jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Børsteløpere

Børsteløpere (Loricerinae) er en liten underfamilie av løpebiller som lettest kan kjennes på at de innerste antenneleddene har mange kraftige børster. De er forholdsvis små og slanke løpebiller. I Europa (bortsett fra Madeira) finnes det bare én art, børsteløper (Loricera pilicornis). Den er også vanlig i Norge.


== Utseende ==
Små til middelsstore (gjerne 5 – 7 mm), slanke, litt flate løpebiller, mer eller mindre svarte uten metallglans. Hodet er ganske stort og bredt, nærmest trekantet sett ovenfra, med utstående fasettøyne. Antennenes første ledd er stort og krumt (bananformet), de påfølgende leddene er små og korte med påfallende lange, kraftige børster. Brystskjoldet (pronotum) er litt bredere enn hodet og litt bredere enn langt, omtrent hjerteformet med avrundede bakhjørner. Det har en markert midtfure og også to avlange, dype groper ved roten. Ved roten er det sterkt og grovt punktert, på resten av overflaten svakere, men tydelig. Dekkvingene har avrundede skuldre og kraftige punktrader. De kan ha noen store punktgroper med en børste i, men er ellers hårløse. Beina er lange og tynne som vanlig for løpebiller. Larvene er slanke og langbeinte med et par lange haletråder.


== Levevis ==
Børsteløperne er aktive rovdyr. Det antas at de bruker de kraftige børstene på antennene til å danne et "bur" som hjelper dem å fange små byttedyr. De er nattaktive, om dagen kan man gjerne finne dem under steiner. Loricera pilicornis er vanlig i litt rikere skogtyper og i hager.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Adephaga
Overfamilien løpebiller og vannkalver, Caraboidea Latreille, 1802
Familien løpebiller, Carabidae Latreille, 1802
Underfamilien børsteløpere, Loricerinae Bonelli, 1810
Slekten Elliptosoma Wollaston, 1854 – bare på Madeira
Elliptosoma wollastoni (Javet, 1852)
Slekten Loricera Latreille, 1802
Børsteløper, Loricera pilicornis (Fabricius, 1775) – eneste art i Europa
Loricera decempunctata Eschscholtz
Loricera foveata LeConte
Loricera rotundicollis
Loricera aptena
Loricera stevensi
Loricera mirabilis
Loricera ovipennis
Loricera obsoleta


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bertram G. Rye. 1908. Biller I. Løpebiller. Danmarks Fauna Bind 3. G.E.C. GAD, København.


== Eksterne lenker ==
(no) Børsteløpere hos Artsdatabanken 
(sv) Børsteløpere hos Dyntaxa 
(en) Børsteløpere hos Fauna Europaea 
(en) Børsteløpere hos Fossilworks 
(en) Børsteløpere hos ITIS 
(en) Børsteløpere hos NCBI 
(en) Kategori:Loricerinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Loricerinae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Loricera pilicornis - bilde
Loricera foveata - Tree of Life - med bilde engelskspråklig
Database - Carabidae of the World - database, utbredelse, bilder Arkivert 25. oktober 2008 hos Wayback Machine. engelskspråklig
Ground beetles - Photo catalog of the Central European Carabidae - bilder Arkivert 24. februar 2021 hos Wayback Machine. engelskspråklig
Norsk Entomologisk forening
Prosodi

Prosodi (dannet av de greske ordene pros, som betyr «til», og ode, «sang») er læren om lengden, styrken, stemmefargen og tonehøyden på lydene i et språk. I antikken var prosodi også navn på læren om hvordan stavelselengden skulle brukes i versekunsten. I seinere språkvitenskap er begrepet  brukt om trykkrytme og pauser, og i fonologien er det blitt et samlebegrep for tonefall og Intonasjon. 
Prosodi er den delen av lingvistikken som studerer fonologiske fenomener som strekker seg over flere segmenter (vokaler/konsonanter) i ordformen. Et annet ord for prosodi er dermed suprasegmental fonologi, i motsetning til segmental fonologi, som studerer fenomener som er knytta til hvert enkelt segment. Prosodi omfatter tre ulike emner; trykk, tone og kvantitet (lengde); alle disse er knytta til stavingen.


