jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hjertesvikt A/S

Hjertesvikt A/S var et punkband fra Bodø i Nordland som ble startet i august 1979. De gav ut en syvtommers EP og er med på flere samlealbum.


== Historie ==
Hjertesvikt A/S var det første punkbandet fra Bodø. Bandet ble startet av Bjørn Jervås i 1979, og fikk en sentral plass i et raskt-voksende, vitalt, alternativt musikkmiljø i byen. Dette miljøet produserte blant annet fanziner, «gjør det selv»-utgivelser og konsertvirksomhet. Hjertesvikts vinyldebut Diagnose: hjertesvikt ble utgitt på Tor Olav Andreassens plateselskap B. Rock i oktober 1981. 
Vokalisten Finn Aurdal ble etter hvert erstattet av Geir Petter «Dyret» Jensen. Med ham som vokalist spilte bandet inn bidragene til samlekassettene Maraton rock 82 og Null problem våren 1982. Deretter dro bandet på en norgesturné i juli 1982, og spilte blant annet på Club 7 i Oslo. Dagen etter spilte de på Afrika i Oslo, med Raga Rockers som oppvarming. I 1984 spilte bandet sin siste konsert; ikke lenge etter ble Hjertesvikt oppløst.
Bandet hadde svært mange ulike besetninger; bare Jervås og H. Aurdal var med hele tiden. Etter at «Dyret» sluttet, overtok Jervås hovedvokalen for resten av perioden. Etter at Petter Pogo sluttet i 1980, overtok Torbjørn Nordgård på gitar. Etter at Brattøy forsvant, var det Thor Erik Høiskar som spilte bass resten av bandets levetid.
Bjørn Jervås startet senere reggae-bandene Irie Darlings og Manna. Petter Pogo ble med i Jokke og Valentinerne. «Dyret» ble med i Life… But How To Live It? og 2:20.


== Medlemmer ==
Finn Aurdal jr. – vokal
Thor Erik Høiskar – bassgitar
Bjørn Jervås – gitar
Alf Brattøy – bassgitar
Petter Pogo – gitar
Håkon Aurdal – trommer
Lars Henrik Myklebust – trommer
Torbjørn Nordgård


== Diskografi ==
Splitt med The Gate: Punk Rock in Rønvik skole MC (PPM 1980)
Diagnose: hjertesvikt 7" EP med tre spor (B.Rock 1981)
Splitt 7" EP (Requiem 1999)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hjertesvikt A/S på Discogs
Kristine Rusten

Kristine Rusten (født 6. juli 1940 i Lom, Oppland, død 3. desember 2003) var en norsk politiker (Ap). Hun ble innvalgt på Stortinget fra Oppland i 1977.


== Stortingskomitéer ==
1981 – 1985 medlem i Landbrukskomitéen
1977 – 1981 medlem i Kirke- og undervisningskomitéen
1977 – 1981 varamedlem i Valgkomitéen


== Eksterne lenker ==
(no) Kristine Rusten hos Stortinget 
(no) Kristine Rusten hos Norsk senter for forskningsdata
Kristian Lund

Kristian Lund (født 12. februar 1932 i Furnes, Hedmark, død 18. april 2012) var en norsk politiker (H). Han ble innvalgt på Stortinget fra Oppland i 1981.
Han var vararepresentant i perioden 1973–1977.
Lund var riksrevisor og nestleder i riksrevisjonen i perioden 1986–1994.


== Stortingskomitéer ==
1981 – 1985 medlem i Sosialkomitéen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Kristian Lund hos Stortinget 
(no) Kristian Lund hos Norsk senter for forskningsdata
Stein Ørnhøi

Stein Ørnhøi (født 15. november 1935 i Trondheim) er en norsk politiker (SV) og tidligere programsekretær i NRK. Han var stortingsrepresentant fra Oslo 1977–1985.Ørnhøi er utdannet fra Levanger lærerskole (1958), tok handelsskoleeksamen i 1959 og gikk i 1982 sjefskurs på Forsvarets høyskole. Han var lærer i Oslo og Tune fra 1956 til 1963. 
Fra 1961 til 1963 var han produsent for en rekke barneprogram for TV og var ansatt som produksjonssekretær i NRK fra 1963 til 1965. Fra 1965–1973 og 1975–1977 var han programsekretær i NRK. Etter noen år som stortingspolitiker var han frilanser i NRK fra 1985 til 1992. I 1994-1995 var han teatersjef ved Teater Ibsen. Han var medlem av Stortinget EOS-utvalg 1996–2007.
Ørnhøi var nestleder i Nei til EF i perioden 1992–1993 og leder i Nei til EU fra 1995 til 1997. 
Ørnhøi hadde tillitsverv i SF/SV fra 1961 til 1987. 


== Stortingskomiteer ==
1981 – 1985 sekretær i Forbruker- og administrasjonskomiteen
1981 – 1985 medlem i Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomiteen
1981 – 1985 varamedlem i Valgkomiteen
1977 – 1981 medlem i Finanskomiteen
1977 – 1981 varamedlem i Valgkomiteen


== Referanser ==


== Litteratur ==
Stein Aabø Sosialisten - et portrett av Stein Ørnhøi (Res Publica 2020) ISBN 9788282261418


== Eksterne lenker ==
(no) Stein Ørnhøi hos Stortinget 
(no) Stein Ørnhøi hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Stein Ørnhøi hos Sceneweb
Grethe Værnø

Grethe Kathrine Værnø (født 17. oktober 1938 i Oslo) er tidligere stortingsrepresentant (H), historiker og  fagforfatter og har gjennom mange år vært aktiv innen norsk og internasjonal kvinnepolitikk. 
Av utdannelse er Værnø cand. philol. fra Universitetet i Oslo (1969) og har gjennomført Forsvarets høgskole 1979-1980.


== Politisk karriere ==
Værnø var vararepresentant til Stortinget 1973-1977 og stortingsrepresentant fra Oslo for Høyre 1981-1985. Hun var medlem av Stortingets utenriks- og konstitusjonskomite, Stortingets utvidede utenrikskomite og Lagtinget. Hun har også hatt en rekke verv i Høyre blant annet som medlem av Høyres første likestillingsutvalg og en rekke andre utvalg.


== Tillitsverv ==
Væernø har vært leder for Norske Kvinners Nasjonalråd 1979-1981, visepresident i FNs kvinnekommisjon, leder for Kvinners Frivillige Beredskap (KFB) 1984-1988, leder for  Nasjonalkomiteen for UNESCO 1985-1988 og leder for Forsvarets høyskoleforenings studieutvalg. Værnø var også hovedstyremedlem i «Ja til EF» 1971-1973.
Værnø har utgitt en rekke bøker og studier om utenriks-, sikkerhets- og forsvarspolitikk.
Grethe Værnø var gift med ambassadør Oscar Værnø (1930-1993).


== Bibliografi ==
I tillegg til et betydelig antall artikler, monografier og studier, har Værnø gitt ut:

«Norway and the Atlantic Alliance 1948-49», Atlantic Review, 1977
«Atomvåpenfrie soner - blindgate eller vei til varig fred», Universitetsforlaget 1981
«Dialog Norge Sverige» red. Wennergren, Cappelen 1990
«Kvinnenes forsvarshistorie» med Elisabeth Sveri, KFB 1990
«Lille Norden, hva nå», Cappelen/Europaprogrammet 1993
«Kvinnenes forsvarshistorie Bind II», KFB 2011
«Blåstrømpe. Mitt kvinnepolitiske liv», Emilia Forlag 2017


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Grethe Værnø hos Stortinget 
(no) Grethe Værnø hos Norsk senter for forskningsdata
Jakob Aano

Jakob Aano (født 10. april 1920 i Sauda, død 10. februar 2016) var en norsk politiker (KrF), lektor og misjonær fra Stavanger. Han var stortingsrepresentant for Rogaland i fem perioder 1965-1985.


