jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Petter Pogo

Petter Pogo (født Petter Taranger 7. november 1963) er en norsk musiker som har spilt i en rekke band i Bodø og Oslo.
Pogo startet sin musikalske karriere i Bodø og var medlem i Hjertesvikt A/S mellom 1979 og 1982. I 1982 spilte han i Dneipr Truppen, et band som sprang ut av Tensing-miljøet i Bodø. Bandet hadde to konserter i 1982 og en reunion på Bodø Hardcore Festival i 2006.
I 1986 flyttet han og bandet Ny gate til Oslo. Fra høsten 1987 ble han også medlem i And The Balcony Fell, hvor han spilte keyboard, gitar og koret, rett etter at bandet hadde gitt ut en LP.  
Sammen med And The Balcony Fell opptrådte han en rekke ganger på NRK-TV høsten og vinteren 1987-1988. Høsten 1990 ble han fast bassist i Jokke & Valentinerne og var med og vant Spellemannprisen 1991 i klassen rock for albumet Frelst!. Jokke & Valentinerne ble oppløst sommeren 1994. 
Pogo spilte også i flere kortlivete Oslo-band som T-zers, The Chilly Willys og Schweinhund. Etter Jokke & Valentinerne ble han etterhvert med i Sunshine Kids. I 1994 startet han Pogomax sammen med Anton Max. Pogomax er musikalsk en tekno-/dub-inspirert duo, som blant annet leverte deler av filmmusikken til Spacebrain Productions kortfilm M.C.P. Headhunter i 1995.
I 1997 ble Pogo medlem i The Tourettes på gitar, som også var et «Jokke»-band. Senhøsten 1997  begynte han som gitarist i Sister Rain. 
Ved siden av sin musikalske karriere har han vært aktiv som DJ og amatørskuespiller samt soloartist under navnet «Termisk sammenbrudd», Petter Pogo og «Pogomono». Som sistnevnte deltok han blant annet på Kafe Mirs One Man band-festival i august 1998. 
Fra 2001 spilte han i improvisasjonsduoen HoltePogoExperience. I 2001 kom dokumentarkortfilmen Jokke offisielt, regissert av Tico, hvor Pogo medvirker.
Etter Joakim «Jokke» Nielsens død ble han med i tributebandet Valentourettes. Høsten 2003 deltok han på en større norgesturné sammen med dem. Samtidig spilte han i det Oslo-baserte pønk-bandet SS Bondevik. Vinteren 2004 ble han med i St. Thomas' faste backingband og har spilt med St. Thomas på flere festivalkonserter sommeren 2004 og en større europaturné høsten 2004. Fra 2004 har han også vært medlem i countrybandet Lasso og skrevet for fanzinen «Gakk». I 2007 ble han med som bassist i bandet til Ronny Pøbel.I 2011 ble Pogo og Jokke & Valentinerne innvalgt i Rockheim Hall of Fame sammen med a-ha, Åge Aleksandersen, Wenche Myhre og Alf Prøysen. Pogo har også en andreplass i NM i luftgitar.
Pogo spilte gitar på Trond K & The Serious Issues' album Manchurian Monkeys som ble utgitt på EMK i 2013.


== Diskografi ==


== Band (utvalg) ==

And The Balcony Fell
Bøyen Beng
Dniepr truppen
The Chilly Willys
HoltePogoExperience
Gilbært å sølivan
Hjertesvikt A/S
Jokke & Valentinerne
Lasso
Lasso (Elastique)
Ny gate (De fikk gitt ut en MC og en mini LP).
Origami republika
Pogomax
Ronny Pøbel
Schweinhund
Senjahopen
Sister Rain
SS Bondevik
Strange Dolls
Sunshine Kids
T-zers
The Tourettes
Trond K & The Serious Issues
Valentourettes


== Referanser ==
Rana kommunes kulturpris

Rana kommunes kulturpris (etablert i 1977) er en årlig utmerkelse, gitt av Rana kommune, til kunstnere som har bidratt til kommunens kulturliv.
Rana kommune hadde tidligere delt ut kunstnerpriser til Nord-Norske kunstnere under navnene Polarsirkelfestivalens kunstnerpris (fra 1961 i privat regi, fra 1965 i kommunal regi). Denne prisen skiftet senere navn til Rana kommunes kunstnerpris.


