaropus fulicarius – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phalaropus fulicarius – detaljert informasjon på Wikispecies
Polarjo

Polarjo (Stercorarius pomarinus) er en predatorisk pelagisk overflatebeitende sjøfugl i jofamilien (Stercorariidae), som tilhører gruppen med måkefugler (Lari). Arten er monotypisk og tilhører gruppen som kalles «jagere», som har forlengede midtre halefjær.


== Biologi ==

Polarjoen har en kroppslengde på cirka 46–51 cm, inkludert de opptil 11 cm lange midtre halefjærene. Hunnene veier cirka 750 g, mens hannen er mindre og veier cirka 650 g. Vingespennet utgjør typisk cirka 125–138 cm, avhengig av kjønn.Fjærdrakten varierer med individet og årstiden, men består i hovedsak av sort, mørk grått og hvitt. Fuglene kan dessuten ha innslag av noe gult i halsregionen i hekketiden. Kjønnene er like.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler et al. (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017).

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Lari, måkefugler
Stercorariidae, jofamilien
Stercorarius
S. skua, storjo
S. chilensis, kaneljo
S. maccormicki, sørjo
S. antarcticus, sørhavsjo
S. pomarinus, polarjo (monotypisk)
S. parasiticus, tyvjo
S. longicaudus, fjelljo


== Referanser ==


== Kilder ==
Pomarine jaeger i Avibase (en)


== Eksterne lenker ==
(en) Polarjo – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Polarjo i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Polarjo hos Artsdatabanken 
(sv) Polarjo hos Dyntaxa 
(en) Polarjo hos Fauna Europaea 
(en) Polarjo hos Fossilworks 
(en) Polarjo hos ITIS 
(en) Polarjo hos NCBI 
(en) Kategori:Stercorarius pomarinus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Stercorarius pomarinus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stercorarius pomarinus – detaljert informasjon på Wikispecies '
Tyvjo

Tyvjo eller tjuvjo (Stercorarius parasiticus) er en predatorisk pelagisk overflatebeitende sjøfugl i jofamilien (Stercorariidae), som tilhører gruppen med måkefugler (Lari). Den regnes som en langdistansetrekkfugl og ekvatorialkrysser som hekker i Arktis og overvintrer langs sørkystene av Sør-Amerika, Sør-Afrika, Australia og New Zealand. Arten er monotypisk og tilhører gruppen som kalles «jagere», som har forlengede midtre halefjær. 


== Biologi ==

Tyvjo blir cirka 41–46 cm og veier 330–610 g. Vingespennet er cirka 110–125 cm. Kjønnene er like, men hunnene blir omkring 15–20% større enn hannene.Arten har tre ulike fjærdrakter, men ingen underarter anerkjennes. Den ene varianten er unisont varierende mellomgrå til sort og kalles gjerne sørlig type. Gråfargen blir lysere oppover halsen, og hodet har sort isse og panne. Den andre varianten er grå på oversiden og hvit eller gråhvit i buken, brystet, øvre del av halsen og på kinnene, mens hodet har sort isse og panne. Den kalles nordlig type. Den tredje varianten er en intermediateform som er lysere mellomgrå og har lysgrå kinn, men er ellers en mellomting mellom de to andre variantene.Tyvjoen er et rovdyr og en kleptoparasitt, som stjeler byttet fra andre sjøfugler. De flyr etter andre fugler og plager dem til de slipper byttet.
Tyvjoen har ett mjauende rop, nasalt og rytmisk. Den er en utpreget kystfugl og hekker i de ytterste kyststrøkene over hele landet, men er sjelden på Sørlandet. Den legger som regel to egg, som klekkes etter nesten fire uker. Begge foreldrene ruger på eggene og gir mat til ungene.
Den norske tyvjoen drar sørover tidlig på høsten, og tar vinterkvarter langt sør i havet langs kysten av Afrika. Den returnerer til Norge i begynnelsen av mai.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler et al. (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017).

