jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Burt Bacharach

Burt Bacharach (født 12. mai 1928 i Kansas City i Missouri) er en amerikansk pianist, sanger og komponist.Bacharach vokste opp i Queens i New York City og studerte musikk ved McGill University i Montréal, Mannes School of Music i New York og Music Academy of the West i Santa Barbara. Blant hans lærere innen komposisjon var Darius Milhaud, Henry Cowell og Bohuslav Martinů. Etter endt militærtjeneste arbeidet han som pianist, både som solist og som akkompagnatør for artister som Vic Damone, Polly Bergen, Steve Lawrence, Ames Brothers og Paula Stewart (som ble hans første ektefelle).
I 1950-årene og tidlig i 1960-årene var han pianist, arrangør og kapellmester for Marlene Dietrich, som han turnerte sammen med. Sammen med blant andre lyrikeren Hal David, som han traff i 1957 da de arbeidet sammen i Brill Building i New York, skrev han mange populære sanger i 1960- og [1970-årene.
Bacharachs musikk er blitt fremført av et utall artister, inkludert The Carpenters, Aretha Franklin, Jack Jones, Tom Jones, Dusty Springfield, Luther Vandross og spesielt Dionne Warwick, som spilte inn demoene hans.
Bacharach vant også Oscar for beste sang for temasangen til filmen Arthur i 1981.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Burt Bacharach – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Burt Bacharach på Internet Movie Database 
(sv) Burt Bacharach i Svensk Filmdatabas 
(da) Burt Bacharach på Filmdatabasen 
(da) Burt Bacharach på Scope 
(fr) Burt Bacharach på Allociné 
(en) Burt Bacharach på AllMovie 
(en) Burt Bacharach hos The Movie Database 
(en) Burt Bacharach hos Internet Broadway Database 
(en) Burt Bacharach på Apple Music 
(en) Burt Bacharach på Discogs 
(en) Burt Bacharach på MusicBrainz 
(en) Burt Bacharach på Spotify 
(en) Burt Bacharach på Songkick 
(en) Burt Bacharach på Last.fm 
(no) Burt Bacharach på Rockipedia 
(en) Burt Bacharach på Genius — sangtekster 
(en) Burt Bacharach på AllMusic 
(en) Burt Bacharach på Internet Broadway Database
De fire «S»-ene

De fire «S»-ene er kallenavnet til en del av det norske skøytelandslaget som var på midten og slutten av 1970-årene og starten av 1980-årene, og det var de som oftest fikk representere Norge i internasjonale mesterskap. Løperne som fikk dette tilnavnet var:

Jan Egil Storholt
Kay Arne Stenshjemmet
Sten Stensen
Amund SjøbrendI EM 1975 deltok de fire for første gang i et internasjonalt mesterskap. De vant tre distanser, og Stensen ble mester. Under europamesterskapene i 1976 og 1977 var lagets dominans spesielt påtakelig, ved begge anledninger la kvartetten beslag på de fire første plassene i sammendraget. I 1981 tok de tre gjenværende (Stensen hadde lagt opp) gull og bronse i EM og de tre første plassene i VM.
De fire har vunnet i alt to OL-gull (Storholt på 1 500m i 1976 og Stensen på 5 000m i 1976), tre OL-sølv, to OL-bronse, to VM-titler (Stensen i 1974 og Sjøbrend i 1981) og seks EM-titler (Stensen i 1975, Stenshjemmet i 1976 og 1980, Storholt i 1977 og 1979 samt Sjøbrend i 1981), og tatt 36 distanseseire i internasjonale mesterskap og forbedret verdensrekordene totalt fem ganger.


== Galleri ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
Enkeltprofiler på Speedskatingstats.com med internasjonale mesterskapsplasseringer

(en) Sten Stensen
(en) Jan Egil Storholt
(en) Kay Arne Stenshjemmet
(en) Amund Sjøbrend
Scots Guards

Scots Guards er et tradisjonsrikt regiment i den britiske hæren og en del av Guards Division. Dets historie går tilbake til 1642.
Scots Guards i seremoniell uniform har ikke en pompong i sine bjørneskinnsluer og jakkeknappene er i grupper på tre.
Fremtid

For en tidligere dagsavis i Drammen, se DrammensAvisa FremtidenFremtid, på norsk også skrevet framtid, er den tiden som kommer etter nåtida. Fremtiden er dermed det motsatte av både fortid og nåtid. Ved lineær begrepsoppfattelse av tid, er fremtiden den delen av tidslinjen som ikke har inntruffet ennå, for eksempel punktet i romtid hvor alle hendelser har til gode å skje. 
Fremtiden har alltid hatt en spesiell plass i filosofien og i menneskers sinn, fordi man ønsker å forutsi hendelser som skal skje. Det er kanskje mulig å argumentere for at utviklingen av menneskers hjerne er, i stor grad, utvikling av kognitive evner som er nødvendige for å kunne forutsi fremtiden. Eksempler på disse er abstrakt innbilling, logikk og induksjon.


== Spådommer om fremtiden ==

På tross av disse kognitive instrumentene for forståelse av fremtiden, har den stokastiske karakteren ved flere naturlige og sosiale prosesser gjort prognoser av fremtiden et langsiktig for ulike personer og kulturer opp gjennom tidene. Noen hevder å kunne se inn i fremtiden som har fått stor anerkjennelse og sosial viktighet i fortids- og nåtidssamfunn. Det gjelder for eksempel profeter som kan få åpenbaringer om blant annet fremtiden og komme med profetier, spåmenn og spåkoner, orakler, sannsigersker og til en viss grad synske og astrologer.
Fremtid er også et viktig tema innen religion. Religioner tilbyr ofte forklaringer om liv etter døden, samt læren om verdens undergang. Determinisme er en retning innen filosofien som tror på skjebnen og anser fremtiden som gitt. Innen litteratur og film har skildringer som legger vekt på teknologi i fremtiden fått betegnelsen science fiction. 


== Se også ==
Fremtidsforskning, trendanalyse, prognose
Fortid
Nåtid
Xiang Jiang

Xiang Jiang (kinesisk: 湘江, 湘水 eller 湘; pinyin: Xiāng Jiāng, Xiāng Shǔi eller bare Xiāng) er en elv i det sørlige Kina. Den renner fra Haiyangfjellet i fylket Lingui i provinsen Guangxi og inn i Hunan. Den er Hunan-provinsens største elv og renner ut i innsjøen Dongtingsjøen, som har videre forbindelse til Chang Jiang.
Elven er 856 km lang, hvorav 670 km er i Hunan. 
I kinesisk folketro heter det av Xiangjian beskyttes av to gudinner, Ehuang og Nüying. De var begge gift med den mytiske herskeren keiser Shun. Etter at Shun døde var de ute av stand til å leve med sorgen og tapet, og begikk begge selvmord på hvert sitt sted ved elven. 
Folket i staten Chu kjent fra De stridende rikers tid dyrket disse elvegudinnene. Dikteren Qu Yuan skrev et dikt om dem, Xiang-fruene, som er blitt bevart for ettertiden.  


== Større byer langs elven ==
Hengyang
Zhuzhou
Xiangtan
Changsha


== Eksterne lenker ==
(en) Xiang River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
New Hall

New Hall er et av kollegiene ved University of Cambridge. Det er forbeholdt kvinner, og ble grunnlagt i 1954 på et tidspunkt hvor Cambridge hadde den laveste andel kvinnelige laveregradsstudenter av alle universiteter i Storbritannia, og hvor bare to andre kollegier (Girton og Newnham) var åpne for kvinner.


== Historie ==
Da de siste mannskollegiene ble åpnet også for kvinner på 1970- og 1980-tallet ble det diskutert om New Hall burde fortsette å være et kvinnekollegium. På 1980-tallet ble det foreslått en sammenslåing med St John's College. Men ettersom universitetet fremdeles har en overvekt av menn har man valgt å beholde det som et rent kvinnekollegium. 


== Alumnæ ==
Jocelyn Bell Burnell
Julia King
Sue Perkins
Tilda Swinton


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Murray Edwards College, Cambridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sade Adu

Sade Adu (født Helen Folasade Adu 16. januar 1959 i Ibadan i Nigeria) er en britisk-nigeriansk sanger og komponist, kjent for sin myke, følelsesfulle altstemme. Hun har hatt stor suksess, spesielt på 1980- og 1990-tallet, med sitt engelske band, Sade, bestående av Stuart Mathewman (gitar og saksofon), Paul Denham (bass), Andrew Hale (keyboard) og Paul Cook (trommer).
Sade Adu ble født til nigeriansk far og engelsk mor, vokste opp i Clacton-on-Sea i Essex, og flyttet til Camden Town i London i 1984. I begynnelsen var hun vokalist for to funkgrupper, Arriva og Pride, før hun under en opptreden i fjernsynsprogrammet The Tube lanserte bandet som bærer hennes navn.
I 2017 ble hun forfremmet til kommandør (CBE) av Order of the British Empire.


== Diskografi ==


=== Album ===
Diamond Life (Epic, 1984)
Promise (Epic, 1985)
Stronger Than Pride (Epic, 1988)
Love Deluxe (Epic, 1992)
Remix Deluxe (Epic, 1992)
The Best Of Sade (Epic, 1994)
Lovers Rock (Epic, 2000)
Lovers Live (Epic, 2002)
Soldier of Love (Sony, 2010)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sade Adu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sade Adu på Internet Movie Database 
(en) Sade Adu hos The Movie Database 
(en) Sade Adu på Apple Music 
(en) Sade Adu på Boomplay 
(en) Sade Adu på Boomplay 
(en) Sade Adu på Discogs 
(en) Sade Adu på MusicBrainz 
(en) Sade Adu på SoundCloud 
(en) Sade Adu på Spotify 
(en) Sade Adu på Songkick 
(en) Sade Adu på Last.fm 
(en) Sade Adu på AllMusic 
Sade Adu på Instagram 
Sade Adu på YouTube
Richard Badew

Richard Badew (død 1361) var visekansler og senere kansler ved University of Cambridge i det 14. århundre. Han grunnla University Hall, det nåværende Clare College.


== Litteratur ==
A.B. Cobban (2004): «Badew, Richard (d. 1361)», i: Oxford Dictionary of National Biography. Oxford: Oxford University Press.
Sarpen

Sarpen (eller Dagbladet Sarpen) var en dagsavis som ble utgitt mellom 1854 og 1991 i Sarpsborg.Avisen ble stanset av nazistene under andre verdenskrig og klarte aldri å ta igjen konkurrenten Sarpsborg Arbeiderblad da fredsdagene kom. Opplaget lå lenge rundt 2–3000 eksemplarer. I 1974 kjøpte Fredriksstad Blad opp utgiverrettighetene, men avisen fortsatte å tape penger. I 1980-årene ble det igangsatt en massiv kampanje for å øke opplaget, og abonnementene ble sterkt subsidiert. Resultatet ble en dobling av opplaget, men til en høy pris. Avisen kom med sin siste utgave julaften 1991.


== Referanser ==
Reker

Reker tilhører tifotkrepsene. De er vanligvis ganske små dyr som opptrer i stort antall. Forskjellige slags reker holder til på forskjellige dyp både i havet og i ferskvann. I denne artikkelen omtales infraordenen Caridea, som omfatter nesten alle reker som forekommer i Norge, men en annen gruppe av tifotkrepser, Dendrobranchiata, kalles også «reker».
De er særlig kjent som matnyttige og kan brukes på mange forskjellige måter i middagsretter. 
Mange arter holdes også i akvarium. Reker omfatter grupper som Atyidae, Caridina, kloreker og viftereker. Av de mer kjente artene kan nevnes  amanoreke, blomsterreke, Cryphiops caementarius,  dypvannsreke, Gabonreke, Halocaridina rubra, kirsebærreke, Molukk-viftereke og rød krystallreke.


