jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sinober (Lillomarka)

Sinober, er en turisthytte og serveringssted nord i Lillomarka i Nittedal, rett nord for grensen til Oslo. Sinober er mye besøkt av mosjonister og familier på tur både om sommeren og vinteren. Stua fungerer også som friluftsbarnehage. Stua ligger ni og en halv kilometer fra Ammerud og to kilometer fra Movatn. 


== Navnets opprinnelse ==
Sinober het opprinnelig Fautvangen på grunn av at den var en seter eid av fautgården Skøien i Nittedal frem til 1821. Sinober ble senere husmannsplass. Det er omstridt hva navnet Sinober kommer av, en forklaring er at den kommer av den røde fargen sinober. Mer sannsynlig er det at navnet kommer av at en mann ved navn Zinoberrud kom fra Nannestad til Sinober som husmann på 1800-tallet.


== Historie ==

I 1951 ville Sigurd Sinober selge det populære serveringsstedet som hadde servert gjester i mange år. Mange store bedrifter var interessert i å kjøpe tomta, noe som ville føre til at området ville bli stengt for turister. Nittedal kommune kjøpte tomta og huset for å hindre dette, de brukte sin forkjøpsrett og betalte 41 000 kroner. Det viste seg imidlertid at Nittedal kommune fikk vanskeligheter med å drive stedet.
Oslo kommune kjøpte Sinober av Nittedal i 1955. Driften ble overlatt til Skiforeningen. Skiforeningen greide ikke å drive Sinober, og Oslo kommune overtok driften igjen i 1972. Det ble samme år investert rundt en halv million kroner i å pusse opp stua. Stua drives av Skogvesenet for Oslo kommune.
I 1998 overtok Ellen Sønsteby som bestyrer. I 2000 startet hun som tillegg opp naturbarnehage på Sinober, som senere har fått en avdeling for småbarn ned mot bygda på Sagtomta. 


== Litteratur ==
Bjarne Jensen (1990). «Nord i Lillomarka». Stuene i Marka. Oslo: Schibsted. s. 54-56. ISBN 82-516-1358-2.
Fylkesvei 381 (Akershus)

Fylkesvei 381 i Akershus gikk mellom Sagdalen og Vigernes i Skedsmo.
Traséer: Vigernes – Solheimsgata (1,3 km), Lillestrøm kirke – Lillestrøm stasjon (0,5 km), Pedersløkka – Sagdalen (1,5 km). Lillestrøm bru er Rælingens betegnelse på Rælingsbrua.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1518, fylkesvei 1531, fylkesvei 1532 og fylkesvei 1533.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Skedsmo
 Nitelva bru (Nitelva, 41 m)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Fylkesvei 301 (Akershus)

Fylkesvei 301 i Akershus gikk mellom Stalsberghagen og Fjerdingby i Rælingen. Veiens lengde var 4,8 km.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1502 og fylkesvei 1529.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Rælingen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Olga Meyer

Olga Meyer (født 8. august 1930 i Fana, død 24. august 2018 i Oslo) var en norsk journalist og programleder i NRK hvor hun arbeidet fra 1969 til 2000.Hun tok eksamen ved Volda lærarskule i 1967. I 1969 ble hun ansatt som programmedarbeider i NRK Radio. Hun arbeidet i NRKs samfunnsavdeling fra 1969 til 1993, og i Oslo-redaksjonen i P1 fra 1993 til 2000. I NRK/Radio var Meyer med i programmene Kvardagen, Forbrukaren har ordet, På direkten, Sånn er livet, Ekko og Sølvsuper. Fra 1995 hadde hun en fast spalte i Nitimen med «dyrehistorier» – historier om folks opplevelser med eller iakttagelser av dyrs adferd – som var sendt inn av lyttere fra hele landet. Hun utga senere flere bøker med utvalg av disse dyrehistoriene.  
Hun fikk Kringkastingsprisen i 1981 og ble æresmedlem i Noregs Mållag i 2000.Hun ble portrettert av Andreas Lunnan i radioprogrammet Sølvsuper i NRK/P1 i 2006.


