jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Per-Aslak Ertresvåg

Per-Aslak Ertresvåg (født 1931) er en norsk sakprosaforfatter og pensjonert journalist. 
Han har vært leder av Venstres pressekontor, journalist i Sunnmørsposten og presseansvarlig ved Riksteatret. Ertresvåg
startet ukeavisen Vår Framtid og bygde opp og ble sjefredaktør for den norske avdelingen av nyhetsbyrået Inter Press Service (IPS). Han har videre vært politisk medarbeider i VG og korrespondent i Brussel. Han var også medlem av Korvald-regjeringens infogruppe.
Han har utgitt flere bøker og kom i 2006 ut med boken Makten bak makten som bygger på et repertoar av konspirasjonsteorier, om blant annet Bilderberg-gruppen, Rothschild-familien og den trilaterale kommisjon. Den solgte svært godt, men fikk en del kritikk. Boken ble gitt ut på Kolofon forlag. Asbjørn Dyrendal har beskrevet boken som «et oppkok». Le monde diplomatique kalte boken «rikt avslørende».Ertresvåg har blant annet knyttet seg til anti-vaksine-bevegelsen. Ifølge John Færseth ble vaksinemotstand i Norge først introdusert gjennom Ertresvågs bøker.I 2008 ga han ut boken SOV, mitt lille Norge, hvor han kommenterte kritikken han hadde fått for Makten bak makten, og lanserte nye konspirasjonsteorier om norsk politikk, samt kritikk av «globalismen». Han hevded blant annet at «makteliten» hadde planer om å redusere verdens befolkning til 500 millioner. Ifølge Ertresvåg skulle dette gjennomføres ved hjelp av kunstige sykdommer, kjemikalier spredt fra fly og giftige vaksiner.Asbjørn Dyrendahl beskriver Ertresvåg som en viktig brobygger mellom forskjellige miljøer for konspirasjonsteorier i Norge. Ertresvåg har ifølge Dyrendahl bidratt til å gjøre konspirasjonsteorier mer akseptert i norsk politisk debatt. Ertresvåg omtales ofte som konspirasjonsteoretiker, en betegnelse han selv ikke vedkjenner seg til.


== Bibliografi ==
Per-Aslak Ertresvåg (1972). For sent til fremtiden? : Politikk, vekst og miljø. Oslo: Lutherstiftelse. ISBN 82-531-4042-8. 
Per-Aslak Ertresvåg (1977). Seveso i går - Rafnes og Sotra i morgen?. Oslo: Aschehoug. ISBN 82-03-08983-6. 
Per-Aslak Ertresvåg, red. (1984). Det gjelder vårt livsmiljø : menneske - natur - miljøgifter. Oslo: NKS-forlaget. ISBN 82-508-0477-5.  [redaksjon: Solveig Øyri ; illustrasjoner: Erlend Skaare]
Per-Aslak Ertresvåg (1986). Ekko av fremtiden. Oslo: Grøndahl. ISBN 82-504-0815-2. 
Per-Aslak Ertresvåg (1992). Guatemala : blod, honning og Coca-Cola. Oslo: Tiden. ISBN 82-10-03583-5. 
Per-Aslak Ertresvåg (2006). Makten bak makten. Oslo: Koloritt. ISBN 82-92395-22-9. 
Per-Aslak Ertresvåg (2008). SOV, mitt lille Norge. Oslo: Kolofon. ISBN 978-82-92395-67-7. 
Per-Aslak Ertesvåg (2011) Norge – et hjerne- finans- og maktkontrollert samfunn? Oslo: Kolofon forlag , ISBN 97-88-292395-89-9


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Brecon Beacons

Brecon Beacons (walisisk Bannau Brycheiniog) er en fjellkjede i det sørøstlige Wales. Fjellene utgjør sammen med det omkringliggende området Brecon Beacons nasjonalpark (Parc Cenedlaethol Bannau Brycheiniog). 


== Fjellkjeden ==
Kjeden består av fjellene sør for Brecon. Det høyeste er Pen y Fan, som med 886 moh. også er høyeste topp i Wales. Andre store topper er Corn Du (873 moh.), Cribyn (795 moh.) og Fan y Bîg (719 moh.) Toppene danner en lang rekke i hesteskoform rundt stedet hvor elven Taf Fechan har sitt utspring, et sted kjent som Beacons Horseshoe. 
Navneleddet beacons betyr «varder», og viser til at det tidligere var varder på toppene for å advare mot engelske angrep. 


== Nasjonalparken ==
Nasjonalparken ble opprettet i 1957, som den siste av de tre i Wales. Den dekker 1344 km², noe som er betydelig mer enn bare fjellene, og strekker seg fra Llandeilo i vest til Hay-on-Wye i øst. Den inkluderer også, med all den fare for navneforveksling det innebærer, Black Mountains i øst ved grensen til England og Black Mountain i vest. Området vest for fjellkjeden kalles Fforest Fawr («Den store skogen», som ble erklært som geopark av UNESCO i 2005. Det meste av området er myrlandskap, med noe beplantning og beitemarker i dalene. 
22. mai 2005 ble den første turstien som går over hele nasjonalparkens lengde åpnet. Den er omkring 160 km lang, og går fra Abergavenny, gjennom Crickhowell og ender i Bethlehem i Carmarthenshire. En annen tursti som går gjennom området er Taff Trail, som går fra Brecon til Cardiff. Ved siden av fotturisme er også sykling, ridning, seiling, vindsurfing, fisking, fjellklatring og grotteklatring populære aktiviteter i parken. 
Området er kjent for sine fossefall, som inkluderer den 27 meter høye Henrhyd-fossen og fallene ved Ystradfellte, og grotter som Ogof Ffynnon Ddu. 
Deler av parken brukes til militærøvelser. Special Air Service (SAS) er kjent for å ha noen av sine mest krevende øvelser i Brecon Beacons, blant annet den beryktede Fan Dance hvor man under opptaksprøvene til SAS må gå opp på toppene på tid med meget tung oppakning. 


== Byer og landsbyer ==
Abercrave, Aberdare, Abergavenny, Ammanford
Brecon, Brynmawr
Crickhowell
Glynneath
Hay-on-Wye, Hirwaun
Felinfach
Llandovery, Llangattock, Llangynidr, Llanwrtyd Wells
Myddfai
Pontypool, Pontypridd
Sennybridge
Talgarth, Tredegar
Ystradgynlais


== Eksterne lenker ==
(en) Brecon Beacons – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Inter Press Service

Inter Press Service er et nyhetsbyrå med det spesifikke formål å «støtte produksjonen og utbredelsen av informasjon om nasjonale og internasjonale realiteter med særlig fokus på utviklingsland.»
Byrået ble opprinnelig startet i 1964 som et profittløst, internasjonalt samarbeid blant journalister. I 1994 endret virksomheten status til «organisasjon for offentlig nytte for utviklingssamarbeid.»
IPS ble etablert i Norge i 1983, men ble nedlagt i 2002, på grunn av redusert støtte fra Utenriksdepartementet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IPS News
IPS Europe
IPS

IPS kan vise til:

Inter Press Service
Individuell pensjonssparing
Fattigdommens forbandelse

Fattigdommens forbandelse er en norsk stumfilm som hadde premiere 7. oktober 1911 på Kosmorama. Filmen gikk i 12 dager, en samtidig rekord.
Filmen regnes som den egentlig første norske spillefilmen, og ble også annonsert som «Den første norske kunstfilm». Regien hadde Halfdan Nobel Roede. Han hadde også regien i Under forvandlingens lov (1911), Alt for Norge (1912) og Hemmeligheden (1912)
Filmen er tapt, så det nøyaktige innhold er ikke kjent, men filmen ble beskrevet som et «minidrama på livets skyggeside i 3 akter». Interiørene ble tatt opp på  på Riis hovedgård i Vestre Aker. Utendørsscenen ble delvis filmet på Son og delvis et annet sted. Filmen skal bla. ha inneholdt et «veritabelt slagsmål på sjøen» ifølge Aftenposten.


