jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Liv Køltzow

Liv Køltzow (født 14. januar 1945 i Oslo) er en norsk forfatter av skjønn­litteratur, dramatikk samt en biografi om Amalie Skram.


== Utdannelse ==
Køltzow er utdannet cand.mag. med fagene idéhistorie, historie og engelsk. 


== Forfatterskap ==
I sitt tidlige forfatterskap ble Køltzow ikke bare oppfattet som «kvinnesaks­forfatter», men sågar som sentral blant norske kvinnesaks­forfattere. Hun tilhørte kretsen rundt tidsskriftet Profil. Stilen hennes er blitt beskrevet som en krysning mellom det observerende og det analytiske, mellom realisme og modernisme, som er unik i norsk litteratur.Køltzow har også vært aktiv som dramatiker, og var medforfatter av teaterstykket Jenteloven, som vakte oppsikt i 1970-årene.Hennes Amalie Skram-biografi vakte oppsikt da den utkom, og i 1994 ble hun den første mottaker av Amalie Skram-prisen. Hun ble i 1988 nominert til Nordisk råds litteraturpris for romanen Hvem har ditt ansikt og i 2002 for Det avbrutte bildet. Hun mottok Brageprisen i 1997 for Verden forsvinner.
I 2015 ga hun ut romanen Melding til alle reisende, der hun tok utgangspunkt i sin egen fortvilelse over å ha blitt diagnostisert med Parkinsons sykdom flere år tidligere. Anmelderne mente at hun hadde klart å skrive en humoristisk kjærlighets­roman med dette som bakteppe.I 2021 ga Aschehoug forlag ut en redigert versjon av dagbøkene hennes.


== Familie ==
Køltzow var gift med forfatteren og litteraturforskeren Kjell Heggelund (1932-2017) fra 1985.


== Bibliografi ==
1970: Øyet i treet – noveller
1972: Hvem bestemmer over Bjørg og Unni? – roman
1975: Historien om Eli – roman
1980: Løp, mann – roman
1983: April/november – noveller
1988: Hvem har ditt ansikt – roman
1992: Den unge Amalie Skram – biografi over Amalie Skram
1996: Amalie Skrams verden – sakprosa (sammen med Gunnar Staalesen og Irene Engelstad)
1997: Verden forsvinner – roman
1998: Noveller i samling – noveller
2002: Det avbrutte bildet – roman
2004: Essays 1975 – 2004 – essays
2015: Melding til alle reisende – roman
2021: Dagbøker i utvalg (1964–2008)


== Priser ==
Mads Wiel Nygaards legat 1975
Gyldendals legat 1988
Amalie Skram-prisen 1994
Brageprisen 1997, for Verden forsvinner
Aschehougprisen 2018


== Dokumentarfilm ==
I 2016 viste NRK dokumentarfilmen Livs liv om Liv Køltzow. Filmen ble produsert av Fenris Film. Manus og regi var ved Odd Isungset.


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Liv Køltzow i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
(no) Liv Køltzow hos Nationaltheatret 
(no) Liv Køltzow - Norsk biografisk leksikon
(no) Liv Køltzow - Store norske leksikon
(no) Liv Køltzow i NRK Forfatter
(no) Digitaliserte bøker av Køltzow og om Køltzow hos Nasjonalbiblioteket.
(no) Dokumentarfilmen Livs liv – digitalt tilgjengelig på NRKs nettsider til og med 13. november 2019
Bjørnåa

Bjørnåa er ei elv og en foss i Indre Fosen kommune. Elva starter på Fagerheia i Leksvik, og renner ut i Trondheimsfjorden. Her avslutter elva med en ca. 200 meter høy foss. Den nederste delen av elva, inkludert fossefallet, ligger innenfor Himmelriket naturreservat.


== Referanser ==
Byport

En byport var opprinnelig en inngang til en befestet by. Byporter var gjerne del av en bymur og ble ofte kombinert med palisader, vindebroer og vollgraver. Mange byporten skiftet senere funksjon fra å være militære anlegg til å bli tollstasjoner for godstransport fra og til byen. Bymurer og byporter var så pass gode forsvar at Napoleon på sitt hærtog gjennom Europa befalte at de skulle rives, noe som er grunnen til at finnes så få bevarte eksempler på denne bygningstypen.


== Eksempler på byporter ==
Stadsporten i Bergen
Skanseporten i Trondheim
Byportene i Kairo
Byportene i Jerusalems gamleby
Byporten (en bygning i Israel)
Brandenburger Tor, Berlin
Holstentor, i Lübeck, Tyskland
Porta Nigra, i Trier, Tyskland
Amsterdamse Poort, byporten i Haarlem i Nederland
Londons romerske og middelalderporter i bymuren London Wall: Ludgate, Newgate, Aldersgate, Bishopsgate, Cripplegate, Moorgate og Aldgate
Rashomon Gate i Kyoto i Japan


== Se også ==
Triumfbue
Bymur
Port


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) City gates – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) City gate – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Halldór Ásgrímsson

Halldór Ásgrímsson (født 8. september 1947, død 18. mai 2015) var en islandsk politiker og statsminister (2004–2006), og var leder for det islandske Framsóknarflokkurinn («Fremskrittspartiet») fra 1994.
Han satt nesten uavbrutt i Alltinget fra 1974. Han hadde diverse ministerposter, blant annet fiskeriminister (1983 til 1991), justis- og kirkeminister (1988 til 1989), minister for nordisk samarbeid (1985 til 1987) og utenriksminister (1995 til 2004).
6. juni 2006 kunngjorde Ásgrímsson at han trakk seg som statsminister, og at utenriksminister Geir Haarde ville overta vervet.
Fra 2007 til 2013 var Halldór Ásgrímsson generalsekretær i Nordisk ministerråd.
Ásgrímsson ble i 1997 hedret med storkorset av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nordisk ministerråd
Sigismund II August av Polen

Sigismund II August (polsk Zygmunt II August, litauisk Žygimantas Augustas, født 1. august 1520, død 7. juli 1572) var storfyrste av Litauen fra 1530 og konge av Polen fra 1548. Han forente Polen og Litauen gjennom Lublinunionen 1. juli 1569 til Det polsk-litauiske samvelde.
Sigismund II August var sønn av Sigismund I og Bona Sforza av Milano. Han var bror til Katarina Jagellonerinnen og svoger av Johan III av Sverige.
Gjennom sitt forsøk på å balansere mellom katolisismen og protestantismen uten riktig å ta stilling, samt gjennom sitt andre ekteskap med kalvinisten Barbara Radziwiłł fikk Sigismund II August erfare en maktkamp med landets szlachta og mellom de religiøse fraksjonene.
Han fikk ingen legitime arvinger, og var den siste polske monark fra Huset Jagiełło. Han ble etterfulgt av eleksjonskongen Henrik III.
Charles Hoff

Charles Teilman Hoff (født 9. mai 1902 i Fredrikstad, død 20. februar 1985 i Oslo) var en norsk friidrettsutøver som konkurrerte i stavsprang, lengde og tresteg samt korte løpdistanser. Under andre verdenskrig var han medlem av Nasjonal Samling (NS) og Rikshirden og ble en engasjert idrettspolitiker.


== Idrettslig og politisk karriere ==

Hoff var den første europeiske utøveren som hoppet over 4 meter i stavsprang, da han hoppet 4,02 meter under NM i friidrett 1922. Han satte ny verdensrekord i stavsprang 22. juli 1922 i København med 4,12. Han forbedret rekorden flere ganger og i 1925 hoppet han 4,25 under et idrettsstevne i Åbo. Rekorden sto til 1927. Hoff var i 1923 norsk rekordholder på 400 meter med 49,2, 800 meter med 1,55,9 og i lengdehopp med 7,32.
Etter en turne i USA i 1926, der han hadde mottatt betaling for enkelte opptredener, ble han dømt for brudd på amatørbestemmelsene,
og erklært som profesjonell. Dette førte til en langvarig konflikt med ledelsen i norsk idrett.
27. september 1931 hoppet han 4,32 i stavsprang i Hønefoss, noe som ville vært ny verdensrekord, men rekorden ble ikke ratifisert av International Association of Athletics Federations (IAAF) på grunn av betalingen i 1926.
Med verdensrekordene i stavsprang var Hoff første nordmann til å inneha en verdensrekord i friidrett, og frem til Sverre Strandli satte verdensrekord i slegge i 1952, var Hoff eneste nordmann som hadde innehatt en verdensrekord i friidrett.
Etter at han returnerte til Norge arbeidet han som journalist i bladet Idrætsliv og som redaktør i Sportsmanden frem til 1935.
Han ble ekspedisjonssjef i det nazistiske idrettsdepartementet høsten 1940. I 1942 ble han «idrettsfører», det vil si leder for det nazistiske idrettsforbundet. Hans lederskap ble ingen suksess siden mesteparten av idrettsutøverne i Norge boikottet alt av aktivitet under krigen. Men enkelte av Hoffs planer for organiseringen av idretten i Norge ble senere gjennomført f.eks. opprettelsen av Norsk tipping og Norges idrettshøyskole. Ved landssvikoppgjøret i 1947 ble han dømt til ni års straffearbeid.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Verdensrekord i stavsprang
Mestvinnende utøvere i NM i friidrett


== Bibliografi ==

Systemet, roman, 1925
Fra New York til Hollywood. Mine oplevelser i Amerika, 1927
Tippingens ABC (sm.m. M. Brenden), 1941
Idretten, i Norges nyreising, bd. 1, 1942, s. 205–222
medarb. i Norske røster. Inntrykk fra Tyskland, 1942
Treneren og hans oppgaver, 1944
Døden i Bygdø Allé (under pseudonymet Texas Bang), kriminalroman, 1952


== Referanser ==


== Litteratur ==
«Charles Hoff», fra Norsk biografisk leksikon
«Bjørn Morstøl – Charles Hoff», fra tidsskriftet Fortid
Bjørn Morstøl, Charles Hoff - persona non grata, 2015


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Hoff – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Charles Hoff – Olympedia 
(en) Charles Hoff – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Charles Hoff – Track and Field Statistics
Hoff (andre betydninger)

Hoff kan vise til:

En monarks hoff
Hoff kirke i Østre Toten
HOFF SA tidligere HOFF Norske Potetindustrier
Hoff (etternavn)
Hoff (sted i Oslo)


== Se også ==
Hof (andre betydninger)
Kolmule

Kolmule (Micromesistius poutassou) er en fiskeart i torskefamilien. Navnet kommer av at den er svart i munnhulen.


== Utbredelse og habitat ==
Kolmulen finnes i nordlige deler av Atlanterhavet, hovedsakelig i øst, og i Middelhavet øst til Adriaterhavet.
Den finnes fra overflaten og ned til 700 meters dyp, nær bunnen om dagen og nærmere overflaten om natten. I Norge finnes kolmule langs hele kysten, men er mest vanlig sør for Trøndelag.


== Beskrivelse ==
Kolmulen har en slank kropp med tre ryggfinner og to gattfinner. Første ryggfinne har 12-14 bløtstråler, den andre har 12-14 bløtstråler og den tredje 23-26. Avstanden mellom ryggfinnene er forholdsvis stor. Første gattfinne har 33-39 bløtstråler og den andre har 24-27 bløtstråler. Kolmulen har underbitt og mangler skjeggtråd. Fargen er blågrå på ryggen og sølvgrå på sidene og buken. Sidelinjen er mørk og tydelig langs hele kroppen.
Kolmulen blir inntil 50 cm lang og 800 gram.


== Økonomisk betydning ==
Kolmule har siden 1970-årene blitt en stadig viktigere industrifisk. Fisket foregår hovedsakelig med trål og i 2004 ble det satt ny fangstrekord med 2,4 millioner tonn på verdensbasis.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Pethon, Per (2005). Aschehougs store fiskebok (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7. 
Frank Emil Moen (2008). Dyreliv i havet - Nordeuropeisk marin fauna (5 utg.). Kristiansund: KOM Forlag. ISBN 978-82-92496-58-9. 


== Eksterne lenker ==
(en) kolmule – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) kolmule i Encyclopedia of Life 
(en) kolmule i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kolmule hos Artsdatabanken 
(sv) kolmule hos Dyntaxa 
(en) kolmule hos FishBase 
(en) kolmule hos Fossilworks 
(en) kolmule hos ITIS 
(en) kolmule hos NCBI 
(en) Kategori:Micromesistius poutassou – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Micromesistius poutassou – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Micromesistius poutassou (Risso, 1827) Blue whiting - FishBase
Miljøstatus i Norge: Bestandsutvikling for kolmule i Barentshavet
Miljøstatus i Norge: Bestandsutvikling for kolmule i Norskehavet
Marit Tusvik

Marit Tusvik (født 13. mars 1951 i Høyanger) er en norsk forfatter, dikter og dramatiker.Tusvik debuterte i 1979 med dikt- og prosasamlingen Reisa til mandarinlandet. Hun har siden skrevet flere romaner, skuespill, diktsamlinger og barnebøker, og i 2008 kom Samlede dikt ut. Skuespillene Mugg, Etter William, Alle vakre jenters hambo og Angerhøy er alle oppført ved norske teatre, og de to første er filmet for fjernsyn. Marit Tusvik har mottatt en rekke priser, blant annet Ibsenprisen, Nynorsk litteraturpris, Narvesens kulturpris, Amalie Skram-prisen, og i 2004 mottok hun Doblougprisen for hele sitt forfatterskap. Tekstene hennes er oversatt til flere språk.


== Bibliografi ==
Reisa til mandarinlandet – dikt (1979)
Mellom sol og måne – dikt (1984)
I byen under byen – dikt (1985)
Jorunn og Janfrid – barnebok (1986)
Hestehov – dikt (1987)
Katrine – lettlestbok (1987)
Kua som fraus – barnebok (1988)
Bruno Andante og wobbegongen (Samlaget) 1989 Barnebok
Hareungen som blei åleine – barnebok (1990)
Mugg – skuespill (1990)
Petter Larsens dag- og nattbok – barnebok (1991)
Ishuset – roman (1991)
Etter William – skuespill (1993)
Alle vakre jenters hambo – skuespill (1994)
Hvalross i bikini – lettlestbok (1994)
Bell – roman (1995)
Hører du månen – manus novellefilm (1996)
Gjennomtrekk – dikt (1997)
Barnas teaterbok – sakprosa for barn (1997) (sammen med Jan E. Hansen og Mari Maurstad)
Tsaren – skuespill (1998)
Nord – roman (1999)
Stille og fint – roman (2002)
Proppen – barnebok (2002) (illustrert av forfatteren)
Den forunderlige historia om Valdemar Blå og reisa gjennom havet – barnebok (2003) (illustrert av forfatteren)
Mugg – skuespill (2003)
Angerhøy – skuespill (2005)
Deilig er jorden – roman (2009)
26 små romaner – roman (2011)
Fleur – roman (2014)
I hans armar - roman (2017)


== Priser ==
Sokneprest Alfred Andersson-Ryssts fond 1986
Ibsenprisen 1991
Nynorsk litteraturpris 1991
Mads Wiel Nygaards legat 1991
Narvesens kulturpris 1995
Amalie Skram-prisen 1999
Doblougprisen 2004


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Marit Tusvik i Scenewebdatabasen
(en) Marit Tusvik på Internet Movie Database
Den sorte elv

Den sorte elv eller Da-elva (vietnamesisk: Sông Đà, kinesisk: Lixian Jiang eller Lixiangjiang) er en elv i det nordlige Vietnam og provinsen Yunnan i Kina. Den er den viktigste sideelven til Den røde elv, og løper omtrent parallelt på sørsiden av denne elven til de forenes i provinsen Phú Thọ, ca. 50 km nordøst for Hanoi. Elva er 804 km lang (fra der Babiyan Jiang og Amo Jiang løper sammen) og har et nedbørfelt på 52 900 km².
Elva har sitt utspring i den sentrale delen av Yunnan som de to kildeelvene Babiyan Jiang og Amo Jiang, hvorav den førstnevnte er den største og lengste. De to elvene løper sammen og danner elva Lixian Jian, som i Vietnam endrer navn til Song Da – «Den sorte elv». Song Da danner grensen mellom de vietnamesiske provinsene Lai Châu og Điện Biên. 
Det er bygget to enorme vannkraftverk i Song Da, Hoa Binh-demningen og Son La-demningen. To mindre demninger på kinesisk side er Jududu-demningen og Tukahe-demningen.


== Referanser ==
Parfymeelven

Parfymeelven er en elv i det sentrale Vietnam, i landsdelen Annam. Den renner gjennom keiserbyen Huế og renner ut i Sørkinahavet.
Parfymeelven har to kilder, begge i Truong Son-fjellene: Den venstre sideelv, Ta Trach, kaster seg gjennom 55 fosser og stryk ned fra fjellene; den kortere høyre sideelv, Huu Trach, kommer ned fra fjellene gjennom 14 fosser. Der de to sideelvene møtes ved Ban Lang, danner de Parfymeelven.
Fra Bang Lang til munningen ved Thuan An er ikke Parfymeelvem lengre enn 30 km. Elveløpet er ikke særlig høyere enn havoverflaten, så elven flyter svært langsomt.
Elven har sitt navn etter den parfymelignende lukten som kommer fra den om høsten når blomster i store mengder avblomstrer og flyter nedover elveløpet og gjennom Huế.


== Eksterne lenker ==
(en) Perfume River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Toril Brekke

Toril Brekke (født 24. juni 1949 i Oslo) er en norsk forfatter. Brekke er utdannet typograf. Hun har arbeidet som typograf, lærer, fabrikkarbeider og journalist. I 1976 debuterte hun med romanen Jenny har fått sparken. Brekke er særlig kjent for sine historiske romaner.Brekke har hatt tillitsverv i forfatter- og ytringsfrihetsorganisasjoner. Hun har vært formann i Den norske Forfatterforening (1987–1991) og formann i Norsk PEN (1992–1997). Fra 2001 til 2006 var hun juryformann for Riksmålsforbundets litteraturpris.
Brekke har også satt musikk til Rudolf Nilsens dikt «Revolusjonens røst».
Brekke er datter av dikteren Paal Brekke, og skrev i 2002 hans biografi Paal Brekke – En kunstner. Et liv.


== Bibliografi ==
Jenny har fått sparken – roman  (1976)
Gutten i regnet – ungdomsbok  (1978)
Mikkel og brødrene hans – barnebok  (1980)
Den gylne tonen – roman  (1981)
Filmen om Chatilla – roman  (1983)
Jacarandablomsten – noveller  (1985)
Sølvfalken – roman  (1986)
Mannen som hatet fotball – barnebok  (1987)
Den svarte sekken – barnebok  (1989)
Den hemmelige tvillingen – barnebok  (1991)
Gjennom øyne av glass – roman  (1991)
Den grå dvergens hemmelighet – ungdomsbok  (1992)
Fuglegutten og gullfjellet – barnebok  (1993)
Granitt – roman  (1994)
Ibsens røde lykt – roman  (1996)
Ryddet av veien – kriminalroman (1997)
Blindramme – (1997)
Fiolette trekroner – ungdomsbok (1998)
Aske – roman (1999)
Enkenes paradis – roman (2000)
roser fra tribunen – ungdomsbok (2000)
Sara – roman (2001)
Tanta til Linda er en dronning – barnebok (2002)
Paal Brekke – En kunstner. Et liv – biografi over Paal Brekke 2002)
Historien om Omar og Lilly – drama (2002)
Brostein – roman (2003)
Bergskatt – roman (2004)
Drømmen om Amerika – roman (2006)
Gullrush – roman (2008)
Det lovede landet – roman (2010)
En blå kjole fra Herr Hitler – roman (2012)
Marmor – roman (2014)
Alle elsket moren din – (2017)
Kobrahjerte – (2019)


