jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vikinglotto

Vikinglotto er et sjansespill som spilles i Norge, Danmark, Sverige, Island, Finland, Estland, Litauen, Slovenia, Latvia og Belgia  hver onsdag. Det ble første gang spilt i 1993 og var verdens første flernasjonale spill med ukentlige trekninger. Spillet er et lotteri der deltagerne skal velge ut seks tall som de antar vil bli trukket ut som vinnertall av i alt 48 tall. I tillegg til de seks vinnertallene trekkes to «tilleggstall» og et «lykketall». Spillet har samme navn i alle land, bortsett fra i Danmark, der det heter Onsdags Lotto, og på Island, der det heter Vikingalottó. Trekninga foregår på onsdagskveldene og produseres av Norsk Tipping på Hamar av Fabelaktiv.
Fra 30. oktober 1997 økte rekkeprisen i Viking Lotto fra to til tre kroner, og i 2004 økte rekkeprisen til fire kroner. Fra spilleomgang 12/2000 fikk Viking Lotto-klubben et nytt medlem, da også Estland kom med. I forbindelse med rekkeprisøkningen i 2004 innførte Norsk Tipping tilleggsdimensjonen Lykketall, som vil kunne skape enda høyere førstepremier i spillet. Premierekorden for Viking Lotto er over 341 millioner fra trekningen den 15. november 2017 til en kvinne fra Oslo.Den teoretiske sjansen for å vinne er 1:50, mens vinnersannsynligheten for førstepremien er 1:12 271 512. Hvis ingen har seks rette, overføres førstepremiepotten til neste ukes førstepremiepott; dette kalles Jackpot.


== Premier ==
Førstepremien, for seks rette, er felles for de seks nasjonene, som legger 0,04 euro per spilt rekke i førstepremiepotten. Denne potten fordeles så på de rekkene som inneholder seks vinnertall, uavhengig av i hvilket land de er spilt. De øvrige premiekategoriene er nasjonale og fordeles etter tabellen nedenfor.

50 prosent av innsatsbeløpet går tilbake til spillerne i form av premier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk Tipping
Historikk (Norsk Tipping)
Mikhail Barysjnikov

Mikhail Nikolajevitsj Barysjnikov (latvisk: Mihails Barišņikovs; russisk Михаил Николаевич Барышников; født 27. januar 1948 i Riga) er en sovjetisk-amerikansk danser og skuespiller. Han regnes som en av det 20. århundres største ballettdansere.
Barysjnikov ble født i Riga i Latvia, da en del av Sovjetunionen, av russiske foreldre. Faren hans var ingeniør og moren skredder.
I 1974 hoppet han av til USA under en ballett-turne i Canada. Han hadde karriere både som danser og skuespiller. Hadde i 1985 hovedrollen i den am. filmen Hvite netter, som forøvrig handler om en ballettdanser som hopper av til utlandet fra Sovjetunionen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Baryshnikov Dance Foundation
Hans fotografiske arbeider
(en) Mikhail Barysjnikov på Internet Movie Database 
(sv) Mikhail Barysjnikov i Svensk Filmdatabas 
(da) Mikhail Barysjnikov på Filmdatabasen 
(fr) Mikhail Barysjnikov på Allociné 
(en) Mikhail Barysjnikov på AllMovie 
(en) Mikhail Barysjnikov hos Rotten Tomatoes 
(en) Mikhail Barysjnikov hos The Movie Database 
(en) Mikhail Barysjnikov hos Internet Broadway Database
Isaiah Berlin

Isaiah Berlin (latvisk: Jesaja Berlins; født 6. juni 1909 i Riga i Latvia, død 5. november 1997 i Oxford i Storbritannia) var en politisk filosof og idéhistoriker. Han ble født i Riga i Latvia, den gangen en del av det russiske tsardømmet.
Berlin var den første jøden som holdt et sete ved All Souls College i Oxford og han var den første presidenten ved Wolfson College. Han ble slått til ridder i 1957 og fikk ordenen Order of Merit i 1971.


== Biografi ==
Berlin ble født i Latvias hovedstad Riga i 1909. Seks år gammel flyttet han til Petrograd i Russland, der han ble vitne til revolusjonen og statskuppet i 1917. I 1921 tok hans familie til Storbritannia, og han ble der undervist ved St. Paul’s School i London, og senere ved Corpus Christi College i Oxford. I 1932, 23 år gammel, ble Berlin valgt til en stilling ved All Souls College i Oxford. Han oversatte verker av Ivan Turgenev fra russisk til engelsk, og under krigen arbeidet han for Den britiske tjenesten for diplomati. Fra 1957 til 1967 var han Chichele-professor i sosial og politisk teori ved Universitetet i Oxford. Han var president for The Aristotelian Society fra 1963 til 1964. I 1966 spilte han en avgjørende rolle i å grunnlegge Wolfson College i Oxford, og ble universitetets første president. I 1946 ble Berlin utnevnt kommandør (CBE) innen Den britiske imperieorden, for senere å bli slått ridder i 1957, og utnevnt til Order of merit i 1971. Han var president for The British Academy fra 1974 til 1978. Han mottok også The Jerusalem Prize i 1979 for arbeid relatert til individuell frihet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Isaiah Berlin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Isaiah Berlin på Internet Movie Database 
(en)  BBC News om Isaiah Berlin
Meinhard von Gerkan

Meinhard von Gerkan (født 3. januar 1935 i Riga i Latvia, død 30. november 2022) var en tysk arkitekt.  


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Meinhard von Gerkan kommer fra en baltertysk familie. Han er i slekt med den tysk-baltiske klassiske arkeolog og byggforsker Armin von Gerkan.
Meinhard von Gerkans far falt i kamp som soldat på Østfronten under andre verdenskrig, moren døde kort etter flukten fra Posen. Gerkan vokste opp som  pleiebarn i Hamburg, fra 1949 i en pastorsfamilie.
Etter gymnasiet studerte han først jus og fysikk i Hamburg, og bestemte seg deretter for et arkitekturstudiem i Berlin.


=== Karriere ===
Etter arkitekturutdannelsen, som ble avsluttet ved den tekniske høyskolen i Braunschweig (Technische Hochschule Braunschweig), med eksamen i 1964, etablerte han sammen med Volkwin Marg arkitektkontoret Gerkan, Marg und Partner (gmp) i Hamburg i Tyskland i 1965. Arkitektkontoret vant allerede i sine tidlige år en rekke arkitektkonkurranser, og uten å tidligere å ha realisert et stort prosjekt fikk Gerkan ansvaret for å tegne Flughafen Berlin-Tegel. Han fikk også i oppdrag å tegne nye terminaler til lufthavnen i Hamburg. 
I 1974 ble han utnevnt til professor i arkitektur ved den tekniske høyskolen i Braunschweig.

Hans siste prosjekter var ombygningen av Olympiastadion i Berlin og oppførelsen av Berlin Hauptbahnhof, Europas største jernbanestasjon, og den første store jernbanestasjon bygget i Europa på over hundre år. Den stod ferdig i 2006. På dette sted stod tidligere Lehrter Bahnhof.
Etter årtusenskiftet befattet hans arkitektfirma gmp seg også intensivt med prosjekter i Folkerepublikken Kina. Et eksempel er planbyen Lingang New City; den forble ikke bare på et planleggingsstadium, men i 2003 omsatt i virkelighet. 
Han har to døtre, Florence og Manon von Gerkan.


== Skrifter ==
Die Verantwortung des Architekten. Bedingungen für die gebaute Umwelt. Deutsche Verlags-Anstalt, Stuttgart 1982, ISBN 3-421-02584-3.
Alltagsarchitektur: Gestalt und Ungestalt. Bauverlag, Wiesbaden, Berlin 1987, ISBN 3-7625-2449-1.
Architektur im Dialog. Texte zur Architekturpraxis. Ernst & Sohn, Berlin 1995, ISBN 3-433-02881-8.
Black Box BER. Vom Flughafen Berlin Brandenburg und anderen Großbaustellen. Wie Deutschland seine Zukunft verbaut. Quadriga, Berlin 2013, ISBN 978-3-86995-060-0.


== Litteratur ==
Jürgen Tietz: Meinhard von Gerkan – Vielfalt in der Einheit. Die autorisierte Biografie. Jovis Verlag, Berlin 2015, ISBN 978-3-86859-372-3.
Jürgen Tietz: Meinhard von Gerkan – Biografie in Bauten 1965–2015. Die autorisierte Biografie. Jovis Verlag, Berlin 2015, ISBN 978-3-86859-373-0.
Jürgen Tietz: Meinhard von Gerkan – Vielfalt in der Einheit / Biografie in Bauten 1965–2015. Jovis Verlag, Berlin 2015, ISBN 978-3-86859-374-7.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.gmp-architekten.de
Mikhail Tal

Mikhail Nekhemievitsj Tal (latvisk: Mihails Tāls, russisk:  Михаил Нехемьевич Таль, født 9. november 1936 i Riga, død 28. juni 1992) var en latvisk sjakkspiller, og den åttende verdensmester i sjakk.


== Liv ==
Under krigen flyktet Tal med sin familie til landsbyen Yurla i Uralfjellene, hvor Tal begynte på skolen i 1943. I disse barneårene viste Tal liten interesse for sjakk, det var først da han 12 år gammel begynte i de unge pionérers sjakksalong han gikk inn i spillet for alvor. Trener var Alexander Koblentz som skulle følge Tal i mange år.


== Karriere ==
Tal var ingen utpreget barnestjerne, og begynte med sjakken nokså sent i forhold til andre mestere. Han var 15 år da han i 1951 første gang kvalifiserte seg til det latviske sjakkmesterskapet, 17 år da han vant det i 1953. I 1956 i Leningrad deltok han for første gang i det 23. allsovjetiske mesterskapet, og endte på 5.-plass sammen med Rathmir Kholmov, bak Spasskij, Tajmanov, Averbakh og Kortsjnoj. Året etter fulgte han opp med å vinne foran sterke spillere som Paul Keres og David Bronstein. Dette kvalifiserte ham til intersoneturneringen i Portoroz i Jugoslavia. Også denne turneringen vant han. De fire beste kvalifiserte seg til kandidatturneringen som skulle foregå i Zürich. Denne turneringen vant Tal overbevisende med 20 poeng av 28 i et meget sterkt felt, foran Paul Keres med 18,5 og Tigran Petrosjan med 15. Som den yngste spiller i sjakkhistorien hadde Tal kvalifisert seg til å spille om verdensmestertittelen.
Regjerende verdensmester var på denne tiden Mikhail Botvinnik. Partiene ble spilt i Moskva i 1960, og Tal vant med 12,5 mot 8,5 poeng. 24 år gamle Tal ble dermed den til da yngste verdensmesteren i sjakk, en rekord som siden ble slått av 22 år gamle Garry Kasparov i 1985.  Året etter mistet Tal imidlertid tittelen, da Botvinnik i revansjekampen vant med 13 poeng mot 8.
Siden den gang nådde aldri Tal helt opp i intersoneturneringene og kampen om verdensmestertittelen. Årsaken var blant annet de stadig tilbakevendende helseproblemene, den harde konkurransen blant sovjetrussiske sjakkspillere og at han ikke alltid ble foretrukket av styresmaktene. Likevel hadde han flere sterke turneringer, og kunne like til det siste produsere fremragende angrepspartier og briljante seire.
Under VM-kampene i Reykjavík på Island var Tal med i analyseteamet til Spasskij i kampen mot Fischer, og samarbeidet siden tett med verdensmester Anatolij Karpov.


== Spillestil ==
Han var kjent som en aggressiv spiller, med kallenavnet «trollmannen fra Riga». Som verdensmester var både hans forgjenger og etterfølger Mikhail Botvinnik.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mikhail Tal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mikhail Tal på Internet Movie Database 
(en) Mikhail Tal – chessgames.com 
(en) Mikhail Tal – OlimpBase 
(en) Mikhail Tal – 365Chess.com 
(en) 85 kritiske stillinger fra Tals partier
(en) Gamle ratinglister
Carl Lydholm

Carl August Severin Lydholm (født 14. november 1945) er en dansk frelsesarméoffiser. Han ble født som den yngste av fem søsken. Foreldrene er frelsesarmemajorene Viggo og Carla Lydholm. Han begynte frelsesarmeoffisersskolen i London i 1965, kom til Danmark som frelsesarmeløytnant i 1967 og ble beordret som korpsleder i Rønne på Bornholm. I november 1967 giftet han seg med frelsesarmeløytnant Gudrun Arskog
De hadde korpsordrer i Danmark og England fram til 1988. Da ble han divisjonssjef for Østre div. i Danmark. I 1991 fikk han ordren som finanssekretær, og etter noen år fikk han også ansvar for eiendomsavdelingen. I 1997 ble han generalsekretær for Russland/SUS command og i 1999 territorieleder i Finland og Estland territorium.
Lydholm har vært sterkt engasjert i det økumeniske liv i Danmark som medlem av Økumenisk Fællesråds forretningsutvalg og senere som nestformann. Han har også sittet som medlem i Nordisk Økumenisk Råd i forskjellige perioder.
Sammen med sin kone ble han 11. juli 2005 beordret som landsledere – kommandører – i Frelsesarmeens territorium Norge, Island og Færøyene. I 2011 ble de pensjonert fra aktiv tjeneste, og flyttet tilbake til sitt hjemland Danmark.
I november 2005 ble Carl Lydholm kritisert i norsk presse på grunn av at en praktiserende homofil frelsesarmeeoffiser mistet retten til å være offiser og ble omplassert til en sivil stilling på Frelsesarmeens hovedkvarter, i henhold til den internasjonale Frelsesarmeens retningslinjer. Landsforeningen for lesbisk og homofil frigjøring oppfordret til boikott av Frelsesarmeens julegryte, men boikotten fikk ikke spesielt godt gehør i den norske befolkningen.
I januar 2006 ble Carl Lydholm som en av fem nominert som ny general, verdensleder, men det var Shaw Clifton som ble valgt.


== Eksterne lenker ==
Frelsesarmeens offisielle presentasjon av kandidatene til generavalg Arkivert 25. mars 2007 hos Wayback Machine.
Latvisk

«Latvisk» kan også referere til Latvia.Latvisk (latvisk latviešu valoda) er et baltisk språk som brukes av rundt halvannen million mennesker i Latvia. Det er eneste offisielle språk i Latvia, og et av Den europeiske unions 23 offisielle språk. Det er rundt 1,4 millioner morsmålsbrukere av latvisk i Latvia, og ca. 150 000 i andre land. På grunn av latvisk språkpolitikk snakker rundt 80 % av Latvias befolkning latvisk. Bruken av latvisk i forskjellige samfunnsområder er økende.Det språket som er nærmest beslekta med latvisk er litauisk, men de to er ikke innbyrdes forståelige. Latvisk skrives med det latviske alfabet som er en variant av det latinske alfabetet med noen ekstra diakritiske tegn: makron, hake og komma.


== Grammatikk ==
Latvisk er et flekterende språk med mange analyserende former. Det er to grammatiske kjønn og to tall (entall og flertall). Substantiv bøyes i sju kasus: nominativ, genitiv, dativ, akkusativ, instrumentalis, lokativ og vokativ. Trykk legges som regel på første stavelse. Grunnleggende ordstilling er subjekt–verb–objekt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Latvian - UCLA Language Materials Project, University of California Los Angeles (UCLA).
Sparebanken Øst

Sparebanken Øst ble etablert i 1843 og er en norsk alliansefri sparebank med hovedkontor i Drammen, med 30 kontorer på Østlandet. I tillegg til bankvirksomheten består konsernet av datterselskapene AS Financiering, Sparebanken Øst Boligkreditt AS, Sparebanken Øst Eiendom og Øst Inkasso.
Bankens egenkapitalbevis ble notert på Oslo Børs i 1988. Sparebanken Øst var den første sparebank i Norge som inviterte til offentlig tegning av egenkapitalbevis, etter endring i sparebankloven som ga sparebankene adgang til å utstede det som den gang ble kalt grunnfondsbevis. Banken ble stiftet 11. januar 1843 som Ekers Sparebank. Sparebanken Øst er notert på Oslo Børs med ticker SPOG. Banken er et resultat av fusjonen mellom Eiker Sparebank og Drammensbanken Skoger Sparebank (stiftet 8. januar 1859) i 1997, og overtok Fokus Banks regionkontor i Buskerud i 1993, etter bankkrisen rundt 1990.  Banken har sitt hovedkontor i Drammen, og forøvrig kontorer på over 20 forskjellige steder på Østlandet.
Sparebanken Øst er eier DinBANK.no, youngbank.no (ungdomssegmentet) og Topprente.no (sparing).
Datterselskapet AS Financiering  (stiftet 11. juni 1930) gir lån til nye og brukte biler, motorsykler og campingvogner med pant i låneobjektet, i tillegg til leasing av biler, anleggsmaskiner og andre driftsmidler i næringssammenheng. Datterselskapet Sparebanken Øst Eiendom AS ble etablert i 1988 med det formål å eie og forvalte egne og bankens bygg og eiendommer. I tillegg har eiendomsselskapet ansvar for prosjektering og utvikling samt utleie av lokaler. Fra 1996 til 2000 var Sparebanken Øst med i Sparebank 1-alliansen.
I 2009 ble datterselskapet Sparebanken Øst Boligkreditt AS opprettet, med den hensikt å utstede såkalte obligasjoner med fortrinnsrett mot pant i boliglån som overføres fra banken. Øst Inkasso AS er et heleid datterselskap som utfører oppgaver innenfor purreservice/fakturainnfordring, inkasso, overvåk, inndrivelse og oppsøk. 
Banken er deleier i forsikringsselskapene Frende Livforsikring AS og Frende Skadeforsikring AS, samt verdipapirselskapet Norne Securities AS.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Sparebanken Øst
Drammen byleksikon: Skoger Sparebank
Latgale

Latgale er ett av fire landskaper i Latvia.  Det ligger øst i landet, for det meste nord for elva Daugava.  Daugavpils og Rēzekne er de største byene.


== Se også ==
Zemgale
Kurland
Vidzeme


== Eksterne lenker ==
Latgale research center
Zemgale

Zemgale er ett av fire landskaper i Latvia.  Det ligger i sørlige ssentrale deler i landet, sør for hovedstaden Riga.


== Se også ==
Kurland
Latgale
Vidzeme
Vidzeme

Vidzeme er ett av fire landskaper i Latvia, beliggende midt i landet.


== Se også ==
Kurland
Latgale
Zemgale
Sparebank

En sparebank er en bank som er organisert som en selveiende institusjon, det vil si uten eksterne eiere. Dette til forskjell fra en forretningsbank organisert som et aksjeselskap og altså med aksjonærene som eiere. De første sparebankene ble opprettet i Storbritannia i 1810.I Norge var sparebankenes forløper kornmagasinene som var lokale tiltak opprettet på slutten av 1700-tallet, i tilfelle uår og krig. Som i en bank måtte såkorn lånt fra kornmagasinene betales tilbake med renter.


== Sparebanker i Norge ==
29. juni 1822 ble Christiania Sparebank (senere Sparebanken NOR) etablert i Garmanngården i Rådhusgaten 7, som Norges første sparebank, og i løpet av de følgende 75 år ble det opprettet sparebanker i de fleste av landets kommuner. Bankene hadde både en spare-oppdragende funksjon overfor «almuen», slik at de slapp å ligge samfunnet til byrde ved sykdom og i alderdom,  og spilte en viktig rolle for en flersidig utvikling av lokalsamfunnenes selvstyre, selvfinansiering og utvikling.
Historisk har sparebankene hatt størst orientering mot privatkunder, kombinert med småindustri-, og primærnæringskunder. Utlån ble i størst mulig grad finansiert gjennom innskutte midler. I dag er skillet mellom sparebanker og forretningsbanker mindre. En grunn er at sparebanker nå har anledning til å skrive ut aksje-lignende grunnfondsbevis der grunnfondsbeviseierne har rett til både en avkastning ut fra overskuddet i sparebanken og rett til representasjon i sparebankens styrende organer. Som et videre skritt på denne veien har sparebankene også fått anledning til å omdanne seg til aksjeselskaper (aksjesparebank), men foreløpig er det bare én sparebank som har gjort dette (Gjensidige NOR Sparebank, fusjonert med Den norske Bank til DnB NOR).
Sparebankene har tradisjonelt hatt en sterk lokal forankring, og målsettingen i kommunene var gjerne å ha sin egen lokale sparebank. Etter krigen var det ca. 600 sparebanker i Norge. Dels som følge av kommunesammenslåinger, men primært fordi bankdrift etter hvert krevde bredere og dypere kompetanse, og fordi sparebankene måtte bli større for å betjene stadig større kunder, var det fra 1960-tallet og rundt 25 år deretter en lang rekke fusjoner. I 2018 hadde Sparebankforeningen som medlemmer 99 sparebanker, samt 29 sparebankstiftelser. Parallelt er det utviklet et omfattende samarbeid særlig med hensyn til IT-drift og produktutvikling.
Det er i dag en håndfull sparebankgrupperinger:
Eika Gruppen – (68 sparebanker)
SpareBank 1 Alliansen – (14 sparebanker)
Alliansefrie / Uavhengige – (17 sparebanker)
DNB – (1 sparebank)Samtlige sparebanker er organisert i Sparebankforeningen, som næringsorganisasjon.


== Se også ==
Liste over sparebanker i Norge


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lars Thue Forankring og forandring Sparebankene i Norge 1822-2014 vil bli utgitt høsten 2014 ISBN 9788215022772
Olof Sjöström (2009). Karl XIV Johan: Det moderna Sveriges grundare (svensk). Göteborg, Sverige: Beijbom Books. ISBN 978-91-978267-92.
Jorodd Asphjell

Jorodd Asphjell (født 17. juli 1960 i Orkdal, Sør-Trøndelag) er en norsk politiker (Ap). Han har sittet på Stortinget for Sør-Trøndelag siden 2005. Han var varaordfører i Orkdal kommune fra 1999 til 2003, og har sittet åtte år i kommunestyret i Orkdal. Han har også sittet tolv år i Sør-Trøndelag fylkesting og fylkesutvalget fra 1987 til 1999.
Jorodd Asphjell er fra Fannrem i Orkdal. Han har vært engasjert i frivillig arbeid i Orkdal Idrettslag med lederverv fra 1989 til 2004, og har vært nestleder i Sør-Trøndelag Skikrets. Han har i perioden 2007-2011 sittet i styret i Norges idrettsforbund.  I perioden 2011-2015 er han første visepresident i forbundet.  Adresseavisen kåret ham i juni 2008 til den mest innflytelsesrike i trøndersk idrett [1]. Han ble æresmedlem i Orkdal IL i 2003.
Han er utdannet trykker, og arbeidet i trykkeri 1977–1994, som selvstendig næringsdrivende 1994–1997 og som fylkessekretær i Arbeiderpartiet 1997–2005. 


== Stortingskomiteer ==
Oktober 2013 – 2017: medlem i Stortingets justiskomité
Mars 2013 – oktober 2013: medlem i Stortingets kommunal- og forvaltningskomité
Oktober 2005 – mars 2013: medlem i Stortingets helse- og omsorgskomité


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jorodd Asphjell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Jorodd Asphjell hos Stortinget 
(no) Jorodd Asphjell hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Jorodd Asphjell hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
(no) Jorodd Asphjells stemmegivning på Stortinget (arkivert) siden 2009 systematisert av organisasjonen Holder de ord
Catharina-Amalia av Nederland

Catharina-Amalia Beatrix Carmen Victoria (født 7. desember 2003 i Haag, Nederland) er prinsesse av Oranien (som betyr hun er tronarving), prinsesse av Nederland og prinsesse av Oranien-Nassau. Hun er eldste datter av Nederlands kongepar, kong Willem-Alexander og dronning Máxima. Prinsessen er nummer én i arvefølgen til Nederlands trone.
Hun ble døpt 12. juni 2004 i Haag. Fadderne er prins Constantijn av Nederland, kronprinsesse Victoria av Sverige, onkelen Martín Zorreguieta, H. D. Tjeenk Willink, Samantha Deane og Marc ter Haar.Hun er den første i arvefølgen til den nederlandske tronen, og ettersom Nederland har full kognatisk arverekke vil hun ikke bli skjøvet lenger ned på listen selv om foreldrene skulle få en sønn. Hun vil med andre ord etterfølge sin far på tronen som regjerende dronning av Nederland.


== Forfedre ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Catharina-Amalia på kongehusets offisielle nettside
Brita Cappelen Møystad

Brita Cappelen Møystad Engseth (også Brita Cappelen Møystad; født 26. april 1966 i Elverum) er en norsk programleder og filmkritiker. 
Møystad kom til NRK på slutten av 1990-tallet og var dommer i TV-quizen Tatt av filmen. Senere ble hun en av programlederne i Filmredaksjonen på NRK (sammen med Pål Bang-Hansen). Etter de var hun filmanmelder i Absolutt underholdning på TV 2 og Oslo TV på TVNorge. Senere var hun i en del år programleder i radiokanalen Kanal 24. I 2005 og 2006 ledet hun realityprogrammet Big Brother på TVNorge. 
Tidlig i karrieren skrev hun for gratisavisa Urban. På slutten av 1990-tallet ble hun hentet til Tique og i 2001 ble hun ansatt som leder for Dagsavisens kultur- og featureavdeling.Våren 2007 ledet hun sitt eget talkshow, Bare Brita Show, på TVNorge, men programmet ble stoppet etter bare to sendinger. I 2014 var hun en av deltakerne i TV 2-programmet Det sterkeste kjønn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brita Cappelen Møystad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Brita Cappelen Møystad på Internet Movie Database  Wikiquote: Brita Møystad Engseth – sitater
Cray Inc.

Cray Inc. er en amerikansk produsent av superdatamaskiner. Selskapet ble etablert i 1972 og har hovedkontor i Seattle.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Cray Inc – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cray – galleri av bilder, video eller lyd på Commons