== Polarsirkelfestivalens/Rana kommunes kunstnerpris ==


== Rana kommunes kulturpris ==


== Referanser ==
Borg bryggeri

Borg bryggeri var tidligere et frittstående bryggeri i Sarpsborg. Bryggeriets historie strekker seg helt tilbake til 1855 da Lande Gaard og Bryggeri ble etablert med kjøpmann Hans Hafslund. De startet å produsere "Det bayerske ølet". Dette var nytt her i landet, men det utkonkurrerte det hjemmebryggede ølet. I 1860 hadde bryggeriet allerede produsert 200 000 flasker. I dag produseres dette antall flasker på 8 timer.
Hafslund var en svært god handelsmann med en rekke virksomheter. I skatteligningene fra 1885 viser det at han var den rikeste håndverkeren i Sarpsborg.
I 1989 fusjonerte Fredrikstad bryggeri og Borg bryggerier. Det hadde vært mye motgang og de måtte være konkurransedyktige for å kunne overleve. Ved at de fusjonerte med Fredrikstad Bryggeri kunne de samarbeide utover fylkesgrensene, og i 1997 ble bedriften nok en gang fusjonert, denne gang med Hansa bryggeri i Bergen. Det nye navnet til de to sammenslåtte selskapene ble Hansa Borg Bryggerier AS.
Ved fusjonen med Hansa bryggeri var Borg en familiebedrift med Per Egenæss som leder. Det var vanskelig å inngå en fusjon med Hansa for Per Egenæss. Han ønsket at familien Egenæss skulle fortsette å ha kontrollen, slik det hadde vært siden 1905. Han måtte til slutt gi etter. Han ønsket å beholde minst 50% eierandel ved fusjonen. Under disse omstendighetene og forhandlingene døde Per Egenæss i 2002. Noen måneder senere fikk Borg Invest 60 prosent eierandel som ble sett på som en seier for dem. I 2011 kjøpte Borg Invest seg ytterligere opp og har nå en eierandel på 75 prosent.


== Området ==
Borg øl har en sterk posisjon i hjemmemarkedet Østfold, og de siste årene har bryggeriet hatt økende omsetning på resten av Østlandet, både i dagligvarehandelen og i utelivssektoren. 


== Ølbrygget ==
Ølet fra Borg bryggeri er brygget etter Renhetsloven av 1516, – og fremstilles av råstoffene malt, humle, gjær og vann.


== Eksterne lenker ==
Borg Bryggerier – bryggeriomtale på hansaborg.no
Den historiske skolen innen rettsvitenskapen

Den historiske skolen innen rettsvitenskapen (eller den tyske historiske skolen) var en retning innen rettsvitenskapen som oppstod i begynnelsen av det 19. århundre på bakgrunn av romantikken, og innebar et brudd med naturretten og den såkalte fornuftsretten, og som la vekt på rettens historiske betingethet.
Den historiske skolen ble fremfor alt grunnlagt av Friedrich Carl von Savigny. Skolens mest grunnleggende tanke er at «retten» ikke kan forstås som bare den til enhver tid skrevne lov, men at rett oppstår som levende overbevisninger i folkets bevissthet, på samme måte som språk, seder osv. (Volksgeist). Disse tankene var i stor grad en gjenoppdagelse av romerretten.
I et utviklet rettssystem var juristenes oppgave å representere folkets bevissthet, og anvende retten på basis av vitenskapelig arbeid.
Innen den historiske skolen fantes to strømninger, de som var mest orientert mot romerretten (som var gjeldende rett i Tyskland) og de som var mer orientert mot germansk rett. Strømningene ble kalt hhv. Romanisten og Germanisten.
Den historiske skolen preget tysk rettsvitenskap i det 19. århundre i meget stor grad, spesielt den såkalte Pandektenwissenschaft. Selv om den historisk-pregede rettsvitenskapen spilte en stor rolle ved utarbeidelsen av bl.a. Bürgerliches Gesetzbuch, har det 20. århundre i vesentlig grad innebåret et brudd med den historiske rettsvitenskapens idéer og metoder.


