jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Aimee Semple McPherson

Aimee Semple McPherson, også kalt søster Aimee, (født 9. oktober 1890 i Ontario i Canada, død 27. september 1944 i Oakland i California) var en kristen forkynner fra USA. Hun var aktiv på 1920- og 1930-tallet og brukte massemedia i sitt arbeide. Hun etablerte og ledet pinsesamfunnet International Church of the Foursquare Gospel og kirken Angelus Temple i Los Angeles ble bygget på hennes initiativ. 


== Tidlige år ==
McPherson hadde opplevd pinsevekkelsen og blitt åndsdøpt på en leir i Ontario.  Etter denne opplevelsen startet hun med evangelisering  i 1915. Det sies at hun samlet store folkemengder og at hun kjørte rundt til forskjellige steder i Nord-Amerika i en 1912-modell  Packard touring car  Bilen ble etter hvert kjent som  the Gospel Car.  På bilsidene var det skrevet Jesus is coming soon – get ready  og Where will you spend eternity?.


== Los Angeles ==
I 1919 slo hun seg ned i Los Angeles i California.  I løpet av de tre neste årene samlet hun inn 1,2 millioner dollar til et menighetslokale. Hun fikk bygget Angelus Temple, en stor rotundeformet kirke med 5 000 sitteplasser.  
Samtidig, i 1919, etablerte hun pinsesamfunnet International Church of the Foursquare Gospel.  Navnet forusquare er utledet av fire sentrale ord i pinsevekkelsens budskap: frelse, åndsdåp, helbredelse og Kristi snarlige gjenkomst. 
Hun var tidlig ute med å bruke massemedia i sitt evangelistvirke, og hadde egne radioprogram. McPherson levde i rampelyset og media fulgte med hva hun gjorde. Hennes liv ble preget av et liv som kjendis. Til å begynne ble hun fint behandlet av presse og media, senere vendte de seg mer mot henne. Hun opplevde også skilsmisse og da hennes andre ektemann gikk fra henne, giftet hun seg på nytt uten å være enke. Dette var vanskelig å tolerere for flere kristne. Hun mistet likevel ikke sin posisjon i menigheten.
Hun er lagt til hvile på Forest Lawn Memorial Park i Glendale i California.


== Bøker ==
Aimee Semple McPherson, skrev flere bøker.

The Second Coming of Christ. 1921
The Service of the King. 1927
The Story of My Life. 1951
This is That. Revised 1923
Give Me My Own God. 1936


== Referanser ==


== Litteratur ==
Korsets Seier 2006 – 2007. Artikelserien: Pinsebevegelsen 100 år.


== Eksterne lenker ==
(en) Aimee Semple McPherson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Aimee Semple McPherson på Internet Movie Database 
(en) Aimee Semple McPherson hos American National Biography 
(en) Aimee Semple McPherson, (2006), an award-winning feature film on her life, directed by Richard Rossi.
(en) Aimee Semple McPherson biography
(en) Biography from Liberty Harbor Foursquare Gospel Church
(en) Woman Thou Art God: Female Empowerment, Spirituality & a biography on Aimee
Sam Brownback

Samuel Dale «Sam» Brownback (født 12. september 1956 i Garnett i Kansas) er en amerikansk republikansk politiker. Han var guvernør i Kansas fra 2011 til januar 2018, da han ble ambassadør for religiøs frihet. Brownback har tidligere vært medlem av Kongressen som medlem av Representantenes hus for Kansas' 2. distrikt 1995–1996 og medlem av Senatet 1996–2011.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Sam Brownback nedstammer fra en gammel tysk innvandrerslekt som først bosatte seg i Pennsylvania, men som dro til Kansas etter den amerikanske borgerkrig. Sam Brownback vokste opp på familiegården utenfor Parker i Kansas. Han gikk college ved Kansas State University frem til 1979, og har kandidatutdannelse i rettsvitenskap fra University of Kansas fra 1982. 
Siden dengang har han jobbet som advokat i Manhattan i Kansas, radiovert, lærer og skribent. Brownback ble oppdratt som metodist, men ble senere medlem av en evangelikalsk kirke, og konverterte til katolisismen i 2002.


