jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Julian Dean

Julian Dean (født 28. januar 1975 i Rotorua, New Zealand) er en tidligere profesjonell syklist. 
Dean startet sin profesjonelle karriere på landevei i amerikanske Shaklee i 1996. I 1999 fortsatte han i US Postal, før han gikk til Team CSC i 2002. Der var han i to sesonger før han ble hentet til Crédit Agricole.
Dean var Thor Hushovds viktigste spurtopptrekker. Han deltok i Tour de France i 2004, 2006 og 2007, og bidro til flere etappeseire. Han deltok ikke i Tour de France i 2005 fordi han pådro seg et armbrudd i Giro d'Italia.
Etter at han kom til Crédit Agricole fikk han på grunn av sin rolle som hjelperytter begrenset med muligheter for å vinne løp selv. Fra VM har han en 9.-plass fra Madrid i 2005, og en 10.-plass fra Belgia i 2002. I 2007 og 2008 vant han New Zealands nasjonale mesterskap i landeveissykling. 
Julian Dean forlot Crédit Agricole etter 2007-sesongen til fordel for det amerikanske teamet Slipstream. Tanken var at han skulle få sykle for sine egne sjanser, men lykkes ikke helt, og måtte i mange av rittene fungere som spurtopptrekker for blant andre Tyler Farrar. I 2009 var han den eneste syklisten som fullførte både Giro d'Italia, Tour de France og Vuelta a España. I 2010 deltok han også i alle tre rittene, men fullførte kun Tour de France.
Før 2012-sesongen gikk han over til det nystartede australske laget GreenEDGE. Like før sesongen brakk han skulderbladet, og i mars, i hans første ritt tilbake fra skade, brakk han benet. Han la opp etter det nasjonale mesterskapet i januar 2013. Han hadde da lagt bak seg en karriere med 17 år som profesjonell, og blant annet 20 Grand Tour-starter og deltakelse i fire olympiske leker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Julian Dean – Olympedia 
(en) Julian Dean – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Julian Dean – New Zealands olympiske komité 
(en) Julian Dean – Commonwealth Games Federation 
(en) Julian Dean – ProCyclingStats 
(en) Julian Dean – Cycling Archives 
(en) Julian Dean – Cycling Quotient 
(en) Julian Dean – CycleBase 
(en) Julian Dean – TheSports.org 
"All black and white" Intervju med Julian Dean
South Ribble

South Ribble er et administrativt distrikt i Lancashire i England. Administrasjonssenteret er Leyland. 
Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved sammenslåing av Leyland, Walton-le-Dale og deler av Preston landdistrikt.


== Steder i distriktet ==
Bamber Bridge
Cuerdale
Farrington
Hutton
Leyland, Little Hoole, Longton, Lostock Hall
Moss Side, Much Hoole
Penwortham
Samlesbury
Leyland

Leyland er en by i Lancashire i England, omkring en mil sør for Preston. Den er administrasjonssenter og største by i distriktet South Ribble. Byen ligger omtrentlig 10 km sør for Preston. I henhold til folketellingen i 2011 hadde byen en befolkning på 35 600.En av de eldste bygningene man finner er sognekirken viet til apostelen Andreas, som ble reist omkring år 1200. Et steinkors ved kirken er datert til saksisk tid. Byens navn, Leyland, er også av angelsaksisk opprinnelse og har betydningen «udyrket land».
Byen er mest kjent for bilprodusenten Leyland Motors, som fra 1950- til 1970-årene kjøpte opp flere andre britiske bilprodusenter og utviklet seg til konsernet Britisk Leyland (BL). I 1980-årene ble konsernet stykket opp, men lastebilfabrikken er fortsatt en av de største arbeidsplassene i byen. Gjennom hele 1900- og begynnelsen av 2000-tallet har samfunnet hatt en stor vekst i industrien, befolkningen og jordbruket. Det er hovedsakelig grunnet etableringen av Leyland Motors, utvikling av boliger, og det omliggende anvendelige jordbrukslandet.
Leyland stasjon ligger på West Coast Main Line. Stasjonen markerer midtpunktet mellom London og Glasgow, som ligger omkring 316 km unna. Det er også bussforbindelse til Chorley og Preston.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hunt, D. (1990): The History of Leyland and District, Carnegie Press, ISBN 0-948789-48-4
Hunt, D.; Waring, W. (1995): The Archive Photograph Series: Leyland, Chalford Publishing Company, ISBN 0-7524-0348-6
Smith, J., (2003): Then and Now: Leyland, Tempus Publishing, ISBN 0-7524-2672-9
South Ribble Borough Council: Leyland Town Centre Masterplan


== Eksterne lenker ==
(en) Leyland, Lancashire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  Leyland hos Wikivoyage

South Ribble Borough Council
Leyland Historical Society
Leyland Forum, samfunnsnettsted
Leyland Online, nyheter og informasjon
The Leyland Project
The Piass

The Piass er et japansk visual kei-band, stiftet i 1993.


== Medlemmer ==
Takayuki (vokal & gitar)
Ruiji (bass)
Shizuki (trommer)


== Tidligere medlemmer ==
Chihiro (vokal; 1993-1995)
Yoshio (bass; 1993-1995)
Hiroshi (trommer; 1993-1995)
Kirala (vokal; 1998-2002)Alle de opprinnelige bandmedlemmene, med unntak av gitaristen og bassisten, døde den 25. oktober 1995 i en drukningsulykke mens de filmet en musikkvideo, hvor de skulle hoppe fra en bru og ned i elva under. Bassisten Yoshio begikk selvmord to år etter ulykken.


== Diskografi ==
Album

Ryouki Kousatsu Chissoku-Shi (1995)
Piasu (1999)EP

Gekka Kyoushou (2000)Singler

Aki Ryuusa ~Akina Zuna (2001)


== Eksterne lenker ==
(en) The Piass på MusicBrainz
Monolitten

«Monolitten» er en 17 meter høy steinsøyle hugget ut av en steinbauta som inngår i Vigelandsanlegget i Frognerparken i Oslo. Den er plassert på «Monolittplatået» på høyden Tørtberg. Steinblokken ble tatt ut av ingeniør Anders Beer ved steinbruddet ved Hov ved Iddefjorden i 1922, og siden fraktet til Oslo på en lekter. Den ble ferdigstilt av Gustav Vigelands steinhuggerassistenter, svensken Nils Jönsson, dansken Karl Kjær, og nordmannen Ivar Broe i 1943. Søylen, som består av 121 figurer, står på Vigelandsanleggets og Frognerparkens høyeste punkt og er 17 meter høy. Den monumentale skulpturen er omgitt av en sirkeltrapp med 36 figurgrupper av granitt anbrakt som rader oppover trappen. Monolittplatået omkranses av en lav balustrade av granitt med åtte dobbeltporter av smijern. Navnet antyder at skulpturen er hugget av en eneste granittblokk (gresk mono, 'én' og lithos, 'stein').


== Historikk ==


=== Stedet ===
Skulpturen er plassert på «Monolittplatået» som ligger på høyden Tørtberg i Frognerparken. Tørtberg var opprinnelig husmannsplass under Frogner Hovedgård, og Vigelandsanlegget ble både i Vigelands levetid og senere kalt Tørtberg-anlegget fordi skulpturanlegget de første årene var konsentrert om Tørtberg-høyden. Etter Vigelands død ble anlegget kalt Vigelandsanlegget.


=== Skulpturen ===
De første skissene skal skrive seg fra 1919, men steinblokken kom ikke til stedet før i starten av 1927 og ble ikke reist til stående stilling før 1928. Monolitt-granittblokken var opprinnelig på 280 tonn og ble skutt ut av fjellet ved Iddefjorden ved Halden i Østfold i 1922 på Vigelands initiativ og økonomisk risiko. I 1928 ble den reist i Frognerparken av ingeniørfirmaet Eeg-Henriksen etter en komplisert transport til Oslo om bord på en lekter og fra Bestumkilen til Tørtberg-anlegget, som det da ble kalt, ved hjelp av en spesialkonstruert skinneinnretning. Det ble satt opp et treskur rundt blokken, hvor et lag med steinhuggere arbeidet i perioden fra 1929 til 1943.  Skuret ble revet og Monolitten avduket i 1944.Symbolikken er flertydig, og er tolket som streben etter åndens lys og høyere erkjennelse, så vel som gjenoppstandelse eller kampen om tilværelsen.Det var tre svært erfarne steinhuggere som utførte arbeidet med å overføre Vigelands modeller for statuen til steinblokken. Lederen for gruppen var Nils Jönsson, opprinnelig fra Höör i Skåne, Karl Kjær fra Mors i Danmark, og Ivar Broe fra Iddefjorden ved Halden. De tre brukte totalt 14 år på å forme steinblokken etter Vigelands modeller. Under arbeidet var de utsatt for steinstøv, og støvet kan ha ført til at to av de tre døde relativt tidlig.


=== Monolittplatået ===

		
		


=== «Monolitten» ===

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Monolith Plateau in Vigeland Sculpture Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Monolitten på Vigelandsmuseet
Harmonimodell

Harmonimodellen er en modell for forståelse av samfunnet, og forholdet mellom mennesker. Harmonimodellen går ut på at gruppene i samfunnet ikke undertrykker hverandre, men er gjensidig avhengige av hverandre. Ulike klasser har derfor sammenfallende interesser. "Vi er alle i samme båt" er en måte å beskrive harmonimodellen på. Det motsatte av harmonimodell er konfliktmodell


== Harmonimodell i praksis ==
Harmonimodellen er et viktig grunnlag for ideologier som konservatisme, liberalisme, og sosialdemokrati.
Den skandinaviske samfunnsmodellen er også bygd på harmonimodellen. 
Funksjonalismen er et eksempel på en type av harmonimodellen.


== Kritikk av harmonimodellen ==
Harmonimodellen har blitt kritisert av marxister (som baserer seg på en mer konfliktorientert forståelse av samfunnet) fordi den etter deres mening legger skjul på de grunnleggende motsetningene i samfunnet. Spesielt mellom arbeidsgiverne og arbeidstakerne. 


== Se også ==
Konfliktmodell
Megabyzos

Megabyzos (ca. 516 f.Kr. - ca. 440 f.Kr.) var en persisk general, sønn av Zopyros som var satrap av Babylon. Han tilhørte akamenidedynastiet. Hans far ble drept da folk i området gjorde opprør i 482 f.Kr., og Megabyzos ledet styrkene som tok byen tilbake. Etter dette ble statuen av guden Mardok ødelagt for å forhindre fremtidige opprør. Megabyzos tok etter dette del i felttoget mot Hellas i 480 f.Kr. som offiser under sin svigerfar, Xerxes I. Ktesias fra Knidos hevder at han nektet å handle på ordre om å plyndre Delfi, men det er tvilsomt om slike ordrer ble gitt.Ifølge Ktesias som ikke er særlig pålitelig, men som ofte er vår eneste kilde, ble Amytis, Megabyzos' kone og datter til Xerxes I, anklaget for ekteskapsbrudd kort tid etter. Megabyzos tok del i konspirasjonen til Artabanos for å myrde kongen, men forrådte ham før han kunne drepe også den nye kongen, Artaxerxes I. I et slag ble Megabyzos' sønner drept og Megabyzos såret, men Amytis grep inn på hans vegne og han ble pleiet slik at han ble frisk. 
Etter dette ble Megabyzos satrap av Syria. Sammen med Artabazos, satrapen i Frygia, ledet han de persiske arméene som ble sendt for å slå ned opprøret til Inaros i Egypt. De ankom i 456 f.Kr. og innen to år hadde de slått ned opprøret, tatt Inaros og de forskjellige athenerne som støttet ham til fange. De vendte så sin oppmerksomhet til Kypros som var under athensk angrep, ledet av Kimon. Kort tid etterpå tok fiendtlighetene mellom Persia og Athen slutt, kalt Kalliasfreden.
Megybyzos gjorde selv opprør en tid etterpå. Ktesias forteller oss at grunnen var at Amestris henrettet fangene fra det egyptiske opprøret, selv om Megabyzos hadde fått hans løfte om at de ikke skulle skades. Arméer under Usiris fra Egypt og så Menostanes fra Babylon ble sendt mot ham, i begge tilfeller ble det utkjempet (ikke–dødelige) dueller mellom generalene før slagene, og i begge tilfeller seiret Megabyzos. Etter at hans ære var gjenopprettet gikk Megabyzos med på å overgi seg og ble benådet og fikk sin posisjon tilbake. En stund senere reddet Megabyzos Artaxerxes fra en løve under en jakt og ble etterpå sendt i eksil til Kyrtai for å ha forgrepet seg på den kongelige retten til å drepe det første dyret. Han returnerte til Susa ved å late som han var spedalsk og ble benådet.
Megabyzos døde kort tid etterpå, 76 år gammel. Hans sønn Zopyros besøkte Athen og hjalp byen i sitt angrep på Kaunos under sin fars eksil hvor han ble drept av en stein.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ktesias. «Persica». Demonax - Hellenic Library Beta. 
Thukydides (1999). Peloponneserkrigen. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203181511. 


== Eksterne lenker ==
Livius.org: MegabyzosArkivert 13. august 2013 hos Wayback Machine.
Setesdalsgenser

Setesdalsgenser (også kalt lusekofte) er et klassisk mønster for gensere. Mønsteret er satt sammen av en bord av åttebladroser. I tillegg brukes elementer som kalles kross og kringle. Dette mønsteret finnes øverst på genseren. Deretter følger hovedbolen med strikkede lus i kontrastfarge. Den enkle genseren har tradisjonelt en hvit kant nederst, den vanlige genseren har svart bunn helt ned.
Den er spesiell ved at det er en brodert kant rundt halsen i tillegg til det strikkede plagget. Denne broderte kanten fås i to varianter, en enklere som kalles antikk og en med fullt utbrodert krage. Setesdalsgenseren kan også brukes som plagg i forbindelse med Setesdalsbunad for menn. Da har den i tillegg til kragebroderier også broderier på håndleddene. I tillegg er det sølvknapper både på armene og foran.


== Se også ==
Mariusgenser
Lusekofte


== Litteratur ==
Annemor Sundbø: Lusekofta fra Setesdal – setesdalskofta i strikkehistoria ISBN 82-7634-214-0]


== Eksterne lenker ==
Monteringsleksjon for Setesdalsgenser
Digitalkopi av Annemor Sundbø: Lusekofta fra Setesdal – setesdalskofta i strikkehistoria (1998)
Eredivisie

Eredivisie (norsk: Æresdivisjonen) er den nederlandske eliteserien i fotball. Serien ble grunnlagt i 1954.


== UEFA-ranking (2022) ==
UEFA-rangering foran 2022/23-sesongen.

Historisk ligarangering


== Liste over nederlandske mestere i fotball ==
Før 1956/57 ble mesterskapet avgjort etter et sluttspill mellom regionale mestre.


== Toppscorere ==


== Lag som har spilt i Eredivisie ==
Oppdatert 6. september 2021
Ajax Amsterdam (1956–)
PSV Eindhoven (1956–)
Feyenoord Rotterdam (1956–)
Sparta Rotterdam (1956–2002, 2005–10, 2016–18, 2019–)
FC Twente (1965–83, 1984–2018, 2019–)
FC Utrecht (1970–)
NAC Breda (1956–65, 1966–83, 1984–85, 1993–99, 2000–15, 2017–19)
ADO Den Haag (1957–82, 1986–88, 1989–92, 2003–07, 2008–21)
Willem II Tilburg (1956–57, 1958–63, 1965–67, 1979–84, 1987–2011, 2012–13, 2014–)
AZ Alkmaar (1968–71, 1972–88, 1996–97, 1998–)
Roda JC Kerkrade (1973–2014, 2015–18)
FC Groningen (1971–74, 1980–98, 2000–)
NEC Nijmegen (1967–74, 1975–83, 1985–86, 1989–91, 1994–2014, 2015–17)
Vitesse (1971–72, 1977–80, 1989–)
MVV (1956–76, 1978–82, 1984–86, 1988–95, 1997–2000)
Go Ahead Eagles (1963–87, 1992–96, 2013–15, 2016–17)
SC Heerenveen (1990–91, 1993–)
RKC Waalwijk (1988–2007, 2009–10, 2011–14, 2019–)
FC Volendam (1959–60, 1961–64, 1967–69, 1970–72, 1977–79, 1983–85, 1987–98, 2003–04, 2008–09)
VVV-Venlo (1956–62, 1976–79, 1985–89, 1991–92, 1993–94, 2007–08, 2009–13, 2017–)
Fortuna Sittard (1968–69, 1982–93, 1995–2002, 2018–)
Heracles Almelo (1962–66, 1985–86, 2005–)
PEC Zwolle (1978–85, 1986–89, 2002–04, 2012–)
SBV Excelsior (1970–73, 1974–76, 1979–81, 1982–87, 2002–03, 2006–08, 2010–12, 2014–19)
De Graafschap (1973–77, 1981–82, 1991–92, 1995–2003, 2004–05, 2007–09, 2010–12, 2015–16, 2018–19)
HFC Haarlem (1969–71, 1972–75, 1976–80, 1981–90)
DOS Utrecht (1956–70)
SC Telstar (1964–78)
FC Den Bosch (1971–73, 1983–90, 1992–93, 1999–2000, 2001–02, 2004–05)
DWS Amsterdam (1958–62, 1963–72)
GVAV (1956–58, 1960–70)
Fortuna '54 (1956–68)
SC Enschede (1956–65)
SC Cambuur (1992–94, 1998–2000, 2013–16, 2021–)
USV Elinkwijk (1956–61, 1965–67)
FC Dordrecht (1983–84, 1987–88, 1991–93, 1994–95, 2014–15)
FC Amsterdam (1972–78)
Blauw Wit Amsterdam (1957–60, 1961–64)
Rapid JC (1956–62)
RBC Roosendaal (2000–01, 2002–06)
Holland Sport (1958–59, 1968–71)
TSV NOAD Tilburg (1956–59, 1960–61)
RKSV Sittardia (1959–60, 1964–65, 1966–68)
FC Emmen (2018–21)
FC Eindhoven (1956–57, 1975–77)
SVV Schiedam (1969–70, 1990–91)
SC Veendam (1986–87, 1988–89)
Helmond Sport (1982–84)
FC Wageningen (1974–75, 1980–81)
XerxesDZB (1966–68)
De Volewijckers (1961–63)
BVC Amsterdam (1956–58)
BVV (1956–58)
Alkmaar '54 (1960–61)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Eredivisie – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Konfliktmodell

Konfliktmodell er en modell for forståelse av samfunnet og forholdet mellom mennesker. Konfliktmodellen tar utgangspunkt i at noen samfunnsgrupper undertrykker andre. Derfor har samfunnsgruppene motstridende interesser. De grunnleggende konfliktene kan bare løses med kampmidler. Det motsatte av konfliktmodellen er harmonimodellen. 


== Konfliktmodellens betydning ==
Konfliktmodellen er viktig i marxismen. Marxistene har vært opptatt av forholdet mellom undertrykkende og undertrykte samfunnsklasser. Marxistene mener at de undertrykte må ta kampmidler i bruk for å få i gjennom\forsvare sine interesser. Dette er klart prega av konfliktmodellen.


== Kritikk av konfliktmodellen ==
Konfliktmodellen har vært kritisert, spesielt av konservative, fordi konstant konflikttenking kan virke destabiliserende og destruktivt. Funksjonalismen har ofte blitt sett på som et slags konservativt svar på konfliktmodellen. Denne retningen har igjen på sin side blitt kritisert av konflikteoretikere for å skjule undertrykkelsesmekanismer i samfunnet.
Stockport (distrikt)

Stockport er et administrativt distrikt med status som metropolitan borough i Stor-Manchester i England. Det har navn etter administrasjonssenteret Stockport, som også er den største byen i distriktet. 
Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved sammenslåing av Stockport, Bredbury and Romiley, Cheadle and Gatley, Hazel Grove and Bramhall og Marple. 


== Steder i distriktet ==
Adswood
Bramhall, Bredbury, Brinnington
Cale Green, Cheadle, Cheadle Hulme, Compstall
Davenport
Edgeley
Four Heatons
Hazel Grove, Heald Green, High Lane
Marple, Mellor
Offerton
Reddish, Romiley
Stockport
Woodford, Woodley, Woodsmor
Animal Planet

Animal Planet er en kanal som distribueres via satellitt og kabel-tv. Animal Planet eies 80% av amerikanske Discovery Communications, Inc, og 20% av BBC Worldwide. Kanalen er for å fremheve forholdet mellom mennesker og dyr. Kanalen gikk på lufta for første gang 1. januar 1997. Kanalen er tilgjengelig i USA, og over 70 land i verden. Norge er blant de landene som sender Animal Planet med teksting på eget språk. Land-baserte versjoner har blitt opprettet i Canada, India og andre land. 


== Programmer ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Animal Planet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Techno

Techno er en elektronisk musikksjanger. Den vokste fram i Detroit, Michigan mot slutten av 1980-tallet og var en blanding av chicago-house og europeisk synthmusikk.
I dagligspråket omtales gjerne all elektronisk musikk som «techno». Det riktige samlebegrepet å bruke i en slik sammenheng er imidlertid «elektronisk musikk» – techno er en undersjanger av dette på lik linje med trance, dance, house og andre sjangre. Disse sjangrene er i utgangspunktet blitt til uavhengig av hverandre, men som en av de første elektroniske sjangrene har nok techno hatt en viss innflytelse på utviklingen av øvrige sjangre, særlig gjelder dette house og tidlig trance-musikk.


== Litteratur ==
Anders C. Gogstad Klubbkultur  Kontur forlag 2019 ISBN 9788293053699
Robert Esdaile

Robert Clarke Esdaile (født 24. oktober 1918 i Toronto i Canada, død 24. november 1987 i Bærum) var en norsk-canadisk arkitekt, skulptør og maler.
Han studerte 1936–1941 ved McGill-universitetet i Montréal og deretter ved Cambridge-universitetet, siden foreleste han ved McGill-universitetet og var arkitekt i Bærum 1948–1954. Fra 1955 hadde han sitt eget arkitektkontor i Oslo. 1965–1971 var han foreleser ved Arkitekthøgskolen og fra 1971 professor ved Norges tekniske høgskole (NTH).
Han har blant annet utført dekorasjoner på skolene Haugestua og på Høvik barneskole i Bærum, Sofienborg i Oslo og i Hovedbygningen på NTNU (tidligere NTH) Gløshaugen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Robert Clarke Esdailes privatarkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
Lars Eskeland

Lars Eskeland (født 6. mars 1867 på Stord, død 30. september 1942 i Bergen) var en norsk skolemann og forfatter.
Eskeland skrev flere lærebøker og flere biografier, blant annet om Ole Vig og Ivar Aasen, og skrev dessuten teksten til «Vossasongen». Han var bestyrer ved Voss Folkehøgskule fra 1895 til 1927, da han måtte gå av etter å ha konvertert til katolisismen. I 1949 ble det avduket en statue av Lars Eskeland på Voss, laget av billedhuggeren Torleiv Agdestein.
Han var også formann i Vestlandske Mållag (1904-11) og Norsk Måldyrkingslag (1928-42).
Lars Eskeland var bror til skolemannen Severin Eskeland og onkel til forfatteren Ivar Eskeland.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1926 – Melsom-prisen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Politiske taler av Lars Eskeland, virksommeord.uib.no
Kristian Lykkeslet Strømskag

Kristian Lykkeslet Strømskag (født 5. august 1980) er en norsk dramaturg og dramatiker. Lykkeslet Strømskag er utdannet ved 
Universitetet i Oslo med hovedfag i Nordisk litteratur. Han har studert dramaturgi ved Humboldt-universitetet i Berlin og er ansatt som dramaturg ved Nationaltheatret. Han har tidligere arbeidet ved Teatret Vårt, Rogaland Teater, Den Nationale Scene og Kabul Teater i Afghanistan. I 2006 debuterte han som dramatiker med Havfruens sønn til Ibsenåret. Høsten 2011 skrev han teksten Onkel Sam for Litteraturhuset. Til Kongo hadde urpremiere på Teatret Vårt 30. august 2012. Andre stykker er Til Valhall og Vi er Norge. Fra 2014-2016 var han husdramatiker ved Dramatikkens hus. Kjære Europa hadde premiere på Festspillene i Bergen i 2016. Festning Europa ble spilt på Det Norske Teatret høsten 2016. Lykkeslet Strømskag tiltrådte i august 2019 som teatersjef på Teatret Vårt, regionteatret i Møre og Romsdal.


== Verk av Kristian Lykkeslet Strømskag ==
Slåttekar i himmelen (2020, teatermanus, dramatisering  roman av Edvard Hoem)
Kransen, Kristin Lavransdatter (2019, teatermanus, sammen med Kjersti Horn, dramatisering roman av Sigrid Undset)
Arv og miljø (2018, teatermanus, sammen med Kjersti Horn, dramatisering roman av Vigdis Hjorth)
Eit vintereventyr (2017, Teatermanus basert på romanen Eit vintereventyr av Jan Roar Leikvoll)
Festning Europa (2016, Teatermanus)
Kjære Europa (2016, Teatermanus)
Vi er Norge (2014, Teatermanus)
Til Valhall (2013, Teatermanus)
Til Kongo (2012, Teatermanus)
Onkel Sam (2011, Teatermanus)
Havfruens sønn (2006, Teatermanus)


== Referanser ==
Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund

Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund var et norsk fagforbund som organiserte lønnstakere i jern- og stålverk, skipsbygging, mekanisk industri og verksteder. Forbundet ble stiftet i 1891. Fra 1905 var det tilsluttet Arbeidernes Faglige landsorganisasjon (senere LO). I 1907 inngikk forbundet den såkalte Verkstedsoverenskomsten med Mekaniske Verksteders Landsforening, og dette var den første moderne tariffavtale i Norge.I 1960 gikk NJMF sammen med Norsk Støperiarbeiderforbund, som var stiftet i 1898. Norsk gullsmedarbeiderforbund gikk inn i NJMF fra 1. januar 1985. I 1988 slo Jern- og Metallarbeiderforbundet seg sammen med  Norsk Bygningsindustriarbeiderforbund, Norsk Papirindustriarbeiderforbund, Norsk Skog- og Landarbeiderforbund og Bekledningsarbeiderforbundet, og dannet det nye Fellesforbundet.


== Formenn ==
1891 Petter Pettersen
1891 Harald Hansen
1891-1892 Ole Georg Gjøsteen
1892-1893 P. A. Pettersen
1893-1895 E. Lundblad
1895-1896 Emil Pedersen
1896-1898 P. A. Pettersen
1898–1909  Marius Ormestad
1909-1912 Jørgen Borgen
1912-1913 Hans Kristiansen
1913-1919 Aksel Knudsen
1919–1925  Halvard Olsen
1925-1931 Alfred Melgaard
1931–1934  Konrad Nordahl
1934–1958  Josef Larsson (Han satt i tukthus fra 1941 til 1945)
1958–1966  Tor Aspengren
1966-1970 Per Andersen
1970–1976  Leif Skau
1976–1979  Lars Skytøen
1979–1981  Jan Balstad (fungerende leder)
1981–1987  Lars Skytøen
1987-1988 John Stene


== Referanser ==


== Kilder ==
Terje Halvorsen: Jern og metall 100 år. Bind 1 1891-1940. Tiden norsk forlag, Oslo 1990. ISBN 82-10-03377-8
Terje Halvorsen: Jern og metall 100 år. Bind 2 1940-1991. Tiden norsk forlag, Oslo 1990. ISBN 82-10-03378-6
Raptus von Rupp

Raptus von Rupp er en av slektningene til Donald Duck. Han omtales ofte som Donalds onkel. 
Raptus von Rupp er en person med høy utdannelse. Han leser mange bøker. Samtidig er han en med sprelske påfunn. Han har kinnskjegg og hatt og går vanligvis med grønne klær.
Klaus Knegg

Klaus Knegg (eng. Horace Horsecollar) er en tegnefilm- og tegneseriefigur skapt av Ub Iwerks og Walt Disney. Klaus Knegg opptrer som regel som bifigur i fortellingene om Mikke Mus. Hans første opptreden var i filmen The Plow Boy fra 1929. Klaus Knegg er en hest og går alltid med et karakteristisk bogtre rundt halsen. Han er venn av Mikke Mus, Langbein og Klara Ku.


== Eksterne lenker ==
Klaus Knegg klikk.no