jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
James Cagney

James Francis Cagney jr. (født 17. juli 1899 i New York City i New York, død 30. mars 1986 i Stanfordville i New York) var en amerikansk skuespiller. 
Cagneys første profesjonelle rolle var som en kvinne i revyen Every Sailor (1919). Han tilbrakte flere år i vaudeville og som komiker frem til han fikk sin første store rolle i 1925. Cagneys syvende film, Samfunnets fiende (1931), ble en av de mest innflytelsesrike gangsterfilmer fra denne perioden. Cagney ble anklaget for å være en kommunistisk sympatisør i 1934 og igjen i 1940. Anklagen fra 1934 stammet fra et brev fra en lokal kommunist som ble funnet av politiet. Brevet hevdet at Cagney skulle verve andre kjente Hollywood-stjerner til kommunistiske møter. Cagney benektet dette. 
Cagney vant Oscar for beste mannlige hovedrolle for rollen som George M. Cohan i filmmusikalen Yankee Doodle Dandy (1942). Han ble også nominert til Oscar for rolletolkningene sine i filmene Svarte engler (1938) og Elsk meg eller gå! (1955). I 1974 mottok Cagney en Life Achievement Award av Det amerikanske filminstituttet, og han har en stjerne på Hollywood Walk of Fame. I 1984 ble han tildelt Presidentens frihetsmedalje av daværende president Ronald Reagan. Cagney døde på gården sin i Stanfordville i New York, på påskedagen i 1986, av et hjerteinfarkt. 
I 1999 ble Cagney kåret til tidenes åttende største mannlige filmlegende av Det amerikanske filminstituttet.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) James Cagney på Internet Movie Database 
(sv) James Cagney i Svensk Filmdatabas 
(da) James Cagney på Filmdatabasen 
(da) James Cagney på Scope 
(fr) James Cagney på Allociné 
(en) James Cagney på AllMovie 
(en) James Cagney hos Rotten Tomatoes 
(en) James Cagney hos The Movie Database 
(en) James Cagney hos Internet Broadway Database 
(en) James Cagney hos Internet Broadway Database 
(en) James Cagney på Internet Broadway Database
Oestroidea

Oestroidea er en gruppe (overfamilie) av fluer som inneholder flere artsrike familier. De blir regnet til gruppen Calyptratae som kan kjennes blant annet på at de har to store vingeskjell bak vingefestet (i armhulen), og en lengdefure på utsiden av det andre antenneleddet (pedicellus). 
Oestroidea omfatter familier der larvene lever av: 

guano – Mystacinobiidae
åtsler – spyfluer og noen kjøttfluer
parasitter på virvelløse dyr – kjøttfluer, skrukketrollfluer og snyltefluer
parasitter på virveldyr – nesebremser, hudbremser, magebremser og noen spyfluer


== Skadedyr ==
En del av Oestroidea er alvorlige skadedyr, det gjelder særlig de tre familiene av bremser og gullfluene (Lucilia spp.) i familien spyfluer, som alle angriper husdyr. 


== Nyttedyr ==
På den andre side spiller spyfluene en viktig rolle som nedbrytere av åtsler og noen larver av denne familien kan brukes til å rense infiserte sår (bioterapi). Snyltefluene kan være viktige naturlige fiender for skadeinsekter.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen tovinger, Diptera
Fluer, Brachycera
Underordenen høyere fluer, Cyclorrhapha
Gruppen Schizophora
Gruppen Calyptratae
Overfamilien Oestroidea
Familien spyfluer, Calliphoridae
Familien Mystacinobiidae
Familien kjøttfluer, Sarcophagidae
Familien skrukketrollfluer, Rhinophoridae
Familien snyltefluer, Tachinidae
Familien bremser Oestridae
Gruppen nesebremser, (Cephenemyiinae og Oestrinae)
Gruppen hudbremser, (Oestromyiinae og Hypodermatinae)
Gruppen magebremser, (Gasterophilinae og Cobboldiinae)


== Eksterne lenker ==
(en) Oestroidea – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Oestroidea i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Oestroidea hos Dyntaxa 
(en) Oestroidea hos Fossilworks 
(en) Oestroidea hos ITIS 
(en) Oestroidea hos NCBI 
(en) Kategori:Oestroidea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Oestroidea – detaljert informasjon på Wikispecies 
Schizophora - Tree of life (engelskspråklig)
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Vladimir Garin

Vladimir Garin (født 26. januar 1987, død 24. juni 2003) var en russisk skuespiller som har en av hovedrollene i filmen Tilbake. Han druknet i 2003 i den samme innsjøen hvor noe av innspillingen til filmen hadde foregått, like før filmen debuterte internasjonalt.


== Eksterne lenker ==
(en) Vladimir Garin på Internet Movie Database 
(sv) Vladimir Garin i Svensk Filmdatabas 
(da) Vladimir Garin på Filmdatabasen 
(da) Vladimir Garin på Scope 
(fr) Vladimir Garin på Allociné 
(en) Vladimir Garin på AllMovie 
(en) Vladimir Garin hos The Movie Database
Walter Short

Walter Campbell Short (født 30. mars, 1880– død 9. mars, 1949) var en amerikansk hæroffiser, mest kjent for å være sjef for US Army på Hawaii da japanerne angrep Pearl Harbor.
Walter Short var født i Fillmore, Illinois, studerte ved «University of Illinois», gikk inn i US Army og ble fenrik i 1901. Short avanserte innen hæren og ble i februar 1941 utnevnt til kommandant på Hawaii, med grad som generalløytnant.
Den 17. desember 1941 ble generalløytnant Short frabeordret kommandoen ved Pearl Harbor som en følge av angrepet. En kommisjon ledet av høyesterettsdommer Owen J. Roberts, kjent som «the Roberts Commission» ble avholdt rett etter angrepet. Generalløytnant Short og admiral Kimmel ble anklaget for å være uforberedt på det japanske angrepet og forsømmelse av tjenesten.
Kommisjonen har senere blitt kritisert for å ikke følge prosedyrene ved amerikansk krigsrett, de anklagede fikk ikke føre egne vitner, eller krysseksaminere anklagerens vitner. Admiral William Harrison Standley som var medlem av kommisjonen anså senere at de to hadde blitt gjort til syndebukker (1).
Den viktigste kritikken mot generalløytnant Short var at han hadde beordret flyene tett parkert (på denne tiden var flyvåpenet en del av hæren, US Airforce ble ikke opprettet før i 1947), og slik gjort det lett for japanerne å ødelegge de ved bombing. Grunnlaget for avgjørelsen var imidlertid at man var redd for sabotasje, og det var lettere å holde vakt over flyene når de var tett parkert. En annen anklage var at de to ikke tok tidligere advarsler alvorlig og ikke trodde et flyangrep på Pearl Harbor var mulig. 
Generalløytnant Short gikk av i 1942 og begynte deretter i Ford Motor Company. Han døde i 1949 i Dallas, Texas.
Den 25. mai 1999 vedtok USAs senat en resolusjon som frikjente Kimmel og Short

«De mottok ikke viktig etterretningsinformasjon som var tilgjengelig i Washington, DC»uttalte senator William V. Roth jr. (R-DE), og sa at de to hadde blitt gjort til syndebukker av Pentagon. Senator Strom Thurmond (R-Sc) kalte Kimmel og Short for «de to siste ofrene for Pearl Harbor» [1] Arkivert 23. desember 2010 hos Wayback Machine.


== Referanser ==
Paul Lukas

Paul Lukas (født Pál Lukács 26. mai 1891 i Budapest i Østerrike-Ungarn, død 15. august 1971 i Tanger i Marokko) var en ungarsk-amerikansk skuespiller. Han vant Oscar for beste mannlige hovedrolle for rollen som Kurt Muller i filmen En dag skal komme (1943). Lukas har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.


== Filmografi (utvalg) ==

1933 – Kysset foran speilet

1938 – En kvinne forsvinner

1943 – En dag skal komme

1954 – En verdensomseiling under havet

1965 – Lord Jim


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Lukas på Internet Movie Database 
(sv) Paul Lukas i Svensk Filmdatabas 
(da) Paul Lukas på Filmdatabasen 
(fr) Paul Lukas på Allociné 
(en) Paul Lukas på AllMovie 
(en) Paul Lukas hos Turner Classic Movies 
(en) Paul Lukas hos Rotten Tomatoes 
(en) Paul Lukas hos The Movie Database 
(en) Paul Lukas hos Internet Broadway Database 
(en) Paul Lukas på Internet Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Canadas forsvar

Canadas forsvar består av et integrert militærvesen uten særegne forsvarsgrener. Det offisielle navnet på organisasjonen er Forces canadiennes (fransk) og Canadian Forces (engelsk).
Det canadiske forsvaret ble opprettet 1. februar 1968 da regjeringen besluttet å slå sammen de tre forsvarsgrenene (Canadian Army, Royal Canadian Navy og Royal Canadian Air Force) til én samlet organisasjon. Canada er et av svært få land som har organisert militærvesenet på denne måten.
Øverstkommanderende er Charles III, men denne rollen utøves av generalguvernøren som monarkens representant. Forsvarsministeren har det politiske ansvaret.
Hovedelementene i forsvaret er tre overkommandoer kalt Maritime Command, Land Force Command og Air Command, som på mange måter tilsvarer henholdsvis marinen, hæren og flyvåpenet i andre militærvesen. Gjennom en omorganisering i 2006 ble i tillegg tre nye kommandoer opprettet: Canada Command, med ansvar for operasjoner på det canadiske territorium; Canadian Expeditionary Force Command, med ansvar for operasjoner i utlandet; og Canadian Special Operations Command, med ansvar for landets spesialstyrker.


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Military of Canada – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Figurteater

Figurteater er en scenekunstart som kan omfatte dukketeater, skyggespill og andre former for scenekunst. Benevnelsen figurteater ble tatt i bruk på norsk etter inspirasjon fra tysk, foranlediget av at stadig flere scenekunstutøvere benyttet andre objekter enn dukker i sine forestillinger, og dermed anså at begrepet dukketeater ble for snevert.


== Begrepet «figurteater» ==
Østerrikeren Richard Teschner (1879-1948), som var utdannet i Praha, oppdaget på en reise i Nederland i 1911 javanesiske stavdukker (wayang golek) som var blitt importert av hollendske kjøpmenn og kolonialister. Tilbake i Wien etablerte han et teater som han kalte Figuren Spiegel ("figurspeil"), med dukker inspirert av stavdukkene fra Java. Teschners dukketeater øvet sterk innflytelse på andre dukketeaterkunstnere i Vesten, og stavdukker ble også svært populære både i USA og Europa. Det tyske begrepet «Figurentheater» har senere dannet forelegg for etableringen av det norske figurteater.

Dr.phil. Anne Helgesen definerer begrepet slik:«I Norge har man siden begynnelsen av 1990-tallet forsøkt å gi kunstarten navnet figurteater. Begrepet figurteater inkluderer alt som tidligere gikk under navnet dukketeater, men det omfatter også teater med objekter, med animert scenografi, materialteater og skyggeteater – kort sagt teater der en eller flere spillere gir gjenstander liv ved å manipulere dem.»Dr.phil. Mona Wiig siterer i sin doktoravhandling Jaroslav Etlik, som gir følgende definisjon:«Whenever the actor; through his play, endows any object onstage in such a way that the viewer perceives all the movement and behaviour of that object as an expression of the inner life of the image evoked in the mind of the viewer by the object, then the viewer's consciousness identifies that object as a puppet. From this point of view, any three-dimensional entity in the playing area can become a puppet (a prop, a light, a shadow, any object, simply anything), provided it fulfills the above condition of the movement mediated by the actor (an thus not its own movement) that refers to inner consciousness an to visible signs of inner life.»I stortingsmeldingen Bak kulissene brukes en lite dekkende definisjon: «Figurteater er teater med dukker eller levende skuespillere.» Dette er åpenbart en for snever definisjon.


== Organisasjon for figurteater ==
Den internasjonale organisasjonen Union Internationale de la Marionnette (UNIMA) ble opprettet i 1929 for å samle dukketeaterkunstnere over hele verden. Dette var før det utvidede begrepet «figurteater» ble lansert. Per 2018 er UNIMA blitt den internasjonale hovedorganisasjonen for alle figurteaterutøvere, med underavdelinger over hele verden.
Mange norske figurteatre og figurteaterkunstnere er i dag tilsluttet UNIMA Norge, en organisasjon som arbeider for å fremme figurteater som scenekunstart, samt som pedagogisk og terapeutisk virkemiddel.


== Se også ==
Dukketeater
Skyggespill
Modellteater (også kalt papirteater)
Materialteater


== Referanser ==
Hans Seip

Hans Kristian Seip (født 6. november 1881, død 25. mars 1945) var en norsk politiker som representerte Venstre og Avholdspartiet. Han var opprinnelig fra Røyken, men flyttet til Bergen og stillingen som veisjef i 1921. Her var han ordfører for Avholdspartiet mellom 1923 og 1924, og mellom 1925 og 1930 var han vararepresentant til Stortinget for Venstre. I 1929 ble han ansatt som fylkesmann i Sogn og Fjordane, en stilling han hadde til han ble avsatt av okkupasjonsmakten i 1941. Han var også stortingsrepresentant fra 1934 til sin død.
Seips søster var gift med Eivind Berggrav. Hans Seip var far til Jens Arup Seip.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Hans Seip hos Norsk senter for forskningsdata
Ray Milland

Ray Milland (født Alfred Reginald Jones 3. januar 1907, død 10. mars 1986) var en britisk skuespiller og regissør.Milland vant Oscar for beste mannlige hovedrolle for rollen som den alkoholiserte forfatteren Don Birnam i filmen Forspilte dager (1945). Han har to stjerner på Hollywood Walk of Fame.


== Filmografi (utvalg) ==

1931 – Lenge leve diplomatiet!

1939 – Journalist på eventyr

1941 – Jeg vil ha vinger

1942 – Urent farvann

1945 – Forspilte dager

1947 – Sigøynerblod

1948 – Den store klokken

1950 – Farenes dal

1954 – Ring politiet!

1955 – Den store kandidat

1970 – Love Story

1972 – Froskene

1975 – Den eventyrlige flukten

1976 – Med døden som annenpilot


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ray Milland på Internet Movie Database 
(sv) Ray Milland i Svensk Filmdatabas 
(da) Ray Milland på Filmdatabasen 
(da) Ray Milland på Scope 
(fr) Ray Milland på Allociné 
(en) Ray Milland på AllMovie 
(en) Ray Milland hos Turner Classic Movies 
(en) Ray Milland hos Rotten Tomatoes 
(en) Ray Milland hos The Movie Database 
(en) Ray Milland hos Internet Broadway Database
Kristian Helland

Kristian Helland (født 26. juli 1947) er en norsk politiker fra Kristelig Folkeparti i Bergen. 
Han var ordfører i Bergen 2001–2003, etter at forgjengeren Ingmar Ljones i 2001 ble valgt inn på Stortinget, og varaordfører siden valget i 2003.
I 2007 valgte Helland å trekke seg ut av kommunepolitikken, men fortsatte som leder for Hordaland KrF (valgt 2006) frem til februar 2012. Fra 2011–2015 var han representant i Hordaland fylkesting for samme parti.


== Forfatterskap ==
Pietist i kulturkamp: Nils Lavik og framveksten av Kristeleg Folkeparti. NLA forlaget. ISBN 9788274680951 (2003)
Streblidae

Streblidae er en liten familie av parasittiske fluer knyttet til flaggermus. De er i slekt med flaggermusfluene men er ikke like ekstremt omdannet til parasitter som disse – man kan fortsatt se at Streblidae er fluer.
De tilhører de såkalte pupipare fluene, det vil si at hele larveutviklingen skjer inne i hunnens bakkropp og larvene er klare til å forvandle seg til pupper når de fødes.
Streblidae lever i varme områder og finnes bare lengst sør i Europa.


== Utseende ==
Små til middelsstore (0,75 – 5 mm), gule eller gulbrune fluer.
Kroppsformen varierer mye. De har vinger når de klekkes, men feller ofte disse etter at de har funnet en flaggermus å sitte på.
Brystet (thorax) er stort, ofte ganske høyt hvelvet. Noen arter har lange børster på brystet, andre bare fine hår. Vingene er korte og brede, hårete langs ytterkanten med et fint årenett. Ofte felles vingene når fluene har funnet fram til en vert. Beina er korte og kraftige, med store klør.
Bakkroppen er stor, særlig hos gravide hunner, fordi larven som utvikles i bakkroppen blir nesten like stor som hunnen (moren).
Hodet er lite og redusert, og øyne mangler ofte. Antennene er to-leddet, korte og kraftige. Munndelene er utviklet til en kort, men kraftig sugesnabel.


== Levevis ==
Streblidae er knyttet til flaggermus der de lever som blodsugere. De voksne fluene bruker sine kraftige klør til å klynge seg fast til flaggermusens pels.
Hunnene i underfamilien Ascodipterinae feller vingene, borrer seg inn under huden på flaggermusen, forandrer utseende og lever som indre parasitter der.
Hele larveutviklingen skjer inne i hunnens bakkropp og larvene klekkes ferdige til å forvandle seg til pupper.
De fleste artene er knyttet til små flaggermus som lever i kolonier i huler. Streblidae lever for det meste i tropene og det er bare kjent to arter som er knyttet til flaggermus som går i vinterdvale.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen tovinger, Diptera
Fluer, Brachycera
Underordenen høyere fluer, Cyclorrhapha
Gruppen Schizophora
Gruppen Calyptratae
Overfamilien Hippoboscoidea (=Pupiparae)
Familien Streblidae
Underfamilien Nycteriboscinae  – den gamle verden (Europa, Asia, Afrika)
Underfamilien Ascodipterinae – den gamle verden (Europa, Asia, Afrika)
Underfamilien Streblinae – Amerika
Underfamilien Nycterophilinae – Amerika
Underfamilien Trichobiinae – Amerika


== Kilder ==
Hurka, K. 1998. Family Streblidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 3: 839-848. Science Herald, Budapest.


== Eksterne lenker ==
(en) Streblidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Streblidae hos Fauna Europaea 
(en) Streblidae hos Fossilworks 
(en) Streblidae hos ITIS 
(en) Streblidae hos NCBI 
(en) Kategori:Streblidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Det peloponnesiske forbund

Det peloponnesiske forbund var et forbund av bystater, under ledelse av Sparta, på halvøya Peloponnes. Forbundet ble opprettet på 500-tallet f.Kr. og varte frem til 366 f.Kr.
På slutten av det 6. århundre hadde Sparta blitt den mektigste staten i Peloponnes og hadde politisk og militært hegemoni over den nest mektigste staten, Argos. Sparta skaffet seg to mektige allierte i Korint og Elis ved å fjerne tyranniet i Korint og hjelpe Elis til å sikre seg kontroll over de olympiske leker. Sparta fortsatte strategier på denne måten til å skaffe seg andre allierte i forbundet. Sparta beseiret Tegea i en grensekrig og tilbød dem en permanent defensiv allianse. Dette var vendepunktet for spartansk utenrikspolitikk. 
Mange andre stater i det sentrale og nordlige Peloponnes sluttet seg til forbundet som til slutt inkluderte alle peloponnesiske stater med unntak av Argos og Akhaia. Det spartanske herredømmet var garantert da Sparta beseiret Argos i et slag i 546 f.Kr.
Forbundet var organisert med Sparta som hegemon og ble kontrollert av de alliertes forsamling som bestod av to deler. Den første delen var spartanernes forsamling, mens hver alliert stat hadde en stemme uavhengig av statens størrelse eller geopolitiske makt i de alliertes kongress. Det ble ikke betalt skatt i fredstid, men en tredjedel av militæret til en stat kunne innkalles i krigstid. Bare Sparta kunne sammenkalle forbundets kongress. Alle allianser ble kun gjort med Sparta slik at medlemsstatene måtte danne egne allianser med hverandre. Selv om hver stat hadde en stemme, var ikke Sparta tvunget til å bøye seg for resolusjoner forbundet endte opp med. Dermed var ikke det peloponnesiske forbundet strengt tatt en «allianse», og det var heller ikke peloponnesisk i hele dens eksistens. 
Forbundet gav beskyttelse og sikkerhet til dets medlemmer, men først og fremst til Sparta. Det var en svært stabil allianse som støttet oligarkier og motsatte seg tyrannier.
Etter perserkrigene ekspanderte forbundet til det hellenske forbund som inkluderte Athen og andre stater. Det hellenske forbund ble ledet av Pausanias, men etter at han ble kalt tilbake ble det ledet av Kimon fra Athen. Sparta trakk seg ut og det peloponnesiske forbund ble gjenopplivet med Spartas opprinnelige allierte, mens det hellenske forbundet endret seg til det athenske sjøforbundet som ble ledet av Athen. Dette kan skyldes Spartas og andre alliertes sjalusi for athenerne som ønsket å spre sitt styre. De to forbundene endte til slutt i konflikt med hverandre i peloponneserkrigen.
Forbundet gikk til krig mot Theben i 360–årene f.Kr. og ble til slutt beseiret. Theben tvang Korint og andre bystater til å skilles fra spartanerne og oppløste etterpå det peloponnesiske forbundet.


== Eksterne lenker ==
Livius, Det peloponnesiske forbund Arkivert 3. november 2005 hos Wayback Machine. av Jona Lendering
Hippoboscoidea

Hippoboscoidea (=Pupiparae) er en gruppe av sterkt spesialiserte fluer som alle er blodsugere på pattedyr og fugler.
Disse fluene er pupipare, det vil si at hele larveutviklingen skjer inne i hunnens bakkropp, dette kalles falsk placenta.  Larven «fødes» klar til å forvandle seg til en puppe.
Overfamilien omfatter tsetsefluene, som er frittlevende og ser ut som normale fluer, og de tre svært spesialiserte familiene lusfluer, flaggermusfluer og Streblidae, som tilbringer nesten hele tiden fastsittende på vertsdyrene og har et ganske spesielt utseende. To av familiene, flaggermusfluer og Streblidae, er spesialister på flaggermus, mens lusfluer kan angripe ulike slags pattedyr og også fugler. Tsetsefluene er alvorlige skadedyr fordi de sprer sovesyke i Afrika.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen tovinger, Diptera
Fluer, Brachycera
Underordenen høyere fluer, Cyclorrhapha
Gruppen Schizophora
Gruppen Calyptratae
Overfamilien Hippoboscoidea
Familien tsetsefluer, Glossinidae
Familien lusfluer, Hippoboscidae
Familien flaggermusfluer, Nycteribiidae
Familien Streblidae


== Eksterne lenker ==
(en) Hippoboscoidea – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Hippoboscoidea i Encyclopedia of Life 
(sv) Hippoboscoidea hos Dyntaxa 
(en) Hippoboscoidea hos Fossilworks 
(en) Hippoboscoidea hos NCBI 
(en) Kategori:Hippoboscoidea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hippoboscoidea – detaljert informasjon på Wikispecies
Ronald Colman

Ronald Charles Colman (født 9. februar 1891 i Richmond i Stor-London, død 19. mai 1958 i Santa Barbara i California) var en britisk skuespiller.
Colman mottok Oscar for beste mannlige hovedrolle for rollen som Anthony John i filmen Dobbeltliv (1947). Han har to stjerner på Hollywood Walk of Fame.


== Filmografi ==

The Live Wire (1917)
A Daughter of Eve (1919)
Sheba (1919)
Snow in the Desert (1919)
The Toilers (1919)
Anna the Adventuress (1920)
A Son of David (1920)
The Black Spider (1920)
Handcuffs or Kisses (1921)
Den hvite nonne (1923)
The Eternal City (1923)
Twenty Dollars a Week (1923)
Tarnish (1924)
Her Night of Romance (1924)
Ramola (1924)
Tyven i paradiset (1925)
Hans største øieblik (1925)
The Sporting Venus (1925)
Hennes søster fra Paris (1925)
Kjærlighetens melodi (1925)
Stella Dallas (1925)
Hans største fristelse (1925)
Kiki (1926)
Trikolorens helter (1926)
Ørkenens paradis (1926)
The Night of Love (1927)
Flammende kjærlighet (1927)
To elskende (1928)
The Rescue (1929)
Bulldog Drummond (1929)
De fordømtes øy (1929)
Raffles (1930)
Millionærarving på vift (1930)
The Unholy Garden (1931)
Arrowsmith (1931)
Cynara (1932)
Stedfortrederen (1933)
Bulldog Drummond Strikes Back (1934)
Clive of India (1935)
The Man Who Broke the Bank at Monte Carlo (1935)
To byer (1935)
Under Two Flags (1936)
Tapte horisonter (1937)
Fangen på Zenda (1937)
Hvis jeg var konge (1938)
The Light That Failed (1939)
Lucky Partners (1940)
My Life With Caroline (1941)
Hele byen sladrer (1942)
Ut av skodden (1942)
Kismet (1944)
The Late George Apley (1947)
Dobbeltliv (1947)
Champagne til Cæsar (1950)
Jorden rundt på 80 dager (1956)
Menneskehetens historie (1957)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ronald Colman på Internet Movie Database 
(sv) Ronald Colman i Svensk Filmdatabas 
(da) Ronald Colman på Filmdatabasen 
(fr) Ronald Colman på Allociné 
(en) Ronald Colman på AllMovie 
(en) Ronald Colman hos Turner Classic Movies 
(en) Ronald Colman hos Rotten Tomatoes 
(en) Ronald Colman hos The Movie Database 
(en) Ronald Colman hos Internet Broadway Database 
(en) Ronald Colman på Internet Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata