jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Frank Ivar Hansen

Frank Ivar Hansen (født 1. juni 1956) er norsk forfatter og naturfotograf.
Frank Ivar Hansen har gjennom en rekke år levert bilder og artikler til bøker og tidsskrifter samt deltatt på kollektivutstillinger. Han er medlem av Biofoto - forening for norske naturfotografer og NFF - Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening.
Frank Ivar Hansen er bosatt i Moss.


== Bibliografi ==
UtstillingskatalogerSeparatutstilling – Naturhuset Alby, Jeløy 1987.
Kollektivutstilling – Vårgårda, Sverige, 1987.
Jubileumsutstilling Biofoto – Galleri Skaarer, Lørenskog 1989.
Kollektivutstilling, Norsk Samtidsfotografi – Norsk Teknisk Museum 1989.
Kollektivutstilling – Kodak Norge 1989.
Kollektivutstilling – Det Norske Teatret 1989.
Kollektivutstilling – Vårgårda, Sverige 1990.BøkerRondane – Natur, kultur og friluftsliv, Tun Forlag 2007. Hovedbok i Bokklubben Villmarksliv 2007.
50 anbefalte turer i Gudbrandsdalen, Tun Forlag 2011. Boka presenterer 50 turer av ulik vanskelighetsgrad samt faktastoff fra Gudbrandsdalen. Hovedbok i Bokklubben Villmarksliv 2011.
Turguide Jotunheimen, Vigmostad & Bjørke 2013. Boka presenterer 50 turer i Jotunheimen. Hovedbok i Bokklubben Villmarksliv 2013.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside – Frank Ivar Hansen
Presentasjon av friluftsboka Rondane
Presentasjon av 50 anbefalte turer i Gudbrandsdalen
Marco Gabbiadini

Marco Gabbiadini (født 20. januar, 1968 i Nottingham, Nottinghamshire, England) er en tidligere engelsk fotballspiller som spilte for ti engelske og en gresk fotballklubb i årene 1985 til 2004. 
Han driver nå et hotell i York.


== Biografi ==
Marco Gabbiadini, som har engelsk mor og italiensk far, startet sin profesjonelle fotballkarriere i York City i september 1985. Han scoret 14 ligamål på 60 kamper for York før han gikk til Sunderland for £80 000 i september 1987. I Sunderland ble det 74 ligamål på 157 kamper i løpet av fire sesonger.
I oktober 1991 ble Crystal Palace hans neste klubb etter at de betalte $1 800 000 for Gabbiadini. Oppholdet i Palace ble kortvarig, og i januar 1992 ble han solgt til Derby County for £1 000 000 etter å ha scoret 5 mål på 15 ligakamper for the Eagles. 


== Meritter ==
Fikk Jack Stamps Player of the Year Trophy i 1992/93-sesongen.
Rykket opp til Premier League med Derby i 1995/96-sesongen.


== Kilder ==
Mortimer, Gerald (2004): The Who´s Who of DERBY COUNTY (side 72).  Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 0-7553-1311-9


== Eksterne lenker ==
(en) Marco Gabbiadini – Transfermarkt 
(en) Marco Gabbiadini – WorldFootball.net 
(en) Marco Gabbiadini – Soccerbase.com 
(en) Marco Gabbiadini – FootballDatabase.eu 
(en) Marco Gabbiadini – FBref
Alliansen for et oljefritt Skagerrak

Alliansen for et oljefritt Skagerrak ble dannet av Natur og Ungdom og Miljøpartiet De Grønne våren 2004 i Kristiansand. Målet er å forhindre all form for oljeaktivitet langs Sørlandskysten. Den mest aktuelle saken for Alliansen har vært kamp mot oljevirksomhet i Farsundsbassenget. Pådriverne for alliansen var Hans Petter Horve (MDG) og Reidar Strisland (NU) og Tale Mathilde Østrådal (NU). Alliansen har hatt jevnlige møter, og har etter hvert fått omkring 15 organisasjoner/partier med på laget.