== Liv og virke ==
Aano vokste opp i Sauda. Han ble utdannet lektor, og var rektor ved Sand realskule 1949-1958. Fra 1959 til 1963 var han misjonær i Tanzania for Det Norske Misjonsselskap. Han var lektor ved St. Svithun videregående skole i Stavanger 1964-1965. 
Da han og familien kom hjem fra Afrika, ble han nominert på den ledige plassen etter Kjell Bondevik på lista til Rogaland KrF, og han ble valgt inn på Stortinget fra Rogaland i 1965. Han var medlem av Stortinget i fem perioder, til sammen 20 år. Misjonsbakgrunnen preget hans engasjement på Stortinget. Som politiker arbeidet han først og fremst med utenrikspolitikk samt kirke- og undervisningspolitikk. Mellom 1983 og 1985 ledet Aano utenrikskomiteen.
Under EF-debatten tidlig på 1970-tallet var han tilhenger av norsk medlemskap i Fellesmarkedet, i motsetning til flertallet i eget parti og blant egne velgere. Han var første viseformann i Kristelig Folkeparti i perioden 1983–1985 og var æresmedlem i KrF. Han var varamedlem av Den Norske Nobelkomite fra 1. januar 1995 til 31. desember 1999.
Som pensjonist brukte han mye tid på kulturarbeid. Blant annet arbeidet han med mye av det stoffet hans venn, forfatteren Alfred Hauge, etterlot seg, og han har redigert flere bøker med dette stoffet.
Han var far til den tidligere generalsekretæren i Det Norske Misjonsselskap Kjetil Aano og til journalisten og redaktøren Tarald Aano, og svigerfar til Ap-politikeren Odd Kristian Reme.


== Forfatterskap ==
Aano, Jakob (1948). «Arne Garborg : eit stykke religiøs utvikling».  I Hauge, Alfred. Nye spor. Oslo: Ansgar. s. 239-259. 
Aano, Jakob (1968). Afrikas nye hverdag. Credo. 
Demokrati og kulturansvar : festskrift til Kjell Bondevik på 70-års dagen 11. mars 1971. Valo forlag. 1971.  Redigert av Aano
Aano, Jakob (1982). Skapende mangfold : Norges plass i det europeiske kulturfellesskap : rapport. Europabevegelsen. 
Aano, Jakob (1985). Norsk tryggingspolitikk i eit framtidsperspektiv. Den norske atlanterhavskomite. 
Verdikamp : med Kristelig folkeparti i Rogaland gjennom 50 år : 1939-1989. Partiet. 1989. ISBN 8299203309.  Redigert av Aano
Aano, Jakob (1991). Over alle grenser. Samlaget. ISBN 8252133940.  Selvbiografi
Hauge, Alfred (1995). Nistekorg for eit nytt århundre. Gyldendal. ISBN 8205234477.  Redigert av Aano
Hauge, Alfred (2000). Helsing Alfred. Genesis forlag. ISBN 8247601591.  Redigert av Aano


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Jakob Aano hos Stortinget 
(no) Jakob Aano hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Jakob Aano hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Claus Egil Feyling

Claus Egil Feyling (født 9. desember 1916 i Egersund, død 2. mars 1989 i Sokndal) var en norsk bygningsingeniør og politiker (H).
Han var ordfører i Sokndal kommune 1972–1975, medlem av Rogaland fylkesting 1972–1977 og stortingsrepresentant for Rogaland 1977–1985. Han var medlem av Stortingets industrikomité 1977–1981 og Stortingets energi- og industrikomité 1981–1985. I sin siste periode var han også andre visepresident i Lagtinget.Han var utdannet bygningsingeniør fra Stockholms tekniska institut fra 1948, og begynte deretter å arbeide for bergverksselskapet Titania i Hauge i Dalane. I 1952 ble han sjef for Titanias bygnings- og transportavdeling.Han var sønn av telegrafbestyrer Anders Feyling og telegrafistinne Anna Tønseth. Han var oldebarn (sønnedatters sønn) av stortingsmann og ordfører Diderik Iversen Tønseth fra Røros. Farsslekten Feyling kom til Egersund i 1776 med hans tippoldefar, tømrer og snekker Ludvig Feyling, som var født i Tyskland.Claus Egil Feyling var virksom som både lokalhistoriker og slektsgransker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Claus Egil Feyling hos Stortinget 
(no) Claus Egil Feyling hos Norsk senter for forskningsdata
Knut Haus

