jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Pentonville fengsel

Pentonville fengsel (formelt His Majesty’s Prison Pentonville, uformelt omtalt som «The Ville») er et fengsel i Islington i det nordlige London, administrert av HM Prison Service. Det er kategorisert som med middels sikkerhet (kategori B/C). Fengslet er på tross av navnet ikke lokalisert i området Pentonville, men lengre nord ved veien Caledonian Road i området Barnsbury. Pentonville hadde en kapasitet på 1 256 fanger per 31. august 2017.Pentonville ble etablert ved lovvedtak i parlamentet, bygget i 1842 og mottok sine første fanger den 21. desember 1842. Det var det første med radiell, stjerneutforming og mer enn 60 andre britiske fengsler og enda flere ellers i verden etterlignet denne utformingen. Det var den innflytelsesrike fengseladministratoren Joshua Jebb som utformet tegningene, inspirert av Jeremy Benthams panoptikon-konsept. Pentonville var også unik i å være etablert særskilt for rehabilitering som hadde som mål reformere fangene før de ble forvist til Australia. Utformingen av fengselet fortsatt i stor grad uendret og det feiret sitt 175-årsjubileum den 21. desember 2017.


== Historie ==
Det første moderne fengselet i London var Millbank fengsel, som åpnet i 1816. Det hadde individuelle celler for 860 fanger, og myndighetene mente at forholdene der var tilfredsstillende. De startet derfor byggingen av flere fengsler for å huse det stadig økende antall fanger, en økning forårsaket av at man hadde avskaffet dødsstraff for en rekke forbrytelser og at transportering ble brukt i stadig mindre grad.
Parlamentet gjorde to vedtak som åpnet for byggingen av Pentonville som fengsel for fanger som var dømt til transportering og ventet på utreise. Byggingen startet 10. april 1840, og det stod ferdig to år senere. Den totale kostnaden var 84 186 pund 12s 2d.
I henhold til panoptikon-konseptet ble det bygget med en sentralhall med fem fløyer som strekker seg ut fra denne. Alle fløyer er synlige for voktere som står i midten. Den opprinnelige planen hadde 520 eneceller som var 3,9 m lange, 2,1 m brede og 2,7 m høye. Forholdene var langt bedre enn i gamle fengsler som Newgate. Alle fanger ble satt i arbeid med for eksempel utbedring av tau og veving. Pentonville ble et modellfengsel, og 54 andre ble bygget i Storbritannia etter samme design de neste seks årene. Botsfengselet i Oslo ble bygget etter dette prinsippet som det eneste i sitt slag i Norge.
Da Newgate ble nedlagt i 1902 ble dødsdømte fanger overført til Pentonville, og henrettelser ble utført der inntil dødsstraffen ble avskaffet i Storbritannia. Egne celler ble konstruert for de dødsdømte, og det ble laget et henrettelsesrom hvor galgen fra Newgate ble plassert.
Den siste henrettelsen i fengslet fant sted 6. juli 1961.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pentonville prison – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Pentonville Prision, Ministry of Justice
Pentonvilles viktorianske historie
Informasjon om Pentonville fengsel og dets historie
Millbank fengsel

Millbank fengsel var et stort fengsel i Millbank i City of Westminster, London. Byggingen startet i 1812, og det åpnet i 1816. Millbank var det første moderne fengslet i Storbritannia, og var designet etter Jeremy Benthams panoptikon-konsept, hvor flere fløyer strekker seg ut fra en sentral hall. Fangene hadde individuelle celler.
Millbank ble modell for Pentonville fengsel, som i sin tur ble modell for hele 54 nye fengsler som ble bygget over en kort periode. 
Da det ble åpnet var det Londons største fengsel. Fangene var personer som var dømt til transportering som ventet på utreise. Omkring 4 000 fanger var innom fengselet i løpet av et år. De satt normalt omkring tre måneder i Millbank før de ble skipet ut. 
Fengslet ble brukt frem til 1886, og det ble revet i 1890. Tate Gallery, nå Tate Britain, ble bygget på deler av eiendommen og åpnet i 1897. En enkelt betongsperre med en bronseplakett er det eneste synlige spor etter fengslet. Den stod ved enden av trappen fangene gikk ned når de skulle gå ombord i skipet som transporterte dem til Australia.
FRISTIL

Fristil var et rusforebyggende prosjekt for elever i niendeklasse, drevet av avholdsorganisasjonen Juvente. Fristil var tidligere kjent som Holdning til rusgift og litt senere Handling mot rusgift (HMR). I skoleåret 2010/2011 ble det arrangert 20 Fristil Intro-kurs, og det var til sammen 422 deltakere, som igjen har gått tilbake til klassene sine med det samme kursopplegget.
Fristil ble lagt ned i 2013 som følge av frafall av støtte fra Helsedirektoratet.


== Gjennomføringen ==
Opplegget besto av fire deler, Fristil Intro, Fristil Klasse, Fristil Opplevelse og Fristil Aktivitet.På Intro-kurset, som varte fire hele dager, ble noen utplukkede elever fra niendeklasser i en eller flere kommuner sendt til et kurs med ledere fra Juvente. Kurset var en forberedelse på klasseopplegget, der lederne gikk gjennom de fire tematimene og temakvelden som elevene skulle ha for klassen sin i klasseopplegget.
Stoffet som ble gjennomgått var:

Tematime én: Ungdomsmiljøet og påvirkning
Faktatime: Dette bør du vite om rusgifter
Tematime to: Ruskulturen
Tematime tre: Rusmidler skaper problemer
Tematime fire: Din egen stil/livsstilI klassen gikk elevene gjennom tematimene én til fire, mens faktatimen kun var for deltakerne på Intro-kurset, slik at de visste mer enn de elevene de selv skal undervise.
Til slutt ble det også gjennomført en temakveld der det var fokus på alkoholproblematikk, men også andre og mer underholdende innslag.
I Fristil Klasse skulle de elevene som deltok på Fristil Intro undervise sine egne klassekamerater i det stoffet som ble gjennomgått for dem. Helst skulle skolene også gjennomføre temakvelden.
Noen uker etter Intro-kurset var det en frivillig helgesamling, Fristil Opplevelse. Der handlet det ikke i så stor grad om undervisning, men heller som navnet antyder: En opplevelse av hvordan man kan skape godt miljø uten rusgifter.
Fristil Aktivitet var en kreativ konkurranse for ungdom. Konkurransens tema varierte fra år til år. Tidligere var Fristil Aktivitet mer dyptgående enn de andre delene, der deltakerne som vil jobbe med et spesielt prosjekt, satte av en serie samlinger til arbeidet.


== Fristil-modellen ==
Fristil baserte seg på en totrinns ung-til-ung-modell. Det gikk i praksis ut på at lederne på Intro-kurset bare var fra noen måneder til noen år eldre enn elevene, og på den måten virket som naturlige forbilder. Når elevene kom tilbake til klassen, var det de som fungerte som det andre leddet i modellen. Mange av elevene utdannet seg også til ledere, slik at de kunne være forbilder for en ny generasjon niendeklassinger.
I en studie utført av Rogalandsforskning ble denne modellen vurdert som et «solid forebyggingsprogram bygd på god dokumentert kunnskap og solid erfaring.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fristil, offisiell heimeside
Juvente
FRISTIL hos Rogalandsforskning
Statistisk prosesskontroll

Statistisk prosesskontroll er en metodikk som bruker statistiske verktøy for å forutsi om en prosess (for eksempel en produksjonsprosess) er under kontroll. På denne måten ønsker en å kunne forutsi problemer og iverksette tiltak før prosessen produserer vrak/avvikende produkter.
Statistisk prosesskontroll blir ofte omtalt som SPC (av engelsk statistical process control).
Groningens flagg

Groningens flagg er et korsflagg, fargene er basert på våpnene til Groningen by og Ommelandene.
Fargene rødt, hvitt og blått kommer fra Ommelandenes våpen, mens hvitt og grønt kommer fra byens våpen. Byens farger er plassert sentralt i flagget for å angi dens sentrale beliggenhet i provinsen.


== Beskrivelse ==
Flagget ble fastlagt av provinciale Staten (tilsvarende den politiske delen av den norske fylkeskommunen) 17. februar 1950: Rektangulært, forholdene er 2:3. Flagget har fire kvadranter, skilt av et grønt kors med sølvfargede (hvite) kanter. Øvre venstre hjørne og nedre høyre hjørne er røde, øvre høyre hjørne og nedre venstre er blå.


== Se også ==
Liste over nederlandske provinsflagg
Bingu wa Mutharika

Bingu wa Mutharika (født Ryson Webster Thom 24. februar 1934, død 5. april 2012) var en malawisk politiker som var Malawis president fra 2004 til sin død. Han var utdannet sosialøkonom, og ble president 24. mai 2004 etter at han vant et omstridt presidentvalg. Han ble valgt inn for partiet United Democratic Front, men brøt med partiet som ble ledet av tidligere president Bakili Muluzi i februar 2005. Han startet partiet Democratic Progressive Party, som da hadde et mindretall av representantene i Malawis parlament. I mai 2009 vant han nok en gang valget.


== Valghistorikk ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Raphael Tenthani (10. august 2007): Profile: Bingu wa Mutharika. BBC.
African Elections Database: Malawi
Malawi president wins re-election. BBC.
Kossak

Flere personer har etternavnet Kossak:

Jerzy Kossak, en polsk maler.
Juliusz Kossak, en polsk maler.
Wojciech Kossak, en polsk maler.
Zofia Kossak-Szczucka, polsk forfatter og motstandskjemper under andre verdenskrig.


== Se også ==
Kosakk, folkegrupper fra Ukraina, blant annet kjent som dyktige ryttere og krigere
Juliusz Kossak

Juliusz Fortunat Kossak (født 15. desember 1824 i Nowy Wiśnicz, død 3. februar 1899 i Kraków) var en polsk maler.


== Se også ==
Wojciech Kossak (Juliusz' barnebarn).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Juliusz Kossak – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ticino (elv)

Ticino er en stor venstre sideelv til Po. Den har sitt utspring ved Nufenenpasset nær St. Gotthard i Sveits, renner gjennom kantonen Ticino ut i Maggioresjøen. Fra den italienske delen av Maggioresjøen renner den videre i Italia hvor den tilslutt munner ut i Po.
I Sveits brukes vannet til å generere elektrisitet i bl.a Nuova Biaschina vannkraftverk. Gjennom Italia er høydeforskjellen mellom Maggioresjøen og Po rundt 120 m, der brukes det mest til irrigasjon.
Byer langs elven Ticino:

i Sveits: Airolo, Bellinzona, Locarno (ved Lago Maggiore).
i Italia: Stresa og Arona (ved Lago Maggiore), Vigevano, Pavia.Kantonen Ticino har fått sitt navn fra elven.
I 218 f.Kr. vant Hannibal over Scipio ved Ticino, antagelig nær Vigevano, under den andre punerkrigen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ticino river – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ticino river – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 34

Fylkesvei 34 går mellom Svingvoll og Jaren i Gran kommune.
Tidligere var veien del av riksvei 35, som gikk mellom Aurdal og Tønsberg.Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei. En ny og utbedret vei mellom Grime og Vesleelva, 10 km, ble åpnet 2013.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Innlandet fylke ===

Søndre LandFlubergvegen 

GranHornslinna 

Røykenviklinna 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv34
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Grøttingen

Grøtting er ei bygd i Åfjord kommune på Fosen. Den ligger på halvøya mellom Linesfjorden og Paulen.Stedet består av fire småbruk og ti til femten hus. De fleste husene er nå feriesteder, rundt syv av husene er bebodd av fastboende. I 2004-2005 ble det bygd en molo, mest for bruk for feriefolket.
Grøtting var en del av tidligere Stoksund kommune.


== Referanser ==
Norske Postkortsamlere

Norske Postkortsamlere er landets eldste og største spesialklubb for samlere av eldre og nyere postkort. Foreningen ble stiftet 10. oktober 1981 og utgir medlemsbladet Postkortet.


== Eksterne lenker ==
Norske Postkortsamlere
Credo Studentmagasin

Credo Studentmagasin er et kristent studentmagasin laget av og for studenter. Det gis ut av Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag, og har som målsetning å samle studenter for å styrke og utdype deres åndelige liv. 
Bladet ble startet i 1933 av Carl Fredrik Wisløff, og har kommet ut regelmessig i alle år, med unntak av to år under krigen. i 1943 ble bladet stanset av myndighetene, offisielt på grunn av papirmangel. 
Bladet gikk over til sitt karakteristiske kvadratiske format i 1996 under redaktør Alexander Gjems, og kom i 2008 ut fire ganger i året. Fra 1977 kom bladet i en periode ut med hele 18 nummer i året. Fra 2011 ble studentmagasinet Credo slått sammen med medlemsbladet for skoleungdom, Fisk, og gikk tilbake til rektangulært format. Da begynte også bladet å følge med som innstikk i bladet Lagsnytt som sendes til organisasjonens støttespillere.
Credo er per 2012 primært et medlemsblad for betalende medlemmer av Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag og kommer ut 4 ganger i året. Credo trykkes i 2012 i et opplag på ca. 3000 og som innstikk i Lagsnytt med opplag på ca. 10 000.


== Redaktører ==
Nåværende redaktør er Martin Haagensen (fra mars 2016). 

Tidligere redaktører
2009 - 2016: Ingunn Marie Ruud
2008: Susanne Lende
2007: Ragnhild Aadland Høen
2005 – 2007: Solveig Schanke Eikum
2004 – 2005: Christian Nicolai Bjørke
2001 – 2004: Solveig Schanke Eikum
2000 – 2001: Ragnhild Aadland
1998 – 2000: Terje Skjerdal
1996 – 1998: Alexander Gjems
1988 – 1996 Håkon Sødal
1987 – 1988: Johannes Morken
1984 – 1987: Arne Håvard Fjeldstad
1982 – 1984: Odd Anders With
1977 – 1982: Gunnar Elstad
1975 – 1987: Anfin Skaaheim
1975: Gunnar Elstad
1967 – 1975: Einar Solli
1961 – 1967: Leif M. Michelsen
1954 – 1961: Arthur With
1947 – 1954: Sverre Magelssen
1947: Johannes Bygstad
1945 – 1947: Olav Egeland
1934 – 1942: Hans Høivik
1933: Anders Malme
1933: Carl Fredrik Wisløff


== Eksterne lenker ==
Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag
Jan Matejko

Jan Alojzy Matejko (også kjent som Jan Mateyko; født 24. juni 1838 i Kraków i Polen, død 1. november 1893 samme sted) var en polsk maler kjent for malerier av kjente historiske politiske og militære begivenheter i Polen. Hans mest kjente verk er muligens oljemaleriet Slaget ved Grunwald. Han har også utført flere malerier av tallrike slag- og hoffscener, og et galleri av polske konger. Han er ansett å være blant de mest kjente polske malere.Hans viktigste malerier ble gjemt under andre verdenskrig. Maleriet Slaget ved Grunwald ble begravet i Lublin. Etter 1945 ble flertallet av hans verket funnet og restaurert. De finnes nå i hovedsak i Warszawas nasjonalmuseum.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Matejko – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jan Matejko – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 244

Fylkesvei 244 går mellom Lena i Østre Toten og Mjørlund i Vestre Toten.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Innlandet fylke ===

Østre TotenKolbulinna 

Vestre TotenKolbulinna 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv244
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 246

Fylkesvei 246 går mellom Reinsvoll i Vestre Toten og Lillo i Østre Toten.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Innlandet fylke ===

Vestre TotenBøverbruvegen 

Østre TotenKolbuvegen 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv246
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
SPC

SPC kan referere til:

Statistisk prosesskontroll
IATA-koden til La Palma lufthavn i Spania
Specialist
Radio Ung

Radio Ung var navnet på en rekke lokalradiostasjoner rundt om i Norge som ble drevet av avholdsorganisasjonen Norges Godtemplar Ungdomsforbund (NGU, nå Juvente). Den første Radio Ung-stasjonen ble startet i Oslo 30. april 1982, og midt på 80-tallet fantes det 10 Radio Ung-stasjoner rundt i Norge. Lokalradioene, med unntak av stasjonen i Kristiansand, ble nedlagte da Juvente valgte å legge ned sin lokalradioaktivitet i 1995.I Trondheim ble Radio Ung drevet som et program på Radio RV av medlemmer i Juvente fra 1998 - 1999.


== Radio Ung Kristiansand ==
Radio Ung Kristiansand ble opprettet 1. februar 1985, og sendte i starten 10 timer radio i uka. På det meste (1987) var det 87 samtidige frivillige medarbeidere tilknyttet radioen. Første redaktør i Radio Ung Kristiansand var Øistein Rosen. 
Da Juvente i 1995 la ned sin lokalradioaktivitet ble Radio Ung Kristiansand overtatt av Stiftelsen Samsending. Denne stiftelsen har som eneste formål å sikre en aktivitet for frivillige krefter som ønsker å lage radio i Kristiansand. I den forbindelse fikk radioen sin første ansatte, ansvarlig redaktør og daglig leder Tore Mydland. I 1999 overtok Pål Lomeland som daglig leder, og ble etter hvert ansatt i full stilling.Radio Ung sendte i 2009 37 timer i uken på FM 106,9 MHz. Sendingene ble laget av omkring 30 frivillige medarbeidere, og det ble laget programmer som Topp 30, Bluestimen, På plakaten, Showtime (filmprogram) m.fl.
Radio Ung Kristiansand ble nedlagt 31. desember 2009, og gjenoppsto 1. januar 2010 som Radio Sør på ny frekvens, FM 98,6 MHz, med sendinger døgnet rundt.


== Referanser ==
Fylkesvei 249

Fylkesvei 249 går mellom Svingstad i Nordre Land og Redalen i Gjøvik. Veiens lengde er 34,7 km.
Veien går mellom Mjøsa nord for Gjøvik by vestover gjennom Snertingdalen og Kinn i Aust-Torpa.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Innlandet fylke ===

Nordre LandSnertingdalsvegen 

GjøvikSnertingdalsvegen 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv249
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Nikolai Peter Dreyer

Nikolai Peter Dreyer (født 1773 på Otterøya i nåværende Namsos kommune, død 29. april 1808) var en norsk offiser som på grunn av sin innsats og død under slaget ved Trangen 25. april 1808 ble et viktig nasjonalt symbol. Kaptein Dreyer på stubben er fremdeles hærens offisersforbunds merke.
Under slaget ved Trangen førte han som kaptein en del av major Ræders bataljon. Da de norske soldatene i kampen begynte å vike for svenskene, hoppet Dreyer opp på en stubbe, der stod han, skjøt og kommanderte. Han fikk to mann til å lade geværer for seg, men mens han stod på stubben ble han truffet flere ganger. Denne heroiske innsatsen fikk de norske soldatene til å fatte nytt mot, og de fikk da overtaket. Da han falt sammen ble han liggende på bakken mens han fortsatte å kommandere soldatene sine. Han ble dødelig såret og døde fire dager senere, 29. april 1808, på Sønsterud gård. 
Dreyer ble i samtiden omtalt som «yderst Raae og uviidende, endnu uden activite eller Fliid i Tienesten». I 1807 uttrykte kommanderende general (Karl av Hessen) misnøye «med den av ham utviste skjøtesløshet og efterlatenhet i alt tjenesten vedkommende».


== Liv ==
Han var født på handelsstedet Survika på Otterøya, hvor faren Lars Nilsen Dreyer drev handelsstedet som utliggerborger fra Trondheim. Dreyer bosatte seg på Nesjestranda i Veøy, hvor han i 1797 kjøpte et gårdsbruk i Flovik. De siste tre årene bodde han på Eidsøra.  
Utenfor gården på Nesjestranda ble det senere reist en bauta til minne om kapteinens innsats. Han har også fått veiene Kaptein Dreyers veg oppkalt etter seg på Skålahalvøya og i Åsnes, forbi Sønsterud gård.


== Referanser ==
Werner Nicolai de Seue

Werner Nicolai de Seue (født 29. august 1742 på Vestby i Rakkestad, død 18. juni 1823) var en norsk offiser.
Han var sønn av major Peter de Seue (1694–1772) og Hellehus Werenskiold (1705–1771). Som barn og ungdom passerte han de lavere militære grader (1755 korporal, 1759 fenrik, 1761 sekondløytnant) og deltok 1762 ved Garden da Saint-Germain besatte Mecklenburg. 1764 ble han overflyttet til det søndenfjeldske gevorbne regiment og var senere knyttet til den norske hær (1773 kaptein, 1787 major). Som bataljonssjef deltok han i innrykningen i Sverige 1788. 1796 ble han oberstløytnant, 1803 oberst og 1806 sjef for 1. akershusiske regiment.
Ved krigens utbrudd 1807 ble han mot sitt ønske beordret til grensefestningen Kongsvinger, men 9. mars 1808 ble han avløst fra denne stillingen. I stedet ble han sjef for midtbrigaden sydøst for Kongsvinger. Ved de svenske angrepene på Lier 18. april 1808 ble hans brigade drevet tilbake over Glomma. De Seue som brigadesjef fikk ansvaret for denne retretten, fordi han ikke selv hadde vært å finne på slagmarken, og fordi han ikke hadde sendt sine reserver i kamp. Da prins Christian August kom til Kongsvinger 25. april, tiltalte han de Seue meget hardt og spurte ham om han hadde vært redd. Hans brigade ble nå delt mellom to andre offiserer, mens de Seue ble sendt til Christiania.
Prinsens handlemåte som kommanderende general vakte stor oppsikt i samtiden, og de Seue selv følte seg krenket. Han ba om å få sitt forhold i kampen ved Lier undersøkt av en overkrigskommisjon, men dette ble nektet ham. Han søkte deretter avskjed og trådte tilbake 30. juni 1808 med rang som generalmajor og 1000 riksdaler i pensjon. Senere førte han stadig klager over den urett han mente var begått, og skrev et lite selvbiografisk skrift, som utkom 1811. Prinsen var da allerede død, men hans adjutant Holst skrev 1812 et motskrift til prinsens forsvar.
De Seue levde resten av sitt liv på landstedet «Solitude» utenfor Christiania, til dels sysselsatt med litterære arbeider over militære emner.
Gift 12. februar 1776 med Karen Margrethe Fyhn (1755-1783), datter av justisråd Jørgen Andras Fyhn, politimester i Christiania og Ingeborg Falck.


== Kilder ==
Dansk biografisk Lexikon
Erik Eriksen (skipper)

Erik Eriksen kan også være en tidligere dansk statsministerErik Eriksen (født 1820, død 1888) var norsk ishavsskipper født i Lyngør. Eriksen gikk i land på Kong Karls Land på Svalbard som første mann den 27. juli 1859. Eriksen var videre idehaver, oppfinner og designer av granatharpunen brukt i moderne hvalfangst. Erik Eriksen dro til Tønsberg med en tremodell for å kommersialisere granatharpunen med hjelp av Svend Foyn. Svend Foyn fikk senere patentert og industrialisert granatharpunen. Erik Eriksen fikk verken penger eller ære. Eriksen forlot kone og ni barn og emigrerte til USA hvor han døde under en snøstorm i Dakota.
Erik Eriksenstretet mellom Nordaustlandet og Kong Karls Land er oppkalt etter ham.


== Referanser ==


== Litteratur ==
The Discovery of King Karl Land, Spitsbergen, Adolf Hoel, The Geographical Review Vol. XXV, No. 3, July, 1935, s. 476-478, American Geographical Society, Broadway AT 156th Street, New York


== Eksterne lenker ==
Erik Eriksenstretet (Svalbard). Norsk Polarinstitutt.
Erik Eriksen 1820 – 1888. Norsk Polar Historie.
Jan Erik Ringstad. "Erik Eriksen, Ishavsskipper. Norsk biografisk leksikon.
Norsk Polarhistorie biografiside om Erik Eriksen
Liste over nederlandske kommuner

Alle nederlandske provinser er inndelt i kommuner (gemeenten), i 2018 totalt 380; disse kan deles inn i:

kommuner med en by, landsby eller et tettsted som bærer samme navn som kommunen, ofte inklusiv noen mindre steder, slik som for eksempel:
Utrecht som består av byen Utrecht og landsbyene De Meern, Haarzuilens og Vleuten.
Valkenburg (Zuid-Holland) en landsby, men likevel egen kommune.kommuner med flere landsbyer eller tettsteder, der ingen av dem har samme navn som kommunen. I dette tilfellet er ofte landsbyenes/tettstedenes navn bedre kjent enn kommunens, slik som for eksempel:
Albrandswaard som består av tettstedene Poortugaal og Rhoon.kommuner med et dobbelt navn, disse består (hovedsakelig) av de nevnte (lands)byene, som for eksempel:
Berkel en Rodenrijs består av landsbyene Berkel og Rodenrijs.kommuner med en større (lands)by og flere landsbyer eller tettsteder, der kommunen har et annet navn en den større (lands)byen, for eksempel:
Smallingerland med hovedsete i Drachten.
Haarlemmermeer med hovedsete i Hoofddorp.I løpet av 2005 ble antall kommuner redusert med 16: syv ble sammenslått med en annen kommune, mens fire nye kommuner ble opprettet ved at fem, fire og to ganger to kommuner ble sammenslått.
Alle kommuner er oppført i provins-artiklene:

Drenthe#Kommuner
Flevoland#Kommuner
Friesland#Kommuner
Gelderland#Kommuner
Groningen#Kommuner
Limburg#Kommuner
Noord-Brabant#Kommuner
Noord-Holland#Kommuner
Overijssel#Kommuner
Utrecht#Kommuner
Zeeland#Kommuner
Zuid-Holland#Kommuner


== Alfabetisk indeks ==
De 383 kommunene, slik de var i 2018.