jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Histamin

Histamin er et nitrogenholdig stoff (amin), en betennelsesmediator som frigjøres for eksempel ved vevskade eller allergiske reaksjoner. Det fungerer også kjemotaktisk på hvite blodceller. Det finnes i store mengder i mastceller og basofile granulocytter, og syntetiseres ved  dekarboksylering av aminosyren histidin.Effektene til histamin skjer via histaminreseptorer (H1,H2,H3,H4) som er G-protein-koblete reseptorer.H1 gir vasodilatasjon, aktivering av glatte muskelceller og endotelceller og bronkokonstriksjon, hvorav den siste er en av mekanismene bak astma – derfor brukes antihistaminerge stoffer en del som astmamedisin. De siste første er med på å starte/fremme en  betennelsesreaksjon.
H2 finnes på parietalcellene i magesekken og stimulerer produksjonen av saltsyre.
H3 er mest uttrykt i sentraltnervesystemet, noe i det perifere nervesystemet, og hemmer frigjøring av en rekke neurotransmittorer, i alle fall dopamin, GABA, acetylkolin, noradrenalin og serotonin.
H4 er funnet en rekke steder, som i beinmargen, brisselen (thymus), milten, hvite blodceller og i tarmen. Den fysiologiske funksjonen er uklar, men har muligens noe med frigjøring av hvite blodceller fra beinmargen å gjøre.


== Histamin i mat ==
Histamin finnes naturlig i hermetisert tunfisk, makrell, skalldyr, surströmming, tomat, bringebær, jordbær, rødvin, oster som parmesan og muggoster, pølser/salami, nøtter og sjokolade. Det er først og fremst konserverte og gjærede matvarer som inneholder store mengder histamin.


== Se også ==
Antihistamin


== Referanser ==
Schlossbrücke (Berlin)

Schlossbrücke (slottsbroen) er en bro over Spree i Berlin ligger i den østlige del av boulevarden Unter den Linden i byens sentrum. Den forbinder gaten med Lustgarten og Museumsinsel. Broen ble bygget mellom 1821 og 1824 etter tegninger av Karl Friedrich Schinkel.


== Eksterne lenker ==
(en) Schlossbrücke (Berlin-Mitte) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Schloßbrücke (Berlin-Mitte) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Schlossbrücke
Brückenweb
Ernst Eduard vom Rath

Ernst Eduard vom Rath (født 3. juni 1909 i Frankfurt am Main, død 9. november 1938 i Paris) var en tysk nazist, diplomat og ambassadesekretær i Paris. Han ble skutt i magen av den tyske jøden Herschel Grynszpan den 7. november 1938 og døde to dager senere. Drapet på Rath førte til Krystallnatten i Tyskland og Østerrike.


== Liv ==
Ernst vom Rath gikk på realgymnasiet i Breslau, og studerte jus i Bonn, München og Königsberg. Han ble medlem av NSDAP i 1932. I 1934 trådte han inn i utenrikstjenesten som attaché og var virksom ved ambassadene i București, Paris og Calcutta. Før han ble beordret til Paris, var han på et flere måneder langt kuropphold i St. Blasien i Schwarzwald, angivelig for en magelidelse. Atten år etter andre verdenskrig forklarte imidlertid den jødiske legen Sarella Pomeranz under ed at hun hadde behandlet vom Rath så tidlig som i 1929. Hun var dengang assistentlege ved Røntgeninstituttet i Berlin, der vom Rath fikk behandling med kortbølger for diagnosen endetarmsbetennelse med gonokokker. Det ble videre anført at man dengang hadde mange pasienter i Berlin med gonoré i endetarmen som følge av homoseksuelle kontakter. Når vom Rath sørget for å oppsøke jødiske leger, var dette for å unngå offentlig registrering og mulig skandale hvis det kom til anklager fra ikke-jødiske leger.Fra juli 1938 var han stasjonert i Paris, der hans onkel Roland Köster tidligere hadde vært ambassadør. Etter at han i en alder av 29 år ble skutt av Grynszpan, fikk han 17. november 1938 en statsbegravelse i Düsseldorf.


== Grunner til drapet ==

Grynszpans familie skulle utvises til Polen, men Polen nektet å ta dem imot, og de ble sammen med mange andre nødt til å oppholde seg ved grensestasjonene mens den tyske regjeringen forhandlet med polakkene. Grynszpan ble oppmerksom på dette gjennom et fortvilt postkort fra sin søster Beile, skrevet 31. oktober 1938 i grensebyen Zbaszyn. Hun fortalte her om den brutale deportasjonen fra hjembyen Hannover som familien hadde måttet forlate uten andre midler enn en koffert hun fikk lov å pakke til dem. Det blir vanligvis antatt at Grynszpan skjøt Rath fordi han ikke ville hjelpe ham å bedre hans families situasjon.
Det finnes også en annen teori, som imidlertid har fått en mer blandet mottagelse. Ifølge opptegnelser fra den franske forfatteren André Gide skulle Rath være aktiv i Paris' homoseksuelle miljø og kjenne Grynszpan derfra. Bl.a. forskeren Hans-Jürgen Döscher har hevdet at Rath og Grynszpan hadde et homoseksuelt forhold, og at Grynszpan, som oppholdt seg illegalt i Frankrike, skjøt Rath fordi han ikke hadde hjulpet ham å skaffe seg lovlig opphold slik han hadde lovet.


== Litteratur ==
Armin Fuhrer: Herschel. Das Attentat des Herschel Grynszpan am 7. November 1938 und der Beginn des Holocaust. Berlin Story Verlag, Berlin 2013, ISBN 978-3-86368-101-2.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ernst vom Rath – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Althessische Ritterschaft

Althessische Ritterschaft (gammelhessiske ridderskap) er en forening av hessisk uradel, som også de tidligere landsfyrstene av huset Hessen tilhørte.
Medlemmene føres opp i en matrikkel, som utgjør grunnlaget for dens karitative arbeide. Foreningen eier og forvalter det adelige Stift Kaufungen.


== Historie ==
Etter at klostret i Kaufungen i 1527 var blitt stengt av Philipp av Hessen i forbindelse med reformasjonen, slo han i 1532 sammen de tidligere klostrene Wetter og Kaufungen til stiftet Kaufungen og Wetter, og gav det til sitt ridderskap.
Stiftet ble opprettet for å støtte adelige ugifte kvinner, som etter oppløsningen av klostrene ikke lenger hadde noen forsørgelse. Stiftet støtter også andre hjelpetrengende medlemmer av adelen, det kurhessiske diakoni og forskjellige samfunnsnyttige formål.


== Stiftelsen ==
Stiftelsen ledes av tre Obervorstehern fra foreningens rekker. I 2005 innehadde Otto von Boyneburgk, Hauprecht Freiherr Schenck zu Schweinsberg og Adam von Trott zu Solz denne stillingen. Stiftelsens sete er det tidligere klosteret Kaufungen ved Kassel.


== Medlemmer (utvalg) ==
Foreningens medlemmer inkluderer blant annet følgende slekter (ufullstendig liste):

Riedesel Freiherren zu Eisenbach, Erbmarschälle von Hessen,
Grafen und Freiherren von Berlepsch, Erbkämmerer von Hessen,
von Dörnberg, Erbhofmeister (Erbküchenmeister) von Hessen
Freiherren Schenck zu Schweinsberg, Erbschenken von Hessen
von Trott zu Solz,
vom Baumbach,
Treusch von Buttlar,
von Buttlar,
von Boyneburgk,
von Boyneburg,
von Löwenstein,
von und zu Gilsa,
von Urff
Edgar von Wahl

Edgar von Wahl, kalte seg også Edgar de Wahl, (født 11. augustjul./ 23. august 1867greg. i Olwiopol (nå Pervomajsk i Ukraina) i Russland, død 9. mars 1948 i Estland i Sovjetunionen) var en tysk-russisk sjøoffiser og matematikk- og fysikklærer i Reval (i dag Tallinn).
Edgar von Wahl var mest kjent som interlingvist. Etter å ha vært volapükist ble han en av de første esperantistene. Han korresponderte med Zamenhof, og foreslo den eneste betydelige reformen som ble gjennomført i esperanto etter at språket var offentliggjort i  1887 (endring av endelsen -n til -m i tidadverbene blant de såkalte tabelvortoj (tabellordene)). Men etter at esperantistene avslo å gå med på flere språkreformer, forlot han esperanto i 1894.
Seinere samarbeidet Edgar von Wahl med flere av de viktigste og mest kjente interlingvistene. I 1907 samarbeidet han med Waldemar Rosenberger om en reform av Idiom Neutral i nylatinsk og naturalistisk retning. I 1922 offentliggjorde han det kunstige språket occidental, som etter hans død i 1949 blei omdøpt til interlingue.
Von Wahl utviklet seg til å bli en lededende talsmann for den naturalistiske skolen i kunstspråkbevegelsen. Han kritiserte den oppfatningen som lå bak tidlige internasjonale hjelpespråk som Volapük og Esperanto, om at språkene skulle være tilpasset folkeslag på alle kontinenter og lette å lære for fattigfolk uten utdannelse.Von Wahl mente at hjelpespråk først og fremst skulle være for den vestlige intellektuelle eliten og forsvare vestens kultur. Slike synspunkter sto sterkt blant tysk-baltiske intellektuelle på hans tid, som identifiserte seg med Vest-Europa og sto i sterk motsetning til det såkalte asiatiske og østlige russiske barbari.
På 1920- og 1930-tallet ble slike oppfatninger knyttet sammen med antikommunismen etter oktoberrevolusjonen. Esperantos sterke stilling i arbeiderbevegelsen og Sovjetunionen (før 1936) førte til at blant andre nazistene propaganderte at Esperanto var et jødisk og kommunistisk språk. Mot det framstilte noen occidenal-tilhengere sitt språk som et bolverk for vestlig sivilisasjon og antikommunisme i verdensspråk-bevegelsen.


== Se også ==
Occidental
Interlingue
Volapük
Esperanto
Ludwik Lejzer Zamenhof
Idiom Neutral
Waldemar Rosenberger.
Ido
Novial
Interlingua
Planspråk: definisjoner
Naturalistisk planspråk
Nylatinsk planspråk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Edgar de Wahl: Interlinguistic reminiscenties – Interlingvistiske minner (på Occidental)
Millimeter kvikksølv

Millimeter kvikksølv er en enhet for trykk med symbolet mmHg (fra millimeter hydrargyrum). Enheten stammer fra kvikksølvbarometeret, som først ble tatt i bruk i 1643 av Evangelista Torricelli, en elev av Galileo Galilei. Den brukes imidlertid fremdeles i enkelte sammenhenger innen for helsevesenet som enhet for måling av blodtrykk. 
Enheten er definert som trykket fra en 1 millimeter høy kvikksølvsøyle, når tettheten til kvikksølv er 13,5951 g/cm3 og tyngdeakselerasjonen er 9,80665 m/s2:

1 mmHg = 13,5951 g/cm3 x 9,80665 m/s2 x 1 mm = 133.322387415 PaEnhetens temperaturavhengighet kommer fra tetthetens temperaturavhengighet. Tettheten 13,5951 g/cm3 er kvikksølvs tetthet ved omtrent 0 °C.


== Torr ==
Trykkenheten torr var tidligere definert lik én mmHg, men ble i 1954 redefinert for å gjøre enheten uavhengig av temperatur og tyngdeakselerasjon. Torr ble definert som én til 760 standardatmosfærer, som er tilnærmet likt én mmHg:

1 Torr = 0,999 999 857 533 699... mmHgFor alle vanlige praktiske formål er dermed 1 Torr lik 1 mmHg. Merk at symbolet Torr skrives med stor forbokstav, mens enheten torr ikke gjør det (med mindre det følger av vanlige rettskrivingsregler).


== Se også ==
Tommer kvikksølv
Adam Albert Graf Neipperg

Adam Albert Graf von Neipperg (født 8. april 1775, død 22. februar 1829 i Parma) var en østerriksk general og statsmann.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Grev Neipperg var barnebarn av grev Wilhelm Reinhard von Neipperg og sønn av oppfinneren av kopimaskinen, grev Leopold Joseph von Neipperg (1728–92). Han gikk på Karlsschule i Stuttgart, trådte 1790 inn i den østerrikske militærtjeneste.


=== Militær karriere ===
Han kjempet i den franske revolusjonskrigen i Rhinarméen ved Jemappes og Neerwinden, ble 14. september 1794 sterkt skadet ved Doelen, deltok i angrepet på Mainz-linjen i oktober 1795 og utmerket seg deretter i Italia 1796-1801 ved Mantova, i Tirol, ved Cassana, Novi, Marengo og Mincio. 1805 kjempet han i Italia, og 1809 i erkehertug Ferdinand av Østerrikes korps, hvor han avanserte til generalmajor.
Fra 1811 til 1813 var han østerriksk gesandt ved det svenske hoff. 1813 kjempet han i spissen for en brigade ved Reichenberg, ved Stolpen og ved Leipzig og ble 20. oktober 1813 befordret til feltmarskalkløytnant. I desember kom han til Napoli, sluttet der selv 14. januar 1814 alliansetraktaten med Murat, rykket 23. inn i Lombardia og fikk 20. juni kommandoen over en divisjon i Pavia-området.
Fra juli ledsaget han den tidligere keiserinne av Frankrike, Napoleons hustru Marie Louise, til Aix-en-Provence og på hennes reise gjennom Sveits, representerte hennes interesser ved Wienerkongressen og ble 29. mars 1815 utnevnt til hennes Oberstallmeister og kommandant for troppene i Parma. Etter at krigen brøt ut igjen mellom Østerrike og Kongedømmet Napoli våren 1815 overtok han kommandoen over det 1. armékorps, inntok 21. mai Napoli og regjerte som militærguvernør til 25. juni. Deretter overtok han kommandoen for Østerrike over de østerrikskbesatte franske departementene Gard, Ardèche og Hevault.


=== Politisk karriere ===
Deretter gjenopptok han sin tjeneste som Oberstallmeister for den østerrikske erkehertuginne Marie Louise (tidligere keiserinne av Frankrike) og ble 1816 utnevnt til Oberhofmeister og utenriksminister, samt året etter av keiser Frans II til virkelig geheimeråd.


=== Familie ===
Fra 1821 var grev Neipperg gift i morganatisk ekteskap med Marie Louise, som gav ham to barn. Den eneste overlevende sønnen fra dette ekteskapet, Wilhelm Albrecht, greve av Montenuovo, ble født 9. august 1821. Han ble i 1864 opphøyet til fyrste av Montenuovo. Grev Neippergs eldste sønn fra første ekteskap, Alfred August Karl Franz Camillus, greve av Neipperg, født 26. januar 1807, var fra 1842 gift med prinsesse Maria Friederike Charlotte av Württemberg og døde 16. november 1865.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adam Albert von Neipperg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Louis de Beaufront

Louis de Beaufront (født 3. oktober 1855, død 8. januar 1935) var den første franske esperantisten. Seinere forlot han esperanto til fordel for ido.
De Beaufront framstilte seg som adelig, men etter hans død blei det avslørt at det ikke stemte, og hans virkelige navn var Louis Chevreux.De Beaufront oppdaget esperanto in 1888 og grunnla i 1889 den første franske esperanto-organisasjonen, Société Pour la Propagation de l'Espéranto (SPPE). I 1900 skreiv han en kommentar om esperantos grammatikk: Commentaire sur la grammaire Espéranto.
Han var en dyktig organisator og propagandist, som klarte å skaffe innpass for esperanto i ledende kretser i Paris. Dette fikk avgjørende betydning for esperantos gjennombrudd i Frankrike og Vest-Europa.Det var først etter esperantos gjennombrudd i samband med Verdensutstillinga i Paris i 1900 at esperanto gikk fra å være et ukjent kunstspråk med noen få hundre tilhengere til å komme på moten og spre seg til hele verden. Det største enkeltansvaret for dette hadde de Beaufront.I 1908 tok han på seg ansvaret for å være forfatteren av esperanto-reformen ido. Det har seinere vist seg at heller ikke denne historia om de Beaufront stemte. I ettertid er det avslørt at de Beaufront dekka idos virkelige opphavsmann, Louis Couturat.Etter dette brøyt han med esperanto, og blei resten av livet en ledende propagandist for ido. I 1925  ga han ut ido-grammatikken Kompleta Gramatiko Detaloza.
Konflikten mellom esperantos ledende franske representant de Beaufront og språkets oppfinner Zamenhof, minner påfallende om en tilsvarende konflikt i volapük-bevegelsen 20 år før:Mellom volapüks skaper, Johann Martin Schleyer, og Auguste Kerckhoffs, som var volapüks ledende franske representant.
Både Kerckhoffs og de Beaufront blei av helt avgjørende betydning for sine språks fremgang ved at de klarte å få til gjennombrudd i verdens intellektuelle hovedstad, Paris. Begge kom også til å bryte med språkenes skapere da de, med støtte av franske og andre vestlige intellektuelle, krevde språkreformer. Dette utløste kriser både i bevegelsene for volapük og esperanto.


== Se også ==
Delegasjonen for antakelse av et internasjonalt hjelpespråk
Planspråk: definisjoner
Naturalistisk planspråk
Nylatinsk planspråk


== Referanser ==
Håkon Rege

Håkon Rege (født 30. september 1955) er en norsk politiker (H).
Han var ordfører i Sola kommune i Rogaland 1988–1989, og var en av Norges to første ordførere fra Fremskrittspartiet. I 1990 ble han valgt til formann i Rogaland Fremskrittsparti. Han meldte overgang til Høyre våren 1995 og var gruppeleder og varaordfører 1995–1999 og ordfører 1999–2011. Rege har tidvis hatt et anstrengt forhold til sitt gamle parti, men innledet i 2007 et flertallssamarbeid med Fremskrittspartiet i Sola. I 2012 ble Rege utnevnt til æresmedlem i Sola Høyre.Han har vært medlem i styret i Lyse siden 2004. Blant andre styreverv kan nevnes Stavanger Interkommunale Havn, Forus Næringspark, Sola Terminalbygg, Risavika Havn, Nord-Jæren bompengeselskap og Styringsgruppen for transportplan Jæren, herunder styret til FAFOT. Han er også leder av representantskapet i Rogaland Brannvesen IKS samt medlem av representantskapet i IVAR og KS. Han er også varamedlem til generalforsamlingen i KLP.
Rege har bakgrunn som gårdbruker og selvstendig næringsdrivende.


== Referanser ==
Kadem Valemik Volapüka

Kadem Valemik Volapüka var Det Internasjonale Volapük-akademiet, som var valgt på Volapük-bevegelsens 2. verdenskongress i München i august 1887.
Under ledelse av Auguste Kerckhoffs kom akademiet i 1890 i et skarpt motsetningsforhold til Volapüks skaper og Cifal (store leder) Johann Martin Schleyer. Dette førte til en ødeleggende splittelse og Volapük-bevegelsens sammenbrudd.
Etter dette dannet Schleyer-tilhengerne et nytt Kadem Valemik Volapüka I 1890, men det fikk liten praktisk betydning. Formelt står fortsettelsen av dette akademiet som medansvarlig for Arie de Jongs Volapük-reform fra 1920-tallet.
Det opprinnelige Kadem Valemik Volapüka fortsatte som en sammenslutning av volapükister som støtta reformer i språket, fra 1892 under ledelse av Waldemar Rosenberger.
I 1898 skifta akademiet navn til Akademi Internasional de Lingu Universal. Gjennom å vedta skrittvise reformer av Volapük forvandlet akademiet det til et fullstendig ulikt språk, Idiom Neutral som blei offentliggjort i 1902.
Noen kritikere mente Idiom Neutral var det beste forslaget til internajonalt hjelpespråk til da. Men Idiom Neutral fikk ingen særlig oppslutning.
Akademiet, som hadde begynt som et valgt organ for en stor internasjonal bevegelse, var nå ei sjølbestalta gruppe av Rosenberger og hans tilhengere. Tross at flere var kjent og respektert i bevegelsen for internasjonale språk, hadde de liten sosial innflytelse. At akademiet og Rosenberger sjøl fortsatte å forandre og reformere Idiom Neutral i åra etterpå splittet også opp tilhengerne.
Esperanto som fikk sitt første store internasjonale gjennombrudd rundt 1900, og flere mindre forslag til hjelpespråk (nærmere 1910 særlig Ido) tok også vinden ut av seilene på Idiom Neutral.
I 1908 (noen kilder sier 1910) skifta akademiet navn igjen, nå til Academia pro Interlingua. Til president blei valgt Giuseppe Peano, skaperen av Latino Sine Flexione, seinere omdøpt til Interlingua, og akademiet slutta seg til dette språket.
Det Internasjonale Volapük-akademiet, som hadde begynt som språkrøkter for et strengt skjematisk, konstruert språk, endte altså mindre enn 25 år etter som propagandist for et ekstremt naturalistisk, nylatinsk språk.
Akademiet forsvant under første verdenskrig.


== Se også ==
Volapük
Johann Martin Schleyer
Auguste Kerckhoffs
Waldemar Rosenberger
Akademi Internasional de Lingu Universal
Idiom Neutral
Academia pro Interlingua
Latino Sine Flexione
Naturalistisk planspråk
Nylatinsk planspråk
Verdensspråk
Randi Flesland

Randi Runa Svenkerud Flesland (født 17. november 1955 i Oslo) er utdannet siviløkonom, tidligere direktør i Forbrukerrådet og tidligere administrerende direktør i Avinor. 
Flesland er utdannet ved Trinity College i Dublin og har også utdanning innen psykologi og pedagogikk fra USA, Irland og Norge. Hun arbeidet i 17 år i NSB, blant annet som Intercitysjef, økonomidirektør og visekonsernsjef. 
Randi Flesland ledet Avinor (det tidligere Luftfartsverket) fra 2000 til hun fratrådte sin stilling i desember 2005 etter langvarig interessekonflikt med sentrale tillitsvalgte, spesielt representanter for Norsk Flygelederforening. Hun ledet et omstillingsprogram med formål å bedre arbeidsprosesser og økonomien for å gjøre Avinor i stand til å gjennomføre nye sikkerhetstiltak.
28. oktober 2008 ble Randi Flesland ansatt som første kvinnelige direktør i Forbrukerrådet. Hun sluttet 1. desember 2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aftenposten.no: Stolt, sterk og upopulær – 27. november 2004
Det er ikke vanskelig å stå..., portrettintervju i Aftenposten 13. juni 2016.
Marit Solli

Marit Solli (født 1945) er en norsk tidligere slumsøster i Frelsesarmeen.
Hun har vært daglig leder både ved Frelsesarméens slumstasjon i Oslo, og i Bergen. Solli pensjonerte seg i 2012.
Hun har mottatt en rekke priser:

2000: Petter Dass-prisen som deles ut av avisen Vårt Land.
2005: John I. Alvheims ærespris, en pris som deles ut av Fremskrittspartiet.
2006: Melvin Jones-prisen som er den høyest utmerkelse som deles ut av Lions Clubs International.


== Referanser ==
Karnovs lovsamling

Karnovs lovsamling (eller i dagligtale bare Karnov) er en lovsamling som inneholder alle vesentlige danske lover.  Lovene er kommentert med fortolkninger, prinsipielle dommer, administrative avgjørelser og litteraturhenvisninger.  Dessuten er lovendringer innskrevet i lovene, så man har gjeldende lover med endringer samlet på ett sted. I tillegg gis det ut en EU-Karnov med kommentarer til EUs traktatverk og noe sekundærlovgivning.
Lovsamlingen er oppkalt etter den danske juristen Magnus Karnov. Den ble startet på av 1920-tallet under tittelen Hvermands Lovbog.
I Norge var Karnov norsk kommentert lovsamling det tidligere navnet på Norsk lovkommentar.


== Eksterne lenker ==
Forlaget Thomson (dansk)
Jari Puikkonen

Jari Puikkonen (født 25. juni 1959 i Lahtis) er en tidligere finsk skihopper.
Puikkonen debuterte internasjonalt under hoppukerennet i Oberstdorf 30. desember 1977. Allerede få dager senere oppnådde han en sjuendeplass i hoppukerennet i Innsbruck.
I Innsbruck vant han sin første verdenscupseier i 1981. Dette året kom han på tredjeplass sammenlagt i hoppuka, og vant ytterligere tre enkeltseire i verdenscupen (sammenlagt kom han på femteplass). I årene som fulgte oppnådde Puikkonen sine største triumfer under verdensmesterskap og olympiske leker.


== OL- og VM-medaljer ==
OL 1980 i Lake Placid: bronse i storbakkerennet
VM i skiflyging 1981: gull
VM 1982 i Oslo: sølv i normalbakken og bronse i lagkonkurransen
OL 1984 i Sarajevo: bronse i normalbakken
VM 1985 i Seefeld: sølv i normalbakken og gull i laghopp
OL 1988 i Calgary. gull i laghopp
VM 1989 i Lahtis: gull i storbakken og i laghoppPuikkonen la opp etter sesongen 1990/91.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jari Puikkonen – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jari Puikkonen – Olympics.com 
(en) Jari Puikkonen – Olympic.org 
(en) Jari Puikkonen – Olympedia 
(en) Jari Puikkonen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jari Puikkonen – FIS (skihopping)
Brite

Brite kan sikte til:

Person fra Storbritannia.
Brite (navn), et kvinnenavn, eldre kortform av kvinnenavnet Birgitta.
Beckie Scott

Rebecca «Beckie» Scott (født 1. august 1974 i Vegreville, Alberta i Canada) er en canadisk tidligere langrennsløper.
Beckie Scott begynte å konkurrere i langrenn sju år gammel, og deltok i det nasjonale juniormesterskapet i 1988.
Hun har gullmedalje fra jaktstarten under OL 2002 i Salt Lake City. Hun kom i mål på tredjeplass, men både vinneren Olga Danilova og toeren Larisa Lazutina ble diskvalifisert for bruk av darbepoetin, et prestasjonsfremmende medikament. Dermed ble Beckie Scott den første kvinnen fra Amerika som vant medalje i langrenn.Under OL 2006 i Torino tok hun sølv på sprintstafetten sammen med Sara Renner.
Hun la opp i mars 2006, etter å ha avsluttet karrieren ved å vinne sesongens siste verdenscuprenn. Sammenlagt endte hun på andreplass like bak Marit Bjørgen, og i sprintcupen ble hun nummer tre, etter Bjørgen og Ella Gjømle.
Hun var per 2016 leder for utøverkomitéen i Verdens antidopingbyrå, WADA.I 2018 ble Scott utnevnt til offiser av Order of Canada.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Beckie Scott – Olympics.com 
(en) Beckie Scott – Olympic.org 
(en) Beckie Scott – Olympedia 
(en) Beckie Scott – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Beckie Scott – Canadian Olympic Committee 
(en) Beckie Scott – Canada Sports Hall of Fame 
(en) Beckie Scott – FIS (langrenn)