jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dominium Mechelen

Dominium Mechelen var frem til 1795 et lite, selvstendig område som bestod av byen Mechelen og noen av de omliggende kommunene.  Fra 910 var Mechelen en del av fyrstbispedømmet Liège mens det i praksis ble styrt av familien Berthout, noe fyrstbiskopene i Liège ikke satte pris på. Senere forsøkte hertugdømmet Brabant å overta området uten å lykkes. I 1333 ga Liège Mechelen i len til grevskapet Flandern, men heller ikke denne gangen var overtagelsen definitiv og fullstendig.
Dette førte til at Mechelen ble ansett for å være en av de De sytten provinsene og senere en av provinsene i De sydlige Nederlandene.  Mechelen var en selvstendig stat i personalunion med flere andre. De burgundiske hertugene og senere de habsburgske keiserne (spanske og østerrikske), hadde også tittelen ook «herre av Mechelen», akkurat som de også innehadde tittelen greve eller hertug. Disse fyrstene la de sytten provinsenes høyesterett her. Denne het først «Mechelens parlament», men skiftet senere navn til Mechelens store råd etter at den franske kongen hadde klaget over navnevalget. Han mente at navnevalget var galt, da det impliserte at dette parlamentet tok plassen til parlamentet i Paris. Landfogden Margarete av Østerrike hadde sin residens i Mechelen, som takket være dette etterhvert ble ansett som Nederlandenes hovedstad.
I 1790 var Mechelen en av statene som opprettet De forente nederlandske statene (i Belgia ofte kalt De forente belgiske statene). Da Mechelen ble annektert av Frankrike i 1795, opphørte det å eksistere som en egen stat og ble en del av departementet Deux-Nèthes.


== Områdene som falt under Dominium Mechelen ==
festningsbyen Mechelen
bygdene Nekkerspoel og Nieuwland
landsbyene Hever, Muizen, (Neer-)Hombeek, Leest og Heffen
i en egen enklave lå Heist-op-den-Berg med tilliggende områder, blant annet Gestel i Berlaar.


== Litteratur ==
Gerhard Köbler: Historisches Lexikon der deutschen Länder. 7. Aufl. München, 2007 S.417
Anton Friedrich Büsching, Christoph Daniel Ebeling: Erdbeschreibung, fünfter Teil Hamburg: Bohn, 1789, S. 700 ff (Google Books)
Det brasilianske instituttet for geografi og statistikk

Det brasilianske instituttet for geografi og statistikk (portugisisk Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística), vanligvis kjent med akronymet IBGE (etter det portugisiske navnet) er et offentlig institutt satt opp av den føderale administrasjonen i Brasil. Instituttet ble opprettet i 1934 som Det nasjonale instituttet for statistikk (Instituto Nacional de Estatística). Det var først i 1938 at de fikk det nåværende navnet.
IBGE har oppgaver tilknyttet naturgeografi, sosialgeografi, demografi og økonomi som også innebærer å gjennomføre folketellinger samt å sammenstille all denne informasjonen. IBGE forsyner deretter de føderale statsmaktene, delstatene og kommunene med denne informasjonen. Informasjonen går også til andre institusjoner og til publikum generelt.


== Eksterne lenker ==
(pt) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Instituto Brasileiro de Geografia e Estatística – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Offisiell hjemmeside, engelsk versjon
IBGE, tilgang til resultater og en stor andel undersøkelser.
Benedikt VIII

Benedikt VIII (født ca. 980 i Roma, død 9. april 1024 i Roma), dåpsnavn Theophylactus, var pave fra 1012 til 1024 og kom fra den adelige familien Tusculum. Han valgte pavenavn etter den forrige tuskulanerpaven, Benedikt VII.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Theophylactus var sønn av Gregor, kardinalbiskop av Tusculum og Maria, samt bror av den fremtidige pave Johannes XIX), etterkommer av Theophylact, kardinalbiskop av Tusculum. Faren Gregor var også keiserlig admiral. Han kom fra Tusculum og av tuskulanernes slekt; dette var en familie som den gang var svært mektig også i Roma. Den senerer pave var en brutal men begavet condottiere. 


=== Kardinal ===
Pave Silvester II utnevnte ham i 1001 til kardinalbiskop av Porto. Både han og broen, som etterfulgte ham som kardinal der, og likeså hans nevø, gjort til pave direkte fra legmannsstanden. 


=== Pave ===
Med de nevnte tre tusculanere var pavedømmet igjen, likesom et århundre tidligere, i én families hender. Etter sitt valg til pave overlot Benedikt gravetittelen av Tusculum, som han hadde arvet fra faren, til sin bror Alberich. For å befeste sin makt utnevnte han så denne og en annen av sine brødre, Romanus av Tusculum, til konsul og til hertug av Roma, og utstyrte dem begge med vide fullmakter. 
Pave Benedikt mått tidlig forsøke å håndtere motpaven Gregor VI, som var fra den inntil da dominerende crescentierfamilien, selv om denne var i slekt med grevene av Tusculum. Benedikt klarte ganske raskt å utmanøvrere motpaven i forhold til kong Henrik II. Han kronet kong Henrik II og hans hustru Kunigunde den 14. februar 1014 til keiser og keiserinne.
Deretter konsoliderte pave Benedikt Kirkenstatwn. I 1016 beseiret den hær han hadde oppsatt sarasenerne som herjet og ødela i Nord-Italia. Seieren ble vunnet ved Luni. Da sarasenerne hærtok Sardinia, allierte Benedikt seg med sjømaktene Genova og Pisa. Sammen med dem og med en nyoppbygs flåtestyrke fordrev han sarasenerne fra øya. Sardinia ble deretter forlenet til Pisa. 
Et påfølgende felttog mot det bysantininske rike i Sør-Italia ble imidlertid resultatløst. I 1020 oppsøkte han keiseren i Bamberg og bad om hjelp mot de ekspanderende bysantinere, der normannerne fra 1017 ble en ny og stadig tydeligere politisk maktfaktor. 
Konsilet i Pavia, avholdt av pave og kreiser i fellesskap i 1022 i Pavia, gav deketer om den kirkelige reform: Her ble presenes sølibat innskjerpet; overtredelse kunne føre til avsettelse  og til at barna til klerikerne ble erklært som ufri (kirkeslaver). Sammen med Henrik II kjempet man ubder en rekke synoder mot simoni og for sølibat.
Det var på denne tid, og ved samarbeidet med keiseren, at tillegget filioque ble endelig fastsatt.
Han døde den 9. april 1024 i Roma. Han bror Romanus ble den påfølgende pave, under navnet Johannes XIX.


== Referanser og fotnoter ==
Sven Fredrik Stray

Sven Fredrik Stray (født 29. januar 1985) er en norsk fotballspiller som spiller for den norske klubben Flekkerøy Idrettslag. 
Han startet karrieren sin i Vigør før han gikk videre til Mandalskameratene. Foran 2007-sesongen signerte han for Odd Grenland og i 2008 var han i startoppstillingen til de fleste kampene. En skade i oppkjøringen til 2009-sesongen satte ham utenfor laget, og siden han ikke klarte å spille seg inn igjen i løpet av vårsesongen, ble han utlånt til Bryne Fotballklubb. Strays kontrakt med Odd Grenland gikk ut etter sesongslutt, og valgte etter en tenkepause å gå til Fløy i 2. divisjon. I 2012 signerte han en 2-årskontrakt med FK Jerv, hvor han spilte frem til 2014. Stray spilte en viktig rolle i 2014 sesongen for Jerv, hvor han hjalp klubben med å rykke opp til 1 divisjon. Etter sesongslutt valgte Stray å forlate Jerv, og signerte en kontrakt med naboklubben Arendal Fotball.   


== Eksterne lenker ==
(en) Sven Fredrik Stray – Transfermarkt 
(en) Sven Fredrik Stray – Soccerway 
(no) Sven Fredrik Stray – Norges Fotballforbund 
Spillerprofil fra Odd Grenlands hjemmesider
spillerprofil fra Oddranes hjemmesider
Rulletekst

Rulletekst er en presentasjon på slutten av en film eller et tv-program hvor bidragsytere krediteres.
I film krediteres ofte skuespillere først, rekkefølgen på skuespillerne blir da listet opp i henhold til størrelsen på rollene, når rollen inntrer i filmen eller etter alfabetet. Videre følger teknisk personell, de sentrale skaperne for programmet og andre typer bidragsytere.


== Vanlige krediteringer på rulletekst ==
Regissør
Produsent
Manusforfatter
Lydansvarlig
Klipp
Council for the National Interest

Council for the National Interest (CNI) er en amerikansk organisasjon som motarbeider israelsk innflytelse over amerikansk politikk. Den mener denne innflytelsen fører til at Israel settes foran amerikanske interesser og at dette koster amerikanske liv. Organisasjonen er svært kritisk til den såkalte nykonservatismen, og til USAs politikk i Midtøsten og særlig krigen i Irak. Den motarbeider islamofobi og engasjerer seg for palestinernes rettigheter. Organisasjonen ble grunnlagt i 1989 av flere tidligere amerikanske politikere og embedsmenn, bla. de tidligere republikanske kongressrepresentantene Paul Findley og Pete McCloskey, den tidligere amerikanske ambassadøren til Qatar Andrew Killgore og den tidligere sjefen for US Information Agency Richard Curtiss. Pr. 2006 ledes organisasjonen av Eugene H. Bird, en tidligere amerikansk diplomat som tjenestegjorde i Midtøsten.


== Eksterne lenker ==
CNI: The Council for the National Interest
CNIF: The Council for the National Interest Foundation
Electromagnetic Geoservices

ElectroMagnetic GeoServices ASA (OSE: EMGS) er et norsk selskap som bruker controlled source electromagnetic- (CSEM) og magnetotelluric-kartlegging (MT)  til å finne hydrokarboner under havbunnen. 


== Investorer ==
De fem største aksjonærene per august 2015 er Siem Investments Inc., Perestroika AS, Morgan Stanley & Co, LLC: Odin Offshore og Clearstream Banking.Se oppdatert liste over aksjonærene 


== Om selskapet ==
Selskapet ble etablert 1. februar 2002 av gründerne Terje Eidesmo, Ståle Johansen og Svein Ellingsrud. Har hovedkontor i Stiklestadveien 1 i Trondheim og regionskontor i  Oslo, Houston og Kuala Lumpur og i tillegg ytterligere representanter i Europa, Asia, Afrika, Sør-Amerika og Nord-Amerika.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Fylkesvei 353 (Nordland)

Fylkesvei 353 (Fv353) gikk mellom Raudsandaksla og Røssvoll i Rana kommune i Nordland. Veien var 19,6 km lang.
2019 ble det meste av veien erstattet av fylkesvei 7366. Strekningen mellom ny og gammel E6 ble del av fylkesvei 7372, og den tidligere strekningen mellom Mo i Rana lufthavn og ny E6 ble privat vei.


== Kommuner og knutepunkter ==

 RanaRausandaksla 

Endepunkt Raudsandaksla
Kommunal vei Ravnådalen til Fv355Fylkesvei 355 Ravnåmoen (6,2 km)Bjynnvassdalen 

Kommunal vei Svartisdalveien mot Fv354Fylkesvei 354 Røvassmoen (5,7 km)
 Bjønnes hengebru (Røvassåga, 76 m)
Fv354Fylkesvei 354 Røvassdalveien fra Bjørnneset til Svartisåga bru (9,4 km)Røvassdalveien 

Fv355Fylkesvei 355 Langvassveien fra Langset til Melfjordbotn i Rødøy (42,0 km)
 Mo i Rana lufthavn, Røssvoll
Europavei 6 Saltfjellveien fra Røssvoll mot Europavei 12 Riksvei 12 Mo i Rana, og mot Riksvei 77 Storjord i Saltdal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Sadelnebbstork

Sadelnebbstork (Ephippiorhynchus senegalensis) er en stor fugl i storkefamilien. 


== Biologi ==

Fuglen er hvit med svart hals, hode, rygg, vinger og stjert. Nebbet er rødt, svart og gult. Storken lever ved elver, sumper og vann i Afrika sør for Sahara. 


== Utbredelse ==
Arten finnes i: Angola, Benin, Botswana, Burkina Faso, Burundi, Djibouti, Elfenbenskysten, Eritrea, Etiopia, Gabon, Gambia, Ghana, Guinea-Bissau, Kamerun, Kenya, Den demokratiske republikken Kongo, Republikken Kongo, Malawi, Mali, Mosambik, Namibia, Niger, Nigeria, Rwanda, Senegal, Den sentralafrikanske republikk, Somalia, Sudan, Swaziland, Sør-Afrika, Sør-Sudan, Tanzania, Togo, Tsjad, Uganda, Zambia og Zimbabwe.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Elliott (2018). Norske navn på arter følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017). Eventuelle benevnelser i parentes er kun midlertidige beskrivelser, i påvente av et offisielt navn på arten.

Ciconiiformes, storkefugler
Ciconiidae, storkefamilien
Leptoptilos
L. crumenifer, marabustork
L. dubius, storadjutant
L. javanicus, småadjutant
Mycteria
M. americana, amerikastork
M. ibis, gulnebbstork
M. leucocephala, beltestork
M. cinerea, malaystork
Anastomus
A. oscitans, asiagapenebb
A. lamelligerus, afrikagapenebb
Ciconia
C. nigra, svartstork
C. abdimii, blåmaskestork
C. microscelis, (ikke navngitt, afrikaullhalsstork)
C. episcopus, ullhalsstork (asiaullhalsstork)
C. stormi, svartkronestork
C. maguari, maguaristork
C. ciconia, stork
C. boyciana, svartnebbstork
Jabiru (monotypisk)
J. mycteria, jabirustork
Ephippiorhynchus
E. asiaticus, svarthalsstork
E. senegalensis, sadelnebbstork (monotypisk)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sadelnebbstork i Encyclopedia of Life 
(en) Sadelnebbstork i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sadelnebbstork hos Artsdatabanken 
(en) Sadelnebbstork hos ITIS 
(en) Sadelnebbstork hos NCBI 
(en) Kategori:Ephippiorhynchus senegalensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ephippiorhynchus senegalensis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ephippiorhynchus senegalensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Ørehund

Ørehund (Otocyon megalotis) kalles også flaggermusrev og er et rovpattedyr i hundefamilien. Den er eneste nålevende art i slekten Otocyon.


== Klassifisering ==
Ørehunden volder problemer med hensyn til klassifiseringen, siden den har hele 72 diploide kromosomer. Tidligere ble den regnet til gruppen med revelignende canider, men Wayne mente det var mer korrekt å plassere den i ei ny gruppe kalt andre canider, sammen med mårhund og grårever.


== Beskrivelse ==
Ørehunden har fått navnet sitt etter de enorme flaggermuslignende ørene, som gjerne blir 114-135 mm lange. Pelsen er gulbrun til brun i fargen på kroppen, til nærmest sort nedover benene og den ytre delen av halen. Halsen og undersiden er blekbrune. Ansiktet har et brillelignende maske som minner om vaskebjørnens. Ørehunden skiller seg fra andre rever også gjennom å ha en annerledes dentalutrustning. Den har normalt 46-50 tenner i kjeften, som blant annet inkluderer tre øvre og fire nedre molarer på hver side.
Ørehunden veier normalt 3-5,3 kg og måler ca. 46-66 cm fra snuten til haleroten.


== Utbredelse og habitat ==
Kun to populasjoner er kjent av ørehund. Den ene holder til fra Etiopia og sør i Sudan, ned til Tanzania. Den andre holder til fra sør i Angola og Zimbabwe (tidligere Rhodesia) til Sør-Afrika. Arten finnes i følgende land: Angola, Botswana, Etiopia, Kenya, Mosambik, Namibia, Somalia, Sør-Afrika, Sør-Sudan, Tanzania, Uganda og Zimbabwe.Ørehunden trives på savanne og gressland, der gresset er kort. De tar tilhold i huler, som de enten graver ut selv eller overtar etter andre dyr. Hulene har gjerne flere ut-/innganger. Innenfor territoriet har familien gjerne flere slike huler.


== Atferd og matvaner ==
Ørehunden er for det meste nattaktiv, men ikke alltid. Den lever i små familiegrupper, som oftest foreldre og deres avkom. I Serengeti er den 85% nattaktiv, mens den i Sør-Afrika gjerne er døgnaktiv om vinteren og nattaktiv om sommeren. En studie gjort i Serengeti nasjonalpark viste at territoriet varierte fra 0,25 til 1,5 km² i størrelse. Dyra markerte territoriet sitt ved å urinere langs grensene. Dyra i gruppen sover, jakter og hviler sammen. De vil også forsvare hverandre og sosialisere seg internt gjennom å stelle hverandre.
Kosten består av insekter og andre leddyr, av og til også små gnagere, øgler, fugleunger, egg og forskjellig plantemateriale. De lange ørene er et viktig redskap når den leter etter bytte. Termitter (Hodotermes) og skarabider kan utgjøre opp mot 80% av dietten. De får også mye av sitt væskebehov dekket gjennom kroppsvæsken til disse individene.


== Referanser ==


== Kilder ==
Otocyon megalotis (Animal Diversity Web)
Bat-Eared Fox (Lioncrusher's Domain)


== Eksterne lenker ==
(en) ørehund i Encyclopedia of Life 
(en) ørehund i Global Biodiversity Information Facility 
(en) ørehund hos Fossilworks 
(en) ørehund hos ITIS 
(en) ørehund hos NCBI 
(en) Kategori:Otocyon megalotis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Otocyon megalotis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Otocyon megalotis – detaljert informasjon på Wikispecies
Kunstgalleri

Et kunstgalleri er et visningssted for kunst. Begrepet kunstgalleri brukes både om offentlige gallerier, som viser faste utstillinger av egne samlinger, og om private gallerier, som er kommersielle bedrifter som selger billedkunst. Begge typen gallerier har temporære utstillinger som også viser innlånt kunst. 


== «Galleri» på norsk ==
I norsk språkbruk er det likevel vanligst å bruke begrepet «kunstgalleri» om virksomheter som også selger kunstverk, og som i tillegg til visning har salg av kunst som sin hovedbeskjeftigelse. Et kunstgalleri blir da et motstykke til et kunstmuseum, siden museet har som hovedoppgave å ta vare på og vise kunst, og ofte også å drive forskning på kunst. Således vil det norske begrepet «kunstgalleri» ikke fullt ut tilsvare andre språks tilsvarende begreper. Eksempelvis er National Gallery og National Portrait Gallery i London, National Gallery of Scotland i Edinburgh, og Galleria degli Uffizi i Firenze samt Galleria Borghese i Roma, institusjoner som vi på norsk vil omtale som kunstmuseer.
I Norge brukes «(kunst)galleri» i regelen av virksomheter som driver kommersielt salg av kunst, som for eksempel Galleri Haaken, RAM galleri, Sykkylven Kunstgalleri og Tranøy Galleri. 


=== Utenlandske gallerier som på norsk bør betegnes som kunstmuseer ===

		


== Private gallerier ==
Innehaveren av et privat galleri kalles gallerist. Private gallerier drives vanligvis mot provisjon, dvs. at galleristen tar mot betaling for verket, og beholder en forhåndsavtalt andel av prisen. Noen galleri opptrer også som hovedrepresentant for enkeltkunstnere. 


== Se også ==
Kunsthall
Kunstsentrene


== Referanser ==
Kåre Nesset

Kåre Nesset (født 6. juli 1905 i Ørland, død 2. januar 1974 i Ørland) var gårdsbestyrer på Austråttgården og motstandsmann under andre verdenskrig.
Han var født på gården Rundbukta på Uthaug som sønn av bonde, ordfører og stortingsrepresentant Peder Næsset, og kona Sofie. Han var gift med Borghild Haakaas (1910–1987); paret hadde fire barn.
Nesset var ansatt som gårdsbestyrer på Austrått 1936–1960; i deler av denne perioden var han også statens tilsynsmann med Austråttborgen. Under andre verdenskrig kom han i kontakt med jugoslaviske krigsfanger i Austråttleiren. Han ga humanitær hjelp til fangene, og bidro aktivt til å skape en fluktrute fra leiren og østover mot Sverige. Han var også den som foreslo og stod bak byggingen av Serberhytta oppe i Rødsjøen i Rissa før fangene kunne loses over til Sverige. Nesset ble arrestert 27. mai 1944 under Operasjon Oleander, og satt på Vollan og Grini til freden.
Hans innsats er beskrevet i Asbjørn Øksendals dokumentarbok Når nøden er størst... (Trondheim, 1969). Turmarsjen Partisanmarsjen, som følger fluktruten fra Austrått til Rødsjøen, har også hedret Nesset ved å kalle en av medaljene Kåre Nessets minnemedalje.


== Litteratur ==
Når nøden er størst av Asbjørn Øksendal (1969)
Flukt til friheten av Cveja Jovanovic (1985)
Blodveien av Cveja Jovanovic (1987)
Ragnar Ulstein (1977). Svensketrafikken. Bind 3. Samlaget.
Madame de Pompadour

Jeanne-Antoinette Poisson, Marquise de Pompadour, ofte bare kalt Madame de Pompadour (uttales omtrent madam dø påpador) (født 29. desember 1721 i Paris, død 15. april 1764 i Versailles) var fransk markise og offisiell elskerinne (maîtresse) til kong Ludvig XV fra 1745.


== Liv og virke ==
Madame de Pompadour var utenomekteskapelig datter til generalforpakteren Le Normant de Tournhem, og i 1741 ble hun giftet bort med sin fars brorsønn, Le Normant d'Étoiles. Hun lyktes å vinne kong Ludvig XVs oppmerksomhet, og etter at hun skilte seg fra sin mann, ble hun i 1745 kongens maîtresse. Den største skandalen ved det skal ha vært at hun ikke var av adelig herkomst. 
Madammen gis skylden, eller æren, for å ha trukket kongen vekk fra statsforvaltningen og inn i selskapelighet. Hennes ødselhet skal ha vært en av årsakene til monarkiets tapte popularitet i Frankrike, og sitatet Après nous, le déluge («Etter oss kommer syndefloden») tilskrives henne.
Hennes seksuelle mellomværende med kongen skal ha opphørt i 1751, men hun fortsatte å øve betydelig innflytelse politisk og ved hoffet. Hun gis æren for å ha bidratt til fred mellom Frankrike og Østerrike, for å ha støttet kultur og litteratur i en slik grad at Voltaire og Diderot kalte henne «en av oss», og for å påvirket praktiseringen av sensurlovene i en retning som gjorde det mulig å utgi Den store franske encyclopedien. 


== Se også ==
Pompadour, betegnelse på blomstret silkestoff, dameveske og hårsveis


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Madame de Pompadour – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jeanne-Antoinette Lenormant d’Étiolles, marquise de Pompadour – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Madame de Pompadour hos The Peerage 
(en) madamedepompadour.com (engelsk)
Poisson

Poisson (som betyr fisk på fransk) har flere betydninger.

Siméon Denis Poisson Fransk matematiker og fysiker som har fått en mengde matematiske konsept og fysiske fenomener oppkalt etter seg:
Poissonfordeling En diskret sannsynlighetsfordeling som anvendes for å beskrive hendelser som inntreffer uavhengig av hverandre.
Madame de Pompadour var offisiell elskerinne (metresse) til Ludvig XV fra 1745.


== Se også ==
Fischer, Fisher
Halász, Halas
Ryba, Rybakov
Piscator
Bygning

En bygning er en frittstående fast konstruksjon, bygget for å gi ly til mennesker, eller til husdyr, materiell, tekniske installasjoner og så videre. 
Visse typer bygninger, særlig boliger, kalles hus. Et «bygg» er en bygning under oppførelse. Normalt oppføres bygninger i treverk, murstein eller betong, men utenfor vår vestlige verden finnes adskillige muligheter for enklere byggematerialer, som bambus, kvister, leire, blikkplater etc.


== Tilbygg ==
Et tilbygg er en bygningsdel som utvider et eksisterende bygg ved å øke grunnarealet. Dette i motsetning til et påbygg som utvider bygningen i høyden.


== Påbygg ==
Et påbygg er en bygningsdel som utvider et eksisterende bygg ved å øke byggets høyde. Dette i motsetning til et tilbygg som utvider bygningens grunnareal.


== Se også ==
Liste over bygningstyper.
For konstruksjoner uten vegger og tak, se Byggverk
Tore Hjort

Tore Hjort (død 999), sønn av Halfdan Eysteinsson, var en norsk høvding fra Vågan i Hålogaland.
Han kjempet i 986 på Håkon Jarls side i slaget ved Hjørungavåg mot en dansk invasjonshær, hvor Norge beseiret Danmark. Men da han senere gjorde opprør mod Håkon Jarls etterfølger, kong Olav Tryggvason, ble han angrepet av denne og døde for kongens egen hånd.
I 1982 avdekket en bondes pløying i Borg på Vestvågøy noen eldre ting. Etterfølgende utgravninger fra 1983 til 1989 avdekket en del glass og andre objekter som viser internasjonal kontakt. En stor høvdingegård fra vikingtiden med en hovedbygning som var 83 meter lang og 8 meter bred, den største kjente i sitt slag, ble også gravd fram. Det antas at huset tilhørte Tore Hjort. En rekonstruksjon av dette huset er nå oppført på stedet.


== Eksterne lenker ==
Svolvær historielags sider om vikingtiden
Vikingmuseet på Borg
Tromsø Museums sider om utgravningene på Borg
Vilhelm Kyhn

Peter Vilhelm Carl Kyhn (født 30. mars 1819 i København, død 11. mai 1903) var en dansk landskapsmaler.
Han kom først i handelslære, derfra i kobberstikklære, men brukte samtidig Kunstakademiet fra 1836 og ble elev på modellskolen i 1840, hvor han vant den lille sølvmedaljen. Samme året begynte han å stille ut i landskapsfaget som han hadde lært seg på egen hånd. I 1845 vant han den Neuhausenske premie, og i 1848 ble han tildelt akademiets reisestøtte. På grunn av de urolige forholdene i Europa på dette tidspunkt, fikk han imidlertid lov til å utsette sin reise til 1850. Året etter fikk han stipendiet fornyet så han kunne tilbringe to år i Frankrike og Italia.
I 1870 ble han medlem av Akademiet og sa seg ferdig i 1882. I 1887 ble han medlem av akademirådet. Mens han var medlem av Akademiet, ble han utnevnt til ridder av Dannebrog i 1879.
Kyhn stilte ut sitt første bilde, Bornholmsk Strandparti, som straks ble kjøpt av Den Kongelige Malerisamling, som siden kjøpte ytterligere ni av hans bilder. Han er grundig representert i offentlige og private samlinger. 


== Referanser ==


== Kilder ==
Dansk Biografisk leksikon
(da) Vilhelm Kyhn på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon


== Eksterne lenker ==
(en) Vilhelm Kyhn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Svidal

Svidal er ei grend i Jølster i Sunnfjord kommune. Grenda ligger på nordsiden av Jølstravatnet, mellom Skei og Vassenden.