Knut Haus (1915-2006) var en norsk sivilagronom og KrF-politiker fra Klepp som satt på Stortinget fra Rogaland i tre perioder fra 1973 til 1985. Han var vararepresentant i de tre periodene 1961–1973. 
Haus var varaordfører i Klepp i perioden 1971–1973, og leder av Rogaland Kristelig Folkeparti 1964-1969. Han var utdannet sivilagronom fra NLH 1941, og arbeidet ved Statens frøkontroll, og som driftsleder ved Rogaland stamsædgård i Klepp 1953-1979.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Knut Haus hos Stortinget 
(no) Knut Haus hos Norsk senter for forskningsdata
Per J. Husabø

Per J. Husabø (født 6. mai 1928 i Leikanger, død 3. mars 2012) var en norsk sivilagronom og politiker (KrF) fra Leikanger. Han satt på Stortinget fra Sogn og Fjordane i to perioder 1977–1985. 
Han tok eksamen ved NLH i 1957, og arbeidet ved Institutt for fruktdyrking, NLH 1960–65, og ved Statens forskningsstasjon Njøs 1965–92.
Han var vararepresentant til Stortinget i perioden 1973–1977.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Per J. Husabø hos Stortinget 
(no) Per J. Husabø hos Norsk senter for forskningsdata
Ambjørg Sælthun

Ambjørg Sælthun (født Ødelien; 1922–2012) var en bonde og norsk politiker (Sp), kjent som den første kvinnelige stortingsrepresentant fra Sogn og Fjordane. 
Etter realskole i Bergen 1938 og Sjåstad husmorskole i Lier 1940 studerte hun sykepleie ved  Ullevål sykehus før hun i 1945 giftet seg med  O. Sælthun. Hun bosatte seg i Lærdal og var i kommunestyret 1971–1975. Etter å ha vært vararepresentant til Stortinget fra Sogn og Fjordane 1969–1973, møtte hun fast 1972–1973 for John Austrheim som måtte være samferdselsminister. Da hun i 1973 ble fast innvalgt, var hun fylkets første faste kvinnelige stortingsrepresentant og forble møtende frem til 1985. I tiden 1981–1985 også vararepresentant til Stortingets presidentskap. Ellers hadde hun mange verv. 
Hun og Ragnhild Queseth Haarstad stod bak en større  tverrpolitisk kvinneaksjonen mot pornografi på slutten av 1970-tallet der over 30 organisasjoner deltok.
Hun var flere ganger vinner ved Landskappleiken, og var mor til blant andre Ragnhild Sælthun Fjørtoft (født 1947).


== Verv og utmerkelser ==

Lærdal skolestyremedlem 1959-1971
Lærdal kommunestyremedlem 1971-1975
Sogn og Fjordane Bondekvinnelag, styremedlem fra 1965 og leder 1969-1971
Norges Bondekvinnelag, medlem av landsstyret fra 1965, leder 1971-74, æresmedlem 1982
Norges Bondelag styremedlem 1971-1974
Norske Kvinners Nasjonalråd, sentralstyremedlem 1971-1974
Nordens lands kvinner, leder 1973-1974.
styremedlem i Det Norske Samlaget 1979-83, Det norske teatrets målråd, Riksteatret 1985-93
Senterkvinnene leder 1976-82
Senterpartiet, , æresmedlem 1988
utsending til FNs generalforsamling 1977 og 1981,
møtt i Europarådet 1983-85
Nordisk råd representant 1981-83
Det Kongelige Selskap for Norges Vel, i ledelsen 1982-89, første kvinnelige visepreses 1984
Kongens fortjenstmedalje i gull i 2008


== Stortingets presidentskap ==
8. oktober 1981 – 30. september 1985  Andre varapresident i Stortinget


== Stortingskomitéer ==
1981 – 1985 medlem i Forsvarskomitéen
1981 – 1985 varamedlem i Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomitéen
1981 – 1985 varamedlem i Valgkomitéen
1977 – 1981 medlem i Sosialkomitéen
1977 – 1981 medlem i Fullmaktskomitéen
1973 – 1977 medlem i Kirke- og undervisningskomitéen
1969 – 1973 medlem i Kirke- og undervisningskomitéen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ambjørg Sælthun hos Stortinget 
(no) Ambjørg Sælthun hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Ambjørg Sælthun hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Hannibal Hammer

Hannibal Hammer (1708–1777) var sogneprest på Gran i Oppland på 1700-tallet. Han donerte en utstyrskiste til Grinaker, den står i Tingelstad hovedkirke og bærer hans navn og året 1752. Han er kjent for sine innberetninger om fornminner på Hadeland.