== Utgivelser ==
Dyrehistorier i Nitimen. Oslo: Samlaget. 1996. ISBN 8252144802.   Illustrert av Øyvind Hansen
Nye dyrehistorier i Nitimen. Oslo: Samlaget. 1997. ISBN 8252150403.  Illustrert av Ellen Wilhelmsen
Gode dyrehistorier i Nitimen. Oslo: Samlaget. 1998. ISBN 8252152074.   Illustrert av Ellen Wilhelmsen
Fine dyrehistorier i Nitimen. Oslo: Samlaget. 1999. ISBN 8252154425.   Illustrert av Ellen Wilhelmsen
Kjære dyrehistorier i Nitimen. Oslo: Samlaget. 2000. ISBN 8252156339.   Illustrert av Ellen Wilhelmsen


== Utmerkelser ==
Kringkastingsprisen (1981)
Hedersmedlem i Fana Mållag
Hedersmedlem i Noregs Mållag (2000)
Dampradioen i gull fra NRK (2000)


== Referanser ==
Blåbjerg Klit

Blåbjerg Klit er med ca. 64 m Danmarks høyeste klitt. Den ligger i den sørlige delen av Blåbjerg Klitplantage i Vestjylland. Blåbjerg ble tidligere brukt som landemerke for sjøfarere da det ses meget tydelig fra havet. Det er en imponerende utsikt fra toppen, og det skulle etter sigende være mulig å se 40 kirketårn fra toppen i klart vær. Mot sør ses Henne Strand og mot nord Tipperne og Ringkøbing Fjord. Mot sørøst ses Fiilsø og Henne Kirke.
På toppen av Blåbjerg er det reist en stor minnestein i bornholmsk granitt. Stenen ble reist i 1908 til minne om Thyge de Thygeson, som levde 1806–1905, og som i perioden 1861–1899 ledet beplantningen av Blåbjerg Klitplantage. Steinen ble fraktet med båt fra Bornholm til Esbjerg og derfra videre med hestevogn til sin nåværende plass.
Fylkesvei 304 (Akershus)

Fylkesvei 304 i Akershus gikk mellom kommunegrensen mot Skedsmo ved Stalsberg og Lillestrømbrua i Rælingen. Veiens lengde var 1,3 km.
2019 ble veien erstattet av deler av fylkesvei 1506 og fylkesvei 1518.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Rælingen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Franklin (gruppe)

Franklin var navnet på en norsk musikkduo som besto av Oddvar Ruud og Kurt Andreassen. Den ble dannet i 1989, og sommeren samme år produserte de sin største hit, «Bombadilla Life». Denne lå over 16 uker på VG-lista, med flere uker som nummer 1. I 1990 ga de ut albumet All the Fun in the World.  Det inneholdt bl.a. sangen «Don't say goodbye», som er spilt inn av en rekke artister, fra Finland til Australia. CD-en oppnådde ikke samme suksess som forgjengeren, og i 1991 ble duoen  oppløst.


== Diskografi ==
Bombadilla Days (1989)
All the Fun (In the World) (1990)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Franklin (gruppe) på Discogs 
(en) Franklin (gruppe) på MusicBrainz 
(en) Franklin (gruppe) på Songkick 
Artikkel på Rockipedia
Fylkesvei 376 (Akershus)

Fylkesvei 376 (Fv376) i Akershus gikk mellom Stalsberghagen i Skedsmo og kommunegrensen mot Lørenskog ved Bassengåsen i Rælingen. Veien var 807 meter lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 1516.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Skedsmo

 Rælingen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Olga Sjisjigina

Olga Vasiljevna Sjisjigina – Ольга Васильевна Шишигина, (født 23. desember 1968 i Almaty) er en tidligere kasakhstansk friidrettsutøver, olympisk mester og asiatisk rekordholder på 100 meter hekk.
Sjisjigina vant 100 meter hekk under OL 2000 i Sydney. Hun har i tillegg flere medaljer fra internasjonale mesterskap, deriblant gull fra innendørs-VM 1999, og en seier i Asiamesterskapet fra 1998.
Sjisjigina var utestengt fra all idrett fra 1996 til 1998 etter en positiv dopingtest.


