jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
John C. Calhoun

John Caldwell Calhoun (født 18. mars 1782 i Abbeville County i Sør-Carolina i USA, død 31. mars 1850 i Washington, D.C.) var en ledende sørstatspolitiker og politisk filosof fra Sør-Carolina, USA. Han var kjent som talsmann for slaveri og mente at det å eie sorte mennesker var en «garanti for sivilisasjon». Hans idéer førte til den amerikanske borgerkrigen et tiår etter hans død. Han etablerte Nullifier Party i 1828 som en utbryter fra Det demokratisk-republikanske parti.
Calhoun hadde flere toppolitiske verv i USA i løpet av sin karriere. Han satt i Representantenes hus i Kongressen fra 1810 fram til 1817, da han ble landets krigsminister (forløperen til dagens forsvarsminister) under president Monroe. Han var senator fra Sør-Carolina 1832–1843 og 1845–1850.
Han var krigsminister fram til han ble USAs 7. visepresident, først under president John Quincy Adams (1825–1829), så under president Andrew Jackson (1829–1832). Han trakk seg fra stillingen som visepresident for å kunne sitte i Senatet, hvor han følte han hadde mer makt. 1. april 1844 ble han USAs utenriksminister i president Tylers regjering, en stilling han beholdt i nesten et år fram til presidentskiftet i 1845.
Calhoun døde av tuberkulose i 1850 og ble gravlagt i hjemstaten South Carolina.
Calhoun College (etablert 1933) ved Yale University har navn etter Calhoun som var utdannet ved Yale. Da Yale fikk flere svarte studenter på 1960-tallet ble navnet et tema for offentlig debatt. Et glassmaleri som viste Calhoun med en knelende slave i lenker ble kritisert på 1990-tallet, og da ble slaven fjernet fra bildet. Det har også vært foreslått å endre navn på colleget, Edward Bouchet er et alternativ til nytt navn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Calhoun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John C. Calhoun hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek 
(en) John C. Calhoun hos American National Biography 
(en) University of Virginia: John C. Calhoun – Timeline, quotes, & contemporaries, via University of Virginia
(en) Detailed biography, via USS John C. Calhoun (SSBN-630) Veterans Association
(en) John C. Calhoun House Arkivert 3. februar 2007 hos Wayback Machine. at Clemson University.
(en) Other images via The College of New Jersey: [1], [2], [3]
(en) Response to Calhoun's Disquisition Arkivert 12. mars 2007 hos Wayback Machine.
Australian Open 1990

Australian Open 1990 er en Grand Slam-turnering i tennis og ble spilt mellom 15. og 28. januar i Melbourne.


== Menn ==


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Finale ===


== Kvinner ==


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
ITF Menn, Kvinner
Løypestreng

Løypestreng er i sin enkleste form en jernvaier spent mellom to punkter i kupert terreng, slik at den henger fritt, og med høydeforskjell mellom endepunktene. Denne enkle konstruksjonen kunne brukes til å slippe høybører fra utslåtter nedover til gårds, over elver og juv, eller bare for å spare ryggen. Dersom fallet var riktig, holdt det med å feste børetauet med en bit ståltråd som da forhåpentlig holdt hele veien ned.
Mer avanserte konstruksjoner hadde en trinse tredd innpå, og tau festet til trinsen slik at en hadde mulighet for å bremse eller hale til seg det som skulle opp. Permanente løypestrenger var utstyrt med vinde og sveiv, og etter hvert også motorisert vinsj. Da kunne en også bruke strengen til vannrett transport, over daler, elver og vann.

Løypestreng var enkelte steder på vestlandet den viktigste transportmåten for varer, men har etterhvert gått ut av bruk de aller fleste steder fordi de fleste bosteder har fått veiforbindelse. Siden kabelen ruster og treverket råtner vekk, vil også løypestrengene være forsvunnet som kulturminne om en del år.
Aïn Defla

Aïn Defla (arabisk: عين الدفلى transliterasjon: ʿAyn ad-Daflah) er en by i Algerie med 51 705 innbyggere (2007). Byen er Administrasjonssenter for provinsen med samme navn.
Aïn Defla ligger 110 km sørvest for hovedstaden Alger.


