Døperen Johannes

Døperen Johannes (gresk: Ἰωάννης ὁ βαπτιστής – Iōánnēs ho baptistḗs (i Det nye testamentet), Ὁ Ἅγιος/Τίμιος Ἐνδοξος Προφήτης, Πρόδρομος καὶ Βαπτιστής Ἰωάννης – Ho Hágios/Tímios Endoxos, Prophḗtēs, Pródromos, kaì Baptistḗs Ioánnēs; hebraisk: יוחנן המטביל – Yoḥanan ha-mmaṭbil; arabisk: يوحنا المعمدان‎ – Yuhanna Al-Ma'madan; arameisk: ܝܘܚܢܢ – Ioḥanan; armensk: Հովհաննես Մկրտիչ – Hovhannes Mkrtich) er en figur i Det nye testamentet. Han er en reisende predikant og en viktig religiøs figur innenfor kristendommen, islam, bahai, og mandeanisme.
Det blir beskrevet at han utførte den unike praksisen av dåp som tilgivelse for synder. Han døpte sin tremenning Jesus Kristus i Jordanelven. Teologer er som regel enige om at Jesus var en av Johannes' følgere, og flere steder i Det nye testamente blir det sagt at flere av Jesu følgere var tidligere følgere av Johannes.


== Beretningen ==
Han var sønn av den jødiske presten Sakarja og hans hustru Elisabet. Hun var jomfru Marias slektning, ifølge noen tradisjoner var de kusiner. Det fortelles i Bibelen at Maria besøkte Elisabet mens de begge var svangre, og at barnet da «hoppet av fryd» i hennes mage. I Den katolske kirke mener man at Johannes da ble løst fra arvesynden, og dermed født uten skyld (dog ikke unnfanget uten skyld som Maria).

Johannes oppholdt seg ifølge evangeliene i Judeas ødemark og i traktene rundt Jordanelven. Han var nasireer. Han forkynte at folket måtte omvende seg og la seg døpe for å være rede til å ta imot Guds sønn. Noen av dem som han døpte ble hans disipler.
Han døpte med tiden også Jesus, og fortellingen om det er velkjent. Guds ånd kom ned i skikkelse av en due etter at Jesus var døpt.
Kong Herodes Antipas fikk ham halshugget etter ønske fra sin kone Herodias, som var hans halvbrors tidligere kone. Dette ble etter jødisk syn regnet som ulovlig, og Johannes hadde fordømt ekteskapet, hvilket førte til at hun la ham for hat. Kongen holdt Johannes fanget på et sted som gjerne blir identifisert som festningen Machaerus, femten kilometer øst for Dødehavet. På Herodes' fødselsdag danset Herodias' datter Salome og som takk for sin oppvisning sa Herodes at hun skulle få ønske seg hva hun ville. Salome gikk til sin mor og spurte hva hun skulle ønske seg, og Herodias sa at hun skulle be om Johannes' hode på et fat. Han ble gravlagt av sine disipler i Sebaste i Samaria.
Apostlenes gjerninger gir et interessant glimt av starten til en potensiell religion som Paulus raskt fikk forhindret, da han på en av sine reiser kom til Efesos og traff noen av disiplene til Johannes. Paulus spurte om de mottok den hellige ånd da de fikk troen. De visste ikke av noen hellig ånd, og Paulus spurte da hvilken dåp de ble døpt med. De svarte: «Med Johannes-dåpen.» Paulus forklarte dem at Johannes hadde døpt med omvendelsesdåp, og sagt til folket at de skulle tro på ham som fulgte etter, dvs. på Jesus. Paulus døpte dem deretter i Jesu navn, og «da Paulus la hendene på dem, kom den hellige ånd over dem. De talte i tunger, og de talte profetisk. Det var omkring tolv menn i alt.»


== Festdager ==
Tradisjonelle kirkelige festdager til minne om døperen Johannes er: 

Johannes' unnfangelse den 23. september
Johannes' dag den 7. januar, dagen etter epifania, feiringen av Kristi dåp
Første og andre gjenfinnelse av Johannes' hode den 24. februar
Tredje gjenfinnelse av Johannes' hode den 26. mai
Jonsok den 24. juni til minne om Johannes' fødsel. Dagen er markert med sol og timeglass på primstaven.
Johannes' halshogging den 29. august til minne om dødsdagenI Danmark og Norge var den hellige Johannes også kjent som St. Hans, en kortform av Johannes, og har gitt navn til høytiden sankthans eller jonsok, den 24. juni som tradisjonelt regnes som hans fødselsdag, fordi det fortelles i Det nye testamentet at da Maria unnfanget, var Elisabet seks måneder på vei; han ble altså født et halvt år før Jesus. Dagen var helligdag inntil festdagsreduksjonen i 1770.


== Islamsk syn ==
I Koranen blir fødselen til Johannes og fødselen til Jesus omtalt parallelt; begge fødsler var mirakuløse etter Guds inngripen: Sakarja var gammel og Elisabet var ufruktbar da Gud skapte Johannes i morslivet. Johannes og Jesus regnes begge som profeter innen islam. Det som skal være relikvier etter Johannes oppbevares i Omajademoskeen i Damaskus.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Murphy, Catherine M. (2003): John the Baptist: Prophet of Purity for a New Age. Collegeville: Liturgical Press. ISBN 0-8146-5933-0
Taylor, Joan E. (1997): The Immerser: John the Baptist within Second Temple Judaism. Grand Rapids: Eerdmans. ISBN 0-8028-4236-4
Tatum, W. Barnes (1994): John the Baptist and Jesus: A Report of the Jesus Seminar, Sonoma, California: Polebridge Press, ISBN 0-944344-42-9
Webb, Robert L. (1991): John the Baptizer and Prophet: a Socio-Historical Study. Wipf and Stock Publishers. ISBN 978-1-59752-986-0 (først utgitt av Sheffield: JSOT Press, 1991)


== Se også ==
Evangelisten Johannes


== Eksterne lenker ==
«St. John the Baptist» i: Catholic Encyclopedia
«John the Baptist» i: Jewish Encyclopedia
Døperen Johannes i kristen ikonografi