jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hawala

Hawala (fra arabisk حوالة DIN: ḥawāla «veksel / endring») er en metode eller et system for overføring av verdier og/eller betalingsformidling mellom ulike land.


== Omfang ==
Systemet brukes oftest hvor betalingsmottakerne bor i land som ikke har et normalt fungerende bankvesen eller hvor innførsel av valuta av andre grunner er forbundet med problemer, som for eksempel i Somalia. Hawalasystemet har i stor utstrekning vært brukt av emigranter fra slike land (typisk fremmedarbeidere, flyktninger, asylsøkere o.l.) for å overføre penger til familiemedlemmer i hjemlandet. 


== Organisering ==
Hawala organiseres gjerne ved at penger innbetales til en betrodd person (innsamler) i landet hvor betaleren oppholder seg. Innsamleren har kontakt over telefon, telefaks eller e-post med en hawala-sentral/kontor i mottakerlandet som bemyndiges til å utbetale tilsvarende hva innsamleren har mottatt i en gangbar valuta til oppgitte mottakere. Tradisjonelt vil mottakerne ha kjennskap til et «kodeord» som de bruker for å identifisere seg for hawalasentralen, slik at sentralen vet at pengene utbetales til rett person. 
Hawalasentralen får oppgjør for sine utlegg på flere ulike måter: 

Innsamleren betaler tilsvarende beløp til mellommenn i naboland som bringer (muligens smugler) valuta fysisk over til mottakerlandet.
Hawalasentralen kjøper varer fra leverandører i utlandet som mottar oppgjør fra innsamleren. Varene leveres i mottakerlandet, enten til hawalasentralen, eller forbrukere som betaler hawalasentralen.Omkostninger som påløper og eventuelle provisjoner til mellomleddene beregnes og belastes normalt overfor betalerne i avsenderlandet. 


== Juridisk vurdering ==
Hawalavirksomhet lovreguleres ulikt fra land til land. I Norge er virksomheten ikke i prinsippet kriminell, men vil i praksis bare være tillatt dersom den er basert på konsesjon i henhold til lov om finansieringsvirksomhet. Det kreves i utgangspunktet en grunnkapital på minimum € 5 000 000 for å få slik konsesjon, og virksomheten vil bl.a. være regulert av hvitvaskingsloven. I flere tilfeller er personer som har drevet hawalavirksomhet i Norge blitt straffedømt.


== Se også ==
Aval


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Andreas Bakke Foss: Vil legalisere Hawala. Aftenposten 3. mars 2008
VG: Stortingsflertall vil legalisere hawala, 11. mars 2008
Almeslekta

Almeslekta (Ulmus) er ei slekt i almefamilien.
Slekta omfatter løvfellende eller eviggrønne trær og busker. Kvistene har aldri torner, men har hos noen arter et tykt korklag eller to korklister. Bladene er asymmetriske ved basis og er enkelt- eller dobbelttannede. Blomstene er tvekjønnede, og pollineringen skjer ved hjelp av vinden. Det er 3–9 pollenbærere. Frukten er en flat nøtt med vinger. 
Almeslekta har en vid utbredelse på den nordlige halvkule, og én art krysser ekvator på Sumatra og Sulawesi. Mange av artene er svært variable, og hybrider forekommer også. På grunn av dette varierer antall arter i slekta mellom 20 og 40 i ulike oversikter. 
I Norge finnes bare én art, alm (Ulmus glabra), mens lundalm (Ulmus minor) går nordover til østlige Danmark, Bornholm, Öland og Gotland, og vrangalm (Ulmus laevis) vokser i sørøstlige Danmark, på Öland og i Sør-Finland.
Alm er nyttige og vakre trær. Veden er hard og meget bestandig under vann eller nedgravd i jord; den er blitt brukt blant annet til redskapsskaft, geværkolber, hjulnav, møbler, båtbygging, kaikonstruksjoner og damluker. Flere arter plantes i hager, parker og langs gater, blant annet hybriden storalm (Ulmus × hollandica). Engelsk alm, som var typisk for det engelske kulturlandskapet, ble tidligere regnet som en egen art, Ulmus procera, men regnes nå som kultivaren Ulmus minor 'Atinia'.
En stor del av almetrærne i Europa og Nord-Amerika ble i siste halvdel av det tyvende århundre drept av en soppsykdom, almesyken. Den spres av barkbiller.


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 58–59. ISBN 82-512-0355-4. 
«Almar». Den virtuella floran. Besøkt 23. juni 2015. 
G. Caudullo og D. de Rigo (2016). «Ulmus – elms in Europe: distribution, habitat, usage and threats».  I J. San-Miguel-Ayanz m.fl. European Atlas of Forest Tree Species (PDF). Luxembourg: Publication Office of European Union. ISBN 978-92-79-52833-0. Arkivert fra originalen (PDF) 27. februar 2019. Besøkt 27. februar 2019. 
«Ulmus». The Plant List. Besøkt 23. juni 2015. 
«Ulmus». Flora Europaea. Besøkt 23. juni 2015. 
«Ulmus». Flora of North America. Besøkt 23. juni 2015. 
«Ulmus». Flora of China. Besøkt 23. juni 2015. 
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 247–253. ISBN 82-10-01282-7. 
B. Kucera og H.H. Myhra (1996). Egenskaper hos de viktigste norske lauvtrær (PDF). Norsk Treteknisk Institutt. s. 16–19. Arkivert fra originalen (PDF) 26. juni 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) almeslekta i Encyclopedia of Life 
(en) almeslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) almeslekta hos Artsdatabanken 
(sv) almeslekta hos Dyntaxa 
(en) almeslekta hos Fossilworks 
(en) almeslekta hos ITIS 
(en) almeslekta hos NCBI 
(en) almeslekta hos The International Plant Names Index 
(en) almeslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Ulmus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ulmus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Pira

Pira eller PIRA kan vise til:


== Pira ==
Pira, distrikt i Peru
Pira, landsby i Spania


== PIRA ==
Physics Instructional Resource Association
Den provisoriske IRA
Bergljot Håkonsdatter

Bergljot Håkonsdatter (født før 990 – død en gang etter 1050), datter av Håkon Sigurdsson, Ladejarl og Tora Skagesdatter. 
Bergljot var søster til jarlene Eirik Håkonsson og Svein Håkonsson, som hersker over Norge etter at Olav Tryggvason falt ved Svolder i år 1000. Einar Tambarskjelve hadde kjempet sammen med kong Olav ved Svolder mot Eirik Håkonsson. Bergljot ble gift med Einar en gang etter år 1000 for å bygge en politisk allianse og forsoning. Einar var en av de mektigste høvdingene i Trøndelag og i Norge. Alliansen var av stor betydning for å holde fred i landet.
Det er svært lite vi vet om Bergljot. Hun og Einar fikk to barn, datteren Ålov Einarsdatter som senere ble gift med Tord Foleson, og sønnen Eindride Einarsson. Kongesagaen forteller at Eindride hadde arvet morsslektas vakre trekk, og av den grunn må Bergljot ha vært anerkjent som vakker, skjønt sagaen sier det ikke direkte.
Einar og Eindride blir drept av kong Harald Hardråde i 1050.
Etter drapet på Einar dro hun til kongsgården for å oppmuntre bøndene til kamp, men da hun kom frem, rodde kongen ut av elven. Derved unnkom Einars banemann. Hun mente slektningen Håkon Ivarsson ville hevnet drapene, dersom han hadde vært der. Håkon var villig, men inngikk i stedet forlik med Harald Hardråde, idet han fikk Magnus den godes datter, Ragnhild.Deretter nevnes hun ikke mer.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Snorre Sturlasson, Olav Tryggvasons saga, Olav den helliges saga, Harald Hardrådes saga. I: Norges kongesagaer, oversatt av Anne Holtsmark. Gyldendal, Oslo 1979
Vought F-8 Crusader

Vought F-8 Crusader (opprinnelig kalt F8U var et hangarskip-basert jagerfly som ble bygget av Chance-Vought. Prototypen hadde sin første flygning i 25. mars 1955. Flyet var det siste amerikanske jagerfly som hadde mitraljøser eller kanoner som hovedvåpen. En modifisert variant, RF-8 Crusader, ble brukt som rekognoseringsfly og spilte en viktig rolle under Cubakrisen.


