jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Den midlertidige kirkeledelse

Den midlertidige kirkeledelse var navnet på Den norske kirkens ledelse etter det åpne bruddet med det «nazifiserte» kirkedepartementet som ble innsatt av Quisling-regjeringen under andre verdenskrig. 
Kirkekampen under krigen hadde vært krass helt siden den tyske okkupasjonen av Norge i 1940. Nasjonal Samling (NS), Quislings tyskvennlige fascistparti før og under krigen, hadde lagt seg på en linje der prester ble forsøkt sensurert. Den norske kirken, på den annen side, hadde gjort kirkene til en arena der standpunkt mot nazistenes overgrep kunne markeres og protester framføres, for eksempel i form av opplesning av hyrdebrev.

Det endelige bruddet kom da domprost Arne Fjellbu ble nektet å holde gudstjeneste i Nidarosdomen den 1. februar 1942 der «statsakten», den høytidelige Quisling-innsettelsen i Oslo, ble markert samme formiddag. Innen en uke hadde alle landets biskoper nedlagt sine statlige embeder. Det ble under ledelse av biskop Eivind Berggrav utarbeidet en erklæring, Kirkens grunn, som ble lest opp i kirkene første påskedag. Følgen av dette ble at 92% av landets prester også la ned sine statlige embeder. Berggrav ble arrestert, de øvrige biskopene fikk meldeplikt.
I denne situasjonen ble Den midlertidige kirkeledelse etablert som nytt øverste organ for kirken. At det i det hele tatt skulle la seg gjøre å etablere en enhetlig ledelse for kirken, var på ingen måte opplagt. Men allerede i 1940 hadde biskop Berggrav fått istand et samarbeide med Indremisjonens leder, professor Ole Hallesby, og Ludvig Hope i Kinamisjonsforbundet. Alle tre hadde en lang vei å gå før de gikk inn i dette samarbeidet. Både Hallesby og Hope betraktet Berggrav som en liberaler, kanskje til og med en farlig liberaler i spørsmål som angikk kristen tro. Men på grunnlag av en felles forståelse av nødvendigheten av at kristen-Norge stod sammen mot nazismen ble det i 1940 oppnådd enighet om å danne Kristent samråd for den norske kirke og nå i 1942 Den midlertidige kirkeledelse. Dette organet opererte i begynnelsen åpent, og dets opprettelse ble kunngjort i landets kirker den 26. juli 1942.
Den midlertidige kirkeledelse besørget blant annet at protester mot deportasjonen av jødene og arbeidstjenesten ble lest opp fra kirkens talerstoler. Det siste ble imidlertid for mye for Quislings «norske regjering». Daværende leder av Den midlertidige kirkeledelsen Ole Hallesby ble arrestert. I tiden som kom, ble prester utestengt fra utførelsen av sine embeder og tildels sendt indre eksil. Et hundretall ble også arrestert. Den midlertidige kirkeledelse ble erstattet med Den hemmelige kirkeledelse som opererte i det skjulte med hemmelig medlemskap.


== Se også ==
Kirkekampen
Kirkens grunn
Den hemmelige kirkeledelsen
Ennio Antonelli

Ennio Antonelli (født 18. november 1936 i Todi i Italia) en av Den katolske kirkes kardinaler og er tilknyttet den romerske kurie som president for Det pavelige råd for familien. Tidligere har han blant annet vært erkebiskop av Firenze siden mars 2001. Han er kardinalprest for Sant'Andrea delle Fratte.
Hans presteutdannelse er fra presteseminarer og teologiske fakulteter i fødebyen Todi, Assisi, Roma og  Perugia. Han ble presteviet for bispedømmet Todi i 1960. Etter en rekke andre verv ble han rektor for presteseminaret i Perugia og teologiprofessor i Assisi.
I 1982 ble han utnevnt til biskop av Gubbio. I 1988 ble han promovert til erkebiskop av erkebispedømmet  Perugia-Citta del Pieve, men fratrådte i 1995 for å kunne vie all sin arbeidsskraft til vervet som generalsekretær av den italienske bispekonferanse. Dette vervet hadde han til sin utnevnelse til erkebispestolen i Firenze i 2001. i 2003 ble han kreert til kardinal. I juni 2008 ble han utnevnt til president for Det pavelige råd for familien.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
Kardinal Carlo Confalonieri (1893-1986) *1941
Biskop Decio Lucio Grandoni (1928-2006) *1972
Kardinal Ennio Antonelli (1936-) *1982


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
The Cardinals of the Holy Roman Church
Thunderbolt

Thunderbolt er et norsk heavy metal-band etablert i 2000, med musikk inspirert av band som Iron Maiden, Helloween, Black Sabbath, Bad Brains og Entombed.
Etter at bandet Lash Out i 1999 gikk lei av å spille Hardcore punk etter flere år med problemer med plateselskaper, skiftet de stilart til mere typisk heavy metal og skiftet navn til Thunderbolt. Bandet spiller metal-musikk uten ironi og uten å være svulstige eller pretensiøse, men forsøker å smelte klassisk heavy metal sammen med energien til nyere hardcore.
Demoen Bandits at 6 O'Clock ble utgitt i 2000, og bandet fikk flere tilbud om platekontrakt. De signerte med FaceFront / WME i Skandinavia og med Massacre Records utenfor Skandinavia for deres utgivelse av debutalbumet Demons and Diamonds. Albumet ble rimelig godt mottatt i norsk og internasjonal presse. Bandet har også blitt omtalt i VG og Dagbladet.
Etter Demons and Diamonds spilte bandet flere konserter og festivaler i Norge, Tyskland og ellers i Norden i tidsrommet fra 2003 og ut 2005. Innspillingen og miksingen av oppfølgeren Love and Destruction ble etter sigende gjort ferdig sommeren 2005 og sluppet i februar 2006.
Thunderbolt var ett av to oppvarmingsband for King Diamonds Europa-turné i 2006 og de var også oppvarmingsband for Sabatons Europa-turné i 2007.


== Medlemmer ==
Tony «Thunder» Johannessen — vokal
Geir Marius Halleland — gitar
Per Erik «Pellik» Holt — gitar
Mathias Eriksson – bass
Marius Haugan — trommerTidligere medlemmer

Morten Andreas «Morty Martial» Eriksen  — bass
Vegard Waske — trommer
Cato Syversrud — gitar
Andreas Tylden — gitar
Ole Kristian Løvberg — trommer
Frank Johannessen — gitar


== Plateutgivelser ==
2000 – Bandits at 6 O'Clock, demo
2003 – Demons and Diamonds, CD
2005 – Love and Destruction, CD
2006 – Apocalyptic Doom, CD
2011 – Dung Idols, CD


== Eksterne lenker ==
(en)  Thunderbolt hos AllMusic
(en) Thunderbolt på Discogs 
(en) Thunderbolt på MusicBrainz 
(en) Thunderbolt på Encyclopaedia Metallum 
(en) Thunderbolt på Songkick 
Thunderbolt: Demons and Diamonds hos VG.no
Thunderbolt: Love and Destruction hos Dagbladet.no
Ouro Preto

Ouro Preto er en by og kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil. Byen ble grunnlagt i 1711 under navnet Vila Rica do Ouro Preto (Byen som er rik på svart gull). Ouro Preto ligger i fjellene Serra do Espinhaço og fungerte som sentrum i jakten på gull i delstaten. Byen har bevart sitt koloniale preg og er med på UNESCOs liste over verdensarv. Blant annet finner man flere kirker som er dekorert med gull samt verker av kunstneren Aleijadinho. I 1823 skiftet byen navn til Ouro Preto.

I 1789 var Vila Rica startsted for opprøret Inconfidência Mineira. Dette var et forsøk på å frigjøre seg fra kolonimakten Portugal og å danne en brasiliansk republikk. Opprøret mislykkes.


== Turisme ==
Til tross for at den største andelen av turismen er konsentrert omkring arkitekturen og historien til byen, så har kommunen også et rikt og variert økosystem med fossefall, turstier og store områder med urskog.