== Se også ==
Vom Beruf unserer Zeit
Zeitschrift für geschichtliche Rechtswissenschaft
Karl Friedrich Eichhorn
Georg Friedrich Puchta
Länsväg 342

Länsväg 342 i Sverige går fra svensk-norske grensen nær Gäddede, til Strömsund. Veiens lengde er rundt 140 km.
Den møter norske Fylkesvei 74 i vest, og E45 i øst.


== Knutepunkter ==
 Jämtlands län

Strömsund kommune Riksgrensen ved Frostlanda → 74Fylkesvei 74 (Norge)
Lv818 Gäddede
Lv819 Gäddede
 Strömsund
Per Jorsett

Per Jorsett (født 11. mai 1920, død 30. januar 2019) var en norsk sportsjournalist, skytter og forfatter. Han var sportsfrilanser i Sportsmanden 1945–1961 og sportskommentator i NRK 1946–1991. I Sportsmanden brukte han ofte signaturen «pjo». 
Jorsett var reporter ved utallige mesterskap på skøyter og friidrett, i tospann med Knut Bjørnsen. Mens Bjørnsen foresto det meste av kommentarene til de aktuelle begivenhetene, hadde Jorsett ansvar for å regne ut og holde rede på resultater, rundetider og poengsummer. 
Jorsett var en habil skytter og hadde 25 opptredener på Landsskytterstevnet. Han var leder for Oslo Østre Skytterlag 1960–1964.
Jorsetts sportsarkiv med ca. 300 bøker, oppslagsverk, hefter og magasiner, samt statistisk materiale, ble i 2003 kjøpt av Norges Olympiske Museum på Lillehammer, som kunngjorde å ville gjøre det tilgjengelig for studenter, historikere og andre interesserte.Han ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull etter 50 år i Den Østenfjeldske Bykredittforening.Per Jorsett var far til sportsjournalist i NRK Ole-Jacob Jorsett (født 1944).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Bjørnsen (1992). 100 år på glattisen : 30 år bak mikrofonen. Oslo: Cappelen. ISBN 8202138256. 


== Eksterne lenker ==
Sambok-søk med alle utgivelser hvor Per Jorsett er forfatter, redaktør eller medforfatter
(en) Per Jorsett på Internet Movie Database 
(no) Per Jorsett hos Filmfront
Zeitschrift für geschichtliche Rechtswissenschaft

Zeitschrift für geschichtliche Rechtswissenschaft var et innflytelsesrikt tysk rettsvitenskapelig tidsskrift. Det ble grunnlagt i 1814 og ble avsluttet med bind 15 i 1848/1850.
Tidsskriftet ble utgitt av Friedrich Carl von Savigny og Karl Friedrich Eichhorn, og senere også A. A. F. Rudorff, og var sentralt innen den historiske rettsvitenskapelige skolen.
Tidsskriftets tradisjon videreføres idag av Savigny-stiftelsens Zeitschrift für Rechtsgeschichte.


