jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Den andre Balkankrigen

Den andre Balkankrigen ble utkjempet i perioden mellom 16. juni og 18. juli 1913. Krigen sto mellom Bulgaria på den ene side, mot Hellas, Serbia og Romania på den annen. Da det så ut til at Bulgaria kom til å tape, intervenerte dessuten Det osmanske rike for å ta tilbake noen av områdene som ble tapt under den første Balkankrigen. 
Den andre Balkankrigen markerer dermed sammenbruddet av Balkanforbundet kjent fra den første Balkankrigen, og førte til at Serbia, som var alliert med Russland, ble en viktig regional makt. Men dette førte igjen til at Østerrike-Ungarn ble urolig, og slik ble resultatet av denne krigen en del av opptakten til første verdenskrig.


== Bakgrunn og forløp ==
I den første balkankrig hadde Balkanforbundet lyktes med å erobre Det osmanske rikets europeiske provinser, slik at tyrkerne bare hadde halvøyene Çatalca og Gallipoli igjen. Fredsslutningen i London ble undertegnet 30. mai 1913, og garanterte blant annet et uavhengig Albania. 
Men denne fredsavtalen løste ikke problemet med at partene ikke var enige om hvordan det erobrede området skulle fordeles, særlig Makedonia. Bulgarias standpunkt var at de hadde fått liten uttelling for sin krigsinnsats, særlig ønsket de deler av Makedonia, samt byen Thessaloniki hvor de allerede hadde utstasjonert et regiment. Hellas og Serbia var på den annen side misfornøyd med at de måtte forlate Albania. For å demme opp mot bulgarsk ekspansjon dannet de derfor en allianse til tross for stor intern uenighet. Bulgaria motsatte seg Romanias krav på den bulgarske befestningen i Silistra ved Donau, som belønning for at de holdt seg nøytrale under den første balkankrig. 
Russland var fra 1912 alliert med både Serbia og Bulgaria og ville unngå krig mellom sine allierte. Men under forhandlingene fortsatte spredte kamphandlinger i Makedonia seg mellom disse landene. Den 16. juni beordret den bulgarske overkommandoen, uten forutgående konsultasjoner med egen regjering, sine tropper til å angripe serbiske og greske posisjoner, noe som førte til krigserklæringer.
Bulgaria ønsket å sikre seg hele Makedonia for slik å dominere Balkan, men for Serbia og Hellas ga krigen anledning til å sikre sine posisjoner i Makedonia og unngå bulgarsk dominans.
Hellas var tallmessig overlegen ved Thessaloniki og Bulgaria måtte trekke seg rask tilbake. Stort sett var bulgarerne på defensiven, og tapte de fleste slagene. Da Romania gikk inn i krigen i månedsskiftet juni/juli, og senere også Det osmanske riket som så sitt snitt til å ta tilbake noe av det tapte fra den første Balkankrigen, måtte Bulgaria be om våpenhvile. Koleraen som herjet øst i Europa, brøt ut blant styrkene, slik at verken Romania eller tyrkerne kom i kamp. Bulgaria tapte de territoriene de hadde fått i den første Balkankrigen, men dette ble en midlertidig avtale, da første verdenskrig brøt ut neste sommer.


== Referanser ==


== Se også ==
Balkankrigene
Balkanfronten (første verdenskrig)
Copsi av Northumbria

Copsi var en magnat fra Northumbria i det sen-angelsaksiske England som støttet Toste Godwinson og ble sendt i landflyktighet sammen med ham i 1065.
Copsi flyktet til Orknøyene som da var en del av det norske rike, men kom tilbake til Northumbria året etter da han sluttet seg til Toste i Sandwich i Kent med 17 skip. Mens den norske kongen Harald Hardråde og Toste døde i slaget ved Stamford Bridge overlevde Copsi stridighetene. Da Vilhelm II av Normandie seiret kort tid etter ved Hastings dro Copsi sørover i mars 1067 til Barking og underkastet seg den ny normanniske herskeren. Vilhelm hadde Barking som kommandosenter mens hans befestede tårn ble reist i London. Som gjengjeldelse gjorde Vilhelm ham til jarl av Northumbria og sendte ham tilbake til York.
Copsis tid som jarl ble kortvarig. Etter fem uker ble han myrdet av Osulf, sønn av jarl Eadulf III fra en gammel familie i Bernicia som en gang hadde styrt fra Bamburgh ved Newburn-upon-Tyne. Osulf styrte som jarl fram til høsten samme år.


