jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The Kids

The Kids var en norsk popmusikkgruppe stiftet i 1979 som hadde bakgrunn fra Sør-Trøndelag.


== Bakgrunn ==
Mens Dag Ingebrigtsen kom fra Trondheim, kom resten av gruppemedlemmene fra tettstedet Melhus, et par mil sør for Trondheim. Gruppen ble stiftet i 1979. Enkelte av medlemmene hadde spilt sammen i andre sammenhenger før den tid.


== «Forelska i lærer'n» ==
The Kids' mest kjente sang er «Forelska i lærer'n», som toppet både VG-lista og Norsktoppen høsten 1980. Til denne sangen ble det også spilt inn en musikkvideo, noe gruppen etter sigende var første ute med å gjøre i Norge. Opptakene ble gjort sommeren samme år i gamle, nå revede, Elverhøy skole (lokalt kalt «Grønnskolen») i Melhus, hvor også flere lokale statister deltok. Videoen ble blant annet vist i NRK-programmet Zikk Zakk, som var det eneste riksdekkende musikkprogrammet på TV for ungdom på den tid. Visningen førte til det endelige gjennombruddet for både gruppen og sangen, og «Forelska i lærer'n» lå etter dette flere uker på førsteplass på VG-lista. Det tilhørende debutalbumet Norske jenter solgte til platina.
I 1981 ga gruppen ut sitt neste album, Sønner av Norge, som var noe mer hardrock-inspirert. Dette albumet solgte ikke like bra som debutalbumet. Sangene på andrealbumet nådde ikke opp på musikklistene og ble dermed mindre spilt på radio.


== Etter The Kids ==
Medlemmene i The Kids ble vinteren 1982 enige om å oppløse gruppen. Dag Ingebrigtsen og Torstein Flakne var imidlertid begge relativt raskt ute med å etablere en ny musikkgruppe på hver sin kant, henholdsvis TNT og Stage Dolls. Flakne ble etter hvert også en mye brukt komponist og studiomusiker for andre norske og også nordiske musikkartister. Etter at Svein Morten Lunde døde i 1996, er Ragnar Vigdal noen tiår etter oppløsningen den eneste av bandets tidligere medlemmer som ikke er aktiv innenfor musikkbransjen.


== Gjenforening ==
Både i 1996 og 2007 kom medlemmene i The Kids sammen igjen og gjennomførte opptredener på utvalgte steder i Norge i løpet av sommerhalvåret. Bassist Svein Morten Lunde, som døde i desember 1996, ble på 2007-turnéen erstattet av Terje Storli (fra Stage Dolls). I 2019 ble bandet nok en gang gjenforent under musikkfestivalen Åre Live.


== Diskografi ==


=== Album ===
Norske jenter (1980)
Hon är förälskad i lärar'n (1981)
Sønner av Norge (1981)
Sons of Norway (1981)
Sønner av norske jenter – The Kids Greatest Hits (CD, 1996)
Hits fra Kids (CD, 2007)


=== Singler ===
«Hun er forelska i lærer'n»/«Fanklubb» (1980)
«Norske jenter»/«En liten pike» (1980)
«She's in Love With the Teacher»/«Zero» (1981)
«Stål i ben og armer»/«Skoletrøtt» (1981)
«Förälskad i lärarn»/«Forelska i lærer'n» (1981)
«Vil du værra med mæ hjæm i natt» (1996)


== Medlemmer ==


=== Siste medlemmer ===
Dag Ingebrigtsen – vokal
Torstein Flakne – gitar
Ragnar Vigdal – trommer
Arild Samstad – tangentinstrumenter
Terje Storli – bassgitar


=== Tidligere medlemmer ===
Svein Morten Lunde – bassgitar (død 1996)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Kids på Discogs 
(en) The Kids på MusicBrainz 
(en) The Kids på Songkick
Charité

Charité [ʃaʀiˈteː] (fr. «barmhjertighet») er et universitetssykehus i Berlin, som tradisjonelt har vært knyttet til Humboldt-Universität zu Berlin. Siden 2003 har det vært felles medisinsk fakultet for både Humboldt-universitetet og Freie Universität Berlin.
Sykehuset eies av delstaten Berlin. Det hadde per 2020 i Berlin 15 500 ansatte, 3 500 sengeplasser, 8 000 studenter og en årlig omsetning på to milliarder euro. Sykehuset er fordelt på fire campuser som igjen er oppdelt i 17 sentra, bestående av cirka 100 klinikker og institutter.