== Priser ==
Riksmålsforbundets litteraturpris 2000
Amalie Skram-prisen 2004


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Toril Brekke - Store norske leksikon
Toril Brekke - Norsk biografisk leksikon
Toril Brekke Arkivert 1. mars 2016 hos Wayback Machine. i Aschehoug
Toril Brekke i NRK Forfatter
Digitaliserte boker av Brekke hos Nasjonalbiblioteket.
Karpefamilien

Karpefamilien er en gruppe karpefisker og verdens mest omfattende fiskefamilie. Den består av nærmere 200 slekter. Mange arter er populære akvariefisker.
Slektsforholdene mellom delgruppene er usikre og det vil bli forandringer etterhvert som nye undersøkelser blir gjort. Denne artikkelen bruker inndelingen til Nelson (2006).


== Arter (utvalg) ==
Boraras brigittae
Celestichthys margaritatus
flying fox
gresskarpe
kileflekkrasbora
siamesisk algeeter
sølvhai


== Arter som finnes i Norge ==


=== Naturlige arter ===
asp
brasme
flire
gullbust
laue
mort
stam
sørv
vederbuk
ørekyt


=== Innførte arter ===
gullfisk
karpe
karuss
regnlaue
sandkryper (grundling)
suter


== Litteratur ==
Pethon, Per (2005). Aschehougs store fiskebok (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7. 
Nelson, Joseph S. (2006). Fishes of the World (4 utg.). Edmonton. ISBN 0-471-25031-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) karpefamilien – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) karpefamilien i Encyclopedia of Life 
(en) karpefamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) karpefamilien hos Artsdatabanken 
(sv) karpefamilien hos Dyntaxa 
(en) karpefamilien hos Fauna Europaea 
(en) karpefamilien hos Fossilworks 
(en) karpefamilien hos ITIS 
(en) karpefamilien hos NCBI 
(en) Kategori:Cyprinidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cyprinidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Merete Morken Andersen

Merete Morken Andersen (født 24. juli 1965 i Bergen) er en norsk forfatter, litteraturkritiker og redaktør. 
Andersen er utdannet cand.philol. med hovedfag i litteraturvitenskap fra Universitetet i Bergen, og har gjennomført forfatterstudiene ved Høgskolen i Telemark – Bø og Skrivekunst-akademiet i Hordaland i Bergen. Hun har arbeidet blant annet som forlagsredaktør i forlaget Aschehoug og faglig leder for Aschehougs forfatterskole. I perioden 1992–1997 var hun var redaktør i litteraturtidsskriftet Vinduet.
Siden 2007 har hun vært førstelektor i fagiltterær skriving ved Universitetet i Sørøst-Norge (opprinnelig Høgskolen i Vestfold).Merete Morken Andersen ble tildelt Kritikerprisen 2002 for romanen Hav av tid. Romanen ble senere oversatt til flere språk, deriblant dansk, engelsk, italiensk, nederlandsk, tyrkisk og tysk.
I 2018 ga hun ut en biografi om Amalie Skram, og under arbeidet med denne boken bygget hun opp nettstedet Tidsånd.no, der hun samlet opplysninger om Amalie Skram og menneskene og stedene som omga henne. Per 2022 inneholder nettstedet omfattende informasjon om historiske personer, steder og hendelser i Skrams samtid.


== Bibliografi ==
1988: Fra (punktroman)
1991: Broren min løper (roman)
1995: Ibsenhåndboken  – om Henrik Ibsens dramatikk
1996: Dronningen etter badet (roman)
1997: Fiendens musikk  (dikt)
1998: Livsritualer – om Cecilie Løveids dramatikk
2002: Hav av tid (roman)
2004: Store Sauen Signes lille sovebok (barnebok) – illustrert av Hilde Kramer
2005: Mandel (roman)
2005: Flinke fuglen Fies lille flyttebok (barnebok) – illustrert av Hilde Kramer
2006: Raske reven Rogers lille rotebok (barnebok) – illustrert av Hilde Kramer
2008: Gode grisen Gautes lille gråtebok (barnebok) – illustrert av Hilde Kramer
2008: Skriveboka
2018: Blodet i årene. Amalie Skram og hennes tid (biografi) – Spartacus forlag


== Priser ==
2002: Kritikerprisen – for Hav av tid
2003: Amalie Skram-prisen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Merete Morken Andersen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Merete Morken Andersen i NRK Forfatter
Merete Morken Andersen i Dagbladet Forfatter
Merete Morken Andersen i Aftenposten Alex
Om Merete Morken Andersen på Aschehougs nettsider Arkivert 6. oktober 2013 hos Wayback Machine.
Om Merete Morken Andersen på Gyldendals nettsider
Seilet hotell

Scandic Seilet, inntil 2014 Rica Seilet Hotel, er et høyhus i Molde. Bygningen er et 16 etasjer høyt hotell som ble åpnet 11. oktober 2002. Hotellet inneholder 224 rom, 15 møterom, 2 barer og en restaurant. Vegg i vegg med hotellet, med inngang gjennom dets lobby, ligger kulturhuset Bjørnsonhuset. Utenfor hotellet ligger Bjørnsons plass, opparbeidet med gatestein, betongheller, asfalt og flere bed med cirka tusen roser.
Scandic Seilet ligger plassert like vest for sentrum, og er nærmeste nabo til Aker Stadion. Store deler av hotellet står på påler i sjøen. Arkitekten Kjell Kosberg i Kosbergs Arkitektkontor AS står bak hotellet. 5. august 2001 la Prinsesse Märtha Louise ned grunnsteinen for hotellet og det tilhørende Bjørnsonhuset. I det neste året ble vanntomten fylt med 80 000 kubikkmeter med masse, før 60 stålrør ble boret 37 meter ned i bakken. Her ble Rica Seilet reist, og stod ferdig ett år etter at byggingen ble startet.
Hotellet ble omprofilert fra Ricahotell til Scandichotell i 2014 etter at Scandic Hotels kjøpte Rica Hotels.


== Generell informasjon ==
Høyde tak – 54 meter
Høyde mast – 82 meter
Antall etasjer – 16
Grunnflate (BRA) – 2 006 kvadratmeter
Gulvareal (BRA) – 10 178 kvadratmeter
Byggestart – 5. august 2001
Hotell åpnet – 11. oktober 2002
Utvikler – Seilet Hotel Molde
Arkitekt – Kjell Kosberg ved Kosbergs Arkitektkontor AS
Interiørarkitekt – Liv Anne Øverås
Totalentreprenør – Selmer Skanska. Dører fra Swedoor, betong fra Schønning Betong, maling fra Celander, glass fra Pilkington, granitt fra Elinggard Steinindustri


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rica Seilet på Emporis.com
Rica Seilet på Skyscrapercity.com
Hestmannen

For veteranskipet med samme navn, se DS «Hestmanden».Hestmannen (også kalt Hestmonkallen) er et fjell på øya Hestmannøy, og er delt mellom Lurøy og Rødøy kommune i Nordland. Det har en høyde på 571 meter over havet. Polarsirkelen krysser øya, og Hestmannen har vært et kjent seilingsmerke i skipsleia i århundrer. Hestmannen er ellers kjent fra sagnet om de nordnorske trollfjell: De syv søstre, hvor han i sin jakt på Lekamøya skjøt pila som laget hullet i Torghatten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hestmannøy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Hestmannen på Peakbook.org med turbeskrivelse
Hestmannen på Toppomania.info