== Eksterne lenker ==
Digitalisering av samtlige årganger
OTP

OTP kan referere til:

Obligatorisk tjenestepensjon
En offentlig tjenesteperson
IATA-koden til Henri Coandă internasjonale lufthavn i Romania
Bodvar Moe

Bodvar Drotninghaug Moe (født 31. mars 1951 i Mo i Rana) er en norsk komponist, musiker (bass) og musikkpedagog.
Bodvar D. Moe er ansatt som professor i komposisjon/musikk ved Nord universitet.
Hans komposisjoner spenner over et vidt felt, fra viser og sanger til kammermusikk, filmmusikk, scenemusikk, balletter, musikaler, opera og store orkesterverk.. De fleste verkene er et resultat av bestillinger fra orkestre, ensembler, musikere, teatre osv. og de er blitt spilt på konserter over hele Europa. Hans musikk er også framført flere ganger på radio og TV. Flere av verkene er representert i Norsk Musikkinformasjons arkiv og er tilgjengelig derfra. 
Moe er medlem i Norsk Komponistforening, NOPA og Nordland Komponistgruppe.
Han fikk Nordland Fylkeskommunes kulturpris 2013 og i 2010 fikk han Nordlysprisen som utdeles av avisa Nordlys i Tromsø. Juryen uttalte da:
«... Moe er komponist, musiker og inspirator. Hans produksjon er imponerende både i omfang, bredde og kvalitet.»


== Utmerkelser ==
Rana kommunes kulturpris 1989
Nordlysprisen 2010
Nordland fylkeskommunes kulturpris 2011


== Verker ==
Noen av hans arbeider er:

"Jedermann", opera. framført på ramberg i Lofoten 2008, og utgitt på CD (Euridice: EUCD60) 2011
"i mørket ser vi stjerner" Konseret for orgel og sinfonietta
"Sator" Mixed choir and runebomme optional
"Skjømmingsmesse" for kor og stryker 2003
"Caritas" for kor, perkusjon, klarinett og cello 2009
"Stories from the north" for saxofon og perkusjon 2010
Tang mellom tærn, manus av Stig Bang, til den første musikalen ved Nordland Teater
Romeo og Julie, manus av Stig Bang, musikk, Nordland Teater (1990).
Min Vemods Fryd, folkemusikk med Ove Larsen og Jan Henrik Larsen (Euridice, 1996)
Kyssan i Snorres gate, til Narviks 100-årsjubileum (2002)
Friendly Alien from Mars, slagverkkonsert, urfremført av Rolf Lennart Stensø og Bodø Sinfonietta på festivalen Mørke Nu i Bodø (2004)
Drømmene Lever, til en audiovisuell fremsyning med fotografkunstneren Ketil Born
The Three Gunas, på CD med gitartrioen Arne Brattland, Trond Davidsen og Jarl Strømdal i Arctic Guitar Trio
tonesetting til Radioteatrets oppsetning av (2004) av Tove Jansson, Mummipappa på eventyr, og Henrik Ibsen, En folkefiende. Begge utgitt på lydbok fra NRK Lydbokforlaget
Juff II, for eufonium og orkester, skrevet til finske Jukka Myllys og urfremført under Arctic Trombone and Lowbrass Festival 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Bodvar Moe i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Bodvar Moe i BIBSYS
Medlem av Norsk Komponistforening Arkivert 2. mars 2016 hos Wayback Machine.
Scheherazade (Rimskij-Korsakov)

Scheherazade (persisk: شهرزاد Shahrzad) er et storslagent symfonisk dikt, Op. 35, fra 1888 i fire satser basert på eventyrsamlingen Tusen og én natt som er skrevet av den russiske musikkprofessoren Nikolai Rimskij-Korsakov.


== Handling ==
Tusen og en natt er en fortelling om hvordan Scheherazade redder seg fra å bli drept av Sultanen av Shahyrar som har sverget at han skal drepe sine koner etter den første natten. Når Scheherazade står for tur har hun lagt en plan. Hver natt etter bryllupet forteller hun ham historier, og når morgenen kommer sørger hun for at Sultanen er så spent på hvordan det går videre at han utsetter henrettelsen.


