jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Calamity Jane

Martha Jane Canary (1852–1903), best kjent som Calamity Jane, var en legendarisk amerikansk skikkelse fra «Ville Vesten». I historien om henne er det vanskelig å skille myter fra fakta.
Hun skal ha blitt foreldreløs som barn. Senere i livet levde hun et omflakkende liv, blant annet som speider for hæren. Hun ble kjent som en god skytter, en god rytter og en på alle vis tøff kvinne. I 1876 endte hun i Deadwood, der hun traff revolvermannen Wild Bill Hickok. 
I godt voksen alder begynte hun å reise rundt og underholde med «Ville Vesten»-show, noe som åpenbart bidro til å gi henne et navn både i datiden og ettertiden. Turnevirksomheten startet i 1895, og hun deltok både i Buffalo Bill's Wild West-show og i show på den pan-amerikanske utstillingen i Buffalo.
Calamity Janes liv ble i 1953 grunnlaget for filmen Calamity Jane, der Doris Day spilte hovedrollen. Det ble også laget en Calamity Jane-musikal. Skikkelsen «Calamity Jane» figurerer dessuten i en rekke romaner, - og dukker til og med opp i tegneserien Lucky Luke.


== Referanser ==
Catron

Catron var en prøvesprengning av en atombombe under Operation Hardtack II. Detonasjonen ble utført i Nevada i USA 24. oktober 1958. Bomben var på 21 kilotonn  (88 terajoule.)


== Se også ==
Liste over prøvesprengninger
Bymuseet i Bergen

Bymuseet i Bergen ble etablert 1. juli 2005 og er en sammenslåing av flere tidligere selvstendige museer og kulturminner i Bergen kommune. Bymuseet har i dag ansvar for Alvøen hovedbygning, Bergen Skolemuseum, Bryggens Museum, Damsgård hovedgård, Gamle Bergen Museum, Hordamuseet, Håkonshallen, Lepramuseet og Rosenkrantztårnet.
Bymuseet forvalter totalt over 120 bygninger i Bergen kommune.


== Eksterne lenker ==
Bymuseet i Bergen
Bergen byleksikon på nett, om Bymuseet i Bergen
Tom Sheppard

Tom Sheppard er en britisk oppdager, pilot og testpilot for Royal Air Force.  


== Ekspedisjoner ==


=== Sahara vest-øst ===
Sheppard er kjent for å ha ledet den første motoriserte kryssingen av Sahara fra kyst til kyst.  Kjøretøyene brukt var Land Rover 101.  Ekspedisjonen forlot Dakar 26. januar 1975 og brukte 100 dager på 12.060 km med 288 navigasjonspauser og 609 avlesninger av lokal gravitasjon.


== Utmerkelser ==
Sheppard er utnevnt til medlem av Order of the British Empire. Han fikk i 1976 Royal Geographical Society sin Ness-utmerkelse for å fremme forståelsen av geografi og miljø i verden.


== Bibliografi ==
Desert Expeditions, Royal Geographical Society 1982, ISBN 0-907649-15-7
Land Rover Experience, Land Rover 1994, ISBN 0-9514493-4-6
Vehicle Dependant Expedition Guide, Desert Winds 1998, ISBN 0-9532324-0-9
Off-roader Driving, Desert Winds 1999, ISBN 0-9532324-2-5
Quiet for a Tuesday: Solo in the Algerian Sahara, Desert Winds 2008, ISBN 0-9532324-5-X


== Eksterne lenker ==
Markering av 30 års jubileum for vest-øst-ekspedisjonen (engelsk)
Hele Desert Expeditions som PDF (engelsk)
Fylkesvei 256 (Oppland)

Fylkesvei 256 (Fv256) gikk mellom Hundorp i Sør-Fron og Vinstra i Nord-Fron. Veiens lengde er 20,1 km.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei. Veien ble del av fylkesvei 319 etter at en ny trasé langs E6 ble tatt i bruk.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Oppland fylke ===

