jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Thomas Arundel

Thomas Arundel (født 1353 sannsynligvis i Etchingham i Sussex i England, død 19. februar 1414) var erkebiskop av Canterbury og rikskansler i England. Han var også en av lollardenes sterkeste motstandere. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var en yngre sønn av Richard Fitzalan, 10. jarl av Arundel, og hadde dermed ikke arverett til tittelen. 


=== Begynnende karriere ===
Hans tidlige karriere ble begunstiget ved farens store innflytelse. Etter farens død i januar 1376 kom han mer og mer under sin bror Richards innflytelse.Han ble på et tidspunkt før 1386 utnevnt til biskop av Ely.
Broren Richard var en markant kririker av kong Richard II. Han var en av de såkalte Lords Appellant som i 1386 ville vinne utvidede rettigheter fra kongen til fordel for parlamentet. I løpet av de påfølgende uroligheter tapte den tidligere Lord Chancellor (rikskansler) Michael de la Pole, 1. Earl of Suffolk, sitt embete til biskopen av WEly, det vil si til Thomas Arundel. Hans første embedstid skulle vare tre år. Han var da en formidler mellom konge og parlament. Han var rikskansler fem ganger; han fant gang på gang i kongelig unåde, men ble gjeninnsatt. 


=== Erkebiskop av York, så av  Canterbury ===
I 1388 ble han så erkebiskop av York, og i 1396 av Canterbury. 
Kort tid etter utnevnelsen som erkebiskop av Canterbury falt han i unåde hos kong Richard II, og dro i eksil. Bak dette lå et politisk spill som også hadde trukket inn paven, som utnevnte Thomas Arundel til en bispestol i Skottland. Men ditt ville han ikke.
Roger Walden ble utnevnt til ny erkebiskop. Thomas Arundel reiste til Roma for å fremlegge sin sak direkte for paven. Dette gikk såvidst godt han han raskt etter kunne legge ut på hjemreisen. Fra Roma reiste han via Firenzw, Köln og Utrecht til Paris. Der traff han Henry Bolingbroke, og sammen dro de i juli 1399 til England. Han formidlet mellom Richard II og Henry Bolingbroke og var i perioden 23. august 1399 til 3. september 1399 atter rikskansler. Den Posten som erkebiskop av Canterbury fikk han tilbake.I 1399 var han altså tatt i nåde igjen av Henrik IV. Ettersom Waldens utnevnelse aldri ble bekreftet av paven, regnes Arundel for å ha vært erkebiskop kontinuerlig fra 1397 til sin død.


=== Kamp mot lollardene ===
I 1382 fordømte synoder i London og Oxford John Wyclifs skrifter som kjetterske. Men grep imidlertid ikke inn mot Wyclif personlig, som til slutt døde en naturlig død. 
Forfølgelse av lollardene, som fulgte Wyclifs lære, tok til senere. Kong Henrik IV utstedte riktignok allerede i 1401 statuttet De combrende heretico, men en systematisk forfølgelse kom ikke før senere. Prosessen mot John Badby i 1410 ble ledet av erkebiskop Thomas Arundel. I 1413 begynte saken mot John Oldcastle. Han ble funnet skyldig, og dømt til døden. Dommen ble imidertid ikke eksekvert, for Oldcastle klarte å flykte.


== Død ==
Erkebiskopen døde av slag i februar 1414. Han ble begravet i katedralen i Canterbury. Både grav og gravkapell ble ødelagt i 1540 av den anglikanske erkebiskop Thomas Cranmer.


== Referanser ==
New Forest

New Forest er et område i Hampshire, England. Det ble opprinnelig lagt ut som kongelig skog i 1079 av Vilhelm Erobreren. Hans sønn Vilhelm Rufus døde der i en mistenkelig «jaktulykke».
Skogområdet har gitt navn til distriktet New Forest. Bebyggelsen er spredt, og det utgjør det største området med uinnhegnet beitemark, hei og gammel skog i det sørøstlige England. Blant byer og landsbyer i eller rett ved skogen er Lyndhurst, Brockenhurst, Fordingbridge, Ringwood, Beaulieu og Lymington. Området grenser mot Bournemouth i vest og Southampton i øst.
Under en stor storm i 1703 gikk omkring 4000 eiketrær tapt i New Forest.