== Historie ==

I 1710 truet pesten Berlin, og på ordre fra Preussens konge Fredrik I begynte byggingen av et såkalt karantenehus (pesthus) foran Spandowsche Tor. Etter pesten ble dette benyttet som sykehus for fattige. Senere ble det garnisons- og borgerlasarett og fikk ansvaret for utdannelse av leger for arméen. Soldatkongen Fredrik Wilhelm I gav sykehuset 1727 navnet Charité (fransk var hoffets foretrukne språk). Behandlingen ved sykehuset ble dermed også gratis.
 
I 1810 ble Humboldt-universitetet grunnlagt, og universitetet valgte først å drive sin egen universitetsklinikk. Da dets første medisinske dekanus Christoph Wilhelm Hufeland imidlertid også var en ledende lege ved Charité, knyttet han sykehuset til universitetsvirksomheten, inntil sykehuset og det medisinske fakultetet smeltet sammen.
I perioden 1896 til 1917 ble Charité bygget i rød mursten. Rudolf Virchow-klinikken ble åpnet i 1906. Jødiske leger og personell ble fordrevet fra sykehuset under nasjonalsosialismen. Under krigen ble sykehuset ødelagt av bombing, men bygget opp igjen fra 1945. Charité var DDRs fremste sykehus i perioden 1946 til 1989. 
Universitätsklinikum Benjamin Franklin ble åpnet i Steglitz i 1968 og lå dermed i Vest-Berlin i amerikansk sektor. I 1998 ble Humbolt-universitetets medisinske fakultet fusjonert med Virchow-klinikken og i 2003 ble Benjamin Franklin-klinikken også inkludert i sykehuset.I den følgende tiden ble Charité verdersberømt gjennom fremragende leger og forskere som Rudolf Virchow, Hermann von Helmholtz, Robert Koch, Paul Ehrlich, Emil Adolf von Behring, Ferdinand Sauerbruch, Wilhelm Griesinger, Heinrich Schulte, Johann Otto Leonhard Heubner, Caspar Friedrich Wolff, Karl Bonhoeffer, Heinrich Adolf von Bardeleben, Hans Erhard Bock, August Bier, Walter Stoeckel, Johann Friedrich Dieffenbach, Traube, Gutzmann, Aschheim og Zondek. Åtte senere Nobelprisvinnere i medisin påbegynte sin vitenskapelige karrière ved Charité, som Werner Forssmann og Albrecht Kossel.


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Charité – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Charité – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Ruggero Luigi Emidio Antici Mattei

Ruggero Luigi Emidio Antici Mattei (født 23. mars 1811 i Recanati i Italia, død 21. april 1883 i Roma) var latinsk patriark av Konstantinopel, en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal in pectore i mars 1875 av pave Pius IX, publisert i september samme år.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1778-1876) *1828
Kardinal Ruggero Luigi Emidio Antici Mattei (1811-1883) *1866


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Pietro Giannelli

Pietro Giannelli (født 11. august 1807 i Terni i Kirkestaten, død 5. november 1881 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal i mars 1875 av pave Pius IX, med Sant'Agnese fuori le mura som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi var:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Biskop Pietro Giannelli (1807-1881) * 1858


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Salvatore Nobili Vitelleschi

Salvatore Nobili Vitelleschi (født 28. juli 1818 i Roma i Italia, død 17. oktober 1875 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, var tilknyttet Den romerske kurie, og var erkebiskop av Osimo e Cingoli 1863–1871 men ble forhindret av den italienske regjering i å ivareta embedet.
Han ble kreert til kardinal in pectore i mars 1875 av pave Pius IX, publisert i september samme år.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
Pave Pius IX (1792-1878) *1827
Kardinal Salvatore Nobili Vitelleschi (1818-1875) *1855


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Giovanni Simeoni

Giovanni Simeoni  (født 12. juli 1816 i Paliano ved Palestrina i Italia, død 14. januar 1892 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Simeoni var tilknyttet Den romerske kurie og det pavelige diplomati. Han var blant annet nuntius i Spania 1875, statssekretær 1876–1878 og ble prefekt for Kongregasjonen for troens utbredelse 1878.
Han ble kreert til kardinal in pectore i mars 1875 av pave Pius IX, utnevnelsen publisert i september samme år, med San Pietro in Vincoli som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
Pave Pius IX (1792-1878) *1829
Kardinal Alessandro Franchi (1819-1878) *1873
Kardinal Giovanni Simeoni


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Vitruvius

Marcus Vitruvius Pollio, oftest bare kalt Vitruvius eller Vitruv (født ca 80–70 f.Kr. – død etter ca 15 f.Kr.) var en romersk forfatter, arkitekt og ingeniør som skrev det store verket De Architectura libri decem («Ti bøker om arkitektur»). Det er det eldste bevarte verket om arkitektur og det eneste overleverte fra Romerriket. Bøkene er skrevet i tiden mellom 27 og 23 f.Kr. De architectura fikk stor betydning for renessansens gjenoppdagelse av klassisk gresk arkitektur. Den eneste bygningen som vi vet at Vitruvius har arbeidet på, var en basilika i Fanum Fortunae (dagens Fano), men bygningen er i dag forsvunnet.
Ved sin egen beskrivelse  tjenestegjorde Vitruvius som ballista (artillerist) og fungerte antagelig som offiser med ansvar for doctores ballistarum (artillerieksperter) og libratores (som opererte maskinene).Vitruvius stilte tre krav til bygninger: De skulle være vakre (venustas), varige (firmitas) og nyttige (utilitas).
Vitruvius gjorde også studier av menneskekroppen, og det var Vitruvius' tanker som lå til grunn for Leonardo da Vincis Den vitruviske mann.
I første kapittel i hans første bok beskrev Vitruvius de viktigste egenskapene til en ingeniør/arkitekt (i romersk tid var det ingen forskjell mellom de to fagene):

Den som skal opptre som offentlig byggmester må være talentfull og vitenskapelig utdannet, for hverken talent uten vitenskap eller vitenskap uten talent kan frembringe en fullendt kunstner. Han skal også være stilistisk utdannet, kyndig i tegning, skolert i geometri, ikke ukjent med optikk og dessuten ha lært aritmetikk. Han skal ha allsidige historiske kunnskaper, flittig ha hørt på filosofene, forstå seg på musikk og ikke være ukjent med helselæren, liksom han skal være fortrolig med de rettslærdes avgjørelser og med astronomien.


== Litteratur ==
Carcopino, Jérôme (1998). Keisertidens Roma: daglig liv i det første århundre. Stokke: Forsythia. ISBN 8291004595. 
Connolly, Peter (1998). Antikkens storbyer: livet i det gamle Athen og Roma. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203222676. 
Nuttgens, Patrick (1999). Arkitekturens historie. Oslo: Gyldendal fakta. ISBN 8205251576. 
Thiis-Evensen, Thomas (1982). Arkitekturens uttrykksformer. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200062988. 
Thiis-Evensen, Thomas (1995). Europas arkitekturhistorie: fra idé til form. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205224226. 


== Referanser ==


== Se også ==
De architectura («Ti bøker om arkitektur»)


== Eksterne lenker ==
(en) Marcus Vitruvius Pollio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marcus Vitruvius Pollio – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
The Ten Books on Architecture online: krysslenket latin tekst og engelsk oversettelse
The Ten Books on Architecture i samlingen til Perseus Classics.
Palladio's Literary Predecessors
Domenico Bartolini

Domenico Bartolini (født 16. mai 1813 i Roma i Italia, død 2. oktober 1887 i Firenze) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie. Han ble prefekt for Kongregasjonen for ritene 1878.
Han ble kreert til kardinal i mars 1875 av pave Pius IX, med San Nicola in Carcere som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Lorenzo Ilarione Randi

Lorenzo Ilarione Randi (født 12. juli 1818 i Bagnacavallo ved Faenza i Italia, død 20. desember 1887 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal in pectore i mars 1875 av pave Pius IX, utnevnelsen offentliggjort i september samme år, med Santa Maria in Via Lata som titulus.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Bartolomeo Pacca den yngre

Bartolomeo Pacca den yngre (født 25. februar 1817 i Benevento i Italia, død 14. oktober 1880 i Grottaferrata) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal in pectore i mars 1875 av pave Pius IX, utnevnelsen offentliggjort i september samme år.
Han deltok ved konklavet 1878 som valgte pave Leo XIII.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Leon Battista Alberti

Leon Battista Alberti (født 14. februar 1404 i Genova, Italia, død 25. april 1472 i Roma) var en italiensk arkitekt, billedhugger, gullsmed og kunstteoretiker. Alberti skrev flere verker om kunst. Mest kjent er bøkene Om malerkunsten og Ti bøker om arkitektur.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Alberti ble født i en florentinsk adelsfamilie som levde i eksil i Genova. Han var sekretær til paven etter å ha avsluttet studier i universitetet i Padova og Bologna i 1432. 


=== Arkitekt, kunstner ===
Leon Battista Alberti arbeidet som arkitekt i Ferrara, Firenze, Mantova, Rimini, Roma og Urbino.
Alberti kom til Firenze sammen med pave Eugenius IVs hoff i 1434. I Firenze ble han kjent med viktige arkitekter og kunstnere som Brunelleschi, Donatello, Ghiberti og Luca della Robbia, og han dedikerte sin viktige avhandling om malerkunsten, Della Pittura (1436) til disse og den avdøde Masaccio. Della Pittura inneholder den første beskrivelsen av perspektivisk gjengivelse, blant annet sentralperspektivets teoretiske oppbygning.

Alberti studerte antikkens mestrer. For å få nok kunnskap om romersk arkitektur, måtte man studere den og tegne den, mente han. Den klassiske arkitekturen avspeiler lover for orden og proporsjoner. Han fikk i 1450 i oppdrag å tegne fasaden til kirken Santa Maria Novella i Firenze, som var bygd på 1300-tallet. Det var vanlig i Italia at fasaden ble bygget til slutt, etter at kirkebygget var ferdig.

I det svært omfattende verket De re aedificatoria (1452) formulerer Alberti en teori om arkitekturen som er knyttet til Vitruvius. Blant Albertis mest kjente bygningsverker finnes den antikkinspirerte kirken San Francesco (1450) i Rimini, Palazzo Rucellai (1458) i Firenze, samt kirken Sant'Andrea (1472) i Mantua med sin banebrytende fasade og grunnplan. Fasaden til kirken San Marco ved Piazza Venezia i Roma tilskrives Alberti.
Som humanist betonte Alberti kunstenes fornuftsmessige og vitenskapelige natur. Han fragikk hermed det religiøst symbolske eller funksjonelle og tilbakegikk til en klassisk tenkemåte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leon Battista Alberti – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Leon Battista Alberti – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Nordbytunnelen

Nordbytunnelen er en motorveitunnel på europavei 6 i Frogn og Ås kommuner i Viken. Den ble åpnet 1993 og består av to tunnelløp med to kjørefelt i hver retning. Den er 3850 meter lang og er dermed den nest lengste veitunnelen i Viken. Belysningen i tunnelen ble oppgradert i løpet av 2014 og 2015.Tunnelen går fra Vassum i Frogn til Vinterbrokrysset i Ås gjennom Nordbyåsen, derav navnet. Den ble åpnet i forbindelse med at E6 gjennom Follo ble bygget ut til motorvei (frem til slutten av 1980-tallet var E6 mellom Vinterbro og fylkesgrensen til Østfold fortsatt "gammeldags" tofelters landevei med mange stikkveier og gårder og bolighus langs veien mange steder). Tunnelåpningen var etterlengtet, da den fikk bort det meste av trafikken fra gamleveien rundt åsen forbi Nesset, som nå er del av fylkesvei 156. Nessetveien har mye bebyggelse, lav fartsgrense og er delvis skolevei, og før tunnelens tid var det saktegående kø her store deler av dagen. Nessetveien benyttes dog fortsatt som omkjøringsvei for E6 hver gang Nordbytunnelen må holdes stengt.


== Noen tall ==
(2013)

Trafikk: 45 800 kjøretøy/dag.
Lastebiltrafikk: 14 %
Antall trafikkuhell: 95
Antall ulykker: 2


== Se også ==
Veitunneler i Norge


== Referanser ==
Eidsvolltunnelen

Eidsvolltunnelen er en 1 193 m lang tunnel på europavei 6 i Eidsvoll. Den ble åpnet i 1993 og bestod da av ett tunnelløp. Den ligger 209-213 meter over havet. I årene 2009-2011 ble det bygget et nytt løp, som gir to felt i hver retning. Dette er en del av arbeidet med å utvide E6 til fire felts motorvei mellom Jessheim og Kolomoen.
Deutsche Montan Technologie (DMT) undersøkte tunnelen i 2005 og gav karakteren «poor». Spesielt trakk de frem  toveistrafikk uten skille og dårlig brannredning. Tunnelen har fra 2011 bare trafikk i en retning pr. løp.
Tunnelen ble regnet som farlig da det har vært flere ulykker her, også dødsulykker. Årsaken til noen av ulykkene har vært dugg på bilrutene på grunn av høy fuktighet. Tunnelen har også dårlig belysning. Disse problemene skal være borte etter ombygnignen.
I 2007 kjørte nesten 15 000 biler gjennom tunnelen per dag (mot ca. 11 000 i 2004).
Tunnelen har radiodekning for blant annet NRK P1, og nødetatene kommuniserer på sambandet ved bruk av Nødnett. Det er direkte forbindelse til Vegtrafikksentralen (VTS) i Oslo fra tunnelens nødstasjoner (SOS-kiosker). Disse kan og bør benyttes av trafikantene ved alle type hendelser i og utenfor tunnelen. VTS kan gi beskjed om hendelser i tunnelen til trafikanter som lytter på radio på samtlige kanaler på FM-båndet. Gult blinkende lys i tunnelen på skilt nr. 601,0 som forteller om FM-båndet, varsler trafikantene om at det er en viktig melding på radioen. Tunnelen har 4 tverrforbindelser mellom løpene som fungerer som rømningsvei i tillegg til tunnelportalene. Det er montert skilt med avstandsangivelse til rømningsveiene på tunneleveggene for hver 25 meter i begge løp.


== Se også ==
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Reportasje i Romerikes blad
Hawker Typhoon

Hawker Typhoon var et britisk en-motors jagerfly fra andre verdenskrig. Flyet ble produsert fra 1941 av Hawker Aircraft og det var meningen at flytypen skulle erstatte Hawker Hurricane som avskjæringsfly. Typhoonen hadde imidlertid store problemer i denne rollen, og ble istedenfor omgjort til en av den andre verdenskrigens mest vellykkede jagerbombere. Flyet ble senere videreutviklet til Hawker Tempest, som i begynnelsen gikk under navnet Typhoon II.
På grunn av likheten med det tyske Focke-Wulf Fw 190, ble flere Typhoon-fly skutt ned av de alliertes fly og luftvernartilleri.  Blant annet ble Erik Haabjørn 30. juli 1942 skutt ned av en sveit Spitfire, og ikke lenge etter var Svein Heglunds sveit involvert i en Typhoon-nedskyting  i forbindelse med Diepperaidet.  Derfor begynte man fra 1942 å eksperimentere med forskjellige typer merking. Fra desember 1942 til februar 1944 ble flyene merket med svarte og hvite striper på undersiden vingene.  Disse må ikke forveksles med de såkalte D-dagstripene, som ikke ble påmalt før mai 1944 og som i motsetning til Typhoon-stripene også dekket oversiden av vingen.


== Spesifikasjoner ==


== Litteratur ==
Air Ministry. Pilot's Notes for Typhoon Marks IA and IB; Sabre II or IIA engine (2nd edition). London: Crecy Publications, 2004. ISBN 0-85979-033-9.


== Eksterne lenker ==
Wings Palette-fargelegging
Central Park

Central Park er en 3,4 km² stor rektangulær park i bydelen Manhattan i New York i USA.
Anleggelsen av Central Park som landskapspark mellom New Yorks 59. og 109. gate ble vedtatt i 1853. En konkurranse om utformingen ble vunnet av Frederick Law Olmsted og Calvert Vaux. Da parken ble anlagt lå den i byens nordre utkant; det varte flere tiår før den ble omringet av bybebyggelsen. Central Park er den femte største parken i New York. Parken er også større enn byen Monaco.


== Bilder ==

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Central Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Central Park – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
RPWL

RPWL er et tysk progressiv rock-band. I begynnelsen var de et Pink Floyd-coverband, noe de startet med i 1997, men etter tre år bestemte de seg for å lage sin egen musikk basert på sine inspirasjonskilder fra denne tiden. Deres debut-CD, God Has Failed, ble møtt med internasjonal entusiasme og gode anmeldelser i alle de store musikkmagasinene som omhandler progressiv rock. 
I 2002 slapp bandet Trying to Kiss the Sun og dette albumet viste at bandet begynte å utvikle sitt eget lydbilde istedenfor å basere seg så mye på deres inspirasjonskilder. Deres tredje studioalbum World Through My Eyes ble sluppet i februar 2005.


== Diskografi ==
God Has Failed (2000)
Trying to Kiss the Sun (2002)
Stock (Inneholder sjeldne spor og materiale som ikke har blitt offentliggjort før, 2003)
World Through My Eyes (2005)
The RPWL Experience (Special Edition) (2008)
The Gentle Art of Music (Samlealbum, 2010)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) RPWL på Internet Movie Database 
(en) RPWL på Apple Music 
(en) RPWL på Discogs 
(en) RPWL på MusicBrainz 
(en) RPWL på SoundCloud 
(en) RPWL på Spotify 
(en) RPWL på Songkick 
(en) RPWL på Last.fm 
(en) RPWL på AllMusic