jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mary Joe Fernández

Mary Joe Fernandez (egentlig Maria Jose Fernández Godsick, født 19. august 1971 i Den dominikanske republikk) er en tidligere profesjonell amerikansk kvinnelig tennisspillere.
Mary Joe Fernandez ble profesjonell tennisspiller i 1986. I løpet av sin tenniskarriere vant hun to olympiske gull-medaljer og to Grand Slam-titler i double.
Totalt vann hun sju single- og nitten doubleturneringer.
I 1985, kun 14 år gammel ble hun den yngste spilleren som har vunnet en kamp i Grand Slam-turneringen US Open. I 1990 var hun nummer fire på rankingen over verdens beste kvinnelige tennisspillere i single. Hun kom til sin første finale i en Grand Slam-turnering i 1990, Australian Open, der hun tapte for tyske Steffi Graf med 3-6, 4-6. To år senere var hun på nytt i finalen, denne gangen tapte hun mot Monica Seles med 2-6, 3-6. Senere på året ble hun olympisk mester da hun sammen med Gigi Fernández vant damedoublen i OL i Barcelona. Hun tok også olympisk bronse i singleturneringen. I 1993 tapte hun på nytt en Grand Slam-finale, denne gangen i French Open. Etter å ha vunnet en dramatisk kvartfinale mot Gabriela Sabatini, etter å ha tapt første sett med 6-1 og med fem matchballer mot seg ved stillingen 5-1, klarte Mary Joe å snu kampen til seier med 1-6, 7-6(7-4), 10-8. I semifinalen beseiret hun Arantxa Sánchez Vicario 6-2, 6-2 for å til slutt tape finalen mot Steffi Graf med 6-4, 2-6, 4-6.    
Hun vant sin andre olympiske gullmedalje under OL i Atlanta i 1996, da hun på nytt vant doubleturneringen for damer sammen med Gigi Fernández. Hun deltok også på det seirene amerikanske Fed Cup-laget i 1996.


== OL-medaljer ==
1992  Barcelona -  Gull i tennis,  double damer, (sammen med Gigi Fernández)  USA
1996  Atlanta -  Gull i tennis, double damer (sammen med Gigi Fernández)  USA
1992  Barcelona -  - bronse i tennism single damer  USA


== Grand Slam-titler ==
 Australian Open:
Double damer 1991 – sammen med Patty Fendick
 French Open:
Double damer 1996 – sammen med Lindsay Davenport


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Mary Joe Fernández – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Mary Joe Fernández – Olympedia 
(en) Mary Joe Fernández – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mary Joe Fernández – WTA Tennis 
(en) Mary Joe Fernández – ITF Tennis 
(en) Mary Joe Fernández – FedCup
London Metropolitan University

London Metropolitan University (forkortet London Met) er et universitet i London. Det ble opprettet i august 2002 ble sammenslåing av London Guildhall University (tidligere City of London Polytechnic) og University of North London (tidligere Polytechnic of North London), som begge var tidligere polytekniske skoler som fikk universitetsstatus som såkalte nye universiteter i 1992. Betegnelsen metropolitanuniversitet viser til at institusjonen betjener det større tettstedet London, det vil si selve byen London og dens forsteder og nærliggende byer, og til dens tradisjonelle fokus på nærområdenes utdannelses- og arbeidsmarkedsbehov. Universitetet har en campus i City of London, ved Moorgate, Tower Hill og Aldgate, og en i Islington. 
Studiene er i stor grad profesjonsrettet, med særlig vekt på naturvitenskap og teknologi.
Universitetet driver arkivet, biblioteket og museet The Women's Library, som omfatter Fawcett Societys arkiver og annet material knyttet til feminismens historie. Det har også to andre særsamlinger, Trade Union Congress Library og Irish Studies Collection.


== Rangeringer ==
London Metropolitan University ble rangert som nummer 126 av 126 britiske universiteter på Complete University Guides liste for 2016 og som nummer 118 av 119 britiske universiteter på The Guardians 2016-liste.I QS World University Rankings for 2014 rangerte universitetet på plass 701 av verdens universiteter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) London Metropolitan University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Longumvannet

Longumvannet er en innsjø ved Longum i Arendal kommune. Vannet ligger like ved E18s motorveistrekning forbi Arendal og Harebakken. Det er ca. fem kilometer langt, og forbindes med Langsævannet med Rånakanalen. Vannet fra Longumvannet dreneres gjennom Barbuelva. Vannet er underlagt privat eiendomsrett.
Longumvannet har en pH-verdi på 6 – 6,5 (1996).


== Fiske ==
Vannet er et attraktivt fiskevann. Særlig med hensyn til :

Gjedde – Gammel (ubekreftet) rekord: 27 kg.
Sudre – registrert fangst på 1.8 kg.
Abbor.
Ål.I Mai 1989 ble sørv for første gang observert i vannet ved Thorne (sannsynligvis brukt som levende agn av sportsfiskere på jakt etter gjedde). På kort tid har sørven blitt en svært tallrik fiskeart. Grunneierne krever ikke at det utstedes fiskekort for fiske i vannet.


== Referanser ==
Barrow (Shropshire)

Barrow er en landsby (village) eller grend (hamlet) og verdslig sogn i distriktet Bridgnorth i grevskapet Shropshire, England.  Den ligger rundt 11 kilometer nord for Bridgnorth, nær Telford and Wrekin. Selv om Barrow i seg selv kun består av en kirke og noe få boliger, strekker sognet seg fra Broseley fra den østlige enden av Much Wenlock; det består også av grendene Willey and Benthall. Den har en liten skole som dekker en spredt befolkning. Barrow ligger en kort avstand sør for stedet til den tapte eller avbefolket middelalderlandsbyen Arlescott. Veien Jack Mytton Way går gjennom Arlescott og Barrow. Den er oppkalt etter Jack Mytton (1796–1834), landeier, gambler og libertiner.
I henhold til folketellingen i 2001 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 636 innbyggere, et antall som økte til 680 i 2011.


== Kirken ==
Sognekirken St Giles, dedikert til den franske helgenen Egidius fra 700-tallet (kalt for Giles på engelsk). Kirken er nedtegnet som en bevaringsverdig bygg i klasse I. Det er en av de eldste bevarte kirker i Shropshire og har grevskapets eneste angelsaksiske kirkekor. Kirken ble opprinnelig bygget som et kapell til klosteret Wenlock Abbey. Dateringen for dens opprinnelse er usikker; det har vært foreslått så tidlig som 700-tallet, men det er mer sannsynlig at den ble reist på 1000-tallet.


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Barrow, Shropshire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

«Barrow», Genuki
«Barrow», British History Online
Kinga Göncz

Kinga Göncz (født 8. november, 1947 i Budapest, Ungarn) er en ungarsk politiker som var landets utenriksminister fra 2006 til 2009. Hun har også sittet i Europaparlamentet, innvalgt for Magyar Szocialista Párt. 


== Biografi ==
Hun er datter av Árpád Göncz, tidligere president i Ungarn, er gift og har to barn. 
Göncz tok eksamen fra allmenmedisinsk fakultet på Semmelweis medisinske universitet i 1972. I 1978 fullførte hun spesialistutdannelse som psykiater, og i 1982 som psykoterapeut. Hun arbeidet så som psykoterapeut til 1994, da hun ble leder av stiftelsen Ungarske partnere, en stiftelse som har aktivitet i 11 land rundt om i verden for å undervise i demokrati og hvordan man kontrollerer sosiale konflikter. I denne tiden arbeidet hun i nesten alle land i Sentral- og Øst-Europa så vel som i konfliktsonene på Balkan. 


== Pedagogisk bakgrunn ==
Fra 1989 var hun seniorforeleser i avdelingen for sosialpolitikk ved sosiologisk institutt på Eötvös Loránd universitetet. Fra 1998 til nå har hun vært foreleser ved avdeling for menneskerettigheter på  Central European University; fra 1999 har hun også undervist på British Development School. Hun snakker engelsk flytende og godt tysk.


== Politikk ==
I 2002 ble hun politisk sekretær i helsedepartementet med ansvar for sosiale og familierelaterte saker. I juni 2004 ble hun utnevnt til minister uten portefølje for likestilling. Fra oktober 2004 var hun minister for ungdom, familie og sosiale saker i tillegg til likestilling. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kinga Göncz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kinga Göncz hos Europaparlamentet 
Tale av Kinga Köncz i FN
Vita hos Ungarns statsminister
Vita i Ungarns UD
Karl Marthinussen

Karl Marthinussen (født 26. november 1890 i Bergen, død 29. mai 1965) var en norsk teolog og biskop i Stavanger bispedømme.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Karl Marthinussen var far til lagdommer Hans Fredrik Marthinussen.


=== Prest ===
Marthinussen ble cand.theol. i 1914, og hans første prestestilling var ved St. Jakob kirke i Bergen, hvor han virket fra 1916 til 1930. Marthinussen var så residerende kapellan og sokneprest i Sandviken fra 1930 til 1948. Fra 1934 til 1946 var Marthinussen den første formannen i Bergen Kristelig Folkeparti, som da var et eget fylkeslag.


=== Biskop ===
Han etterfulgte Gabriel Skagestad som biskop i Stavanger i 1949, og gikk av som biskop i 1960.
Marthinussen har utgitt flere lærebøker, diktsamlinger og teologiske bøker.
Karl Marthinussen var en ivrig forkjemper for avholdssaken, og engasjerte seg også i lokalpolitikk og i økumenikk. Han ble en av de fremste i landet til å målbære edruskapsbevegelsens synspunkt i tale og skrift. I tillegg til sin gjerning som en samfunnsaktiv teolog, gav han ut en lang rekke bøker, blant annet et 3-bindsverk om «Store menn i tankenes verden», og om edruskapstanken spesielt «Kampen for en stor tanke» og «Glasset i skjønnhet.» Heftet hans om «Hvorfor avholdsmann?» fikk store spredning. 
I mange år var han medlem av Statens Edruskapsråd.
Karl Marthinussen ble utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden i 1963.


== Bibliografi i utvalg ==
(no) Publikasjoner av Karl Marthinussen i BIBSYS
Med mesteren (dikt) (1921)
I Herrens forgaarder (dikt) (1929)
Store menn i tankens verden (tre bind, 1929–1931)
Kampen for en stor tanke (1932)
Kirkehøvdinger. Fra Cyprian til Innocens (1935)
Tid og evighet. Tanker om "de siste ting" (1938)
(med Ragnvald Ribsskog): Kristendomskunnskap for den høgere skolen (1939)
Kristendom og politikk (1948)
(med Laura Hordvik): Bibelhistorie for folkeskolen (1946)
Forventning og vår (dikt i utvalg) (1961)
Alt hører dere til (1962)
Pedagogiske strøtanker (1963)
Ett er nødvendig (1964)


== Referanser ==
Meretseger

Meretseger (også transkribert som Mertseger, Merit-seger, Meretsegeret, Meresger, Mert-sekert) er i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi en gudinne en kobragudinne og opprinnelig en personifisering av ørkenens farer. Navnet hennes har betydningen «hun som elsket stillheten». Hun øvet stor autoritet i løpet av Det nye rike over nekropolis i Egypt, og ble betraktet både som en farlig og som en nådig gudinne.


== Kongenes dal ==
Ettersom den første stavelsen i navnet hennes også er det samme som ordet pyramide har det blitt tenkt at hun levde på eller var tilknyttet toppen av (eller var) det pyramideformede fjellet som ruver over Kongenes dal hvor gravkamrene til faraoene ligger. Dette berget har i dag navnet al-Qurn («hornet»), og er det høyeste punktet i bergene over Teben (420 m), lokalisert på vestbredden av Nilen. Den er lett synlig ved adkomsten til Kongenes dal, en dal hvor faraoene i 18. til 20. dynasti, fra omkring 1539 f.Kr. til omkring 1075 f.Kr, ble gravlagt. Som en kobragudinne er tidvis assosiert med Hathor, som også er knyttet til al-Qurn.


== Arbeidernes skytsgudinne ==
Hun var skytsgudinne for arbeiderne i Deir el-Medina, vest for Teben, som bygde gravene. Det opprinnelige navn i oldtiden var Set Maat her imenty Waset – Maats plass, (det vil si Sannhetens plass). Hun straffet arbeidere som begikk forbrytelser, men leget de som angret seg. I et eksempel er Meretseger bønnsendt for å bringe trøst for en i smerte. Hun svarte bønnen ved å bringe «søt bris». En mann dedikerte en stele til henne med følgende innskrift:

En arrogant mann (jeg var), uten mitt hjerte, som ikke kjente godt fra ondt. Jeg gjorde ugjerninger mot Toppen, og hun lærte meg en lekse... Toppen rammet meg med slaget til en rasende løve. Hun er etter ham som fornærmer henne.
Merestseger viste nåde for mannen og «Hun viste for meg i nåde, hun fikk meg til å glemme sykdommen som hadde rammet meg.»


== I kunsten ==
Som en kobra spyttet hun gift på alle som forsøkte å vandalisere eller stjele fra de kongelige gravene. I kunsten ble framstilt som en sammenkrøllet kobra eller som en kvinne med hodet til en kobra, eller i sjeldne tilfeller i en sammensatt symbolisering som en kvinne med tre hoder, hvor det ene hodet var en kobra, et var av en kvinne, og det tredje var en gribb.
Hennes nære tilknytning til Kongenes dal forhindret henne til å bli noe mer enn en lokal guddom, og da dalens aktiviteter opphørte, opphørte også dyrkelsen av henne.


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Meretseger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Krak des Chevaliers

Krak des Chevaliers er en borg i det nordlige Syria, ca. 60 km vest for byen Homs. Borgen ligger øverst på en 650 meter høy ås, og murene har en tykkelse på opptil 8 meter. Det er syv vakttårn på 8-10 meter i diameter, hvor det er mulig å få et godt overblikk over den eneste veien mellom Antiokia og Beirut. Borgen har som et av få steder i verden bevarte eksempler på korsriddernes kunstneriske utfoldelser i form av freskomalerier.


== Historie ==
Omådet har fra tidlige tider vært skueplass for mange konflikter mellom de tallrike folkeslagene som bodde i dette området eller som var interessert i å få makten over området. Det ble derfor oppført mange festningsverk, men dessverre gikk alle til grunne igjen. Blant aktørene i området kan nevnes romerne, byzantinerne og ummajjadene, som alle satte sitt kulturelle preg på området. Krak des Chevaliers ble opprinnelig bygget i 1031 til emiren av Aleppo, men under det første korstog i 1099 ble det erobret av korsridderne. 
Omkring 1144 ble det gitt videre til Johannitterordenen, som etter å ha ombygget borgen brukte den som hovedkvarter. I forbindelse med ombygningen ble den ved tilføyelse av en yttermur til en konsentrisk borg, og borgen var den største på kristne hender i Midtøsten. Det bodde 50-60 munker sammen med stormesteren samt opptil 2000 fotsoldater i borgen.
Omkring år 1200 ble området rammet av flere jordskjelv, som også gav en del skader på borgen. Borgen ble forsøkt inntatt og beleiret av muslimske herskere flere ganger, men først i 1271 ble beboerne narret til å åpne for Baibars, sultanen av Kairo. Borgen ble deretter benyttet som festningsverk til starten av det 19. århundre, da den ble forlatt. 
Da Frankrike etter første verdenskrig forvaltet Folkeforbundets mandat over området, ble det startet et rekonstruksjonsarbeid, og etter Syrias selvstendighet etter andre verdenskrig ble borgen statseiendom. Den står i dag på UNESCOs verdensarvsliste sammen med citadellet Qal'at Salah El-Din, som ligger langs veien et stykke nord for borgen.
Haukur Ingi Guðnason

Haukur Ingi Guðnason (født 8. september 1978 i Keflavik) er en islandsk fotballspiller som spiller for Keflavik IF.
Guðnason begynte sin karriere i Keflavik IF før han signerte for Liverpool FC for £150 000 1. desember 1997. Han tilbragte 3 år i England uten spille en eneste seniorkamp for Anfield-klubben. Han returnerte til Island 27. desember 2000. Han hadde et låneopphold i Knattspyrnufélag Reykjavíkur før han returnerte til Keflavik. Han signerte for Fylkir i 2003, men returnerte igjen til Keflavik i 2009.
Guðnason er en rask offensiv midtbanespiller og har pr. 2. mai 2010 åtte landskamper for Island.


== Statistikk ==
1995–1997: Keflavik 34 kamper – 11 mål.
1997–2000: Liverpool 0 kamper – 0 mål.
2000–2001: Knattspyrnufélag Reykjavíkur 12 kamper – 0 mål.
2001–2002: Keflavik 28 kamper – 9 mål.
2003–2008: Fylkir 63 kamper – 19 mål.
2009 –        : Keflavik 20 kamper – 5 mål. Landskamper for Island: 8 kamper - 0 mål.


== Personlig liv ==
Haukur Ingis Guðnasons far er Guðni Kjartansson. Han er forlovet med Ragnhildur Steinunn Jónsdóttir, som var Miss Iceland i 2003 og er en kjent TV-presentatør.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Haukur Ingi Guðnason – Transfermarkt 
(en) Haukur Ingi Guðnason – national-football-teams.com 
Profil på Liverpools offisielle hjemmeside.
Profil på LFChistory.net.
Morten Fureberg Nielsen

Morten Fureberg Nielsen (født 11. august 1984) er en norsk ishockeyspiller som spiller forward for Rosenborg Ishockeyklubb
Nielsen gikk hockeylinjen ved NTG på Lillehammer i perioden 2000–2003, og fikk også med seg 22 A-lagskamper for Lillehammer i sesongen 2003/2004. Han spilte for Tierps i svensk 1. divisjon og Uppsala i Allsvenskan sesongen etter, før han i 2005/2006-sesongen spilte for Gjøvik Hockey i norsk 1. divisjon.
Nielsen spilte sesongen 2006/2007 for Trondheim Ishockeyklubb, hvor han noterte seg for 15 poeng på 39 kamper i grunnserien og for 6 poeng på 6 kamper i kvalifiseringsserien. Deretter hadde han en kort innhopp hos Rosenborg Ishockeyklubb før han igjen returnerte til Lillehammer Ishockeyklubb og ble gjennom 2007/08- og 2008/09-sesongen.
Før 2009/10-sesongen gikk han på nytt til Rosenborg Ishockeyklubb.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Morten Fureberg Nielsen – Eliteprospects.com
Qal’at Salah El-Din

Salah Ed-Din-borgen eller Qal'at al-Sahyun (arabisk Qal’at Salah Al-Din ) var en korsfarerborg i det vestre Syria ca. 24 km øst for havnebyen Al-Ladhiqiyah (Latakia), i et terreng med høye fjell, på en høyde mellom to raviner og omgitt av skog.
Festningen ble sammen med Krak des Chevaliers (Qal'at Al-Hosn) tatt opp på UNESCOs Verdensarvsliste i 2006.


== Historie ==
Borgen ble oppført under Det bysantiske riket på 1000-tallet, trolig over ruiner fra en fønikisk befestning og fungerte som en strategisk utpost for korsfarernes raid og angrep. Den dominerende beliggenheten og  befestningsarbeidet som ble foretatt på slutten av 1200-tallet gjorde den praktiskt talt uinntakelig for beleirende styrker. Borgen ble styrt av Johannitterordenen, og den ble utsatt for en rekke beleiringer før den i 1188 ble inntatt av den mulimske hærføreren Saladin. Borgen har fått sitt navn fra Saladin. Senere fortsatte befestningsarbeidet selv under Ayyubid-dynastinet på begynnelsen på 1300-tallet.
Fram til 1965 kunne man kun nå borgen til fots etter en svært krevende klatring.


== Borgen ==
Borgen ligger på kanten av en ca. 150 m høy klippe og er avskåret fra den øvrige klippen med en ca. 18 m bred, ca. 28 m dyp og ca. 155 m lang kløft.
I dag ligger store deler av borgen i ruiner, unntatt ytterveggene og murene. Nær inngangen finnes det to imponerende korsfarerbastioner som er bevart, og synlige ruiner finnes også etter en korsfarerkirke, to bysantinske kapell og de store vanncisternene.
Borgen måler over 4 800 m² og kunne ha 10 000 soldater innenfor murene.


== Eksterne lenker ==
(en) Qal'at Salah ed-Din – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Citadel of Salah Ed-Din – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
UNESCOs Verdensarvsliste Salah Ed-Din
om Salah Ed-Din
Syrisk turistinformasjon om Salah Ed-Din
Rex (TV-serie)

Rex (originaltittel på tysk: Kommissar Rex; italiensk tittel: Il commissario Rex) er en østerriksk krim- og politiserie som gikk på ORF fra 1994 til 2004. Etter noen år gjenoppstod den i italiensk versjon på kanalen Rai 1, hvor den gikk fra 2008 til 2015. Seriens hovedperson er politihunden «Rex» som har tilhold på en politistasjon. Rex' partnere i den østerrikske serien var Richard Moser (Tobias Moretti, 1994–1998), Alexander Brandtner (Gedeon Burkhard, 1998–2001) og Marc Hoffmann (Alexander Pschill, 2002–2004). I den italienske serien var hans partnere Lorenzo Fabbri (Kaspar Capparoni, 2008–2012), Davide Rivera (Ettore Bassi, 2012–2013) og Marco Terzani (Francesco Arca, 2013–2015).   

Serien ble sendt på norsk TV 2 fra 1995.


== Hundetrener ==
Hundetreneren Teresa Ann Miller sto bak hundens kunster. Tidligere hadde hun blant annet trent opp firbente til filmene K-9 fra (1989) og Beethoven fra (1992).


== Rolleliste ==
Tobias Moretti - Richard Moser (1994–1998)
Gedeon Burkhard - Alexander Brandtner (1997–2001)
Heinz Weixelbraun - Christian Böck (1997–2001)
Karl Markovics - Ernst Stockinger (1994–1996)
Martin Weinek - Fritz Kunz (1999–2004, 2008–2009)
Wolf Bachofner - Peter Höllerer (1994–1999)
Gerhard Zemann - Dr. Leo Graf (1994–2009)
Fritz Muliar - Max Koch (1994–1998)
Alexander Pschill - Marc Hoffmann (2002–2004)
Elke Winkens - Niki Herzog (2002–2004)
Kaspar Capparoni - Lorenzo Fabbri (2008–2011)
Fabio Ferri - Giandomenico Morini (2008–2011)
Denise Zich - Erika Hedl (2008)
Pilar Abella - Katia Martelli (2008–2013)
Augusto Zucchi - Filippo Gori (2008–2014)
Ettore Bassi - Davide Rivera (2011–2013)
Domenico Fortunato - Alberto Monterosso (2011–2014)
Francesco Arca - Marco Terzani (2013–2014)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rex på Internet Movie Database
George Turner

George Turner (født 28. mai 1935 i Insterburg, Østpreussen) er en tysk jurist og politiker.
Han tok Abitur i 1955 og studerte jus fra 1955 til 1959. I 1960 tok han doktorgraden og i 1963 den annen juridiske statseksamen i Hamburg. I 1966 habiliterte han seg. I 1968 ble han vitenskapelig råd og professor ved det tekniske universitetet i Clausthal. Fra 1970 til 1986 var han president for universitetet i Hohenheim, og fra 1979 til 1983 dessuten president for den vesttyske rektorkonferansen.
I 1986 ble han utnevnt til partiløs senator for vitenskap og forskning i Eberhard Diepgens regjering i delstaten Berlin. Etter CDUs valgnederlag i 1989 gikk han av.
Fra 1989 til 2000 var Turner professor ved universitetet i Hohenheim og samtidig gjesteprofessor ved Humboldt-universitetet. Etter at han ble emeritert har han vært virksom som rådgiver, bl.a. for mediekonserner som Verlagsgruppe Georg von Holtzbrinck.


== Referanser ==
Fort Dix

Fort Dix er en base for Den amerikanske hær i Burlington County i New Jersey i USA. Den er oppkalt etter generalmajor John Adams Dix, en veteran fra den britisk-amerikanske krig (1812) og den amerikanske borgerkrig. Konstruksjon av basen begynte i juni 1917. Basen het først Camp Dix; navnet ble endret til Fort Dix i 1939. Like ved ligger McGuire Air Force Base.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Fort Dix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vagharsjapat

Vagharsjapat (armensk: Վաղարշապատը [Vaġaršapat] – det offisielle navnet, eller Edzjmiatsin Էջմիածին [Ēǰmiaçin] – det religiøse og mest benyttete navnet) er Armenias fjerde største by og ligger ca. 20 km vest for Jerevan og 10 km nord for den tyrkiske grensen i provinsen Armavir. Den er sete for alle armeneres øverste patriark og katolikos, som er det åndelige overhode for Den armenske apostoliske kirke. Byen har tre svært berømte kirker: Edzjmiatsin-katedralen, St. Gayane og St. Hripsime, og to mindre berømte kirker: Shoghakat og Guds Moders kirke.
Byen var hovedstad for kongeriket Armenia fra om lag 120 til 330 e.Kr. Setet for armenernes katolikos har den vært fra 301 til 485 og igjen fra 1441.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Vagharshapat – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Etchmiadzin – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Armenica.org: Etchmiadzins katedral