== Se også ==
Utviklingen av kommunestrukturen i Minas Gerais


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ouro Preto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ouro Preto – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
http://www.ouropreto.com.br/
http://www.ouropreto.org.br
Austro-Daimler

Austro-Daimler var en bilmodell og senere et bilmerke produsert i Østerrike fra 1899 til 1934.
Fabrikken lå i nærheten av Wiener Neustadt og var opprinnelig en del av den tyske Daimler Motoren Gesellschaft-fabrikken. Selskapet ble uavhengig i 1906, og begynte å produsere bilmodeller som fremdeles anses som prakteksemplarer.
Austro-Daimler slo seg sammen med Puch i 1928 som Daimler-Puch. I 1934 tok de også inn Steyr Automobile, og ble til Steyr-Daimler-Puch.  I 1998 kjøpte Magna majoriteten i selskapet, og i 2002 skiftet navnet på selskapet til Magna Steyr.
Steyr-Daimler-Puch Spezialfahrzeug AG ble på et tidspunkt skilt ut og solgt til amerikanske General Dynamics.
Vila Rica

Vila Rica kan vise til:

Vila Rica – et gammelt navn på Ouro Preto
Vila Rica (Mato Grosso) – en brasiliansk kommune i delstaten Mato Grosso
Skur

Et skur (norrønt: skúr) er en mindre, enkel og primitiv bygning som i hovedsak brukes til å oppbevare ting og gjenstander i. Skur pleier å være mindre solid bygget enn vanlige hus og har lite eller ingen isolasjon, da de ikke er til for å oppholde seg i over lengre tid. Skur har vanligvis ikke belysning eller vinduer, men størrelsen på skuret bestemmer om det er vinduer eller ikke. Belysning er
Skur kan hovedsakelig benyttes til å ha spader og annet verktøy som man bruker ute; som spader, trillebår, gressklipper, sykkel, kanskje også skiutstyr og lignende. Mange har også en utbygd garasje med et rom som har samme funksjon som et skur. Folk som bor ved sjøen benytter kanskje deler av naustet som skur hvor man slenger inn alt utstyr som ikke bør ligge ute.


== Etymologi ==
Skur som begrep kan også bli benyttet om hytte eller lite hus i utmark; jf. leskur, vognskur og uthus. Opprinnelsen til den norske ordet skur eller skjå går tilbake til norrøn tid, som skúr, antagelig i den opphavlige betydningen «hinne kring mandelkjernen» og/eller det «å skjære gjennom noe». På svensk kalles skur for skjul, på engelsk for shed, som har to betydninger, den ene som et lite hus/hytte (skjønt det kan være en forvanskning av shade, jf. svenske skjul), og for det andre i betydningen «dele, adskille» med opprinnelse i det forhistoriske germanske *skaithan.


== Se også ==
Minilager


== Referanser ==
Leah Isadora Behn

Leah Isadora Behn (født 8. april 2005 på Hankø) er en norsk influenser, modell og datter av prinsesse Märtha Louise og Ari Behn.
Hun ble født på parets landsted, Bloksbjerg på Hankø i Fredrikstad. Hun er nummer seks i arvefølgen til den norske tronen, etter sin eldre søster Maud Angelica og før sin yngre søster Emma Tallulah.


== Navnet ==
I et intervju i Aftenposten 16. juni 2005 uttalte Märtha Louise om bakgrunnen for navnet:

Ari tok initiativet til det fordi han alltid har vært fascinert av danseren Isadora Duncans liv og tragiske død. Han har dessuten reist mye i Midtøsten, og Leah kommer derfra. «Så må jeg innrømme at jeg alltid har vært en stor Star Wars-fan, og prinsesse Leia har alltid vært den vakreste i hele verden!»

Hun ble døpt 16. juni 2005 i Slottskapellet. Hun ble båret til dåpen av sin mormor dronning Sonja. De øvrige fadderne var prinsesse Laurentien av Nederland, Gry Brusletto, Katharina Salbu, Espen Bjørshol, Didrik Vigsnæs og Jon Andreas Håtun.


== Karriere ==
Innholdet til Behn er hovedsakelig sminkevideoer. Hun har kontrakt med managementet Kontent og vant «Årets influencer beauty» under Vixen Influencer Awards 2021.


== Dekorasjoner ==
Kong Harald Vs jubileumsmedalje 1991–2016


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Leah Behn på Internet Movie Database 
(en) Leah Behn hos The Peerage 
(en) Leah Behn på Instagram 
(en) Leah Behn hos Team Models
Rivsfjell

Rivsfjell er et fjellområde i Tinn kommune i Vestfold og Telemark fylke. Området ligger sør-sørvest for Vegglifjell og nordvest for Blefjell. Rivsfjell ligger som en fjellrygg i nord–sør-retning. Mens vestsiden heller slakt ned mot Austbygde og Tinnsjå heller østsiden bratt ned mot Skirvedalen.
De høyeste toppene er Helletjørnnutan (1 220 moh.) og Haugefjellet (1 214 moh.).
Det er ingen turisthytter på Rivsfjell. Den nærmest er Daggrøhytta, noen kilometer lenger øst.


== Referanser ==
Dør

En dør (fra norrønt dyrr) er en åpning i en vegg i et rom, hus, kjøretøy og liknende til å gå inn og ut gjennom som inngang eller utgang. Det kan også være en bevegelig plate eller lem, ofte med hengsler og karm, som dekker en slik åpning og kan åpnes og lukkes. Det er også dører på møbler, for eksempel skapdører.


== Historikk ==
De eldste dørene man kjenner var enten hengslet, da antagelig oftest med lærhengsler, eller skyvedører, eller lemmer som ble løftet ut av et spor og satt tilside om dagen og så satt på plass igjen på kvelden. Dører fra antikken er veldokumentert enten fra bilder, for eksempel fra oldtidens Egypt eller i bevart tilstand, særlig i Pompeii dessuten gjennom undersøkelser av hus hvor sporene som dørene har vært felt inn i er bevart.


== Typer ==
I bygningstekniske sammenhenger skilles det mellom slagdører (mest vanlig), skyvedører og foldedører.


=== Slagdør ===
Slagdører er den klart mest utbredte dørtype. I en slagdør er dørbladet festet med hengsler til dørens karm og svinger vertikalt i forhold til karmen. Dørens slagretning bestemmes av hvilken side hengslene er montert på.


=== Skyvedør ===
En skyvedør er en dør som ikke er hengslet, men som åpnes og lukkes ved at den beveger seg horisontalt langs glideskinner. Skyvedører brukes blant annet på garderobeskap, som sidedører på varebiler og i inngangspartier på supermarkeder.


=== Falldør ===
En falldør er en dør i et gulv eller tak.


=== Lønndør ===
En lønndør er en skjult dør.


== Dører som glir uønsket ==
Det er ofte ønskelig at en dør blir stående i ro av seg selv i den posisjonen man forlater den. I slike tilfeller vil det eksempelvis være uønsket med en dør som sklir opp av seg selv dersom den ikke lukkes helt igjen, en dør som lukker seg igjen dersom den blir satt i åpen stilling, eller en dør som alltid setter seg selv i halvåpen stilling. Slike dører kan dermed være vanskelige å sette i helt åpen stilling eller på gløtt som man ønsker.
Vandrende dører oppstår som regel på grunn av at døren ikke står i lodd, og kan fikses ved at karmen vatres opp. Problemet kan som regel ikke fikses med en hengselretter.
En annen mulig løsning er å stramme skruene på hengslene slik at man får mer friksjon i hengslene.Dersom man derimot ønsker at en dør skal lukke seg selv kan man montere en dørlukker.
Trange tetningslister eller gummilister kan også være årsaker til at en dør ikke går igjen, eller at dørkarmen er trang.


== Andre betydninger ==
Døren var et underholdningsprogram som ble sendt på NRK radio. Der opptrådte blant annet Einar Sissener som talende dør.


== Se også ==
Lås
Dørautomatikk
Dørpumpe


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten.; Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0


== Eksterne lenker ==
(en) Doors – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ascari

Ascari Cars er en britisk bilprodusent, basert i Banbury, England. Selskapet ble stiftet av nederlenderen Klaas Zwart i 1994 for å bygge eksotiske sportsbiler, både for gate- og racingbruk. Dessuten eier Ascari verdens mest eksklusive racerbane: Race Resort Ascari, nær Ronda i sør-Spania.


== Historie ==
Ascari Cars ble offisielt etablert i Dorset, England i 1995, av nederlenderen Klaas Zwart som hadde tjent seg rik på spesialverktøy for oljebransjen i Aberdeen, Skottland. Selskapet ble inspirert av, og navngitt etter, Alberto Ascari (1918–1955) og faren Antonio Ascari (1888–1925). Både far og sønn Ascari kjørte billøp, og begge omkom i ulykker under løp, 36 år gamle.
Allerede i 1994 ble Lee Noble engasjert for å designe en supersportsbil for Ascari. Resultatet ble prototypen Ascari FGT, med en midtmontert motor fra Chevrolet Corvette på 600 HK. Fire år senere, i 1998, ble en produksjonsmodell lansert: Ascari Écosse (Écosse er fransk for Skottland). Modellen var basert på det opprinnelige FGT-prototypechassiset, men under panseret satt en V8-motor fra BMW på enten 300, 350 eller 400 HK. Bilen veide fattige 1 250 kg, og den kraftigste versjonen klarte derfor å akselerere fra stillestående til 100 km/t på bare 4,2 sekunder, med en toppfart på 320 km/t. Modellen ble første gang presentert på bilutstillingen i Birmingham i 1998, og 10 biler ble produsert samme år.
I 2000 bygget Ascari en ny fabrikk i Banbury for å utvikle sin andre modell, Ascari KZ1, og i tillegg for å huse racingteamet sitt, som gjennomgikk en omfattende restrukturering i 1999 og 2000. For første gang var både bil- og racingvirksomheten til Ascarigruppen samlet under ett og samme tak, og i januar 2000 viste Ascari frem sin nye racerbil, A410, med en 4-liters V10 under panseret. Bilen klarte ikke å kvalifisere seg til 24-timersløpet i Le Mans samme år, men debuterte på Nürburgring i Tyskland i løpet Nürburgring 1 000 km.
I 2000 begynte Ascari også utviklingen av verdens første racing-feriested. Dette ligger i en dal i Sør-Spania (Ronda), og besøkende kan opplevbe et helt nytt konsept som kombinerer høyhastighetskjøring og adrenalinkick med luksuriøs avslapning i nærheten av en toppmoderne racingbane.


== Modeller ==
Ascaris modeller:

Ascari Ecosse
Ascari KZ1


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside
Tacoma

Tacoma er en by i delstaten Washington i USA. Byen ligger helt sør i Puget-sundet og er fylkeshovedstad i fylket Pierce County. Tacoma har en befolkning på 196 800 (2004). I 1940 raste hengebroen Tacoma Bridge sammen pga. kraftig vind.
Tacoma er en av Ålesunds vennskapsbyer.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Tacoma, Washington – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tacoma, Washington – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Bernard Panafieu

Bernard Panafieu (født 26. januar 1931 i Châtellerault nær Poitiers i Frankrike, død 12. november 2017 i Carpentras i Vaucluse) var katolsk erkebiskop av Marseille og kardinal.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Panafieu ble presteutdannet ved presteseminarer i Albi og Issy-les-Moulineaux, og ble presteviet i 1956 for erkebispedømmet Albi. Han ble i 1962 sogneprest i Saint-Sauveur-de-Mazamet og kapellan for gymnaset La Pérouse i Albi. Han ble kapellan for universitetssognet og ansvarlig for kapellanene for offentlig utdannelse. Han var kapellan for studentene i Toulouse fra 1967 til 1970, curé-doyen av Brassac (1971–74) og generalsekretær for presterådet (1973–74).


=== Biskop, erkebiskop ===
I 1974 ble han hjelpebiskop i Annecy, et bispedømme i Alpene. I 1978 ble han promovert til erkebiskop av  Aix i Provençe. I 1994 ble han koadjutor-erkebiskop av den store sørfranske havnebyen Marseille, og overtok som ordinær erkebiskop der den 22. april 1995.


=== Kardinal ===
Pave Johannes Paul II kreerte Panafieu til kardinal den 21. oktober 2003. Frem til sin pensjonering var han medlem av Det pavelige råd for interreligiøs dialog og Det pavelige råd Justitia et Pax.
Da kardinal Panafieu den 26. januar 2006 fylte 75 år, som er den alder som kirkeretten ber biskoper om å tilby paven sin avskjed, sendte han sin avskjeds­søknad til pave Benedikt XVI (2005-13). Søknaden ble innvilget den 12. mai samme år. Hans etter­følger ble i 2006 Georges Paul Pontier.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Biskop Marie-Prosper-Adolphe de Bonfils (1841-1912) *1898
Kardinal Louis-Ernest Dubois (1856-1929) *1901
Kardinal Pierre-Marie Gerlier (1880-1965) *1929
Erkebiskop Claude Marie Joseph Dupuy (1901-1989) *1955
Kardinal Bernard Panafieu (1931-2017) *1974


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Diamantina

Diamantina er en by og kommune i delstaten Minas Gerais i sørøstregionen av Brasil. Byen ble etablert i koloniperioden og har sammen med Ouro Preto og Mariana mange eksempler på barokk arkitektur. Byens står på UNESCOs liste over verdensarv.


== Galleri ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Diamantina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
http://www.ufvjm.edu.br
http://www.idasbrasil.com.br/idasbrasil/cidades/Diamantina/port/apresent.asp
Darío Castrillón Hoyos

Darío Castrillón Hoyos (født 4. juli 1929 i Medellín i Colombia, død 18. mai 2018 i Roma i Italia) var en av den katolske kirkes kardinaler og var prefekt for Kongregasjonen for kleresiet i Den romerske kurie til oktober 2006.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Castrillón studerte til prest ved seminarene i Antioquia og i Santa Rosa de Osos og ble deretter sendt for høyere studier i Roma.


=== Prest ===
Castrillón ble presteviet den 26. oktober 1952 i den romerske basilika Santi XII Apostoli etter å ha fullført sine teologiske studier ved det pavelige universitet Gregoriana i Roma. Der hadde han tatt doktorgrad i kirkerett. I Europa hadde han dessuten spesialisert seg innen områdene religionssosiologi, forretningsetikk og statsvitenskap ved fakultetet for sosiologi ved Katholieke Universiteit Leuven i Belgia.
I Colombia ble han kapellan i to landsens menigheter, dosent i kirkerett og generalsekretær for den colombianske bispekonferanse.


=== Biskop ===
I 1971 ble han koadjutor-biskop med etterfølgelsesrett av Pereira, og overtok ansvaret for dette bispedømmet i 1976. Fra 1983 til 1987 var han dessuten generalsekretær for Rådet for latinamerikanske bispekonferanser, og president for samme råd fra 1987 til 1991. Han ble den 16. desember 1992 utnevnt til erkebiskop av Bucaramanga av pave Johannes Paul II.


=== Kardinal ===
Den 15. juni 1996 ble han hentet til Vatikanet som pro-prefekt for Kleruskongregasjonen (med tittel prefekt så snart han ble kardinal, i 1998). I 2000 ble han også leder for Den pavelige kommisjon «Ecclesia Dei», som var opprettet av pave Johannes Paul II for å gjøre det mulig for tradisjonalistiske skismatikere å vende tilbake til Kirkens fulle fellesskap. Det ble regnet som en stor personlig triumf for kardinal Castrillóns da en stor gruppe skismatiske i januar 2002 vendte tilbake til fullt fellesskap med Den katolske kirke, nemlig St. Jean Marie Vianney-brorskapet i Brasil. Han ble den 2. mai 2002 utnevnt til medlem av Kongregasjonen for gudstjenesten og sakramentsordningen.
Oppgaven som leder av «Ecclesia Dei» beholdt han også etter at han ble pensjonert fra Kleruskongegasjonen i 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church