== Organisasjonene ==
Alliansen består av blant annet disse organisasjonene:

Natur og Ungdom
Miljøpartiet De Grønne
Vest- Agder Venstre
Vest- Agder Unge Venstre
Vest- Agder Sosialistiske Venstreparti
Vest- Agder Sosialistisk Ungdom
AUF i Vest- Agder
Vest- Agder Rødt
Vest- Agder Rød Ungdom
Vest- Agder Changemaker
Framtiden i våre hender (Kristiansand FiVH)
Naturvernforbundet i Vest- Agder
Norsk Nærings- og Nytelsesmiddelarbeiderforbund avd.3 Vest- Agder
Fiskerlaget sør


== Eksterne lenker ==
Utsettelse av prøveboring, NrK
Krever oljeleting i Skagerrak stoppet
Pressemelding fra Natur og Ungdom
Natur og Ungdom
Alunverket

Alunverket, egentlig Christian og Sophia Magdalenas Alunverk, var en av de første større industrier i Christiania. Alunbruddet var i Ekebergskrenten, mens Alunverket ble anlagt på Grønlia mot Alnaelva i 1737, under den vestvendte Ekebergskråninga. Blant investorene var Peder Mortensen Leuch (1692–1746) og Peter Collett (1694–1740).
Alunverket produserte alun, som ble brukt i garverier og til farging av tekstiler. Råstoffet var alunskifer, som ble brutt i Ekebergskrenten mellom Ekebergveien og Oslo gate. Konows gate er dagens navn på veien som følger langsmed alunskrenten. På 1800-tallet het veifaret Gravergata – trolig etter arbeidet med utvinning av det verdifulle mineralet. Det er tydelige spor i terrenget etter aktivitetene.
Alunverket måtte imidlertid stenge allerede etter få år på grunn av feil i arbeidsprosessen, men åpnet igjen i 1758 etter utbedringer og utvidelser. I 1776 ble virksomheten utvidet med et pottaskekokeri, og i 1806 ble Norges første verksskole opprettet for arbeidernes barn.
Bedriften ble lagt ned i 1815, og eiendommene ble solgt på auksjon til et britisk selskap i 1831. Deretter ble de kjøpt av Jacob Peter Meyer i 1838. Hans sønn Lorentz Meyer anla et større hageanlegg og en herskapsbolig tegnet av Johan Henrik Nebelong på området i 1850-årene, kalt «Alunverket». Eiendommen ble ekspropriert i 1877 i forbindelse med anlegget av Smaalensbanen og Ljabrochausséen, og de øvre delene av eiendommen i Ekebergskråningen ble kjøpt av kommunen lagt ut til park og til Kongsveien i 1889.


== Eksterne lenker ==
«Alunverket» på Lokalhistoriewiki
Bram Tankink

Bram Tankink (født 3. desember 1978 i Haaksbergen) er en nederlandsk, tidligere profesjonell, landeveissyklist. 
Tankink begynte karrièren innen terrengsykling, men byttet til landeveissykling i 1999. I 2000 ble han nederlandsk mester i kategorien espoirs, en kategori for lovende mannlige syklister under 23 år, som ikke har profesjonell kontrakt. Den seieren resulterte i en proffkontrakt med sykkellaget Domo - Farm Frites fra 2001 til 2003, da han og en del av laget gikk over til Quick Step. Fra 2008 syklet han for Rabobank (senere LottoNL-Jumbo). 
Han la opp etter 2018-sesongen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bram Tankink – ProCyclingStats 
(en) Bram Tankink – Cycling Archives 
(en) Bram Tankink – Cycling Quotient 
(en) Bram Tankink – CycleBase 
(en) Bram Tankink – TheSports.org 
Offisielt nettsted 
(en) Bram Tankink – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Henry Norris

Henry Norris er navnet til flere personer:

Henry Norreys, engelsk adelsmann under Henrik VIII
Henry Norris (manager), engelsk fotballmanager (Arsenal)
Sami Salo

Sami Salo (født 2. september 1974, i Åbo) er en finsk profesjonell 
ishockey back. Han ble drafted av Ottawa Senators i 1996 NHL Entry Draft som deres 9. valg.
Salo startet sin profesjonelle karrière med TPS i den finske SM-ligaen. Etter en sesong med Jokerit, dro Salo til Nord-Amerika Ottawa Senators. Etter 4 sesonger med Ottawa, ble Salo solgt til Vancouver Canucks. Han spilte 2004-05 NHL lockouten sesongen for Frölunda HC i den svenske Elitserien, og returnerte til Vancouver foran 2005-06 NHL sesongen.
Keeperen Curtis Joseph har kalt Salo «the Finnish MacInnis» for hans utrolige slagskudd som ingen andre en Al MacInnis kunne. 29. oktober 2006 arrangerte Vancouver Canucks en «Superskills» konkurranse. Salo toppet lista i kategorien hardeste skudd med et slagskudd på 100,0 mph.
Salo representerte Finlands ishockeylag i OL 2006 i Torino, men kunne ikke delta på grunn av at han skadet skulderen i et krasj med lagkamerat Ville Peltonen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sami Salo – Olympedia 
(en) Sami Salo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sami Salo – National Hockey League (NHL) 
(en) Sami Salo – Eurohockey.com 
(en) Sami Salo – Hockeydb.com 
(en) Sami Salo – Hockey-Reference.com 
(en) Sami Salo – Eliteprospects.com
Witwatersrand

For universitetet i Johannesburg, se Universitetet i Witwatersrand.
Witwatersrand er en lav, sedimentær rekke av høyder på 1700–1800 moh som går i øst–vest–retning gjennom Gauteng i Sør-Afrika. Ordet betyr på afrikaans «ryggen av hvitt vann». Geologisk er den kompleks, men de grunnleggende formasjonene er kvartsitt, konglomerat og leirskifer av Witwatersrandsystemet. Den utgjør en kontinental skillelinje der vannet renner nordover og ut i Limpopo og Indiahavet og sørover ut i Oranje og Atlanterhavet. Witwatersrand ligger i provinsen Gauteng, tidligere kalt PMW–området, et akronym for Pretoria, Witwatersrand og Vereeniging.
«Rand», eller «revet», som Witwatersrand også kalles, er berømt for å være kilden for 40 % av gullet som noen gang har blitt utvunnet fra jorda. Gullårene strekker seg 280 km fra Klerksdorp i vest til Bethal i øst og er 3,6 km dypt enkelte steder. Den sørafrikanske valutaen er oppkalt etter den. Revets nordligste spiss ble oppdaget bare noen få kilometer fra dagens Magaliesburg, ved Blaauwbank, i 1874.
Witwatersrand innbefatter også Johannesburgs metropolområde som strekker seg langs det gullbærende revet. Metropolområdet er avlangt og strekker seg fra området Randfontein og Carletonville i vest til Springs i øst. Det inkluderer det enorme urbane området East og West Rand, samt Soweto.
JH Davis, en engelskmann, ble rapportert å ha funnet gull «i betydelig kvantitet» i juli 1852 ved Paardekraal nær Krugersdorp som var den tidligste oppdagelsen i Rand. Davis solgte gull til en verdi av £600 til Transvaals myndigheter og ble kort tid etterpå beordret ut av landet i henhold til den gjeldende politikken om å holde det hemmelig. I oktober 1853 oppdaget Pieter Jacob Marais, født i Cape Town den 31. juli 1826, gull på breddene av elva Jukskei, men også dette funnet ble dysset ned. Dent første gruveselskapet, Nil Desperandum Co-operative Gold Company, ble dannet ved Blaauwbank i 1874. Det ble tatt ut gull forskjellige steder frem til 1886 da oppdagelsen av hovedåren til Witwatersrand satte i gang det historiske gullrushet. Den etterfølgende oppdagelsen av andre rike og drivverdige årer av gull, førte til slutt til byggingen av det største urbane området i Afrika sør for Sahara.
For tiden foregår den eneste «operasjonelle» gullgruveaktiviteten i området til Blaauwbank Gold Mine and Museum som ligger nær Magaliesburg.
Besshøe

Besshøe, også kalt Besshø eller Besshøi, er et fjell nord for Gjende i Vågå, Innlandet, med en topp på 2 258 meter over havet. Fjellet ligger i et forholdsvis høyt fjellområde i Jotunheimen, men står likevel tydelig ut med sin primærfaktor på 850 meter.
Ved foten av Besshøe mot sør ligger Bessvatnet og Besseggen. Fra Besshøe synes Besseggens flotte beliggenhet mellom det blå Bessvatnet og den grønne innsjøen Gjende, som ligger nesten 400 meter lavere enn Bessvatnet uten at det er noen elv mellom vannene.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Detaljert beskrivelse av Besshøe på peakbook.org
Sign of the Hammer

Sign of the Hammer er heavy metal-bandet Manowars fjerde studioalbum. Det ble utgitt 15. oktober 1984.


== Sporliste ==
«All Men Play on 10» – 4:01
«Animals» – 3:34
«Thor (The Powerhead)» – 5:23
«Mountains» – 7:39
«Sign of the Hammer» – 4:18
«The Oath» – 4:54
«Thunderpick» – 3:31
«Guyana (Cult of the Damned)» – 7:10Alle sangene er skrevet av Joey DeMaio bortsett fra «The Oath», som også er skrevet av Ross the Boss.


== Om sangene ==
«Guyana (Cult of the Damned)» er en sang om det såkalte masseselvmordet ledet av Jim Jones, leder av Peoples Temple-kulten. Dette fant sted i Jonestown i det nordvestlige Guyana.
«Thor (The Powerhead)» handler om den norrønske guden Tor som ødelegger det onde i verden og kjempene (fiender av gudene). Den norrønske undergang blir ofte nevnt i sangen, som eksempelvis «Live to fight on that final day» nevnes flere ganger. Det norrøne folket trodde at gudene og kjempene vil kjempe for kontroll til all pris. Det var forutsett at gudene ville tape, og allerede før slaget visste de hvem som skulle dø. Uansett så vil gudene slåss på den siste dagen for å få rettighetene for kontroll på jorda. Det symfoniske metal-bandet Therion har laget en coverlåt på albumet Crowning of Atlantis.
«All Men Play on 10» blir sjeldent spilt live av bandet. Sangen definerer heavy metal både i styrke og tekstene.


== Personell ==
Eric Adams – vokal
Ross the Boss – gitar
Joey DeMaio – bass
Scott Columbus – trommer


== Eksterne lenker ==
(en) Sign of the Hammer på Discogs 
(en) Sign of the Hammer på MusicBrainz
TSG 1899 Hoffenheim

TSG 1899 Hoffenheim er en tysk idrettsklubb fra byen Sinsheim. Dens fotballag spiller i Bundesliga. Dessuten driver klubben med friidrett og turn. Klubben ble grunnlagt i 1899 som Turnverein Hoffenheim. I 1945 fusjonerte den med den lokale fotballklubben. Inntil de senere år var Hoffenheim en klubb langt ned i det tyske divisjonssystemet, men sterk satsing har kastet av seg, og klubben har på få år rykket opp flere nivåer. Den tyngste investoren i klubben er SAP-grunnleggeren Dietmar Hopp.


== Plasseringer ==


== Spillerstall ==
Oppdatert 30. januar 2023.


=== Utlånte spillere ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) TSG 1899 Hoffenheim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Laurent Lefèvre

Laurent Lefèvre (født 2. juli 1976 i Maubeuge) er en fransk profesjonell syklist.


== Tour de France ==
200886. sammenlagt200758. sammenlagt200638. sammenlagt2005117.-plass sammenlagt200365.-plass sammenlagt
14.-plass på den 22 etappen200234.-plass sammenlagt
6.-plass på den 18 etappen199988.-plass sammenlagt
6.-plass på den 13 etappe


== Meritter ==
2003vant 1. etappe i Dauphiné Libéré


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Laurent Lefèvre – ProCyclingStats 
(en) Laurent Lefèvre – Cycling Archives 
(en) Laurent Lefèvre – Cycling Quotient
Peder Colbjørnsen

Peder Colbjørnsen (født 5. juli 1683 i Sørum, død 17. mars 1738 i Fredrikshald) var en norsk handelsmann, militær og krigsveteran.