== Taksonomisk plassering ==
Taksonomien til storkreps er komplisert og under stadig revisjon. En moderne oppdatering av systematikken gis nedfor i tråd med 2013-revisjonen, etter oversikten i  WoRMS-databasen.. 

Rekke: leddyr (Arthropoda) - 67.000 arter
KLASSE storkreps (Malacostraca) - +30.000 arter Latreille, 1802
Underklasse «ekte storkreps» Eumalacostraca Grobben, 1892
Usikker overorden Eucarida Calman, 1904
Orden tifotkrepser (Decapoda) - 2.700 slekter, 15.000 arter Latreille, 1802
Usikker underorden Eggbærereker, (Pleocyemata)
Infraorden reker (Caridea) Dana, 1852 
Overfamilie Alpheoidea  Rafinesque, 1815
Overfamilie Atyoidea  De Haan, 1849 
Overfamilie Bresilioidea  Calman, 1896
Overfamilie Campylonotoidea  Sollaud, 1913
Overfamilie Crangonoidea  Haworth, 1825
Overfamilie Nematocarcinoidea  Smith, 1884
Overfamilie Oplophoroidea  Dana, 1852a
Overfamilie Palaemonoidea  Rafinesque, 1815
Overfamilie Pandaloidea  Haworth, 1825
Overfamilie Pasiphaeoidea  Dana, 1852
Overfamilie Physetocaridoidea  Chace, 1940
Overfamilie Processoidea  Ortmann, 1896a
Overfamilie Psalidopodoidea  Wood-Mason, 1892
Overfamilie Stylodactyloidea  Spence Bate, 1888


== Litteratur ==
Torsvik, Mortensen, Nedreaas (red.) Fiskeribiologi ISBN 82-529-1720-8


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Caridea – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Caridea i Encyclopedia of Life 
(no) Caridea hos Artsdatabanken 
(sv) Caridea hos Dyntaxa 
(en) Caridea hos Fauna Europaea 
(en) Caridea hos Fossilworks 
(en) Caridea hos ITIS 
(en) Caridea hos NCBI 
(en) Kategori:Caridea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Caridea – detaljert informasjon på Wikispecies 
de Grave, Sammy, et. al., «A classification of living and fossil genera of decapod crustaceans», i: Raffles Bulletin of Zoology. Suppl. 21, 2009, side 1–109
Reimerswaal

Reimerswaal er en relativt ung kommune i den nederlandske provinsen Zeeland, oppkalt etter den tapte middelalderbyen Reimerswaal. Denne byen fikk byrettigheter i 1375, og lå nord for dagens kommune i området som kalles Zuid-Bevelands oversvømte land (ned. het Verdronken land van Zuid-Beveland eller het Verdronken land van Reimerswaal). Etter gjentatte oversvømmelser forlot de siste beboerne byen i 1632. Dagens Reimerswaal ble til i 1970, da kommunene Krabbendijke, Kruiningen, Rilland-Bath, Waarde og Yerseke ble slått sammen.
I kommunen ligger tettstedene Bath, Hansweert, Krabbendijke, Kruiningen (rådhus), Oostdijk, Rilland, Waarde og Yerseke. Bortsett fra disse er det to små tettsteder til, som kanskje heller burde kalles en "husklynge" enn tettsted, Gawege og Stationsbuurt.
I Stationsbuurt ligger jernbanestasjonen Rilland-Bath, de to andre stasjonene i Reimerswaal heter Krabbendijke og Kruiningen-Yerseke. Riksvei A58 og jernbanelinjen Vlissingen-Roosendaal er hovedtrafikkårene til Reimerswaal, mens fergen mellom Kruiningen og Perkpolder ble nedlagt i 2003 ved Westerscheldetunnelens åpning. Med hensyn til næringsliv, er Yerseke Reimerswaals mest kjente tettsted takket være handelen i blåskjell og østers.
Reimerswaal er en grensekommune, på sørsiden trekkes grensen i elvemunningen av Westerschelde, med den belgiske kommunen Antwerpen på den andre siden. I øst grenser Reimerswaal til provinsen Noord-Brabants kommuner Bergen op Zoom og Woensdrecht. I nord er kommunegrensen trukket i Oosterschelde. Vest for Reimerswaal ligger kommunene Goes, Kapelle og Borsele.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Reimerswaal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Reimerswaal – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Grunnleggende informasjon om Reimerswaal (på nederlandsk)
Kart Arkivert 30. april 2008 hos Wayback Machine.
St John’s College