== Musikk ==
Den første satsen kalt «Havet og Sinbads skip» er et sjølandskap dominert av to musikalske ideer. Satsen åpner med et kraftfullt tema som trolig portretterer den blodtørstige Sultanen. Videre høres en varsom melodi i solofiolinen som representerer Scheherazades myke stemme. Andre sats, «Historien om Prins Kalandar», forteller om en omreisende prins fordekt som en munk. Halvveis får vi høre en romantisk fortelling om «Den unge prinsen og den unge prinsessen». 
Finalen er tredelt og består av «Fest i Bagdad», «Havet» og en voldsom beskrivelse av Sindbads forlis i «Skipet forliser», før vi helt til slutt atter en gang får høre Scheherazades vakre stemme som minner oss på at det hele bare er en fortelling og hendelsene bare eksisterer i fantasien.
Arne Brattland

Arne Brattland (6. mai 1955 i Meløy, død 30. desember 2020) var en norsk musiker (gitar) med flere plateutgivelser.Brattland vokste opp i Holandsfjorden i Meløy. Han studerte ved Norges musikkhøgskole og debuterte ved Festspillene i Nord-Norge i 1983. Etter avsluttede studier i Norge reiste han til London. I 1988 hadde han sin internasjonale debut i Wigmore Hall og turnerte deretter i Polen, Portugal, USA og i de skandinaviske land.  
Brattland var med i den engelske Pro Arte Trio fra 1986, omdøpt til Rodrigo Guitar Trio (med Raymond Burley og  Cornelius Bruinsma), og underviste også ved Dillington Summer School i Ilminster.  Han samarbeidet også med gitaristene John Taylor og John W. Duarte. 
I Norge har han spilt i Arctic Guitar Trio og, siden 1992, i
«Adamson-Brattland Duo» med ektefellen Debra Adamson. Brattland var også engasjert i turnevirksomhet i Rikskonsertene. 


== Utgivelser ==
Lyric Guitar, verker av blant annet George Gershwin, Bill Evans, Kurt Weill og Edvard Grieg; med gitaristen John Taylor (CD, VEPS Forlag, 1991)
Arctic Guitar Trio, plays Norwegian Music, (CD, Arctic Records, 1996)
Adamson-Brattland Duo, Arctic Suite.  Med Debra Adamson.  Fire verker av Edvard Grieg (CD, Arctic Records, 1997)
Arctic Guitar Trio, Varieté, med tittelspor, samt verker av Harald Sæverud, Boccherini, Albeniz og Scarlatti (CD, Arctic Records, 2004)


== Referanser ==
Målermygg

Målermygg (Thaumaleidae) er en liten familie av små, spinkle mygg som har larver som lever i vann som renner over steiner eller lignende, såkalte hygropetriske miljøer. Fire arter er registrert fra Norge.


== Utseende ==
Små, gul- eller brunaktige mygg. De voksne dyrene kan ligne på knott, men skiller seg fra disse på at antennene er ganske tynne, beina er spinkle og på detaljer i vingeårenettet.
Hodet er lite, fasettøynene møtes i pannen, og punktøyne (ocelli) mangler. Antennene er ganske korte og spinkle. Kroppen og beina er nokså kraftige, vingene er trekantede og nokså skjøre.
Larvene er sylindriske, ganske tynne, med en tydelig hodekapsel. De har ett par vorteføtter på det forreste segmentet. De er i stand til å bevege seg ganske raskt med å vekselvis bøye seg i en U og rette seg ut, derav det norske navnet på familien.


== Levevis ==

Larvene lever på steiner i eller ved rennende vann, i den filmen av vann som danner seg på steinene. Steiner som blir sprutet på av fossefall eller lignende er også gode levesteder. De spiser alger og lignende som de skraper av steinene.
De voksne flyr lite og blir som oftest funnet nær larvenes levesteder.


