jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Euterpe

Se også Evterpe (gresk: Hun som gleder), i gresk mytologi en av de ni musene.Euterpe var navnet på et musikkselskap som Edvard Grieg, Rikard Nordraak og Chr. Fr. Emil Horneman stiftet i København i 1865. Dansken Horneman var initiativtaker og hovedstifter. De ønsket å lage en arena for å fremføre ny musikk, særlig av nordiske komponister.
Herved fikk de unge komponistene et forum for de verkene som den meget dominerende Niels W. Gade ikke ville oppføre i det selskapet han ledet, det ellers dominerende Musikforeningen. Horneman og hans venner mente at det danske musikklivet var stivnet og behersket av en enkelt smaksdommer – Gade. Euterpe ble som eksponent for samtidens unge musikk forløper for flere viktige konsertforetagender på 1900-tallet. 
Euterpe fungerte bare noen få år. Til gjengjeld stiftet Horneman allerede i 1874 sammen med Otto Malling Koncertforeningen, hvis repertoar kom til å omfatte betydelige utenlandske verker samt verker av en rekke unge danske komponister.
Kaski (distrikt)

Kaski er et av Nepals 75 distrikter.
Kaski  ligger i Vestregionen, Gandakhi sone.
Distriktet har navn etter staten Kaski, på 1600-tallet en av de sterkeste blant Chaubisi Raya, de 24 kongedømmer som  fantes i denne delen av landet.
I sørvest grenser det mot Parbat, i vest mot Myagdi, i nord mot Manang, i øst mot Lamjung og i sør mot Tanahu.
Den sørlige delen av Kaski ligger i det som i Nepal kalles åsdistriktene, men nordover går det over i Himalaya, med flere høye fjelltopper.
Hovedstad er Pokhara som i 2005 var Nepals nest største by og hadde omtrent 186 500 innbyggere. Pokhara er også hovedkvarter i Gandakhi sone, og i Vestregionen. Den er en viktig turistby, bl.a. som utgangspunkt for turer i Himalaya.
Nest største by er Leknath, innbyggertall (2005, anslått) 46 221.
Antall distriktsutviklingskomiteer 43. Bykommuner 2.
Gurung er ei dominerende folkegruppe i distriktet.
Blant kjente folk fra Kaski er Pushpa Lal Dahal, som blei født her og levde i distriktet som gutt. Seinere blei han bedre kjent som Prachanda.
Annapurna I, 8 091 moh, verdens 10. og Nepals 8. høyeste fjell, ligger på vestgrensa til Myagdi. Toppen skal være inne i Myagdi.

Kaski (distrikt)
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Kaski-distriktet
Kart med helseindikatorer (på engelsk)
Bronseblomsterflue

Bronseblomsterflue (Ferdinandea cuprea) er en middelstor flue som tilhører familien blomsterfluene.  Den finnes i Sør-Norge, og er ganske vanlig.


== Utseende ==
Ferdinandea cuprea er en middelsstor, grå-grønn og svart flue, 10–13 millimeter lang. På ryggsiden av forkroppens overside går noen tydelige parallelle striper. Bakkroppen er mørk uten flekker eller tverrlinjer. Scutellum er grå-gult.
Ferdinandea cuprea kan minne on artene i slekten urteblomsterfluer (Cheilosia), men den den skiller seg fra disse fordi den er hårete på kroppen. Cheilosia-artene er «hårløse» og svarte. Ferdinandea cuprea og har et støvlag som dekker den svarte kroppsfargen og gjør at arten ser grønnlig-grå ut. 


== Levevis ==
Den voksne (imago) fluen flyr særlig på gress- og blomsterenger. Den besøker blomster eller sitter og soler seg.  Dersom været er bra, flyr de voksne fluene fra april til oktober.
Larvene tiltrekkes  utflytende sevje fra trær. Alle fluer gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium mellom stadiet som larve og voksen.


== Systematisk inndeling ==
Slekten Ferdinandea omfatter bare én norske arter. 

Fluer (Brachycera)
Muscomorpha
høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
Aschiza
blomsterfluer (Syrphidae)
slekt Ferdinandea – en art i Norge
Ferdinandea cuprea (Scopoli, 1763).


== Litteratur ==
Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Eristalinae, Microdontinae.  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 478 sider. ISBN 978-91-88506-70-2
Thompson, F.C. og Rotheray, G. 1998. Family Syrphidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 3: 81-139. Science Herald, Budapest.


== Eksterne lenker ==
(en) bronseblomsterflue i Encyclopedia of Life 
(en) bronseblomsterflue i Global Biodiversity Information Facility 
(no) bronseblomsterflue hos Artsdatabanken 
(sv) bronseblomsterflue hos Dyntaxa 
(en) bronseblomsterflue hos Fauna Europaea 
(en) bronseblomsterflue hos NCBI 
(en) Kategori:Ferdinandea cuprea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ferdinandea cuprea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Bardiya (distrikt)

Bardiya er et av Nepals 75 distrikter. Bardiya ligger i Midtvestlige region, Bheri sone.
Bardiya ligger i den vestligste delen av Tarai, Nepals flate, tropiske grenseområde i sør.  I vest grenser det mot Kailali i nord mot Surkhet, i øst mot Banke og i sør mot den indiske delstaten Uttar Pradesh.
Hovedstad er Gularia (transkriberes også Gulariya) som i 2005 hadde en anslått befolkning på 49 426. 
Antall distriktsutviklingskomiteer er 31. Det finnes én bykommune . Bybefolkning (2001) var 12 %.
Forventa levealder 60,8 år, barnedødelighet pr. 1 000 fødte 69,3, leger 6 (alle tall 2001).
Høykaste-befolkning 23,32 %, dalit 9,86 %, muslimer 2,5 % (tall fra 2001).
For 100 år siden var distriktet skogkledt, og tynt bebodd av folk med tharu-nasjonalitet. Senere førte stor innvandring fra høyere deler av landet til distriktet Dang til at tharuer derfra ble presset ut og vandret inn i nabodistriktene, og tharu-befolkningen økte kraftig. I dag er tharu den største gruppen i Bardiya.
Grovt regnet er halvparten av distriktet, i den nordøstlige delen, dekket av Bardiyas viltreservat.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bardiya District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kart over Bardiya-distriktet
Kart med helseindikatorer (på engelsk)
William av Jumièges

William av Jumièges (fransk Guillaume de Jumièges) var samtidig med hendelsene i 1066, og en av de tidligste som skrev om den normanniske erobringen av England. Selv er han «skyggeperson», og det eneste som er kjent om ham er fra hans dedikasjonsbrev til kong Vilhelm Erobreren som en munk fra Jumièges i Normandie.
Ettersom han også nevner at han var et øyevitne til noen av hendelsene under hertug Rikard III av Normandie (1026–1027) er det rimelig å anta at han var født en gang rundt år 1000. Han hadde sannsynligvis gått i klosteret en gang rundt 1025 og fikk sin utdannelse fra Thierry de Mathonville.
I henhold til Orderic Vitalis var Williams tilnavn «Calculus», men meningen bak det er ukjent. Hans død, en gang etter 1070, er ikke opptegnet. Han var en normannisk forfatter som skrev fra en normannisk synsvinkel og selv om han var en munk uten påviselig militær trening skrev han med stolthet av hva hans folk hadde oppnådd av seirer.
William av Jumièges var den første som satte sammen historien kjent som Gesta Normannorum Ducum – De normanniske hertugenes dåder, skrevet en gang rundt 1070. Verket bygget på skjelettet til en tidligere fortelling eller historie av Dudo av Saint-Quentin, De moribus et actis primorum Normannorum ducum – Historien om Normannernes liv og død, skrevet en gang mellom 1015 og 1030, kanskje nærmere 1020. Dette verket var bestilt av hertug Rikard I av Normandie, og ble oppdatert eller bearbeidet av hans halvbror grev Rodulf av Ivry og hans sønn hertug Rikard II av Normandie (996 – 1026). Dudos arbeid ble gjenopptatt av William av Jumièges på 1050-tallet som reviderte, forkortet og oppdaterte verket og la til en opptegnelse over regimene til hertugene Rikard II, Rikard III (1026–1027), Robert I (1027–1035) og Vilhelm II av Normandie og I av England. Han fullfører dette arbeidet rundt 1060, men legger senere til når Vilhelm Erobreren blir konge av England og fører hendelsene fram til 1070. Gesta Normannorum Ducum ble senere utvidet av andre munker på 1100-tallet, Orderic Vitalis og Robert av Torigni.


== Litteratur ==
The Gesta Normannorum Ducum of William of Jumièges, Orderic Vitalis and Robert of Torigni, edited and translated by Elisabeth M. C. Van Houts, Clarendon Press, Oxford, 1995.
The Battle of Hastings, Interpretations and Sources, edited by Stephen Morillo, The Boydell Press, 1996
Makwanpur (distrikt)

Makwanpur (transkriberes også Makawanpur) er et av Nepals 75 administrative distrikter. Distriktet ligger i Narayani sone i Sentralregionen.
Geografisk hører det til åsområdene i Nepal, mellom Tarai og Kathmandudalen. Det grenser mot Chitwan i vest, Dhading, Katmandu, Lalitpur og Kavrepalanchok i nord, Sindhuli i øst og Rautahat, Parsa og Bara i sør.
Distriktet har et areal på 2 426 km². Befolkninga var i 2001 392 604.
Hetauda, med befolkning i 2005 anslått til 84 800, er distriktshovedstad. Hetauda er en viktig industriby, der riksveiene Tribhuvan Rajmarg fra Kathmandudalen til India og Mahendra Rajmarg fra øst til vest i Nepal krysser hverandre.
Makwanpur har et stort innslag av tamang. Her fins også bl.a. Chepang. Distriktet har også  tharu.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Makwanpur-distriktet
Kart med helsestatistikk (på engelsk)
Engen Kloster

Engen Kloster er et lite, protestantisk diakonissekloster i Kolbu på Toten. Det ble opprettet i 1985 og har vært i virksomhet på Toten siden 1987.Klosteret tilhører ordenen Communauté des Diaconesses de Reuilly i Frankrike.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside for Engen kloster
Jumièges

Jumièges er en kommune i departementet Seine-Maritime i regionen Normandie nordvest i Frankrike. Stedet ligger ved en meander i Seine ca. 21 km vest for Rouen.
I Jumièges finnes ruinene etter en benediktinske klosterkirke fra 1040–1067. Klosterkirken er et av de eldste eksempler på den romanske arkitekturen i Frankrike. Klostret ble grunnlagt i 624, ble plyndret og ødelagt av vikinger i 842 og ble gjenopprettet av Rollos sønn Vilhelm Langsverd i 925 før det ble endelig ødelagt i slutten av den franske revolusjon av 1789.
Klosteret er mest kjent for være stedet hvor den pro-normanniske krønikeskriveren William av Jumièges, hvis liv ellers er ukjent, skrev verket Gesta Normannorum Ducum en gang rundt 1070.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Jumièges


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jumièges – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Heihe

Heihe (kinesisk: 黑河; pinyin: Hēihé; Wade-Giles: Hēi-hó. Navnet kan oversettes med «Den sorte elv» ) er en by på prefekturnivå i provinsen Heilongjiang i Folkerepublikken Kina.
Byen ligger ved grensen til Russland, på den søndre bredd av elven Amur (på kinesisk: Heilongjiang) rett overfor den russiske grensebyen Blagovesjtsjensk. Heihe har en befolkning på rundt 113 000.  Heihe og Blagovesjtsjensk utgjør en frihandelssone som er et av de viktigste sentrene for den sino-russiske handel. 
Den gamle grenseposten Aigun er blitt flyttet sør for Amur og er nå gjenoppstått som del av det moderne Heihe. 
Byen er det nordre endepunktet for Heihe-Tengchong-linjen.


== Administrative enheter ==
Heihe byprefektur har jurisdiksjon over ett distrikt (区 qū), 2 byfylker (市 shì) og 3 fylker (县 xiàn). 

Bydistriktet Aihuis utvikling, altså bykjernens, har utviklet seg slik:

1990 – 80 282
2000 – 112 961
2002 – 119 500
2003 – 190 000


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 202 begynner i Heihe i provinsen Heilongjiang, passerer gjennom Harbin og Shenyang, og ender i Dalian ved Gulehavet.


== Sport og idrett ==
Byen var vertskap for de kinesiske allroundmesterskap i hurtigløp på skøyter i sesongen 1963/64. Mestere ble Wang Jinyu for herrene og Wang Shuyuan for damene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Heihe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Icerink Heihe – Profil og resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Chhetri

Chhetri (transkriberes også Chhettri, Chettiri) er i år-distriktene i Nepal navnet på den nest høyeste kasten etter bahun.
Mens bahun på nepali brukes om den høyeste kasten som tradisjonelt var prester, bhramin, er chhetri nepali-navnet på den tradisjonelle krigerkasten, som på hindi kalles kshatriya.
Da bhramin-slekter innvandra til det vestlige Nepal, omvendte de i første omgang aristokratiet i khas-befolkningen til hinduismen. Aristokratene ble av bhraminene gjort til kshatriya, etter hvert chhetri.
Denne prosessen ble fulgt opp av khas-aristokratene, som sørget for at også deres vasaller ble chhetri.
Med tida førte det til at chhetri-befolkningen i Nepal ble meget stor. 
Bahun og chhetri er de høykastene som i Nepal sammen blir kalt parbatiya.
Chepang

Chepang er ei nasjonal gruppe i Nepal.
Antallet er regna til rundt 50 000.
Chepang-folket snakker et sino-tibetansk språk som er i slekt med språket til den mye større folkegruppa Tamang.
Chepang regnes som janjati. De bor i det indre Tarai og åsene i Sentralregionen og Vestregionen, der de tradisjonelt har holdt til i jungelområder og levd av enkelt jordbruk eller jakt og sankning. De har vanligvis bodd på avsides åssider og topper.
Våren 2007 stilte chepang-folket krav om at de skulle få et selvstyrt nasjonalt område i distriktene Gorkha, Dhading, Makwanpur og Chitwan.


== Eksterne lenker ==
Chepang community in Dhading under starvation (2007-3-30) (På engelsk. Om sult blant Chepang-folket. Fra The Rising Nepal.]
Andranik Margarjan

Andranik Margarjan (armensk Անդրանիկ Մարգարյան, født 12. juni 1951, død 25. mars 2007) var en armensk politiker. Han var statsminister i Armenia fra 12. mai 2000 til han døde. Han var medlem av Armenias republikanske parti (Hayastani Hanrapetakan Kusaktsutyun).
Margarjan ble medlem av Det nasjonale enhetspartiet i 1968. Dette partiet ble forbudt i Sovjetunionen. Margarjan gikk inn for et uavhengig, demokratisk Armenia. Han ble i 1974 og dømt til to års fengsel «for å spre upatriotiske ideer og aktiviteter». Da Armenia ble selvstendig, ble Margarjan med i Armenias republikanske parti i 1992. Han ble valgt til formann i partiet fra 1993. President Robert Kotsjarjan utnevnte ham til statsminister 12. mai 2000.
Han døde plutselig av hjerteinfarkt 25. mars 2007. Han var gift og hadde tre barn.


== Referanser ==
Helstatspolitikk

Helstatspolitikk en betegnelse på sammenstøpningen av Danmark og Norge. De to rikene skulle, på tross av forskjellig historie, geografi og økonomi, gjøres til en økonomisk enhet med København i midten. Denne politikken gjorde seg spesielt gjeldende etter 1730.
Danskene ville forme den dansk-norske staten etter egne interesser. Danskene ønsket å sveise de to kongerikene sammen til en uniformert og sentralisert «helstat».


== Eksterne lenker ==
Læreboktekst om eneveldeperioden fra Aschehoug
Richard Buckminster Fuller

Richard Buckminster Fuller, (født 12. juli 1895 i Milton, Massachusetts, død 1. juli 1983 i Los Angeles) var en amerikansk arkitekt, professor, oppfinner og forfatter.
Fuller ble berømt for sine geodetiske kupler som fremdeles anvendes til radarstasjoner, utstillinger m.m. Kuplenes konstruksjon besto av stenger og kabler, «tensegriti» (en benevnelse funnet opp av ham selv), og var ekstremt lette og stabile. Den bygde på geometriske figurer som var kjent fra naturen og fra klassisk geometri.
På grunnlag av sitt arbeide innenfor tensegrity-strukturer, har Fuller fått en familie av molekyler oppkalt etter seg – fullerener. De minste kalles buckminsterfullerener eller Buckyballer – C60. En Buckyball består av 60 karbonatomer og ble første gang oppdaget i 1985.


== Galleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Buckminster Fuller – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Richard Buckminster Fuller på Internet Movie Database 
(no) Richard Buckminster Fuller hos Sceneweb 
(en) Richard Buckminster Fuller hos The Movie Database 
(en) Richard Buckminster Fuller hos American National Biography
Navigasjonsakten

Navigasjonsakten var en engelsk lov av 9. oktober 1651 som forbød innførsel av varer fra de engelske koloniene på andre enn engelske skip, og fra Europa på andre skip enn de som tilhørte den engelske flåten eller flåten i det landet der varen var produsert. Denne loven var rettet mot nederlendernes sterke stilling i den internasjonale skipsfarten, og det bidro til å redusere deres innflytelse kraftig. Den bidrog også til den amerikanske revolusjon fordi de engelske kolonier i Nord-Amerika kunne bare handle med England, eller via England.


== Bakgrunn ==
Innføringen av Navigasjonsakten fremmet også utviklingen av skipsfart i Norge, med varer som trelast og fisk.Denne loven ble opphevet i 1849. Opphevelsen av denne loven ble regnet som en seier for prinsippet om fri handel over landegrenser.


== Se også ==
Produktplakatet


== Referanser ==
Elisabet Kågerman

Elisabet Kågerman (født 1920 i Halmstad i Sverige, død 1997) var en svensk forfatter, lektor og oversetter.Kågerman arbeidet som svensklektor i Kiruna og Luleå. Hun debuterte som forfatter i 1956 med romanen Döden skriver svenska, og er mest kjent for sine kriminalromaner med lærerinnen Kickan Store i hovedrollen. I tillegg til krim skrev hun også barne- og ungdomsbøker.


== Bibliografi ==
Döden skriver svenska (1956)
Vågspel till döds (1957)
Det bränns! Kriminellt spectacle – historisk krim fra 1700-tallet (1958)
Cirkeln slutes (1959)
Res på egen risk (1961)
Fjorton dagar i november – barnebok (1962)
Lappmarksbarnen och gubben Länta – barnebok (1969)
Lappmarksbarnen och Elli-Marja – barnebok (1970)
Citronplockerskan (1975)
Södergök, dödergök (1977)
Rabies (1978)
Glasblåsare Jaan Lindegrens död (1980)


=== Oversettelser til norsk ===


== Referanser ==
Evrysakes

Eurysakes (gresk: Εὐρυσάκης; «bredt skjold») var i henhold til gresk mytologi sønn av helten Ajax fra Sparta, kjent fra Trojakrigen, og den tidligere trojanske prinsessen, siden krigsbyttet og slavepiken Tekmessa. Evrysakes var oppkalt etter sin fars berømte skjold. Hans bror var Filaios.Asteroiden 8317 Eurysaces er en jupitertrojaner som går i samme bane rundt solen som planeten Jupiter, og oppkalt etter Evrysakes.


== Forvisning av Teukros ==
Eurysakes reiste tilbake til øya Salamis etter Trojakrigen. Det samme gjorde hans onkel, bueskytteren Teukros, halvbror av Ajax. Teukros havnet i unåde grunnet omstendighetene ved Ajaxs død (som Homer er noe uklar om). Hans far, og Eurysakes' bestefar, Telamon, konge av Salamis, var rasende og tok fra ham arven og forviste ham til Kypros hvor det ble sagt at han grunnla byen Salamis som fikk navn etter hans hjemland (og således ga den mytologiske forklaringen på hvorfor øya og byen har samme navn). Etter at Telamon døde ble Eurysakes konge etter ham, og Teukros ba da om å komme tilbake, men fikk avslag fra Eurysakes.


== Attika ==
Eurysakes' bror Filaios har av Herodotos blitt beskrevet som den siste kongen av øya Egina, men Pausanias hevdet at han var den siste kongen av Salamis. Tradisjonen vil at han bosatte seg i Attika, og hadde bosetning i nærheten av Brauron; familiens opprinnelig hjemland. Etter ham nedstammet familien filaidene (gresk: Φιλαΐδαι) som flere kjente athenere tilhørte, blant annet Kimon som ledet krigen mot perserne.
En athensk tradisjon hevder at brødrene Filaios og Eurysakes ga fra seg øya Salamis, som var deres arv, til Athen, og isteden fikk rettigheter til eiendommer i Attika. Således skal også Eurysakes ha bosatt seg i Attika ved Melite (i dag en demos i byen Athen) og fikk siden (som sin far) en privat helligdom eller et alter, Eurysakeion, for rituell dyrkelse som stamfar til folket på Salamis. Eurysakes ble æret i Athen og nevnes i Sofokles' tragedie Ajax, hvor faren gir skjoldet til sønnen før han tar livet av seg.


== Referanser ==
Hårberget

Hårberget (nordsamisk: Hoalbmavárri) er en jevnt avrundet fjellkolle på 399 moh. ved Sandtorg i Harstad kommune i Troms og Finnmark. Størstedelen av topplatået og fjellet ligger i Harstad kommune, mens vestre del av Hårberget ligger i Tjeldsund kommune i Nordland fylke.
Det samiske navnet betyr «Holmfjellet», men det norske navnet kommer trolig av Horgberget. Horg (bergknoll, bergtorp) kommer av det gammelnorske ordet horgr, og har dermed trolig også gitt navnet til bygda Hårvik på Hårbergets vestside.


== Referanser ==
Birger Jørstad

Birger Jørstad (født 8. april 1907, død 13. desember 1991) var en visedikter, politibetjent og kinosjef. Han bodde for det meste i Steinkjer. Da han var liten, var han en utmerket fotballspiller for Steinkjer. 
Noen av de mest kjente visene hans er:

«Hainnhoinn i bainn»
«Intrøndersk vokabular»
«Bli' det poesi tå slekt?»


== Eksterne lenker ==
Biografi om Birger Jørstad
HM Treasury

His Majesty's Treasury er finansdepartementet i Storbritannia. Departementet har sin historie tilbake til det engelske finanskontoret ble skilt ut fra det kongelige hushold omkring 1126 da Henrik I regjerte.Sjef for departementet er First Lord of the Treasury, en stilling som gjerne innehas av statsministeren. I realiteten er det imidlertid en egen finansminister, med titlene Second Lord of the Treasury og Chancellor of the Exchequer, som styrer den daglige virksomheten i departementet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
HM Treasury
Gunnar Stubseid

Gunnar Stubseid (født 23. januar 1948 i Bygland) er en norsk musiker (hardingfele) og folkemusikk-gransker.
Han er utdannet ved Bergen lærerhøgskole og mag.art. i etnologi fra Universitetet i Bergen på avhandlingen Frå spelemannslære til akademi (bokutgitt 1992).  Som musiker har han blant annet medvirket i gruppen Slinkombas som vant Spellemannprisen 1979 i klassen folkemusikk/gammaldans. Han er også blitt nominert til Spellemannprisen 1987 i klassen folkemusikk/gammeldans for Rameslåtten med Ale Möller og Kirsten Bråten Berg og Spellemannprisen 1997 i klassen folkemusikk for Reiaren med Ale Möller. Han fikk Hilmarprisen i 2008 og Rff-prisen i 2015. Sammen med Hallvard T. Bjørgum ga han i 2019 ut Dreng Ose, en samling på 4 CD-er og 2 DVD-er om spellemannen Dreng Ose. For utgivelsen ble de nominert til Folkelarmprisen 2019 i klassen dokumentasjon.Stubseid var leder for folkemusikk-samlingen ved Etno-folkloristisk institutt (1976), var redaktør for Spelemannsbladet (1978–1988), leder i Norsk Folkemusikklag (1998–2001) og er nå rektor ved Ole Bull-akademiet på Voss (2002-).


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Gunnar Stubseid i BIBSYS
Tippe tippe, tue – viser, aukerim og sullar etter Anna Stang redaktør: Gunnar Stubseid,  illustrert av Marit Heggenhougen (Aschehoug, 1980)
Ungkar og spelemann, illustrert av Jan O. Henriksen (Samlaget, 1978)
Frå spelemannslære til akademi – om folkemusikkopplæring i Noreg, med hovudvekt på slåttemusikken på hardingfele bok (Forlaget Folkekultur, 1992)
Aasulv Lande, Sylfest Lomheim og Stubseid, Sjønna på Elbursfjell – Alexander Seippel – livet og livsverket (Høgskoleforlaget, 2001)
Sigbjørn Bernhoft Osa (Eide Forlag, 2003)


== Diskografi ==
Gorrlaus – Musikalsk gjest: Kirsten Bråten Berg – Grappa 2008


=== Samarbeid ===
Hallvard T. Bjørgum, Kirsten Bråten Berg, Tellef Kvifte og Stubseid, Slinkombas (Heilo (forlag), 1979).  Vant Spellemannprisen 1979.
Stubseid, Ale Möller og Kirsten Bråten Berg, Rameslåtten (1987)
Stubseid og Ale Möller, Reisaren (Heilo (forlag) CD, 1997)
Hallvard T. Bjørgum og Stubseid: Dreng Ose (Sylvartun Folkemusikk, 2019)


=== Andre bidrag ===
Folkemusikk fra Agder (Grappa, 1995),
Masterpieces from Norway (Heilo (forlag) 1997),
Med rosur raude av Birgit Rike Lund


== Referanser ==
Hainnhoinn i bainn

«Hainnhoinn i bainn» er en trøndersk vise av Birger Jørstad. 
Visa synges til samme folkemelodi som «Fjellveivisen». Visa ble første gang fremført i radioprogrammet Søndagsposten på NRK.Visa kom ut på LP-albumet Hajnnhojnn i bajnn og 13 andre trønderviser av  Otto Nielsen med Willy Andresens ensemble i 1975 Teksten er skrevet på rim, og har mange palatale n-er i seg. Første vers begynner «Det va ein gang det kom ein mainn / med ein hainnhoinn i eit bainn» og siste vers slutter med «'Sku ei hunden på dens hår. / Det kan hende at det går / som når du skuer trønderen på dialekten.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Otto Nielsen  synger "Hajnnhojnn i bajnn"». 22. juli 2009.