jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Belgisk franc

Belgisk franc var myntenheten i Belgia mellom 1832 og 2002. I det flerspråklige Belgia, var en belgisk franc inndelt i 100 centiem (nederlandsk), centimes (fransk) eller Centime (tysk).
Belgisk franc ble erstattet av euro den 1. januar 2002.


== Kilder ==
(no) Mynt, mål og vekt i Belgia i Store norske leksikon


== Eksterne lenker ==
Historiske sedler av Belgia (tysk, engelsk, fransk)
Miguel García Vivancos

Miguel García Vivancos (født 19. april 1895 i Mazarrón, Murcia, død 23. januar 1972 i Córdoba) var en spansk naivistisk maler og anarkist.


== Anarkisten ==
Han, brødrene og moren som var enke flyttet til Barcelona, der han ble politisk aktiv i det radikale miljøet. Fagforbundene var på den tid ganske hardhent behandlet av både myndigheter og arbeidsgivere, og han ble med på å stifte gruppen Los Solidarios, som var både anarkistisk og utførte terrorhandlinger.I den spanske borgerkrigen ledet han Aguiluchos- regimentet på Huesca-fronten, foruten andre større enheter ved slaget ved Belchite og slaget om Teruel.
Etter at krigen var over, flyktet han til Frankrike og ble internert i Vernet-les-Bains. Der var han fortsatt da Vichy-regjeringen tok styringen i det tyskokkuperte Frankrike. Maquis-bevegelsen hjalp ham å rømme, og han deltok i den franske undergrunnsmotstanden resten av den andre verdenskrigen.
Ved slutten av krigen, var han i Paris, og livnærte seg ved strøjobber. Han begynte å lage bilder med motiver fra byen og solgte til amerikanske soldater. Han fant ut at han hadde anlegg for dette, og lærte seg oljemalingsteknikk.
I 1947 møtte han Pablo Picasso. Picasso syntes godt om det han så, og skaffet ham kontakter i kunsthandlermiljøet. Han hadde sin første separatutstilling i 1948.
Arbeidene hans er nå stilt ut over det meste av verden, og utgjør deler av samlingene til blant andre: François Mitterrand, David Rothschild, Helena Rubinstein og Greta Garbo.


== Referanser ==
Irsk pund

Irsk pund (irsk: Punt Éireannach) var myntenheten i Irland fra 1928 til 2002. I årene 1928–1938 var den offisielle benevnelsen Saorstát pound («Fristatens pund»). Et irsk pund var inndelt i 100 penny (irsk: pingin).
Irsk pund ble erstattet av euro den 1. januar 2002.
Portugisisk escudo

Portugisisk escudo var myntenheten i Portugal fra 1911 til 2002. Escudo er portugisisk og betyr «skjold». En escudo var inndelt i 100 centavos.
Portugisisk escudo ble erstattet av euro den 1. januar 2002.
Birdy (film)

Birdy er en amerikansk drama-film fra 1984 regissert av Alan Parker og med musikk av Peter Gabriel.


== Handling ==
Filmen bygger på en roman av William Wharton og handler om Birdy (spilt av Matthew Modine) etter at han kommer hjem til USA etter å ha tjenestegjort som soldat i Vietnam. Birdy har dype traumer etter krigsopplevelsene g er innlagt på et mentalsykehus. Han fantaserer om fugler, en fantasi som har fulgt ham siden han var barn. Slik stenger han ute opplevelsene fra Vietnam. Denne muren blir imidlertid så kraftig at den ikke bare stenger ute krigsopplevelsene, men også det øvrige av hans liv. Etter at all behandler er mislykket, beslutter legene å be Birdys barndomsvenn Al (spilt av Nicolas Cage), som da han var soldat i Vietnam, forsøkte å rykke Birdy ut av hans hallusinasjoner. Historien om Birdy beskrives med tilbakeblikk og sett ut fra hans eget perspektiv og blir slik en gripende beskrivelse av de psykologiske virkningene av både krig og de helbredende kreftene som ligger i både vennskap og fantasi. 


=== Om filmen ===
Alan Parker viser i filmen eksempler på innovativ regi, kanskje mest i filmens overraskende og kontroversielle slutt.
Filmen vant i 1985 Grand Prix Spécial du Jury ved Filmfestivalen i Cannes. Den ble i tillegg nominert til Gullpalmen. Birdy fikk gode omtaler av kritikerne og har fått hele 90% på Rotten Tomatoes [1].


== I rollene ==
(utvalg)

Matthew Modine som Birdy
Nicolas Cage som Sergeant Al Columbato
John Harkins som Dr. Major Weiss
Sandy Baron som Mr. Columbato
Karen Young som Hannah Rourke
Elizabeth Whitcraft som Rosanne


== Eksterne lenker ==
(en) Birdy på Internet Movie Database 
(no) Birdy hos Filmfront 
(sv) Birdy i Svensk Filmdatabas 
(da) Birdy i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Birdy på Allociné 
(nl) Birdy på MovieMeter 
(en) Birdy på AllMovie 
(en) Birdy på Turner Classic Movies 
(en) Birdy på Rotten Tomatoes 
(en) Birdy på Box Office Mojo 


=== Nett-TV ===
Filmtrailer
Maltesisk lire

Maltesisk lire var myntenheten på Malta fra 1972 til 31. desember 2007. En maltesisk lire var inndelt i 1000 mil eller 100 cent.
Maltesisk lire ble erstattet av euro den 1. januar 2008, i forholdet 0,429300 maltesiske lire = 1 euro.
Latvisk lats

Latvisk lats var myntenheten i Latvia i perioden 1922–1940. Myntenheten ble gjeninnført i 1993, etter at  Latvia var blitt selvstendig fra Sovjetunionen i 1991. En latvisk lats var inndelt i 100 santīms.
Latvia gikk over til å benytte euro med virkning fra 1. januar 2014.


== Referanser ==
Anders Høegh

Anders Høegh (født 2. august 1920, død 27. juni 1989) var en norsk krigsflyger utdannet i Little Norway. Han var utplassert ved flybasen North Weald i England.
Etter krigen var han tilknyttet Luftforsvaret og har flere militære utmerkelser. I 20 år var han generalsekretær i Norsk Aero Klubb, ble æresmedlem og tildelt NAKs gullmedalje i 1987 og NAKs sølvmedalje i 1971. Han var aktiv i Oslo Flyklubb og hadde privatflygersertifikat nr.376.
Høegh drev familiens gartneri «Høeghs Gartneri» på Økern i Oslo med flere blomsterbutikker. Han var far til stortingsrepresentant Annelise Høegh.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Piloter Ved North Weald Wing
Piloter i 331. og 332. skvadron
William Wharton

William Wharton (født 7. november 1925, død 29. oktober 2008) er pseudonymet for Albert Du Aime, en amerikansk forfatter mest kjent for romanen Birdy. Dette var hans debutroman, utgitt i 1978, da han var over 50 år gammel. Den ble filmatisert av Alan Parker i 1984. To av hans andre romaner har også blitt filmatisert, Dad og A Midnight Clear. Flere av bøkene er oversatt til norsk.


== Romaner ==
1978 Birdy
1981 Dad
1982 A Midnight Clear
1984 Scumbler
1985 Pride
1987 Tidings
1989 Franky Furbo
1991 Last Lovers
1994 Wrongful Deaths (memoarer)
1996 Houseboat on Seine (memoarer)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) William Wharton på Internet Movie Database 
(en) William Wharton hos The Movie Database
Keiserens nye klær

Keiserens nye klær er et kunsteventyr fra 1837 skrevet av den danske forfatteren H.C. Andersen. I eventyret hører vi om en keiser som blir forledet til å tro at han går rundt i klær av de vakreste stoffer, mens han i virkeligheten går rundt i bare undertøyet.


== Handling ==
To utspekulerte svindlere ankommer hovedstaden til en keiser, som bruker overdådig mye penger på klær til seg selv - på bekostning av statlige interesser. Svindlerne utgir seg for å være dyktige vevere, og tilbyr å forsyne keiseren med praktfulle klær som er usynlige for mennesker som er dumme eller inkompetente. Keiseren ansetter veverne, og de setter opp vevstoler. En rekke embetsmenn, og deretter keiseren selv, besøker «veverne» for å sjekke fremgangen deres. Alle sammen ser at vevene er tomme, men de later som noe annet for å unngå å bli ansett som en tosk. 
Til slutt rapporterer veverne at keiserens drakt endelig er ferdig. De later som de kler på ham, og keiseren går i prosesjon foran resten av byen. Befolkningen går sammen om påskuddet, fordi de ikke ønsker å fremstå som udugelige eller dumme - helt til et barn utbryter at keiseren ikke har på seg klær i det hele tatt. Alle de andre innbyggerne innser da at alle sammen har blitt narret. Selv om han blir forskrekket, fortsetter keiseren prosesjonen.


== Kilder ==
Keiserens nye klæder Wikisource (dansk)


== Eksterne lenker ==
runeberg.org Keiserens nye Klæder skann av førsteutgaven fra 1837 (gotisk skrift)
Bernhard Herre

Bernhard Herre (født 28. november 1812 i København, død 15. juli 1849 i Christiania) var en norsk forfatter, kjent for den posthumt utgitte En Jægers Erindringer.
Han var sønn av den danskfødte kjøpmannen Christian Friedrich Gottlieb Herre som holdt til i Kirkegata 16 i Kristiania inntil han gikk konkurs i 1834. Da flyttet familien over til Alunverket innunder Ekebergskråningen ved Grønlia. Bernhard hadde en tid Johan Sebastian Welhaven som privatlærer. Welhaven ble siden fast gjest i huset. Bernhard Herre ble som voksen Welhavens venn og beundrer. Han var dessuten dypt betatt av den unge Camilla Wergeland som gjestet familien Herre når hun var på Kristianiabesøk. Bernhard Herre var fortrolig både med Welhaven og Camilla, ville selv tre til side, og forsøkte seg som «Kirsten giftekniv» for å hjelpe de to vennene sammen.Bernhard Herre døde i Maridalen i 1849 av et skudd under en av sine mange jaktturer. Omstendighetene er noe uklare, men mye tyder på at det kan ha vært et vådeskudd. Han etterlot seg ved sin tragiske død novellistiske skisser og noen melankolske, men friske, naturskildringer fra Nordmarka, der han gjerne gikk på jakt. Disse skriftstykkene ble funnet såpass interessante at de ble utgitt posthumt av Welhaven og Asbjørnsen under tittelen En Jægers Erindringer i 1849. Boka utkom i en språklig lett modernisert utgave i 1966 illustrert av Chrix Dahl og med innledning ved professor Francis Bull. Han skriver at Herres skildinger fra skogtraktene rundt hovedstaden, som ble trykt anonymt i Den Constitutionelle alt i 1841, er «de første levende naturskildringer» på 1800-tallet fra disse områdene, og videre: «Etter mer enn hundre år lyder dens [dvs. bokas] toner fremdeles til oss som et stemningsbevegende stykke klassisk musikk.» Bernhard Herres vei på Smestad i Oslo er oppkalt etter Bernhard Herre. Niels Fredrik Dahl skrev i 2009 en roman om Bernhard Herre, Camilla Wergeland og Johan Sebastian Welhaven som heter Herre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Bernhard Herre i Norsk biografisk leksikon
Digitaliserte bøker av Herre hos Nasjonalbiblioteket.
Bernt Støylen

Bernt Andreas Støylen, født (17. februar 1858 i Sande i Møre og Romsdal, død 18. november 1937) var en norsk teolog, salmedikter, skribent og nynorskforkjemper. 
Han ble cand.theol. ved Det teologiske fakultet, Universitetet i Oslo i 1885. I 1887 tiltrådte han som hjelpeprest i Bergen og bemerket seg som den første prest i Den norske kirke som aktivt samarbeidet med Frelsesarmeen. Han ble sjømannsprest i Cardiff i 1890, styrer av Notodden seminar i 1885 og lærer ved det praktiske teologiske seminar 1902. 

Støylen opplevde flere store endringer i sitt bispedømme i den tiden han var biskop. Han tiltrådte i 1914 som biskop i Christianssand stift. Fra 1918 ble navnet endret til Agder bispedømme, og i 1925 ble den delen av bispedømmet som tilsvarte Rogaland fylke skilt ut som et nytt Stavanger bispedømme. J.C.Petersen ble den første biskop i Stavanger siden bispesetet for det gamle Stavanger stift hadde blitt flyttet til Kristiansand i 1682, Støylen fortsatte som biskop i Agder til 1930.
Støylen var i utgangspunktet regnet som en konservativ teolog, men han sa seg villig til å vigsle den liberale Jens Gran Gleditsch til biskop i Nidaros i 1923. Dette førte til at deler av det konservative kristennorge siden boikottet ham.
Han skrev en nynorsk ABC i fire bind og samarbeidet med Nordahl Rolfsen om hans store lesebokverk. Sammen med Peter Hognestad og Anders Hovden gav han ut Nynorsk salmebok i 1927.
Hans «Norske barnerim og leikar»  fra 1899 er fremdeles Norges største publiserte samling av barnerim.
Han var far til biskop Kaare Støylen.
Bernt Støylens vei på Tasta i Stavanger er oppkalt etter ham.


== Utgivelser ==
Norske døbenavne med deres betydning og oprindelse. 1887
Norske barnerim og leikar. 1899.
Norske barnerim. 1959. Med teikningar av Solveig Muren Sanden
Norske leikar. 1960. Med teikningar av Solveig Muren Sanden
Norske barnerim og leikar. 1974. Med teikningar av Solveig Muren Sanden
Norske barnerim og leikar. Faksimileutg 1977. ISBN 82-03-06586-4
Læsestykker paa landsmaal : tillæg til Nordahl Rolfsens læsebog for folkeskolen ved Nordahl Rolfsen og Bernt Støylen. 3 bd. 1903 (Ny utg 4 bd, 1907-1911)
Songbok for sundagsskule og uppbyggjingsmøte. 1906
C.O. Rosenius. Uppbyggjingsbok for heimen : tankar til kvar dag i aaret. Oversatt av Støylen. 1909
ABC : mi fyrste bok ved Karen Grude Koht og Bernt Støylen. 1909
ABC : fyrste boka mi. 1921. Ny utg. Med teikningar av Gudmund Stenersen
ABC : første boka mi : riksmålsutgave med valgfrie former. 1922
ABC : mi fyrste bok. 1932. Ny utg.
 ABC : fyrste boka mi. 1939. Ny utg. Med teikningar av Erik og Dagfin Werenskiold. Både på bokmål, nynorsk og høgnorsk
 Hjælpebok for bibellæsere . 1914
Salmar og aandelege songar . 1920
Utgreiding um nynorsk salmebok . 1926
Tilbed og ten herren! : Vigsletalar. 1928
Livet med Gud : Preikor til 3. tekstrekkja. 1933-34
Guds fotspor i folkenes liv : Kristendommens stilling til buddhismen. 1935
Kom til Kristus : Preikor til 2. tekstrekkja for alle sundagar og helgedagar. 1938


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Kristin Aasmundtveit, Biografisk leksikon til Norsk Salmebok og Norsk Koralbok, Verbum Forlag, Oslo, 1995. ISBN 82-543-0573-0, s. 116-117
Stagediving

Stagediving er når en aktør under en konsert slipper seg ned på publikum og blir tatt i mot av deres armer. Dette fører da ofte til crowd surfing, hvor vedkommende blir fraktet av gårde av publikum.
Første gangen stagediving forekom var i 1964 under en konsert med Rolling Stones i Nederland. Men både Jim Morrison, Iggy Pop og Peter Gabriel var blant de første musikerne som foretok stagediving. Opprinnelig ble dette oppfattet som både ekstremt og konfronterende, men har nå blitt vanlig på rockekonserter og mange har dette som en fast del av repertoaret.
Stagediving kan medføre store skader for publikum, men også for den som utfører stagediving dersom publikum lar være/eller ikke greier å ta imot vedkommende slik at denne går i gulvet i stor fart. I Norge ble Mira Craig skadet da hun skulle utføre en stagedive under en konsert høsten 2005 da publikum ikke tok imot henne. Dette skjedde også med Slipknots Sid Wilson som klatret opp fem-seks meter og hoppet utfor. Wilson slo seg bevisstløs og pådro seg flere skader.
Syvsover

Syvsover kan referere til:

De hellige syv sovere, syv helgenerEn som sover lenge, etter legenden om de syv sovere ovenfor, som sov i en hule i fjellet ved EfesosGlires («syvsovere»), en gruppe pattedyr
Syvsovere (Gliridae), en undergruppe av Glires
Eocen

Eocen (56-33,9 millioner år siden) følger paleocen (65-56 millioner år siden) og er den nest eldste tidsepoken i tertiærperioden. Sammen med paleocen og oligocen (33,9-23 millioner år siden) utgjør eocen paleogen (65-23 millioner år siden), en periode som sammen med det påfølgende neogen utgjør jordens nytid.
Klima i eocen var uvanlig varmt. Perioden ble innledet med en av de raskeste og voldsomste oppvarmingsperiodene i Jordas historie, og en ganske brå avkjøling ved periodens slutt. Denne brå avkjølingen forårsaket en mindre masseutryddelse. På sitt varmeste var det tropisk og subtropisk klima så langt nord som til Grønland og Svalbard. Etter eocen har Jorda aldri igjen vært så varm.Dyrelivet i Europa fra denne perioden er relativt godt kjent, takket være funnene fra Messelgruven i Tyskland, der den primitive primaten «Ida» (Darwinius massilae) er et kjent eksempel. En liten, knapt meter høy forløper til dagens hest – Eohippus – utviklet seg i denne perioden.
Et annet kjent sett med fossiler fra denne perioden kommer fra baltisk rav, som finnes rundt Østersjøen. Dette har gitt en svært artsrik fauna av insekter og andre leddyr som vitner om et varmt klima på denne tiden. I motsetning til de samtidige pattedyrene er disse insektene ofte svært like moderne former.
I eocen var det vulkansk virksomhet på Vøring- og Møreplatåene i Norskehavet. En gruppe norske forskere hevdet i 2004 at den brå temperaturstigningen for omtrent 55 millioner år siden skyldtes utslipp av metan i forbindelse med disse vulkanene.Eocen deles opp i fire geologiske aldrer:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
forskning.no – Ny norsk teori om global oppvarming
forskning.no – Vulkankatastrofe utenfor Norge kan trolig forklare dramatisk global oppvarming for 55 millioner år siden
NASA GISS: Science Briefs: Ocean Burps and Climate Change? Arkivert 24. juni 2016 hos Wayback Machine.
Oligocen

Oligocen (34–23 millioner år siden) følger eocen (56–34 millioner år siden) og er den tredje eldste tidsepoken i tertiærperioden. Sammen med paleocen (66–56 millioner år siden) og eocen utgjør oligocen paleogen (66–23 millioner år siden), en periode som sammen med det påfølgende neogen utgjør jordens nytid. Det var på denne tiden at blant annet kattefamilien oppstod. Oligocen-tiden kjennetegnes av en relativt fattig fauna av større dyr, derimot er det funnet tallrike fossiler av insekter fra denne perioden. Perioden hadde gjennomgående et forholdsvis varmt og tørt klima, og de svære regnskogene fra den forutgående eocen-perioden forsvant. Perioden er kjent for å ha noen svært store pattedyr, størst av landpattedyrene var de langstrakte, neshornlignende indricotherene.
Miocen

Miocen (23–5,3 millioner år siden) følger oligocen (34–23 millioner år siden) og er første epoken i neogen. Den ble etterfulgt av pliocen (5,333–2,588 millioner år siden).
Papua-Australia kolliderte med proto-Sulawesi i tidlig miocen, en begivenhet som initierte betydelig øydannelse i Wallacea og ga de første forbindelsene fra Australasia til Sundaland. Det førte til stor spredning av arter med fugler, og man regner blant annet med at kollisjonen initierte spredningen av passerider (den største gruppen av spurvefugler) til Asia.Miocen er samtidig tidsperioden hvor aper og menneskeaper (hominidae) utviklet seg så langt at de nådde førstadiet hvor mennesker og menneskeaper skilte lag, med arten Sahelanthropus tchadensis (om lag 7-5 mill. år siden).


== Referanser ==


== Kilder ==
«Internasjonal kronostratigrafisk tabell v. 2013/01» (PDF). Den internasjonale stratigrafiske kommisjon. Arkivert fra originalen (PDF) 28. mars 2016. Besøkt 21. februar 2016.
Pliocen

Pliocen (5 333 000–2 588 000 år siden) følger miocen (23–5,3 millioner år siden) og er den siste epoken i neogen.

Pliocen er tradisjonelt blitt regnet som den siste epoken i tertiær. I 2004 bestemte Den internasjonale kommisjonen for stratigrafi at inndelingen av jordens nytid i tertiær og kvartær skulle erstattes med en inndeling i paleogen og neogen. Pliocen ble den andre epoken i neogen etterfulgt av pleistocen og holocen, som tidligere hadde tilhørt kvartær. Grunnen til å gi opp kvartær som periode, var at starttidspunktet ikke kunne defineres klart.
I 2009 bestemte Den internasjonale stratigrafiske kommisjon at kvartær igjen skulle regnes som en egen periode og at grensa mellom neogen (pliocen) og kvartær (pleistocen) skulle settes ved 2,588 millioner år siden og ikke ved 1,805 millioner år, som tidligere ble brukt. Den tidligere grensa var satt ut fra tidspunktet da kaldtvannsmuslinger første gang dukket opp i Middelhavet, mens den nye grensa stemmer bedre med tidspunktet for de første omfattende isdannelsene på den nordlige halvkule.


== Kilder ==
«Internasjonal kronostratigrafisk tabell v. 2013/01» (PDF). Den internasjonale stratigrafiske kommisjon. Arkivert fra originalen (PDF) 28. mars 2016. Besøkt 21. februar 2016.
The Fugees

The Fugees (også kjent som Refugee Camp) er en amerikansk hiphop-gruppe, som var populære på midten av 90-tallet. Gruppa ble dannet i 1987 og spiller hiphop med innslag fra soul og reggae. Medlemmene av gruppen er Lauryn Hill, Wyclef Jean og Pras Michel. Jean og Michel er av Haitisk opphav, mens Hill er fra South Orange, New Jersey. Navnet The Fugees er inspirert av det engelske ordet refugee, som betyr flyktning. Gruppens største suksess er albumet The Score, som har solgt over 18 millioner eksemplarer siden det ble sluppet i 1996. I 1997 splittet bandet opp, og både Hill og Jean satset på solokarrierer. Michel gikk over til skuespill og innspilling av soundtracks. Gruppen gjorde deretter et etterlengtet comeback i 2004, og slapp singelen Take it easy i 2005.


== Medlemmer ==
Lauryn Hill
Wyclef Jean
Pras Michel


== Diskografi ==
Blunted On Reality (Ruffhouse – 1994)
The Score (Ruffhouse – 1996)
Refugee Camp – Bootleg Versions (Columbia – 1996)
Fugees – Greatest Hits (Samleplate) (Columbia – 2003)


== Se også ==
Liste over verdens mestselgende album


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Fugees på Internet Movie Database 
(en) The Fugees på Discogs 
(en) The Fugees på MusicBrainz 
(en) The Fugees på Spotify 
(en) The Fugees på Songkick 
(en) The Fugees på Last.fm 
(en) The Fugees på AllMusic
Pleistocen

Pleistocen (2 588 000–11 700 år siden) følger pliocen (5 333 000–2 588 000 år siden) og er den første epoken i kvartær. Epoken omfatter de store istidene. Kvartær består av pleistocen og holocen (fra 11 700 år siden til i dag).


== Bakgrunn ==
I 2009 bestemte Den internasjonale stratigrafiske kommisjon at grensa mellom neogen (pliocen) og kvartær (pleistocen) skulle settes ved 2,588 millioner år siden og ikke ved 1,805 millioner år, som tidligere ble brukt. Den tidligere grensa var satt ut fra tidspunktet da kaldtvannsmuslinger første gang dukket opp i Middelhavet, mens den nye grensa stemmer bedre med tidspunktet for de første omfattende isdannelsene på den nordlige halvkule.
Pleistocen ble tidligere delt  i tre aldere: undre, midtre og øvre pleistocen. Etter endringene i 2009 deles epoken i fire: gelasium (2,588–1,806 mil. år siden), calabrium (1,806–0,781 mil. år siden), midtre pleistocen (781 000–126 000 år siden) og yngre pleistocen (126 000–11 700 år siden).
I moderne arkeologisk forskning hvor fokuset på klimatiske variasjoner er mer framtredende enn det tidligere fokuset på kulturelle «typer» og «perioder», går et viktig skille i den aktuelle perioden mellom istiden pleistocen og varmeperioden holocen, hvor jordbruket er den kulturelle hovedskillelinjen og yngre dryas er den ytre klimatiske. Begreper som mesolitikum om overgangsperioden mellom steinalderen (paleolitikum) og jordbruksteinalderen (neolitikum), samt annen «fininndeling» av epokene (PPNA, PPNB), er omstridt i moderne arkeologi og fokuset på kulturelle «perioder» er i økende grad i ferd med å utgå fra faglitteraturen.


== Betegnelsen ==
Navnet pleistocen ble gitt av den skotske geologen Charles Lyell. Han innførte denne betegnelsen i 1839 for å beskrive et geologisk lag på Sicilia som hadde fortsatt minst 70 prosent av deres fauna av bløtdyr som fortsatt levde i dag. Det adskilte det fra den eldre epoken pliocen, som Lyell opprinnelig hadde antatt hadde den yngste laget med fossiler. Han konstruerte navnet «Pleistocen» («mest ny» eller «nyest») fra greske πλεῖστος, pleīstos, «mest», og καινός, kainós (latinisert som cænus), «ny»; det sto i kontrast til den umiddelbart foregående pliocen («mer ny» eller nyere», fra πλείων, pleíōn, «mer», og kainós), og umiddelbart påfølgende holocen («helt ny» eller «fullstendig ny», fra ὅλος, hólos, «hele», og kainós) epoke som strekker seg fram til i dag.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Vorren, Tore O. og Mangerud, Jan (2006): «Istider kommer og går» i: Ramberg, I.B.; Bryhni, I. og Nøttvedt, A.: Landet blir til: Norges geologi. Trondheim: Norsk Geologisk Forening. ISBN 978-82-92344-31-6, s. 478–531


== Eksterne lenker ==
«Internasjonal kronostratigrafisk tabell v. 2013/01» (PDF). Den internasjonale stratigrafiske kommisjon. Arkivert fra originalen (PDF) 28. mars 2016.