jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fylkesvei 830

Fylkesvei 830 (Fv830) går mellom Finneid og Sulitjelma i Fauske kommune i Nordland. Veiens lengde er 35,7 km.
Veien tar av fra E6 ved Finneid og går i sørøstlig retning til Sulitjelma. Veien ble lagt der jernbanesporene til Sulitjelmabanen (nedlagt i 1972) tidligere hadde gått. Arbeidet med å forberede jernbanetraséen til biltrafikk begynte 2. juli 1971. I løpet av tre uker fra 24. juli 1972 ble skinnegangen revet og veien gjort kjørbar. Videre arbeid med veien (blant annet utstrossing av tunnelene) ble utført fram til 1975.Veien er foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Nordland fylke ===

FauskeUten navn 

Langvannsveien 


== Referanser ==


== Kilder ==
Vegvesenets vegkart


== Eksterne lenker ==
Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner (se avsnitt om Sulitjelmavegen)
Film om ombyggingen fra bane til vei
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv830
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 826

Fylkesvei 826 (Fv826) går mellom Røsvika i Sørfold og Vargåsmyra i Fauske. Veiens lengde er 21,8 km.
Veien tar av fra E6 ved Vargåsen og går nordover på vestsiden av Sørfolda til Røsvik.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Nordland fylke ===

SørfoldUten navn 

FauskeRøsvikveien 


== Eksterne lenker ==
Kartverkets norgeskart
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv826
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 835

Fylkesvei 835 (Fv835) går mellom Tømmerneset i Hamarøy og Nordfold/Ålstad i Steigen. Veiens lengde mellom Tømmerneset og Nordfold er 65,8 km.
Veien tar av fra E6 ved Tømmerneset og går vestover på sørsiden av Sagfjorden til Skjelvareid og videre sørover til Leinesfjord og deretter i retning sørøst til Nordfold. En sidevei går mellom Skjelvareid nordover forbi Bogen og Ålstad på Engeløya.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Nordland fylke ===

HamarøySteigenveien 

SteigenSteigenveien 

 Forsbukta–Straumfjorden (6 km)Skjelvareidveien 

Ågotskaret 

Leinesfjordveien 

Botnveien 

Nordfoldveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv835
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldingerRegionale hurtigbåter (Nordland fylkeskommune) Arkivert 29. september 2018 hos Wayback Machine.
Ærø Folkehøjskole

Ærø folkehøjskole er en folkehøgskole i Ærøskøbing på den danske øya Ærø. Skolen, som ble etablert i 1978, underviser hovedsakelig i kreative fag som musikk, sang og teater. Den er etablert i et gammelt badehotell og har plass til 45 elever. I dens lokaler er det rom med musikkinstrumenter, scene, kostymerom, sminkerom, lyd- og lysutstyr og innspillingsstudioer.
Skolens forstander er Henrik Hartvig. Lærerne er profesjonelle musikere


== Linjer og fag ==
Sang
Skuespill
Elektronisk musikk
Rytmisk musikkAlle elevene har også fellesfagene «menneske og eksistens», «sport & bevegelse», fellestime og samlinger. De har også et variert tilbud av valgfag, fra musikkteori og hørelære til mat og mirakler. I tillegg er det mulighet til å få individuell undervisning på eget instrument. Elevene setter også opp en musikkteaterforestilling som de selv har utarbeidet.


== Eksterne lenker ==
Ærø Folkehøjskole
Göta kanal

for den svenske filmen fra 1982, se Göta kanal (film)Göta kanal er en kanal i sørlige Sverige. Kanalen er 190,5 km lang, derav er 87,3 km menneskeskapt. Sammen med Trollhätte kanal og Göta älv danner kanalen en sammenhengende vannforbindelse tvers igjennom Sverige. Den har også forbindelse til Kinda kanal ved innsjøen Roxen. Kanalen har 58 sluser, hvorav 21 er mellom Vänern og Vättern.

Kanalen ble planlagt som en måte å slippe unna Øresundstollen på, ved å omgå Øresund. Kanalen åpnet i 1832, men fikk aldri noen stor økonomisk innvirkning, siden jernbanen kom litt senere. Men den har blitt en populær turistattraksjon.


== Tettsteder og byer langs Göta kanal ==
Fra Mem ved Østersjøen til Sjötorp ved Vanern.


== Bildegalleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
Göta kanal, offisielle nettsider (svensk)
Göta kanal, med kart, bilder og informasjon (svensk)
Göta kanal – forskning från Linköpings universitet (svensk)
Riksvei 827

Riksvei 827 (Rv827) går mellom Sætran i Narvik og Sommarset i Hamarøy. Veien (unntatt fergestrekningen) er 39,1 km lang.
Veien tar av fra E6 ved Sommarset og går østover til Drag, med ferge over Tysfjorden til Kjøpsvik og videre mot nordøst til Efjorden og nordover langs vestsiden av Forsahavet til Sætran der den møter E6 igjen.
Riksvei 827 er et alternativ til E6 via Ulvsvåg, og har en litt lengre fergestrekning enn E6, men er til gjengjeld 12 km kortere, og mangler bakkene ved Ulvsvågskaret og Skjellesvikskaret.


== Historie ==

Veien mellom Sommarset og Drag ble bygd mellom 1935 og 1939. Fergeforbindelsen Drag-Kjøpsvik-Skarberget ble satt i drift 2. desember 1968. Anløpet på Skarberget ble nedlagt da veien mellom Kjøpsvik og Sætran ble åpnet i 1992. Veien ga Kjøpsvik fergefri veiforbindelse til Narvik.
Som følge av en brann i Brattlitunnelen den 17. januar 2013 ble deler av veien stengt frem til 22. februar samme år på grunn av et omfattende opprydningsarbeid. I en periode under stengningen ble et alternativt trekantsamband opprettet for en periode med fergeanløp av Skarberget.
Det er planer på fast forbindelse over Tysfjorden. Et av forslagene er en 13 km lang undersjøisk tunnel nær dagens fergesamband. Det realiseres sannsynligvis ikke før 2030. Se også Tysfjorden#Fergefri E6.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Nordland fylke ===

NarvikKjøpsvikveien 

Hamarøy


== Se også ==
Brunostbrannen


== Referanser ==


== Litteratur ==
Erling Svanberg: Langs vei og lei i Nordland – Samferdsel gjennom 3000 år. Nordland fylkeskommune, Bodø 1990. ISBN 82-7416-021-5
Artikkel av Tore Kristoffersen i Bladet Vesterålen 11. januar 2007: Nord-Ferjer AS – historie og seilinger


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Rv827
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldingerFergeruter Drag – Kjøpsvik
Fergeruter Kjøpsvik – Drag
Hurtigbåt – Nordre Nordland (Nordland fylkeskommune) Arkivert 27. september 2018 hos Wayback Machine.
Charing Cross

Charing Cross er et område i City of Westminster i det sentrale London. Det er et kryss mellom Strand, Whitehall og Cockspur Street, rett sør for Trafalgar Square. Det har gitt navn til flere landemerker, inkludert Charing Cross stasjon, en av hovedterminalene i Londons undergrunnsbaner.
Navnet Charing kommer fra en liten landsby som lå på dette stedet, og betyr «en sving i elven». I denne landsbyen satte Edvard I opp et av eleanorkorsene, monumenter til minne om hans hustru Eleonore av Castilla som ble reist på de tolv stedene hvor hennes kiste sto over natten under ferden fra Lincolnshire til Westminster. En viktoriansk «kopi» av korset, som er både større og mer ornamental enn originalen, står utenfor Charing Cross stasjon. Det nye korset ble designet av Edward Middleton Barry. Det opprinnelige sto på stedet hvor man i dag finner en statue av Karl I av England.Alle avstander til London måles fra et punkt i Charing Cross. Dette er markert med en plakett like ved Trafalgar Square. 


== Se også ==
Charing Cross Road


== Referanser ==
Haugetun Folkehøyskole

Haugetun Folkehøyskole er en kristen folkehøgskole i Rolvsøy (Fredrikstad kommune) i Østfold. Skolen tar årlig opp vel 100 elever og eies av Normisjon.
Linjefag som tilbys er:

Fotball
Helse, psykologi og sosialfag
Middelhavet, Spania - Italia - Hellas
Puls, fitness - styrke - ernæring
Sang Scene Studio
Karibien - bistand og kultur
FUS - fotball, styrke og utholdenhet


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Haugetun Folkehøyskole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 819

