Hege Storhaug

Hege Storhaug (født 21. mai 1962 i Arendal) er en norsk journalist, forfatter og politisk aktivist. Hun arbeider som informasjonsleder i stiftelsen Human Rights Service (HRS).
Storhaug har engasjert seg i debatt omkring spørsmål knyttet til tvangsekteskap, kvinnelig omskjæring, islam, islamisme og integrerings- og innvandringspolitikken generelt. Storhaug har tidvis kommet med svært kritiske uttalelser om islam, noe som har bidratt til å gjøre henne omstridt.


== Idrett ==
Som ungdom var Storhaug volleyballspiller. 14 år gammel ble hun norgesmester med hjemmelaget Hisøy Idrettslag i jentemesterskapet, 16 år gammel ble hun norgesmester som junior, også for Hisøy IL. Hun debuterte på både juniorlandslaget og seniorlandslaget i volleyball da hun var 16 år gammel.Storhaug startet opp utdannelse på Norges idrettshøgskole i 1984. I 1986/87 tok hun linjen Helselære- og idrettsbiologi, der hun skrev mellomfagsoppgave basert på sin kartlegging av utbredelse av spiseforstyrrelser blant kvinnelige idrettsutøvere. Kartleggingen var den første i sitt slag i Norge. Storhaug fortalte selv i media om spiseforstyrrelser som ung idrettutøver, noe som førte til en offentlig debatt om dette problemet. Storhaug var etter dette med på å stifte Interessegruppa for Kvinner med Spiseforstyrrelser (IKS) og en krisetelefon.


== Journalist ==
Fra 1990 til 1992 tok Storhaug journalistutdannelse ved Norsk journalisthøgskole. Som nyutdannet journalist skrev hun Norges første reportasje om tvangsekteskap blant innvandrerjenter i Dagbladet, 8. november 1992.Hege Storhaug bodde to år i Pakistan i 1990-årene og utga i 1996 en bok om dette med tittelen Mashallah - En reise blant kvinner i Pakistan.I 2001 bidro Storhaug med idé og research da dokumentarserien Rikets tilstand på TV 2 viste at imamer ved afrikanske moskéer i Oslo og medlem av verdikommisjonen Kebba Secka støttet kjønnslemlestelse av unge jenter. Disse dokumentarfilmene vant flere priser, blant annet Gullruten 2001 for beste dokumentar, og de utløste en statlig handlingsplan mot kjønnslemlestelse, initiert av statsråd Karita Bekkemellem i Barne- og familiedepartementet.


== Debattant ==

Den politiske tenketanken Human Rights Service ble etablert i 2000 av Storhaugs samboer, Rita Karlsen, og Storhaug har fra og med 2002 vært dens informasjonsleder.
Storhaug er kritisk til islamisme. Hun mener den er en politisk ideologi på linje med fascisme, og at islamismen også slik den fremstår i Norge svekker menneskerettigheter – særlig for barn og kvinner. Hun er også kritisk til norske feminister, som hun mener svikter undertrykte muslimske jenter og kvinner.Høsten 2006 omtalte hun Fremskrittspartiets formann Siv Jensen som «landets ledende feminist».Storhaug har bodd på hemmelig adresse siden 2009.


=== Bokutgivelser ===
Hun ga i 2006 ut boken Men størst av alt er friheten (Kagge forlag) som fokuserer på innvandring, tvangsekteskap og kvinneundertrykking samt innvandringspolitikk i Norge og Vest-Europa ellers. Ifølge Stian Bromark likestiller hun islam med fascisme og nazisme i en uklar og forvirrende fremstilling. Frode Helland mener Storhaug i boken har en omtrentlig bruk av fakta (feks. påstander om Oslos demografi i stride med SSBs tall), er selvmotsigende i sin argumentasjon og generaliserer fra enkelttilfeller. Helland mener boken formidler islamofobi som en form for kulturll rasisme blant annet ved å fremstille islam som uforanderlig og udifferensiert og ved å ikke fremstille muslimer som individer bare som produkter av sin kultur (såkalt essensialisering). Helland mener at boken også inkluderer konspirasjonsteorier av Eurabia-typen. Storhaug hevder at muslimer som gifter seg innenfor sin egen folkegruppe eller egen slekt er rasistiske. Storhaug tar selv avstand fra islamofobi, rasisme og nyrasisme og mener disse begrepene brukes til å kneble motstandere i en debatt.I 2015 utgav hun boka Islam, den 11. landeplage, der hun skildrer hvordan hennes møte med det pakistanske samfunnet har formet hennes syn på islam. Boka er Storhaugs mest solgte og har blitt oversatt til blant annet svensk og islandsk. Hun argumenterer for at det er tette ideologiske forbindelseslinjer mellom ekstreme islamister og såkalt moderate muslimske grupper, og videre at disse ofte bare er uenige om strategi og virkemidler. Hun hevder også at islamistenes tolkning av religionen er eneste «riktige» forståelsen. Hun støtte på kritikk for å være for generaliserende og énsidig i fremstillingen sin. Sindre Bangstad og Frode Helland mener at boken formidler islamofobi.


=== Medieoppmerksomhet ===
I februar 2015 beskyldte Storhaug statsminister Erna Solberg for «kultursvik overfor nasjonen» etter at Solberg besøkte moskéen Islamic Cultural Centre i Oslo, som ifølge Storhaug var en «ekstremistmoské». Moskeens styreleder stilte seg uforstående til Storhaugs kritikk. Storhaug gikk senere ut med beklagelse og hevdet hun skrev det i «et bevisstløst øyeblikk».Sommeren 2015 skrev hun en artikkel publisert på Human Rights Services nettsider der hun antydet at minst 8 000 av de 10 000 syriske flyktningene som ble foreslått hentet til Norge kunne være IS-sympatisører, basert på en påstand om at 81 prosent av araberne støttet IS. Kilden hun oppgav var en artikkel hos Breitbart News, en avstemning på nettsidene til Al Jazeera skulle ha vist at 81 prosent av deltagerne mente IS’ fremgang var til fordel for regionen. Påstandene vakte oppsikt og ble imøtegått av flere, og Sveinung Rotevatn tok i tillegg til orde for å frata HRS statsstøtten. Senere samme dag tok Storhaug selvkritikk for å ha brukt en useriøs undersøkelse og hevdet overfor Nettavisen at utspillet var satt på spissen for å skape debatt.I VGs kåring av årets navn i 2015 fikk Storhaug 35,5 % av stemmene i den innledende nettavstemmingen. I den avgjørende avstemningen, som ble avgjort gjennom en meningsmåling utført av TNS Gallup, fikk Robin Schaefer flest stemmer. Enkelte, blant dem Frank Aarebrot og Kjetil Rolness, pekte på at formuleringen av svaralternativene, som inneholdt en kort beskrivelse av kandidatene, kunne ha påvirket resultatet. VGs ansvarlige redaktør Tory Pedersen bekreftet at formuleringene lagt ut av Rolness var korrekte og forsvarte dem, og avviste forskjellsbehandling av Storhaug.I 2017 skrev hun et innlegg på nettsidene til HRS, der hun hevdet at «islams fremvekst går raskt» og at HRS fremover ville «benytte det visuelle» for å dokumentere det hun beskrev som «den kulturelle revolusjonen». Innlegget var illustrert med et bilde med fire muslimske kvinner på Tøyen bussholdeplass. Oppfordringen ble møtt med kritikk fra flere hold og Storhaug ble av flere anklagd for å be folk om å legge ut bilder av «vanlige muslimer på gata». Flere, blant dem Kjetil Rolness, tok til orde for at HRS burde miste statsstøtten. Storhaug selv avviste beskyldningene og pekte i et oppfølgingsinnlegg på at hun aldri hadde brukt ordet muslim, men Aftenposten mente på lederplass at dette fremstod lite troverdig og tok til orde for at HRS likevel burde miste statsstøtten. I et intervju med Morgenbladet sommeren 2018 insisterte Storhaug på at hun aldri skrev at lesere skulle sende inn «bilder av muslimer».


== Bibliografi ==
1990 Når følelser blir mat. Kvinner og spiseforstyrresler
1996 Mashallah: en reise blant kvinner i Pakistan. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203261159. 
1998 Hellig tvang: unge norske muslimer om kjærlighet og ekteskap. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203223214. 
2003 Feminin integrering. Utfordringer i et fleretnisk samfunn
2006 Men størst av alt er friheten. Om innvandringens konsekvenser
2007 Tilslørt. Avslørt. Et oppgjør med norsk naivisme
2008 Jeg er Mia (biografi om Mia Gundersen)
2009 Rundlurt. Om innvandring og islam i Norge
2011 But The Greatest of These is Freedom
2015 Islam, den 11. landeplage


=== Antologier med bidrag av Hege Storhaug ===
2003 Gode formål – gale følger?
2006 Maskeret tvang
2008 FrP-landet
2013 Ny vind over Norge
2015 Først med det værste


== Priser ==
Hun mottok Sørlandets litteraturpris i 2007 for Men størst av alt er friheten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hege Storhaug – kategori av bilder, video eller lyd på Commons