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Lari, måkefugler
Stercorariidae, jofamilien
Stercorarius
S. skua, storjo
S. chilensis, kaneljo
S. maccormicki, sørjo
S. antarcticus, sørhavsjo
S. pomarinus, polarjo
S. parasiticus, tyvjo (monotypisk)
S. longicaudus, fjelljo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) tyvjo – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) tyvjo i Global Biodiversity Information Facility 
(no) tyvjo hos Artsdatabanken 
(sv) tyvjo hos Dyntaxa 
(en) tyvjo hos Fauna Europaea 
(en) tyvjo hos Fossilworks 
(en) tyvjo hos ITIS 
(en) tyvjo hos NCBI 
(en) Kategori:Stercorarius parasiticus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Stercorarius parasiticus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stercorarius parasiticus – detaljert informasjon på Wikispecies
Storjo

Storjo (Stercorarius skua) er en predatorisk pelagisk overflatebeitende sjøfugl i jofamilien (Stercorariidae), som tilhører gruppen med måkefugler (Lari). Arten tilhører gruppen som kalles «skuer» og er monotypisk, og den regnes som en langdistansetrekkfugl. 


== Biologi ==

Storjoen har en kroppslengde på cirka 53–58 cm og veier cirka 1 100–1 700 g. Vingespennet utgjør typisk 132–140 cm.Fjærdrakten er i hovedsak brun, men ispedd både hvitt, blekbrune og sorte flekker, som individuelt varierer ganske mye. I flukt har vingene karakteristiske hvite vingeflekker på over- og undersiden av vingene. Fuglene har en tendens til å blir blekere med alderen, hovedsakelig fordi det sorte blir mindre dominant.Vårtrekket tar til i mars–april. Storjoen hekker på Island, Færøyene, Nord-Skottland, Jan Mayen, Svalbard, Bjørnøya, Norge og Nordvest-Russland (Kolahalvøya, Novaja Semlja og Vajgatsj). Høsttrekker begynner i august–september. Arten overvintrer i hovedsak langs kysten av Den iberiske halvøy og kyststrekningen mellom Nordvest-Afrika og Senegal. Noen fugler overvintrer også langs Newfoundlandsbankene.Storjoen er opportunistisk og eter det meste. Noen individer kan spesialisere seg på å stjele fisk og egg fra andre fugler, mens andre kan drive predasjon på andre sjøfugler. Fuglene eter også åtsler, spesielt etter andre døde fugler.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler et al. (2020). Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017).

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Lari, måkefugler
Stercorariidae, jofamilien
Stercorarius
S. skua, storjo (monotypisk)
S. chilensis, kaneljo
S. maccormicki, sørjo
S. antarcticus, sørhavsjo
S. pomarinus, polarjo
S. parasiticus, tyvjo
S. longicaudus, fjelljo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Storjo – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Storjo i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Storjo hos Artsdatabanken 
(sv) Storjo hos Dyntaxa 
(en) Storjo hos Fauna Europaea 
(en) Storjo hos Fossilworks 
(en) Storjo hos ITIS 
(en) Storjo hos NCBI 
(en) Kategori:Stercorarius skua – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Stercorarius skua – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stercorarius skua – detaljert informasjon på Wikispecies
Svartehavsmåke

Svartehavsmåke (Ichthyaetus melanocephalus) er en måkefugl.


== Eksterne lenker ==
(en) svartehavsmåke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) svartehavsmåke hos Artsdatabanken 
(sv) svartehavsmåke hos Dyntaxa 
(en) svartehavsmåke hos Fauna Europaea 
(en) svartehavsmåke hos ITIS 
(en) svartehavsmåke hos NCBI 
(en) Kategori:Ichthyaetus melanocephalus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ichthyaetus melanocephalus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ichthyaetus melanocephalus – detaljert informasjon på Wikispecies
Lattermåke

Lattermåke (Leucophaeus atricilla) er en måkefugl. 


== Beskrivelse ==
Den ligner hettemåke, men har mørkere hode.
Den er 36–41 m lang og har et vingespenn på 98–110 cm. Nordamerikansk gjest til Europa, påvist to ganger i Norge per 2002, i Rogaland i 2001 og en i Møre og Romsdal i 1996.


== Hekking ==
Lattermåken hekker i myrområder nær kysten ofte i store kolonier. De bygger et stort reir laget hovedsakelig av gress på bakken. De legger 3 eller 4 grønnlige egg. Rugetiden er omtrent 3 uker.


== Kilder ==
Laughing gull i Avibase (en)


== Eksterne lenker ==
(en) lattermåke – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) lattermåke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) lattermåke hos Artsdatabanken 
(sv) lattermåke hos Dyntaxa 
(en) lattermåke hos Fossilworks 
(en) lattermåke hos ITIS 
(en) lattermåke hos NCBI 
(en) Kategori:Leucophaeus atricilla – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Leucophaeus atricilla – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Leucophaeus atricilla – detaljert informasjon på Wikispecies
Franklinmåke

Franklinmåke (Leucophaeus pipixcan) tilhører vade-, måse- og alkefugler i slekten Leucophaeus i familien måker (Laridae). 


== Underarter og utbredelse ==
Det er beskrevet ingen underarter av franklinmåke. Den er en trekkfugl som hekker i de sentrale provinsene av Canada og de tilstøtende stater av USA og overvintrer Karibia og Sør-Amerika. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) franklinmåke – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) franklinmåke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) franklinmåke hos Artsdatabanken 
(sv) franklinmåke hos Dyntaxa 
(en) franklinmåke hos Fauna Europaea 
(en) franklinmåke hos Fossilworks 
(en) franklinmåke hos ITIS 
(en) franklinmåke hos NCBI 
(en) Kategori:Leucophaeus pipixcan – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Leucophaeus pipixcan – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Leucophaeus pipixcan – detaljert informasjon på Wikispecies 
Leucophaeus pipixcan (ID 57C93A74CBC9863F). Avibase. Hentet ut 24. november 2015.
Leucophaeus pipixcan (TSN 824082). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 24. november 2015.
Birdlife International (2015) Species Factsheet: Larus pipixcan. Besøkt 2015-11-24.
IBC - The Internet Bird Collection: Larus pipixcan. Besøkt 2015-11-24.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, D. Roberson, T. A. Fredericks, B. L. Sullivan, and C. L. Wood. 2015. The eBird/Clements checklist of birds of the world: v2015. Besøkt 2015-11-24.
Franklinmåke fotogalleri VIREO. Besøkt 2015-11-24.
www.xeno-canto.org: Fuglesanger fra hele verden: Leucophaeus pipixcan. Besøkt 2015-11-24.
Dvergmåke

Dvergmåke (Hydrocoloeus minutus) er en monotypisk art av måker (Larinae) i den monotypiske slekten Hydrocoloeus. Arten ble tidligere inkludert i slekten Larus og er en relativt nyetablert hekkefugl i Norge.


== Biologi ==

Dvergmåka er den minste av måkene. Den blir cirka 25–30 cm lang og veier typisk 88–162 g. Vingespennet utgjør cirka 70–78 cm. Arten har sort hette og er askeblå over ryggen og vingene, mens de øvrige kroppsdelene er hvite med en svak rødfarge på brystet.Arten hekker fra det nordlige Skandinavia og østover til det østlige Sibir, sporadisk også langs østkysten av Nord-Amerika. Første gang dvergmåke ble registrert hekkende i Norge var ved Orrevatnet på Jæren i 1976. I perioden 1979–1982 ble det oppdaget ytterligere fem reir i Rogaland, og det er siden registrert sannsynlig hekking i både Akershus, Vest-Agder og Møre og Romsdal. I Finnmark er det gjort spredte observasjoner av dvergmåke siden 1970-tallet, og sannsynlig hekking er registrert ved både Varangerfjorden og i Øvre Pasvik. Dvergmåka er således en relativt ny hekkefugl i Norge, men siden 1999 har den hekket regelmessig i Sør-Varanger. Arten trekker sørover om vinteren, helt ned mot kysten av Nord-Afrika.


== Utbredelse ==
Arten er rødlistet i Norsk rødliste for arter, til Sårbar (VU). Kategorien skulle egentlig vært Sterkt truet (EN) hvis man bare så på Norge, men så ble den satt ned et trinn til VU fordi det går bra med arten i nabolandene - og man anser at arten vil kunne innvandre derfra hvis den blir borte hos oss.


== Referanser ==


== Kilder ==
Little gull i Avibase (en)


== Eksterne lenker ==
(en) Dvergmåke – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Dvergmåke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Dvergmåke hos Artsdatabanken 
(sv) Dvergmåke hos Dyntaxa 
(en) Dvergmåke hos Fossilworks 
(en) Dvergmåke hos Fossilworks 
(en) Dvergmåke hos ITIS 
(en) Dvergmåke hos NCBI 
(en) Kategori:Hydrocoloeus minutus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Hydrocoloeus minutus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hydrocoloeus minutus – detaljert informasjon på Wikispecies
Sabinemåke

Sabinemåke eller sabinemåse (utt. [¹sɛɪbɪn-]; Xema sabini) er en pelagisk overflatebeitende sjøfugl som tilhører gruppen måker og er monotypisk for slekten Xema. Arten er imidlertid i seg selv omdiskutert med hensyn til om den er monotypisk eller ikke.


== Taksonomi ==

En studie fra 2000 fant ut, at Xema er søstergruppen til Pagophila, til tross for store forskjeller i fjærdrakten. Som sådan mener noen at arten består som fire taxa, hvorav i så fall X. s. palaearctica av og til opptrer i Norge, mens andre mener at den er monotypisk.


== Biologi ==
Sabinemåken er en liten måke med som i hekkedrakt har sort hette. Den blir cirka 27–33 cm lang og veier typisk 135–225 g. Vingespennet utgjør cirka 81–87 cm, og vingene er relativt lange i forhold til kroppen.Fjærdrakten er i hovedsak hvit på undersiden og mønstret lysgrå og mørkgrå oversiden, med en svakt kløftet stjert med hvite halefjær som er sorte ytterst. De ytre primærene er sorte med hvite tupper og danner en karakteristisk hvit triangel når vingene er utslått.Arten er en utpreget trekkfugl som hekker langs vest- og nordkysten av Alaska, i arktisk Canada og i arktiske områder i Sibir (Russland), i tillegg til på Grønland og Svalbard. Fuglene overvintrer langs nordlige vestkysten av Sør-Amerika og den sørlige vestkysten av Afrika.Arten hekker på tundraen og foretrekker små øyer der det finnes ferskvann nær sjøen. Den globale hekkebestanden er liten, trolig mindre enn 10 000 par. På Svalbard forekommer arten trolig kun i et svært begrenset antall, kanskje så få som 1–10 par per år. Fuglene livnærer seg trolig i hovedsak på småfisk og virvelløse dyr.


== Inndeling ==
Inndelingen i første kolonne følger i hovedsak Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2016). Inndelingen i andre kolonne følger HBW Alive og er i henhold til Burger, Gochfeld & Bonan (2018). I begge tilfeller følger norske navn på grupper og arter Norsk navnekomité for fugl i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Norske arts- og gruppenavn i parentes er imidlertid ikke offisielle, men kun midlertidige beskrivelser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sabinemåke – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sabinemåke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sabinemåke hos Artsdatabanken 
(sv) Sabinemåke hos Dyntaxa 
(en) Sabinemåke hos Fossilworks 
(en) Sabinemåke hos ITIS 
(en) Sabinemåke hos NCBI 
(en) Kategori:Xema sabini – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Xema sabini – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Xema sabini – detaljert informasjon på Wikispecies
Kanadahettemåke

Kanadahettemåke (Chroicocephalus philadelphia) er en liten måkefugl.
Voksne fugler er 31–34 cm lange med et vingespenn på 79–84 cm. Hodet er sort, og de har et tynt, sort nebb. Kroppen er hovedsakelig hvit, mens ryggen og oversiden av vingene har en blek gråfarge. Bena er oransje, mens hodet blir hvitt om vinteren.


== Eksterne lenker ==
(en) Kanadahettemåke – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Kanadahettemåke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kanadahettemåke hos Artsdatabanken 
(sv) Kanadahettemåke hos Dyntaxa 
(en) Kanadahettemåke hos Fossilworks 
(en) Kanadahettemåke hos ITIS 
(en) Kategori:Chroicocephalus philadelphia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Chroicocephalus philadelphia – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chroicocephalus philadelphia – detaljert informasjon på Wikispecies
Ringnebbmåke

Ringnebbmåke (Larus delawarensis) er en monotypisk art i slekten Larus, som inngår i delgruppen måker (Larinae) i måkefamilien (Laridae). Arten holder til Nord-Amerika og hekker i innlandet, nordover til det sentrale Canada. Den overvintrer sørover til det nordlige Mellom-Amerika og i Karibia. Arten tilhører treårsmåkene.


== Biologi ==
Ringnebbmåka blir cirka 43–54 cm lang og veier typisk omkring 300–700 g, avhengig av underart og kjønn. Hannen blir i snitt cirka 100 g tyngre enn hunnen. Vingespennet utgjør cirka 115–135 cm. Arten karakteriseres av en sort ring rundt den ytre halvdelen av nebbet.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World. Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Norske navn i parentes er uoffisielle beskrivelser.

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Lari, måkefugler
Laridae, måkefamilien
Larinae, måker
Larus, (gråmåker)
L. delawarensis, ringnebbmåke (monotypisk)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ringnebbmåke – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Ringnebbmåke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Ringnebbmåke hos Artsdatabanken 
(sv) Ringnebbmåke hos Dyntaxa 
(en) Ringnebbmåke hos Fauna Europaea 
(en) Ringnebbmåke hos Fossilworks 
(en) Ringnebbmåke hos ITIS 
(en) Ringnebbmåke hos NCBI 
(en) Kategori:Larus delawarensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Larus delawarensis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Larus delawarensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Grønlandsmåke

Grønlandsmåke (Larus glaucoides) er en art av måker (Larinae) og inngår i slekten Larus, som er den mest tallrike av måkeslektene. Arten består i kraft av to distinkte taxa.


== Taksonomi ==
Grønlandsmåke består i kraft av tre distinkte taxa; ssp. thayeri (eskimomåke), ssp. glaucoides (nominatformen) og ssp. kumlieni. Posisjonen til sistnevnte er usikker. Noen har betraktet den som en selvstendig art (L. kumlieni), men den er mer trolig en hybrid (L. glaucoides × L. thayeri). Eskimomåke kan imidlertid vise seg å være en selvstendig art, men dette er ikke avklart.


== Biologi ==
Arten blir cirka 55–64 cm lang og veier typisk 557–863 g. Vingespennet utgjør normalt cirka 125–130 cm. Den minner om en liten og ekstra lys gråmåke, dog uten de karakteristiske svarte vingespissene.
Grønlandsmåken hekker i det arktiske Canada og Grønland. Den er en trekkfugl som overvintrer i de nordligste statene i det østre USA og på De britiske øyer. Det har også blitt observert noen få eksemplarer som har overvintret langs kysten i Norge.
Grønlandsmåken hekker i kolonier, også alene ved kysten. Den lager reiret på bakken. Vanligvis legger den 2-3 egg.


== Referanser ==


== Kilder ==
Iceland gull i Avibase (en)


== Eksterne lenker ==
(en) Grønlandsmåke – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Grønlandsmåke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Grønlandsmåke hos Artsdatabanken 
(sv) Grønlandsmåke hos Dyntaxa 
(en) Grønlandsmåke hos Fauna Europaea 
(en) Grønlandsmåke hos ITIS 
(en) Grønlandsmåke hos NCBI 
(en) Kategori:Larus glaucoides – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Larus glaucoides – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Larus glaucoides – detaljert informasjon på Wikispecies