== Historien ==
Handlingen finner sted i hovedstaden. En gruppe arbeidere er i streik, men lederen for streiken blir sagt opp av arbeidsgiveren deres. Kameratene svikter ham etter oppsigelsen - og på grunn av fattigdommen som arbeidsløsheten medfører, begynner han snart som innbruddstyv.


== Medvirkende ==
Signe Danning
Hans Hedemark
Pehr Qværnstrøm
Robert Sperati
Emmy Worm-Müller


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fattigdommens forbandelse på Internet Movie Database 
(no) Fattigdommens forbandelse i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Fattigdommens forbandelse hos Filmfront
The Frankenstein Mystery

The Frankenstein Mystery er en film fra 1990 basert på en roman av Brian Aldiss. Filmen er regissert av Roger Corman, som også regisserte Ravnen, Dødspendelen og Den røde maske . Historien om «Frankenstein» ble opprinnelig skapt av den britiske forfatteren Mary Shelley.


== Historien ==
Det ultimate våpenet, som var trodd å være i sikkerhet fra menneskeheten, forårsaker globale effekter inkludert tidsreiser og forsvinninger. Vitenskapsmannen bak prosjektet, og hans bil, forflytter seg fra 2031 til 1817 i Sveits. Der møter han snart «Victor Frankenstein» kort tid etter mordet på hans yngre bror, utført av monsteret.
I en blanding mellom fiksjon og fakta, og i et forsøk på å forhindre ytterligere tragedier, blir oppfinneren involvert med Mary Shelley - forfatteren av Frankenstein.


== Rolleliste ==


== Se også ==
Liste over Frankenstein-filmer


== Eksterne lenker ==
(en) The Frankenstein Mystery på Internet Movie Database 
(no) The Frankenstein Mystery hos Filmfront 
(sv) The Frankenstein Mystery i Svensk Filmdatabas 
(da) The Frankenstein Mystery i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) The Frankenstein Mystery på Allociné 
(nl) The Frankenstein Mystery på MovieMeter 
(en) The Frankenstein Mystery på AllMovie 
(en) The Frankenstein Mystery på Turner Classic Movies 
(en) The Frankenstein Mystery på Rotten Tomatoes 
(en) The Frankenstein Mystery på Box Office Mojo
Under forvandlingens lov

Under forvandlingens lov eller Jo tykkere jo bedre er en norsk stumfilm fra 1911. Den er den eldste kjente bevarte norske film, og var regissert av Halfdan Nobel Roede.


== Handling ==
Filmen er et sjalusidrama hvor Camillo og Francisca oppdager at deres ektefeller Julia og Arthur har et forhold til hverandre. De bedøver de utro ektefellene og låser dem inne i hvert sitt bur til de blir lei av hverandre, og ektefellene finner sammen igjen og blir lykkelige.
I filmens handling inngår et besøk på friluftsvarieté. Fire numre fra varieteen er inkorporert i filmen. Der opptrer operasanger Hans Hedemark, Bertha Ræstad danser cake-walk, Botten Soot danser en egyptisk dans og Hedvig Dietrichson danser "Dans av Chopin".


== Om filmen ==
Filmen har blitt karakterisert som et erotisk melodrama. Den hadde Kristiania-premiere 4. desember 1911.Filmen kan sees på filmarkivet.no. 
Peter Lykke-Seest hadde skrevet manuskriptet til filmen, men var oppført som manusforfatter under psevdonymet Søløvenskiold Pederssen.


== Flere titler? ==
Professor Gunnar Iversen hevdet i en bokutgivelse i 1992 at Halfdan Nobel Roedes stumfilm I frihetens bur fra 1911 er identisk med Under forvandlingens lov.


== Rolleliste ==
Birger Widt - Camillo
Olaf Hansson - hans venn Arthur
Signe Danning - Camillos hustru Julia
Ingeborg Hauge - Arthurs hustru Franziska
Hans Hedemark - en sanger
Bertha Ræstad - en danser
Botten Soot - en danser
Hedvig Dietrichson - en danser
Christian Danning


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Under forvandlingens lov på Internet Movie Database 
(no) Under forvandlingens lov i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Under forvandlingens lov hos Filmfront 
Se filmen hos Nasjonalbiblioteket
Lars Gyllensten

Lars Gyllensten (født 12. november 1921 i Stockholm, død 25. mai 2006) var en svensk forfatter og lege. Han var professor i histologi ved Karolinska Institutet.Han ble innvalgt i Svenska Akademien 26. mai 1966 og inntrådte på stol nummer 14 etter Ragnar Josephson 20. desember samme år. Han var dets faste sekretær i årene 1977–1986. Han var medlem av Svenska Akademiens Nobelkommitté (1968–1987), medlem av Nobelstiftelsen fra 1979, ordfører for den (1987–1993) og æresmedlem av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien.Han sluttet å delta i Svenska Akademiens møter fra 1989 da han mente Akademien reagerte for svakt
på mordtrusselen mot Salman Rushdie.


== Priser, utmerkelser og stipender (utvalg) ==
1991 – Harry Martinson-prisen
1991 – Stiftelsen Selma Lagerlöfs litteraturpris
1987 – Pilotprisen
1986 – Kellgrenprisen
1972 – Litteraturfrämjandets stora pris
1969 – Övralidsprisen
1966 – De Nios stora pris
1964 – Doblougprisen
1961 – Litteraturfrämjandets stora romanpris
1958 – Svenska Dagbladets litteraturpris
1957 – Boklotteriets stipendiater 1957


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Gyllensten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anh Vu

Anh Vu (født 15. mars 1986) er en norsk sanger og skuespiller oppvokst i Sandnes. 
Hun deltok i Idol 2004, og kom på delt tiendeplass sammen med Roald Haarr. Hun var før finalerundene startet en av de største favorittene til å vinne, og mange ble overrasket da hun gikk ut allerede etter første runde.I 2005 og 2006 spilte hun rollen som Maria Magdalena i musikalen Jesus Christ Superstar sammen med  Erik Røe (Jesus) og Sigurd Sele (Judas). Hun har også hatt en birolle i den norske ungdomsfilmen Tommys inferno, hvor hun spilte Mai.


== Diskografi ==
2007: Ahn Vu – Mitt hjerte alltid vanker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anh Vu på Internet Movie Database 
Rogalandsavis – Anh Vu synger julen inn
Peter Norton

Peter Norton (født 14. november 1943) er en amerikansk programvareprodusent og filantrop.
Norton ble født i Aberdeen i Washington og studerte ved Reed College i Oregon, hvorfra han graduerte i 1965. På 1980-tallet laget han et populært verktøy for å gjenopprette slettet data fra DOS-disketter, som ble fulgt opp av flere andre verktøy utgitt som programvarepakken Norton Utilities, samt Norton Commander og flere andre programmer.
I 1990 solgte Norton selskapet sitt, Peter Norton Computing, til Symantec, som fortsatt bruker Norton-varemerke på en rekke av sine produkter. Det mest kjente av disse er antivirusprogrammet Norton AntiVirus. Nortons ansikt ble brukt på innpakningen frem til 2001.
Norton og hans fraseparerte kone Eileen Harris Norton eier en av verdens største samlinger av moderne kunst.


== Referanser ==
Rød hønsemidd

Rød hønsemidd (Dermanyssus gallinae) er en blodsugende midd i familien Dermanyssidae. Den er knyttet til fugler som har faste reirplasser som benyttes i flere år. Den finnes i reir til fugler som hekker på eller i hus: stær, gråspurv, tårnsvale og bydue. Dette gjør at den kan komme seg inn i huset, og stikke mennesker. Størst betydning har den likevel som skadedyr i hønsehus. Hønsemidden er aktiv om natta, og suger da blod av fuglene. På dagtid gjemmer den seg i sprekker ved reiret, og det er også her den legger egg.


== Eksterne lenker ==
(en) Rød hønsemidd i Encyclopedia of Life 
(en) Rød hønsemidd i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Rød hønsemidd hos Artsdatabanken 
(sv) Rød hønsemidd hos Dyntaxa 
(en) Rød hønsemidd hos Fauna Europaea 
(en) Rød hønsemidd hos ITIS 
(en) Rød hønsemidd hos NCBI 
(en) Kategori:Dermanyssus gallinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dermanyssus gallinae – detaljert informasjon på Wikispecies
Magnus den sterke

Magnus Nilsson, også kalt for Magnus den sterke (født 1106, død 1134) var en dansk kongssønn, sønn av kong Nils av Danmark, konge av Danmark 1104–1134, og Margret Fredskolla, eldste datter av Inge Stenkilsson den eldre av Sverige.
Margret hadde tidligere vært gift med den norske kongen Magnus Berrføtt. Sønnens navn kan være til minne om norskekongen som døde i et slag i Irland ettersom navnet ikke var vanlig i Danmark.
I 1129 ble Magnus gift med prinsesse Rikissa av Polen eller Richia Sventoslava (1106–1155), datter av Boleslav III av Polen og Salome av Berg. Sammen fikk de sønnen Knut, som var dansk medkonge 1146–1157 sammen Svein Grathe og Valdemar I den store. Deres andre sønn het Niels Magnussen.
Etter at Magnus døde giftet hun seg med storhertug Volodar av Minsk og med ham fikk hun i tillegg til to sønner, også datteren Sofia av Minsk som hennes halvbror Knut giftet bort til sin rival, den framtidige kong Valdemar I av Danmark. Hennes tredje ekteskap skjedde med enkekonge Sverker den eldre av Sverige, en tidligere vrival av hennes første ektemann. Kronikører har navngitt Sune Sik Sverkersson og Burislev Sverkersson som barn av dette ekteskapet.
Magnus krevde den svenske tronen da han fetter Inge II den yngre døde i 1125 ettersom han var den eldste barnebarn av kong Inge Stenkilsson den eldre. Gøtene valgte ham som konge, men sveaerne la ned veto ettersom vestgøtisk lov slo fast at det var svearne som hadde retten til å velge eller avsette en konge. Han er ikke nevnt i det vestgøtiske lovverket og rundt 1130 ble han forvist av Sverker den eldre.
Magnus den sterke sto for Danmarkshistoriens mest beryktede mord, en udåd som sendte Danmark ut i en borgerkrig, ved å myrde sin intetanende fetter Knud Lavard. I den påfølgende borgerkrigen ble han drept i slaget ved Fodevig i Skåne av tyske leiesoldater i 1134. Hans far kong Nils slapp unna, men ble drept av rasende borgere i Slesvig rett etter.
Hans sønn, Knut V kjempet om den danske tronen mot sin fetter, Svein Grathe. Hans legitime slekt døde ut med mordet på Knut V i 1157. Knuts illegitime sønn, Valdemar, erkebiskop av Bremen og biskop av Slesvig, døde i 1236.


== Referanser ==
Justin Leonard

Justin Leonard (født 15. juni 1972) er en amerikansk golfspiller på PGA-touren.
Leonard er født i Dallas i Texas. Han studerte ved University of Texas at Austin og ble individuell mester i NCAAs første golfdivisjon i 1994. Som profesjonell golfspiller ble han virkelig kjent da han i 1997 vant The Open Championship, en av golfsportens fire major-turneringer. Foruten The Open er hans største seier fra The Players Championship i 1998.
Han deltok på det amerikanske laget i Ryder Cup i 1997, 1999 og 2008


== Meritter ==


=== Seire på PGA-touren ===
2008: Stanford St. Jude Championship
2007: Valero Texas Open
2005: Bob Hope Chrysler Classic; FedEx St. Jude Classic
2003: The Honda Classic
2002: Worldcom Classic – The Heritage of Golf
2001: Texas Open at LaCantera
2000: Westin Texas Open at LaCantera
1998: The Players Championship
1997: Kemper Open; The Open Championship
1996: Buick Open


=== Ryder Cup ===
1997, 1999, 2008


=== Presidents Cup ===
1996, 1998, 2003, 2005


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(de) Justin Leonard – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Justin Leonard – PGA-touren 
(en) Justin Leonard – Japantouren 
(en) Justin Leonard – Verdensrankingen
Jørn Hilme

Jørn Hilme (født 1778, død 1854) var en spelemann fra Ulnes i Nord-Aurdal i Valdres.
Jørn Hilme regnes som den viktigste spelemannen i Valdres-tradisjonen. Han er opphavet til en egen gren av slåttespill i dalen, og satte preg på en lang rekke slåtter. I si levetid møtte han og ble påvirket av blant andre Knut Lurås. De mest karakteristiske slåttene som har navn etter ham er de såkalte «Jørn-rengjene», som er ekstra utfordrende å spille, full av raske trioler eller ristetak.
Han kom fra en husmannsplass i Nord-Aurdal, og oppnådde aldri anerkjennelse på samme nivå som den noe yngre Myllarguten, men i Valdres ble han anerkjent som den fremste. Det gikk etterhvert en rekke sagn om Jørn, og han hadde ord på seg for å kunne spille til seg drammeglass og nærmest «trylle» med fela.
Fra 1960 har Jørn Hilme-stemnet vært en årlig begivenhet på Fagernes. I 1961 sørget Valdres Folkemusikklag for å få reist en minnestøtte over ham på Valdres Folkemuseum på Fagernes. Jørn Hilme-stemnet har vært arrangert alle år unntatt 1978, da var det landskappleik på Fagernes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jørn Hilme-stemnet
Ángel Cabrera

Ángel Cabrera (født 12. september 1969) er en argentinsk golfspiller som hovedsakelig spiller på Europatouren. I golfkretser er han kjent som El Pato, «Anden».
Cabrera arbeidet som caddie ved hjemmeklubben til den verdenskjente argentinske golfspilleren Eduardo Romero, som ble hans mentor. Han ble profesjonell i 1989 i en alder av 20 år, men mislyktes i å kvalifisere seg til Europatouren i de tre første forsøkene. I 1995, i sitt fjerde forsøk og med økonomisk støtte fra Romero, kvalifiserte han seg for spill på touren i 1996-sesongen. Han har beholdt spilleretten uten problemer, og i 1999 havnet han for første gang blant de ti beste på Order of Merit.
Cabreras to første profesjonelle seire kom i Syd-Amerika i 1995, mens hans første seier på Europatouren kom i 2001 i Open de Argentina, som var anerkjent av Europatouren dette året. I 2005 vant han BMW Championship, den mest prestisjefylte mesterskapet på Europatouren utenom major-turneringene og World Golf Championships. Dette var imidlertid kun hans tredje seier på Europatouren, et antall som kanskje er litt skuffende med tanke på hans jevne prestasjoner på touren.


== Meritter ==


=== Majorseire ===
2007 US Open
2009 Masters


=== Seire på Europatouren ===
2001: Open de Argentina (anerkjent av Europatouren kun dette året)
2002: Benson & Hedges International Open
2005: BMW Championship


=== Øvrige seire ===
1995 Paraguay Open, Columbian Open
1996 Volvo Masters of Latin America
2001 Torneo de Maestros Telefonica (Argentina)
2002 Argentine Open, Argentine PGA Championship
2004 Abierto del sur de Argentina
2014 Greenbrier Classic


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ángel Cabrera – PGA-touren 
(en) Ángel Cabrera – Europatouren 
(en) Ángel Cabrera – Japantouren 
(en) Ángel Cabrera – Verdensrankingen 
Profil på EuropeanTour.com
Ernst Happel

Ernst Happel (født 29. november 1925, død 14. november 1992) var en østerriksk fotballspiller og senere en av Europas mest fremgangsrike og mestvinnende trenere. Ernst Happel Stadion i Wien, hvor finalen under EM i fotball 2008 ble spilt, er navngitt etter Ernst Happel.


== Spillerkarrieren ==
Ernst Happel var forsvarsspiller for Rapid Wien (1939–54 og 1956–58) og Racing Paris (1954–56) og spilte 51 ganger (5 mål) for Østerrikes landslag. For Rapid vant han dessuten to seriemesterskap. Happel deltok i to VM-sluttspill, 1954 og 1958, og vant bronse i førstnevnte turnering.


== Trenerkarrieren ==
Happel regnes ofte som mannen som utviklet den moderne offside-fellen og innførte høyt press av ballfører, eller offensivt forsvar, som en viktig del av fotballen. Hans metoder ga eventyrlig suksess for en rekke mellomstore klubber. Happel er fortsatt den eneste treneren som har tatt tre forskjellige klubber til den gjeveste Europacupfinalen (Serievinnercupen/Mesterligaen). Han var den første til å vinne turneringen med to forskjellige klubber.


== Meritter ==
FC Den Haag (1962–1969)
Cupmester 1967/68
Feyenoord (1969–1973)
Serievinnercupmester 1969/70
Seriemester 1970/71
Interkontinental Cupmester 1970
Sevilla (1973– 1975)
Club Brugge (1975–1978)
Seriemester 1975/76, 1976/77, 1977/78
Cupmester 1976/77
Serievinnercupfinalist 1977/78
UEFA Cup finalist 1975/76
Nederlands landslag (1978)
VM-sølv 1978
Standard Liège (1978–1981)
Cupmester 1980/81
Hamburger SV (1981–1987)
Seriemester 1981/82, 1982/83
Serievinnercupmester 1982/83
Interkontinental Cupfinalist 1983
UEFA Cup finalist 1981/82
Cupmester 1986/87
FC Tirol (1987–1991)
Seriemester 1988/89, 1989/90
Cupmester 1988/89
Østerrikes landslag (1991–1992)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Ernst Happel – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ernst Happel – Olympedia 
(en) Ernst Happel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ernst Happel – FIFA 
(en) Ernst Happel – Transfermarkt 
(en) Ernst Happel – national-football-teams.com 
(en) Ernst Happel – FootballDatabase.eu 
(en) Ernst Happel – EU-Football.info 
(en) Ernst Happel – FBref
Willie Park sr.

Willie Park sr. (født 30. juni 1833 i Wallyford nær Musselburgh i Skottland, død 25. juli 1903) var en av pionerene innen den profesjonelle golfsporten.
I likhet med flere av de andre tidlige profesjonelle golfspillerne begynte Park som caddie. Senere ledet han et foretak som produserte golfutstyr. På banen tjente han sine penger i en serie «oppvisningsmatcher» mot rivaler som for eksempel Tom Morris sr., Willie Dunn og Allan Robertson, som var den mest populære formen for publikumsgolf på den tiden. Park er imidlertid mest kjent for å ha vunnet The Open Championship fire ganger, inklusive det første mesterskapet i 1860 da startfeltet bare bestod av åtte spillere. Hans øvrige seire kom i 1863, 1866 og 1875. Park var en av de spillerne som hadde flest antall seire i denne turneringen frem til 1910 da James Braid vant for femte gang.
Også Parks bror, Mungo Park, og hans sønn Willie Park jr. vant The Open Championship.


== Meritter ==


=== Major-seire ===
1875: The Open Championship
1866: The Open Championship
1863: The Open Championship
1860: The Open Championship


== Eksterne lenker ==
World Golf Hall of Fame hos worldgolfhalloffame.org
Ernst Happel Stadion

Ernst-Happel-Stadion  er Østerrikes landslagsarena for fotball, tidligere kalt Praterstadion. Stadionet ble åpnet i 1931, og totalrenovert i 1986. 
I dag har stadionet en tilskuerkapasitet på 50 000. Stadionet er oppkalt etter trenerlegenden Ernst Happel. Finalen i EM i fotball 2008 ble spilt på Ernst Happel Stadion 29. juni 2008.