== Systematisk inndeling / norske arter ==

Orden Tovinger, Diptera
Underorden Mygg, Nematocera
Overfamilie Chironomoidea
Familie Målermygg, Thaumaleidae
Slekten Afrothaumalea Stuckenberg, 1960
Slekten Androprosopa Mik, 1898
Slekten Austrothaumalea Tonnoir, 1927
Slekten Niphta Theischinger, 1986
Slekten Oterere McLellan, 1988
Slekten Thaumalea Ruthe, 1831
Thaumalea caudata Bezzi, 1913  – bare kjent fra Buskerud i Norge
Thaumalea testacea Ruthe, 1831 – spredte funn nord til Nordland
Thaumalea truncata Edwards, 1929 – spredte funn nord til Nordland
Thaumalea verralli Edwards, 1929 – bare kjent fra Vestlandet i Norge
Slekten Trichothaumalea Edwards, 1929


== Kilder ==
Wagner, R.H. 1997. Diptera Thaumaleidae. Side 187-191 i: Nilsson, A.N. (red.) Aquatic Insects of North Europe. A Taxonomic Handbook. Apollo Books, Stenstrup.
Wagner, R.H. 1997. Family Thaumaleidae. Side 325-329 i: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. Volume 2. Science Herald, Budapest.
Willassen, E. 1996. Thaumaleidae, målermygg. Side 252-253 i: Aagaard, K. og Dolmen, D. (red.): Limnofauna norvegica. Tapir Forlag, Trondheim.


== Eksterne lenker ==
(en) målermygg i Encyclopedia of Life 
(en) målermygg i Global Biodiversity Information Facility 
(no) målermygg hos Artsdatabanken 
(sv) målermygg hos Dyntaxa 
(en) målermygg hos Fauna Europaea 
(en) målermygg hos Fossilworks 
(en) målermygg hos ITIS 
(en) målermygg hos NCBI 
(en) Kategori:Thaumaleidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Thaumaleidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Malabo

Malabo er hovedstaden i Ekvatorial-Guinea og ligger på nordsiden av øya Bioko (tidligere kalt Fernando Póo). Byen har ca. 100 000 innbyggere.


== Historie ==
Byen ble grunnlagt av Storbritannia i 1827, som bygslet øya fra Spania i kolonitida. Byen fikk navnet Port Clarence og ble brukt som marinebase i et forsøk på å stoppe slavehandelen. Mange frigjorte slaver slo seg også ned her, før Sierra Leone ble opprettet som koloni for frigjorte slaver. Selv om mange seinere flyttet til Sierra Leone, kan man fremdeles finne noen av etterkommerne deres, kalt fernandinos, i Malabo. De danner ei avskilt etnisk gruppe med sin egen afro-portugisiske dialekt. 
Da øya kom under spansk kontroll igjen, ble Malabo kalt Santa Isabel. Byen ble i 1969 valgt som ny hovedstad i landet i stedet for Bata på fastlandet, og i 1973 skiftet byen navn til Malabo, som et ledd i president Francisco Macías Nguema sin plan om å bytte ut europeiske stedsnavn med mer «autentiske» afrikanske navn. 
Under hans «terrorregime» drev Macías Nguema nærmest et folkemord mot Bubi-minoriteten i landet, som utgjorde størstedelen av befolkningen på Bioko. Han førte så sine egne stammefolk, Fang, til Malabo. De siste årene han styrte ble Ekvatorial-Guinea kalt «Afrikas Auschwitz», og store deler av innbyggerne i byen flyktet sammen med om lag en tredjedel av innbyggerne i landet. Malabo er ennå ikke bygd fullstendig opp igjen etter denne perioden. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Malabo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kulturtanken

Kulturtanken – Den kulturelle skolesekken Norge, tidligere Rikskonsertene, er et norsk forvaltningsorgan med hovedkontor i Nydalen i Oslo. Det ble etablert i 1967 på initiativ av Norsk kulturråd, med hovedformål beskrevet som følger: «Rikskonsertene skal gjøre levende musikk av høy kunstnerisk kvalitet tilgjengelig for alle mennesker i landet.» Organisasjonen hadde sin åpningskonsert i Hammerfest skoles aula, den 4. januar 1968, med artistene Liv Glaser, Eva Knardahl, Kjell Bækkelund, Robert Levin og Arve Tellefsen, samt Aase Nordmo Løvberg.
Organisasjonen er underlagt Kulturdepartementet og har som hovedansvar å gjøre variert musikk og kultur, om enn i mer varierte former enn opprinnelig, tilgjengelig for hele landet. Rikskonsertene engasjerer årlig mer enn 800 artister gjennom over 9000 konserter i alle landets kommuner (2005), både for skoler, barnehager og arbeidsplasser. De senere årene har de arbeidet for å fremme nye unge utøvere både innen jazz, folkemusikk og klassisk.
Rikskonsertenes avdeling for offentlige konserter ble avviklet i mai 2012, etter vedtak av Kulturdepartementet våren 2011. Oslo World Music Festival, som har vært en del av organisasjonen siden festivalens oppstart, ble fra 1. januar 2012 skilt ut som en selvstendig stiftelse.
Direktørstillingen er på seksårige åremål. Tidligere direktører er blant andre Eigil Beck og Arne Holen. Stillingen var i to åremålsperioder besatt av Einar Solbu, etterfulgt i 2006 av Åse Kleveland. Som Rikskonsertenes siste direktør satt Turid Birkeland fra april 2012 til desember 2015. Administrasjonen er på omtrent 60 ansatte, og Gunnar Thon Lossius ledet styret fram til og med 2015.
Kulturdepartementet vedtok i 2015 at alt arbeidet med Den kulturelle skolesekken skulle samordnes og bli en felles organisasjon i løpet av 2016. Dette medførte at Rikskonsertene som eget konsertorgan opphørte til fordel for den nye organisasjonen. Med overgangen til Kulturtanken la organisasjonen ned skolekonsertordningen. Den nye organisasjonen viderefordeler spillemidler til den operative delen av Den kulturelle skolesekken. Den operative delen av Den kulturelle skolesekken ivaretas nå i sin helhet av fylkeskommunene og kommunene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Paldiski

Paldiski er en liten havneby i Estland ca. 45 km vest for Tallinn. Byen ligger på vestsiden av Pakri-halvøya og er administrasjonssentrum i Lääne-Harju kommune i Harju fylke. Før 2017 var Paldiski en egen bykommune.
Paldiski ble grunnlagt som svensk bosetning med navnet Rågervik. På 1700-tallet ble stedet russisk marinebase. I 1762 omdøpte russerne stedet til Балтийский Порт – Baltijskij Port, og dagens navn er avledet fra det. Et senere svensk navn på byen er Baltischport. Stedet fikk byrettigheter i 1783. Som isfri havn var Paldiski lenge viktig for Tallinn og St. Petersburg. I 1870 åpnet Estlands første jernbanelinje mellom Paldiski, Tallinn og Narva, og videre til St. Petersburg (den baltiske jernbane).
I Sovjet-tiden lå en ubåtbase i Paldiski. Det siste russiske krigsskipet forlot byen i august 1994, men først i september 1995 overga russerne kontrollen over atomreaktoren den russiske marinen hadde etablert der. I Sovjet-tiden hadde byen et folketall på ca. 16 000. Etter at de russiske militære forlot byen, sank folketallet kraftig. Ikke bare flyttet mange russere derfra, men mange estlendere flyttet også, på grunn av at havneområdet i Paldiski er forurenset av radioaktivt avfall. Av den grunn er det selv i dag flertall av russiske innbyggere i byen.
På grunn av sin nærhet til Tallinn har imidlertid befolkningsveksten snudd til det positive for Paldiski. Hovedgrunnen til dette er at prisene på boliger i hovedstaden har økt dramatisk de siste årene, mens prisene i Paldiski og andre tettsteder i Estland har holdt seg stabile.


== Transport ==
Fergerederiet Tallink opererer en fergeforbindelse mellom Paldiski og Kapellskär i Sverige.
Det går også kontinuerlige tog mellom Paldiski og Tallinn.


== Annet ==
Deler av den svenske filmen «Lilja 4-ever» ble spilt inn i Paldiski.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paldiski – kategori av bilder, video eller lyd på Commons