== Bakgrunn og familie ==
Peder Colbjørnsen var sønn av presten Colbjørn Torstensen Arneberg og Catharina Kjeldsdatter Stub. Han ble i oktober 1720 gift i Arendal med Hilleborg Dund (eller Duns). Ekteskapet ble formelt oppløst 1733, og han hadde levd adskilt fra sin hustru fra 1729. Peder Colbjørnsen var bror av krigsveteranen Hans Colbjørnsen, halvbror av nasjonalheltinnen Anna Colbjørnsdatter, dattersønn av krigerpresten Kjeld Stub og nevø av assessor og president i Christiania Niels Kjeldsen Stub.


== Handel i Fredrikshald ==
Peder Colbjørnsen etablerte seg som handelsmann i Fredrikshald tidlig på 1700-tallet, hvor hans morbror Niels Stub allerede hadde betydelige landeiendommer. Colbjørnsen drev sannsynligvis et handelssamarbeid med sin bror Hans Colbjørnsen, og handlet for det meste innenfor trelast. Han arvet ved morbroren Niels Stubs død i 1721 omfattende landeiendommer i området omkring Fredrikshald.
Brødrene drev utstrakt handel i Sverige, og hadde god kjennskap til aktuelle begivenheter der.


== Karl XIIs felttog 1716-18 ==
Våren 1716 invaderte Karl XII og hans tropper Norge. Brødrene Colbjørnsen var sterkt delaktige i forsvaret av Fredrikshald. 20. mars 1716 ble et kompani av frivillige opprettet av borgere av Fredrikshald og bønder fra Tistedalen, og Peder Colbjørnsen var leder for dette. 
Brødrene Colbjørnsen deltok i opprettelsen av et frikompani, oppføring av batterier omkring Fredrikshald og beskyttelse av byens borgere. Da de svenske styrkene var i ferd med å få et militært overtak i byen, lot brødrene sine tjenere stikke deres hus i brann. Dermed brant byen ned, og svenskene tapte sitt overtak og måtte forlate byen. De tok imidlertid brødrene Colbjørnsen til fange. 
Fra denne episoden hentet Bjørnstjerne Bjørnson inspirasjonen til disse linjene i Norges nasjonalsang:
«Thi vi heller byen brente enn det kom til fall.
Husker bare hva som hente ned på Fredrikshald!»
Brødrene deltok også i forsvaret av Fredrikshald ved det svenske angrepet i 1718.
Peder Colbjørnsen ble ved Christian VIs besøk i Fredrikshald i 1733 utnevnt til oberstløytnant av infanteriet.
Det ble i 1850-årene reist en minnestøtte for brødrene Colbjørnsen i Fredrikshald. Peder Colbjørnsen fikk dessuten i 1878 en gate oppkalt etter seg i byen. Han er en av fire personer som er gravlagt i Immanuels kirkes kjeller.


== Referanser ==


== Kilder ==
Dansk biografisk Lexikon [1]
http://www.frhald.no/Gater/Peder%20Colbj%F8rnsens%20gate.htm Arkivert 25. mars 2009 hos Wayback Machine.
The Margarets

The Margarets er et norsk popband, stiftet på øya Giske utenfor Ålesund i 1991 av Rune Berg (gitarist og låtskriver) og Alex Rinde (vokalist og trommeslager). Berg og Rinde fikk etterhvert selskap av Ante Rune Giskeødegård, Ronnie Michael André Giskegjerde Larsen og Kai Valderhaug, og bandet spilte sammen i omkring fire år før de ble spredt på grunn av utdanning og vokalist Alex Rindes sykdom.
Bandet kom sammen igjen i Oslo i 1999, da alle medlemmene med unntak av bassist Valderhaug var samlet, da under navnet Jupiter Starfish, før de gikk tilbake til The Margarets etter kun få måneder. I mars 2001 fikk bandet en hit med låta «Rubber Rubbish», og debutalbumet What Kept You? fra 2002 solgte i mer enn 30 000 eksemplarer. Det sies at debutalbumets tittel spiller på at det tok bandet ti år fra låtene ble laget til albumet kom ut, mye på grunn av Rindes sykdom i denne perioden.


== Medlemmer ==
Rune Berg: gitar, låtskriver (1991–)
Alex Rinde: vokalist, trommer (1991–)
Ante Rune Giskeødegård: rytmegitar (1991–)
Ronnie Michael André Giskegjerde Larsen: perkusjon (1991–)
Kai Valderhaug: bass (1991–1995)
Lars Berg Giskeødegård: bass (1999–)


== Diskografi ==


=== Album ===
What Kept You? (2002)
Love Will Haunt You Down (2005)
Twenty Years Erased (2008)
Look For Love (2008)


=== Singler ===
«Alain Delon»/«Rubber Rubbish» (2001)
«Spoonful of Love»
«Sound of Summer»
«Surf Alone» (2005)
«She Caught the Last Bus Home» (2005)
«Oh! Pretty Woman» (2006)


== Eksterne lenker ==
(en) The Margarets – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Margarets på Discogs 
(en) The Margarets på MusicBrainz 
(en) The Margarets på Songkick 
(en) The Margarets på AllMusic
Disarmonia Mundi

Disarmonia Mundi er et Melodic Death Metal band fra Torino i Italia som startet opp som et Progressive Death Metal band, og inneholder nå Soilworks vokalist Björn «Speed» Strid. De har kontrakt med italienske Scarlet Records.


== Bandhistorie ==


=== De tidligere årene ===
Disarmonia Mundi ble stiftet av Ettore Rigotti i 2000. Bandet gikk gjennom flere forandringer av oppstillingen før de suksessfullt spilte inn sitt debutalbum, Nebularium. Albumet var bare produsert av Ettore selv i hans hjemmestudio. Responsen for albumet gjorde at de skrev kontrakt med Self for italiensk distribusjon og Cd-Maximum for distribusjon i Russland. Uheldige problemer med oppstillingen gjorde at de måtte utsette konserter og det gjorde at produksjonen av neste album tok lengre tid enn beregnet. 


=== Nye medlemmer og plateselskap ===
De eneste overlevende fra den tidligere oppstillingen, Ettore Rigotti og Mirco Andreis, ble forent med Claudio Ravinale. De begynte arbeidet på nytt materiale sammen med eks-vokalist, Benny Bianco Chinto. Chinto ville hjelpe til med å skrive nye tekster og komponere vokallinjene for albumet. Resultatet var en demo som skulle hjelpe Disarmonia Mundi med å få en platekontrakt med Scarlet Records.
Fremdeles på leting etter en vokalist, kom Ettore i kontakt med Soilworks vokalist Björn "Speed" Strid. Det som startet med en gjesteopptreden på det forestående albumet, Fragments Of D-Generation skulle bli noe større. Utgivelsen av Fragments Of D-Generation ga flere gode omtaler. Bandet fulgte opp suksessen med å lage musikkvideo til sangen "Red Clouds". Mens Strid gikk tilbake til arbeidet på Soilworks album Stabbing The Drama, startet Ettore og Claudio med å komponere musikken til sitt tredje album.


=== Mindtricks ===
Mens Ettero og Claudio jobbet med albumet, bestemte Mirco seg for å forlate bandet og konsentrere seg mer om sine interesser. De resterende medlemmene ville spille inn nesten hele albumet sitt på tre uker. Bandet sang duett på MindTricks med Strid igjen på vokal og Ettore og Claudio delte på å syngen ren vokal. I løpet av innspillingen, eks-medlem Mirco hjalp til med innspillingen av musikkvideoen til singelen Celestial Furnace.


== Medlemmer ==


=== Nåværende medlemmer ===
Ettore Rigotti – gitar, trommer, vokal, bass, keyboard
Claudio Ravinale – goth vokal, tekster


=== Tidligere medlemmer ===
Mirco Andreis – bass
Benny Bianco Chinto – vokalist
Simone Palermiti –  gitar
Federico Cagliero – gitar
Björn "Speed" Strid – death vockal


== Diskografi ==


=== Album ===
Nebularium (2001)
Fragments Of D-Generation (2004)
MindTricks (2006)


=== Video ===
Red Clouds fra Fragments Of D-Generation
Celestial Furnace fra MindTricks


=== Coversanger ===
Mouth For War av Pantera på MindTricks


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Disarmonia Mundi på Discogs 
(en) Disarmonia Mundi på MusicBrainz 
(en) Disarmonia Mundi på Encyclopaedia Metallum 
(en) Disarmonia Mundi på Spotify 
Disarmonia Mundi på Twitter 
Disarmonia Mundi på Facebook 
Disarmonia Mundi på Instagram 
Disarmonia Mundi på Myspace
Ron Matthews

Ron Matthews (født 1948) var den første trommeslageren for heavy metal-bandet Iron Maiden. Han var med de første to og et halvt år av bandets historie, 1975, 1976 og deler av 1977. Han var det første bandmedlemmet som ble rekruttert av stifteren Steve Harris.
Han ble sparket, sammen emd flere andre bandmedlemmer, da vokalist Dennis Wilcock ba Steve Harris om en opprydning. Han spilte senere med Torme/Mcoy på 1980-tallet.


== Eksterne lenker ==
(en) Ron Matthews på Discogs 
(en) Ron Matthews på MusicBrainz 
(en) Ron Matthews på Encyclopaedia Metallum
Liturgiske klær

Denne artikkelen omhandler plagg som bæres under liturgiske seremonier. Se presteklær og ordensdrakt for plagg som bæres i andre sammenhenger.Liturgiske klær er forskjellige plagg som bæres i forbindelse med liturgiske seremonier i forskjellige kirkesamfunn. De brukes særlig i Den katolske kirke, Den ortodokse kirke, Metodistkirken, lutherske kirker og Den anglikanske kirke. Andre kirkesamfunn kan også bruke liturgiske klær, men enkelte retninger innen kristendommen unngår det fullstendig. 
Det er betydelig forskjell mellom vest- og østkirken i forhold til hvilke plagg som brukes.


== Regler ==
I noen kirkesamfunn er det strenge regler for hvilke typer klær som skal bæres ved visse anledninger, mens andre har større valgfrihet. Reglene er gjerne beskrevet i rubrikker i gudstjenestebøkene. 
Det er vanlig med et skille mellom hva man skal bære ved feiring av nattverd og hva som bæres ved andre liturgiske seremonier. 


== Vestkirken ==
Den følgende tabellen er en oversikt over plagg som er i bruk, med angivelse av hvilke kirkesamfunn som bruker dem. Informasjonen må sees som generell; det finnes unntak innen hvert enkelt kirkesamfunn, og det kan også være andre enn de som er angitt som bruker det ved visse anledninger eller som et valgfritt plagg. Det angis for det meste ikke hvilke anledninger de brukes i; se artikler om de enkelte plagg for informasjon om dette. 
Når det i tabellen vises til Den katolske kirke menes kirken av latinsk ritus. Orientalske katolske kirker følger for det meste samme regler som ortodokse kirker.


== Østkirken ==
Østlige liturgiske klær er i stor grad de samme i ortodokse og katolske kirker. Som med de vestlige liturgiske klærne er noen av plaggene knyttet til spesifikke liturgiske funksjoner, mens andre er indikasjoner på rang. 
I østkirken har man i større grad enn i vest bevart tradisjonen med å si spesielle bønner når hvert plagg tas på. I vest gjøres dette bare av enkelte geistlige som velger det av personlige grunner, mens det i øst fortsatt er en viktig del av ritualet. 


== Eksterne lenker ==
(en) Christian ceremonial clothing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Catholic Choir dress – galleri av bilder, video eller lyd på Commons