== Prosodi i lingvistisk teori ==
Det har gjennom lingvistikkens historie vært uenighet om i hvilken  grad lingvistiske fenomen i det hele skal analyseres suprasegmentalt, dvs. om det finnes et prosodisk komponent i det hele, og i tilfelle, hvor omfattende det skal være. Et minimal prosodisk komponent finner man i strukturalismen og den klassiske generative fonologien, som vil redusere så mange fenomener som mulig til segmental fonologi. På motsatt ytterkant finner vi fonologiske teorier som ser hele den fonologiske strukturen som et sett av ulike lag, der det eneste som står igjen på segmentnivå er et sett tidsenheter, såkalt X-fonologi, der den segmentale strukturen kun er en streng abstrakte X-enheter, ikke engang spesifisert for om de er konsonant eller vokal.


== Litteratur ==
Kristoffersen, Gjert 2003: Norsk prosodi. [1]
Henrik O. Anshushaug

Henrik O. Anshushaug (født 10. mai 1879, død 1929) var en norsk gårdbruker fra Soknedal som ble skytterkonge på Landsskytterstevnet i Trondheim i 1901. Han var nettopp fylt 22 år da han ble skytterkonge, og var den til da yngste skytterkonge som var kåret på Landsskytterstevnet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
Jorsett, Per (1993). Norges skytterkonger gjennom 100 år (Revidert utgave av Norges skytterkonger utgitt i 1970 utg.). Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-21043-8.  [Utgitt i samarbeid med Det frivillige Skyttervesen]


== Eksterne lenker ==
Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Granatkaster

En granatkaster er et våpen som kaster en granat lenger og mer presist enn en soldat klarer for hånd.  Granatkastere finnes som separate håndvåpen, som tilbehør til geværer og som støttevåpen på forskjellige typer montasjer.
Eksempler på separate håndvåpen er amerikanske enkeltskudds M79 og sørafrikanske Milkor MGL.  Eksempler på tilbehør til geværer er amerikanske M203 og tyske Heckler & Koch AG36.  Eksempler på fastmonterte støttevåpen er amerikanske Mk 19 og russiske AGS-30.
De vanligste kaliberne på granatkastere er 40 mm for vestlige våpen og 30 mm for tidligere østblokkvåpen.


== Eksterne lenker ==
Modern Firearm: Grenade launchers Arkivert 30. november 2016 hos Wayback Machine. (engelsk)
Petter Andreas Røstad

Petter Andreas Olausson Røstad (født 20. november 1873 i Frol i Nord-Trøndelag, død 16. august 1954 samme sted) var en norsk konkurranseskytter, gårdbruker og ordfører i Frol for Bondepartiet.
Han ble skytterkonge på landsskytterstevnet i Kristiansand i 1902 og skytterprins tre ganger, og vant flere premier under verdensmesterskapet i Haag i 1899. I 1925 ble han tildelt Normapokalen for beste mesterskapsskytter over 50 år på landsskytterstevnet. Røstad var også aktiv som organisasjonsmann, og satt som formann i Frol skytterlag i 9 år, i Inntrøndelag skyttersamlag i 20 år, og han var medlem av Skytterstyret i 17 år.Han var gårdbruker på Øvre Rinnan i Frol ved Levanger fra 1905 til 1928. Han drev også underbruket Reitan, hvor han bygde nye hus og flyttet etter at eldstesønnen overtok på Øvre Rinnan. Han var allmenningsbestyrer i Reinsjø statsallmenning, deltok i kraftverksutbyggingen i Rinnelva i 1914, arbeidsleder for skogs- og fjellveien over Frol, og ble tildelt et diplom fra Inntrøndelag skogselskap for sitt skogreisingsarbeid. Han var bestyrer og formann i Levanger og omegns Kreditbank. Røstad var også ordfører i Frol fra 1923 til 1928, valgt for Bondepartiet, og satt i Nord-Trøndelag fylkesutvalg.For sin innsats for DFS fikk han Skyttervesenets Fortjenstmedalje i gull i 1927. Han ble også tildelt Medaljen for edel dåd for sin redningsinnsats under Verdalsraset i 1893.Han var sønn av gårdbruker Olaus Andreassen Røstad og hustru Lotte Christine Balhald. Hans søster Ida (født Røstad) var gift med handelsmann, gårdbruker og ordfører Gustav Ertzgaard. P.A. Røstad var gift med Marie Bye. Deres eldste sønn Ottar Røstad (1901–1991) vant Stangmedaljen på landsskytterstevnet i både 1922 og 1930. Sønnesønnen Petter Andreas Røstad (1927–2007) var trekkspiller og orkesterleder for P. A. Røstads orkester, kjent for sitt samarbeid med felespiller Hilmar Alexandersen innenfor folkemusikk og gammeldansmusikk.


== Referanser ==


== Kilder ==
Hilmo, Jon (1996). «Midt i Noreg bur vi her i Nord-Trøndelag» : 75 år med Bondepartiet/Senterpartiet : 1921-1996. Steinkjer: Nord-Trøndelag Senterparti. ISBN 82-993671-0-7. 
Jorsett, Per (1993). Norges skytterkonger gjennom 100 år (Revidert utgave av Norges skytterkonger utgitt i 1970 utg.). Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-21043-8.  [Utgitt i samarbeid med Det frivillige Skyttervesen]
«P. A. Røstad død». Trønder-Avisa: 2. 18. august 1954. 
Skogn historie. Band VI: Frol I. Folk og heimar 1801–1950. Levanger: I kommisjon hos B. Turn-Paulsen. 1973. s. 27–28. 
Skytterboka 2005–2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen.
Heterobathmia

Heterobathmia er en slekt av primitive sommerfugler som står ganske for seg selv systematisk. I likhet med kjevesommerfugler (Micropterigidae) og slekten Agathiphaga mangler de sugesnabel, men har derimot funksjonelle mandibler (overkjever). Fylogenetisk er Heterobathmia regnet for å være søstergruppen til alle sommerfuglene med sugesnabel, Glossata. Det er kjent rundt 10 arter, men bare fem av dem ser ut til å være beskrevet foreløpig.


== Utseende ==
Små (vingespenn ca. 10 millimeter), gråaktige møll med metallisk glans. Antennene er trådformede og omtrent halvparten så lange som forvingen. Forvingene er smale og parallellsidige, avrundet i spissen. De har gjerne noen lyse flekker i den ytre delen. Bakvingen er parallellsidig, tilspisset ytterst, tynt kledt med gråaktige skjell. Vingefrynsene er kortere enn vingens bredde.


== Levevis ==
Artene er sterkt knyttet til slekten sørbøk (Nothofagus spp.). Larvene minerer i sørbøkens blader og de voksne møllene lever av pollenet. Heterobathmia flyr om dagen og er metallisk fargede, de ligner slik på kjevesommerfugler (Micropterigidae).


== Utbredelse ==
De er bare kjent fra Chile og Argentina.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Heterobathimiina – bare én familie
Familien Heterobathmiidae Kristensen & Nielsen, 1979  – bare én slekt
Slekten Heterobathmia Kristensen & Nielsen, 1979
Heterobathmia pseuderiocrania Kristensen & Nielsen, 1979
Heterobathmia valvifer Kristensen & Nielsen, 1998
Heterobathmia diffusa Kristensen & Nielsen, 1979
Heterobathmia megadecella Hünefeldt & Kristensen, 2012
Heterobathmia nielsenella Hünefeldt & Kristensen, 2012


== Kilder ==
Tree of Life, Heterobathmiidae


== Eksterne lenker ==
(en) Heterobathmia i Encyclopedia of Life 
(en) Heterobathmia i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Heterobathmia hos NCBI 
(en) Kategori:Heterobathmia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Heterobathmia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilde av Heterobathmia pseuderiocrania
Kirkerådsdirektør

Kirkerådsdirektør er betegnelse på stillingen som daglig leder av Kirkerådets sekretariat. Kirkerådet er sentralorgan i Den norske kirke og er forberedende og iverksettende organ for Kirkemøtet.
Følgende personer har innehatt stillingen som direktør i Kirkerådet:

Georg Hille 1970–1974
Ivar Ramvi 1974–1978
Johannes Ulltveit-Moe 1979–1990
Knut Andresen 1991–1995
Erling Pettersen 1996–2006
Jens-Petter Johnsen 2006–


== Eksterne lenker ==
Kirken.no Infoside om Kirkerådet
Martin Monsen

Martin Monsen (født 29. desember 1864, død 1952) fra Løten ble skytterkonge på Landsskytterstevnet i Øystese i Hardanger i 1904. Han mottok dermed det siste kongetroféet fra Kong Oscar II. Han representerte Gjøvik & Brusveen skytterlag da han ble skytterkonge, senere representerte han Trondhjems skytterlag, hvor han også var formann i over 20 år. Han er belønnet med Skyttervesenets fortjenstmedalje for sin innsats for skyttersaken.


== Referanser ==


== Kilder ==
Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
Jorsett, Per (1993). Norges skytterkonger gjennom 100 år (Revidert utgave av Norges skytterkonger utgitt i 1970 utg.). Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-21043-8.  [Utgitt i samarbeid med Det frivillige Skyttervesen]


== Eksterne lenker ==
Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Ingvard Thune

Ingvard Thune (født 9. desember 1880, død 1938) fra Alen ble skytterkonge på Landsskytterstevnet i Harstad i 1905. Det var kun 195 deltagere på dette stevnet, og er det laveste deltakerantallet på noe landsskytterstevne.


== Referanser ==


== Kilder ==
Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
Jorsett, Per (1993). Norges skytterkonger gjennom 100 år (Revidert utgave av Norges skytterkonger utgitt i 1970 utg.). Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-21043-8.  [Utgitt i samarbeid med Det frivillige Skyttervesen]


== Eksterne lenker ==
Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Haddon Sundblom

Haddon Sundblom (født 22. juni 1899 i Muskegon, Michigan, død 1976) var en amerikansk kunstner og reklametegner, mest kjent for å ha skapt det moderne bildet av julenissen gjennom sine arbeider for Coca-Cola fra 1931.
Han vokste opp som den yngste av 9 søsken, og arbeidet en stund i bygningsbransjen før han begynte i reklame. Fra midten av 1920-tallet hadde han eget reklamestudio med flere oppdrag. Hans første tegning av Cola-Santa ble publisert i Saturday Evening Post i 1931, og han fortsatte å tegne for Coca-Cola inntil 1964. Forbildene for sin versjon av Santa hentet Sundblom i en hundreårig tradisjon, som begynte med Clement Clark Moores dikt A Visit from St. Nicholas (med åpningslinjen "Twas the Night before Christmas") fra 1822, og en billedtradisjon hvor Thomas Nast la mange av premissene, først i Harper's Weekly i 1863. Modell for figuren var Sundbloms nabo Lou Prentice.
Sundblom var også kjent som pinuptegner, og for å ha skapt dagligvarelogoene "Quaker Man" og "Aunt Jemima". Haddon Sundbloms far Karl Wilhelm kom fra Föglö på Åland, moren Karin var fra Sverige. Ålands postvesen ga i 2007 ut et frimerke med Sundbloms illustrasjon.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Haddon Sundblom, Barbara Fahs Charles, J. R. Taylor, Dream of Santa: Haddon Sundblom's Advertising Paintings for Christmas, 1931-1964, ISBN 0-517-18655-1.


== Eksterne lenker ==
billedgalleri
snopes.com «mytekverker»-side som peker på forløpere og inspirasjonskilder til Sundbloms Santa
Mathias Glomnes

Mathias (eller Matias som han selv skrev navnet) Glomnes (født Eliassen 2. februar 1869 i Stryn, død 5. juni 1956 i Oslo) ble skytterkonge på Landsskytterstevnet i Steinkjer i 1906 og i Oslo i 1907. Han ble dermed den første dobbeltkonge i Landsskytterstevnets historie. Han representerte Oslo Nordre (Kristiania N.) skytterlag. Han ble den første som fikk kongepokal fra Kong Haakon VII da han vant i Steinkjer, og året etter i Oslo ble også premien delt ut av Kong Haakon personlig. På premieutdelingen som foregikk på St. Hanshaugen var også Christian Michelsen og Gunnar Knudsen samt en rekke andre politikere og forsvarstopper til stede. Den gang kunne man kun få kongepokalen én gang, det var derfor Anders Skuterud som fikk kongepokalen i 1907, mens Glomnes fikk en sykkel, som straks fikk tilnavnet «Kongesykkelen».Han hadde stilling som sekretær på Skytterkontoret og etablerte egen engrosforretning innen frukt og hermetikk.
Han var formann i Oslo Nordre skytterlag i 25 år, og medlem i Oslo skyttersamlags styre i 28 år. Han er hedret med forjenstmedalje fra både lag, samlag og skyttervesenet, samt fra de nordiske lands skytterorganisasjoner.
Sønnen Sverre Glomnes ble skytterkonge i 1933. Datteren, Elfrida Glomnes (f. 14. oktober 1906, d. 21. mars 1984), giftet seg med motstandsmann og historiker Einar Høigård. Etternavnet stammer fra gården Glomnes i Oppstryn i Stryn kommune.