== Eksterne lenker ==
(en) Aïn Defla – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Diseases Database

The Diseases Database er en gratis internettside som tilbyr informasjon om forhold vedrørende sykdommer og medisinske tilstander, symptomer og medisinering. Hjemmesiden har integrert Unified Medical Language System i sin språkdrakt. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Enkeltmannspakke

En enkeltmannspakke er en enkel bandasje som ofte inkluderer kompress. Den enkleste  veier svært lite (ca. 20 g) og er enkel å produsere (ca. 5 kr). Den er lettere enn et godt utrustet sanitetssett og er da i mange tilfeller til god midlertidig hjelp når f.eks. en enkel blødning skal stoppes, men pakken fungerer på ingen måte som en erstatning for et ordentlig sanitetssett. Bandasjen er forseglet og er i mange tilfeller strålesterilisert. Pakken blir utdelt til militært personell, men selges også i det sivile. Den er en del av utrustningen til alle førstehjelpsputer og -kofferter i biler.
Pakken ble utviklet for å gi den enkelte soldat en «idiotsikker» måte å hjelpe seg selv eller en kamerat ved skuddskader. Den var utformet slik at når den ble åpnet, fant man en stor og en liten rull med gasbind lagt rundt en kompress. Plassering: Venstre brystlomme. Instruks: «Bruk den skadedes pakke først. Ta en rull i hver hånd og legg innsiden av kompressen på såret, surr og knytt. Blir det for smått, bruk også din egen.»
Pakken omfatter også innpakningen, som i gamle militærutgaver var gummibelagt på innsiden. Denne var ment til å dekke lungeskader fra utsiden. Enkeltmannspakkene kom i mange størrelser fra (de amerikanske) på størrelse med en pakke sigaretter og til pocketbokformat. Noen fabrikater var forsøkt fargekodet slik at der var forskjell på hva en kunne holde i, og hva som bare skulle på såret. 
Kompressen er festet et stykke innpå selve bandasjen, slik at en har en ende å knytte sammen bandasjen med. Hvis et sår blør sterkt, kan en forsterke trykket mot blødningen ved å legge noe tykt utenpå kompressen som legges på såret før en legger bandasjen over og knytter.


== Se også ==
Sårbandasje
Tourniquet
Førstehjelp
Dmitrij Sakunenko

Dmitrij Nikolajevitsj Sakunenko (russisk Дмитрий Николаевич Сакуненко, født 7. januar 1930 i Ust-Talmenka, Altaj kraj, død 13. september 2014) var en russisk skøyteløper. Han representerte Torpedo Vladimir og Sovjetunionen.
Sakunenko var en sovjetrussisk mesterskapsløper på midten av 1950-tallet. Han måtte riktignok stille i skyggen av Oleg Gontsjarenko og Boris Sjilkov, men kapret en bronse i EM på skøyter i 1955 som beste resultat i internasjonale mesterskap.
Han fikk imidlertid æren av å bli den første i verden til å underskride åtteminutters grensen på 5000 meter da han gikk på 7,54.9 under rekordløpene på Medeo i januar 1955. Tiden ble senere i samme stevne slått av Sjilkov, men han vant stevnet og satte verdensrekord sammenlagt. Serien 42,6 – 7,54.9 – 2,13.0 – 16,44.3 gav en rekordforbedring på mer enn fire tidspoeng, og rekorden ble stående i åtte år. Da den først ble slått, skjedde det i to forskjellige stevner samme helg, og i løpet av sesongen 1963 var den forbedret med over seks tidspoeng.


== Personlige rekorder ==
Liste over verdensrekordnoteringer gjort av Dmitrij Sakunenko.


== Annet ==
Han var æresborger av Vladimir oblast fra mai 2010. Sakunenko mottok medalje for tapper arbeidsinnsats (Медаль «За трудовую доблесть»), og minnemedalje for 100-året av Lenins fødsel i 1970.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dmitrij Sakunenko – Olympedia 
(en) Dmitrij Sakunenko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Dmitrij Sakunenko – Speedskatingbase.eu 
(en) Dmitrij Sakunenko – SpeedSkatingNews.info 
(en) Dmitrij Sakunenko – SpeedSkatingStats.com
MedlinePlus

MedlinePlus er en internett-side som tilbyr helse-informasjon fra verdens største medisinske bibliotek, United States National Library of Medicine. 