== Internasjonale mesterskap ==


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Olga Sjisjigina – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Olga Sjisjigina – Olympics.com 
(en) Olga Sjisjigina – Olympic.org 
(en) Olga Sjisjigina – Olympedia 
(en) Olga Sjisjigina – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Olga Sjisjigina – World Athletics 
(en) Olga Sjisjigina – Track and Field Statistics
Brekkåsen

Brekkåsen er et byggefelt på Gimse i Melhus kommune. Navnet brukes mye om hele det nyeste byggefeltet (Brekkåsen og Klemmets veg), men en gate i byggefeltet har også dette navnet. Brekkåsen skole ligger i Klemmets veg. Boligene i Brekkåsen ble i all hovedsak bygd på slutten av 90-tallet, mens boligene i Klemmets veg ble bygd på 2000-tallet.


== Klemmets veg ==
Klemmets veg går fra Hollumveien til Bjønnveien. I enden ved Bjønnveien er veien stengt, etter et tidligere politisk vedtak, tatt før utbyggingen startet, før å redusere trafikken i Bjønnveien. Dette medfører at enkelte beboere får en omvei på 3 km, og derfor har flere beboere reagerer på stengingen. Vinteren 2007 startet enkelte å kjøre ved siden av veien (slik at man kom utenom sperringene). Det ble da oppgitt at man hadde fått lov til dette av grunneieren, noe grunneieren benektet. Trafikksikkerhetsutvalget i Melhus kommune har vært på befaring på stedet, og saken har vært oppe til debatt i både komité for teknikk og miljø i Melhus kommune og i kommunestyret flere ganger.


== Referanser ==
Yteved

Yteved, splint eller gjeit er den delen av trestamme som ligger mellom kambium og kjerneveden. Ytevedens celler er levende og står for treets transport av vann og næringsstoffer opp til bladene. Yteveden er vanligvis lysere og mindre motstandsdyktig mot råte og insektangrep enn kjerneveden. Så lenge treet vokser angripes allikevel kjerneveden lettere enn yteveden.
Hurling

Hurling er en av nasjonalsportene i Irland. 
Sporten er av gælisk opprinnelse, svært gammel og spilles kun av menn (eller gutter). Det er 15 spillere på hvert lag, og spillerne bruker en kølle av tre (en hurley) til å føre ballen framover. Det er også lov å ta ballen i hånda og løpe inntil fire skritt med den. Ballen kan slås med hurleyen eller hånda, men det er ikke lov å kaste den. Ballen minner om en amerikansk baseball og er laget av lær. Hurling har store likheter med shinty, som spilles i Skottland.
Hurlingbanen er mellom 130 og 145 m lang, og fra 80 til 90 m bred. Målene er 6,5 m vide og 2,5 m høye, og de to loddrette målstangene skal være minst 7 m høye for å danne en H.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hurling – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hurling – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Goran Slavkovski

Goran Slavkovski (født 8. april 1989) er en svensk-makedonsk fotballspiller som er under kontrakt i den italienske fotballklubben Inter i Serie A og som er utlånt til den engelske Championship–klubben Sheffield United FC. Slavkovski har vært ettertraktet av flere andre klubber, blant annet Manchester United. I 2010 signerte han for den tyske bundesligaklubben VfL Bochum.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Goran Slavkovski – Transfermarkt 
(en) Goran Slavkovski – WorldFootball.net 
(en) Goran Slavkovski – Soccerbase.com 
(en) Goran Slavkovski – Soccerway
Oise

Dette er en artikkel om elven Oise. For departementet, se Oise (departement)Oise er en elv i Belgia og Frankrike. Den er en av sideelvene til Seine fra høyre med en total lengde på 341 km. Elven har sitt utspring i den belgiske provinsen Hainaut, sør for landsbyen Chimay. Den krysser grensen til Frankrike og munner ut i Seinen i Conflans-Sainte-Honorine, nær Paris. Den største sideelven til Oise er Aisne. 


== Bosetninger langs elven ==
Oise renner gjennom følgende département og landsbyer i Frankrike:

Aisne: Hirson, Guise, Chauny
Oise (oppkalt opp etter elven): Noyon, Compiègne, Creil
Val-d'Oise (oppkalt opp etter elven): Auvers-sur-Oise, Pontoise, Cergy, Jouy-le-Moutier
Yvelines: Conflans-Sainte-Honorine


== Skipsfart ==
Oise har lenge spilt en viktig rolle i innenlands skipsfart. Den vil bli en ennå viktigere vannvei når kanalen Seine-Nord blir ferdig. Da blir elven knyttet opp til det store kanalsystemet i Nord-Frankrike.  Seine-Nord vil erstatte den gamle Canal de Saint Quentin og den nåværende Canal du Nord, som har kapasitet langt under standard. Når den nye Seine-Nord-kanalen er ferdig vil større fartøy kunne transportere varer mellom elven Seinen (og Paris-området) og havnene i Dunkerque, Antwerpen og Rotterdam, eller lenger inn i andre deler av Europa. 
Selv i dag er Oise kanalisert for å ta store fartøy, men tørke og den frie høyden under broene avgrenser kapasiteten. De sju slusene (i tillegg til to i kanalen fra Oise) kan ta fartøy på 110 ganger 11,45 meter gjennom elven og kanalen til Pont l'Évêque, der den går ut i Canal du Nord. Lenger opp i elven, fra Pont l'Évêque, ligger det en kanal som har kapasitet avgrenset til Freycinet-standarden (38 x 5 meter).


== Sideelver ==


=== Høyre side ===
Noirieu
Divette
Matz (eller Mas)
Aronde
Brèche
Thérain


=== Venstre side ===
Gland
Thon
Serre
Ru de Servais
Aisne
Automne
Nonette
Thève


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oise River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Birgitte Brekke

Birgitte Brekke (født 17. september 1954) er født i Danmark og er kommandør i Frelsesarmeen. Hun reiste på Frelsesarmeens internasjonale offisersskole i 1978 og der møtte hun  Bo Brekke, som hun etter endt studium i 1980 giftet seg med. Sammen har de gjort tjeneste i Norge, Danmark og Sri Lanka og ledet arbeidet i Bangladesh og Nord-Skottland. I 2005 ble de nestkommanderende i Frelsesarmeens Øst-Europa-territorium som består av Russland, Ukraina, Georgia, Moldova og Romania. I 2006 ble de beordret til Pakistan hvor Bo ble skutt og drept i Lahore den 27. september 2007.  
Birgitte Brekke er kjent som «Moren til Sally Ann» – et rettferdig handel-konsept som i dag har spredd seg til fire verdensdeler. 
Selv om hun opprinnelig er fra Danmark, er Birgitte Brekke fortsatt norsk offiser. I perioden etter mannens død, var hun bosatt i Norge, men jobbet med prosjekter knyttet til det internasjonale hovedkvarteret i London. 1. november 2010 ble hun beordret som landsleder for Frelsesarmeen i Danmark. 
Høsten 2012 ble hun utnevnt til internasjonal sekretær for Europa, og forfremmet til kommandør. Denne stillingen tiltrådte hun 1. februar 2013. I juli samme år ble det kjent at hun hadde forlovet seg med general Shaw Clifton. De giftet seg i London lørdag 12. oktober samme år. Fra 1. januar 2018 har Birgitte Brekke vært internasjonal sekretær for programavdelingen ved det internasjonale hovedkvarteret, en stilling hun hadde fram til hun gikk av med pensjon 1. okt. 2021. Som pensjonist har hun jobbet deltid i teamet som leder Frelsesarmeens strategiarbeid i Norge, Island og Færøyene.  


== Eksterne lenker ==
Moren til Sally Ann
The Death Trip Continues

The Death Trip Continues er en sjelden EP av Static-X, utgitt i 2000. Det etterfulgte debutalbumet Wisconsin Death Trip som ble lansert i 1999. EP-en var kun en promo-CD og var ikke tilgjengelig i butikker.


== Sporliste ==
«Love Dump (Edit)»
«Love Dump (Mephisto Odyssey Remix)»
«Bled for Days (Edit)»
«Bled for Days (Live)»
«Burning Inside»
«So Real»
«S.O.M.»


== Eksterne lenker ==
(en) The Death Trip Continues på Discogs 
(en) The Death Trip Continues på MusicBrainz
Al Qal’a

Beni Hammads Al-Qal'a (Beni Hammads citadell - også omtalt som Qalaat Beni Hammad) er en ruinby i M'Sila-provinsen i Algerie. Byen ble grunnlagt i 1007 av emir Hammad ibn Buluggin og var Hammadid-emirenes første hovedstad. Byen ligger i fjellene, ca. 1000 moh. Byen ble ødelagt i 1152, og i dag er det bare ruiner tilbake. Rundt byen ligger en 7 km stor ring av forsvarsmurer. I området finnes også ruinene av en stor moské og dens minaret, samt noen palass. Minareten er 25 meter høy, og kan ha vært prototypen på den tredelte minareten.
Området gir et godt inntrykk av Hammadid-kulturen, og ble derfor et av de tidligste verdensarvstedene. Oppføringen på UNESCOs verdensarvliste skjedde i 1980, med den begrunnelse at Beni Hammads Al-Qal'a gir et autentisk bilde av hvordan en islamsk festningsby så ut (begrunnelsen lyder på engelsk «an authentic picture of a fortified Muslim city»).


== Eksterne lenker ==
(en) Kalâa des Béni Hammad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rasul

I islam er en rasul ( رسول; arabisk: «budbringer») en av fem personer sendt av Allah med et budskap. 
Ifølge Koranen sendte Gud mange profeter (anbiyaa, entall nabi) til menneskeheten, og Muhammed omtales både som nabi og rasul; begge ordene betyr profet eller sendebud. Senere muslimsk teologi trekker et skille mellom de mange og de fem.Blant de mange profetene som nevnes i Koranen trekkes fem fram som rasul: Ibrahim, Musa (Moses), David, Isa (Jesus), og Muhammed, fordi de bringer en «lov» eller «tekst» til sitt folk.


== Se også ==
Islams profeter


== Referanser ==
Tatjana Kazankina

Tatjana Vasiljevna Kazankina (russisk: Татьяна Васильевна  Казанкина; født 17. desember 1951 i Petrovsk, Saratov oblast) er en tidligere sovjetrussisk løper som satte sju verdensrekorder og vant tre OL-gull i løpet av karrieren.
En måned før OL 1976 i Montréal, ble Kazankina den første kvinnen som løp 1500 meter under 4 minutter, med tiden 3.56,0, en forbedring av Ljudmila Braginas verdensrekord med 5,4 sekunder. I Montreal-lekene vant hun gull på 800 meter (på ny verdensrekord) og 1500 meter. Under OL 1980 i Moskva løp hun 1500 m på 3.52,47, og ble dermed den første kvinnen som løp distansen raskere enn den finske løperlegenden Paavo Nurmi. Denne verdensrekorden ble stående i tretten år, og er fremdeles (juli 2007) europeisk bestenotering. Karrieren tok en brå slutt da hun i september 1984 ble utestengt i 18 måneder etter at hun nektet å avlegge dopingprøve etter et 5000-meterløp i Paris.


== OL-medaljer ==
1976  Montréal –  Gull i friidrett, 800 meter damer   Sovjetunionen
1976  Montréal –  Gull i friidrett, 1500 meter damer   Sovjetunionen
1980  Moskva –  Gull i friidrett, 1500 meter damer   Sovjetunionen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Tatjana Kazankina – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Tatjana Kazankina – Olympics.com 
(en) Tatjana Kazankina – Olympic.org 
(en) Tatjana Kazankina – Olympedia 
(en) Tatjana Kazankina – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tatjana Kazankina – World Athletics 
(en) Tatjana Kazankina – Track and Field Statistics 
Artikkel i Encyclopædia Britannica om Tatjana Kazankina
Almost Forgotten Star – Intervju med Tatjana Kazankina
Rydningsrøys

Rydningsrøys er ei steinrøys, et menneskeskapt element i jordbrukslandskap, eller kulturlandskap. For å lette slått og dyrking ble steiner som hindret arbeidet samlet sammen og kastet i en røys. Rydningsrøyser er kulturminner som er vanskelige å tidfeste, men som en hovedregel er de små rydningsrøysene eldre enn midten av 1700-tallet.
Rydningsrøyser har vært et karakteristisk element i jordbrukslandskapet gjennom lang tid. De eldste rydningsrøysene i Norge er datert til yngre steinalder. Fra yngre steinalder og fram til midten av 1700-tallet var rydningsrøysene som regel 2–5 m i tverrmål og kastet sammen for hånd. Ofte lå det mange små rydningsrøyser spredt i åkeren. Enkelte steder er det bevart store arealer med rydningsrøyser, for eksempel i Øverbymarka i Gjøvik der et stort antall rydningsrøyser er fordelt på ca. 1000 dekar . I tilknytning til rydningsrøyser kan det ofte dannes en punktbrink. Det er ei kappe av jord som legger seg på oversiden av rydningsrøysa. En punktbrink er resultat av massetransport nedover en dyrket flate .
Fra midten av 1700-tallet ble det mer vanlig å slepe sammen steinen i færre og større røyser, som vanligvis ligger i utkanten av jordet, som regel nedenfor. Disse større røysene er kjørt sammen med hest og slede.
Rydningsrøysene fra midten av 1700-tallet og framover kan være store og godt synlige elementer i landskapet, mens de eldre kan være små og unnselige, og vanskelige å skille fra naturskapte formasjoner. Mange steder kan tidligere dyrket mark være gjengrodd, mens en overflate ryddet for stein og steinrøyser i yttergrensen forteller at her har det vært åker og eng en gang i fortiden.
Karbondatering (eller C-14-metoden) og pollenprøver under røysene har gitt viktig informasjon om aktiviteten på stedet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Clearance cairns – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Clearance Cairns, video og kommentarer om rydningsrøys på YouTube.
Relax, Take It Easy

«Relax, Take It Easy» er en sang av Mika, fra hans debutalbum Life in Cartoon Motion. Sangen kom ut i 2006 og ble en hit i flere land. 


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Erik Bråthen

Erik Mellevold Bråthen (født 16. september 1987) er en norsk fotballspiller som for tiden er klubbløs.
Bråthen kom fra Kvik Halden til Fredrikstad FK foran 2007-sesongen. Han ble byttet inn i kampen mot Aalesund da Rami Shaaban måtte ut med skade i pausen. Bråthen har flere kamper på aldersbestemte landslag. Den 8. mars 2010 meldte han overgang til Rosenborg.
Bråthen ble byttet inn til pause i kampen mot Vålerenga da Daniel Ørlund fikk en smell i ansiktet. Han stod en bra omgang,og slapp ikke inn noen mål.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erik Bråthen – Transfermarkt 
(no) Erik Bråthen – Norges Fotballforbund 
(en) Erik Bråthen – FBref 
(es) Erik Bråthen – as.com 
Profil på RBK.no
Erik Mellevold Bråthens spillerprofil på ffksupporter.net
Øivind Bergh

Øivind Ingvard Bergh (født 3. desember 1909 på Hamar, død 25. januar 1987 i Oslo) var en norsk dirigent og fiolinist. Han var med på å etablere Kringkastingsorkestret og var orkesterets dirigent fra starten i 1946, og frem til 1976.


== Bakgrunn ==
Han var utdannet i Dresden i Tyskland og var frilansmusiker (klassisk og jazz) i 1930-årene, blant annet i kvartetten Funny Boys 1932–1939. 
I 1938 var han som andrefiolinist med til å starte Oslo Strykekvartett, og året etter startet han sitt eget orkester, Bristolorkesteret (ved Hotel Bristol i Oslo), som virket under den tyske okkupasjonen av Norge. Hans orkester ble brukt ved innspillinger av blant andre Alf Prøysen, og ble med sine 24 musikere husorkester i NRK da Bergh ble ansatt som dirigent i 1946.
Dette ble til Kringkastingsorkestret, som han ledet frem til 1976 i over 5000 konserter  og ved en lang rekke plateinnspillinger. En av de mest populære programposter han ledet, var Melodihalvtimen, og det var Bergh som fikk popularisert Edvard Fliflet Bræins Ut mot havet fra 1948. Bergh var programleder for den norske finalen i Melodi Grand Prix 1966. Han var bror av Sverre Arvid Bergh, og sammen dirigerte de Oslo Nye Teaters oppsetning av Cabaret i 1968. Til 150-årsjubileet for norsk-amerikansk utvandring i 1975, dirigerte han Carnegie Halls orkester.  


== Premier ==
Peer Gynt-statuetten 1976
Oslo bys kulturpris 1987 på 50 000 kroner


== Øivind Berghs minnepris ==
Øivind Berghs minnepris ble innstiftet av dirigentens enke, Rigmor Bergh, i 1989. Den første minneprisen ble delt ut til Annbjørg Lien. Prisen går til unge lovende fiolinister, gjerne med bakgrunn i folkemusikken. Det er styret i FolkOrg, Peer Gynt AS, Kringkastingsorkestret (KORK) og etterkommerne etter Øivind Bergh som avgjør hvem som får prisen på 25 000 kroner. Prisen blir delt ut i forbindelse med Peer Gynt-stemnet på Vinstra i august hvert år. 

Vinnere av Øivind Berghs minnepris:

1989 Annbjørg Lien
1990 Elise Båtnes
1991 Arve Moen Bergset
1992 Mari Eggen
1993 Egil Syversbråten
1994 Per Sæmund Bjørkum
1995 Åshild Breie Nyhus
1996 Christian Borlaug
1997 Åse Teigland
1998 Per Anders Buen Garnås
1999 Øystein O Rudi
2000 Andreas Skeie Ljones
2001 Ola Kvernberg
2002 Øyvind Flaarønning Smidt
2003 Jorun Marie Rypdal Kvernberg
2004 Gjermund Larsen
2005 Jan Beitohaugen Granli
2006 Ragnhild Hemsing
2007 Eldbjørg Hemsing
2008 Ragnhild Furebotten
2009 -ikkje delt ut
2010 Alexander Aga Røynstrand
2011 Bjørn Kåre Odde
2012 Guro Kleven Hagen
2013 Eivind Holtsmark Ringstad
2014 Erlend Apneseth
2015 Hans P. Kjorstad
2016 Sonoko Miriam Shimano Welde
2017 Sivert Andreas Holmen
2018 Oda Holt Günther
2019 Helga Myhr og Rasmus Kjorstad
2020 Ludvig Norum Gudim
2021 Selma French Bolstad


== Utgivelser ==
Moderne dansemusikk. Musikkhuset A/S. 1946.  [146 sider]
Takt og tone. Oslo: Gyldendal. 1977. 


== Referanser ==
Øivind Bergh i Scenewebarkivet


== Eksterne lenker ==
(en) Øivind Bergh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Øivind Bergh på Internet Movie Database 
(no) Øivind Bergh hos Sceneweb 
(en) Øivind Bergh på Discogs 
(en) Øivind Bergh på MusicBrainz
Fylkesvei 326 (Akershus)

Fylkesvei 326 i Akershus gikk mellom Tømmerbråten og fylkesgrensen ved Mørkåsen i Enebakk. Veiens lengde var 8,9 km.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1510 og av en delstrekning av fylkesvei 1030.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Enebakk
120Fylkesvei 120 Tømmerbråten
Fv327Fylkesvei 327 fra Burstad til 120Fylkesvei 120 Enebakk (5,4 km)
Endepunkt fylkesgrensen ved Mørkåsen → Fv233Fylkesvei 233 (Østfold) til Fv202Fylkesvei 202 Spydeberg stasjon → 122Fylkesvei 122 i Spydeberg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart