jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Clay Allison (fiktiv person)

For andre med samme navn, se Clay Allison.Clay Allison er en fiktiv figur i westernromaner av blant andre Kjell Hallbing. 
Serien Clay Allison – Sexy Western ble først utgitt av Williams Forlag 1969–78. De 14 første bøkene (1969–70) ble publisert under navnet Leo Manning, et pseudonym for Kjell Hallbing. Rettighetene til navnet «Clay Allison» ble senere solgt og videresolgt, blant utgiverne av de senere bøkene var Jaer Forlag, Star Forlag, Pocketbokforlaget, Pocketforlaget, Bokforlaget A/S. Clay Allison figurerte også i pornobladet Cocktail. I 1994 var det utkommet 278 bøker i serien.Hallbings bidrag ble senere utgitt på nytt på Kjell Hallbings Forlag 1975–76, men da under navnet Louis Masterson og med en annen nummerering enn den opprinnelige. Blant de mange senere forfatterne av serien, de fleste anonyme, finnes tegneren og forfatteren Sverre Årnes, Ragnar Askeland, Jan W. Jensen, Stein Åge Hubred og Ivan Andreassen.
Kronikør av norsk massekultur Willy b. sier om serien at de første bøkene av Hallbing var «slett ikke ille», mens de senere beskrives som ren pornografi.Om serien sa Hallbing senere i et intervju:

Jeg skrev noen bøker, fem eller seks, om Clay Allison under Leo Manning-pseudonymet. Et helt forferdelig venstrehåndsarbeid som jeg har fortrengt. Jeg solgte - eller, nei, det gjorde jeg ikke - jeg ga fra meg hele skiten til noen svensker som begynte å skrive og selge disse bøkene i mitt navn. Huff . . . du leste vel ikke noe av dette . . ?

Sverre Årnes sier om sine bidrag:

Jeg skrev 18 bøker, flere av dem utkom i opptil tre utgaver. Til sammen er det utkommet flere hundre. Ivan Andreassen og særlig Ragnar Askeland skrev ikke så rent få under min “redaksjon”. Jeg likte å skrive bøkene (bortsett fra sex-scenene), men sluttet da forleggeren begynte å snyte på honorarene.


== De fjorten opprinnelige bøkene skrevet av Kjell Hallbing ==
Ærens blodige vei
Midnatt i Presidio
De dristige og de tapre
Kanonene i San Jacinto
Fem ess i Dodge City
Gentleman og leiemorder
Showdown i Cheyenne
Russisk roulette
Det farlige spillet
El Dorado
En grav av gull
Vinner tar alt
Dommedag i Deadwood
Texas Tornado


== Se også ==
Clay Allison, revolvermann


== Referanser ==
Northwich

Northwich er en by i Cheshire, England. Byen ligger omtrent 29 kilometer øst for Chester og 24 kilometer sør for Warrington.


== Geografi og administrasjon ==

Northwich ligger midt i hjertet av de store slettene som kalles Cheshire Plains. To elver møtes i bysenteret, Weaver  og Dane.
Byen er delt opp i 5 distrikter, Leftwich, Northwich, Northwich Castle, Winnington and Witton.
Northwich er omgitt av flere verdslige sogn innen Vale Royal distriktet, nordover med klokken:

Anderton with Marbury
Marston
Wincham
Lostock Gralam
Rudheath
Davenham
Hartford
Weaverham
Barnton


== Kjente innbyggere ==
Gary Barlow, sanger i Take That
Michael Oakes, tidligere Aston Villa-keeper
Paula Radcliffe, Maratonløper
Dean Saunders, Tidligere Aston Villa-spiss.


== Eksterne lenker ==
Vale Royal District Council
Brunner Mond
Northwich Town Council
Northwich Vision
Saltmuseet
Klasse I og II verneverdige bygninger i Northwich
Cassis (Bouches-du-Rhône)

Cassis (uttales kasi) er en kommune i departementet Bouches-du-Rhône i regionen Provence-Alpes-Côte d'Azur sør i Frankrike. Cassis ligger øst for Marseille, og er en populær turistdestinasjon, kjent for sine klipper og formasjoner kalt calanques.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Cassis (Bouches-du-Rhône)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cassis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Pilatus PC-9

Pilatus PC-9 er et sveitsisk treningsfly. PC-9 er utviklet med utgangspunkt i den tidligere modellen PC-7 for å møte konkurransen fra Embraer EMB-312 Tucano om markedet for avanserte treningsfly. Prototypen fløy første gang 7. mai 1984, og flytypen ble først tatt i bruk av Saudi-Arabia og Australia. I tillegg til hovedvarianten finnes en nedgradert variant som har blitt produsert med betegnelsen PC-7 Mk II ( denne er basert på PC-9, til tross for at betegnelsen antyder at den er en variant av den tidligere PC-7 ), og en videreutviklet variant i form av PC-9M. PC-9 ble også valgt av det amerikanske flyvåpenet og den amerikanske marine til å erstatte henholdsvis Cessna T-37 Tweet og Beechcraft T-34C Turbo Mentor, og blir produsert i USA av Raytheon som T-6 Texan II.


== Eksterne lenker ==
PC-9 M The Advanced Trainer Arkivert 26. november 2018 hos Wayback Machine.
José Rujano

José Humberto Rujano Guillen (født 18. februar 1982 i Santa Cruz de Mora, Mérida) er en venezuelansk tidligere profesjonell syklist. Rujano er en klatrespesialist.
Hans beste prestasjon var i Giro d'Italia 2005 da han ble nummer tre sammenlagt, vant klatrekonkurransen, kombinasjonskonkurransen, en etappeseier og fikk en andre- og to tredjeplasser.
I Giro d'Italia 2011 vant José Rujano den 13. etappen, foran Alberto Contador og John Gadret.


== Lag ==
2003-2006 Colombia-Selle Italia
2006 Quick Step-Innergetic (f.o.m juni)
2007 Unibet.com Cycling Team
2008 Caisse d'Epargne
2009 Gobernación del Zulia
2010 ISD (t.o.m mai)
2010 Gobernación del Zulia (f.o.m juni)
2011-2012 Androni Giocattoli
2013 Vacansoleil-DCM


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) José Rujano – ProCyclingStats 
(en) José Rujano – Cycling Archives 
(en) José Rujano – Cycling Quotient 
(en) José Rujano – CycleBase 
(en) José Rujano – TheSports.org
Chesterkatedralen

Chesterkatedralen  (Chester Cathedral) er Den engelske kirkes katedral i Chester bispedømme. Den ligger i byen Chester i Cheshire. 


== Historie ==
Katedralens fundamenter er fra angelsaksisk tid, datert til 907. I 1092 gunnla Hugh Lupus, jarl av Chester et benediktinerkloster på stedet. Det ble viet til stedets skytshelgen, St. Werburga. Klosterkirken ble stadig utvidet inntil 1250, da den stort sett hadde fått dagens form. 
Ved oppløsningen av Englands klostre i det 16. århundre ble klosterkirken en katedral. Den klarte seg nesten uskadd gjennom oppløsningsprosessen, først og fremst fordi Henrik VIII var en beundrer av bygningen. Noen bygge arbeider ble utført senere, og i det 19. århundre ble det gjennomført et omfattende restaureringsprogram hvor man også innførte noen nye elementer. De som hadde ansvaret for dette var Thomas Harrison i årene 1818–1820, Richard Charles Hussey 1843–1844, George Gilbert Scott 1868–1876 og Arthur Blomfield 1882–1887.  


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Chester Cathedral – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Waterlandsk

Waterlandsk er en nederlandsk dialekt som snakkes i den nederlandske regionen Waterland, et område mellom Zaanstreek og IJ. Dialekten er i slekt med andre noord-hollandske dialekter som zaansk og vestfrisisk.
Dialektene som regnes til waterlandsk ble nøye beskrevet av lingvisten Jac. van Ginneken i boken Drie Waterlandse dialecten (utgitt i 1954, Alphen a.d.Rijn av Publ. St. Bevolkingsonderz. Zuiderzeepolders). I disse to bindene beskrives markensk, volendamsk og monnickendams dialekt. Den siste var utgangspunktet for den «vanlige» waterlandske dialekten.
Takket være en strøm av innflyttere fra Amsterdam har spesielt dialekten i Purmerend blitt satt under meget sterkt press, det antas at denne dialekten vil komme til å forsvinne mens amsterdamsk vil overta dens plass.
En variant av waterlandsk er volendamsk, som kun snakkes i landsbyen Volendam og der er det vanlige dagligspråket. Volendamsk skiller seg på flere punkter fra de andre dialektene, noe som har ulike årsaker. Volendam er en katolsk fiskerlandsby midt i et ellers protestantsk område, og dermed et unntak. Landsbyen lå avsondret fra andre landsbyer og dens økonomi var avhengig av fisket og Zuiderzee, og ikke av Waterland. Dette var faktorer som gjorde at dialekten kunne utvikle seg uavhengig av waterlandsk generelt. I det 19. århundre flyttet mange «schokkers» (beboere fra Schokland) til Volendam fordi deres egen øy ble evakuert. Schokkersk, dialekten deres, har påvirket volendamsk, og demed vært med på å sørge for at volendamsk utviklet seg annerledes enn waterlandsk.
Hans Aasnæs

Hans Aasnæs (også omtalt som Hans Åsnes) (født 15. desember 1902 i Sande i Vestfold, død 4. juli 1965 i Oslo) var en norsk skytter. Han var medlem av Norske Offiserers Pistolklubb, Oslo Sportsskyttere og Jaktskytterklubben.
Aasnæs var en allsidig skytter, og mottok kongepokalen hele seks ganger for pistolskyting i 1934 og 1947 og for leirdueskyting i 1939, 1949, 1957 og 1960.I 1934 under sportskytternes hjortestevne på Gressholmen møtte Aasnæs storskytteren Ole Andreas Lilloe-Olsen. Aasnæs presterte imponerende 83 i «hjort dobbelsskudd», men Lilloe-Olsen satte en enestående rekord med 91 poeng, og overskygget Aasnæs' prestasjon. I 1937 fikk han sølv i VM i hjort dobbeltskudd og bronse i hjort enkeltskudd. Han var også med å vinne den uoffisielle lagkonkurransen i både hjort enkeltskudd og hjort dobbeltskudd.
I 1947 gikk Aasnæs til topps i VM i hjort dobbeltskudd, for denne prestasjonen ble han dette året tildelt Morgenbladets gullmedalje for årets idrettsprestasjon, sammen med motorsyklisten Leif Hveem.
I 1954 tok Aasnæs bronse i VM i leirdueskyting.Aasnæs deltok i fem olympiske leker fra 1936 til 1960 og fikk plasseringene 9, 28, 11, 11 og 5. I 1936 og 1948 deltok han i 25 m silhuettpistol, i årene 1952, 1956 og 1960 i olympisk trap. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hans Aasnæs – Olympedia 
(en) Hans Aasnæs – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Raytheon T-6 Texan II

Raytheon T-6 Texan II er et amerikanskprodusert treningsfly og en variant av den sveitsiske Pilatus PC-9. Flytypen ble tilbudt amerikanske myndigheter av Pilatus Aircraft i samarbeid med Beech Aircraft Corporation,  senere Raytheon Aircraft Company, i konkurranse med flere andre produsenter, som en erstatning for henholdsvis det amerikanske flyvåpenets Cessna T-37 Tweet og den amerikanske marines Beechcraft T-34C Turbo Mentor. Videreutviklingen av PC-9 vant kontraktene i 1995, og fikk i 1997 navnet T-6 Texan II for å hedre den klassiske North American AT-6 Texan.


== Spesifikasjoner ==


== Eksterne lenker ==
Beechcraft / Raytheon T-6 Texan II
Christian Vande Velde

Christian Vande Velde (født 22. mai 1976 i Lemont, Illinois) er en amerikansk tidligere profesjonell syklist. Han ble profesjonell i 1998, og har for det meste vært hjelperytter. Hans største seire er sammenlagtseieren i Luxembourg rundt i 2006 og Tour of Missouri i 2008.
Han var med på Lance Armstrongs lag i to av hans seire i Tour de France, i 1999 og 2001. I 1999 kjørte han selv i ungdomstrøya på seks etapper, mens han ikke fullførte rittet i 2001.
I 2004 gikk han over fra US Postal til Liberty Seguros, før han sesongen etter startet i Team CSC. I Tour de France 2006 gjorde han en viktig jobb som hjelperytter for Carlos Sastre og Fränk Schleck, og fikk en 24.-plass totalt. Året etter ble han nummer 25.
Før 2008-sesongen gikk han over til nyetablerte Team Slipstream. Han skulle nå fungere som kaptein etter en lang karriere som hjelperytter. Laget ble invitert til å delta i Giro d'Italia 2008. Første etappe var en lagtempo som Slipstream vant, og Vande Velde fikk derfor kjøre med den rosa ledertrøya på den andre etappen. Han endte på en 52.-plass.
Slipstream ble også invitert til Tour de France 2008, og Vande Velde var kaptein på laget som like før byttet navn til Team Garmin. Han kom til Tour de France med et håp om en plassering blant de ti beste. Han endte på 5.-plass, tre minutter bak sin tidligere lagkamerat Carlos Sastre. Vande Velde kunne ha klart en pallplass hvis det ikke hadde vært for at han tapte 2.36 til teten på den 16. etappen, blant annet på grunn av et fall.
I september 2008 vant han Tour of Missouri sammenlagt. Grunnlaget la han da han vant den tredje etappen (ITT).
I 2009 veltet han på 3. etappe i Giro d'Italia og brakk fem ryggvirvler, hofta og ribbein. Han kom tilbake på sykkelen og var klar til Tour de France. Her klarte han en åttendeplass, til tross for at han siste del av rittet fungerte som hjelperytter for Bradley Wiggins.
I 2010 veltet han også på 3. etappe i Giro d'Italia. Denne gangen var skadene mindre alvorlige, men han brakk kragebeinet. Han var på plass for å kjøre om topplassering i Tour de France, men måtte gi seg etter tre etapper, med brukne ribbein.
Han var en av flere ryttere som i 2012 ga vitneforklaring i saken mot Lance Armstrong, og fikk seks måneders utestengelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Christian Vande Velde – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christian Vande Velde – Olympedia 
(en) Christian Vande Velde – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Christian Vande Velde – ProCyclingStats 
(en) Christian Vande Velde – Cycling Archives 
(en) Christian Vande Velde – Cycling Quotient
Rune Brynhildsen

Rune Brynhildsen (født 26. juni 1965 i Sandefjord) er tidligere journalist og leder av P4. Han jobber i dag som PR-rådgiver. Brynhildsen har arbeidet som journalist i Sandefjords Blad, Forsvarets Forum og Aftenposten, og var med på oppstarten av TV 2 i 1992-1996. Her var han krimreporter og programleder for Sporten, krimprogrammet Øyenvitne og Cupfinaleshowet i 1993. I 2002 ble han ansvarlig redaktør og administrerende direktør i radiokanalen P4 Radio Hele Norge, en jobb han forlot i desember 2004.
Som PR-rådgiver har Brynhildsen jobbet som partner og rådgiver i PR-byråene Geelmuyden.Kiese, Woldsdal & Partnere og Brynhildsen Woldsdal Public Relations. Selskapet skiftet navn til 20/20 Communications etter at han solgte sin eierandel i 2006.
Sien 2008 har Brynhildsen jobbet som selvstendig PR-rådgiver innen krisehåndtering, selskapsinformasjon, mediehåndtering og PR.
11. juli 2007 ble Brynhildsen dømt til ti måneders ubetinget fengsel for lekkasjer av innsideinformasjon og overtredelse av verdipapirloven. Brynhildsen fastholdt gjennom hele saken at han ble uskyldig dømt. Ifølge tiltalen lekket Brynhildsen bevisst informasjon om tre av selskapene han arbeidet som rådgiver for, i forkant av annonseringer. Dommen ble anket inn for Høyesteretts kjæremålsutvalg og avvist 10. november 2007. Brynhildsen meldte seg for Vestoppland fengsel, Valdres avdeling og startet soningen i begynnelsen av august 2008. Han ble imidlertid løslatt fire uker senere, da dommen ble opphevet i påvente av at Høyesterett behandlet hans anke over saksbehandlingsfeil i lagmannsretten. 6. mars 2009 opphevet Høyesterett dommen fra Borgarting lagmannsrett..
Brynhildsen har også vært programleder på tv-kanalene TV3 (Champions League, 1996-2002, og TVNorge/MAX (fotballsendinger fra Tippeligaen og VM i ishockey( fra 2012-2015.. 
Han har også vært kommersiell manager for flere norske toppidrettsutøvere, blant annet stavhopper Cathrine Larsåsen, skihopper Bjørn Einar Romøren, friidrettsutøverne Jaysuma N'Dure og Ezinne Okparaebo, svømmer Alexander Dale Oen, bokseverdensmester Cecilia Brækhus og løperne Henrik, Filip og Jakob Ingebrigtsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Brynhildsen Woldsdal Public Relations – Brynhildsens PR-selskap
Baden Cooke

Baden Cooke (født 12. oktober 1978 i Benalla, Victoria, Australia) er en australsk tidligere profesjonell syklist. Han er mest kjent som en spurtspesialist.
I 2003 vant han den grønne poengtrøya i Tour de France 2003, kun to poeng foran Robbie McEwen. Han vant også 2. etappe.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Baden Cooke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Baden Cooke – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Baden Cooke – Olympedia 
(en) Baden Cooke – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Baden Cooke – Australian Olympic Committee 
(en) Baden Cooke – Commonwealth Games Federation 
(en) Baden Cooke – ProCyclingStats 
(en) Baden Cooke – Cycling Archives 
(en) Baden Cooke – Cycling Quotient 
(en) Baden Cooke – CycleBase 
(en) Baden Cooke – TheSports.org
Fylkesvei 1556

Fylkesvei 1556 går mellom Gjestad og Jessheim stasjon i Ullensaker. Veiens lengde er 1,6 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 459.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Ullensaker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1556
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Kiyomizu-dera

Kiyomizu-dera (Kiyomizudera/Kiyomizutempelet; japansk清水寺) Betyr det rene vannets tempel og er brukt for flere buddhisttempler, men blir vanligvis knyttet til Otowa-san Kiyomizu-dera (japansk音羽山清水寺) i østre Kyoto, som er en av byens mest kjente steder.

Tempelet dateres tilbake til  år 798, men dagens bygninger ble konstruert i 1633. Navnet på tempelet er fra en foss inne i komplekset som kommer fra et nærliggende fjell. Kiyomizu (清水) betyr rent vann eller klart vann.
Hovedhallen av Kiyomizu-dera er bemerkelsesverdig på grunn av sin vide veranda, som støttes av hundrevis av pilarer og strekker seg over åssiden og gir en imponerende utsikt over byen.
Det japanske ordtaket «å hoppe fra Kiyomitzus veranda»(「清水の舞台から飛び降りる」) betyr så mye som å komme frem til en beslutning og henspiller til troen fra Edo-perioden at den som overlever hoppet får oppfylt sine ønsker.
Under hovedhallen er fossen Otowa-no-taki, der tre fosser munner ut i et bekken. Besøkende ta fra vannet som tilskrives helbredende egenskaper. Det heter seg at å drikke vannet fra de tre bekkene bringer helse, lang liv og sukess i studier. 


== Bilder ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Kiyomizu-dera – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Olaf Søyland

Olaf Søyland (født 28. juli 1952 i Flekkefjord) er en norsk tidligere padler. Han var med landslaget i en årrekke. Den fremste prestasjonen oppnådde han i 1979, da han sammen med Einar Rasmussen ble verdensmester i K2 1000 meter. For denne prestasjonen ble de tildelt Morgenbladets gullmedalje. Han ble også verdensmester i K-4 i 1975.
I tillegg til VM-gullene har han fem gull i nordiske mesterskap og 28 NM-gull. I 1976 fikk han kongepokalen for seieren i K-1 1000 meter. I 2008 fikk han Flekkefjord Sparebanks Honnørpris for 2007 for sin mangeårige innsats for Flekkefjord Kajakklubb. Han har vært trener og instruktør i klubben siden 1980, da han ga seg med padling på toppnivå som en følge av at Norge boikottet Sommer-OL 1980 i Moskva. En av hans elever er Eirik Verås Larsen, som vant OL-gull i padling i 2004 og 2012 og OL-sølv i 2008.  
Olaf Søyland overtok familiens gardinforretning i Flekkefjord og driver denne. Han er gift og har to barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Olaf Søyland – Olympedia 
(en) Olaf Søyland – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Karl Birger Sælør: Ble snytt for OL-medalje Artikkel i Farsunds Avis
Tetovo

Tetovo (makedonsk: Тетово, albansk: Tetovë, tyrkisk: Kalkandelen) er en by og kommune nordvest i Nord-Makedonia. Byen ligger ved foten av Šar-fjellet, på 468 moh. Elven Pena renner gjennom byen.  
Kommunen Tetovo har 86 580 innbyggere (etter folketellingen av 2002). Befolkningen er sammensatt. I folketellingen av 2002 var albanerne i flertall med 70,3 %, mens makedonerne utgjorde 23,2 % av byens befolkning. Av de mindre grupper var roma (2,7 %) og tyrkere (2,2 %) de viktigste. 
Tetovo er et senter for den albanske minoriteten i Makedonia. Landets albanske universitet, Statsuniversitetet i Tetovo, er plassert i byen. Byen har også et privat universitet, Det sørøsteuropeiske universitetet, grunnlagt etter internasjonalt initiativ.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tetovo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
L. Johansen

L. Johansen AS er en forretning som selger jakt- og fiskeutstyr i Namsos i Nord-Trøndelag. Forretningen etablert i 1875 av kjøpmann Ludvig Johansen og er en av Namsos' eldste forretninger. Fra begynnelsen solgte forretningen både jakt- og fiskeutstyr og kolonialvarer, heriblant frukt, grønnsaker, hermetikk og tobakk, og etablerte i 1910 også sin egen kaviarfabrikk med merkenavnet Ola-kaviar. Fra 1896 til 1918 hadde L. Johansen også pakkhus og ekspedisjon for Namsos Dampskibsselskab. I mai 2007 ble kolonialdriften avviklet, slik at virksomheten ble en ren jakt- og fiskeutstyrsforretning. Fra 2007 har forretningen også egen nettbutikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Gostivar

Gostivar (makedonsk: Гостивар, albansk: Gostivari) er en by og kommune ved elva Vardar i den vestlige delen av Nord-Makedonia.
Kommunen Gostivar har 81 042 innbyggere etter folketellingen i 2002. Befolkningen er sammensatt. I folketellingen av 2002 er albanerne i flertall med 66,7 %. Makedonerne utgjør 19,6 % av byens befolkning. Det er også en betydelig (9,9 %) tyrkisktalende befolkning. Roma-folket utgjør 2, 8 % av byens innbyggere. På bakgrunn av den betydelige albansktalende befolkningen er Gostivar et viktig sentrum for Makedonias albanere.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gostivar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lene Jenssen

Lene Jenssen (født 22. april 1957 i Fredrikstad) er en norsk tidligere svømmer, og sølvmedaljevinner fra VM i svømmesport 1978. Hun svømte for klubbene Kongstensvømmerne og Åsnes Svømmeklubb.


== Karriere ==
Hun tok Norges første medalje i et verdensmesterskap i svømming. Dette skjedde i Vest-Berlin 28. august 1978, da hun tok sølv på 100 meter fri, bare slått av DDRs Barbara Krause. For denne prestasjonen ble hun tildelt Morgenbladets gullmedalje og Sportsjournalistenes statuett. Etter Berlinmurens fall viste det seg at Krause var dopet.
Jenssen tok også sølv under verdenscupen i 1979.
Hun vant kongepokalen tre ganger – i 1976, 1978 og 1979, og sitter med 18 NM-titler, 11 på 100 meter fri, 3 på 200 meter fri, 3 på 200 meter medley og en fra 4 x 100 meter fri. Hun satte 28 norske rekorder, hvorav 16 på 100 meter fri. Hennes beste resultat på langbane er på 56,82 sekunder, et resultat som var nordisk rekord.
I 1978 mottok hun Porsgrunds Porselænsfabriks Ærespris.
Lene Jenssen var også sanger og utgav LP-platen Lene for Arne Bendiksen i 1979.
I 2011 var hun med i tredje utgave av Mesternes Mester på NRK.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Kilder ==
medley.no: Medaljevinnere NM svømming


== Eksterne lenker ==
(en) Lene Jenssen på Internet Movie Database 
(de) Lene Jenssen – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Lene Jenssen – Olympics.com 
(en) Lene Jenssen – Olympedia 
(en) Lene Jenssen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lene Jenssen – FINA 
(en) Lene Jenssen – swimrankings.net
Couperin

Couperin var en innflytelsesrik musikerfamilie som påvirket fransk musikk i mer enn 200 år. Fra Luis Couperin tiltrådte som organist i kirka Saint Gervais  i Paris 9. april 1653, kontrollerte dynastiet denne organistposten i 174 år.
François le Grand er den mest berømte av familiemedlemmene, deretter onkelen Louis og som nummer tre Armand-Louis.


== Forenklet familietre ==
Organister ved Saint-Gervais med fet skrift. I parentes nummer i rekken av organister i Saint Gervais.

Mathurin Couperin, død rundt 1640, bonde, spilte musikkinstrumenter, gift med Anne Tixerrand
Férie (rundt 1592–1647), gift med Philippe Chère, salmaker
Denis (rundt 1602–1656, notar/skriver, spilte musikkinstrumenter, gift med Geneviève Baudet
Charles den eldre (rundt 1595–1654), spilte musikkinstrumenter, gift med Marie Aubry
Louis (1) (1626–1661) cembalist, organist, gambist, komponist
François (1631–1701) musiker, gift med Madeleine Joutteau, deretter med Louise Bongard
Marguerite-Louise (1676–1728) sanger
Nicolas (4) (1680–1748), organist, gift 1723 med Marie-Françoise Dufort de La Coste (død 1728)
Armand-Louis (5) (1727–1789), organist, gift med Elisabeth Blanchet
Antoinette-Victoire (1754–1758), gift med Auguste-Pierre-Marie Soulas, embetsmann
Pierre-Louis (6) (1755–1789), organist
Gervais-François (7) (1759–1826), organist, gift 1792 med Hélène-Narcisse Frey
Célestine-Thérèse (1795–1860), organist
Elisabeth (1636–1705) gift med Marc Normand
Marc-Roger Normand (1663–1734), hofforganist hos kongen av Sardinia i Torino.
Charles (2) (1639–1679) organist, gift 1662 med Marie Guérin
François le Grand (3) (1668–1733), organist, cembalist, komponist, gift 1689 med Marie-Anne Ansault
Marie-Madeleine (1690–1742), nonne, organist
François-Laurent (død etter1740)
Marguerite-Antoinette (1705–1778) cembalist i kongens kammerorkester