jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jarl av Leicester

Jarl av Leicester er en tittel i adelstittel i Det forente kongerike. Den ble opprinnelig opprettet i det 12. århundre som en engelsk adelstittel. Den nåværende opprettelsen er den syvende, foretatt i 1837. Slektssetet er Holkham Hall nær Wells-next-the-Sea i Norfolk. 


== Historie ==
Tittelen ble først opprettet for Robert de Beaumont, som dog alltid heller brukte sin franske tittel greve av Meulan. Tittelen gikk i arv i tre generasjoner, hvor alle jarler het Robert. Den mannlige Beaumont-linjen døde ut med den fjerde jarlen. Hans eiendommer ble delt mellom to søstre, og tittelen gikk til sønnen av eldste søster, Simon de Montfort. Ektemannen til den yngre søsteren, Saer de Quincy, ble jarl av Winchester. De Montfort ble aldri formelt anerkjent som jarl på grunn av antipatien mellom England og Frankrike som rådet i tidsrommet. Hans andre sønn, som også het Simon de Montfort, fikk offisiell anerkjennelse. Han ble en fremtredende person under Henrik III, og falt i slaget ved Evesham i 1265. Eiendommene og titlene ble da inndratt.
Etter kort tid ble både titler og eiendommer gitt til kongens yngste sønn, Edmund Crouchback. Hans sønn, Thomas, ble henrettet for høyforræderi i 1322, og dermed ble titlene igjen inndratt. Bare noen få år etter ble de gitt til hans yngre bror Henry. Henrys sønn, Henry of Grosmont, etterlot seg bare to døtre og eiendommene ble delt mellom dem. Den eldste datteren, Matilda, fikk tittelen som så ble brukt av hennes mann, Wilhelm V av Holland. Men Matilda døde etter kort tid, og tittelen gikk derfor videre til John av Gaunt, som var gift med hennes yngre søster Blanche. Han ble senere også hertug av Lancaster. Både hertugdømmet og jarledømmet fikk bidere til hans sønn, Henry Bolingbroke, og ble innlemmet i kronen da han ble konge som Henrik IV. 

Jarledømmet ble senere gjenopprettet for Elisabeth Is favoritt Robert Dudley. Ettersom han døde uten arvinger falt tittelen bort. 
Tittelen ble så opprettet på nytt for Robert Sidney, som var nevø av Dudley. Slekten hadde tittelen inntil den syvende jarlen døde uten arvinger. 
Femte opprettelse var for Thomas Coke, men også han døde uten arvinger. 
Tittelen gikk så til George Townshend. Den gikk i arv i en generasjon, men linjen døde så ut i 1855. 
Allerede før Townshend-linjen døde ut ble tittelen også gitt til Thomas William Coke. Han ble formelt sett jarl av Leicester av Holkham, mens Townshend fortsatt var jarl av Leicester. Coke-linjen regnes også som rettmessige jarler av Leicester, og ettersom behovet for å differensiere mellom linjene raskt falt bort brukes normalt ikke av Holkham som en del av tittelen.


== Jarler, første opprettelse ==


== Jarler, andre opprettelse ==


== Jarler, tredje opprettelse ==


== Jarler, fjerde opprettelse ==


== Jarler, femte opprettelse ==


== Jarler, sjette opprettelse ==


== Jarler, syvende opprettelse ==
Arvingen til tittelen er Thomas Cokes sønn, Edward Horatio Coke, Vicomte Coke, født 2003.


== Kilder ==
Lords and Earls of Leicester
Levi Fox, «The Honor and Earldom of Leicester: Origin and Descent, 1066-1399», English Historical Review, 54 (1939), 385-402
Eufemiavisene

Eufemiavisene er betegnelsen på tre høviske ridderromaner i verseform, initiert av Eufemia Norges dronning fra 1299 til 1312. Originalene er gått tapt. Det vil si at de tre verseromanene er bevart for ettertiden gjennom senere avskrifter i relativt moderne svensk språkdrakt. Det kan ikke helt utelukkes at visene opprinnelig ble oversatt på norske (norrøne) vers, men sannsynligvis ble de fra starten av oversatt til svenske vers.
Det er blitt foreslått at de Eufemiavisene ble oversatt til svensk for å tekkes Erik, hertugen av Södermanland som 20 år gammel ble forlovet med Eufemia og Håkons ett år gamle datter, Ingebjørg i 1302. To av romanene var allerede oversatt til norsk (norrøn) prosa etter initiativ fra Dronning Eufemias svigerfarfar, Håkon Håkonson. Når romanene nå ble oversatt i parrimede vers — etter alt å dømme til svenske parrimede vers — kan dette ha vært Eufemias innsats for å bringe den kontinentale høviske kulturen inn for det svenske hoffet.
De tre romanene bærer tittlene Yvain løveridderen (1303), Hertug Frederik av Normandie (1308) og Flores og Blanzeflor (1312). Yvain var basert på Chrétien de Troyes' fortelling basert på Arthur-legenden.
Disse sikkert daterte verseromanene blir av den svenske viseforskeren Bengt R. Jonsson trukket fram som bevis på at balladen må ha vært på moten ved det norske hoffet under den aktuelle tiden — all den tid Eufemiavisene viser spor etter påvirkning fra middelalderballaden. Jonsson mener at den nordiske balladesjangeren ble utforma i norske hoffkretser på slutten av 1200-tallet, og at dette utgjorde en forutsetning for at de kontinentale verseromanene kunne oversettes til knittevers (tilsvarer balladevers), og ikke til prosa (jamfør de eldre oversettelserne).
Eufemiavisene ble utgitt på moderne norsk 1985-88, oversatt av Olaug Berdal.


== Se også ==
Norsk hofflitteratur


== Eksterne lenker ==
forskning.no, 4. mars 2011 «Lærte av franske riddere»
Sinnes

Sinnes er en bygd som ligger i Sirdal kommune, helt øverst i Vest-Agder. Bygda er hovedsenteret i Øvre Sirdal og ligger 550 moh.
Bygda har egen skole, Sinnes skule. Skolen er en fådelt 1. - 10. skole.
Bygda har 2 skisenter Ålsheia, og Tjørhomfjellet. Disse to anleggene er koblet sammen og utgjør tilsammen det største alpinanlegget på sørvestlandet.
Om vinteren arrangeres det flere alpint og langrennskonkurranser i området. Et av de største arrangementene er Sesilåmi som er et 52 kilometer langt skirenn fra Brokke i Setesdal til Sinnes i Sirdal.
Det finnes også en golfbane ved Kvævemoen kapell, som ligger ca. 4 km nordøst for bygda.
Sinnes er et svært populært tur og hytteområde for innbyggere fra Stavanger, Sandnes og Jæren området.
Sinnes har preposisjonen på foran seg når det snakkes om stedet.


== Eksterne lenker ==
Sinnes skule
Sirdal kommune
Sesilåmi
Pinsevennenes Barne- og Ungdomsutvalg

Pinsevennenes Barne- og Ungdomsutvalg (PBU) er et av fellestiltakene i Pinsebevegelsen i Norge. PBU koordinerer barne- og ungdomsarbeidet i pinsebevegelsen. 
PBU utgir undervisningsmateriell og arrangerer kurs og konferanser for ledere i barne- og ungdomsarbeidet. 
Daglig leder er Einar Myreng.


== Tentro ==
Tentro er en frikirkelig konfirmasjonsundervisning, som kan velges i stedet for kirkelig eller borgerlig konfirmasjon.
Tentro er et samarbeid mellom: 

Pinsevennenes Barne- og Ungdomsutvalg (PBU)
De Frie Evangeliske Forsamlingers Barne- og Ungdomsråd (BUR)
Norske Baptisters Barne- og Ungdomsforbund (NBUF)
Det Norske Misjonsforbund (DNM)


== Royal Rangers ==
PBU er landskontor for speiderbevegelsen Royal Rangers (RR) som ble etablert i Norge i 1993. 40 menigheter deltar med til sammen ca. 1150 aktive barn, unge og ledere (tall fra år 2005). Royal Rangers startet i USA for snart femti år siden. 
Royal Rangers ønsker å skape vekst hos de unge både fysisk, psykisk, sosialt og åndelig.  


== Kilder ==
www.pinsebevegelsen.no – Pinsebevegelsen i Norge


== Eksterne lenker ==
www.pbu.no Pinsevennenes Barne- og Ungdomsutvalg
www.tentro.no – Tentro
www.royal-rangers.no – Royal Rangers
www.pinsebevegelsen.no – Pinsebevegelsen i Norge
Partipresse

Partipresse er en industri som sysselsetter seg med produksjon og distribuering av litteratur eller informasjon produsert på vegne av politiske partier. 


== Se også ==
Partiavis
Avis
Referanse (informatikk)

En referanse er innen informatikk et lite objekt som inneholder informasjon som refererer til data et annet sted, i motsetning til at objektet inneholder dataene selv. Å aksessere data som en referanse refererer til kalles å dereferere referansen. 
Referanser brukes til å representere mange datastrukturer og for å utveksle informasjon mellom de forskjellige delene av et dataprogram.


== Analogi til gateadresse ==
En referanse kan sammenlignes med adressen til et hus. Det er en liten identifikator som gjør deg i stand til å finne et objekt som inneholder den informasjonen du ønsker å få tak i. For eksempel vil det å se et hus fortelle fargen på huset, men adressen vil ikke; den bare gjør oss i stand til å finne det. Likevel, dersom en ønsker å finne fargen til et hus, er adressen tilstrekkelig, fordi den gjør det mulig å finne huset. Å finne et hus basert på en adresse tilsvarer å dereferere en peker.
Et mer avansert eksempel kan være at man etterlater seg en adresse til nytt bosted hver gang man flytter. En venn kan dermed besøke det første bostedet, få adressen til neste hus og deretter besøke dette og så videre inntil vennen når det nåværende bostedet. Dette tilsvarer hvordan referanser brukes i lenket liste.
En annen fordel med adresser er at de er mye lettere å håndtere enn hus. Et eksempel er at man ønsker å ordne folkene i en gate slik at de er lette å finne basert på etternavn. En mulighet er å bruke en stor kran og fysisk flytte alle husene basert på etternavnet til beboerne. En langt enklere løsning er å lage en liste med adressene i gaten og sortere disse etter etternavnet til de som bor der. Referanser har den samme egenskapen: en kan manipulere referanser til data uten at en er nødt til å flytte eller selve dataene, noe som ofte er langt mer effektivt.
Andre eksempler på referanser i dagliglivet er telefonnummer, e-post-adresser og URLer.


== Fordeler med referanser ==
Referanser øker fleksibiliteten i hvordan objekter kan lagres, hvordan de blir allokert, og hvordan de sendes mellom ulike deler av koden. Så lenge vi er i stand til å aksessere referansen til dataene, kan vi aksessere dataene via referansen uten at dataene må bli flyttet på. Dette gjør at ulike deler av koden kan bruke de samme dataene enklere, ved at hver del holder en referanse til dataene.
Selv om det finnes forskjeller i hvordan referanser brukes i forskjellige programmeringsspråk er det en fundamental egenskap, som finnes i så godt som alle moderne programmeringsspråk. 
Pekere er den meste primitive og usikre, men også den kraftigste og effektive typen av referanse. Pekere er bare adressen til et annet objekt.
Det lyser i stille grender

«Det lyser i stille grender», også kjent som «Julekveld», er et norsk dikt skrevet av Jakob Sande i 1931. Teksten ble publisert første gang i juleheftet Jul i Sunnfjord i 1931.Det har blitt laget flere melodier til teksten. Blant de som har laget melodier er Thomas Beck, Johan H. Grimstad, Holm Wilhelm Holmsen, Rolf Karlsen, Kjell Mørk Karlsen, Alf Rosenlund, Lars Stubhaug, Simon Vatne og Marthinus Wiggen. Den mest kjente melodien har blitt laget av Lars Søraas d.y.
Diktet ble til da Sande satt hjemme i hagen på Vollen (Klokkegården) i Dale i solsteken.Sandes tekst og Søraas' melodi hører til den norske julesangkanon. Den siste krigsjulen, julaften 1944, ble den fremført for første gang i Johanneskirken i Bergen av et jentekor fra bydelen Fridalen, dirigert av komponisten selv, Lars Søraas d.y.Denne teksten og «Du som låg i natti seine» er de to eneste Sande-tekstene som har fått plass i Norsk salmebok.


== Plateutgivelser hvor sangen er med ==
Stille natt (1983), av Olav Stedje
Frem fra Glemselen kap.13 med Helge Borglund, synger en versjon på bokmål.
Glade jul med Sissel Kyrkjebø
Julestjerner med Hanne Krogh
Tusen julelys med Oslo Gospel Choir, hvor prinsesse Märtha Louise synger solo på det andre verset.
Julekveld med Nidarosdomens Guttekor


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sangteksten
http://lesersanger.blogspot.no/2015/12/fra-julehefte-til-salmebok-det-lyser-i.html
Bishōnen

Bishonen (美少年) er et sammenslått japansk ord for «vakker gutt». Det forklarer en estetikk som utbredt i Asia hvor en ung manns skjønnhet er så stor at det går hinsides kjønn. Det er flere tegnere av manga som bruker denne kunststilen, blant annet Natsuki Takaya (mangaforfatteren til Fruits Basket) og Yû Watase (mangaforfatteren til Fushigi Yûgi.)


== Se også ==
Bishojo
Yaoi
Manga
Flimmerdyr

Flimmerdyr, også kalt ciliater, infusjonsdyr eller infusorier, er en gruppe frittlevende organismer som finnes i alt næringsrikt vann.
De beveger seg med en rekke utvekster – cilier.


== Eksterne lenker ==
(en) flimmerdyr – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) flimmerdyr i Encyclopedia of Life 
(en) flimmerdyr i Global Biodiversity Information Facility 
(no) flimmerdyr hos Artsdatabanken 
(sv) flimmerdyr hos Dyntaxa 
(en) flimmerdyr hos Fossilworks 
(en) flimmerdyr hos ITIS 
(en) flimmerdyr hos NCBI 
(en) Kategori:Ciliophora – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ciliata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ciliophora – detaljert informasjon på Wikispecies
Infusorier

Infusorier eller infusjonsdyr er en foreldet betegnelse for alle slags bittesmå organismer som lever i ferskvann, for eksempel protozoer som flagellater, flimmerdyr og amøber, og flercellede dyr som rundormer og hjuldyr. Av og til blir betegnelsen brukt som et synonym for flimmerdyr.


== Infusorier i akvariebruk ==
Infusorier blir jevnlig brukt innen akvaristikken som næringsrik levendefôr for yngel som er for liten til å spise vanlig fiskefôr. Mange dyrker og vedlikeholder egne kulturer med infusorier som gis til nyklekket yngel den første leveuken.


== Referanser ==


== Litteratur ==
M.J. Ratcliff (2009). «The Emergence of the Systematics of Infusoria». The Quest for the Invisible: Microscopy in the Enlightenment. Routledge. ISBN 978-0-7546-6150-4.
Römerberg

Römerberg eller Römerberget er rådhusplassen i Frankfurt am Main, og har vært senteret i gamlebyen siden høymiddelalderen. Omkring 200 meter øst ligger stedet hvor byen oppstod, domsøya. Den har vært befolket siden den yngre stenalder og var i romersk tid sete for en militærleir og i tidlig middelalder en merovingisk kongsgård. Den østlige delen av Romerberget kalles også Samstagsberg eller Lørdagsberget.