== New Forest nasjonalpark ==

Konsultasjoner omkring muligheten for å erklære området som nasjonalpark ble startet i 1999. I februar 2002 leverte de et utkast til regjeringen. Etter å ha hørt innvendinger fra lokalbefolkningen ble det foretatt en offentlig høring fra oktober 2002 til mars 2003, som munnet ut i konkrete forslag.
28. juni 2004 erklærte ministeren for landlige saker, Alun Michael, at regjeringen ønsker å opprette en nasjonalpark. Han presenterte samtidig reviderte grenser for parken. Den er tenkt å omfatte 571 km², og ha en befolkning på ca. 38 000. Dette betyr at de fleste av de drøyt 170 000 som bor i distriktet New Forest vil bo utenfor nasjonalparken, selv om det meste av distriktets areal omfattes av den. Det er også meningen å ta med en del av distriktet Test Valley omkring landsbyen Canada, og deler av distriktet Salisbury i Wiltshire.
Traian Băsescu

Traian Băsescu (uttales IPA:  [traˈjan bəˈsesku]; født 4. november 1951 i Murfatlar) er en rumensk politiker som var landets president fra 2004 til 2014. Han var transportminister i periodene 1991–1992 og 1996–2000, før han i 2000 ble valgt til borgermester i hovedstaden București, hvor han også ble gjenvalgt igjen i 2004.
Under presidentvalget i 2004 var han opposisjonens kandidat og kom i første valgomgang på andreplass, bak statsminister Adrian Năstase. I den andre valgomgangen ble han imidlertid valgt til Romanias nye president. Årsaken var trolig at velgere som i første valgomgang hadde stemt på det ungarske minoritetspartiet UDMR og det nasjonalsosialistiske og antisemittiske PRM ga sine stemmer til Băsescu i andre valgomgang.
Han er en av svært få ledende rumenske politikere som har gitt sin støtte til de homofiles rettigheter.Etter anklager om at han har gått ut over sine fullmakter, vedtok parlamentet 6. juli 2012 å suspendere Băsescu som ledd i riksrettssak mot ham. Innen 30 dager ble det så avholdt folkeavstemning for avgjøre hans skjebne. Under halvparten av de stemmeberettigete deltok i folkeavstemningen, som ble avholdt 29. juli 2012, og resultatet var derfor ikke gyldig. Băsescu beholdt dermed presidentvervet, men suspensjonen ble opprettholdt da det ble reist sak for forfatningsdomstolen med krav om folkeavstemningen likevel var gyldig. Forfatningsdomstolen bekreftet 21. august 2012 at folkeavstemningen var ugyldig, og Băsescu kunne gjenoppta sitt verv som president.Băsescu ble etterfulgt av Klaus Iohannis, innsatt 21. desember 2014.Băsescu mottok i 2009 Den hvite ørns orden fra Polens president.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ro) Offisielt nettsted 
(en) Traian Băsescu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Traian Băsescu – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Traian Băsescu på Twitter 
Traian Băsescu på Facebook 
(en) Traian Băsescu hos Europaparlamentet
MediaWiki

Denne artikkelen nevner Wikimedia eller et av Wikimedias prosjekter. Vær oppmerksom på at Wikipedia er et Wikimedia-prosjekt.MediaWiki er en wiki-programvare utgitt under GNU General Public License. Den er skrevet i PHP og benytter en MySQL- eller PostgreSQL-database til å lagre informasjonen. En webserver viser informasjonen på internett.
MediaWiki ble opprinnelig skrevet for Wikipedia av den tyske studenten og Wikipedia-utvikleren Magnus Manske. Leksikonet brukte tidligere det mer primitive programmet UseModWiki («fase 1»). Den engelske utgaven skiftet til Manskes nye program («fase 2») den 25. januar 2002. Denne dagen er gjennom et dekret fra Jimmy Wales i Wikipediasamfunnet kjent som «Magnus Manske-dagen». 
En omskrevet og forbedret versjon av fase 2-programvaren ble på et tidspunkt kjent som «fase 3». Programmet ble gitt navnet MediaWiki i erkjennelse av at programmet kunne brukes også av andre prosjekter enn Wikipedia, og at et mer meningsfullt system for versjonsnumre var nødvendig.


== Installasjon ==
Installasjon av MediaWiki krever vanligvis en server med PHP samt en kompatibel SQL-database. Brukeren som skal installere MediaWiki må ha administratorprivilegier. Et alternativ for å slippe å sette opp en server er å benytte en ferdig skytjeneste.


== Utvidelser ==
Det finnes over 2000 såkalte Extensions som gir programvaren utvidet funksjonalitet på de forskjelligste områder.
En av de mest spesielle er Semantic MediaWiki som gir brukeren muligheter for å utvikle database-liknende funksjonalitet gjennom bruk av semantiske/modell-type mekanismer.


== Eksterne lenker ==
(mul) Offisielt nettsted 
(en) MediaWiki – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MediaWiki – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Elisabeth av Habsburg

Elisabeth av Habsburg (ty. Elisabeth von Habsburg, pl. Elżbieta Rakuszanka) (født 1437 i Wien, død 30. august 1505 i Kraków) var datter av Albrecht II av Habsburg og barnebarn av den tysk-romerske keiser Sigismund.
Hun giftet seg med Kasimir IV av Polen. Ekteskapet forsterket forbindelsen mellom Huset Jagiełło og det tysk-romerske keiserhuset.
Elisabeth ble kjent som «Jagiellonenes mor».
Hennes barn var

Wladyslaw (1456–1516)
Hedvig (1457–1505)
Sofia (1464–1512)
Sigismund I av Polen (1467–1548)
Anna (1476–1503)
Barbara (1478–1534)
Johann I av Polen
Alexander av Polen


== Referanser ==
Wolfgang Menzel

Wolfgang Menzel (født 21. eller 26. juni 1798 i Waldenburg i Schlesien, død 23. april 1873 i Stuttgart) var en tysk dikter og forfatter i senromantikken.
Som ung mann deltok han i frihetskrigen mot Napoleon. Fra 1825 ble han redaktør for et litterært blad i Stuttgart, og var dessuten medlem av den württembergiske landdagen (parlamentet) mellom 1833 og 1838.
Hans viktigste verk er hans litteraturhistorie, som utkom i to bind i 1827 og 1836.
Han var opprinnelig liberaler, men sluttet seg senere til det konservative partiet og orienterte seg mot romantisk inspirert völkisch (etnisk) nasjonalisme.
Wolfgang Menzel er særlig kjent som opphavsmann til den meget siterte frasen om tyskerne som et folk «av diktere og tenkere» (das Land der Dichter und Denker). I Die deutsche Literatur skrev han: 

Die Deutschen thun nicht viel, aber sie schreiben desto mehr. [...] Das sinnige deutsche Volk liebt es zu denken und zu dichten, und zum Schreiben hat es immer Zeit. Es hat sich die Buchdruckerkunst selbst erfunden, und nun arbeitet es unermüdlich an der großen Maschine. [...] Was wir in der einen Hand haben mögen, in der anderen Hand haben wir immer ein Buch


== Viktige verk ==
Deutsche Dichtung von der ältesten bis auf die neueste Zeit. – Stuttgart : Krabbe, 1836 (vols. 1-3)
Die deutsche Literatur. – Hildesheim : Gerstenberg, 1981. – ISBN 3-8067-0864-9 <Repr. d. Ausg. Stuttgart 1828>


== Referanser ==
Tverrådalskyrkja

Tverrådalskyrkja er et ryggformet fjell på grensen mellom Skjåk kommune i Innlandet i nord og Luster kommune i Vestland i sør. Fjellet ligger i fjellområdet Breheimen.


== Toppunkt og bestigning ==
Den høyeste toppen (Tverrådalskyrkja eller Store Tverrådalskyrkja) er 2 087 meter over havet. Toppen har en meget karakteristisk og dominerende profil sett fra Sota i Skjåk. Tverrådalskyrkja har også et lavere toppunkt, Søre Tverrådalskyrkja, som er 2 034 moh. og ligger ca. 700 meter sørvest for det høyeste toppunktet.
Toppen ble besteget første gang 2. august 1842 av Harald Nicolai Storm Wergeland. I dag er den vanligste ruten til toppen opp østryggen fra Fortundalsbreen.


== Galleri ==

		


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell
Liste over fjell i Skandinavia


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Tverrådalskyrkja» hos Scandinavians Mountains.com
Grevenmacher (distrikt)

Grevenmacher er et tidligere distrikt i Luxembourg. Det ble avskaffet i 2015. Distriktet bestod av kantonene Echternach, Grevenmacher og Remich. Det lå i den østlige delen av Luxembourg og grenset i nord til Rheinland-Pfalz i Tyskland, i vest til distriktene Diekirch og Luxembourg, i øst til Rheinland-Pfalz og Saarland, og i sør til den franske regionen Lorraine).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Former Grevenmacher District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Diekirch (distrikt)

Diekirch er et tidligere distrikt i Luxembourg. Det ble avskaffet i 2015. Det bestod av kantonene Redingen, Wiltz, Clervaux, Vianden og Diekirch. 
Distriktet grenset i nord og vest til Belgia, i sør til distriktet Luxembourg, og i øst til distriktet Grevenmacher og den tyske delstaten Rheinland-Pfalz


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Former Diekirch District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Magna Graecia

Magna Graecia (latin:  Stor-Hellas, gresk: Megalê Hellas/Μεγάλη Ἑλλάς) betegner et av områdene som ble kolonisert av greske bosettere fra 800-tallet f.Kr. Magna Graecia omfattet Sicilia og Sør-Italia. 


== Utstrekning ==
Opprinnelig brukte romerne navnet Magna Graecia kun om strøket rundt den greske kolonien Graia (Γραία), men etterhvert dekket navnet hele det nevnte området.  
Med denne koloniseringen ble gresk kultur eksportert til Sicilia og Italia, og denne forente seg opp gjennom århundrene med den lokale kulturen og den romerske og latinske sivilisasjonen. 
Mange av de nye byene ble svært mektige og rike, som Kapuê (Capua), Neapolis (Νεάπολις, Napoli), Subaris (Σύβαρις, Sybaris).


== Greske kolonier i Magna Grecia etter dagens italienske regioner ==


=== Greske kolonier i Basilicata ===
Heraclea
Metapontion, Metapontum – Metaponto
Siris – Policoro
Thourioi (Θούριοι) – S.Eufemia


=== Greske kolonier i Calabria ===
Hipponion – Vibo Valentia
Kopia
Kroton (Κρότων) – Crotone
Kaulon – Monasterace
Krimisa – Cirò
Lagaria – Amendolara
Lakroi (Λοκροί) eller Lokroi Ephyzephirioi – Locri
Laos – Marcellina – Santa Maria del Cedro
Medma – Rosarno
Metauros – Gioia Tauro
Pandoria
Rhegion (Ρήγιον) – Reggio Calabria
Skylletion – Roccelletta di Borgia
Sybaris – Sibari
Temesa – Nocera Terinese?
Terina – Lamezia Terme


=== Greske kolonier i Campania ===
Hyria – Iriano Irpino?
Kymai – Cuma
Neapolis – Napoli
Pithekusai – Ischia
Posidonia – Paestum
Elaia – Velia (Novi Velia)


=== Greske kolonier i Puglia ===
Arpi – Arpi
Brentesion – Brindisi
Kallipolis – Gallipoli
Kailìa – Ceglie
Hydrus – Otranto
Rubi – Ruvo di Puglia
Taras, Tarentum (Τάρας) – Taranto


=== Greske kolonier på Sicilia ===
Acireale – Acireale
Akragas (Άκραγας) – Agrigento
Gela – Gela
Himera
Katana – Catania
Leontini
Megara Hyblaea
Mylae
Naxos
Segesta – Segesta
Selinunt – Selinunte
Syrakus (Συρακούσσες) – Siracusa
Tauromenion – Taormina
Zankle – Messina


== Greske kolonier annetsteds i Italia ==
På Den italienske halvøy fantes det også i samme epoke enkelte andre greske kolonier, eller byer så å si overtatt av greske bosettere, men nord for det område som betegnes som Magna Graecia.
I dagens Abruzzi:

Hatria – Atri (Adriaterhavet er oppkalt etter denne viktige greske havnebyen)I dagens Emilia-Romagna:

Ariminum – RiminiI dagens Molise:

Larinum – Larino VecchioI dagens Toscana:

Populonia (gresk bosetting i en opprinnelig etruskisk by)I dagens Umbria:

Tuder – Todi


== Griko ==
Griko er navnet på et blandingsspråk som forener elementer fra antikkens gresk, bysantinsk gresk og italiensk. En liten grikotalende minoritet finnes fremdeles i Calabria, for det meste i Salento.
Jan-Ove Waldner

Jan-Ove Waldner (født 3. oktober 1965 i Stockholm) er en svensk bordtennisspiller. Han er to ganger verdensmester, en gang europamester og en gang olympisk mester i single. Han regnes som en av de mest fremtredende bordtennisspillerne gjennom alle tider.
I 1992 ble han tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje.


== OL-medaljer ==
 1992  Barcelona -  Gull i bordtennis, single menn  Sverige
 2000  Sydney -  Sølv i bordtennis, singel menn  Sverige


== VM-medaljer ==
 1989  Dortmund -  Gull i single
 1989  Dortmund -  Gull i lag
 1991  Chiba -  Gull i lag
 1993  Göteborg -  Gull i lag
 1997  Manchester -  Gull i single
 2000  Kuala Lumpur -  Gull i lag
 1983  Tokyo -  Sølv i lag
 1985  Göteborg -  Sølv i lag
 1987  New Delhi -  Sølv i single
 1987  New Delhi -  Sølv i lag
 1991  Chiba -  Sølv i single
 1995  Tianjin -  Sølv i lag
 1997  Manchester -  Sølv i double
 1993  Göteborg -  Bronse i singel
 1999  Eindhoven -  Bronse i single
 2001  Osaka -  Bronse i lag


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan-Ove Waldner – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jan-Ove Waldner på Internet Movie Database 
(de) Jan-Ove Waldner – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jan-Ove Waldner – Olympics.com 
(en) Jan-Ove Waldner – Olympic.org 
(en) Jan-Ove Waldner – Olympedia 
(en) Jan-Ove Waldner – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Jan-Ove Waldner – Sveriges olympiske komité 
(en) Jan-Ove Waldner – ITTF 
(en) A Swedish face for China's beloved sport, artikkel i International Herald Tribune om Waldners popularitet i Kina (engelsk)
Tippeligaen 2005

Tippeligaen 2005 var den 16. sesongen at den høyeste divisjonen i norsk fotball gikk under navnet Tippeligaen. 
Før sesongen var det forventet at Rosenborg og Vålerenga ville kjempe om seriegullet. Sesongen endte med gull til Vålerenga foran Start. Disse to lagene kvalifiserte seg sammen med Lyn og Lillestrøm for spill i Royal League. 
Bodø/Glimt og Aalesund rykket direkte ned, mens Molde fikk beholde plassen etter kvalifiseringskamper mot Moss, som kom på tredjeplass i 1. divisjon. 
Etter å ha vunnet 13 seriemesterskap på rad hadde Rosenborg overraskende store problemer denne sesongen, og endte på 7.-plass, etter å ha vært så langt nede som 12.-plass på tabellen. Den andre store overraskelsen var nyopprykkede Start, som endte opp med sølv etter å ha ligget på 1.- og 2.-plass gjennom hele sesongen.


== Tabell ==
Molde slo Moss 2–0 hjemme og 3–2 borte i to kvalifiseringskamper og beholdt plassen i Tippeligaen.


== Statistikk ==


=== Tilskuerrekord ===
Sesongen 2005 ble den best besøkte eliteseriesesongen så langt i historien, med 1 726 145 tilskuere, dvs. et gjennomsnitt på 9 484 per kamp. Dette utgjorde en økning på 15% fra 2004-sesongen. Kampen som trakk flest tilskuere var Vålerenga–Rosenborg i nest siste serierunde, med 24 894 tilskuere.


=== Spillere som spilte alle kamper ===
Åtte spillere fikk med seg samtlige 2 340 minutter av årets sesong:

Jarl André Storbæk, Ham-Kam
Eddie Gustafsson, Ham-Kam
Árni Gautur Arason, Vålerenga
Frode Hansen, Viking
Ole Martin Årst, Tromsø
Rune Nilssen, Start
Steinar Pedersen, Start
Ragnvald Soma, BrannTotalt ble 335 spillere benyttet i løpet av sesongen. Fredrikstad var med 30 spillere det laget som brukte flest.


== Dommere ==

Norges Fotballforbund satte opp disse dommerne for sesongen 2005:


== Toppscorere ==
Ole Martin Årst, Tromsø IL, 16 mål
Egil Johan Østenstad, Viking FK, 14
Thorstein Helstad,  Rosenborg, 13
Arild Sundgot, Lillestrøm SK, 11
Rob Friend, Molde, 10
Morten Berre, Vålerenga Fotball, 9
Bengt Sæternes, SK Brann, 9
Marius Johnsen, Start, 8
Robert Koren, Lillestrøm SK, 8
Espen Olsen, Ham-Kam, 8
Jo Tessem, Fotballklubben Lyn, 8
Robbie Winters, SK Brann, 8
Olivier Occean, Odd Grenland, 8


== Resultater og terminliste ==


== Resultattabell ==
Tabellen leses slik: Hjemmekamper ligger vannrett, mens bortekamper er plassert loddrett. (Merk at bortemål er plassert til høyre i loddrett kolonne). 


== Se også ==
Kvalifisering til Eliteserien i fotball


== Referanser ==
Henrik Larsson

Edward Kjell Henrik «Henke» Larsson (født 20. september 1971 i Helsingborg) er en svensk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er assistenttrener for den spanske klubben FC Barcelona.Hans sønn Jordan Larsson spiller for den nederlandske klubben NEC Nijmegen.
Etter sju suksessrike år i den skotske klubben Celtic F.C., skrev han sommeren 2004 under med den spanske storklubben FC Barcelona. Fra sommeren 2006 var han tilbake i Helsingborgs IF. I desember 2006 ble det klart at Larsson var signert på lån av Manchester United for tre måneder fra januar 2007. Etter en suksessfull utlånsperiode returnerte han igjen til Helsingborg i mars 2007.
Han startet fotballkarrieren med å spille for den svenske klubben Högaborg 17 år gammel. Senere spilte han for Helsingborgs IF og Feyenoord. Han gikk til Celtic i juli 1997 for 650 000 britiske pund. 
Larsson scoret 242 mål for Celtic på 315 kamper, og i 2001 vant han «Gullstøvelen» som Europas toppscorer. I 2003 nominerte Sverige Larsson som den største svenske fotballspilleren gjennom de siste 50 årene [1]
Larsson trakk seg en periode fra landslagsspill, en beslutning som ble møtt med stor skuffelse. Til europamesterskapet i 2004 gjorde han landslagscomeback med stor suksess. Han scoret tre mål på fire kamper og førte Sverige frem til kvartfinalen, der de tapte på straffesparkkonkurranse mot Nederland.
I november 2008 trente Larrson med innebandyklubben FC Helsingborg, som spiller i den svenske superligaen. Dette var en idrett hvor han tidligere hadde vært meget habil, men la opp i 1993 for å satse på fotball. Den svenske landslagssjefen i fotball, Lars Lagerbäck, var sjokkert over nyheten og mente det kunne tolkes som landslagskarrieren i fotball var over hvis han gjorde alvor av å spille innebandy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Henrik Larsson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Henrik Larsson på Internet Movie Database 
(sv) Henrik Larsson i Svensk Filmdatabas 
(en) Henrik Larsson hos The Movie Database 
(de) Henrik Larsson – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Henrik Larsson – FIFA 
(fr) Henrik Larsson – LÉquipe 
(en) Henrik Larsson – Transfermarkt 
(en) Henrik Larsson – Transfermarkt (manager) 
(en) Henrik Larsson – national-football-teams.com 
(en) Henrik Larsson – Soccerbase.com 
(en) Henrik Larsson – Soccerbase.com (manager) 
(en) Henrik Larsson – FootballDatabase.eu 
(en) Henrik Larsson – EU-Football.info 
(en) Henrik Larssons profil på manutd.com
(sv) Profil hos Helsingborg IF
Rune Gerhardsen

Rune Gerhardsen (født 13. juni 1946, død 4. september 2021) var en norsk politiker (Ap) og idretts­leder.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Rune Gerhardsen var sønn av statsminister Einar Gerhardsen og bror av Truls Gerhardsen og Torgunn Lieungh.


=== Karriere ===
I årene 1973 til 1975 var han leder for Arbeidernes ungdomsfylking (AUF).
Rune Gerhardsen var i periodene 1986–1990 og 2001–2003 president i Norges Skøyteforbund, som representant først fra Ask Skøyteklubb og andre gang representerte han Aktiv Skøyteklubb. Klubben hadde skiftet navn i mellomtiden, så det var i realiteten samme klubben. Han ble 9. juni 2013 på nytt innvalgt som skøyte­president, et verv han tok gjenvalg i for to nye år i juni 2015 og også denne gangen som representant fra Aktiv SK. Ved skøytetinget i 2017 overlot han presidentvervet til den internasjonale mesterskaps­dommeren i kunstløp Mona Adolfsen.Gerhardsen var byrådsleder i Oslo fra 1992 til 1997. Fra september 1992 til oktober 1995 ledet han et samarbeids­byråd bestående av Arbeider­partiet og Sosialistisk Venstreparti (SV). Etter kommune­valget i 1995, gikk SV ut av byrådet, og Gerhardsen fortsatte som leder for et mindretalls­byråd til 15. januar 1997.
Gerhardsen var i mange år gift med Tove Strand. Sammen fikk de døtrene Marte og Mina Gerhardsen. Han var fra 1996 til 2003 senior­rådgiver i Geelmuyden.Kiese. I 2003 var han igjen byrådsleder­kandidat for Oslo Arbeiderparti.
Gerhardsen ble i kommune­valgkampen 2007 kritisert for å holde kurs om politiker­påvirkning, samtidig som han stilte som byrådsleder­kandidat. Ved kommune­valget i 2011 var han Arbeider­partiets ordfører­kandidat i Oslo.I desember 2019 ble han og Laila Andresen tildelt Norges Skøyteforbunds høyeste utmerkelse NSFs Gullmerke.


== Bibliografi ==
Gerhardsen, Rune (1991). Snillisme på norsk. Oslo: Schibsted. ISBN 8251614007.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digital utgave på bokhylla.no ved Nasjonalbibliotekets nettsider.]
Gerhardsen, Rune (2002). Du er faren min likevel. Aschehoug. ISBN 9788203228155. 


== Noter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Rune Gerhardsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Rune Gerhardsen på Twitter 
Rune Gerhardsen på Facebook 
(en) Rune Gerhardsen på Internet Movie Database 
(no) Rune Gerhardsen hos Filmfront 
(no) Rune Gerhardsen hos Stortinget 
(no) Rune Gerhardsen hos Norsk senter for forskningsdata 
Arild Gjerde (13. juni 2016). «Skøytepresidenten runder 70». Norges Skøyteforbund. Arkivert fra originalen (.aspx) 30. juli 2017. Besøkt 4. september 2021.