Nord-FronVinstragata 

 Europavei 6 mot Riksvei 15 Otta i Sel
 Lomoen bru (over E6, ca. 40 m)
 Europavei 6 via Lillehammer mot Riksvei 4 Sandvoll i GjøvikRustvegen 

 Vinstra bru (Vinstra, 17 m)
Fv422Fylkesvei 422 Nørdre Feforvegen fra Brynsbakken til Fv423Fylkesvei 423 Brattliflata (2,8 km)
Fv423Fylkesvei 423 Søre Feforvegen fra Haugen til Vollsdammen

Sør-FronBaksidevegen 

Fv401Fylkesvei 401 arm Skurdal nord
Fv401Fylkesvei 401 Gålåvegen fra Skurdal mot Europavei 6 Jota og til Gålå
Fv403Fylkesvei 403 Meierivegen fra Lia til 312Fylkesvei 312 Hundorp, Skrangellivegen til Fv401Fylkesvei 401 Sørjordet
Fv319Fylkesvei 319 Baksidevegen fra Skillestad mot 253Fylkesvei 253 255Fylkesvei 255 Jorekstad i LillehammerLiavegen 

 Hundorp bru (Lågen, 201 m)
 Dovrebanen Hundorpgeilen 

 Hundorp, Dale-Gudbrands gard
312Fylkesvei 312 Kongsvegen fra Hove ved Hundorp mot Europavei 6 Sjoa i Sel, og mot Europavei 6 Fryasletta


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Vegliste Oppland
Fylkesvei 254

Fylkesvei 254 går mellom Tretten i Øyer og Segalstad bru i Gausdal.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei. Etter at regionsreformen trådte i kraft, har den status som fylkesvei. Før Øyertunnelen ble åpnet 12. desember 2012, var strekningen langs Kongsvegen del av Europavei 6.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Innlandet fylke ===

Øyer

GausdalØstringsvegen 


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv254
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
De syv fjell

De syv fjell er betegnelsen på de kjente Byfjellene som omkranser Bergen sentrum. 


== Utvalg av fjell ==
Det har til tider vært omtvistet hvilke som hører til de syv fjell, men det er enighet om at de er blant de følgende:

Øst for Bergen sentrum og Bergensdalen, i retning syd til nord:
Ulriken, 643 moh. Dette er den ubestridte toppen blant de syv fjell, synlig fra store deler av sentrum og det høyeste punktet i byens nærhet. (Men Ulriken er likevel ikke byens høyeste fjell, da det er Gullfjellet på 987 moh. lenger øst i Bergen.)
Fløyfjellet, 400 moh. Det er i Bergen ikke normalt å bruke hele navnet Fløyfjellet, men fjellet benevnes kun Fløyen eller helst Fløien som i Fløien stasjon.  Øverste stasjon for Fløibanen som ligger på 320 m.oh. oppfattes gjerne som "en av de syv toppene", mens det er toppen av Fløyfjellet som er fjellets høyeste punkt, og derved et av de syv fjell.
Blåmanen, 554 moh., Det var i sin tid omdiskutert om dette skulle medregnes blant de syv fjell.
Rundemanen, 568 moh.
Sandviksfjellet, 417 moh. Sandviksfløyen på 378 moh. med vindpilen ligger 500 meter lenger mot nordvest. Det er i skaret mellom disse at motbakkeløpet Stoltzekleiven Opp har sin målgang.
Sør, sørvest og vest for Bergen sentrum og Bergensdalen ligger i den rekkefølgen
Løvstakken, 477 moh.
Damsgårdsfjellet, 317 moh.
Lyderhorn, 396 moh.
På Askøy:
Kolbeinsvarden, 231 moh., var tidligere et av de syv fjell, den gang bare kalt Askøyfjellet, men er ikke lenger medregnet blant disse. Askøy er forøvrig ikke en del av Bergen.