== Eksterne lenker ==
(en) Römerberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Römerberg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Hvitbåndet humleblomsterflue

Hvitbåndet humleblomsterflue (Volucella pellucens) er en kraftig flue som tilhører familien blomsterfluene. Den er utbredt i det mest av Europa, til Asia og Japan. 


== Utseende ==
Hvitbåndet humleblomsterflue er 15-16 millimeter lang. Det andre bakkropps segmentet er lyst gulhvitt. Resten av den brede bakkroppen er mørk, svart. Vingene har et tydelig, stort mørkt vingemerke.


== Levevis ==
Den voksne (imago) fluen flyr helst i områder med skog.  Men den kan påtreffes i hager og på gress- og blomsterenger. Ofte setter den seg på en trestamme eller en husvegg, i solen.
Larvene lever i vepsebol, der de spiser avfall, som døde vepselarver og matrester i bolet. 
Alle fluer gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium mellom stadiet som larve og voksen.


== Systematisk inndeling ==

Fluer (Brachycera)
Muscomorpha
høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
Aschiza
familien blomsterfluer (Syrphidae)
underfamilien Eristalinae
gruppen Volucellini
slekt humleblomsterfluer (Volucella) – tre arter i Norge
Volucella bombylans (Linnaeus, 1758) – tett håret, to fargevarianter som etterligner ulike humelarter.
Hvitbåndet humleblomsterflue, (Volucella pellucens (Linnaeus, 1758)) – hårløs, med et bredt hvitt bånd som dekker det andre bakkroppsleddet
Volucella inanis (Linnaeus, 1758) – hårløs, med en gul-og-svartmønstret bakkropp.


== Litteratur ==
Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Eristalinae, Microdontinae.  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 478 sider. ISBN 978-91-88506-70-2
Thompson, F.C. og Rotheray, G. 1998. Family Syrphidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 3: 81-139. Science Herald, Budapest.


== Eksterne lenker ==
(en) hvitbåndet humleblomsterflue i Encyclopedia of Life 
(en) hvitbåndet humleblomsterflue i Global Biodiversity Information Facility 
(no) hvitbåndet humleblomsterflue hos Artsdatabanken 
(sv) hvitbåndet humleblomsterflue hos Dyntaxa 
(en) hvitbåndet humleblomsterflue hos Fauna Europaea 
(en) hvitbåndet humleblomsterflue hos NCBI 
(en) Kategori:Volucella pellucens – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Volucella pellucens – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Aegidius

Aegidius (død 465) var en romersk general og magister militum i Gallia. Aegidius gjorde opprør i 461 da keiser Majorian ble avsatt og henrettet av Ricimer, magister militum i Italia. Ricimer utropte en marionett, Libius Severus til keiser og avsto Narbonne til visigoterne mot at disse tok seg av Aegidius. Sammen med den frankiske kongen Childerik I kjempet han mot visigoterne. Aegidius beseiret visigoterne i et slag ved Orléans i 463. Med base i Soissons styrte Aegidius deler av nordre Gallia i revolt mot keiseren i Roma fram til han ble snikmyrdet høsten 465. Aegidius’ sønn Syagrius ble den siste romerske herskeren i Gallia. Han arvet farens maktbase i Soissons og fortsatte å styre området som en slags gallisk-romersk konge.


== Referanser ==
Marcellinus

Marcellinus (død 468 på Sicilia) var en romersk general og magister militum i Illyricum fra midten av 450-årene. I praksis omfattet denne kommandoen kun Dalmatia da Pannonia var avstått til hunerne. Han støttet den vestromerske keiseren Majorian fram til denne ble avsatt og henrettet av Ricimer, magister militum i Italia, i 461, da han byttet lojalitet til den østromerske keiseren i Konstantinopel. I 467 bidro han til å innsette Anthemius som ny vestromersk keiser. Marcellinus deltok med illyriske tropper i den påfølgende krigen mot vandalene og ledet gjenerobringen av Sardinia og Sicilia. Denne krigen endte i fiasko for romerne da vandalene senket den romerske flåten ledet av Basiliskos. I etterspillet som fulgte ble Marcellinus snikmyrdet på Sicilia. Marcellinus’ maktbase i Dalmatia ble arvet av nevøen Julius Nepos som ble vestromersk keiser i 474.
Bishōjo

Bishojo (美少女? ; びしょうじょ, også stavet bishoujo) er et japansk uttrykk for unge og vakre jenter, ofte brukt i japansk populærkultur.


== Bishojo i anime og manga ==
Bishojo er et begrep ofte brukt i anime, manga og visuelle romaner hvor det er flere «vakre jenter», med alder ofte under 20 år. Bishojo er ikke ansett som en sjanger, men heller fokusert på figurdesign, dog en serie som har flere «vakre jenter», samt konsepter som harem og «fan service», vil ofte bli kalt en bishojo-serie. En bishojo-serie er ofte rettet mot et ungt, mannlig publikum, og må ikke forveksles med shojo-serier, som har noen likheter med bishojo-serier.Noen eksempler av serier som har bishojo-figurer, eller er blitt kalt en bishojo-serie, er Love Hina, Clannad, Nisekoi, Monogatari-serien og High School DxD.


== Se også ==
Shojo
Bishonen
Yuri
Manga


== Referanser ==
Asland

Asland er navnet på fire gårder som ligger side om side i Aslandgrendi i Gjøystdal (senere forandret til Gøystdal i pakt med nyere skriveregler) i Tinn kommune.  Det har vært gårdsdrift her fra gammel tid og det skal finnes skrevne detaljer fra rundt 1400 tallet.
Navnet kommer av at personen Atle (muligens Asle) ryddet landet og startet gårdsdrift. Det ble derved hetende Atlesland, som gjennom generasjoner er blitt forenklet til Asland.
Personer som heter Asland trenger ikke være i slekt, men det ser ut som at alle etniske norske personer med dette navnet i Norge har eller har hatt tilhørighet til Aslandgrendi. Således har også folk i nyere tid byttet navn til Asland med henvisning til tilhørighet til stedet. 
I USA finnes også slekt herfra. De kaller seg Ashland og bor i staten Washington.
Asland-gårdene har i alle år opptil slutten av 70-tallet hatt seterdrift i Gjerdalen og i Nivstjønnan-området og to av gårdene har fiske-rettigheter i flere fjellvann. Bl.a. Store og Lille Nivstjønn.


== Kilder ==
Mer informasjon finnes i Tinn Soga hvor bl.a. Halvor G. Asland (født 13. mai 1885, død 18. mars 1966) var medforfatter.
Navnet kan avleses i NAF's veibok.


== Eksterne lenker ==
Kart på www.finn.no.
Norskerenna

Norskerenna er en vid og dyp fordypning i form av en renne i Nordsjøen rundt kysten av Sør-Norge.
Den har største dyp på 725 meter i Skagerrak, og fremstår som en undersjøisk fjord. Renna danner skillet mellom Doggerland og Norge, og har utløp vest for Stad.
Etter andre verdenskrig ble det dumpet kjemiske stridsmidler i Norskerenna, da 36 skip ble senket der av allierte med godkjenning fra norske myndigheter.Statpiperørledningene Statfjord-Kårstø og Kårstø-Ekofisk er lagt over Norskerenna.


== Referanser ==
Galta

Galta ligger i Rennesøy kommune i Rogaland fylke, nord på Rennesøy like sør for fergeterminalen i Mortavika på E39.
Arkeologisk er stedet kjent for funnet av flere steinalderboplasser. Den eldste av dem, Galta 3, er fra rundt 10 000 år f.Kr. og den ble undersøkt i 1989–1990. Galta 3 er dermed en av de eldste lokalitetene som er funnet til nå ved kysten i Sør-Norge.


== Ahrensburgkulturen ==
Redskapene som ble funnet på boplassen tyder på at steinalderfolket her tilhørte den kulturkretsen som arkeologene kaller Ahrensburgkulturen, oppkalt etter et funnsted i Nord-Tyskland ved Ahrensburg nord for Hamburg). Kulturen har et utbredningsområde i Nord-Europa som strekker seg fra øst i Polen til Belgia, Nederland og England. I Skandinavia er den særlig representert i Danmark, men funn er også gjort i Skåne. 
Hele området i det som nå er sør i Nordsjøen var dengang fast land, og kalles ofte Nordsjøfastlandet. Det var mulig å padle over Norskerenna i skinnbåter.
Menneskene som kom til Galta la ut på vandring fra et område lenger sør, som nå er oversvømt. Eller de dro over Jylland, og langs Bohuslänkysten til Norge? Arkeologene heller nå til den siste tolkningen.


== Tsunami ==
Området ble rammet av en voldsom flodbølge, en tsunami, for ca. 11 200 år siden, og steinalderlokaliteten ble skylt på havet.


== Eksterne lenker ==
Pionerbosetningenes fenomenologi
Da tsunamien rammet
Steinalderboplass tatt av tsunami
Telemarksforsking

Telemarksforsking (tidligere Telemarksforsking-Bø) er et regionalt forskingsinstitutt i Bø i Telemark. Instituttet mottar basis­bevilgning fra Norges forskningsråd, og har eksistert siden 1986.
Forskningsinstituttet har fem satsningsområder: Kulturforsking, natur- og kulturbasert nyskapning, kommunalforsking, helse- og velferdsforsking og regional utvikling, entreprenørskap og innovasjon. Instituttet har utfører ofte oppdragsforkning innen kulturøkonomi, og har gjort flere undersøkelser om kunstneres inntekter. 
Telemarksforsking utarbeider Norsk kulturindeks, som er en årlig oversikt over kulturtilbud og kulturaktivitet i norske kommuner, regioner og fylker.  


== Eksterne lenker ==
Telemarksforsking
Fjarðabyggð

Fjarðabyggð er en kommune (islandsk sveitarfélag) på Island, med en befolkning på 5 111 innbyggere (1. desember 2007).
Kommunen, som ligger i Austurland øst i landet ble til den 7. juni 1998 da Neskaupstaður, Eskifjarðarkaupstaður og Reyðarfjarðarhreppur ble sammenslått.
8. oktober 2005 ble det vedtatt å slå sammen kommunene Fjarðabyggð, Mjóafjarðarhreppur, Austurbyggð og Fáskrúðsfjarðarhreppur i en kommune med navnet Fjarðabyggð. Dette trådte i kraft 9. juni 2006. 


== Vennskapsbyer ==
 Maniitsoq
 Stavanger


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Fjarðabyggð – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Austurland

Austurland (østlandet) er et av totalt 8 fylker (landsvæði) på Island. Austurland hadde 15 300 innbyggere i 2007 og er delt inn i 13 kommuner (sveitarfélög). Arealet er 22 721 km.


== Kommuner ==
Austurbyggð (859 innbyggere)
Borgarfjarðarhreppur (146 innbyggere)
Breiðdalshreppur (232 innbyggere)
Djúpavogshreppur 451
Fáskrúðsfjarðarhreppur 51
Fjarðabyggð 5 754
Fljótsdalshreppur 464
Mjóafjarðarhreppur 37
Fljótsdalshérað 4 075
Seyðisfjarðarkaupstaður 716
Skeggjastaðahreppur 133
Sveitarfélagið Hornafjörður 2 132
Vopnafjarðarhreppur 705Innbyggertall i 2007.