Fylkesvei 819 (Fv819) går mellom Kjeldebotn og Ballangen i Narvik. Veiens lengde er 20,9 km.
Veien tar av fra E6 i Ballangen og går mot nordvest langs sørsiden av Ofotfjorden til Kjeldebotn.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Nordland fylke ===

NarvikKjeldebotn 

Skårnes 
Pundsvik 
Djupvik 
Hekkelstrand 
Bøstrand 
Sletta 
Balsnes 

Hamn 
Slottstrand 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv819
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Chinatown (London)

Chinatown (engelsk for «kinaby») er et område i Soho i City of Westminster, London. Det er som navnet antyder et område som er dominert av kinesiske innbyggere og næringsdrivende. Det utgjør et område i og rundt Gerrard Street med en rekke kinesiske restauranter, bakerier, supermarkeder, suvenirbutikker, og andre forretninger drevet av kinesere (eller asiater). Kineserne kaller Gerrard Street for Tong Yan Kai, «den kinesiske gate».

Betegnelsen «chinatown» har blitt benyttet ved ulike tider for å beskrive ulike steder i London. Det første området i London kjent som chinatown var lokalisert i området Limehouse i East End av London. Etterhvert som kinesisk mat og kultur ble mer populært, og mange kinesere i byen begynte å bli mer velstående, flyttet det til West End. Flyttingen førte med seg at Chinatown fikk et helt annet og mer åpent preg. Den gamle var preget av opiumsbuler og slum, mens dagens Chinatown er et velholdt område i hjertet av Londons underholdningsområde. 
Området er typisk for kinesiske bydeler i vestlige land. Det er kinesiske dekorasjoner og symboler, og butikkene og restaurantene er for det meste kinesiske. Dog er det, ettersom det ligger i Soho, noen sexbutikker og strippebarer der også. Gateskiltene er tospråklige, på engelsk og kinesisk.
Innvandrere fra andre asiatiske land, som Japan, Singapore og Korea, driver også forretninger og bor i Chinatown.


== Referanser ==
Granateple

Granateple er en frukt som hører til de fruktene som er høyt verdsatt i tropiske områder. Treet tilhører granateplefamilien (Punicaceae) og har det vitenskapelige artsnavnet Punica granatum. Til tross for navnet er ikke granateplet i slekt med eplet. 

Granatepler er rødlige frukter som vokser på hovedsakelig små trær. På avstand kan de ha en viss likhet med epler. Imidlertid har fruktene et hardt skall og er utstyrt med en rosett. Frukten er fylt med mange små frø som er omgitt av røde, saftige kjerner. Disse kjernene har en syrlig smak. Blomstene er rødoransje og har fra gammelt av blitt brukt til utvinning av en saft som har vært brukt i medisinske formål.Den beste måten å få ut alle kjernene på, er å skjære av toppen og bunnen av skallet. Videre skjærer man med en kniv forsiktig i skallet, fra topp til bunn på begge sider. Da er det enkelt å brekke frukten i to deler, og ingen av kjernene ødelegges.
Granatepler brukes også i produksjonen av Campari.Granateplene har vært en viktig nytteplante siden oldtiden. Frukten nevnes i Bibelen både som noe som fantes i Egypt og som en av velsignelsene i det forjettede land. En del av utsmykningen i tempelet var formet som granatepler, og likedan deler av yppersteprestens kledning.
I en tradisjon har også frukten blitt sett på som hellig fordi den visstnok inneholdt det samme antall frø som antall lover i Moseloven, altså 613.I hinduismen er granateple én av de hellige tre fruktene ved siden av fersken og sitron.I buddhismen regnes granatepler som en av de tre «velsignede frukter», de to andre er fersken og sitron. I flere gamle fruktbarhetskulter har også frukten spilt en rolle.Den spanske byen Granada er oppkalt etter denne frukten.


== Galleri ==

		


== Eksterne lenker ==
(en) granateple i Encyclopedia of Life 
(en) granateple i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) granateple hos Dyntaxa 
(en) granateple hos ITIS 
(en) granateple hos NCBI 
(en) granateple hos The International Plant Names Index 
(en) granateple hos Tropicos 
(en) Kategori:Punica granatum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Punica granatum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Punica granatum – detaljert informasjon på Wikispecies
Wayne Shorter

Wayne Shorter (født 25. august 1933 i Newark i New Jersey) er en amerikansk jazzsaksofonist og komponist.
Shorter spilte opprinnelig sammen med Horace Silver og Maynard Ferguson til han i 1959 skiftet til Art Blakeys Jazz Messengers. Fra 1964 til 1969 var han medlem av Miles Davis' kvintett.
I 1970 startet han sammen med Joe Zawinul og Miroslav Vitouš fusion-gruppen Weather Report.


== Diskografi (utvalg) ==
Like Someone In Love (1960, med Art Blakey)
A Night In Tunisia (1960, med Art Blakey)
Night Dreamer (1964)
Juju (1964)
Miles In Berlin (1964, med Miles Davis)
Speak No Evil (1965)
ESP (1965, med Miles Davis)
Nefertiti (1967, med Miles Davis)
Bitches Brew (1969, med Miles Davis)
Weather Report: Weather Report (1971)
Weather Report: I Sing The Body Electric (1972)
Weather Report: Sweetnighter (1973)
Native Dancer (1974)
Big Fun (1974, med Miles Davis)
Weather Report: Mysterious Traveller (1974)
Weather Report: Black Market (1976)
Weather Report: Heavy Weather (1977)
Weather Report: Mr. Gone (1978)
Weather Report: 8:30 (1979)
Weather Report: Night Passage (1980)
Weather Report: Weather Report (1982, samme albumtittel som i 1971)
Weather Report: Domino Theory (1984)
Atlantis (1985)
Weather Report: This Is This (1986)
Phantom Navigator (1987)
Joy Rider (1988)
High Life (1995)
Footprints Live! (2002)
Alegría (2003)
Beyond the Sound Barrier (2005)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wayne Shorter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wayne Shorter – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wayne Shorter på Internet Movie Database 
(en) Wayne Shorter hos The Movie Database 
(en) Wayne Shorter på Discogs 
(en) Wayne Shorter på MusicBrainz 
(en) Wayne Shorter på Spotify 
(en) Wayne Shorter på Songkick 
(en) Wayne Shorter på AllMusic 
Detaljert diskografi av Weather Report
Akbar den store

Jalaluddin Muhammad Akbár (født 15. oktober 1542, død 27. oktober 1605), bedre kjent som Akbar den store, var en mogul keiser. Han hersket over det islamske Mogulimperiet fra 1556 til sin død, og regnes som Sør-Asias største keiser.


== Tidlige år ==
Akbar ble født i Amarkort (Umerkot) en by sør i Pakistan og var eldste sønn av keiser Humayun, og overtok dermed riket ved farens død i 1556. Akbar var bare 13 år gammel da dette skjedde. Det var ikke før i 1562 at Akbar selv overtok styret av imperiet.
De første 10 årene av regjeringstiden var stormfulle. Det var 16 forskjellige opprør mot sentralmakten i denne perioden, spesielt i Rajputana. Det var ikke før i 1568, da Mewar ble erobret, at hinduklanene i Rajputana overga seg.
Etter å ha stabilisert riket i Nord-India kunne Akbar utvide riket på andre fronter. Han erobret Gujarat i 1572–73, Bengal i 1574–75, Kabul i 1581 og Kashmir i 1595.


== Religion ==
Akbar var opptatt av teologi i hele sin levetid. I 1575 opprettet han et «tilbedelsens hus» i Fatehpur Sikri. Her kunne forskjellige islamske teologer debattere religion. I 1578 ble også kristne, hinduistiske og parsiske teologer invitert til å delta i diskusjonene.
Akbar selv hadde et avslappet forhold til religion. Han overholdt ikke islams forbud mot rusmidler, og var kjent som en ivrig bruker av alkohol, cannabis og opium. Dette sjokkerte mange ved hoffet.
Akbar viste stor toleranse overfor personer med annen religiøs tro, bl.a. hinduer og kristne. Dette var en nødvendighet i riket, der undersåttene tilhørte mange forskjellige religioner. 
Denne politikken slo imidlertid tilbake på Akbar i 1580 da bengalerne gjorde opprør. Det ble da utstedt en fatwa mot ham. I fatwaen ble han beskyldt for å ha brutt med Islam, noe som gjorde at «alle muslimer måtte gripe til våpen mot ham».
Det var et mål for Akbar at konene hans skulle fordeles likt mellom rikets forskjellige religioner, han giftet seg med flere hinduprinsesser og en kristen prinsesse i tillegg til de muslimske konene.


== Innenriks ==
I starten av regjeringstiden til Akbar var Delhi hovedstad i riket. Akbar bygget en ny by, Fatehpur Sikri, like vest for Agra og gjorde den til hovedstad. Denne nye praktbyen var bare bebodd i 15 år før den måtte oppgis. Det fantes nemlig ikke tilførsel av ferskvann til byen. Hovedstaden ble derfor flyttet til Agra.
Akbar var beryktet for sitt høye forbruk, noe som slet hardt på statens finanser. Han fikk visstnok sydd 1000 drakter i året, og hadde enorme mengder elefanter og hester. Det ble derfor innført flere nye skatter i regjeringstiden hans.


== Slutten ==
Akbars sønn, Salim (den senere keiser Jahangir), lå i strid med sin far i mange år. Denne striden endte med en krig på starten av 1600-tallet, en krig som slet ut Akbar. Akbar døde i Agra i 1605.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Akbar I – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Maida Vale

Maida Vale er et velstående boligområde i den nordlige delen av Paddington i den vestlige delen av sentrale London. Det ligger vest for St John's Wood og sør for Kilburn, og er en del av City of Westminster.
Stedsnavnet er avledet fra vertshuset Hero of Maida som tidligere lå ved Edgware Road i nærheten av Regents kanal. Vertshuset var oppkalt etter general John Stuart som ble gjort til greve av Maida (en by i sørlige Italia) av kong Ferdinand I av De to Sicilier etter seieren i slaget ved Maida i 1806.Maida Vale er overveiende grad et boligområde – til dels svært velstående med mange edvardianske herskapshus. Hovedgata Maida Vale Road er en fortsettelse av Edgware Road, og følger den romerske Watling Street. Området avgrenses mot Paddington i sør av den delen av Regents kanal som kalles Little Venice. Dette området tilhørte biskopen av London i 1647 da det var dekket av skogland og beitemark. Det var ingen strukturer bortsett fra noen gårdsbygninger fram til slutten av 1700-tallet. Hus ble bygget etter 1807 til spesifikasjoner som var bestemt av kirken, noe som innebar bruk av industrimurstein og skifer på takene. På slutten av 1800-tallet og begynnelsen av det 1900-tallet var det et stort innslag av jøder] blant beboerne. En spansk og portugisisk synagoge fra 1896 er listet som bevaringsverdig (Grade 2). 


== Film og radio ==
BBC har studioer her, Maida Vale Studios, Bygningene ved Delaware Road er en av BBCs eldste og var senter for BBCs radionyheter under den andre verdenskrig. Det er totalt sju bygninger for produksjon av musikk og radiodrama, og det mest kjente var stedet for John Peels BBC Radio 1 Peel Sessions og BBC Radiophonic Workshop.
William Friese-Greene, en pioner innen levende bilder, ble født her i 1855. Området ble gjort berømt av Alfred Hitchcocks film fra 1954, Dial M for Murder, på norsk kalt for Ring politiet! En telefon til Maida Vale-telefonnummer MAI 3499 var signalet for et drap ved det fiktive stedet 61a Charrington Gardens. Filmen var basert på et teaterstykke fra 1952.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maida Vale – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Millbank

Millbank er et område og ei gate i bydelen City of Westminster i sentrale London. Området har navn etter en mølle som tilhørte Westminster Abbey i middelalderen, og som stod ved Great College Street. Millbank er lokalisert ved elven Themsen, øst for Pimlico og sør for Westminster. Millbank er kjent for å være lokaliseringen av viktige regjeringskontorer, hovedkvarteret til motehuset Burberry, skyskraperen Millbank Tower, og framstående kunstinstitusjoner som Tate Britain og Chelsea College of Art and Design.


== Historie ==
Dette landområdet tilhørte Westminster Abbey da det første gang ble nedtegnet i 1546. Navnet refererte til tilstedeværelsen av vannmøller ved elvebredden. De siste av disse møllene, som sto ved nordenden av Millbank, ble revet ned tidlig på 1700-tallet.På 1700-tallet ble området dominert av fengselet Millbank Penitentiary, som ble brukt til fanger som skulle transporteres til koloniene. Fengselet lå der det store kunstmuseet Tate Britain ligger i dag.
Hovedveien gjennom området, A3212, heter også Millbank og går fra Vauxhall Bridge til Abingdon Street rett sør for Parliament Square. Mange parlamentsmedlemmer har sine kontorer langs denne veien. Veien ble anlagt som en del av Thames Embankment på midten av 1800-tallet, og ligger over et stort kloakkanlegg som tar imot overskuddsvann fra Themsen. Den følger omtrent stien langs Themsen som i middelalderen forbandt Westminster med fiskerlandsbyen Chelsea lengre opp langs elva.
Før valget i 1997 tok Labour Party over to etasjer i Millbank Tower som partihovedkvarter. Leien var på hele én million pund i året, og allerede i 2001 måtte partiet finne nye lokaler. «Millbank Machine» og «Millbank Tendency» har gått inn i den politiske sjargongen i Storbritannia som referanse til Labours ledelse som gapte over for mye.
Et annet ruvende bygg i Millbank er Thames House, som fra 1937 har vært hovedkvarter for den britiske regjeringas avdeling for indre sikkerhet, MI5.


== Kollektivtransport ==
De nærmeste undergrunnsstasjonene er:

Westminster undergrunnsstasjon
Pimlico undergrunnsstasjon
Victoria stasjonSistnevnte betjener også jernbanen til Kent, Surrey og Sussex.


== Referanser ==
Ottar Brox

Ottar Brox (født 30. august 1932 i Torsken i Troms) er en norsk samfunnsforsker og politiker (SV).Brox vokste opp i bygda Medby i tidligere Torsken kommune på Senja hvor foreldrene var lærere. Han er utdannet sivilagronom (1957) og dr.scient. (1970) ved Norges landbrukshøgskole på Ås. Han studerte også sosialantropologi og historie ved universitetene i Oslo og Bergen. Han gjennomførte også feltarbeid i Nord-Norge, Newfoundland og Chile. Han var professor i sosiologi ved Universitetet i Tromsø fra 1972 til 1984. Han var forskningsveileder ved Norsk institutt for by- og regionforskning fra 1984.  
Brox var stortingsrepresentant (SV) for Troms i perioden 1973–1977. Han har skrevet en rekke populærfaglige bøker og artikler. Brox' mest innflytelsesrike bok er Hva skjer i Nord-Norge? fra 1966. BokaH ble i 2008 kåret til en av etterkrigstidens viktigste norske sakprosautgivelse. Temaet i denne boka ble i 1984 videreført i boka Nord-Norge: Fra allmenning til koloni. 
Ottar Brox er medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi og er æresdoktor ved universitetene i St. John´s (Canada), Aberdeen og Tromsø. 
Han ble tildelt Skjervheim-prisen i 2017 for «å gå djupt inn i sitt fagfelt, også har gått inn den offentlege debatten med stor kraft, og har peika på korleis fagkunnskap - og mangel på fagkunnskap - påverkar politikk.»


== Utmerkelser ==
2003 Æresdoktor ved Universitetet i Tromsø
2002 Fritt Ords honnør
2005 Neshornet, Klassekampens kulturpris
2000 Norsk sosiologforenings hederspris
Petter Dass-medaljen (2015)
Skjervheimprisen, 2017


== Litteratur ==
Brox, Ottar 1957: Norsk landbrukspresse fram til omkring 1840, Norges landbrukshøgskole. Hovedoppgave ved Norges landbrukshøgskole.
Brox, Ottar 1966: Hva skjer i Nord-Norge? – En studie i norsk utkantpolitikk, Pax-bøkene ; 39 Oslo : Pax
Brox, Ottar 1972: Newfoundland fishermen in the age of industry – a sociology of economic dualism. Newfoundland social and economic studies ; 9. St. John's : Institute of Social and Economic Research, Memorial University of Newfoundland.
Brox, Ottar 1989: Praktisk samfunnsvitenskap, Universitetsforlagets metodebibliotek. Oslo : Universitetsforlaget.
Brox, Ottar 2005: Arbeidskraftimport: velferdsstatens redning – eller undergang? Oslo : Pax, 2005.
Brox, Ottar 2016: På vei mot et postindustrielt klassesamfunn? Oslo : Pax, 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ottar Brox hos Stortinget 
(no) Ottar Brox hos Norsk senter for forskningsdata