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) MedlinePlus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Michael Chang

Michael Chang, (født 22. februar 1972 i Hoboken, New Jersey) er en tidligere profesjonell amerikansk tennisspiller. Hans hjemstavn i Kina er Chaozhou.
Chang ble profesjonell tennisspiller i 1988 og i løpet av sin tenniskarriere som varte til 2003 vant han 34 turneringer, alle i single. Han var som best nummer to (1996) på rankingen over verdens beste singlespillere. Han spilte i totalt fire Grand Slam-finaler hvorav han vant én; French Open i 1989 da han beseiret svenske Stefan Edberg med 6-1, 3-6, 4-6, 6-4, 6-2.  
Michael Chang deltok også på det amerikanske Davis Cup-laget i 1989–90 og 1996–97. Han spilte totalt tolv Davis Cup-kamper hvorav han vant åtte. 


== Grand Slam-titler ==
 French Open:
Single Menn – 1989 (han beseiret Stefan Edberg med 6-1, 3-6, 4-6, 6-4, 6-2)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Michael Chang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Michael Chang – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Michael Chang – Olympedia 
(en) Michael Chang – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Michael Chang – ATP-touren 
(en) Michael Chang – ITF Tennis 
(en) Michael Chang – Davis-cupen 
(en) Michael Chang – International Tennis Hall of Fame
Aïn Témouchent

Aïn Témouchent (arabisk: عين تموشنت transliterasjon: ʿAyn Timūšanat) er en by nordvest i Algerie med 57 860 innbyggere (2007). Byen er administrasjonssenter for provinsen med samme navn.
Aïn Témouchent ligger 82 km øst for grensen til Marokko.


== Eksterne lenker ==
(en) Aïn Témouchent – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nina Witoszek

Nina Witoszek-Fitzpatrick, også kalt Walentyna Witoszek, (født 15. juli 1954) er en polsk-irsk-norsk litteraturviter, kulturhistoriker og forfatter. Hun er forsker I (forsker med professorkompetanse) og forskningsleder ved Universitetet i Oslos senter for utvikling og miljø. Witoszek har også vært gjesteprofessor ved Stanford University.


== Karriere og arbeid ==
Witoszek vokste opp vest for Kraków i Polen, der hun som student ble involvert i et opposisjonelt kulturelt miljø. Hun måtte flykte fra Polen i 1983 på grunn av sitt arbeid i et undergrunnsforlag. På 1990-tallet underviste hun i sammenlignende kulturhistorie i Galway og Firenze.Witoszek vant Fritt Ord-prisen i 2005 for at hun «skarpt og velformulert har formidlet østeuropeiske erfaringer inn i norsk debatt og utfordret norske standardoppfatninger».Noen av hennes mest siterte akademiske arbeider omhandler Arne Næss' økofilosofi og moderne skandinavisk kulturell identitet.


== Utgivelser ==
Fables of the Irish Intelligentsia (1991), novellesamling
Faustynas elskere (1994), roman
Norske naturmytologier (1998)
Arne Næss and the Progress of Ecophilosophy (1999)
Turbulent sone (2000, manus til TV-film)
Kultur og krise (2002)
Daimon (2004), roman
Verdens beste land (2009) ISBN 9788203229671


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nina Witoszek på Internet Movie Database 
(en) Nina Witoszeks hjemmeside
(no) Publikasjoner av Nina Witoszek i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Nina Witoszek i BIBSYS
Glenn Close

Glenn Close (født 19. mars 1947 i Greenwich i Connecticut) er en amerikansk skuespillerinne som har blitt nominert til Oscar-prisen seks ganger. 

Close startet sin profesjonelle skuespillerkarriere på teater i 1974, og hennes første filmopptreden var i The World According to Garp (1982). I 1984 hadde Close hovedrollen i den kritikerroste dramaet Something About Amelia, en Golden Globe-vinnende film om en familie ødelagt av seksuelle overgrep. I 1987 spilte Close en forstyrret kvinne i Farlig begjær, med Michael Douglas i den mannlige hovedrollen. I 1988 hadde Close rollen som den intrigante aristokraten The Marquise de Merteuil i filmen Dangerous Liaisons. 
I 1995 vant Close Tony-prisen for beste kvinnelige hovedrolle i en musikal for rollen som Norma Desmond i Sunset Boulevard. Close spilte rollen som Cruella De Vil i 101 dalmatinere (1996). I 1997 hadde hun rollen som visepresident i filmen Air Force One med Harrison Ford i hovedrollen som USAs president. I 2005 sluttet Close seg til TV-serien The Shield med Michael Chiklis i hovedrollen. Close har vært med på Saturday Night Live to ganger, henholdsvis i 1989 og 1992. 
Close har donert penger i valgkamper til mange demokratiske politikere, inkludert Hillary Rodham Clinton, John Edwards og Barack Obama. Close var gründer og leder for BringChange2Mind, en amerikansk kampanje for å utrydde stigmatisering og diskriminering rundt psykiske lidelser.


== Filmografi (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Glenn Close på Internet Movie Database 
(no) Glenn Close hos Filmfront 
(sv) Glenn Close i Svensk Filmdatabas 
(da) Glenn Close på Filmdatabasen 
(da) Glenn Close på danskfilmogtv.dk 
(da) Glenn Close på Scope 
(fr) Glenn Close på Allociné 
(en) Glenn Close på AllMovie 
(en) Glenn Close hos Turner Classic Movies 
(en) Glenn Close hos Rotten Tomatoes 
(en) Glenn Close på Internet Broadway Database
(en) Glenn Close på Internet Off-Broadway Database
Zen of Sudoku

Zen of Sudoku er produsert av Unknown Worlds og ble utgitt på Steam i 2006 for å skaffe inntekter til utviklingen av Natural Selection 2.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zen of Sudoku på Steam 
(en) Zen of Sudoku hos Internet Game Database
Unknown Worlds

Unknown Worlds Entertainment (eller Unknown Worlds) er et selskap med kontor i San Francisco, California, USA. De står bak kjempehitten Natural Selection som er en Half-Life modifikasjon. Selskapet jobber nå med en oppfølgeren Natural Selection 2.
Ansatte i Unknown Worlds har tidligere jobbet i andre selskaper og vært med på utviklingen av blant annet spill som Titan Quest, Empire Earth og Mind Rover


== Spill ==
Natural Selection – 2002
Natural Selection 2 – ????
Zen of Sudoku – 2006


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Natural Selection
Zen Of Sudoku
Michael Oakes

Michael Oakes (født 30. oktober 1973 i Northwich, England), er en målvakt i fotball. Han har spilt for Scarborough, Aston Villa og Wolverhampton Wanderers.


== Karriere i Wolverhampton ==
Oakes kom til Wolves i oktober 1999 for £450,000, og klarte etter 3 kamper på reservelaget å ta plassen fra gamle kjempen Mike Stowell og ble etter det klart førstevalg på keeperplassen for klubben. Hans debut for klubben var en bortekamp mot Tranmere Rovers FC.
Han beholdt plassen i 125 ligakamper på rad, men i september 2002 fikk han en skulderskade som satte han på sidelinjen. Matt Murray ble hentet opp fra egne rekker og han imponerte så mye at Oakes ikke fikk plassen tilbake, selv ikke til den viktige play-off-finalen mot Sheffield United på Millennium Stadium i mai 2003 som resulterte i opprykk til Premier League.
Men når den nye sesongen startet i august 2003 fikk Murray en ryggskade, og Oakes fikk tilbake plassen i startoppstillingen til starten av Premiership sesongen. Han gjorde en god innsats i en tung sesong for klubben, men ble satt på benken da Paul Jones ble hentet inn i januar 2004. Oakes fikk imidlertid tilbake plassen i oktober 2004 etter at Jones hadde fått mye kritikk fra hjemmefansen.
Han startet som førstevalg i 2004/5 sesongen, men i oktober 2005 fikk han en ankelskade og han mistet plassen igjen, denne gangen til Nederlandske målvakten Stefan Postma. Postma ble senere frigitt, men siden Murray var blitt friskmeldt, innebar det at Oakes måttet sitte på sidelinjen i sesongen 2006/7. Når Wolves skulle spille play-off kamper på slutten av sesongen 2006 / 07 ble Murray igjen skadet, men istedenfor Oakes, ble det satset på en ny ung målvakt i Wolves-trøya, nemlig Wayne Hennessey. Det kom derfor ikke som en stor overraskelse at klubben valgte å terminere kontrakten til Oakes når sesongen var ferdig.
Michael er sønn av Manchester City spilleren Alan Oakes, og fetter til Andy Oakes som bl.a. var keeper i Swansea.


== Karriere som spiller ==
Tabellen er oppdatert pr 23. januar 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Oakes – Transfermarkt 
(en) Michael Oakes – Soccerbase.com 
(en) Michael Oakes – FootballDatabase.eu 
(en) Michael Oakes – FBref 
Wolves offisielle nettsted om Oakes
Koi

Koi er domestiserte varianter av karpe (Cyprinus carpio). De kommer opprinnelig fra Kina og er vidt utbredt i Japan, hvorfra navnet kommer (鯉, japansk: [koꜜi], eller mer spesifikt nishikigoi (錦鯉, [niɕi̥kiꜜɡo.i]).
De er nære slektninger av gullfisken (Carassius auratus). De ulike stilene av avlsformer har blitt svært lik, sannsynligvis fordi japanske oppdrettere har prøvd å etterligne gullfisk, men er altså snakk om en annen art.
Koi blir betydelig større enn gullfisk.
Koi er introdusert på alle kontinenter unntatt Antarktika.
Koi, og tatoveringer og andre avbildninger av koi, regnes tradisjonelt som lykkebringende.


== Priser ==
Voksne utstillingskoi kan ha en markedsverdi på over 20 000 kroner, avhengig av kvalitet og størrelse, og auksjonssummer kan i ekstreme tilfeller nærme seg 10 millioner kroner for ett individ. Et mer normalt prisområde for koi i hagedam er mellom 50 og 2000 kroner pr. individ, avhengig av kvalitet og størrelse.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Koi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons (en) Cyprinus carpio – detaljert informasjon på Wikispecies

(en) Cyprinus carpio carpio Linnaeus, 1758 Common carp - FishBase
Lippe

Lippe kan vise til:

Lippe (elv), en tysk elv
Lippe (land), en tidligere tysk fyrstedømme eller fristat
Kreis Lippe, en tysk Kreis i delstat Nordrhein-Westfalen
Huset Lippe, en tysk adelsslekt
Tatovering

Tatovering er en permanent tegning som lages ved å legge pigment inn under huden på mennesker eller dyr. Tatoveringer er en type kroppmodifikasjon som hos mennesker vanligvis brukes som kroppsutsmykning, mens det hos dyr vanligvis brukes som identifikasjonsmerker.


== Etymologi ==
Ordet tatovering stammer fra det engelske ordet tattoo, som igjen kan spores tilbake til tahitisk  tatu eller tatau, som betyr å markere eller å streke (hvilket hentyder til den tradisjonelle måte å påføre tegningen på). I Japan brukes ordet irezumi om japanske tatoveringer, mens ordet tattoo brukes om ikke-japansk design.


== Smerte ==
Tatovering har gjennom tidene blitt sett på som alt fra en manndomsprøve til et motesymbol og det er for de fleste noe som er ubehagelig.
Å tatovere områder med mye nerver eller rett over bein er ekstra smertefullt, mens det gjør mindre vondt å tatovere områder med mye muskler og fett. Hode, hender, føtter og lysken er ansett som blant de mest smertefulle stedene. 


== Historie ==
Tatoveringer har vært en del av den eurasiske kultur siden yngre steinalder. Det er funnet kinesiske mumier datert til det andre århundre f.Kr. med tatoveringer. Japanske tatoveringer menes å ha funnet sted titusener av år tilbake. Mange andre kulturer har hatt egne tatoveringstradisjoner, fra å gni aske inn i åpne sår til å prikke tegn inn med nåler – nesten som i dag. 
Så langt er det eldste funnet av vel bevart tatovert hud funnet på Ismannen Ötzi, som levde for over 5000 år siden, og ble bevart i isen helt til han ble oppdaget i Alpene i 1991.Ainofolket, den opprinnelige befolkningen i Japan, bar ansiktstatoveringer. Noen kvinner på Okinawa og Amami-øyene pleide å ha såkalte hajichi-tatoveringer på hendene og fingrene, en praksis som ble forbudt av Meiji-regjeringen i 1899. Tatoveringer var utbredt hos folk i Polynesia, Filippinene, Borneo, Afrika, Nord-Amerika, Sør-Amerika, Mellom-Amerika, Europa, Japan, Kambodsja og Kina. På tross av enkelte tabuer forblir tatoveringer svært utbredt over hele verden. 
Alan Oversby regnes som pioneren av moderne tatoverings utvikling i Europa.
Tatoveringer var i Norge og andre deler av den vestlige verden lenge nesten utelukkende forbeholdt sjøfolk og fungerte derfor som et synlig tegn for en yrkesgruppe. Tatoveringer ble ellers ansett som noe privat og intimt og nærmest betraktet som uanstendig. Fra 1980-årene ble tatoveringer vanlig blant unge voksne, først særlig i punkemiljøer og andre ungdomsgrupper som stod i opposisjon til det etablerte voksensamfunnet, men det ble snart en del av den alminnelige moten i vesten. En studie fra 2017 viste at hver femte nordmann har minst én tatovering. Det er mer utbredt med tatovering blant kvinner (23,8%) enn menn (17,9%).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(no) Hvorfor holder tatoveringer livet ut‭?
Fender Telecaster

Fender Telecaster er en elektrisk gitar laget av Fender. Det enkle, men effektive designet og den revolusjonerende lyden har vært trendsettende for produksjon av elektriske gitarer og popmusikk.
Gitaren ble introdusert som Esquire i 1950. Senere i 1950 skiftet den navn til Broadcaster, men Gretsch produserte i samme periode en serie symbaler som het Broadkaster, hadde rettighetene til navnet og brukte det på en serie symbaler. Gretsch sendte en klage til Fender, og foreslo navnet Telecaster, som ble det endelige navnet. Gitarene som ble produsert i overgangsperioden kom uten navn, disse har i ettertid blitt kalt Nocaster. Siden har Telecaster vært i kontinuerlig produksjon i en eller annen form, noe som gjør den til verdens eldste elektriske gitar som fortsatt lages.


== Opprinnelse ==
Telecasteren ble utviklet av Leo Fender i Fullerton, California på 1940-tallet. Før den kom, hadde flere uavhengige gitarbyggere laget gitarer med solid kropp, men ingen av disse gitarene hadde noen nevneverdig markedskraft. Leo Fenders Telecaster var designet som endelig satte plankegitaren på kartet.


== Gitarister kjent for bruk av Telecaster ==
James Burton, også kjent som Mr. Telecaster
Merle Haggard
Steve Cropper  (Booker T. & the M.G.'s)
Keith Richards (The Rolling Stones)
Bruce Springsteen
Joachim Nielsen (Jokke og Valentinerne og Jokke med Tourettes)
Jeff Beck
Bob Dylan
Joe Strummer (The Clash)
Pete Townshend (The Who)
Rick Parfitt (Status Quo)
Francis Rossi (Status Quo)
John Frusciante (Red Hot Chili Peppers)
James Burton (Elvis Presley)
David Gilmour (Pink Floyd)
Syd Barrett
Albert Collins ("Master of Telecaster")
Waylon Jennings
Lars Håvard Haugen (Hellbillies)
Jonas Bjerre (Mew)
Øystein Greni (Bigbang)
Mark Knopfler (Dire Straits)
Joseph Duplantier (Gojira)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Fender Telecaster – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Brett Anderson

For baseballspilleren, se Brett AndersonBrett Lewis Anderson (født 1967) er en britisk sanger og låtskriver mest kjent fra tiden som vokalist i gruppa Suede. Han gikk senere solo, uten å oppnå like stor suksess.
Anderson dannet Suede i slutten av 1980-årene sammen med Mat Osman og Justine Frischmann. I 1993 lanserte de sitt debutalbum, Suede, som nådde førsteplassen på den britiske albumlista. I slutten av 1990-årene utviklet han et narkotikaproblem, men fortsatte i bandet til de ble oppløst i 2003. Han startet deretter sitt eget soloprosjekt og innledet diverse samarbeid med andre musikere. I 2004 dannet han gruppa The Tears sammen med tidligere Suede-gitarist Bernard Butler. I 2005 gav gruppa ut sitt første og eneste album Here Come The Tears. Bandet ble oppløst året etter.  
I 2007 gikk han solo med albumet Brett Anderson. Albumet ble co-produsert av den norske musikeren og produsenten Fred Ball som også bidro som låtskriver på albumet. Herfra gjorde sangen "Love Is Dead" det best med en 42. plass på UK singles chart. Albumet som helhet havnet på 54. plass på UK Albums Chart. I perioden 2008 til 2011 utgav han ytterligere tre studioalbum som fikk mindre oppmerksomhet. Han har også utgitt flere livealbum.
I 2018 utgav han selvbiografien Coal Black Mornings.


== Diskografi (soloartist) ==
2007 Brett Anderson
2008 Wilderness
2009 Slow Attack
2011 Black Rainbows


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Brett Anderson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Brett Anderson på Internet Movie Database 
(en) Brett Anderson på Discogs 
(en) Brett Anderson på MusicBrainz 
(en) Brett Anderson på Songkick 
(en) Brett Anderson på AllMusic 
Brett Anderson: – Vil bli som Hasselhoff! (NRK, 2005)