== Bakgrunn og historie ==
At det er snakk om akkurat syv fjell, antas å være inspirert av «Romas syv høyder», og her menes Holberg å være opphavsmann. Han nevner nemlig «Rundemanden, Flöyen, Oldrik, Solheims Field, Damsfieldet, Ludderhorn, og Askelandsbierg». Yngve Nedrebø, sjef ved statsarkivet i Bergen, påpeker at Bergens segl fra 1444 viser en borg med ett tårn oppå syv fjell. På grunn av dette seglet er Nedrebø sikker på at betegnelsen «de syv fjell» ble brukt allerede i middelalderen.Det er da heller ikke snakk om syv selvstendige topper, hvorav synlige fra Bergen sentrum i østlig retning er Ulriken, Fløyfjellet og Sandviksfjellet (med Rundemanen og Blåmanen skjult bak Fløyfjellet). Disse fem er alle del av samme fjellmassiv.
Bergens opprinnelige navn «Bergawinjó», «Biorgvin», «Bjargvin», «Bergvin», «Bjørgvin» og «Bjǫrgvin» betyr «fjell-eng», «eng mellom fjellene».


== 7-fjellsturen ==

Under den årlige 7-fjellsturen, som arrangeres av Bergen Turlag, er det følgende syv fjell som bestiges i denne rekkefølgen:

Lyderhorn
Damsgårdsfjellet
Løvstakken
Ulriken
Fløyfjellet
Rundemanen
Sandviksfjellet


== Referanser ==


== Se også ==
«Udsigter fra Ulrikken» («Jeg tok min Nystemte»)
Syvfjellsturen
Fylkesvei 257

Fylkesvei 257 går mellom Randsverk i Vågå og Sjoa i Sel.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Innlandet fylke ===

VågåHeidalsvegen 

SelHeidalsvegen 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv257
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Broadway

Broadway er en nesten 30 kilometer lang gate på Manhattan i New York, og byens eldste hovedgate som løper nord–sør. Gaten er kjent som sentrum for USAs teaterindustri.
På den smale og kileformede hjørnetomten nord for 23. gate der Broadway møter Fifth Avenue, ble høyblokken «Fuller Building» reist i 1902. Bygningen er bedre kjent som Flatiron Building takket være formen den fikk på grunn av tomtens trekantede form (Flatiron – «Strykejernet»).


== Se også ==
Broadway (teaterdistrikt)
Dani Levy

Dani Levy (født 17. november 1957 i Basel, Sveits) er en sveitsisk-tysk skuespiller og regissør. Den jødiske Levy flyttet 22 år gammel til morens opprinnelige hjemby Berlin.
14. februar 2005 mottak han Ernst-Lubitsch-Preis for sin religionskomedie Alles auf Zucker, som handler om en jødisk familie i Berlin. Med filmen ønsket han å puste nytt liv i det tysk-jødiske lystspill og vise moderne jødisk kultur i Berlin. Filmens hovedroller spilles av Henry Hübchen, Hannelore Elsner, Udo Samel, Golda Tencer, Steffen Groth, Sebastian Blomberg og Elena Uhlig. Ernst-Lubitsch-Preis utdeles årlig til den beste tyskspråklige komedie av Club der Filmjournalisten e.V.. I tillegg fikk Levys film tilsammen 6 Lola-priser ved den 55. utdelingen av den tyske filmprisen i 2005, bl.a. prisen for beste spillefilm og beste regi.


== Filmografi ==
Alles auf Zucker (2004)
Väter (2002)
Das Geheimnis (1999)
Meschugge (1998)
Stille Nacht (1995)
Ohne mich (1993)
I Was on Mars (1992)
RobbyKallePaul (1989)
Du mich auch (1986)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dani Levy på Internet Movie Database 
(sv) Dani Levy i Svensk Filmdatabas 
(da) Dani Levy på Filmdatabasen 
(fr) Dani Levy på Allociné 
(en) Dani Levy på AllMovie 
(en) Dani Levy hos Rotten Tomatoes 
(en) Dani Levy hos The Movie Database
Alles auf Zucker

Alles auf Zucker er en tysk filmkomedie av Daniel Levy fra 2004, som i 2005 mottok seks priser fra det tyske filmakademiet, blant annet for beste spillefilm, beste regi, beste manus og beste hovedrolleinnehaver. Filmen portretterer en moderne jødisk familie i Berlin.


== Handling ==
Den arbeidsløse sportsreporteren «Zucker» håper på en arv fra hans mor, som er nylig død, som kan løse hans finansielle problemer. Men i testamentet har moren bestemt at «Zucker» må forsone seg med sin ortodokse bror, som han er blitt uvenn med og ikke har sett på flere år. Hvis ikke får han ingen arv. For «Zucker» spiller den jødiske tro ingen rolle i hans liv. På godt og vondt må brødrene med så forskjellig livsstil møte hverandre.
Filmen står innenfor den tysk-jødiske lystspilltradisjonen.


== Medvirkende ==
Golda Tencer-Szurmiej som Golda/Marilyn
Steffen Groth som Thomas
Sebastian Blomberg som Joshua
Elena Uhlig som Lilly
Henry Hübchen som Jackie Zucker
Rolf Hoppe som Rabbi Ginsberg
Inga Busch som Irene
Anja Franke som Jana
Udo Samel som Samuel
Hannelore Elsner som Marlene
Klaus Wowereit som Klaus Wowereit


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Alles auf Zucker på Internet Movie Database 
(sv) Alles auf Zucker i Svensk Filmdatabas 
(da) Alles auf Zucker i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) Alles auf Zucker på MovieMeter 
(en) Alles auf Zucker på AllMovie 
(en) Alles auf Zucker på Metacritic 
(en) Alles auf Zucker på Box Office Mojo
Moskvitch

Moskvitch (eller Moskwitch) var et russisk bilmerke. Den ble gjenopplivet i 2022.
Etter andre verdenskrig flyttet sovjetiske myndigheter hele produksjonslinjen til Opel i Brandenburg til Sovjetunionen.  En fabrikk kalt MZMA (Moskovskij Zavod Malolitrazjnykh Avtomobilej) ble startet i 1947 for å produsere Moskvitch 400 basert på Opel Kadett.  Senere modeller ble utviklet av sovjetiske ingeniører selv.  I 1969 forandret fabrikken navnet til AZLK (Avtomobilnyj Zavod imeni Leninskogo Komsomola).
Bilene fra Moskvitch var ganske solide og pålitelige på dårlige veier, og ble solgt til rimelige priser.  Planøkonomien klarte ikke å oppfylle etterspørselen, så folk måtte vente lenge for å få kjøpt en ny bil.  I 1988 forsøkte Moskvitch å starte en ny serie med modellen Aleko.  Markedet på 1990-tallet var ikke mottagelig, og i 2002 gikk AZLK konkurs.
I årene etter andre verdenskrig var det valutarestriksjoner på import av biler til Norge. For kjøp av  amerikanske og europeiske (engelske) modeller måtte en ha kjøpetillatelse, noe som ikke var lett å oppnå for folk flest. Moskvitch kunne en få kjøpt fritt, og et stort antall slike biler ble importert på 1950- og 1960-tallet. Da bilimporten ble frigitt sank salget av Moskvitch drastisk. Likevel ble det solgt en god del Moskvitchbiler gjennom 1960-tallet og tidlig på 70-tallet. I 1981 opphørte importen av Moskvitch til Norge.  


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Moskvich vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Norsk merkeforening Arkivert 10. juni 2012 hos Wayback Machine. (norsk)
Tysk merkeklubb (tysk)
Georg Totschnig

Georg Totschnig (født 25. mai 1971 i Innsbruck) er en østerriksk tidligere syklist.
Totschnig ble profesjonell i 1993, da han skrev under for det italienske laget Polti. Her syklet han sammen med den dobbelte verdensmesteren Gianni Bugno. Allerede året etter, 1994, kom han på 13.-plass i Giro d'Italia.
I 1995 gikk Totschnig til Team Telekom, der han i flere år syklet sammen med Jan Ullrich, inntil han meldte overgang til det østerrikske laget Team Gerolsteiner i 2001.
Totschnig hadde sin styrke i fjellene, og den største suksessen kom med etappeseieren på 14. etappe i Tour de France 16. juli 2005. 


== Resultater ==
1994 13.-plass sammenlagt i Giro d'Italia
1995 9.-plass sammenlagt i Giro d'Italia
1996 4.-plass sammenlagt i Vuelta a España
1997 østerriksk mester i landeveisritt
2000 Vinner av Østerrike rundt
2001 østerriksk mester i temporitt, 6.-plass sammënlagt i Sveits rundt
2002 7.-plass sammenlagt i Giro d'Italia, 5.-plass sammenlagt i Sveits rundt, østerriksk mester i temporitt
2003 5.-plass sammenlagt i Giro d'Italia, 12.-plass sammenlagt i Tour de France
2004 7.-plass sammenlagt i Tour de France, etappeseier i Sveits rundt, 4.-plass sammenlagt i Sveits rundt, østerriksk mester i temporitt
2005 Vinner av 14. etappe i Tour de France


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Georg Totschnig – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Georg Totschnig – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Georg Totschnig – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Georg Totschnig – Olympics.com 
(en) Georg Totschnig – Olympic.org 
(en) Georg Totschnig – Olympedia 
(en) Georg Totschnig – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Georg Totschnig – ProCyclingStats 
(en) Georg Totschnig – Cycling Archives 
(en) Georg Totschnig – Cycling Quotient 
(en) Georg Totschnig – CycleBase 
(en) Georg Totschnig – TheSports.org
Maybach

Maybach er et tysk luksusbilmerke, opprinnelig lansert av Wilhelm Maybach i 1909, med hans sønn Karl Maybach som direktør. Selskapet var opprinnelig kjent under navnet Luftfahrzeug-Motorenbau GmbH, og produserte motorer for luftskip frem til 1918. Senere skiftet selskapet navn til Maybach-Motorenbau GmbH. I dag er merkenavnet eiet av Daimler AG, som produserer luksusbilene Maybach 57 og 62.


== 1909-1940 ==
Maybach har sine historiske røtter fra Wilhelm Maybach, som var teknisk direktør hos Daimler-Motoren-Gesellschaft. Opprinnelig utviklet og produserte selskapet diesel- og gassmotorer for Zeppelinere, og senere omnibusser. Selskapet bygget sin første eksperimentelle bil i 1919, og den første produksjonsmodellen ble introdusert på bilutstillingen i Berlin to år senere. Mellom 1921 og 1940 produserte selskapet en rekke luksusmodeller, samtidig som produksjonen av store dieselmotorer for tog- og marinebruk fortsatte.
Maybach bidro til den tyske krigsinnsatsen under andre verdenskrig ved å produsere motorene til stridsvognene Panther og Tiger, som for eksempel Maybach HL230. Etter krigen utførte fabrikken en del reparasjonsarbeider, men bilproduksjonen ble aldri startet opp igjen. Dog fortsatte satsingen på å bygge marine- og industrimotorer, sammen med Mercedes Benz og MAN. Maybach ble gradvis kjøpt opp av Mercedes, og i 1966 ble Maybach-Motorenbau og Mercedes-Benz Motorenbau slått sammen til Maybach Mercedes-Benz Motorenbau, som i  juli 1969 sammen med MAN danner MTU Motoren- und Turbinen-Union Friedrichshafen.


== 1997– ==
I 1997 presenterte Mercedes-Benz et nytt luksusbilkonsept med navnet Mercedes-Benz Maybach på bilutstillingen i Tokyo. Da modellen senere ble satt i produksjon valgte Mercedes-Benz å skille ut modellen i et eget merke, som fikk navnet Maybach.

Maybach ble derfor gjenfødt som merke tidlig på 2000-tallet, med produksjon av den nye modellen i to ulike størrelser, Maybach 57 og 62. Tallene i navnet tilsvarer modellens lengde i desimeter. I 2005 ble en ny og mer sportslig modell kalt Maybach 57 S lagt til modellprogrammet, utstyrt med en 6,0 l V12 med dobbel turbo og 604 hk.


== Modeller ==


=== Klassiske modeller ===
1919 Maybach W1: Prototype, bygget på et Mercedes-chassis
1921 Maybach W3: Den første produksjonsmodellen
1926 Maybach W5" (1928 LuftskupetNorge

1929 Maybach 12
1930 Maybach DSH
1930 Maybach DS7 Zeppelin
1931 Maybach W6
1931 Maybach DS8 Zeppelin
1934 Maybach W6 DSG
1935 Maybach SW35
1936 Maybach SW38
1939 Maybach SW42
1945 Maybach JW61


=== Moderne modeller ===
2002 Maybach 57
2002 Maybach 62
2005 Maybach Exelero
2005 Maybach 57 S
2006 Maybach 62 S
2007 Maybach 62 Landaulet


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(de) Offisielt nettsted 
(en) Maybach (brand) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Maybach Manufaktur
Bilnorge.no sin historie om merket
Gardehusarregimentet

Gardehusarregimentet er et regiment i den danske Hæren som utdanner husarer til Danske Division, Den Danske Internationale Brigade og flere andre enheter til international tjeneste. Regimentet har røtter tilbake til Christian IV, som opprettet Sjællandske Livregiment i 1614. Dette ble senere slått sammen med Danske Livregiment til Gardehusarregimentet.
Gardehusarregimentet er garnisonert på Antvorskov kaserne i Slagelse, men deler av regimentet er stasjonert i Næstved og rundt 300 husarer på Bornholm. Hesteskadronen, som har mellom 70–75 hester, holder til på Antvorskov kaserne, der den har stall og ridefasiliteter og arbeidsområder for salmakere, smeder og veterinærer.


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted 
(en) Guard Hussar Regiment (Denmark) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Skjærvika

Skjærvika, Skjærviken eller Skivika, er et tettsted i Fredrikstad kommune som strekker seg inn i Sarpsborg kommune i Østfold. Tettstedet har 1 075 innbyggere per 1. januar 2022. Av disse bor 1 050 i Fredrikstad og 25 i Sarpsborg. Skjærvika ligger åtte kilometer øst for Fredrikstad sentrum og åtte kilometer sørvest for Sarpsborg sentrum.Samlingspunktet i dag er det lokale grendehuset, hvor det også er en barnehage. Vispen badested i Skjærvika er tilrettelagt for rullestolbrukere. Her ligger også Vispen sjøsenter som ble etablert av Borge Lions i juni 2003, i dag drives senteret av velforeningene i nærområdet, og i tillegg til vedlikeholdsoppgaver har de rimelig utleie av kanoer og kajakker. På Vispen er det også et moderne toalettanlegg, handicapbrygge med asfaltert tilgang, sandvolleybane og en fin lekeplass for barna. Det er godt med parkeringsplasser på badestedet. Fra Vispen har Skjærviken lokalsamfunnsutvalg bygd en flere kilometer lang natursti, som delvis følger strandlinjen før den krysser over en ås (Heieråsen) og ender ved hovedveien i Torsnes.  
Det er mange små turstier i Skjærvika, og lokalsamfunnsutvalget har stått for merking av flere av dem. Det ble i år 2007 åpnet en sti som går langs vannkanten fra Vispen til Kjølshunn. Kjølshunn er et eget byggefelt på vestsiden av Torsneskilen. Bebyggelsen er hovedsakelig eneboliger og noen rekkehus.


== Etymologi ==
Det er flere meninger om hva navnet Skjærvika kommer av, spesielt da den lille fjorden/pollen Hunnebonn som Skjærvika ligger ved er fullstendig fri for skjær. I begynnelsen av 1900 ble Skivika benyttet som navn, men det er funnet skriv som viser at Skjærvika er brukt som navn så tidlig som i 1912. På militære kartverk fra 1700-tallet er navnet Schieviig brukt.Området ble på gammelnorsk omtalt som «Skeidarvik». Navnet Skivika kommer av en gård ved dette navnet, og ble brukt fra 1900-tallet. I nyere tid har navnet Skjærviken blitt brukt.Statens kartverk foreslår skrivemåtene Skjærvika og Skivika.


== Historie ==
I Skjærvika finner man utallige historiske spor, og mest kjent er Hunnfeltet, hvor vi finner spor fra alle tidsepokene som stenalder/jernalder/bronsealder og middelalder. Her er det stenringer med bautasteiner, et lite helleristningsfelt, og utallige unike spor fra bronsealderen, som for eksempel gravhauger. Det er også rester etter en bygdeborg på Ravnefjellet, som ligger tett inntil Hunnfeltet. Tidlig på 2000-tallet ble det gjort arkeologiske utgravinger på Hunnfeltet, hvor arkeologistudenter undersøkte graver som ligger nær et sandtak. Her har det vært fare for at viktige historiske spor kunne gå tapt. Det har blitt gjort mange små funn her, og den mest spennende oppdagelsen her er vel funnet av en smelteovn fra bronsealderen.Det ble omkring år 2007 lagt planer om å etablere et «opplevelsessenter» i Skjærvika, med fokus på den historien som finnes så tilgjengelig her.


== Referanser ==
Jydske Dragonregiment

Jydske Dragonregiment er et regiment i den danske Hæren, med røtter tilbake til 1679. Regimentet er et panserregiment med fem tjenestegørende kampvognseskadroner. Hovedoppgaven er å utdanne vernepliktige dragoner til internasjonal tjeneste.
Jydske Dragonregiment består av I Panserbataljon, II Uddannelsesbataljon, III Panserbataljon og V Opklaringsbataljon. Av disse inngår III Panserbataljon og 5. Spejdereskadron (administrativt underlagt Opklaringsbataljonen) i Danske Internationale Brigade.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jydske Dragonregiment – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fredrikstad domprosti

Fredrikstad domprosti er et tjenestedistrikt i Borg bispedømme i Den norske kirke. Det omfatter kommunene Fredrikstad og Hvaler. Siden prostiet er knyttet til Fredrikstad domkirke, er det ledet av en domprost. Domkirken er bispekirken i Borg bispedømme.


== Historikk ==
Ved kgl. res. 25.06.1971 med virkning fra 01.01.1973 ble det foretatt store endinger i inndelingen av prostier i Borg bispedømme. Det tidligere Nedre Borgesyssel prosti opphørte, og de prestegjeldene som hadde ligget under prostiet gikk inn i to nye prostier, Fredrikstad domprosti og Sarpsborg prosti.


== Sogn ==
Fredrikstad kommune:
Fredrikstad domkirke sogn
Borge sogn
Gamle Glemmen sogn
Glemmen sogn
Gressvik sogn
Kråkerøy sogn
Onsøy sogn
Rolvsøy sogn
Torsnes sogn
Østre Fredrikstad sogn
Hvaler kommune:
Hvaler sogn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Borg bispedømme: Prostier, proster og menigheter i Borg
Arkivverket Statsarkivet i Oslo: Fredrikstad domprosti arkivportalen.no
Arkivverket Statsarkivet i Oslo: Nedre Borgesyssel prosti arkivportalen.no
Sandesund

Sandesund er et sund i Glomma, mellom Sarpsborg kommune og Fredrikstad kommune i Østfold. Kommunene forenes av den 1528 meter lange Sandesund bru, som utgjør E6 mellom Alvim i Sarpsborg og Årum i Fredrikstad.


== Eksterne lenker ==
«Faktaark». Kartverket. 1. juli 1991. Besøkt 9. august 2021.