Wang Zheng (mandarin)

Wang Zheng (født 1571 i Jingyang i Shaanxi i Kina, død 1644) var en kinesisk stormandarin som konverterte til katolisismen (dåpsnavn: Philippus) og ble en av de mest fremtredende og innflytelsesrike kristne i Kina mot slutten av Ming-dynastiet.


== Liv og virke ==
I 1594 tok han den høye embedsmannseksamen som gav ham graden juren, og (etter ni mislykkede forsøk) i 1622 tok han den aller høyeste graden, jinshi, og ble stormandarin. Han ble døpt av pater Diego de Pantoja i Beijing ca. 1616. Etiske overveielser synes å ha spilt en stor rolle for hans beslutning om å bli kristen.Wang Zheng samarbeidet med de utenlandske jesuittmisjonærene blant annet for at de skulle få utformet og utgitt sine verker på høyverdig språk, og forberedte og organiserte deres ankomst og misjonsarbeid i hans hjemprovins Shaanxi. Han var også aktivt engasjert i karitative organisasjoner  (fangshenghui); blant annet grunnla han i Xi'an Den karitative forening ca. 1634 som han i skriftet Renhui yue gav grundige og detaljerte anvisninger ut fra kristen lære og dyd.Hans personlige religiøse forfatterskap er betydningsfullt. Han var også en oppfinner som utviklet eller tilpasset maskineri særlig til nytte for landbruket. Nevnes kan en møllemaskin (zixingmo) og en selvdrevet vogn (zixingche).  Som han fremholdt om den selvdrevne møllemaskinen: Selv kvinner og barn kunne håndtere dem. Hans nyttige tekniske oppfinnelser ble faktisk med på å øke interessen for kristendommen.
I 1623 ble han prefekturaldommer (tuiguan) i Guangping i provinsen Nanzhili. Han måtte frasi seg embedet etter kort tid fordi hans stemor døde og han måtte reise hjem. Så ble han i 1627 prefekturaldommer i Yangzhou i Nanzhili, men så døde hans far året etter og han sluttet igjen. I 1631 ble han assisterende oppsynskommisjonær (ancha qianshi) i provinsen Shandong med ansvar for Liaohaihærenes krets, men trakk seg tilbake et år etter fordi han ikke hadde maktet å forhindre oppstand.Wang Zheng er også kjent som en av de kristne mandariner som ikke helt klarte monogamiet. Først hadde han vært svært standhaftig. Selv om han ikke hadde noen sønn nektet han å ta seg noen konkubine. Men senere ombestemte han seg, og ble da prompte ekskommunisert fra den katolske kirke. Men flere år etter, i 1637, angret han seg og lovde å anbringe sin konkubine i et separat kammer, i håp om å kunne bli tilgitt av Gud og Himmelen, som han skrev. Det førte til at han ble gjenopptatt i det kirkelige fellesskap.Da Li Zichengs styrker nærmet seg nektet han å ta til seg mat, og etter syv dager døde han.


== Verker ==
Xiru ermu zi, Hangzhou 1626 (sammen med p. Nicolas Trigault – beskrivelse av Matteo Riccis tidlige og sene transkripsjonssystem av kinesisk til romansk skrift. Det beste systemet ble også tatt i bruk av kinesiske lærde.)
Zhuqi tushuo, 1627 (illustrasjoner og forklaringer av forskjellige maskiner, blant annet klokker)
Weitian airen jilun (beskrivelse av hans konversjon til kristendommen, og utlegning av gudsbegrepet og kristen xiao)
Renhui yue, 1634 (anvisninger om kristne dyder og de 14 barmhjertighetsverk)
Xinzhi zhuqi tushuo, 1637 (illustrert forklaring om alle de nylig lagede maskiner)
Qiqing jiezui qigao, 1638 (bønneskriv om å bekjenne synder – da han angret å ha tatt seg en konkubine)Dessuten viktige forord eller etterord, som f.eks. 

til p. Johann Schrecks Yuanxi qiqi tushuo, 1627, – illustrert forklaring om de vidunderlige maskiner fra Det fjerne vesten.
til p. Johann Adam Schall von Bells Chonyi tang riji suibi, 1638, som skildret munker og eremitter i den egyptiske ørken og behandler askese og lydighet.


== Referanser ==


== Litteratur ==