=== Politiker ===
Brownback kom inn i politikken som landbruksminister i Kansas 1986–1993 og praktikant hos USAs handelsrepresentant i Washington, D.C. 1990–1991. I 1994 ble han valgt til Representantenes hus fra Kansas' 2. kongressdistrikt, og etter nærmere to år i Kongressen ble han valgt til Senatet i et ekstraordinært valg i november 1996.
Den 20. januar 2007 erklærte han sitt kandidatur i Det republikanske partis primærvalg foran presidentvalget i 2008, men trakk seg den 19. oktober samme år, fordi han ikke klarte å samle inn nok penger til valgkampen.
Han ble sittende i Senatet frem til han ikke stilte til gjenvalg i 2010, og ble samme år valgt til guvernør i hjemstaten med stort flertall. Brownback tiltrådte som guvernør den 10. januar 2011. I 2014 ble han gjenvalgt som guvernør. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sam Brownback – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sam Brownback – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sam Brownback på Twitter 
(en) Sam Brownback på Facebook 
(en) Sam Brownback hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek
Tønsberg Pinsekirke Betania

Tønsberg Pinsekirke Betania er en pinsekirke i Tønsberg. Menigheten hadde sine første samlinger i 1927 og i 2019 hadde menigheten  460 tilskuddstellende medlemmer. Menigheten er tilknyttet Pinsebevegelsen i Norge.


== Historie ==
Det første offentlige møtet i Tønsberg Pinsekirke Betania ble holdt i 1927.  Navnet har skiftet flere ganger.  Til å begynne med het menigheten Betania menigheten, senere Pinsemenigheten Betania.  Fra 1. januar 2007 er navnet Tønsberg Pinsekirke Betania og det ble i den anledning også laget ny logo. Navnet Betania er med siden det har vært navn på menigheten helt fra den ble etablert. Navnet kommer fra byen Betania (nevnt i Bibelen), som ligger like ved Jerusalem.
Nåværende pastor er Oliver Nordbø.


== Misjon ==
Misjon  og humanitært arbeid har alltid vært viktig for menigheten.  De har misjonsvirksomhet i Bolivia og Thailand.


== Referanser ==


== Kilder ==
http://www.betania.no/


== Eksterne lenker ==
www.tonsbergpinsekirke.no  – hjemmeside
Anton LaVey

Anton Szandor LaVey (opprinnelig Howard Stanton Levey, født 11. april 1930 i Chicago, Illinois, død 29. oktober 1997) var en amerikansk filosof, forfatter, musiker, skuespiller, okkultist og religiøs leder. Han var grunnleggeren av den moderne satanismen og yppersteprest av Church of Satan som han stiftet i 1966.


== Inspirasjon ==
Anton LaVey var sterkt inspirert av tidligere forfattere, filosofer og/eller okkultister som bl.a. Aleister Crowley, Henry Louis Mencken, Niccolò Machiavelli, Friedrich Nietzsche, Ragnar Redbeard, Jack London og Ayn Rand.


== Forfatterskap ==
1969 – The Satanic Bible – Inneholder dikt, sataniske ritualer og grunnleggende tanker bak hans ideologi.
1971 – The Satanic Witch – Org.tittel The Compleat Witch, or, What to do When Virtue Fails. Magikerbok om overtaling, manipulasjon og forleding.
1972 – The Satanic Rituals – Inneholder ni ritualer med introduksjon til hver. Boka er en slags fortsettelse av The Satanic Bible.
1992 – The Devil's Notebook
1998 – Satan Speaks! – Inneholder 61 essay om forskjellige emner. Forord av Marilyn Manson og introduksjon av Blanche Barton.


== Trivia ==
Over årene har mange følt seg tiltrukket av LaVeys satanisme, og flere kjendiser har vært i kontakt med ham og har meldt seg inn i Church of Satan, deriblant, Sammy Davis jr., King Diamond, Robert Fuest, Jacques Vallee, Marc Almond, Aime Michel, Boyd Rice og Marilyn Manson.


== Eksterne lenker ==
Church of Satans offisielle hjemmeside.
Avtalelisens

Avtalelisens er en bestemmelse i åndsverksloven som gir opphavsrettsforvaltningsorganisasjoner hjemmel til å innkreve vederlag fra brukere på vegne av sine opphavsrettsgrupper. Dette er ment å forenkle rettighetsklareringen sammenlignet med om en skulle forholdt seg til en og en opphavsmann. 
Ordningen med avtalelisens ble opprettet med åndsverksloven i 1961, og ga NRK hjemmel for å kringkaste musikk etter avtale med TONO. I 1979 ble dette utvidet til å omfatte fotokopiering i skoleverket, med Kopinor som avtalepartner. Senere utvidelser har hjemlet videresending av kringkastingssignaler i kabel-TV-anlegg, fotokopiering internt i virksomheter, framstilling av eksemplarer for funksjonshemmende, og eksemplarfremstilling til bruk i museer, o.l.
En avtalelisens etableres ved at det inngås en avtale mellom de som ønsker å utnytte en spesiell type verk og en representativ organisasjon for opphavsmennene innen den aktuelle kategori. Dersom en slik avtale blir inngått binder den også opphavsmennene innen kategorien som ikke er medlem av organisasjonen. Avtalelisenser innebærer at den aktuelle organisasjonen mottar et visst vederlag (som avtales mellom partene) for hver gang et verk blir fremført (ev. for hver eksemplarfremstilling), slik at man slipper å be om tillatelse ved hvert enkelt tilfelle. Vederlaget blir så fordelt av organisasjonen til de opphavsmenn hvis verk har blitt fremført/eksemplar fremstilt.
For å bli godkjent som «representativ organisasjon» av departementet må organisasjonen være opprettet med tanke på å forvalte medlemmenes opphavsrett, og medlemmene må være innforstått med dette. Den må dessuten omfatte «en vesentlig del av opphavsmennene» til verkene innen den aktuelle gruppen som brukes i Norge og at utøvere innenfor den enkelte gruppen som ikke er medlem av sin respektive kunstnerorganisasjon likebehandles med hensyn til fordelingen av disse kollektive midlene. For de uorganiserte opphavsrettshaverne virker en avtalelisens som en tvangslisens.Det finnes tilsvarende bestemmelser i også de andre nordiske lands opphavsrettsbestemmelser.


== Se også ==
Opphavsrett og Copyright
Tvangslisens
Verkshøyde
Sitatrett
Privatkopiering
Fotografirett


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
regjeringen.no Klarering ved avtalelisens Ot.prp. nr. 46 (2004-2005) Om lov om endringer i åndsverkloven m.m.
Yoido Full Gospel Church

Yoido Full Gospel Church er en menighet i Seoul, i Sør-Korea. Den regnes som Pinsevekkelsens største og teller ca. 830 000 medlemmer.  Menigheten ble etablert (grunnlagt) i 1958 av David Yonggi Cho som også er hovedpastor i menigheten. 
Yoido Full Gospel Church er også modermenighet for flere mindre, ikke selvstendige menigheter, i nærområdet. 


== Sør-Korea ==
Sør-Korea hadde tradisjonelt store innslag av buddhisme, men opplevde en stor kristen vekkelse fra 1950-tallet. Kristendommen har trolig størst oppslutning som religion i landet,  25% av innbyggerne i landet kaller seg «personlige kristne».


== Referanser ==


== Litteratur ==
Korsets Seier 2006 – 2007. Artikkelserien: Pinsebevegelsen 100 år.
Johansen, Oddvar. 2007.  Sterk vekst for pinsevekkelsen i 2006. Korsets Seier. 5. januar 2007 side 2-3.


== Eksterne lenker ==
Yoido Full Gospel Church Website – hjemmeside
Megakirke

En megakirke er definert som en menighet med et ukentlig møtebesøk på mer enn 2 000 besøkende. 
Det er såkalte evangeliske kirker med karismatiske ledere, som utgjør flertallet av megakirkene. I USA er det 1 210 megakirker. Det finnes ikke tall for hvor mange megakirker som finnes. Blant de største menigheter i verden er de fleste i Asia, Latin-Amerika  og Afrika.
I Norge er det per 2019 to menigheter som defineres i kategorien megakirke. Disse to er Oslo Kristne Senter og Credokirken, med et ukentlig møtebesøk på mer enn 2 000 besøkende.


== Verdens største megakirker ==
Verdens største menigheter målt etter gjennomsnittlig antall besøkende hver uke (tall fra 2005).

Yoido Full Gospel Church, Seoul, Sør-Korea – 253 000 besøkende. (773 000 medlemmer)
Yotabeche Methodist Church, Santiago, Chile – 150 000 besøkende.
Deeper Life Bible Church, Lagos, Nigeria – 120 000 besøkende.
Elim Church, San Salvador, El Salvador – 117 000 besøkende.
Mission Carismatica Internacional, Bogotá, Colombia – 90 000 besøkende.
Vision de Futuro, Santa Fe, Argentina – 70 000 besøkende.
Nak Presbyterian Church, ?, Sør-Korea – 60 000 besøkende.
Winners Chapel, Ota, Nigeria – 50 000 besøkende.
Yesu Darbar, ?, India – 40 000 besøkende.
Housechurchnet, ?, India – 30 000 besøkende.


== Se også ==
Menighet
Kirke


== Litteratur ==
Verdens ti største menigheter.  Korsets Seier 3. mars 2006. side 6. / Wolfgang Simson / Simply Church.
Karismatiske vokser raskest.  Korsets Seier, 3. mars 2006. side 7.
Østby, David André. 2006. Megakirker på frammarsj.  Korsets Seier, 10. mars 2006. side 6-7.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hartford Institute for Religion  – Megachurch Research (engelskspråklig)
Hartford Institute for Religion – Megachurch Definition (engelskspråklig)
Hartford Institute for Religion  – Megachurch Articles (engelskspråklig)
Church of Satan

Church of Satan er en religiøs/filosofisk organisasjon for de som følger den moderne satanismen slik den er utviklet av Anton Szandor LaVey og omtalt i The Satanic Bible, som er skrevet av Anton Szandor LaVey og utgitt i 1969.
Church of Satan ble grunnlagt av Anton Szandor LaVey i San Francisco på valborgsnatt (natt til 1. mai) i 1966. LaVey fungerte som yppersteprest fram til sin død i 1997. Stillingen ble så videreført til Blanche Barton, moren til LaVeys eneste sønn, Satan Xerxes Carnacki LaVey (født 1. november 1993).
30. april 2002 utpekte hun Peggy Nadramia til yppersteprest for Church of Satan.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Church of Satan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Andy LaRocque

Andy LaRocque (født Anders Allhage 29. november 1962 i Göteborg) er en svensk gitarist.
Han er kjent som gitaristen i det danske heavy metal-bandet King Diamond hvor han har vært medlem siden bandet startet i 1985. I 1985 spilte han på E.F. Bands tredje studioalbum, og i 1993 var han med på Deaths Individual Thought Patterns. I 1997 var han med å forme thrash metal-bandet Illwill, som var et prosjekt av daværende eller tidligere King Diamond- og Mercyful Fate-medlemmer. Bandet ga bare ut ett album før det ble oppløst.
Andy LaRocque har også eid et platestudio i Angered i Sverige kalt Los Angered Recordings siden 1995.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Andy LaRocque – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Andy LaRocque på Discogs 
(en) Andy LaRocque på MusicBrainz 
(en) Andy LaRocque på Encyclopaedia Metallum 
(en) Andy LaRocque på AllMusic
Schackgalerie

Schackgalerie er et kunstgalleri i Prinzregentenstraße i München. Galleriet oppstod fra samlingen til grev A. F. von Schack og er i dag del av Bayerische Staatsgemäldesammlungen. Grev Schack var en betydelig kunstmesén i München.
Galleriets samlinger omfatter spesielt verker fra romantikken, bl.a av Arnold Böcklin, Moritz von Schwind, Franz von Lenbach, Carl Spitzweg, Carl Rottmann, Anselm Feuerbach, og andre verker av tyske landskaps- og historiemalere. Samlingen har vært uforandret siden den ble opprettet og regnes som et fint eksempel på en privatsamling fra det 19. århundre.
Bygningen galleriet holder til i ble opprinnelig oppført mellom 1904 og 1907 av Max Littmann for Kongeriket Preussens gesandtskap i Kongeriket Bayern.


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Sammlung Schack – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sammlung Schack – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Evin Rubar

Evin Rubar (født 14. desember 1975) er en svensk fjernsynsjournalist av kurdisk opprinnelse. Hun er kjent for kontroversielle dokumentarer om bl.a. muslimske internatskoler og om «ekstremfeminisme» i Sverige.
Evin Rubar har mottatt Stiftelsen Staten och Rättens journalistpris (2003) for dokumentaren I skolans våld og TV-prisen Kristallen (2005) i kategorien «årets fornyer».
Hennes dokumentar Könskriget ble våren 2005 sendt i to deler på programmet Dokument inifrån på SVT, og førte til omfattende debatt om organisasjonen ROKS og om sosiologen Eva Lundgren. I mars 2006 ble dokumentaren dømt for partiskhet i den svenske granskningsnemnda for radio og fjernsyn. Rubar beskyldte da granskningsnemnda for å være partisk fordi nemndlederen, den konservative politikeren og nåværende kulturminister Lena Adelsohn Liljeroth, selv tidligere har vært aktiv i krisesenterbevegelsen. Rubars klage til Justitieombudsmannen ble imidlertid avvist og avgjørelsen om partiskhet derfor stående.


== Filmografi ==
I skolans våld, 2003
I skolans våld 2, 2004g
Könskriget, 2005
Högerhoppet, 2006
Det svenska sveket, 2007
Rör inte min sup, 2007
Syndabockarna, 2008
Slaget om muslimerna, 2009
Vårdlotteriet, 2011


== Referanser ==
Nils Jensen Ytteborg

Nils Jensen Ytteborg (født 18. september 1792, død 5. juni 1858) var garvermester og stadshauptmann i Christiania. 
Ytteborg var, foruten å være en av byens 24 rikeste menn i 1842, også salmakermester, trelasthandler, brennevinsbrenner og bryggerieier for Ytteborgs Bryggeri som senere ble Foss Bryggeri, som han drev 1845 – 1846. Ytteborg var forstander ved Prinds Christian Augusts Minde, Mangelsgården, som var arbeidshus for fattiglemmer. Herfra sendte han folk for å arbeide i blant annet sitt eget brenneri. Han var en tid viseordfører i kommunestyret, valgt 14. mars 1837. Ytteborg var stifter av Christiania Haandværkerforening i 1838, og ved det såkalte håndverkervalget i 1850 ble den første håndverker valgt inn på Stortinget, der han satt i én periode – tre år den gangen – fra 1851 til 1853. Han ble kalt håndverksfyrsten for sin ærgjerrighet på penger, offentlige verv og status. Ytteborg ble aldri fullt akseptert blant byens sosiale elite, «de kondisjonerte». Han var en tid branndirektør, som var et ærefullt verv blant byens rikeste, og mottok for dette en liten godtgjørelse fra bykassen. 
En vei er oppkalt etter Ytteborg – Garver Ytteborgs vei. Veien ble vedtatt i 1958 (100 år etter hans død) og ligger på Haugenstua i bydel Stovner i Oslo der den er adresse for noen av byens største boligblokker.


== Referanser ==


== Kilder ==
Svensgam, Arild De er døde - men lever fortsatt i Oslo. Galehuset forlag1999.


== Eksterne lenker ==
(no) Nils Jensen Ytteborg hos Norsk senter for forskningsdata
Suomalaisen Kirjallisuuden Seura

Suomalaisen Kirjallisuuden Seura (SKS) (svensk Finska litteratursällskapet) er en organisasjon som har som mål å fremme kjennskap til og forsking på finsk kultur og kulturarv, særlig språk, litteratur og folketradisjon.
SKS ble grunnlagt i 1831 av folk i kretsen rundt Helsingfors universitet som var interessert i finsk språk og å fremme en nasjonal reising via arbeidet for språket. Røttene til SKS ligger i Åboromantikken rundt Åbo Akademi fra 1820-tallet. 
SKS publiserte blant annet Kalevala i 1835 og Kanteletar i 1840. Ordet  kirjallisuus, som er det finske ordet for litteratur, ble laget av  Elias Lönnrot nettopp for SKS. 
SKS har omfattande arkiv innenfor folkeminne, litteratur og språk, og som forlag gir SKS kontinuerlig ut bøker om finske emner av høy kvalitet.
Etableringen av SKS har mye til felles med stiftelsen av Det norske samlaget.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Finnish Literature Society – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Målreising

Med målreising menes en bevisst og organisert strid for å oppreise et språk som har vært underkuet til full anerkjennelse og fulle rettigheter. En målreising er naturligvis ikke til for språket i seg selv, men for dem som bruker det, en folkegruppe eller deler av denne. Målreising er på dette vis ofte både en sosial og en nasjonal reising, som retter seg mot både sosial og nasjonal undertrykking.
Eksempler på målreisinger kan være den jiddische, den ukrainske, den katalanske og den nynorske.


== Jiddisch ==
Blant jødene i Øst-Europa ble det omtrent fra det forrige århundreskiftet og fram til shoah (holocaust) arbeidet for å reise det jødisk-tyske folkemålet jiddisch opp til full anerkjennelse som skrift- og litteraturspråk. Den sosialistiske organisasjonen Bund arbeidet blant annet for dette og var arbeiderbevegelse og målbevegelse på samme tid. Om lag seks millioner av de i hovedsak jiddisch-talende jødene i Europa ble drept av nazistene under andre verdenskrig. I den jødiske staten Israel har jiddisch ikke blitt fremmet, da sionistene heller ville gjenreise hebraisk som bruksspråk i den nye staten. Men jiddisch lever ennå, både i Europa, Amerika og Israel.


== Ukrainsk ==
Ukrainsk ble ikke godtatt som et eget språk under tsar-veldet, men ble sett på som «veslerussisk» dialekt. Forkjempere for ukrainsk målreising ble undertrykt, og bøker forbudt, men språket levde som talemål på landsbygda. I sovjet-tiden ble ukrainsk formelt anerkjent, men i perioder var det likevel et sterkt press for bruk av russisk. Sentralisering, urbanisering og modernisering styrket russisk språk i den gitte sammenhengen. I det selvstendige Ukraina er ukrainsk formelt det eneste offisielle språket, men i praksis taler folk i de sørlige og østlige delene av landet mest (og best) russisk. Det gjelder både etniske russere og etniske ukrainere i disse områdene. Det finnes også en talt mellomvariant av de to relativt nærstående språkene. Folketellingsdata fra 2001 viser at flertallet av innbyggerne i hovedstaden Kiev oppgir ukrainsk som morsmålet sitt, men også at mange av disse for det meste bruker russisk i hverdagen sin. Ukrainsk står sterkest som bruksspråk i Vest-Ukraina.


== Katalansk ==
På 1800-tallet fikk nasjonalspråket katalansk en renessanse som tale- og skriftspråk blant den urbane eliten i blant annet Barcelona, etter at det hadde overlevd siden middelalderen på landsbygda og i lavere sosiale lag. Selv om språket var forbudt under Franco-fascismen, var det da diktaturet falt i 1975 klart til å ta over som hovedspråk i de aktuelle regionene, som Catalunya og Valencia. Den katalanske målreisingen er et eksempel på en vellykket målstrid. Mye tyder på at den katalanske målreisingen kunne seire såpass totalt fordi viktige grupper av byboere i for eksempel Barcelona så interessene sine tjent med den.


== Norsk ==
I Norge er målreising mer eller mindre synonymt med striden for nynorsken. Den norske målreisingen prøver å gjenreise nynorsk som dominerende skriftspråk i Norge, på bekostning av bokmål. Dette blir grunngitt både med nasjonale og sosiale argumenter.
Dave Finlay

David «Dave» Edward Finlay (født 31. januar 1958), best kjent som Fit Finlay eller bare Finlay, er en irsk fribryter i World Wrestling Entertainments SmackDown!.


== Karriere ==


=== World Wrestling Entertainment ===
Finlay debuterte i World Wrestling Entertainment 20. januar 2006 på en episode av SmackDown! i en kamp mot Matt Hardy, hvor han ble diskvalifisert. Etter kampen dro han Hardy mot ståltrappene ved ringen og slo hodet hans i dem med sin støvel. Dermed ble han sett på som en «heel» (skurk) og dette ga ham kallenavnet «The Fighting Irish Bastard».
Finlay vant United States Championship tittelen fra Bobby Lashley 14. juli på SmackDown!, men tapte tittelen til Mr. Kennedy etter nesten en måneds regjering.


== Titler ==
All-Star Promotions
British Heavyweight ChampionshipBritish Championships
World Mid-Heavyweight Championship ×4Catch Wrestling Association
CWA World Middleweight Championship ×4
CWA World Tag Team Championship
CWA Intercontinental Heavyweight Championship
CWA British Commonwealth Heavyweight ChampionshipIrish Championships
Irish National ChampionshipJoint Promotions
British Heavy Middleweight Championship ×5
British Light Heavyweight Championship ×2World Championship Wrestling
WCW World Television ChampionshipWorld Wrestling Entertainment
WWE United States Championship


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dave Finlay – Cagematch 
(en) Dave Finlay – wrestlingdata.com 
(en) Dave Finlay – Online World of Wrestling