== Referanser ==
Annie Leibovitz

Annie Leibovitz (født 2. oktober 1949 i Waterbury i Connecticut) er en amerikansk fotograf. 
Leibovitz er mest kjent for sine portrettfotografier av kjente mennesker, og hun er selv en av USAs mest kjente fotografer. Stilen hennes kjennetegnes av en nærhet mellom fotografen og modellen. Hun «utsetter sine modeller for situasjoner hun skaper - som et iscenesatt tablå hvor f. eks. Clint Eastwood står bastet og bundet - i en støvsky i en westernfilmby. [...] og hun viser at også de suksessrike menneskene står hjelpeløse innfor de samme ting alle mennesker må slite med som følelsen av ufrihet, forlatthet og angst.»Hun utdannet seg innen kunst ved San Francisco Art Institute. Fra 1970 til 1983 jobbet hun som fotograf for musikkmagasinet Rolling Stone; fra 1973 som sjefsfotograf. Flere av hennes fotografier av rockestjerner har blitt stående som symboler. Et eksempel er bildet av en naken John Lennon som ligger på en seng og holder rundt en påkledd Yoko Ono. Bildet ble tatt om morgenen den dagen Lennon ble skutt ned og drept, og det ble først publisert på forsiden av Rolling Stone. I 1975 var hun med som fotograf på en turne med rockegruppa Rolling Stones, og siden 1983 har hun jobbet som portrettfotograf for magasinet Vanity Fair. Leibovitz har jobbet med både magasiner, mote og reklame.Leibovitz har gitt ut flere bøker med fotografier: Photographs, Photographs 1970-1990, American Olympians, Women, American Music og A Photographer's Life. Hun har også stilt ut i flere kunstmuseer. Hennes livspartner fra 1988 var den seksten år eldre amerikanske forfatteren Susan Sontag frem til Sontag døde i 2004. Sontag og Leibovitz samarbeideet om boken Women (1999) som er en hyllest til amerikanske kvinner, og inneholder 250 portretter av både kjente og ukjente kvinner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Annie Leibovitz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Annie Leibovitz på Internet Movie Database 
(en) Annie Leibovitz hos The Movie Database 
(en) Annie Leibovitz på Discogs 
(en) Annie Leibovitz på MusicBrainz 
(en) Annie Leibovitz på Songkick 
(en) Annie Leibovitz på AllMusic 
(en) Annie Leibovitz på Twitter 
(en) Annie Leibovitz på Facebook 
(en) Annie Leibovitz på Instagram
Finn Kristensen

Finn Kristensen (født 24. juli 1936 i Brevik, Telemark) er en norsk politiker (Ap). Han var industriminister i 1981 og fra 1986 til 1988 da departementet ble omorganisert og var næringsminister til 1989. Han var olje- og energiminister fra 1990 til 1992 til departementet ble slått sammen med Næringsdepartementet og var nærings- og energiminister til 1993.Han ble innvalgt på Stortinget for Telemark fra 1969 til 1985, og var vararepresentant fra 1965 til 1969.
Kristensen var direktør i Statoil 1989–1994 og drev deretter eget rådgivningsfirma mot næringslivet. Han ble utnevnt til æresmedlem i Arbeiderpartiet i 2019. 
Kristensen er bosatt i Kragerø. 


== Regjering ==
1. januar 1993 – 7. oktober 1993 statsråd i Nærings- og energidepartementet
3. november 1990 – 1. januar 1993 statsråd i Olje- og energidepartementet
1. januar 1988 – 16. oktober 1989 statsråd i Næringsdepartementet
9. mai 1986 – 1. januar 1988 statsråd i Industridepartementet
4. februar 1981 – 14. oktober 1981 statsråd i Industridepartementet


== Stortingskomiteer ==
1981 – 1985 nestformann i Energi- og industrikomiteen
1977 – 1981 formann i Industrikomiteen
1977 – 1981 medlem i Industrikomiteen
1973 – 1977 medlem i Industrikomiteen
1969 – 1973 medlem i Forsvarskomiteen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Finn Kristensen hos Stortinget 
(no) Finn Kristensen hos Norsk senter for forskningsdata
Sven T. Falck

Sven Trygve Falck (født 9. mars 1943 i Tønsberg, død 27. august 2019 i Porsgrunn) var en norsk industrimann og politiker (H). Han var stortingsrepresentant for Telemark 1981–1985.
Han vokste opp i Tønsberg som sønn av bokhandler og boktrykker Trygve Falck og hustru Inger Erikson. Carl Falcks bok- og papirhandel med trykkeri ble etablert av hans farfar i 1890. Faren satt også i Tønsberg bystyre.Sven T. Falck tok examen artium i 1962 og eksamen som sivilingeniør ved kjemiavdelingen ved Norges tekniske høgskole i 1967. I studietiden var han redaktør i Under Dusken i vårsemesteret 1964. Etter studiene var han først utenlands som driftsingeniør og prosjektingeniør for Dow Chemical Company i Texas og Vest-Tyskland 1967–1971. Deretter bosatte han seg på Grenland og begynte å arbeide for Norsk Hydro. Han var miljøverningeniør, driftsingeniør på Rafnes og overingeniør på Herøya.Falck var medlem av Porsgrunn bystyre 1977–1979, medlem av Telemark fylkesting og fylkesutvalg 1980–1983 og viseformann i fylkesskolestyret. Han var innvalgt på Stortinget fra Telemark 1981–1985, og satt i Stortingets energi- og industrikomité. Falck var Høyres listetopp i Telemark ved valget i 1981, men frabad seg renominasjon etter én periode.I 1985 vente han tilbake til næringslivet som rådgivende ingeniør. Han var også direktør i Grenland industriutvikling 1990–1994, daglig leder ved Hydro Agri på Menstad 1994–1997 og teknisk gruppeleder i Hydro Agri Europe 1997–2001. Fra 2001 til han avgikk med pensjon, var han igjen rådgivende ingeniør.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Sven T. Falck hos Stortinget 
(no) Sven T. Falck hos Norsk senter for forskningsdata
Jørgen Sønstebø

Jørgen Sønstebø (født 13. februar 1922, død 29. juni 2013 i Bø, Telemark) var en norsk politiker (KrF). Han ble innvalgt på Stortinget fra Telemark i 1973, og satt på Stortinget til 1985. I det sivile liv var han lensmann. Han var sønn av tidligere ordfører i Bø Hans J. Sønstebø.


== Stortingskomitéer ==
1981 – 1985 medlem i Den forberedende fullmaktskomitéen
1981 – 1985 medlem i Kontrollkomitéen
1981 – 1985 nestformann i Justiskomitéen
1981 – 1985 medlem i Fullmaktskomitéen
1977 – 1981 medlem i Justiskomitéen
1977 – 1981 varamedlem i Valgkomitéen
1977 – 1981 medlem i Fullmaktskomitéen
1973 – 1977 medlem i Justiskomitéen
1973 – 1977 varamedlem i Valgkomitéen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Jørgen Sønstebø hos Stortinget 
(no) Jørgen Sønstebø hos Norsk senter for forskningsdata
Torstein Tynning

Torstein Tynning (født 4. juni 1932 på Eidanger i Telemark, død 18. november 2000 samme sted) var en norsk gårdbruker og politiker (H). Han var formann i Unge Høyre 1963–1965 og stortingsrepresentant for Telemark 1965–1985.
Han var sønn av gårdbruker og gartner Lasse Tynning og lærerinne Aashild Haugland, begge fra Brekke i Sogn. Han vokste opp med to søsken på gården Søndre Valler som foreldrene hadde kjøpt i 1929 på Eidanger. Der drev faren også planteskole. Faren satt også i Eidanger kommunestyre for Bondepartiet.Torstein Tynning gikk Telemark landbruksskole, og drev deretter Søndre Valler sammen med sin bror.Tynning var formann i Telemark Unge Høyre 1956–1958 og medlem av Unge Høyres sentralstyre 1958–1965, herav 2. viseformann 1961–1963 og formann 1963–1965. Han var medlem av Eidanger kommunestyre fra 1960 og frem til kommunesammenslåingen i 1964, deretter medlem av Porsgrunn bystyre og formannskap frem til 1971.Fra 1965 var han stortingsrepresentant, i en uvanlig ung alder på den tiden, og satt to perioder i Stortingets landbrukskomité og tre perioder i Stortingets kommunal- og miljøvernkomité, og i sin siste periode også i Stortingets utenriks- og konstitusjonskomité. I kommunalkomiteen kom han til å arbeide mye med boligpolitikken, som ble et sentralt felt for Willoch-regjeringen. Tynning ble også medlem av Høyres sentralstyre, formann i Høyres programkomité og styremedlem i Europabevegelsen i Norge i 1960- og 1970-årene. I 1985 søkte han ikke renominasjon til Stortinget.Torstein Tynning var gift med Solveig Prøis fra Porsgrunn. De fikk tre døtre, deriblant journalist Signe Tynning. Torstein Tynning ble således morfar til Signes sønn, stortingsrepresentant Christian Tynning Bjørnø.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Torstein Tynning på Internet Movie Database 
(no) Torstein Tynning hos Stortinget 
(no) Torstein Tynning hos Norsk senter for forskningsdata
Hans Petter Laberg

Hans Petter Laberg (født 14. juli 1966 i Nittedal) er en norsk ungdomsbokforfatter og bibliotekar. Laberg er oppvokst i Nittedal, og arbeider som bibliotekar i Gjerdrum.
Han har tidligere slått trommer i bl. a SuperUnknown, The Saurus og Klamsnabel, og slår nå trommer i Versting.
I boka "Bambusskudd i mørket" (2011) av Bjørn Ingvaldsen dukker det opp en skurk, iført Mikke Mus-maske, ved navn Hans Petter Laberg.


== Bøker ==
Biter av en historie – ungdomsroman (1996)
Stemmen – ungdomsroman (1998)
Mannen på bakken – ungdomsroman (1999)
Fordi det er sånn – ungdomsroman (2001)
Katrine har noe hun gjerne vil ha sagt – ungdomsroman (2002)
Den store mannen – barnebok (2004)
Holde hardt og aldri slippe – ungdomsroman (2005)
HoneyBunny – ungdomsroman (2008)
Etter festen – ungdomsroman (2010)
Øynene på veien, hendene på rattet - ungdomsroman (2013)
Ingenting blir som før – ungdomsroman (2017)


=== Tekster på andre språk ===
Mannen med vita skor (i Bonniers Litterära Magasin, Nr. 4, 1997, oversatt av Ola Larsmo)
Der Mann mit den weißen Schuhen (i Muschelhaufen. Jahresschrift für Literatur und Grafik, Nr. 39/40, Viersen 2000, oversatt av Moritz Schramm)


=== Tekster i antologier ===
Gode, gamle skauen (I drømmen kan allting skje, Cappelen forlag, 2000)
Det perfekte stedet (Det er bare å lukke øya, Cappelen forlag, 2006)
Veggpryd (Mot, Cappelen Damm, 2011)
Ikke gjør det (Samtidsdramatikk 2013, Transit forlag, 2013)
Aldri her (Mine drømme har en anden virkelighed : Charlotte Inuk og hendes forfatterskab, Syddansk Universitetsforlag, 2015)
Jeg som synger (Volum, Cappelen Damm, 2015)
En lykkelig slutt og Fokus på kjernevirksomheten (Samtidsdramatikk 2017, Transit forlag, 2018)


== Priser ==
1. pris i Cappelens konkurranse om beste kjærlighetsroman for ungdom i 1996 med Biter av en historie
Nominert til Nordisk råds barne- og ungdomslitteraturpris 2018 for Ingenting blir som før


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Hans Petter Laberg i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted