jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lucy Walter

Lucy Walter (født ca. 1630, død 1658) var kong Karl II av Englands elskerinne, og moren til James Scott, 1. hertug av Monmouth. Hun skal ha blitt født på slottet Roch Castle i nærheten av Haverfordwest i Wales.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Lucy Walter var datter av William Walter fra Haverfordwest og hans ektefelle, Elizabeth Protheroe, en walisisk adelsdame, født i født i hertugen av Norfolks andre ekteskap. Familien Walters var en høytstående familie som tok parti for kongen under borgerkrigen i England. Roch Castle ble beslaglagt av de parlamentariske styrkene i 1644, og Lucy Walters måtte søke tilflukt i London og deretter i Haag.  


=== Livet som kurtisane ===
Hun kom fra sidelinjen og inn i Londons sosietet via familieforbindelser, og i en alder av sytten år ble hun elskerinnen til Algernon Sydney, offiser tilknyttet jarlen av Leicester. I Nederland møtte hun hans yngre bror, eksilrojalist, Robert Sidney, som hun innledet et forhold med. Det var gjennom Robert at hun møtte kong Karl II.
Det finnes få bevis som støtter antagelsen at hun var den første ektefellen til Karl II, og det er klart at han ikke var hennes første kjæreste i kongelige kretser. Forholdet med Karl II varte med enkelte avbrudd frem til høsten 1651, og Karl II anerkjente farskapet til en sønn født i 1649, James, som han senere ga tittelen hertug av Monmouth.
Etter at hennes forhold til Karl II ble avsluttet av ukjente grunner, levde hun et fattig og utsvevende liv, noe som muligens resulterte i hennes tidlige død i Paris i september/oktober 1658. Dødsårsaken er ukjent.
Lucy Walter fødte også en datter, Mary Crofts, i (1651). Det er uvisst hvem som var far til dette barnet, men en del kilder hevder at det var muligens Theobald Taaffe, 1. jarl av Carlingford. og andre kilder at det var Henry Bennet, 1. jarl av Arlington. Datteren giftet seg først med William Sarsfield og fikk en datter eller flere med ham, og deretter med William Fanshawe, og fikk også barn med ham.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lucy Walter, Classic Encyclopedia
Lucy Walter,  Encyclopædia Britannica
Lucy Walter
Pia Tafdrup

Pia Tafdrup (født 29. mai 1952 i København) er en dansk forfatter. 
Tafdrup er utdannet cand. mag. i dansk og idrett fra Københavns Universitet i 1977. Hun arbeidet som lærer i gymnasiet inntil 1984, siden  har hun vært forfatter på heltid. Fra 1989 er hun medlem av Det Danske Akademi, fra 1991 medlem av Dansk Sprognævn. I perioden 1991–95 var hun formann for det danske Statens Kunstfonds litterære utvalg. Fra 1998 mottar hun livsvarig kunstnerlønn fra Statens Kunstfond.
Pia Tafdrup debuterte som forfatter i 1981 med diktsamlingen Når der går hul på en engel. Hun regnes som en av de betydeligste nålevende danske diktere, og som en typisk representant for det som gjerne omtales som «80-tallsgenerasjonen» i dansk lyrikk. 
I 1999 mottok Tafdrup Nordisk råds litteraturpris for diktsamlingen Dronningeporten. I 2001 ble hun utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.


== Bibliografi ==
1981 Når der går hul på en engel, diktsamling
1982 Intetfang, dikt
1983 Den inderste zone, dikt
1985 Springflod, dikt
1986 Hvid feber, dikt
1988 Døden i bjergene, skuespill
1988 Sekundernes bro, dikt
1991 Over vandet går jeg, skisse til en poetikk
1992 Jorden er blå, skuespill
1992 Krystalskoven, dikt
1994 Territorialsang, dikt
1998 Dronningeporten, dikt
1999 Tusindfødt, dikt
1999 Digte 1981-83, dikt
2000 Digte 1984-88, dikt
2001 Digte 1989-98, dikt
2002 Hvalerne i Paris, dikt
2004 Hengivelsen, roman / Norsk oversettelse: Å gi seg bort (2005)
2006 Tarkovskijs heste, dikt
2007 Springet over skyggen, dikt i samling


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pia Tafdrup – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pia Tafdrup på Internet Movie Database 
(da) Pia Tafdrup på Filmdatabasen 
(da) Pia Tafdrups offisielle nettsted
(da) Om Pia Tafdrup i Dansk Kvindebiografisk Leksikon (omfattende)
(da) Pia Tafdrup hos litteratursiden.dk (biografi, interview, mm)
(da) Jacob Holdt om Pia Tafdrup (fotografier, reise, mm)
Rye House-komplottet

Rye House-komplottet i 1683 var en plan om å myrde Karl II av England og hans bror og arving James, hertug av York.
Etter gjeninnføringen av monarkiet i 1660 bekymret mange seg over det nære forholdet mellom kongen og Ludvig XIVs Frankrike og andre katolske monarker. Anti-katolske holdninger var meget utbredt, og man fokuserte sterkt på arverekkefølgen. Selv om Karl II var protestant, var det kjent at hans bror hadde katolske sympatier. I 1670 ble frykten for å få en katolsk tronarving realisert da James annonserte at han ville konvertere til katolisismen. 
I 1681 forsøkte parlamentet å vedta en lov som ekskluderte James fra arverekken. Karl utmanøvrerte sine motstandere, og oppløste parlamentet for siste gang i sin regjeringstid. Dermed hadde ikke motstanderne tilgang til lovlige midler, og konspirasjon oppsto raskt. 
Planen har navn etter Rye House i Hoddesdon, Hertfordshire. Eieren av herregården var en kjent republikaner, Richard Rumbold. Tanken var å skjule 100 menn på eiendommen, og overfalle kongen og hertugen mens de var på vei tilbake fra hesteveddeløpene i Newmarket.
Reisen skulle finne sted 1. april 1683, men 22. mars brøt det ut en stor brann i byen, og halve byen ble ødelagt. Løpet ble derfor avlyst, og kongen og hertugen dro tilbake til London før det var planlagt. Dermed fant angrepet aldri sted. 
Opplysninger om komplottet begynte å lekke ut, og kongen handlet raskt. Flere parlamentsmedlemmer og adelsmenn ble arrestert, og blant de som ble henrettet var William Russell og Algernon Sydney. Jarlen av Shaftesbury kom seg unna og gikk i eksil. 
Enkelte historikere mener at komplottet for det meste var uttenkt av Karl II og hans støttespillere for å kunne kvitte seg med sine sterkeste rivaler. Bevisene i rettssakene var svært svake.
Hoddesdon

Hoddesdon er en by i kommunen (borough) Broxbourne i grevskapet Hertfordshire, England. Den er beliggende i dalen Lea Valley. Den er lokalisert 6 km sørøst for Hertford, 8 km nord for Waltham Cross, og 18 km sørvest for Bishop's Stortford.
Byen oppsto rundt en skysstasjon på veien mellom Cambridge og London. På 1700-tallet kunne mer enn 35 vogner stoppe i byen hver dag. I dag blir byen betjent av Rye House jernbanestasjon og den nærliggende jernbanestasjonen i Broxbourne. Byen hadde en befolkning på 36 883 innbyggere i 1991, men har siden hatt en stødig vekst, og har i henhold til folketellingen i 2011 en befolkning på 42 253 innbyggere.I 1683 var Hoddesdon sentrum for Rye House-komplottet, en plan om å myrde Karl II av England og hans bror hertugen av York.
På midten av 1900-tallet opplevde byen en oppgangsperiode på grunn av store grustak i området. Dette tok slutt allerede i 1970-årene, da det ikke var mer å hente ut. De kunstige sjøene som har oppstått i grustakene har blitt tatt i bruk som lokale fritidstilbud. Byen har noe lett industri, men er først og fremst en pendlerby for London.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hoddesdon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Hoddesdon Society
Tristein

Tristein eller Tristeinane, også kalt Lille Færder, er en liten øygruppe i Ytre Oslofjord. Øygruppen er en del av Færder kommune i Vestfold fylke. Som navnet tilsier består øygruppen av tre små øyer. Færder fyr er plassert på den midterste av de tre øyene, som kalles Midtre Tristein. Allerede på 1700-tallet ble Midtre Tristein kalt for Lille Færder, bl.a. i det engelske sjøkartatlaset The English Pilot fra 1780. 
Ca 1,6 nautiske mil nord for Tristeinane ligger øya Store Færder. Denne huset i mange år, fram til ferdigstillelsen av Færder fyr, et kullfyrt kystfyr opprinnelig fra 1696. Dette ble nedlagt da Færder fyr ble satt i drift i 1857. Ruiner kan spores etter det gamle fyret. Det nye fyret på Midtre Tristein fikk navnet Færder fyr. I dag er det laget historiske stier på Store Færder, som man kan gå for å ta del av historien der.  
Tristeinane inngår i Færder nasjonalpark som ble opprettet i 2013.


== Se også ==
Færder fyr
Store Færder
Broxbourne

Broxbourne er et administrativt distrikt i Hertfordshire, England. Det ble opprettet 1. april 1974 ved at Hoddesdon og Cheshunt ble slått sammen.
Distriktet har et areal på 51,43 km² og hadde 93 609 innbyggere i 2011.


== Steder i distriktet ==
Cheshunt
Hoddesdon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Broxbourne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tua Forsström

Tua Birgitta Forsström (født 2. april 1947 i Borgå i Östra Nyland) er en finsk lyriker som skriver på svensk.
Forsström har studert humaniora i Finland og USA. Med unntak av en periode som forlagsredaktør i Söderströms förlag i Helsingfors har hun arbeidet som forfatter på heltid.
Tua Forsström debuterte som forfatter med En dikt om kärlek och annat i 1972.
I tillegg til lyrikk har hun skrevet revyer, radioteater, kammerspill, kabareter og tekster for et oratorium og en kantate. Forsström blir regnet for å være en av de viktigste svenskspråklige lyrikerne i sin generasjon. 
I 1998 ble Forsström tildelt Nordisk råds litteraturpris for diktsamlingen Efter att ha tillbringat en natt bland hästar.


== Bibliografi ==
1972 En dikt om kärlek och annat
1974 Där anteckningarna slutar
1976 Egentligen är vi mycket lyckliga
1979 Tallört
1983 September
1987 Snöleopard
1990 Marianergraven
1992 Parkerna
1997 Efter att ha tillbringat en natt bland hästar
2003 Jag studerade en gång vid en underbar fakultet, dikt i samling
2006 Sånger
2012 En kväll i oktober rodde jag ut på sjön
2018 Anteckningar


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Tua Forsström». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-5518-1416928958124. 
Tua Forsström hos Söderströms forlag
Ole Christensen Rømer

Ole Christensen Rømer (født 25. septemberjul./ 5. oktober 1644greg. i Århus, død 19. september 1710 i København) var en dansk matematiker og astronom.
Under et ni års opphold i Paris brukte han den forsinkelsen han observerte ved måneformørkelsene av Jupiters måner når de var på vei bort ifra Jorden i forhold til når de var på vei mot Jorden, til å beregne lyshastigheten. Observasjonene gjorde han i 1672, og i 1676 anslo han den til å være 227 000 km/s, et avvik på cirka 24 prosent fra det som tre hundre år er fastslått å være korrekt.
Rømer var i 1683 hovedpersonen bak det nye fotsystemet som ble innført i Danmark-Norge, et system han baserte på et gjennomsnitt av rhinsk fot. Det viste seg imidlertid at Rømers beregninger av rhinsk fot var feil, slik at foten måtte omdefineres i 1698. Han foreslo i 1701 en egen temperaturskala, den såkalte Rømerskalaen.
Rømer var leder av observatoriet i Rundetårn 1685–1710.


== Lysets hastighet ==

I ettertiden regnes den største vitenskapelige bedriften til Ole Rømer å være bestemmelsen av lysets hastighet, eller Lysets Tøven (lysets forsinkelse) som Rømer selv omtalte fenomenet. I det samtidige vitenskapelige miljøet var det allerede en forståelse av at lyset hadde en definert og ikke uendelig hastighet, men det var ennå ingen som hadde målt denne hastigheten.
Rømer oppdagelse ble muliggjort av to omtrent samtidige teknologiske fremskritt: kraftige teleskop og nøyaktige kronografer (for måling av tid), men det er Rømers intellekt som benyttet målingene til en oppsiktsvekkende nøyaktig beregning av et såvidt (i samtiden) abstrakt bergep. I kontrast kan man se på Rømers landsmann Tycho Brahe som omkring 100 år tidligere hadde inntil da gjordt de mest nøyaktige observasjoner av planetenes bevegelser over stjernehimmelen, men ikke innså at deres bevegelser skyldes at de befant seg i et heliosentrisk system, men i stedet fastholdt et geosentrisk system.


== Gregorianske kalender ==
I kraft av å være "statsastronom" var Ole Rømer ansvarlig for innføringen av Gregoriansk kalender i Danmark-Norge fra år 1700. Det betød i praksis at det ble "strøket" 10 dager fra kalenderen etter 18. februar, slik at denne ble etterfulgt av 1. mars dette året. Bakgrunnen var at med den Julianske kalenderen hadde de kirkelige høytidene blitt merkbart forskjøvet i forhold til det opprinnelige.
Blant Tvillingerigets allmue ble denne kalendariske endringen innført helt uten protest. Den store andelen av befolkningen som var avhengig av jordbruk var oftest styrt av jærtegn og nedarvede lokale skikker som var uavhengig av offisielle kalendre.


== Se også ==
Rhinsk fot
Fot
Alen
Dansk alen


== Referanser ==


== Litteratur ==
A. V. Nielsen: Ole Rømer, Nordisk forlag, Århus 1944.


== Eksterne lenker ==
Om Ole Christensen Rømer, fra leksikonet Den store danske (dansk)
Om Ole Christensen Rømer, fra nettstedet fysikhistorie.dk (dansk)
TV Romsdal

TV Romsdal var en lokalfjernsynsstasjon med studio og hovedkontor i Molde. Kanalen hadde konsesjon på lokal-TV-sendinger over hele Romsdal og deler av Sunnmøre. Kanalen gikk første gang på lufta 16. oktober 1990 og gikk med overskudd to år etter. Rundt midten av 1990-tallet var kanalen innblandet i en hel del rabalder rundt videreformidling av TVNorges sendinger i bakkenettet. I april 1994 sto TV-Romsdal i fare for å miste konsesjonen dersom de fortsatte å trosse Kulturdepartementets forbud mot å videreformidle TVNorges sendinger. Kanalen ignorerte imidlertid truslene, og i juni 1995 ba statsadvokaten politiet om å starte etterforskning av TV Romsdal for mulige brudd på forskriftene for nærkringkasting.
Kanalen innstilte sine sendinger i april 1998 etter å ha slitt økonomisk en tid. I november samme år ble konsesjonen og sendeutstyret overtatt av TV Nordmøre, som etter å ha tatt over TV Romsdals sendenett endret navn til TV Nordvest.


== Kilder ==
TV-Romsdalklubben: Historia om TV-Romsdal Besøkt 31. mai 2015
TV Nordvest

TV Nordvest (TKTV) er en reklamefinansiert lokal-TV-stasjon som eies av lokalavisa Tidens Krav. Den dekker i hovedsak Nordmøre. Stasjonen har hovedkontor i Kristiansund. Den var en sammenslutning av TV Nordmøre og TV Romsdal etter at sistnevnte gikk konkurs i 1998, men eies nå av avisa Tidens Krav. I begynnelsen videreformidlet kanalen TVNorges signaler, men brøt samarbeidet med virkning fra 1. januar 2003 og har siden 30. juli 2007 disponert hele sendeflaten selv. Kanalen produserer omtrent én time fjernsyn om dagen, og denne sendes i hovedsak på kveldstid, alle hverdager.


== Program ==
TKTV – Nyheter fra Nordmøre
Ukespeilet – Tilbakeblikk på ukas viktigste saker
Været – Lokalt værvarsel
FRI – ReiseprogramDet blir ofte laget andre programmer med fokus på Nordmøre, men disse programmene går fast. TV Nordvest sender nyheter, sport og kulturnyheter fra lokalsamfunnet hver ukedag, og har et tilbakeblikk på disse nyhetene på lørdager og søndager. Kanalen er nå eid av lokalavisen i Kristiansund, Tidens Krav. Kanalen har skiftet navn til TKTV etter at Tidens Krav kjøpte oppe TV Nordvest. Kanalen sender mange av sendingene flere ganger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tvnordvest.no
Halvard Hanevold

Halvard Hanevold (født 3. desember 1969 i Asker, død 3. september 2019 samme sted) var en norsk skiskytter. Han representerte Asker Skiklubb og vant tre OL-gull og fem VM-gull i sin karriere.


== Karriere ==
Som ung drev han med langrenn og orientering og begynte først med skiskyting som 15-åring i 1984/85.  
Hanevold var på det norske landslaget fra og med sesongen 1992/93 til og med sesongen 2009/10 og deltok i samtlige OL fra Lillehammer i 1994 til Vancouver i 2010. I verdenscupen har han som beste plassering fjerdeplass i sammenlagt (2003/04-sesongen), og han har ni enkeltseire.
Halvard Hanevold var en av de mest meritterte norske skiskytterne med 22 internasjonale medaljer. Hanevold vant seks medaljer i OL, hvorav tre av dem i gull: 20 km normaldistanse individuelt, samt at han var med på å vinne stafett med Norge i 2002 og i 2010. Han gikk inn til tredjeplass på fellesstart i sitt siste verdenscuprenn, i Khanty-Mansijsk 27. mars 2010. Andre og ham selv har beskrevet ham som ikke det største talentet i ung alder, men med evne og vilje til å tåle mye trening.Hanevold var bosatt i Asker og var utdannet sivilingeniør i industriell økonomi ved NTH i Trondheim. Han var æresmedlem av Asker skiklubb. I 2011 var han med i tredje utgave av Mesternes Mester på NRK.
Sesongen 2010/11 var Hanevold ekspertkommentator i NRK.


== Verdenscupseire ==


== Død ==
Halvard Hanevold døde 3. september 2019 i sin bolig på Borgen i Asker. Dødsårsaken er foreløpig ikke gjort kjent. Hanevold etterlot seg kone og to barn.


== Se også ==
Liste over norske mestvinnende vinterolympiere
Liste over mestvinnende vinterolympiere


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Halvard Hanevold – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Halvard Hanevold – Olympics.com 
(en) Halvard Hanevold – Olympic.org 
(en) Halvard Hanevold – Olympedia 
(en) Halvard Hanevold – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Halvard Hanevold – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Halvard Hanevold – IBU 
(en) Halvard Hanevold – biathlon.com.ua 
(en) Halvard Hanevold – TheSports.org 
(en) Halvard Hanevold – TheSports.org 
(en) Halvard Hanevold på Internet Movie Database
Navy Presidential Unit Citation

Navy Presidential Unit Citation er en amerikansk militær utmerkelse innført 6. februar 1942 av president Franklin D. Roosevelt med tilbakevirkende kraft til 16. oktober 1941. I 1957 ble det bestemt at utmerkelsen også kan tildeles allierte, igjen med tilbakevirkende kraft til 1941. Navy Presidential Unit Citation består av et fanebånd til avdelingen og båndstripe til å bære på uniform. Tilsvarende utmerkelser i andre deler av USAs forsvar er Army Presidential Unit Citation, Air Force Presidential Unit Citation og Coast Guard Presidential Unit Citation.
Utmerkelsen blir gitt i presidentens navn til enheter innen den amerikanske militærstyrken og allierte styrker for utmerkelser utover det vanlige. Enheten må ha utført oppdraget sitt under langt vanskeligere forhold sammenlignet med enheter som er involvert i den samme, overordnede militæroperasjonen. Avdelingens fellesinnsats må tilsvare et heltemot på linje med det enkeltsoldater må utføre for å fortjene Navy Cross, den nest fremste sjøforsvars- og marinekorpsutmerkelsen i utmerkelsessystemet i USAs forsvar.

Navy Presidential Unit Citation består av et bånd i fargene blått, gult og rødt. Båndet festes til avdelingens fane og bæres som båndstripe på uniformen til de av avdelingens soldater som deltok i innsatsen som er hedret. De som hedres med utmerkelsen igjen, bærer ekstra stjerner på båndstripen. Det er ingen medalje knyttet til utmerkelsen.
Navy Presidential Unit Citation er også tildelt nordmenn. 28 marinejegere og 50 soldater fra Hærens jegerkommando mottok denne utmerkelsen 8. februar 2005 på bakgrunn av Forsvarets spesialkommandos innsats under «Operation Enduring Freedom» i Afghanistan. De norske soldatene var en del av den multinasjonale styrken Styrke K-Bar. Åtte land deltok med mannskap i operasjonen. Enhetene ble hedret for sin innsats i perioden fra oktober 2001 til mars 2002. Utmerkelsen ble tildelt på bakgrunn av fellesstyrkens: «Enestående mot, taktisk dyktighet og evne til operativ utførelse.»


== Referanser ==


== Litteratur ==
Frank Foster og Lawrence Borts: Military Medals of the United States, Fountain Inn: MOA Press, 2010, s. 43 og 111
Kerrigan, Evans E.: Guidebook of U.S. Medals: A Complete Guide to the Decorations and Awards of the United States from 1782 to Present, Noroton Heights, CN: Medallic Publishing Co., 1994, s. 74
Åsgrend

Åsgrend er ei grend i Kviteseid kommune i Telemark, og som grenser til Seljord. 
Areal og folkemengde i grunnkretsen 08290114 Åsgrend per 2007:

Landareal:(km²)
Befolkning 86 personerDen gamle ferdselsveien gikk gjennom Åsgrend, over Seljordshei. 
Idag regner en at gårdene nedenfor vannet Vigdesjå hører til Åsgrend. Fra Vigdesjå renner Bygdaråi  mot Seljord. Elva ble brukt til tømmerfløting fra før 1783 til midten av 1950-tallet. Fløtingen ble drevet med damvann. Skiensvasdragets Fællesflødningsforening overtok fløtingsretten i 1884. Anlegget ble påkostet med minering, opprensking og med nye 
vardammer for å lette fløtingen. Ved munningen av Vigdesjå er det fremdeles rester av en nåledam. 
Det var flere private rulleplasser langs Bygdaråi. 
Gårdene som hører til Åsgrend har gårdsnr 101 og opp til det høyeste gnr 105. Gnr 101, bnr 1 heter Runningen, og gnr 105, bnr 10 heter Heistad. 


== Bronsealderfunn ==
Kviteseid er en av de bygdene der en mener å kunne slå fast at det har vært korndyrking i første delen av bronsealderen. På Heggtveit i Åsgrend er det gjort et depotfunn med tre halvmåneformede flintsigder, som kan dateres tilbake til denne tiden (ca.1800 f.Kr.). Dette er også blitt bekreftet gjennom en pollenanalyse ved funnstedet. Det er derfor det eldste sikre sporet etter åkerbruk som er funnet i Kviteseid («Telemarksprosjektet» ved Oldsaksamlingen). Ingen gårdsanlegg ble lokalisert eller undersøkt i samband med prosjektet.


== Vikingegårder ==
Gårdsnavn som ikke inneholder norrøne personnavn og som har endingen –stad blir regnet for å stamme fra Vikingtiden. Gårdsnavn som er føyd sammen med norrøne personnavn regner en med viser til den personen som først ryddet gården. I Åsgrend ligger det minst to, kanskje tre vikingårder: Gjelstad, Heggtveit og kanskje Åse. Gjelstad og Heggtveit er sikre fordi en har gravfunn som bekrefter det. Navneleddene -stad og -tveit bekrefter teorien.
Åse må være den eldste gården siden gårdsnavnet har gitt navn til grenda. Navneformen tyder også på at den kan være eldre enn fra vikingtiden. Åse har også gravhauger, men disse er ikke undersøkt.
Den fjerde gamle navnegården i Åsgrend er Kolltveit. Navnet peker mot vikingtiden, men beliggenheten og størrelsen på gården tilsier at den kan ha blitt skilt ut fra Gjelstad i høymiddelalderen.


== Kilder ==
Norske gardsbruk, Telemark 2 : Hjartdal, Kragerø, Kviteseid, Nissedal, NomeFoyn forlag. Bø,2000. ISBN 82-91827-03-6
Olsnes, Aanund: Kviteseid Gardsoge b.III / Kultursoga frå dei eldste tider til kring 1820. Kviteseid kommune, 1987. ISBN 82-991598-0-6


== Eksterne lenker ==
Smie på garden Heggtveit
Kvennhus på garden Heggtveit
Steining

Steining er en henrettelsesmetode der den dømte tas av dage ved at det kastes stein på ham eller henne inntil døden inntreffer. I dag er det kun Iran som offisielt bruker metoden, men den brukes ofte i forbindelse med selvjustis i andre land. Den er spesielt utbredt i muslimske land, ettersom den der er en tradisjonell henrettelsesmetode. 


== Historie ==
Steining er også nevnt i Bibelen som en foreskrevet henrettelsesmetode. I Det nye testamente er metoden nevnt i forbindelse med at Jesus redder en kvinne som er tatt i ekteskapsbrudd, og i forbindelse med St. Stefans martyrdød. 
Normalt foregår steining ved at sivile kaster små steiner på den dømte. Steinene skal være store nok til at de kan kalles steiner, men ikke så store at de forårsaker bevisstløshet eller død med ett treff. Det er derfor en henrettelsesmetode hvor det kan ta lang tid før døden inntreffer, noe som gjør den meget smertefull. I en del tilfeller inntreffer døden ved kvelning, etter at den dømte er dekket med stein og så svekket at pusteorganene ikke er sterke nok til å trekke inn luft. Mens de fleste henrettelsesmetoder baserer seg på at en bøddel utfører henrettelsen, blir steining utført av de som måtte ønske å delta. 


== Kasting utfor stup ==
En henrettelsesmetode som gjerne regnes som en avart av steining er kasting utfor stup. Den dømte blir kastet utfor et høyt stup, og knuses mot stengrunnen under. I januar 2008 ble det i Iran bestemt at to dødsdømte menn skulle henrettes på denne måten. Metoden har angivelig også blitt brukt tidligere i Iran, blant annet i et tilfelle i begynnelsen av 1980-årene, men dommen i 2008 er den første som har blitt kommentert i en offisiell publikasjon. Mennene var dømt for medvirkning til voldtekt av en mann. Fire medskyldige ble idømt piskestraff.


== Se også ==
Liste over henrettelsesmetoder
Dødsstraff
Steile og hjul
Spissrotgang
Martyrdød


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stonings – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Flere iranere steines ihjel artikkel i Aftenposten