jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bhutans riksvåpen

Bhutans riksvåpen fikk sin nåværende utforming 1980. Våpenet er sirkelformet og viser i midten to korslagte lynkiler (dorje), plassert over en lotusblomst, under en juvel, og omgitt av to drager.Den doble lynkilen er Vajrayanas symbol, og representerer den harmoniske samforståelsen mellom den religiøse og den verdslige makt. Lotusblomsten symboliserer renhet, juvelen står for selvstendighet og styrke; mens de to dragene – en hann- og en hun-drage – symboliserer landets navn, som de roper ut med torden-røst. Bhutanernes eget navn på sitt land er Druk Yul, Tordendragens land. 


== Referanser ==
Horizontina

Horizontina er en by og kommune i delstaten Rio Grande do Sul i sørregionen av Brasil. Byen ble etablert i 1954 av tyske, italienske og polske immigranter. I dag er de fleste innbyggerne av tysk-brasiliansk opprinnelse. Fotomodellen Gisele Bündchen vokste opp i «Três de Maio» som ligger like ved Horizontina.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Horizontina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Partileder

En partileder eller partiformann er en person som er lederen for et politisk parti. Partilederens eller formannens funksjon, og måten vedkommende tiltrer vervet på, varier fra parti til parti og fra land til land.
I Norge blir de fleste partiledere valgt for enkeltperioder ved partienes landsmøter.


== Se også ==
Liste over norske partiledere
Parlamentarisk leder
Fraksjonsleder
Partisekretær
Generalsekretær


== Eksterne lenker ==
(en) Leaders of political parties – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Einar Engelstad

For arkitekten med samme navn, se Einar Engelstad (arkitekt).Einar «Engelen» Engelstad (født 1952) er en norsk musikkjournalist og musikkritiker i Bergens Tidende. Han er deleier av Apollon platebar, men har overlatt driften til Tor Tessem. Btuikken hadde en forsiktig start i små lokaler på Nøstet, der Frode Svanevik åpnet den i 1978. Etter kort tid flyttet den opp bakken til Klosteret.Butikken hadde da en plakat i vinduet med påskriften: «Vi selger ikke Abba». Engelstad begynte å jobbe på Apollon i 1980, det året da butikken flyttet fra Klosteret til Nygårdsgaten, i lokalene der utestedet Garage senere åpnet. I 1991 flyttet derfor Engelstad og daværende medeier Morten Sæthre platebutikken 50 meter lenger bort i Nygårdsgaten. Siden 1997 har Engelstad drevet butikken sammen med Tor Tessem.Politisk var han ML-er i mange år og har følgelig jobbet som postbud, på smelteverk, i barnehage, radio, tv-butikk, lager, bygg, reist på lange haiketurer og bodd i rivningshus i Amsterdam og i København.«Engelen» ble landskjent etter at han i en anmeldelse hadde anklaget folkrockbandet Ym:stammen for å lefle med nazisme. Det gikk heller ikke upåaktet hen da han kalte Kygos utgivelser for «Russebussmusikk på valium».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Engelstad, Einar; «Bergensbølgen – det er oss det»
The Stone Roses

The Stone Roses var et engelsk rockeband, dannet i 1983. 


== Historie ==
The Stone Roses var mest kjent som frontfigurene for Madchesterbølgen på det sene 1980-tallet og tidlige 1990-tallet (skjønt bandets medlemmer mislikte betegnelsen Madchester). Deres første, selvtitulerte, album, utgitt i 1989, er ansett av kritikere for å være blant de beste britiske album noensinne. Skuffelsen var derfor stor blant kritikere og fans når oppfølgningsalbumet Second Coming ikke levde opp til forventningene da det kom i 1994. 
I 1995 forlot Alan «Reni» Wren bandet, året etter fulgte John Squire, og bandet ble oppløst et halvt år senere. Den endelige slutten kom etter en mislykket opptreden på Reading-festivalen 1996; det var da bare to originalmedlemmer igjen, og bandet låt ordinært, og Browns vokal var oppsiktsvekkende dårlig etter en lang natt med alkohol og sigaretter. Konsertanmelderne var svært negative. Mani gikk til Primal Scream, og som eneste gjenværende originalmedlem i en besetning som ble hatet av kritikere og fans hadde ikke Brown noe annet valg enn å nedlegge bandet. Squires avgjørelse om å forlate bandet forargret barndomsvennen Ian Brown så mye at de to ikke snakket sammen på flere år. Siden 2004 har et comeback vært spekulert om i den britiske pressen. Brown har spilt bandets sanger under konserter, mens Squire har holdt konserter sammen med Reni og Gary «Mani» Mounfield.