== Litteratur ==
Stenton, Sir Frank M.: Anglo-Saxon England Third Edition. Oxford University Press, 1971.
Kanzler

Kanzler Coupé var en bilmodell utviklet av Ernie Kanzler, som senere solgte rettighetene til Newport Coachworks i California.
Bilen var eksklusiv, med en listepris på $ 60 000, og var basert på Mercury Cougar med motor fra Ford. Karosseriet var hovedsakelig av glassfiber.
Produksjonen startet i 1979, og Kanzler selv hevdet det ble bygget syv biler totalt. Det er kjent at det eksisterer minst to biler, hvorav den éne ble eid av Liberace frem til hans død i 1987.


== Se også ==
Informasjon og bilder av Liberaces Kanzler
Vaterlands bro

Vaterlands bro er en bro over Akerselva i Oslo sentrum. Broen forbinder gatene Brugata og Grønland, og strøkene Vaterland og Grønland.
Broen ble bygget i 1654 og ombygget i 1830-årene. Inntil da var all trafikk til det nye Christiania øst- og nordfra henvist til broen ved Kongens mølle, nåværende Grünerbrua. Vaterlands bro var hovedinnfartsåre til byen fra nord og øst frem til byggingen av Nybrua i 1827.

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Vaterlands bro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Vaterlands bro». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Grøtøya (Karlsøy)

Grøtøya er ei øy i Karlsøy kommune i Troms og Finnmark. Øya ligger nord for Andammen og Rebbenesøya og vest for Store Måsværet og Nordkvaløya. Grøtøy ligger mellom ytre side av Rebbenesøya og Nord-Kvaløya og er delt i to gårder, Sør-Grøtøy og Nord-Grøtøy. Øya er, med unntak av Nord-Grøtøy, fraflyttet. Det er ikke biler på øya og heller ikke rutegående båttrafikk til stedet. Fram til 1961 lå Grøtøy under Helgøy kommune.
25. desember 2000 gikk lasteskipet «John R» på grunn fire nautiske mil nordvest av Grøtøya. Etter noen dager brakk skipet i to, og forparten av vraket drev ca. 11 nautiske mil. Hundrevis av sjøfugl døde etter oljesøl fra vraket.
Grøtøy er en del av Nordkvaløy-Rebbenesøy landskapsvernområde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bent Svinnungs padleside om stranda ved Rikkeskjeran
Bent Svinnungs padleside om Sandvika på Grøtøya
Bent Svinnungs padleside om Sørgrøtøy
NRKs samleside om «John R»
NRK: Hundrevis av død sjøfugl på grunn av oljesøl
Tippen

For fotballspilleren, se Henry JohansenTippen er i dag synonym med den store parkeringsplassen foran det nå nedlagte Ringerike Stormarked (også kjent som Stormarkedet), som ligger på Sørsiden i Hønefoss i direkte forbindelse med Hønefoss bru (bybrua over Hønefossen). Adkomst skjer via et eget lyskryss i Kongens gate, der det også er avkjøring til parkeringsplassene i Sentrumskvartalet.


== Opprinnelsen til navnet ==
Elva gikk tidligere der Tippen nå ligger. I 1909 ble den første virkelige kraftstasjon bygd i Hønefossen, i forbindelse med utbyggen til Edward Lloyd Limited. Den lå like ved inngangen til Stormarkedet og bidro i sin tid til at Hønefoss fikk gatelys som den andre byen i Norge. I 1920 ble det bygd en større kraftstasjon der, litt lenger opp i fossen. For å få lagt fossen i rør, ble det gravd fram masse med grus og stein som ble tippa ut i elva på nedsiden. Dette tippstedet har siden blitt kjent som Tippen.
Kraftstasjonen fra 1920-åra er i dag kjent som Hønefoss kraftstasjon I eller Hønefoss gamle kraftstasjon. Ved siden av den gamle kraftstasjonen står det en skulptur i bronse som har fått navnet «Ringerikspiken». Skulpturen ble gjort av Ståle Kyllingstad i 1951 og var en gave til byen i forbindelse med åpningen av nye Hønefoss bru i 1952. Ringerikspiken er forsynt med vannfontene og kan sees fra bruhodet på Sørsiden.
Steinen som ble kjørt fram, ble liggende på Tippen noen år. Men så skjedde det i 1920-åra et det ble mye nød og fattigdom i Norge. Det var mange som ikke hadde arbeid og inntekt, derfor satte Hønefoss kommune i gang noe som ble kjent som «nødsarbeid for mat». Folk jobbet for kommunen, men fikk mat i stedet for lønn i form av matbonger de kunne handle for. Mye av nødsarbeidet skjedde på Tippen, der menn satt og knuste og pukka stein.
I dag er Tippen en offentlig parkeringsplass, selv om det i sommerhalvåret hender at det holdes tivoli der. Det finnes også et gatekjøkken der, som faktisk er det eldste gatekjøkkenet på Ringerike. I februar 2007 ble det lagt fram planer om å bygge et større hotell på Tippen.


== Fotogalleri ==

		


== Se også ==
Sørsiden
Bertie Wooster

Bertram Wilberforce «Bertie» Wooster er en oppdiktet litterær figur som forteller og en av hovedpersonene i P.G. Wodehouses komiske historier fra engelsk overklasseliv i de første tiårene av 1900-tallet.


== Bakgrunn ==
Wooster er en styrtrik, ung dagdriver i London. Han er utdannet ved Eton og Oxford, men viser få tegn på intellektuelle evner. Han har ingen nevneverdige interesser utenom veddemål, selskapsliv og practical jokes, og få bekymringer utenom sin tante Agatha.
Agatha Gregson er Berties nærmeste slektning, med svært lave tanker om hans karakter og åndsevner, og stadige planer om å få ham gift med en fast og handlekraftig pike eller skaffe ham en jobb.
Andre varige kilder til bekymring er skolekameraten «Bingo» Little (med sin hang til å forelske seg i tilfeldige kvinner), Berties fettere, tvillingene Claude og Eustace (silkeramp av verste sort), og venner og venninner som «Tuppy» Glossop og Bobbie Wickham (som elsker å spille Bertie grove puss).
Fortellingenes virkelige hovedperson er Woosters tjener, Reginald Jeeves. Jeeves er sin arbeidsgiver fullstendig overlegen på alle områder, og klarer alltid å befri Bertie og hans venner fra de absurde situasjonene de rutinemessig roter seg opp i. Han har imidlertid som regel sin egen agenda, og løsningene fører ofte til at Wooster blameres offentlig eller må oppgi ett av sine smakløse yndlingsklesplagg.
Wooster ble framstilt av skuespilleren Hugh Laurie i den britiske TV-serien Jeeves and Wooster som ble produsert fra 1990 til 1993.


== Se også ==
P.G. Wodehouse, bokooversikt  i artikkelen om forffatteren
Jeeves, Woosters tjener
Bjørn Magne Broen

Bjørn-Magne Broen (født 14. mai 1969) var scout for engelske Chelsea FC fra 2005 til 2008. For tiden jobber han for danske Brøndby IF. Han er utdannet D-trener og diplomtrener. Tidligere var Broen kretsansvarlig (KA) for spillerutvikling i Indre Østland Fotballkrets.
Han er også lærer for elevene ved Idrettslinja på Storhamar videregående skole. Der er han ansvarlig for toppfotball. 
Har også vært profesjonell trener i svenske Carlstad United. Dette laget spilte blant annet mot de italienske mestrene Lazio, ledet av Sven Göran Eriksson, i 2000.


== Referanser ==
Presbyterianisme

Presbyterianisme (fra gresk πρεσβύτερος, «eldre») er en form av protestantisk kristendom såvel som en form for kirkestyre (hvor lederne er valgte eldre, ikke f.eks. biskoper). Grunnlaget for denne retningen er de fem solaer (fra latin sola, «kun»): Skriften, troen, Jesus Kristus, nåde og Guds ære. Den praktiseres av mange protestantiske kirker som historisk fulgte Jean Calvins lære (reformerte kirker).
Presbyterianisme har røtter tilbake til den skotske reformasjonen, særlig under John Knox. Det er mange uavhengige presbyterianske kirker i verden, både av geografiske og doktrinære grunner. Teologisk vektlegger presbyterianerne Guds allmektighet i alle ting, også frelse, høy aktelse for Skriften og nødvendigheten av personlig omvendelse gjennom troen på Jesus Kristus.


== Referanser ==
Enniscorthy

Enniscorthy er den tredje største byen i Wexford i Irland. Den ligger ved elven Slaney, omkring 24 km nord for Wexford. Det irske navnet Inis Córthaidh består av ordet for «øy», inis, og det man antar er et gammelt personnavn. 
Byen ligger ved tidevannsgrensen i elven, hvilket høyst sannsynlig er årsaken til at man grunnla en bosetning der. Elven har gravd ut en dyp kløft som gir et bratt landskap ved byen. 
Blant severdigheter i byen finner man St. Aidans katedral, som ble tegnet av Augustus Welby Pugin og regnes som et mesterverk innen nygotikk. Den ble restaurert i 1994. Wexford County Museum har en utstilling av gjenstander knyttet til opprøret i 1798. Det ligger i Enniscorthy Castle, som ble bygget av normannerne. Slottet ble en periode eid av sir Henry Wallop. Etternavnet hans har gått inn i det engelske språk på grunn av måten han behandlet sine arbeidere på – wallop betyr «dask» eller «teve».
Rett utenfor byen finner man Vinegar Hill (irsk Cnoc Fíodh Na gCaor), en liten høyde som i 1798 var opprørernes største leirsted. De kontrollerte derfra Wexford i tretti dager mot en tallmessig sterkt overlegen fiende, inntil de ble beseiret i slaget ved Vinegar Hill den 21. juni. Opprørerne opprettet Republikken Wexford med Beauchamp Bagnell Harvey som president, og Vinegar Hill fungerte som dens «hovedstad». Mange klarte å flykte gjennom en åpning i de britiske linjene, på et sted som har fått navnet Needham's Gap etter den britiske kommandanten general Needham. Et tidligere kloster for Christian Brothers rommer nå et besøkssenter for opprørets historie. 
I 1916, under påskeopprøret, fikk Vinegar Hill igjen en plass i irsk opprørshistorie. Enniscorthy Volunteers tok etter ordre fra James Connolly kontroll over jernbanen ved Enniscorthy for å hindre at britiske forsterkninger kom frem til Dublin. Da de fikk ordre om å overgi seg fra Pádraig Pearse valgte de å gjøre dette på Vinegar Hill.


== Bilder ==

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Enniscorthy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ashbourne (Meath)

Ashbourne er en by i Meath i Irland, omkring 20 km fra Dublin ved N2. 
Langt inn i det 20. århundre var Ashbourne en liten by, men ettersom det ble stadig lettere å pendle til hovedstaden begynte den å vokse. Folketellingene i 1996 og 2002 viser at det på disse få årene var en økning i befolkningstallet på hele 27%.


== Eksterne lenker ==
(en) Ashbourne, County Meath – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ashbourne – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Caramba

Caramba var en svensk musikkgruppe fra begynnelsen av 1980-tallet. Gruppen var et studioprosjekt med Michael B. Tretow og Ted Gärdestad. Deres eneste album, Caramba fra 1981, oppgir bare medlemmene som pseudonymer. Albumet er mest kjent for at sangene synges i ikke-eksisterende språk. Imidlertid har sangene som imiterer en spesiell regional musikkstil også en tekst som imiterer den fonemiske strukturen til språk i samme region.Det verserte mange rykter på den tiden om hvem som sto bak Caramba, for eksempel Björn Skifs, Claes af Geijerstam, Ted Gärdestad, Björn Ulvaeus og Benny Andersson. Det var først på slutten av 1990-tallet at medlemmenes identitet ble bekreftet.


== Musikken ==
Musikken er parodier på ulike genrer, som f.eks. «Spottnjik» (russisk folkemusikk), «Eine Feine» (eurodisko), «Aitho» (japansk) og «Anna Kapoae» (Hawaii-musikk). Formen er lik den som ble brukt av blant andre Spike Jones.


== Tekstene ==
Tekstene er skrevet på oppdiktede språk, men ser man nærmere etter er tekstene inspirert av ulike språk. For eksempel:
Første vers i «Spottnjik»:

Djalla strejnevt millo vladja alla pjotr
Zillij bludder azza schlödder lile fjodor
Vladivostok stratzkla vjella drammi ulka
Salmonella vidri schnuska katapulkaSiste vers i «Carhumba»:

Ebba obba zat pah huvee zoot
Ha tah kaa tha ihto ohtto mhott
Rhullan bhullan bajdoff n-n-njet
Tutti frutti capochinsphaghtt


== Medlemmer ==
Medlemmer ifølge plateomslaget til Caramba

Carlos Ih Lura, ahllo
Zoltan Zull, violotta
Dr. Fritz Höfner, baribasso
Tudor Ludor, batterie
Abdullah Presley, tomba
Zingo Allah, prutto
Ihto Amin, paahuve
Gaston El Ton Yon, pianissimo
King Nam, a nam
Clapton Combo, gitaronimo
King Kong, tango
Hazze Kamikaze, teknico del son
Giorgio Martini, productoPseudonymet «Tudor Ludor» ble siden anvendt av ABBA-trommeslager Roger Palm.


== Sporliste til albumet Caramba ==
Blaztah 1 (Side 1)
«Ali Baba»
«Spottnjik»
«Hubba Hubba Zoot-Zoot»
«Eine Feine»
«Fido»
Blaztah 2 (Side 2)
«Aitho»
«Anna Kapoae»
«Donna Maya»
«Ahllo»
«Carhumba»


== Annet ==
Sangen Hubba Hubba Zoot-Zoot ble sluppet som en singel og ble en hit. Noen av låtene fra albumet Caramba finnes også på Michael B Tretow's «Greatest Hits».


== Eksterne lenker ==
(en) Caramba på Discogs 
(en) Caramba på MusicBrainz 
(en) Caramba på Songkick
John Knox

John Knox (født 1505 eller 1514, død 24. november 1572 i Edinburgh) var en skotsk reformator, kalvinist og ble som leder av Den skotske reformasjonen grunnlegger av den skotske statskirken.
Han var opprinnelig romersk-katolsk prest, og antas å ha blitt omvendt til protestantismen av reformatoren George Wishart. Da Wishart ble henrettet for kjetteri gikk Knox først under jorden, men begynte senere å preke den reformerte lære. Han ble tatt til fange av franske tropper i Skottland i 1547, og ble bragt til Frankrike som galeislave. Han ble frigitt i 1549 etter den engelske regjeringens megling. I England ble han fra 1551 kongelig kapellan.
Da den katolske dronning Maria besteg tronen i 1553 flyktet Knox utenlands. I 1557 ble han dømt til døden ved brenning in absentia. I eksil var han en tid i Sveits, hvor han lærte Jean Calvin å kjenne.
I 1559 vendte han tilbake til Skottland, der han begynte å preke for presbyterianismen. Han var en sterk motstander av dronning Maria Stuart, og ble anklaget for forræderi av henne personlig, men ble frikjent i 1563.


== Referanser ==
Billy Liddell

William Beveridge «Billy» Liddell (født 10. januar 1922, død 3. juli 2001) var en skotsk fotballspiller som spilte for Liverpool FC fra 1938 til 1960. Han dominerte så kraftig at Livepool ble kalt Liddellpool.
Han er per. 18. oktober 2006 nr. 10 på listen over spillere med flest kamper for Liverpool. Han spilte 534 kamper og scoret 228 mål for Anfield klubben. Han var toppscorer i ligaen for Liverpool i totalt 7 sesonger.
Han spilte også 29 kamper for det skotske landslaget og scoret 8 mål.
Han døde 3. juli 2001 av Alzheimers sykdom.


== Se også ==
Statistikk om Liverpool FC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Billy Liddell – Transfermarkt 
(en) Billy Liddell – national-football-teams.com 
(en) Billy Liddell – EU-Football.info 
Profil på Liverpools offisielle hjemmeside.
Profil på LFChistory.net
Dale Earnhardt

Ralph Dale Earnhardt sr. (født 29. april 1951, død 18. februar 2001) var en amerikansk racerfører, mest kjent for sin karriere i motorsporten NASCAR. Han ble født i Kannapolis, Nord-Carolina.
Earnhardt er mest kjent som fører i Winston Cup, hvor han vant 76 løp og tok syv mestertitler. Hans aggressive kjørestil gjorde ham svært populær, og gav ham tilnavnet «The Intimidator».
Earnhardt omkom i en ulykke under siste runde av løpet Daytona 500 i 2001, og ble den fjerde NASCAR-føreren som døde i løpet av en periode på ni måneder. Etter disse dødsfallene fokuserte NASCAR stort på sikkerhet, og innførte blant annet hode- og nakkestøtter, mykere barrierer på alle baner og nye regler for blant annet setebelter og seter.
Dale Earnhardt var far til Dale Earnhardt Jr.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Dale Earnhardt – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Dale Earnhardt – North Carolina Sports Hall of Fame 
(en) Dale Earnhardt – racing-reference.info 
(en) Dale Earnhardt – Driver Database
Hutchens-sele

En Hutchens-sele er en sikkerhetssele som er utviklet for å beskytte racerførere mot skader i en eventuell ulykke ved å kontrollere hodebevegelser, og dermed redusere og hindre skader på nakke, skuldre og hode. Enheten består av en rekke stropper som er festet til hjelmen, og koblet sammen over bryst og liv. Selen ble utviklet i 2000.
Fra 2001 til 2005 krevde NASCAR at førere var utstyrt med entenen SFI-godkjent Hutchens-sele eller en HANS-krage. Fra 2005 har Hutchens-selen ikke lenger vært tillatt, fordi den ikke klarte å leve opp til sikkerhetskravene.
Panparken

Panparken ligger i Gjøvik sentrum, like vest for Fahlstrøms plass, med byens paradebygninger i nord (Vingården og Grand Hotell), utsikt til Mjøsa i øst og gågateområdet (Storgata) i kvartalene mot sør og øst. Panparken er opparbeidet med springvann og beplantning. Mot Nedre Torvgate er det uteservering.
Parken er oppkalt etter Pan, en mytologisk skikkelse som opprinnelig var en gjetergud fra Arkadia.


== Referanser ==
Rusty Wallace

Russell William «Rusty» Wallace (født 14. august 1956) er en tidligere fører i den amerikanske motorsporten NASCAR og en tidligere TV-reporter for Walt Disney.
Rusty Wallace har vunnet 55 NASCAR-løp og vant mesterskapet i NASCARs Nextel Cup i 1989.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Rusty Wallace – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rusty Wallace – Missouri Sports Hall of Fame 
(en) Rusty Wallace – racing-reference.info 
(en) Rusty Wallace – Driver Database
Jean Heiberg

Jean Hjalmar Dahl Heiberg, kjent som Jean Heiberg (født 19. desember 1884 i Oslo, død 27. mai 1976), var en norsk kunstner. Han arbeidet først og fremst med maleri, men også som billedhogger.

Fra 1905 bodde Jean Heiberg i Paris. Der fikk han nære inntrykk av de nye kunstretningene fauvisme og kubisme, og fra 1908 til 1910 var han som den første av en rekke norske malere elev hos Henri Matisse. Før han flyttet til Paris, hadde han bodd og studert ett år i München, og før det hadde han fått utdanning i Oslo, bl.a. av Harriet Backer. I 1912 flyttet han fra Paris og bodde en tid hjemme i Norge før han reiste til Italia og var der i årene 1913–14. Fra 1919 og ti år framover bodde han igjen i Paris. I årene mellom og etter disse lange utenlandsoppholdene bodde og arbeidet han i Norge, og fra 1935 til 1955 var han professor ved Statens kunstakademi i Oslo. En av dem som fikk sterke impulser fra Heiberg, var Einar Kvamme. Jean Heiberg er også kjent for ett verk innen industridesign: Ericssons første gaffelløse telefon i 1929.Jean Heiberg hadde i en årrekke fritidsbolig og atelier på Steinane ved Verdens Ende på Tjøme. Han hentet flere av sine motiver fra naturen der.
Jean Heiberg var sønn av lege og professor i patologi Hjalmar Heiberg (1837–1897) og Jeanette Sofie Augusta Dahl Heiberg (1848–1884).
Han ble i 1913 gift med billedhoggeren Sigri Welhaven. De fikk en sønn, arkitekt Helge Welhaven Heiberg (1915–1980). Ekteskapet ble oppløst i 1920, og Sigri Welhaven giftet seg senere med Peter Krag. Jean Heiberg giftet seg tidlig på 1920-tallet med den svenske malerinnen Agnes Mannheimer og fikk en datter, Liv, med henne. Agnes Mannheimer døde i 1938, og Jean Heiberg giftet seg for tredje gang i 1955 med Anna "Vesla" Cleve.

Se slekten Heiberg


== Kilder ==
Gyldendals leksikon over moderne nordisk kunst, 1958
Slekten Heiberg : genealogiske oplysninger og personalhistorie G.F. Heiberg, 1942


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Verk av Jean Heiberg på nasjonalmuseet.no
Greg Biffle

Gregory Jack Biffle (født 23. desember 1969) er en fører i den amerikanske motorsporten NASCAR.
Biffle debuterte i NASCAR gjennom Craftsman Truck Series i 1998, og ble seriemester her i 2000. I 2001 kjørte han i Busch Series, vant fem løp og fullførte sesongen på en fjerdeplass sammenlagt.
Fra 2003 har Biffle konkurrert på NASCARs øverste nivå, Nextel Cup. Hans beste sammenlagtresultat er en andreplass i 2005.
I dag kjører Biffle bil #16 National Guard Ford Fusion.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Greg Biffle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Greg Biffle – racing-reference.info 
(en) Greg Biffle – Driver Database