St John's College er et av kollegiene ved University of Cambridge. Det ble grunnlagt av lady Margaret Beaufort i 1511, og er idag det nest største kollegiet i Cambridge etter Trinity College. Det er også et av de rikeste kollegiene, med en estimert formue på omkring 225 millioner britiske pund, og en årlig inntekt på 7,6 millioner pund (2003).


== Historie ==
Kollegiet ble grunnlagt der hvor hospitalet St. John fra det 13. århundre lå i Cambridge, etter forslag fra (St.) John Fisher, biskop av Rochester og kapellan hos lady Margaret. Imidlertid døde lady Margaret uten å ha nevnt grunnleggelsen av kollegiet i sitt testamente, og det var derfor i stor grad Fishers innsats som gjorde at det ble etablert. Han måtte få kong Henrik VIIIs tillatelse, og sikret seg også tillatelse fra paven med hjelp fra historikeren og diplomaten Polidoro Virgili samt tillatelse fra biskopen av Ely, til å fjerne det religiøse hospitalet og gjøre det om til kollegium. Kollegiet fikk sitt kongelige brev den 9. april 1511. Likevel var det vanskeligheter med å få penger til drift fra lady Margarets eiendom, dette løste seg endelig i 1512.


== Kjente alumni ==
Brook Taylor (1685–1731) – matematiker
William Wordsworth (1770–1850) – dikter
Douglas Adams (1952–2001) – forfatter
Sir Maurice Wilkes (født 1913)
Sir Roger Penrose (født 1931) – matematiker og filosof
Manmohan Singh (født 1932) – Indias statsminister (siden 2004)


=== Nobelprisvinnere ===


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) St John's College, Cambridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Justus av Canterbury

Justus (død 10. november 627 (trad.)) var den fjerde erkebiskop av Canterbury, fra 624 til sin død. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn, misjonær ===
Han var romer av fødsel, og en av misjonærene som ble sendt til England av pave Gregor I i 601 etter at Augustin av Canterbury hadde bedt om flere prester. 


=== Biskop av Rochester ===
Justus ble den første biskopen av Rochester. Da det brøt ut kristenforfølgelse etter kong Æthelbert av Kents død flyktet han til Gallia, men kom etter et år tilbake og ble gjeninnsatt som biskop. Han skal ha styrt bispedømmet med kløkt og kyndighet. 


=== Erkebiskop av Canterbury ===
I 624 ble han elevert til erkebiskop av Canterbury etter Mellitus' død, og mottok palliet fra pave Bonifatius V. Han utnevnte Romanus som etterfølger i Rochester. 
Han skrev til britiske og irske kristne, og bad dem om å rette seg etter romerkirkens regler. Brevene er ikke bevart, men et utdrag er medtatt i Bedas kirkehistorie. Han var ikke spesielt taktfull, og brevene ble for det meste ignorert. 
Den største hendelsen i hans virketid var kristningen av Northumbria. Justus konsekrerte Paulinus som erkebiskop av York, og innen et år hadde gått var kong Edwin av Northumbria døpt sammen med mange av sine undersåtter i en kirke Paulinus fikk reist i York, nær stedet hvor York Minster nå står. Nyheten om dette ble overbrakt til Justus ikke lenge før han døde. 
Tidspunktet for hans død er tradisjonelt fastsatt til 10. november 627.
Tom DeLay

Thomas «Tom» Dale DeLay (født 8. april 1947 i Laredo i Texas i USA) er en amerikansk politiker (republikaner) og majoritetsleder i Representantenes hus i USA 2003–2006.
DeLay ble valgt til Kongressen i 1984, og ble nestleder for den republikanske gruppen i 1995. Han ble majoritetsleder i 2003. DeLay er kjent som en hardtslående og aggressiv politiker, og hadde kallenavnet «The Hammer» (hammeren) blant kolleger for sin jerndisiplin internt i partigruppen.
I pakt med kongressrepublikanernes reglement gikk han av som majoritetsleder 7. januar 2006, etter at en storjury i Texas i 2005 tok ut anklage mot ham for å konspirere for å bryte delstatens valglover. Dette tiltalepunktet er senere avvist av domstolen. DeLay er fortsatt siktet for ulovlig pengevasking og konspirasjon for å begå ulovlig pengevasking. Siktelsene dreier seg om DeLays aktiviteter for å skaffe et republikansk flertall i delstatsforsamlingen i Texas ved valgene der i 2002. Hovedmålet var å få delstatsforsamlingen til å foreta en nytegning av statens valgdistrikter til Representantenes hus foran Kongressvalget i 2004.
To av DeLays nærmeste medarbeidere ble i 2006 dømt for å ha mottatt bestikkelser fra lobbyisten Jack Abramoff, men selv om det har vært reist kritikk også mot DeLay, har det aldri vært tatt ut tiltale eller foregått noen offentlig kjent etterforskning av ham for disse forholdene.
DeLay trakk seg fra Representantenes hus 9. juni 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tom DeLay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tom DeLay hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek
NWA

NWA er en trebokstavers forkortelse som kan vise til:

National Weather Association – et meteorologisk institutt basert i Charlottesville, Virginia, USA
National Wrestling Alliance – et fribryterkartell
New Weird America – musikkbevegelsen basert på acid folk fra tidlig på 2000-tallet
N.W.A. (Niggaz Wit Attitude) – ei hiphop-gruppe fra Compton, California, USA
Northwest Airlines – ICAO-koden for selskapet
Pepperspray

Pepperspray er en uformell betegnelse på et ikke-dødelig stridsmiddel som er basert på frukter av chilipepper. Virkestoffene, bl.a. capsaicin, trekkes ut av tørkede og knuste frukter ved hjelp av organiske løsemidler, for eksempel etanol. Løsemidlene dampes av, og den gjenværende oljeaktige massen, ofte kalt OC (Oleoresin Capsicum) brukes som råvare. I formelt språk brukes også begrepet OC-spray.


== Egenskaper ==
Pepperspray i ansiktet vil medføre umiddelbar:

brennende smerte i øynene
forvirring og desorientering
ukontrollert hoste, talevansker og mulig oppkast
lett hodepine
kortpustethet
forbigående blindhetDet er også rapportert om tilfeller av hjerneskade og dødsfall ved utsettelse for pepperspray.
En del pepperspray er i tillegg tilsatt et ultrafiolett sporstoff for identifisering. Innholdet er ikke brennbart, og beholderen trenger ikke å rystes før bruk. Beholderen har en sikring for å unngå uønsket avfyring. Drivgassen er helt ufarlig for mennesker og miljø.


== Regulering ==
Pepperspray omfattes av våpenloven §§ 1b og 3e–f. Det er ulovlig for privatpersoner å eie peppersprayvåpen eller beholdere med pepperspray uten tillatelse fra politiet. 
Pepperspray brukes av politiet, med hjemmel i våpeninstruksen. Det er den enkelte politisjef som utarbeider retningslinjer for når våpenet kan medbringes av politi i tjeneste. Det stilles krav til at politiet skal ha gjennomgått opplæring for å kunne bære og bruke våpenet. Tidligere ble det stilt krav om at politi som en del av opplæringa skulle utsettes for OC-spray i ansiktet for å få den nødvendige kompetansen til å bruke sprayen forsvarlig i tjenesten. Etter meldinger om helseskader som følge av dette, la Arbeidstilsynet i 2007 ned forbud mot bruk av pepperspray i opplæringsøyemed.


== Referanser ==


== Se også ==
CS-gass
Grazia Deledda

Grazia Deledda (født 27. september 1871 i Nuoro på Sardinia i Italia, død 15. august 1936 i Roma) var en italiensk forfatter. Hun ble tildelt nobelprisen i litteratur i 1926.


== Bibliografi (utgitt på norsk) ==

Hjemve, 1929
Annalena Bilsini, 1929
På onde veier, 1928
Efeuen, 1928
Siv som svaier i vinden, 1927
Flukten til Egypten, 1927
Den ensomme mands hemmelighet, 1925
Aske, 1925


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Grazia Deledda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Grazia Deledda på Internet Movie Database 
(en) Grazia Deledda hos The Movie Database 
(en) Grazia Deledda på Discogs 
(en) Nobelprisen i litteratur 1926 hos Nobelprize.org
(en) Grazia Deledda hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i litteratur 1926
Aleksandr Tikhonov

Aleksandr Ivanovitsj Tikhonov (russisk Александр Иванович Тихонов, født 2. januar 1947 i Ujskoje, Tsjeljabinsk oblast) er en tidligere russisk skiskytter som representerte Sovjetunionen. 
Han er blant tidenes mestvinnende skiskyttere med sine 11 VM-gull og fire OL-gull.
Han mangler derimot individuelt OL-gull, men var med på å ta stafettgull for Sovjetunionen i fire OL på rad (1968, 1972, 1976 og 1980).
Til sammenligning har Ole Einar Bjørndalen totalt 16 gull (fortsatt aktiv pr. 2014/15-sesongen) på de tre distansene 20 km, 10 km og stafett. I de to tradisjonelle individuelle øvelsene 20 km (normalprogrammet) og 10 km (sprinten), har både denne sovjetrusseren og DDR-mannen Frank Ullrich seks gull hver seg i VM-/OL-sammenheng, mens Bjørndalen har ni medaljer av edleste valør på de to distansene. Halve karrieren til Tikhonov hadde imidlertid gått da sprint-10 km ble VM-gren i 1974.
I mai 2002 ble han valgt til visepresident i det internasjonale skiskytterforbundet (IBU). Han bor i dag i Østerrike.
Han har omtalt norske idrettsutøvere som "frostskadde tosker".


== Meritter ==
Verdensmesterskap
1967 – sølv på stafetten
1969 – gull på 20 km og stafetten
1970 – gull på 20 km og stafetten
1971 – gull på stafetten, sølv på 20 km
1973 – gull på 20 km og stafetten
1974 – gull på stafetten
1976 – gull på 10 km
1977 – gull på 10 km og stafetten, bronse på 20 km
1979 – sølv på 20 km og bronse på stafetten
Olympiske leker
Grenoble 1968 – gull på stafetten og sølv på 20 km
Sapporo 1972 – gull på stafetten
Innsbruck 1976 – gull på stafetten
Lake Placid 1980 – gull på stafetten


== Se også ==
Liste over mestvinnende vinterolympiere


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Aleksandr Tikhonov – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Aleksandr Tikhonov – Olympics.com 
(en) Aleksandr Tikhonov – Olympic.org 
(en) Aleksandr Tikhonov – Olympedia 
(en) Aleksandr Tikhonov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Aleksandr Tikhonov – IBU 
 Wikiquote: Aleksandr Tikhonov – sitater