== Andre titler ==
Vinner av samlagsskytingen på Landsskytterstevnet med Oslo skyttersamlag i 1910
OL-deltaker i London 1908 og Stockholm 1912


== Referanser ==


== Kilder ==
Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
Jorsett, Per (1993). Norges skytterkonger gjennom 100 år (Revidert utgave av Norges skytterkonger utgitt i 1970 utg.). Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-21043-8.  [Utgitt i samarbeid med Det frivillige Skyttervesen]


== Eksterne lenker ==
(en) Mathias Glomnes – Olympedia 
(en) Mathias Glomnes – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Marius Eriksen

For hans far, turneren, se Marius Eriksen (turner)Marius Eriksen (født 8. desember 1922 i Kristiania, død 6. juli 2009 i Oslo) var en norsk alpinist og jagerflyver.


== Andre verdenskrig ==


== Idrett og film ==

Han ble norgesmester i slalåm i 1947 og 1948. Han deltok under vinter-OL for Norge i 1948 i St. Moritz med 20.-plass i utfor og 20.-plass i alpin kombinasjon.
I 1954 debuterte Eriksen som filmskuespiller og hadde rollen som skiinstruktør i komedien Troll i ord av Jon Lennart Mjøen og samme år som journalist i Kasserer Jensen av Nils R. Müller. I filmen Slalåm under himmelen (regi: Edith Carlmar 1957) spiller han flyger på F-84 Thunderjet.


== Familie ==
Etter krigen drev Eriksen egen sportsforretning og åpnet klesbutikken «Bentestova» i Oslo.
Han var sønn av turneren Marius Eriksen sr., bror av alpinisten Stein Eriksen, svigersønn av Bjart Ording og far til Beate Eriksen. Den såkalte mariusgenseren er oppkalt etter ham.


== Utmerkelser ==
For sin krigsinnsats ble Eriksen høyt dekorert. Han mottok Norges høyeste utmerkelse, Krigskorset med sverd. Han ble også tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren, Krigsmedaljen, Deltagermedaljen og Haakon VIIs 70-årsmedalje. Han fikk i tillegg den britiske utmerkelsen Distinguished Flying Medal, samt den amerikanske Silver Star.


== Bibliografi ==
Cato Guhnfeldt. Marius: skiløper, jageress, krigsfange. Wings forlag, 2002. ISBN 82-992194-7-7


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marius Eriksen – Olympedia 
(en) Marius Eriksen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Fremmedord

Fremmedord er ord som er lånt fra andre språk og som føles fremmede når det gjelder uttale, rettskrivning eller bøying. Mange ord som tidligere ble oppfattet som fremmedord, er blitt vanlige i språket og kalles derfor oftere lånord.
Begrepet fremmedord kalles fremmedord på dansk og främmande ord på svensk.


== Eksempler og bruk ==
I norsk språk kan fremmedord være lånord med tydelig opphav i gresk, latin og andre språk der grunnbetydingen ikke er umiddelbart forståelig på norsk, ord som for eksempel telefon, satt sammen av de greske ordene for «fjern» og «lyd», eller demokrati, «folkestyre». Det kan også gjelde utenlandske ord der den originale skrivemåten er beholdt, for eksempel nachspiel fra tysk, gelé fra fransk og off shore fra engelsk.
Fremmedord er særlig vanlig i fagspråk. Der er sjargongen og terminologien spesialisert, og deler av ordforrådet er svært ofte hentet utenfra som varianter av internasjonale faguttrykk.
I mange land har det vært sterke språkpolitiske bevegelser som har kjempet for å erstatte fremmedord med nasjonale synonymer eller gjøre skrivemåten mer lik det som er vanlig ellers i språket. Begrunnelsen er ofte å styrke eget språk og egen nasjonal kultur i forhold til et sterkere utenlandsk språk, men også å gjøre et spesialisert maktspråk lettere å forstå for folk flest. Slik politikk har vært viktig for de relativt små språkene i Norden, særlig islandsk, men også i Frankrike og andre land.


== Fremmedordbøker ==
En fremmedordbok er en ordbok eller et kortfattet leksikon som forklarer betydningen av fremmedord.


== Se også ==
Arveord
Etymologi
Fagspråk
Fremmedspråk
Lånord
Nyord
Ord
Ordbok
Ordforråd


== Eksterne lenker ==
Fremmedordbøker Arkivert 1. mai 2007 hos Wayback Machine.
Oversiktlig Fremmedordbok
Episkopalisme

Episkopal kommer av det greske ordet episkopos som betyr tilsynsmann eller biskop. Kristne kirkesamfunn som har biskoper betegnes gjerne episkopale. 
Kirkesamfunn som legger hovedvekten på den enkelte menighets selvstendighet, kalles kongregasjonalistiske. 
Kirkesamfunn kalles synodale når de er organisert slik at valgte utsendinger utgjør et kirkemøte (en synode) som representerer kirkesamfunnet. 
Den norske kirke er både episkopal (med 12 biskoper), synodal (med Kirkemøtet som øverste valgte organ) og kongregasjonalistisk (med juridisk selvstendige sokn).
Polymorfisme

Genetisk polymorfisme betyr at en monogen egenskap finnes i to eller flere varianter i en befolkning, hvor minst 1% av befolkningen har dette genet.
Genetisk polyformisme kan gi ulik reaksjon ved bruk av legemidler, og er derfor viktig for legevitenskapen at er kjent.
Forekomsten av blodtypegenene A, B og 0 er et godt eksempel på genetisk polymorfisme.
St. Pauls universitetskollegium i Macao

St. Pauls universitetskollegium i Macao (portugisisk: Colégio de São Paulo) var det første universitet av europeisk type i Øst-Asia. Det var et katolsk universitet som ble etablert etter pavelig approbasjon den 1. desember 1594 og bestod frem til 1762, da jesuittene, som drev det, ble undertrykket som ordenssamfunn. 
Kollegiets forløperinstitusjon var vokst frem som en opprinnelig svært beskjeden skole. Det var jesuittenes regionale leder pater Alessandro Valignano som etter samråd med jesuittene som misjonerte i Japan i 1592 tok initiativet til opprettelsen av kollegiet og til at det måtte ha universitetsrang. Hans primære mål var å ha en institusjon i Øst-Asia som kunne utdanne japanere til prester og forberede europeiske prester til prestetjeneste i Japan. Macao var en tryggere beliggenhet enn Japan, der man følte seg mindre trygg på de vekslende makthaveres innstillig til misjonen. Men universitetskollegiet tjente også lignende funksjon for jesuittenes kinamisjon.Etter at Japan noen år senere ble lukket for kristen misjon, ble universitetskollegiet mer eksklusivt orientert mot kinamisjonens behov. Men det skulle også få noe betydning for Korea.Et stort antall av de europeiske jesuitter som ble sendt til Kina gjorde opphold i Macao og fikk fullført sine forberedelser på virket i Kina ved St. Pauls universitetskollegium. Mer enn 200 jesuitter, det vil si over 42 % av alle de 467 jesuitter i Kina i den aktuelle periode, ble formet for sitt virke ved kollegiet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
John W. Witek (red.): Religion and Culture: An International Symposium Commemorating The Fourth Centenary of the University College of St. Paul – Macau, 28 November to 1 December 1994, Macau: Instituto Cultural de Macau, 1999
Fylkesvei 2886

Fylkesvei 2886  går mellom Solli og Sokna i Ringerike kommune. Veien er 7,2 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 179.


== Kommuner og knutepunkter ==

 RingerikeVestbygdveien 

Brekkebygdveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2886
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 2878

Fylkesvei 2878  går over Øst-Veme mellom riksvei 7 ved Heggen og Veme i Ytre Soknedalen, i Ringerike komnune. Den fikk navnet Vemeveien i 1978. Veistrekningen har oljegrusdekke.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 175.


== Kommuner og knutepunkter ==

 RingerikeVemeveien 


== Bildegalleri ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2878
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger(en) Fylkesveg 2878 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons