jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Orocarni

Orocarni er en fiktiv fjellkjede som er fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Den var svært langt mot øst.
Orocarni fortsatte grovt sett linjen av Rødfjellene som var skapt valaene før Ardas symmetri ble ødelagt i valaenes krig mot Melkor.
På Orocarnis vestre skråning vokste Vill Skogen, og nær den var det en stor foss og en elv som fløt inn i innlandssjøen Helcar sjøen hvor bukten Cuiviénen lå, hvor alvene hadde våknet.
Ved deres nordre ende var Orocarni forbundet med Ered Engrin, og skapte en lignende formasjon som Ered Luin langt mot vest.
Fire av dvergenes syv fedre våknet opp i denne fjellkjeden.
Etter slutten av det første tidevervet forble Orocarni, og formet den østre enden av landet Rhûn.
En av elvene som hadde sitt opphav i Orocarni rant inn i innlandssjøen Rhûnhavet.
Fordi Orocarni var så langt mot øst ble de ikke besøkt av Eldaene, og Edain kom ikke det før det fjerde tidevervet. Orocarni er ikke nevnt i noen av historiene fra Vestmarks røde bok (Hobbiten og Ringenes herre).
Revolusjon (tidsskrift)

Revolusjon er et marxist-leninistisk tidsskrift som opprinnelig ble utgitt av ML-gruppa Revolusjon. Siden 2007 har Kommunistisk Plattform stått som utgiver. Jan R. Steinholt har vært redaktør siden starten.
Bortsett fra marxistisk teori og analyse, legger tidsskriftet særlig vekt på faglig stoff og artikler om imperialisme og krig. Ideologisk fremstår tidsskriftet som knyttet til Den internasjonale konferansen av marxist-leninistiske partier og organisasjoner og gjengir regelmessig uttalelser og artikler fra denne internasjonale bevegelsen.
Den første utgaven av bladet kom i 1987. Flere kjente og mindre kjente personligheter hilste bladet da det feiret sitt 20-årsjubileum i 2007. Tidsskriftet markerte i 2017 sitt 30-årsjubileum.Bladet utkommer med to nummer i året. Det har ISSN 1500-1849.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Eldre utgaver på nett
Pelóri

Pelórifjellene eller bare Pelóri er en fiktiv fjellkjede fra J.R.R. Tolkiens fiktive univers. Det var en fjellkjede i Aman og den separer Valinors sletter fra Eldamar og vesterlandene Araman og Avathar. Taniquetil er den høyeste toppen av disse fjellene og det er hjemmet og tronen til valaen Manwë. Mandos Haller var antakeligvis i de nordre lavberg av fjellkjeden.
Det eneste passet gjennom Pelórifjellene var Calacirya.
Plutonisme

Plutonismen var en retning i geologiens tidlige faghistorie. Særlig på slutten av 1700-tallet til begynnelsen av 1800-tallet var debatten mellom plutonister og neptunister store.
Plutonistene hevdet at vulkanisme og varme i jordas indre var sterkt medvirkende til dannelsen av bergarter. Den ledende plutonisten var skotten James Hutton. Etter hvert som hans arbeid ble kjent utover på 1800-tallet, gikk plutonismen seirende ut av striden.


== Andre betydninger ==
En kan av og til i dag se plutonisme brukt om magmatiske prosesser som foregår dypt nede i litosfæren – til forskjell fra vulkanismen i de øvre delene av jordskorpen. En snakker da om plutonske bergarter.
Komiteen for et fritt Irak

Komiteen for et fritt Irak var en norsk støttekomite for De irakiske opprørerne som kjempet mot de amerikanskledede koalisasjonsstyrkene og de USA- og FN-støttede, valgte myndighetene i Irak under Irak-krigen. Komiteen samlet inn penger til medisinsk utstyr til irakiske opprørsgrupper, først og fremst Iraks Patriotiske Allianse, og har markerte seg offentlig med demonstrasjoner på gata, utspill i media og åpne møter. Komiteen støttet ikke opprørernes massakrer på irakiske sivile.
Blant de sentrale frontfigurene for komiteen er Lars Akerhaug (med i RV), Jan Steinholt (med i ML-gruppa Revolusjon) og Hind Dakhil (3. kandidat på RVs stortingsliste i 2005). Andre sentrale aktivister er Rolf Jørgensen (med i ML-gruppa Revolusjon), Mohammed Samarai (med i Iraks Patriotiske Allianse) og Arnljot Ask (med i Rødt). Enkelte irakiske flyktninger har demonstrert mot komiteens møter, og beskyldt den for å støtte terrorisme.Organisasjonen har hatt lokalavdelinger i Oslo, Bergen og Trondheim.I komiteens politiske plattform skriver komiteen følgende:

Kampen det irakiske folket fører er en kamp for alle bevegelser, folk og nasjoner som kjemper for frigjøring fra USA-imperialismen. Derfor må vi samle oss i en sterk støtte til den irakiske motstandskampen. Hvis vår støtte kan bidra til deres kamp for å knuse USAs forsøk på å innsette et quislingregime og i framtiden kaste ut invasjonstroppene vil det være en seier for oss alle. Det vil være en ny inspirasjon for frigjøringskampen for folket i Palestina og Afghanistan og for frigjøringskampene i hele verden.Komiteen for et fritt Irak sammenliknet invasjonen av Irak blant annet med tyskernes invasjon av Norge og omtaler det nye regimet i Irak som et «quislingstyre». Valget 30. januar 2005 karakteriseres som en «valgfarse». Komiteen for et fritt Irak hevder at «[s]lik det norske folket hadde rett til å kjempe med alle nødvendige midler mot okkupasjonsmakten, har også irakerne rett til å drive motstand mot okkupasjonen. Det er ikke motstandsbevegelsen mot okkupasjonen, men okkupantene som er terrorister!»
I april 2006 ble det kjent at Stortingets EOS-utvalg hadde refset Politiets sikkerhetstjeneste for i 2004 å ha registrert medlemmer av «en organisasjon som uttrykker støtte til opposisjonsgrupper som benytter seg av voldelige midler». Ifølge Lars Akerhaug er det mye i de opplysningene som foreligger om refsen at det dreier seg om KFI.


== Referanser ==


== Se også ==
De irakiske opprørerne


== Eksterne lenker ==
Politisk plattform
«Brennpunkt Irak» utgitt av ML-gruppa Revolusjon i samarbeid med Komiteen for et fritt Irak (PDF-fil)
Jan Steinholt skriver om «Valgfarse i Irak»
VG: «Samler inn penger til irakisk motstandskamp» 28.09.2004
Lars Korvalds regjering

Lars Korvalds regjering ble utnevnt 18. oktober 1972 og satt til 16. oktober 1973 og var en koalisjon som besto av representanter fra Kristelig Folkeparti, Senterpartiet og Venstre.


== Eksterne lenker ==
Lars Korvalds regjering regjeringen.no, besøkt 10. februar 2016
Neptunisme

Neptunismen (etter den romerske havguden Neptun) er en foreldet skoleretning fra geologiens tidlige faghistorie. Teorien ble utviklet på 1790-tallet av Abraham Gottlob Werner, en lærer ved bergverksskolen i Freiberg.
Neptunistene hevdet at jordskorpen dannes ved avleiringer og utkrystalleringer på havbunnen. De avviste muligheten av at bergarter kunne bli til ved størkning av smeltet stein slik den konkurrerende retningen plutonismen (også kalt vulkanisme) hevdet. Vulkaner passet i det hele dårlig inn i neptunistenes sedimentlære, og Werner forsøkte å forklare vulkaner ved å påstå at de skyldes store lager av brennende kull under jordoverflaten.
Werners student Alexander von Humboldt var opprinnelig neptunist. Men på begynnelsen av 1800-tallet foretok han en stor ekspedisjon i Sydamerika hvor han samlet inn tallrike geognostiske data som motsa neptunismen, og etterhvert måtte han motstrebende forlate den neptunistiske forklaringsmodellen.
En av de ledende plutonistene var James Hall. I 1797 klarte han å få smeltet glass til å bli krystallinsk ved langsom avkjøling. Han gjorde det samme med mineralet hornblende, og måtte til slutt gi plutonistene rett.
Andre kjente tilhengere av neptunismen var Johan Gottschalk Wallerius, Novalis og Johann Wolfgang von Goethe.
Neptunismen tapte terreng utover på 1800-tallet, særlig etter at arbeidene til James Hutton begynte å bli kjent. 
Mellom 1790 and 1830 representerte plutonismen et nytt og revolusjonerende syn, mens neptunismen ble ansett som konservativ. Striden mellom de to retningene førte til framveksten av den moderne geologien, og i dag kan vi se at de representerte hver sin ytterlighet.
Som et eksempel kan nevnes at sedimetære bergarter som kalkstein antas å oppstå etter prosesser lik de som ble beskrevet av neptunistene.
John av Eltham, jarl av Cornwall

John av Eltham (født 15. august 1316, død 13. september 1336) var sønn av Edvard II av England og Isabella av Frankrike. 
Han ble født på Eltham Palace. Den 6. oktober 1328 ble han første jarl av Cornwall i den niende opprettelsen av tittelen. 
John var forlovet med Maria, datter av Ferdinand IV av Castilla, men døde i Perth bare tyve år gammel, før de fikk giftet seg. Han ble gravlagt i Westminster Abbey i 1337.


== Referanser ==
Jarl av Cornwall

Jarl av Cornwall er en engelsk høyadelstittel som er opprettet ni ganger. I 1337, etter den siste jarlens død, ble den erstattet av den nye tittelen hertug av Cornwall, en tittel som gis til tronarvingen.
Historiske nedtegnelser antyder at som følge av den angelsaksiske bosetningen av Britannia, utgjorde Cornwall en del av det adskilte britonsk kongeriket Dumnonia, som også omfattet dagens Devon. Den sørvestlige delen av Britannia ble gradvis underlagt det voksende kongeriket England. Etter normannernes erobring av England i 1066 utnevnte de nye herskerne av England deres egne menn som jarl av Cornwall. Den første av disse var faktisk en bretoner fra den historiske regionen Cornouaille (som er fransk kognat for Cornwall) i Bretagne i Frankrike. Edward, den svarte prinsen, sønn av Edvard III av England, ble opphøyd til den første hertug av Cornwall.


== Jarler ==


=== Cadoc av Cornwall ===


=== Første opprettelse - 1068 ===


=== Andre opprettelse - 1140 ===


=== Tredje opprettelse - 1141 ===


=== Fjerde opprettelse - 1180 ===


=== Femte opprettelse - 1189 ===


=== Sjette opprettelse - 1217 ===


=== Syvende opprettelse - 1225 ===


=== Åttende opprettelse - 1307 ===


=== Niende opprettelse - 1330 ===


== Referanser ==
Giovanni Battista Castrucci

Giovanni Battista Castrucci  (født 1541 i Lucca i Italia, død 18. august 1595 i Lucca) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han virket i den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal den 18. desember 1585 av pave Sixtus V, med Santa Maria in Ara Coeli som tittelkirke, senere overført til Santi Giovanni e Paolo.
Han var erkebiskop av Chieti 1585–1591, og var prefekt for den apostoliske signatur fra 1585.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Erkebiskop Filippo Archinto (1500-1558)
Pave Pius IV (1499-1565) *bispeviet 1546
Kardinal Giovanni Antonio Serbelloni (1519-1591) *1557
Kardinal Giovanni Battista Castrucci (1541-1595) *1585


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Federico Cornaro den eldre

Federico Cornaro den eldre  (født 9. juni 1531 i Venezia i Italia, død 4. oktober 1590 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var storprior for johanittene på Kypros men avstod embedet til fordel for sin eldre bror.
Han ble kreert til kardinal den 18. desember 1585 av pave Sixtus V, med Santo Stefano al Monte Celio som tittelkirke.
Han var biskop av Traù i Dalmatia 1560–1561, deretter av Bergamo (fra 1561) og så av Padova (fra 1577).
Han var i slekt med en rekke andre kardinaler: Marco Cornaro (kreert 1500), Francesco Cornaro (1527), Andrea Cornaro (1544), Luigi Cornaro (1551), Federico Baldissera Bartolomeo Cornaro (1626), Giorgio Cornaro (1697) og Giovanni Cornaro (1778).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Stonyhurst College

Stonyhurst College er en katolsk privatskole i Lancashire i England. Den er grunnlagt og drives av jesuittordenen. 
Stonyhurst College ble eier av St Cuthberts evangelium, en av Europas eldste og best bevarte evangeliebøker.  Boka inneholder Johannesevangeliet og ble fra 1979 utlånt på et langsiktig lån til British Library, katalogisert som lån 74. Den 14. juli 2011 startet British Library en innsamlingsaksjon for å kjøpe boken for 9 millioner pund, og den 17. april 2012 kunngjorde man at kjøpet hadde blitt gjennomført og at boken nå er British Library Additional MS 89000.


== Kontroverser ==
En tidligere prest, som underviste ved skolen, ble anklaget for seksuelle overgrep mot studenter mellom 1987 og 1995. Det yngste offeret skal ha vært en gutt på 12 år. [1] En annen prest som var ansatt ved Stonyhurst College mellom 1972 og 1979 ble arrestert i november 2009, for å ha mishandlet en 13 år gammel gutt over en periode på tre år. Men saken ble henlagt ett år senere.[2]


== Kjente elever ==
Thomas Wyse, forfatter, politiker og diplomat
Gerald Gallagher, offiser i Colonial Administrative Service
Charles Chichester, offiser i karlistkrigen, Vest-India og Canada
Arthur Conan Doyle
Biskop John Hine, hjelpebiskop i Southwark og biskop i Kent
Fr. Ignatius St. Lawrence, jesuitt
Fr. Walter Sidgreaves, jesuitt
Mark Thompson
Baron Pratap Chidamner Chitnis
Chris Morris
Bill Cash, parlamentsmedlem (konservativ)
Patrick Baladi
Herbert Vaughan, kardinal og erkebiskop av Westminster
George Clifford
Jimmy Burns
Peter Glenville, skuespiller og regissør
Charles Laughton
General Vernon Walters, sjef for CIA
Charles Clifford
Philip Dawes
Charles Sturridge
Francis L. Sullivan, amerikansk filmskuespiller
Charles Joseph Blake, fredsdommer for Queen's County og Galway
Kaptein Valentine Joseph Blake, fredsdommer for Roscommon og Mayo
Thomas Francis Meagher, irsk opprørsleder og brigader under den amerikanske borgerkrigen
Polykarpos

Polykarpos (gresk: Πολύκαρπος) fra Smyrna ble født omkring år 69 og døde i midten av det annet århundre. Han tillegges Polykarps brev til menigheten i Filippi. Han skal ha kjent apostelen Johannes og vært hans disippel. Han var biskop i Smyrna. Polykarpos sies å ha vært et levende forbindelsesledd tilbake til apostlenes tid. Han forklarte utførlig Skriften og slo sterkt til lyd for at man skulle holde seg til Jesu Kristi og apostlenes lære. Han besøkte Anicetus i Roma i 154 for å forhandle om tiden for påskefesten. En troverdig beretning fra hans menighet forteller om hans martyrium, og er den eldste skildring av denslags utenfor Det nye testamente.
Bladmoser

Bladmoser er landplanter som er kjennetegnet ved at gametofytten har blader, og at rottråden (rhizoid) er flercellet.
Bladmoser er en svært viktig plantegruppe, i og med at de ofte er den første vegetasjonen som vokser på bare landområder.
I noen habitater utgjør de de eneste landplantene, men forekommer også i de fleste andre miljøer sammen med andre planter.
Inndelingen av bladmosene er fremdeles svært usikker.
Man vet at lever- og nålkapselmoser ikke hører til bladmosene;
at bladmosene er søstergruppen til karplantene;
og at de fleste bladmoser (over 90 %) hører til de egentlige bladmosene (Bryidae), som utgjør en naturlig gruppe.
Plasseringen av diverse mindre mosegrupper er derimot ikke avklart ennå.


== Eksterne lenker ==
(en) bladmoser – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) bladmoser i Encyclopedia of Life 
(en) bladmoser i Global Biodiversity Information Facility 
(no) bladmoser hos Artsdatabanken 
(sv) bladmoser hos Dyntaxa 
(en) bladmoser hos Fossilworks 
(en) bladmoser hos ITIS 
(en) bladmoser hos NCBI 
(en) bladmoser hos Tropicos 
(en) Kategori:Bryophyta – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bryophyta – detaljert informasjon på Wikispecies
Siri Dokken

Siri Dokken (født 5. juli 1966 i Bærum) er en norsk avistegner og illustratør. 
Siri Dokken er utdannet ved SHKS og har arbeidet som illustratør for bokforlag og reklamebyråer siden 1991. I 1994 utgav hun tegneserien Kongens Mann sammen med tekstforfatteren Baard Enoksen. Hun var avistegner i ukeavisa Dag og Tid i 1994, men har siden 1995 tegnet fast for Dagsavisen.
I 2005 mottok Siri Dokken «EWK-prisen» for sine avistegninger. Prisen deles ut av det svenske EWK-sällskapet og er oppkalt etter avistegneren Ewert Karlsson (1918-2004). Hun mottok sammen med Kari Tinnen Kultur- og kirkedepartementets debutantpris for barne- og ungdomslitteratur 2010, for Ulla hit og dit. I 2011 ble hun tildelt prisen for Årets avistegning for tegningen «Folkekongen» som ble presentert i Dagsavisen 17. oktober 2009.Dokken har tegnet karakterene i spillefilmen Titina fra 2022.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Intervju med Siri Dokken i forbindelse med EWK-prisen Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.
Inge Grødum

Inge Grødum (født 13. august 1943 i Telemark) er en norsk avistegner og illustratør. 

Grødum er utdannet ved SHKS. Han var avistegner i Nationen i perioden 1973–1987 og har tegnet fast for Aftenposten siden 1987. Han har også illustrert en stor mengde bøker og tegnet for TV, ukeblader og reklame. Han har hatt separatutstillinger i Norge og deltatt på kollektivutstillinger i utlandet. Han er også representert i Sammlung Karikaturen & Cartoons i Basel. De daglige kommentartegningene hans i Aftenposten kjennetegnes av lun humor, portrettlike karikaturer og en rask, uanstrengt strek.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Eksempler på Grødums kommentartegninger i Aftenposten
Lunder

Lunder (Fratercula) er en slekt med middels store alkefugler som inngår i gruppen Aethiinae i alkefamilien (Alcidae). Slekten teller tre arter, hvorav lunde (F. arctica) hekker i fuglefjell langs Norskekysten og på Svalbard.
Lundene blir omkring 35–40 cm lange og har en svært karakteristisk og meget høyt, kraftig og (i hekkedrakt) fargerikt nebb. Fjærdrakten er svart, grå og/eller hvit, hos neshorn- og topplunde ispedd gule fjær.
Lundene legger sitt eneste egg i en hule. Hulen kan være naturlige fjellsprekker, men er ofte utgravd av fuglene selv i gressbevokste, bratte heng nær havet.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Birds of the World og er i henhold til Winkler, Billerman & Lovette (2020). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008, 2017, 2020)

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Lari, måkefugler, 5 familier, 5 underfamilier, 40 slekter, 155 arter
Dromadidae, krabbeeterfamilien, 1 slekt, 1 art
Glareolidae, brakksvalefamilien, 3 slekter, 17 arter
Stercorariidae, jofamilien, 1 slekt, 7 arter
Alcidae, alkefamilien, 11 slekter, 25 arter
Aethiinae, 4 slekter, 9 arter
Ptychoramphus, sotalke (monotypisk)
Aethia, dvergalker, 4 arter
Cerorhinca, neshornlunde (monotypisk)
Fratercula, lunder, 3 arter
F. arctica, lunde (monotypisk)
F. corniculata, hornlunde
F. cirrhata, topplunde
Alcinae, 7 slekter, 16 arter (hvorav 1 slekt og 1 art er utdødd)
Brachyramphus, dvergteister
Cepphus, teister
Synthliboramphus, stariker
Alca, alker
Pinguinus, geirfugl (†)
Alle, alkekonge
Uria, lomvier
Laridae, måkefamilien, 5 underfamilier, 25 slekter, 105 arter


=== Artsgalleri ===

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) lunder – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) lunder i Encyclopedia of Life 
(en) lunder i Global Biodiversity Information Facility 
(no) lunder hos Artsdatabanken 
(sv) lunder hos Dyntaxa 
(en) lunder hos Fauna Europaea 
(en) lunder hos Fossilworks 
(en) lunder hos ITIS 
(en) lunder hos NCBI 
(en) Kategori:Fratercula – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Fratercula – detaljert informasjon på Wikispecies
Matti Røssland

Matti (Ray Morten) Røssland (født 1966) er en norsk musiker. Han ble oppdaget av Ivar Dyrhaug og Åge Aleksandersen på slutten av 1980-tallet, og kom med debutplaten Før hanen galer i 1989. Albumet fikk en god mottakelse av de norske kritikerne. 
Neste album var Tøffe tider (1992) og for tittelsporet «Tøffe Tider» fikk han NOPA-prisen Årets verk innen tekst i 1992. Senere kom Neon Junkies (1996), hvor tittelsporet nok en gang fikk prisen Årets verk, denne gangen for musikken. I 2003 kom Vilden sky og i 2004 kom albumet Samleplata, hvor Røssland blant annet synger duett med Elin Tvedt på en nyinnspilling av sangen «Stjålen båt» fra albumet Tøffe tider. 


== Referanser ==
Makk

Makk (eller mark) betegner avlange, krypende virvelløse dyr.
Typiske makk er leddormer, flatormer eller rundormer.
Systematisk sett er begrepet av liten verdi og brukes ikke lenger i den biologiske nomenklaturen.
Grunnen til dette er at mange makkgrupper ikke er nær beslektet med hverandre.
En avlang (ormelignende) kroppsform har oppstått mange ganger uavhengig i dyrenes evolusjon, ofte som tilpasning til et krypende eller borende liv i myke sedimenter.
Videre har denne kroppsformen også gått tapt mange ganger uavhengig, ved at for eksempel lemmer ble utviklet.
Stamarten til samtlige av de tosidig symmetriske dyrene var for eksempel høyst sannsynlig ormeformet.
Ut ifra denne stamformen har både bløtdyr, leddyr, pigghuder, ryggstrengdyr og andre grupper utviklet andre kroppsformer.
I eldre systematikk (for eksempel hos Linné) finner man derimot ofte makk (latin «Vermes») som en systematisk gruppe.
Men en slik gruppe er altså et svært kunstig samlebegrep som ikke sier noe om slektskap.
Makk brukes også om ulike larveformer av dyr som i voksenstadiet ikke omtales som makk, f.eks. flue-, bille- eller sommerfugllarver.
Eskil Ervik

Eskil Ervik (født 11. januar 1975 i Trondheim) er en norsk tidligere skøyteløper.
Erviks fremste mesterskapsplasseringer var bronse i allround-VM på Hamar i 1999, og sølv i EM på samme bane i 2000.
Under landslagstrener Peter Muellers ledelse fikk Ervik en ny vår som skøyteløper – Ervik satte den 5. november 2005 verdensrekord på 3000 meter med tiden 3.37,28 i Calgary, etter at han den 15. oktober 2005 satte ny utendørs verdensrekord på 3000 meter med tiden 3.44,90 i Inzell. 
Den 13. november satte han ny verdensrekord på 5000 meter med 6.12,19 i Calgary. Rekorden ble dog slått av Chad Hedrick i paret etter. Ervik var i dette løpet den første i verden som gjennomførte en 5000 m med samtlige rundetider under 30.0.
I EM på Hamar i 2006 ble Ervik igjen nr. 2 – etter italieneren Enrico Fabris.
På 2000-tallet var Ervik den ledende allroundløperen i Norge, og han tok fem NM-titler på rad mellom 2000 og 2004, og ble på nytt mester i 2006 og 2007. Han har også to norgesmesterskap i enkeltdistanser på 1500 m, tre på 5000 m og ett på 10000 m. Han representerte Hamar Idrettslag.
I 2006 spilte Top Gear inn «Winter Olympics Special», der Jeremy Clarkson kjørte om kamp med sin Jaguar XK8 mot Ervik i Vikingskipet. Ervik vant denne 1500-meteren enkelt, og passerte Clarkson med flere runder.
Etter at Ervik la opp som aktiv skøyteløper ble han i 2008 ansatt i markedsavdelingen til Storhamar Dragons.
Han ble videre rektor og opprettet skolene WANG Toppidrett Hamar AS og Wang Ung Hamar i 2017


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eskil Ervik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eskil Ervik på Internet Movie Database 
(no) Eskil Ervik hos Filmfront 
(en) Eskil Ervik – Olympics.com 
(en) Eskil Ervik – Olympic.org 
(en) Eskil Ervik – Olympedia 
(en) Eskil Ervik – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Eskil Ervik – Speedskatingbase.eu 
(en) Eskil Ervik – SpeedSkatingNews.info 
(en) Eskil Ervik – SpeedSkatingStats.com 
(no) Eskil Ervik i Store norske leksikon
(no) Om Eskil Ervik og hans oppvekst i Brundalen
Ølve

Ølve er en bygd på nordvestsiden av Kvinnheradsfjorden i Kvinnherad kommune i Hordaland. 
Ølve grenser på land til Bjørnafjorden kommune, og i sjø til Tysnes kommune. Ølve er en jordbruksbygd, men det er også noen industribedrifter der, blant annet Harding AS, som er en stor produsent av livbåter til fartøy, cruiseskip, og oljeplattformer med hele verden som marked. 
Historisk er Ølve kjent for bergverksindustri og for stein. Av alle baksteheller som er funnet under utgraving av middelalder-Oslo, er halvparten fra Ølve, laget av grå-grønn klebersteinsskifer.. En rekke svovelkisgruver ble drevet i området, blant annet av Lysaker Kemiske Fabrik.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kulturnett Hordaland