== Utvikling og historie ==

I september 1952 utlyste den amerikanske marinen krav til et nytt fly som skulle erstatte Vought F-7 Cutlass-jagerflyene. Det skulle ha en hastighet på Mach 1,2 ved 9 150 m og ha mulighet til å klatre med 7 620 m/min. Det skulle også ha mulighet til å lande i en hastighet som ikke oversteg 160 km/h. Koreakrigen hadde vist at 12,7 mm maskingevær ikke var tilstrekkelig kraftige og det nye jagerflyet skulle istedenfor ha en 20 mm kanon. Vought lanserte sitt forslag som var kalt V-383.
Crusader hadde en noe uvanlig konstruksjon for et jagerfly i og med at det hadde vinger som var montert høyt på flyskroget. Dette gjorde det mulig å lage et lett og kort understell. Det mest oppfinnsomme ved Cruader-designet var at det hadde en vinge som kunne vippes opp til 7° ved takoff og landing. Dette ga flyet større løfteevne uten at det gikk på bekostning av stabiliteten. I tillegg gjorde dette at flykroppen kunne holdes horisontal, slik at synsfeltet forover kunne opprettholdes. Flyet hadde også såkalte slats, en slags omvendt flaps, foran på vingene. Disse kunne senkes til 25°, og flapsene til 30°, noe som også økte vingenes løftekapasitet. Bruk av titan i flyskroget var også ganske nytt. 
Crusader ble drevet av en Pratt & Whitney J57 turbojetmotor med etterbrenner.


== Spesifikasjoner (F-8E) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vought F-8 Crusader
May Warden

May Warden (født 9. mai 1891 i Leeds, død 5. oktober 1978 i London) var en britisk skuespillerinne. Selv om hun spilte i andre filmer og TV-serier i Tyskland og Skandinavia, er hun mest kjent for rollen som Miss Sophie i den tyske fjernsynsproduksjonen Grevinnen og hovmesteren (Dinner for One).
Hun giftet seg med komiker Silvester Stewart (død 1973) i 1915, og sammen fikk de fire barn – to gutter og to jenter. Hun bodde i London frem til hun døde i 1978.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) May Warden på Internet Movie Database 
(sv) May Warden i Svensk Filmdatabas 
(fr) May Warden på Allociné 
(en) May Warden på AllMovie 
(en) May Warden hos The Movie Database
Freddie Frinton

Freddie Frinton (født 17. januar 1909, død 16. oktober 1968) var en britisk skuespiller og komiker, som i de tyskspråklige landene og Skandinavia er mest kjent for rollen som hovmester i den tyske fjernsynsproduksjonen Grevinnen og hovmesteren. Han filmdebuterte i 1948 i den britiske komedien Trouble in the Air. Fra 1963 til 1966 hadde han en fast rolle i den britiske komiserien Meet the Wife. Frinton er så godt som ukjent i hjemlandet Storbritannia.
Frinton ble født i Grimsby i England, hvor han senere begynte yrkeslivet på den lokale fiskeforedlingsfabrikken, hvorfra han angivelig fikk sparken for å bruke i overkant mye arbeidstid på å underholde kolleger.
I 1945 fikk han rollen som hovmester i teaterstykket Dinner for one (Grevinnen og hovmesteren). Frinton spilte mot tre grevinner gjennom sine tjue år i rollen, og det var i 1963 at den tyske kringkasteren NDR foretok opptaket med May Warden i rollen som den ensomme overklassekvinnen. I sin rolle har Frinton lang erfaring med alkohol, men i virkeligheten var han totalavholdsmann.Grevinnen og hovmesteren har blitt sendt hver lillejuleaften på NRK siden 1980. I hjemlandet Storbritannia er Frinton glemt, men på grunn av hovmesterrollen er han fortsatt kjent i Norge, Sverige, Danmark, en rekke tyskspråklige land samt Australia.
Han døde 16. oktober 1968, noen uker før tv-innslaget skulle spilles inn på nytt i farger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Freddie Frinton på Internet Movie Database 
(sv) Freddie Frinton i Svensk Filmdatabas 
(fr) Freddie Frinton på Allociné 
(en) Freddie Frinton på AllMovie 
(en) Freddie Frinton hos The Movie Database 
Alt om «Grevinnen og hovmesteren» (NRK, 2004)
Mildred Scheel

Mildred Scheel (født 31. desember 1932 i Köln, død 13. mai 1985 i Bonn) var en tysk lege og grunnlegger av Deutsche Krebshilfe. Hun var gift med president Walter Scheel, og var dermed Tysklands førstedame fra 1974 til 1979.
I 1970 fikk hun datteren Andrea Gwendolin Scheel, og i 1971 adopterte ekteparet Scheel en sønn fra Bolivia, Simon Martin Scheel.
Hun døde av kreft.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Mildred Scheel i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Revheim kirke

Revheim kirke er en langkirke bygget av tømmer i 1865.  Kirken, som er tegnet av arkitekt Linstow, har ca. 300 sitteplasser, ligger i Hafrsfjord i Stavanger kommune i Rogaland og tilhører Ytre Stavanger prosti i Stavanger bispedømme. Den er soknekirke for Hafrsfjord menighet, og har egen kirkegård.
Revheim kirke ble restaurert og fornyet i 1954, blant annet med et nytt korparti og et nytt tilbygg mot øst.  Det ble også satt inn et nytt alter, med altertavle malt av stavangermaleren Thoralf Gjesdal.
Kirken ble delvis ødelagt i brann 1. august 1992 da to gutter på 17 år brøt seg inn og satte fyr på alteret. Et kors fra en gravstøtte utenfor kirken ble i dagene før brannen plassert opp ned utvendig på kirkeveggen.
Brannen ødela altertavlen malt av Gjesdal, og den gamle altertavlen ble da tatt i bruk igjen. Kirken ble gjenåpnet etter brannen 5. april 1994. Nytt orgel ble innviet den 22. april samme år.


== Litteratur ==
Anne Tove Austbø m.fl., red. (1979). Stavanger byleksikon. Stavanger: Wigestrand Forlag. ISBN 978-82-8140-017-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Revheim kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Revheim kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Bilder av kirken
Hafrsfjord menighet
Nedre Bakklandet

Nedre Bakklandet er både navnet på den delen av Bakklandet i Trondheim som er nedenfor Gamle Bybro, og på gaten som strekker seg fra gatekrysset mellom Gamle Bybro, Øvre Bakklandet og Brubakken til Innherredsveien. Nygata er en parallell veg som både starter og slutter i Nedre Bakklandet. Andre tilstøtende veier er Asykbakken og Verftstomta.


== Bygninger langs Nedre Bakklandet ==
1: Kolberggården
2: Bakklandsbrygga, tidligere Tollkammeret på Bakklandet
17: Kokhuset, byens minste bolighus
21: Bergstrømgården
22: Koengården, tidligere eiendom for konserveringsbedriften Konserv (1914–1972)
23: Nidaros Metalvarefabrikk
58c: Fischebrygga
60: Bakke P-hus
75–79: Leiegårder i jugendstil oppført mellom 1904–1908 og tegnet av arkitektene Johan Osness og Helge Blix


== Se også ==
Øvre Bakklandet


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 377. ISBN 978-82-573-1762-1. 


== Eksterne lenker ==
(en) Nedre Bakklandet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Øvre Bakklandet

Øvre Bakklandet er både navnet på den delen av Bakklandet i Trondheim som er ovenfor Gamle Bybro, og på gaten som strekker seg fra gatekrysset mellom Gamle Bybro i vest, Nedre Bakklandet mot nord, Brubakken mot øst og sørover mot nedre ende av Vollabakken.


== Bygninger langs Øvre Bakklandet ==
1: Tidligere Trondhjems Aktieteglværk
1b: Trenerygården
4: Fabriken ved Nidelven
17: Akron gallery
21: Bergstrømgården
33: Bakklandet Skydsstation
52: Tidligere Bakklandet børneasyl (1889–1952)
54: Tidligere Trondhjems Korkefabrik, nå Gåsaparken
66: Den Gode Nabo, tidligere Basaren ved Bybroen.


== Se også ==
Nedre Bakklandet


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 637–638. ISBN 978-82-573-1762-1. 


== Eksterne lenker ==
(en) Øvre Bakklandet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fulton (Missouri)

Fulton er en liten by i delstaten Missouri i USA. Byen hadde 12 128 innbyggere ved folketellingen i år 2000. Byen er mest kjent for at Winston Churchill holdt sin berømte tale om jernteppet der i 1946.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Fulton, Missouri – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rune Kjølstad

Rune Kjølstad (født 17. desember 1962 i Røyken) er en norsk politiker (H) som var ordfører i Røyken kommune i 16 år fra 1999 til 2015. Fra 2015 og 2019 satt han i Buskerud fylkesting. Kjølstad var Høyres fylkesordførerkandidat i Buskerud ved valget i 2015. I 2018 ble han ansatt som daglig leder i Næringsforeningen i Drammensregionen.Rune Kjølstad var først medlem i Fremskrittspartiet. Ved kommunevalget i 1979 ble FrP for første gang representert i kommunestyret i Røyken. Fra 1987 til 1995 satt Kjølstad også i fylkestinget. 
Fra 1989 overtok Rune Kjølstad stillingen som varaordfører i en alder av 27 år. Kjølstad var også fungerende ordfører tidvis fra 1989 til 1991 på grunn av at han vikarierte i Målfrid Borge (H) sitt fravær. Rune Kjølstad var på den tiden landets yngste fungerende ordfører. Til sammenligning var Jan Petersen 29 år da han ble valgt til ordfører i Oppegård i 1979. Kjølstads popularitet er kanskje en av mange forklaringer på hvorfor FrP gikk lite tilbake ved kommunevalget i Røyken i 1991 som ellers var et «katastrofevalg» for FrP på landsbasis. 
Etter FrPs dramatiske landsmøte i 1994 meldte Rune Kjølstad seg ut av partiet. Rune Kjølstad stilte ikke til valg i 1995. Dermed er perioden fra 1995 til 1999 hittil den eneste perioden Kjølstad ikke har sittet i kommunestyret i Røyken. I 1999 ble Kjølstad Høyres ordførerkandidat. De borgerlige partiene fikk flertall, og Kjølstad ble ordfører. Ved valgene i 2003, 2007 og 2011 gikk Høyre kraftig frem. De senere årene har Kjølstad vært blant Buskeruds mest populære ordførere. Etter 16 sammenhengende år som ordfører i Røyken for Høyre valgte Kjølstad å gå inn i fylkespolitikken i 2015.


== Referanser ==
Svortland

Svortland er et tettsted og administrasjonssenteret i Bømlo kommune i Vestland. Tettstedet har 3 011 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger nordvest på øya Bømlo. Tidligere ble tettstedet også omtalt som Bremnes.


== Navn ==
Navnet kommer av fuglenavnet sysvort (svarttrost) og land. Det kan også ha formen Sortland og som etternavn skrives det alltid slik, noe forfatteren Bjørn Sortland som er oppvokst på Svortland, er et eksempel på. Navneforma er blitt vedtatt av kommunestyret i Bømlo.


== Severdigheter ==
Opp i gjennom årene har Svortland fått stadig flere butikker. Det største senteret på Svortland, Sams Senter, inneholder 19 butikker. Det er også andre kjøpesenter på Svortland, blant annet Sekstanten kjøpesenter og Østensen Combi Senter. Ved siden av Sams Senter ligger Bømlo kulturhus. HSD kjøpesenter er der gamle Busstasjonen var. Bremnes kyrkje ligger også på Svortland.


== Referanser ==
Tina Hartvig

Tina Hartvig (født 24. februar 1962) er en norsk skuespiller som blant annet er kjent for sin rolle som Silje Frydenlund i TV-serien Familiesagaen De syv søstre.


== Filmografi ==
Jakten på nyresteinen (1996)
Familiesagaen De syv søstre (1996–2000)


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(en) Tina Hartvig på Internet Movie Database 
(no) Tina Hartvig hos Nationaltheatret
Forbrukersamvirkets Lederforbund

Forbrukersamvirkets Lederforbund (FLF), tidligere Handelsbestyrerforbundet, ble etablert i 1920 som organisering for handelsbestyrere i samvirkelagene. I dag organiserer FLF over 1000 ledere på alle nivåer i norske Coop med butikksjefer som den største medlemsgruppen. Frem til 2004 drev forbundet en egen pensjonskasse med egenkapital på 300 millioner kroner.
Fra 1. januar 2007 gikk FLF inn som egen region i forbundet Lederne.  16. november 2012 skiftet denne regionen navn fra region FLF til region Samvirke.


== Referanser ==
Titanofestivalen

Titanofestivalen er en norsk musikkfestival med gammeldansmusikk, grunnlagt i januar 1979. Grunnleggere var ringerikingene Harald Henschien jr. og trekkspillvirtuosen Sigmund Dehli. Den første festivalen ble holdt i Skjåk i Gudbrandsdal i juli samme året. Fra 1980 arrangerte også festivalen NM i gammeldansmusikk, og etter hvert ble det tildelt flere NM-titler innen ulike sjangre av gammeldansmusikken.


== Titano-navnet ==
Festivalnavnet «Titano» stammer fra Italia og har nær tilknytning til merkenavnet Titano, som er et trekkspillmerke. Henschien fikk gjennom en avtale med Titanofabrikken retten til å bruke navnet i festivalsammenheng.


== Festivalen ==
Festivalen engasjerte artister innen norsk og nordisk gammeldans. Fra midten av 1980-tallet ble også rikskjendiser som Hjalmar «Hjallis» Andersen, Håkon Brusveen og Arne Bendiksen engasjert i festivalen på arrangørsiden. Av andre kjentfolk som har bidratt gjennom årene på arrangørsiden kan nevnes Ivar Medaas, Knut «Sputnikk» Storbukås, Kjell Kristian Rike m.fl.Mot slutten av 1980-åra var festivalen blant de største musikkfestivalene i Norge. Foruten NM i gammeldansmusikk var festivalen kanskje mest kjent for sitt såkalte buskspill (uorganisert fri musikalsk utfoldelse på festivalområdet).Festivalen ble som regel holdt på et nytt sted hvert år, men fra første halvdel av 1990-tallet ble den lagt til Vinstra i Gudbrandsdalen.


== Eierskap ==
I 1997 solgte Henschien sine eierandeler i Titanofestivalen til et selskap eid av Vinstra kommune. Senere, i 2000, solgte også Dehli sine eierandeler til samme selskap. Dette selskapet drev festivalen selv i noen år, før den ble solgt til nye eiere. I 2006 var det Festival Arrangør, som gjennom driftsselskapet Titanofestival og arrangørselskapet Titanorettigheter DA, som eide Titanofestivalen. Etter 2006 har ikke Titanofestivalen blitt arrangert. Da var i alt 28 årlige arrangementer gjennomført.


== Se også ==
Liste over norske musikkfestivaler
Jonas Gardell

Lars Jonas Holger Gardell (født 2. november 1963 i Enebyberg nord for Stockholm) er en svensk forfatter, stand-up-komiker, sanger og artist. 
Han er profilert homofil, og har blant annet med utgangspunkt i dette, skrevet flere teaterstykker, show samt TV-stykker. I 2008 var Gardell aktiv med en ny runde av  showet «En tilfeldig gjest i ditt liv».
Jonas Gardell har ved flere anledninger gjestet Norge, har her fremført noen av sine skuespill og har flere ganger tatt stilling til det spesielle nabolandsforholdet mellom Sverige og Norge. 
Hans bror er Mattias Gardell.


== Bibliografi ==
1979 – Den tigande talar (dikt)
1985 – Passionsspelet (roman)
1986 – Odjurets tid (roman)
1987 – Präriehundarna (roman)
1988 – Vill gå hem (roman)
1990 – Fru Björks öden och äventyr (roman)
1992 – En komikers uppväxt (roman)
1993 – Mormor gråter och andra texter
1995 – Frestelsernas berg (roman)
1997 – Isbjörnarna. Cheek to cheek. Människor i solen (tre skuespill)
1998 – Så går en dag ifrån vårt liv och kommer aldrig åter (roman)
2000 – Oskuld och andra texter
2001 – Ett ufo gör entré (roman)
2003 – Om Gud (essays, religionshistorie)
2006 – Jenny (roman)
2009 – Om Jesus (essays)
2011 – Har man inget liv får man köpa ett som alla andra: Samlade visdomsord 2010-2011 (sitatsamling)
2012 – Jesus sista ord på korset var INTE "Härifrån ser man hela Mariannelund!" (sitatsamling)
2012-13 – Torka aldrig tårar utan handskar (romantrilogi)2012 – 1. Kärleken
2013 – 2. Sjukdomen
2013 – 3. Döden


== Skuespill ==
1989 – Lena och Percy Präriehund
1989 – Ömheten
1989 – En fulings bekännelser
1990 – Isbjörnarna
1991 – Mormor gråter
1992 – Cheek to cheek
1992 – En komikers uppväxt
1997 – Människor i solen
1999 – Scheherzad
2005 – Helvetet är minnet utan makt att förändra


== Filmer ==
Pensionat Oskar (manus, 1995)
Livet är en schlager (manus, 2000)


== Priser og utmerkelser ==
BMF-plaketten - forfatterplaketten 2012 for Torka aldrig tårar utan handskar: 1. Kärleken
Æresdoktor i teologi ved Lund 2008
Gaygalans hederspris 2008
Siriprisen 2006
Årets uppstickare 2001
Nøffs Ærespris 2000
Stora svenska talarprisen 1998
Tage Danielsson-prisen 1996
Guldbagge 1995 (Beste manuskript)
Frödingstipendiet 1993
Prix Futura 1992


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jonas Gardell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jonas Gardell på Internet Movie Database 
(no) Jonas Gardell hos Filmfront 
(no) Jonas Gardell hos Sceneweb 
(sv) Jonas Gardell i Svensk Filmdatabas 
(da) Jonas Gardell på Filmdatabasen 
(da) Jonas Gardell på danskefilm.dk 
(da) Jonas Gardell på danskfilmogtv.dk 
(da) Jonas Gardell på Scope 
(fr) Jonas Gardell på Allociné 
(en) Jonas Gardell på AllMovie 
(en) Jonas Gardell på Apple Music 
(en) Jonas Gardell på Discogs 
(en) Jonas Gardell på MusicBrainz 
(en) Jonas Gardell på SoundCloud 
(en) Jonas Gardell på Spotify 
(en) Jonas Gardell på Songkick 
(en) Jonas Gardell på Last.fm 
(en) Jonas Gardell på Genius — sangtekster 
(en) Jonas Gardell på AllMusic