== Gjenforening ==
Den 18. oktober 2011 var bandets fire medlemmer igjen samlet på en pressekonferanse i London hvor en verdensturné ble annonsert. Turneen åpnet med tre konserter i hjembyen Manchester den 29. juni, 30. juni og 1. juli 2012. Bandet var i løpet av turneen også i Norge, hvor de spilte på Øyafestivalen 2012 i Middelalderparken i Oslo.


== Konserter i Norge ==
The Stone Roses spilte tre ganger i Norge:

Første gang var lørdag 19. mai 1990 på The Voice i Oslo.
Andre gang var onsdag 19. april 1995 på Rockefeller i Oslo.
Tredje gang var onsdag 8. august 2012 på Øyafestivalen i Oslo.


== Medlemmer ==
Ian Brown: Vokalist (1983–1996, 2012–2017)
John Squire: Gitar (1983–1996, 2012–2017)
Mani: Bassgitar (1987–1996, 2012–2017 )
Reni: Trommer (1984–1995, 2012–2017)
Andy Couzens: rytmegitar (1983–1986)
Pete Garner: bassgitar (1983–1987)
Aziz Ibrahim: (1996) erstattet John Squire i 1996 som gitarist på siste konsert på Reading-festivalen i England, sammen med Nigel Ippinson og Robbie Maddix.


== Diskografi ==
The Stone Roses (1989)
Second Coming (1994)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Stone Roses – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Stone Roses på Internet Movie Database 
(en) The Stone Roses på Apple Music 
(en) The Stone Roses på Discogs 
(en) The Stone Roses på MusicBrainz 
(en) The Stone Roses på SoundCloud 
(en) The Stone Roses på Spotify 
(en) The Stone Roses på Songkick 
(en) The Stone Roses på Last.fm 
(en) The Stone Roses på Genius — sangtekster 
(en) The Stone Roses på AllMusic 
Fanside
John-Squire.com Arkivert 26. mai 2019 hos Wayback Machine.
IanBrown.co.uk
Mimas (måne)

Mimas er den syvende av Saturns kjente måner. Mimas ble oppdaget i 1789 av William Herschel og er oppkalt etter en av titanene som ble felt av Herakles. 
Mimas' lave tetthet tyder på at den for det meste består av is, med en liten andel stein. Overflaten domineres av et nedslagskrater med en diameter på 130 km kalt Herschel. Krateret er så stort at det utgjør 1/3 av månens totale diameter. Kraterveggene er omtrent 5 km høye, bunnen går så dypt som 10 km, og toppen i midten står 6 km over kraterbunnen. Nedslaget må ha vært nær ved å knuse Mimas. Det er observert sprekker på den motsatte siden av månen som kan ha oppstått under nedslaget.
Overflaten er mettet med kratere, men ingen er på langt nær så store som Herschel. Dette tyder på at Mimas tidligere har vært bombardert av enda større legemer enn det som skapte Herschel, og det førte til at alle spor etter tidligere nedslag ble visket ut. Restene har så samlet seg og dannet den Mimas vi kjenner.


== Interaksjon med Saturns ringer ==
Observasjoner av romsonden Cassini har vist at Mimas og utseende på G-ringen i Saturns ringer har en sammenheng. Mimas bidrar til å holde å holde den fine partiklene i denne ringen på plass.


== Noter og referanser ==
Noter
Referanser
Nicholas Murray Butler

Nicholas Murray Butler (født 2. april 1862 i Elizabeth i New Jersey, død 7. desember 1947 i New York City i New York) var en amerikansk politiker og akademiker. Han var rektor ved Columbia University i 43 år til han trakk seg tilbake 83 år gammel. I hans tid ble Columbia et verdensledende universitet.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Nicholas Butler var oldebarn av den walisiske radikale baptistiske predikant og innvandrer Morgan John Rhys som grunnla en egen «kolonibosetting» i Nord-Amerika, og sønn av Mary Butler og manufakturarbeideren Henry Butler.


=== Karriere ===
Han ble i 1884 Dr.fil. og i 1890 professor i filosofi og pedagogikk ved Columbia University. Hans doktorgrad var knuttet til Immanuel Kants filosofi. Mellom 1902 og 1945 var han universitetets rektor. Han var ordførende for Carnegie Endowment for International Peace fra 1925 til 1945. B
Butler var visepresidentkandidat ved USAs presidentvalg i 1912 (sammen med William Howard Taft).Under første verdenskrig var han en sterk motstander av Tyskland, og var også markant i politikken senere, blant annet som en motstander av spritforbudet i forbudstiden.
Han forsøkte å bli nominert som republikanernes presidentkandidat i 1920 og 1928, uten suksess.
Han ble tildelt Nobels fredspris sammen med Jane Addams i 1931. Butler fikk prisen for «Hoover-moratoriet» - betalingsutsettelse for Tysklands krisgjeld. Han arbeidet for nedrustning, en verdensdomstol og støttet Folkeforbundet. Butler besøkte Berlin våren 1933 etter Hitlers maktovertakelse og ble sjokkert over det han opplevde. Tilbake i New York holdt han en pressekonferanse på kaia, og uttrykte bekymring for forholdene i Tyskland. Han trakk tilbake Carnegies finansiering av professorat i Berlin og tilbød i stedet Hajo Holborn ett treårig stipend på det universitetet han møtte ønske.
Vi amerikanere føler oss i dag sterkt bundet til Norge og det norske folk. Nordmennene er et lovlydig, fredselskende folk, som har ytet store bidrag til vår kultur og sivilisasjon, et folk fri for militære og politiske ambisjoner, et folk som har arbeidet for internasjonal forståelse mellom nasjonene, blant annet ved utdelingen av Nobels fredspris. Det var et sjokk for oss amerikanere da Norge ble overfalt uten varsel på grunn av en overmektig fiende. Overfallet var et ledd i en nøye forberedt plan om å invadere det ene frie land etter det andre i Europa, og undertrykke dem med brutal makt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nicholas Murray Butler – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nicholas Murray Butler på Internet Movie Database 
(en) Nicholas Murray Butler hos American National Biography 
(en) Nicholas Murray Butler hos The Peerage 
(en) «The Nobel Peace Prize 1931». Besøkt 28. september 2015. 
(en) «Nicholas Murray Butler - Facts». Besøkt 28. september 2015.
Charles G. Dawes

Charles Gates Dawes (født 27. august 1865 i Marietta i Ohio, død 23. april 1951 i Evanston i Illinois) var en amerikansk advokat, diplomat, republikansk visepresident og mottaker av Nobels fredspris.
Dawes kom inn i politikken etter William McKinleys valgseier i 1896, men tapte senatsvalget i 1902 og trakk seg tilbake fra politikken. Fra 1921 arbeidet han igjen for regjeringen. 
Etter første verdenskrig motsatte Tyskland seg Frankrikes okkupasjon av deler av landet (Ruhrokkupasjonen), for å tvinge frem betaling av krigserstatninger. Dawes ble leder av en internasjonal komite for å løse konflikten. Dawesplanen innebar blant annet at Tyskland fikk lån for å betale krigserstatningen, og Frankrike oppga deretter sin okkupasjon. For dette arbeidet mottok Dawes i 1926 Nobels fredspris for 1925. Han delte prisen med Austen Chamberlain.Han var USAs visepresident under Calvin Coolidge mellom 1925 og 1929 og USAs ambassadør til Storbritannia 1929-32.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Dawes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Charles G. Dawes på Discogs 
(en) Charles G. Dawes på MusicBrainz 
(en) Charles G. Dawes hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek 
(en) Charles G. Dawes hos American National Biography 
(en) Nobels fredspris 1925 hos Nobelprize.org
(en) Charles G. Dawes hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobels fredspris 1925
Rygjasau

Rygja er en sauerase danna i Rogaland ved kryssing av den stedegne sauen med engelske raser (sutherland, leicester og sjeviot). Dette er en velbygd sau, og ulla er nesten helt fri for marghår. Rygjasauen er nå utbredt over store deler av landet. 13 % av dyra i Sauekontrollen er rygja.


== Historie ==
Utgangspunktet for rygjasauen var at import av forskjellige saueraser som hadde blitt blandet med den lokale sauen hadde ført til en svært uensartet sauebestand i Rogaland. I det sterke sauemiljøet i området var det blitt uviklet flere lokal- og gårdstyper av sau og det ble bestemt at man skulle satse på en av disse for å ha en rase man kunne drive effektiv avl på. Slike lønnsomme blandingstyper ble vist på sauesjå, første gang i 1907 og i 1912 ble en type fra Eigersunddistriktet valgt ut. Arbeidet med å stabilisere typen ble satt igang, og rygjasauen ble godkjent som rase i 1924.
Metropolis (kulturhus)

Metropolis er et kulturhus for unge i sentrum av Stavanger. Huset eies av Stavanger kommune og drives av Fritid-seksjonen i Stavanger kommune. Stedet har også kafé med mulighet for surfing på internett og spilling. Flere organisasjoner har også kontorer her (AKKS Stavanger, SOS Rasisme, WarpCrew).
Bygget Metropolis ligger i er en tidligere politistasjon i Stavanger (Rogaland politidistrikt). Bygget ble åpnet som ungdomshus i 1999. Flere av glattcellene fra tiden som politistasjon er enda i bygget. Stavanger forliksråd og Namsfogden i Stavanger holder også til i samme bygg (egen inngang og er i egen etasje).


== Faste aktiviteter og arrangement ==
Kafé/Internettkafé
Konserter
Musikkøvelser (band, rappere, DJ)
Musikkproduksjon
Filmredigering og -produksjon
Dans (Hiphop, breakdance)
Teipen Radio
Spillkvelder med Stavanger Spillforening (miniatyrfigurer, brettspill og rollespill, ukentlig)
MetroLAN (datatreff)
UKM for Stavanger (årlig)
The Follies Barne- og Ungdomsteater


== Se også ==
MetroLAN
Teipen
UKM
Stavanger Spillforening


== Eksterne lenker ==
Metropolis
Stavanger kommune
Teipen
MetroLAN
Follies.no
Dalasau

Dalasauen er en norsk sauerase av crossbredtypen, en krysning mellom spælsau og ulike engelske raser (sutherland, leicester og sjeviot). Dette er en forholdsvis stor sau med middels ullkvalitet. Dalasauer er utbredt over hele Norge og 6 % av dyrene tilsluttet Sauekontrollen (2006) er dala.


== Historie ==
Dalasauen har sin opprinnelse i den innblanding av leicestersau og delvis sjeviotsau i den gammelnorske sauen  som startet rundt 1860. Disse blandingstypene viste seg å konkurrere godt i vestlandske fjordbygder med godt sommerbeite og god foring om vinteren. På Voss var det et sterkt sauemiljø som utviklet en type som etterhvert ble kalt Vossasau og etter 1923 Dalasau.
Sjeviotsau

Sjeviotsauen ble importert fra Skottland før 1900. Dette er en velbygd sau med gode slakteegenskaper. Sjeviotsauen har hatt betydning for utviklinga av både dala-, rygja- og steigarsauen. 
Tre prosent av dyra i Sauekontrollen er sjeviot.
.ws

.ws er Samoas nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett. Domenenavnet er administrert av SamoaNIC for utenriksdepartementet for Samoas regjering. Global Domains International markedsfører .ws-registreringer på global basis.


== Registrering ==
De fleste registreringene er direkte på andre nivå.  Det er imidlertid også mulig å registrere på tredje nivå, under kategoriserte subdomener på andre nivå. Disse er:

com.ws Kommersielt, åpen for alle
net.ws Nettverk, åpen for alle
org.ws Organisasjoner, begrenset registrering
gov.ws Samoas regjering,  begrenset registrering
edu.ws Utdanningsinstitusjoner,  begrenset registrering


== Markedsføring ==
Domenenavnet har blitt markedsført — og oppnådd en betydelig popularitet — som et alternativ til de «overbefolkede» generiske toppnivådomenene, hvor utvalget av uregistrerte domenenavn er mye mer begrenset. I denne sammenheng er .ws ment å stå for «web site» (nettside) eller «world site» (verdensside), og det er ikke noen geografiske restriksjoner for å registrere et .ws-domenenavn. Opprinnelig var domenenavnet en forkortelse av «Western Samoa», som var Samoas offisielle navn da landskoder med to bokstaver ble standardisert på 1970-tallet.


== Se også ==
Domenenavn
Landskoder (internett)
Toppnivådomene


== Eksterne lenker ==
IANA .ws whois-informasjon
SamoaNIC.ws (for registranter i Samoa og nærliggende land)
Website.ws (for registranter andre steder i verdenen)
Whois.ws
George Marshall

George Catlett Marshall (født 31. desember 1880 i Uniontown i Pennsylvania i USA, død 16. oktober 1959 i Washington, D.C.) var en amerikansk offiser og politiker. Marshall var den første i US Army til å bli utnevnt som femstjernes general (General of the Army) under andre verdenskrig og var sjef for generalstaben i den amerikanske hæren.  Winston Churchill kalte Marshall «seierens arkitekt» for sin ledelse av opprustningen av det amerikanske militæret, samt koordineringen av operasjoner som til slutt ledet til alliert seier. Mange av offiserene som ble gitt  toppkommandoer under krigen var enten anbefalt eller plukket ut av Marshall. Etter krigen ble han USAs 50. utenriksminister og senere USAs tredje forsvarsminister. Han er mest kjent for å ha utviklet Marshallplanen mens han var utenriksminister.


== Marshallplanen ==
Marshall utviklet Marshallplanen som skulle få Europa på fote igjen etter krigens ødeleggelser, men nok også for å hindre at kommunismen skulle spre seg til andre land grunnet nød og mangel på mat. For dette arbeidet ble han tildelt Nobels fredspris i 1953.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) George Marshall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) George C. Marshall – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) George Marshall på Internet Movie Database 
(en) George Marshall hos American National Biography 
(en) «The Nobel Peace Prize 1953». Besøkt 28. september 2015. 
(en) «George C. Marshall - Biographical». Besøkt 28. september 2015.
Louis Renault

Louis Renault kan blant annet vise til:


== Personer ==
Louis Renault (jurist), (1843–1918), fransk jurist, Nobel fredsprisvinner 1907 for arbeidet med fredskonferansen i Haag.
Louis Renault (forretningsmann) (1877–1944), fransk industrimann, en av pionérene innen bilbransjen, som grunnlegger og mangeårig leder av Renault.


== I fiksjon ==
En rollefigur i filmen Casablanca.
John Raleigh Mott

John Raleigh Mott (født 25. mai 1865, død 31. januar 1955) var i mange år leder av YMCA.
Mott var leder i Kristelig forening av unge menn (KFUM) i egenskap av generalsekretær for det internasjonale KFUM og president i KFUMs verdensforbund. Han ble tildelt Nobels fredspris i 1946 sammen med Emily Greene Balch. Mott fikk prisen for hans bidrag til etableringen av et fredsbevegelse i formen av et religiøst brorskap på tvers av nasjonale grenser.


== Referanser ==
Emily Greene Balch

Emily Greene Balch (født 8. januar 1867, død 9. januar 1961) var en amerikansk økonom, sosiolog og pasifist. Hun mottok Nobels fredspris i 1946 for sitt livslange virke for fred.  


== Biografi ==
Balch var datter av Francis V. og Ellen Noyes. Faren var en fremgangsrik advokat, og sekretær for senator Charles Sumner.Hun ble uteksaminert fra Bryn Mawr College i 1889. Deretter studerte hun sosiologi og til hun i 1890 reiste med stipend til Paris for å studere økonomi under Émile Levasseur. I Paris skrev hun verket Public Assistance of the Poor in France. Tilbake i USA studerte hun ved Harvard og University of Chicago inntil hun avsluttet med økonomistudier i Berlin i årene 1895 til 1896.I 1896 fikk hun ansettelse ved Wellesley College og ble professor der i 1913. Balch var samfunnsengasjert og deltok blant annet i kampen for kvinners stemmerett, mot rasediskriminering, for prevensjon, høyere lønninger og bedre arbeidsforhold.Balch var delegat ved Internasjonal kvinneliga for fred og frihet i Haag i 1915 og stiftet der det som senere skulle hete Internasjonal kvinneliga for fred og frihet. Hun deltok i en rekke store prosjekter. Støttet av Kongressen reiste hun til Russland og de skandinaviske landene for å forsøke å legge forholdene til rette for megling. Sammen med Jane Addams og Alice Hamilton skrev hun rapporten Women at The Hague: The International Congress of Women and Its Results (1915).Tilbake i USA argumenterte hun sterkt mot landets inntreden i første verdenskrig. Hun ba om permisjon fra Wellesly College, men ble i stedet oppsagt og fikk arbeid i den liberale ukeavisen Nation. Hun skrev boken Approaches to the Great Settlement, med forord av Norman Angell. Hun deltok i under den WILPFs andre kongress i 1919 i Zürich, og ble der ansatt som fast sekretær for organisasjonen.Fremvoksteren av nasjonalsosialismen førte til at Balch gikk bort fra sitt pasifistiske ståsted, til å tillate forsvar av fundamentale menneskerettigheter med sverdet i hånden («sword in hand»).Hun ble tildelt Nobels fredspris i 1946 sammen med John Raleigh Mott.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ingunn Norderval  Nobelkomiteen og kvinnene 1901-1960. Utgitt av  Internasjonal kvinneliga for fred og frihet, 2015. ISBN 978-82-999783-0-9
Karl Holl (redaktør) The Nobel Peace Prize and the Laureates: The Meaning and Acceptance of the Nobel Peace Prize in the Prize Winner's Countries (1994) ISBN 9783631462522


== Eksterne lenker ==
«The Nobel Peace Prize 1946». Besøkt 28. september 2015. 
«Emily Greene Balch - Facts». Besøkt 28. september 2015. 
Emily Greene Balch - Store Norske Leksikon
John Boyd Orr

John Boyd Orr (1880–1971) var en britisk lege, biolog og politiker.
Han ble tildelt Nobels fredspris i 1949 for sitt arbeide med FAO, FNs organisasjon for ernæring og landbruk. Han var student og senere rektor ved University of Glasgow, en av bygningene ved universitetet er i dag oppkalt etter Orr.
Orr var medlem av Order of the Companions of Honour. Han ble også tildelt Distinguished Service Order og Military Cross.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Boyd Orr, 1st Baron Boyd-Orr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Boyd Orr hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) John Boyd Orr hos The Peerage 
«The Nobel Peace Prize 1949». Besøkt 28. september 2015. 
«Lord Boyd Orr - Biographical». Besøkt 28. september 2015.
J-pop

J-pop (eller Jpop) er en forkortelse av Japanese popular music, det vil si popmusikk fra Japan. Det dreier seg om en mest vestlig-inspirerte delen av japansk populærmusikk. Den har også hentet inspirasjon fra K-popen fra Sør-Korea. Uttrykket ble først tatt i bruk av radiokanalen J-Wave for popmusikk, men inneholder flere stilarter enn bare pop, for eksempel rock, dance, rap og soul. Samtidig som interessen for Japan har vokst i resten av verden de siste årene, har også interessen for J-pop vokst utenfor Japans grenser. Dette skyldes i stor grad bruken av J-pop-sanger i populære animeserier som er blitt svært populære også utenfor Japan (Naruto, Pokémon, Digimon mfl.).
Japanske musikkforretninger kategoriserer gjerne sin musikk i fire grupper: J-pop, enka (en tradisjonell form for ballade), klassisk, og engelsk/internasjonal. Noen sanger, som dem sunget av Miyuki Nakajima og Anzen Chitai, representerer en fusjon av enka og J-pop.
Utenfor Japan er det spesielt Ayumi Hamasaki som er kjent innen sjangeren, og hun blir ofte sett på som «dronningen» av J-pop og er mestselgende kvinnelige artist med over 50. millioner solgte plater til dags dato.


== Eksempler på artister innenfor J-Pop-sjangeren ==

Ai Otsuka
AKB48
Aya Ueto
Ayumi Hamasaki
Berryz Kobo
BoA
°C-ute
Candies
Hinoi Team
Hitomi Shimatani
Inori Minase
Jun Shibata
Kou Shibasaki
Luna Haruna
Luna Sea
Mai Kuraki
Momoiro Clover Z
Morning Musume
Nana Kitade
Namie Amuro
Olivia Lufkin
Perfume
Rina Aiuchi
Utada Hikaru


== Se også ==
Japansk musikk
K-pop
C-pop


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Japan-A-Radio – Webradio som spiller J-pop
Nippop.com – Engelsk side med informasjon om de fleste artister
J-music Ignited – Side med info om mange band innenfor sjangeren (engelsk)
Shibuya – En norsk side med nyheter og info om artister.