jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gundestrupkjelen

Gundestrupkjelen er et offerfunn som ble funnet i 1891 ved Gundestrup i Nord-Jylland. Kjelen er laget av sølv og er ca. en meter i diameter. Den består av 13 relieffplater som en gang har vært sammenhengende. Kjelen kan dateres til 300 f.Kr. – 300 e. Kr. og er en av de mest storslåtte importgjenstandene fra det keltiske området i førromersk-romersk jernalder. 
På platene finnes det over 100 relieffbilder av ulike gjenstander samt menneske- og dyrefigurer. Mange av motivene gjenfinnes i sør-skandinavisk bergkunst i form av vognhjul, ormer, lurblåsere og mennesker i prosesjon.
I Gundestrupkjelens utsmykning finnes også en del figurer som sannsynligvis representerer keltiske guder og gudinner. Blant annet er sannsynligvis guden Cernunnos; den behornede,  avbildet. Figuren bærer hjortehorn og holder en halsring i den ene hånden og en orm i den andre. Ikke mye er kjent om Cernunnos, men ettersom han ofte er omgitt av dyr antar man at han kan ha vært en slags dyrenes gud. Taranis; hjulets gud, er også avbildet. Han forbindes som regel med forandring. Utover kjelens religiøse innhold framstår den med den tidens klesdrakter, våpen og smykker.
Relieffene er tydelig påvirket av den hellenistiske og etruskiske forestillingsverden, noe som kan tyde på sterke bånd med de østre middelhavslandene.
Gundestrupkjelen er stilt ut i Nationalmuseet i København.
Lars Omar Lund

Lars Omar Lund (født 11. april 1980) er en norsk tidligere ishockeyspiller som har representert Comet Halden. Våren 2008 debuterte han for innebandylaget Remmen Rammers.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Omar Lund – Eurohockey.com 
(en) Lars Omar Lund – Eliteprospects.com
Homicide: Drapsavsnittet

Homicide: Drapsavsnittet er en amerikansk kriminalserie som gikk på NBC fra 1993 til 1999.
Serien handlet om noen drapsetterforskere i byen Baltimore. Serien er basert på boken Homicide: a Year on the Killing Streets (1991) av David Simon, som beskriver hans opplevelser som journalist blant Baltimore-politiet. Den ble regnet som en av de mest realistiske politiseriene, men har en snert av (intern) humor og lite selvhøytidelighet. Byen og dens historie spilte en fremtredende rolle som bakteppe for handlingen. Det var lagt lite vekt på sentimentalitet og rollefigurenes liv utenfor arbeidet, og serien ble heller ingen stor seersuksess til tross for en rekke priser og gode anmeldelser. En TV-film kom året etter seriens slutt.
I Norge ble de første sesongene vist av NRK2.


== Handling ==
Den første sesongen introduserte etterforskerne Frank Pembleton (spilt av Andre Braugher) samt Stan Bolander, Kay Howard, Meldrick Lewis, John Munch, Tim Bayliss, Beau Felton og Steve Crosetti (spilt av Jon Polito) og Al Giardello på rollelisten. I den tredje sesongen ble etterforsker Steve Crosetti oppdaget død, etter et selvmord. I den fjerde sesongen sluttet både Daniel Baldwin og Ned Beatty, som spilte henholdsvis Beau Felton og Stan Bolander. I historien hadde de to etterforskerne nylig fått en 22 ukers suspensjon fra deres stillinger i politiet. Stan Bolander gikk etter hvert av med pensjon. Felton, som hadde gått undercover, ble drept i tjenesten i løpet av den femte sesongen.


== Produksjon ==
Opptakene ble gjort med håndholdt kamera i og rundt Baltimore. Serien var blant pionerene i bruk av populærmusikk over montasjesekvenser. Barry Levinson, som selv er fra byen, var sjefsprodusent og regisserte dessuten et par episoder. Blant andre filmregissører som har instruert Homicide er Kathryn Bigelow, Stephen Gyllenhaal, John McNaughton og Ted Demme.


== Roller ==
Hovedroller:

Kyle Secor – Tim Bayliss, etterforsker
Richard Belzer – John Munch, etterforsker
Clark Johnson – Meldrick Lewis, etterforsker
Yaphet Kotto – Al Giardello, skiftlederAndre Braugher – Frank Pembleton, etterforsker (sesonger 1–6)
Melissa Leo – Kay Howard, etterforsker/gruppeleder (sesonger 1–5)
Ned Beatty – Stanley Bolander, etterforsker (sesonger 1–3)
Daniel Baldwin – Beau Felton, etterforsker (sesonger 1–3)
Jon Polito – Steve Crosetti, etterforsker (sesonger 1-2)Richard Belzer har også spilt John Munch i serien Spesialavsnittet samt i gjesteroller i Lov og orden, Law & Order: Trial by Jury, The X-Files, The Beat, Arrested Development og The Wire – noe som er rekord for en fiktiv figur.
Mange kjente skuespillere har gjort gjesteopptredener i Homicide, blant dem Steve Buscemi (også regi), James Earl Jones, Robin Williams og Jake Gyllenhaal (som far og sønn), Neil Patrick Harris, Jena Malone, David Morse og Chris Rock.


== Eksterne lenker ==
(en) Homicide: Drapsavsnittet på Internet Movie Database 
(en) Homicide: Drapsavsnittet på Metacritic 
tv.com
Irlands tolv apostler

Irlands tolv apostler er en gruppe irske helgener som ifølge legenden fikk sin opplæring hos St. Finnian av Clonard. Flere av dem levde før Finnians tid, og flere fikk sin opplæring andre steder, men det de har til felles er at de var fremtredende misjonærer og klostergrunnleggere.
De tolv er:

Brendan av Birr
Brendan sjøfareren
Canice av Aghaboe
Colum av Tir da Glas
Kieran av Clonmacnoise
Kieran av Saighir
Kolumba av Iona
Laserian av Inishmurray
Mobi av Glasnevin
Ninnaid av Inismacsaint
Ruadhan av Lothra
Sinell av Cleenish


== Litteratur ==
De hellige Tolv apostler av Irland (500-t)  – Den katolske kirke
Skjold (beskyttelse)

Skjold ble brukt i antikken og middelalderen til å beskytte seg mot piler, sverd, spyd etc. Skjoldene, i likhet med øvrig rustning, mistet sin betydning ved introduksjonen av skytevåpen.


== Gresk Periode ==


=== Hoplon ===
Noe ukorrekt navnet på det sirkulære skjoldet som greske hoplitter benyttet fra omkring 500 f.kr. Skjoldet var stort og i den tette linjeformasjonen ble skjoldet plassert slik at det beskyttet sidemannen. Skjoldet hadde en viktig symbolsk betydning foruten å gi forsvar. Den personen som ikke vendte hjem med sitt skjold i behold ble betraktet som en desertør.


== Romersk Periode ==


=== Romerske infanteriskjold ===

De romerske legionærer brukte i siste del av republikken og den første delen av keiserriket en type standardiserte rektangulært skjold, kalt (scuta). Skjoldet hadde håndgrepet på midte, dekket av en skjoldbule og var bygd opp av en treramme som var overtrukket av lintøy eller lær og gjerne forsterket med metallkanter. Scutaene utviklet seg fra store ovelskjold. De tidlige utgavene så ut som et buet ovelskjold med øvre og nedre del skåret av. Siden ble også sidekantene rette, og skjoldet utviklet seg til firkantede skjoldene man kan se på trajansøylen og andre romerske monumenter.
Skjoldet kunne også være i en flat oval utgave. På romerske omumenter er disse skjoldene gjerne brukt av leietropper.
I de siste århundrene av imperiet gikk legionærene over til i bruke runde skjold, ofte ganske dype. Disse minner mye om hoplon-skjoldene grekerne hadde brukt.


== Vikingtiden ==
Det vanlige skjoldet i Skandinavia og Vest-Europa i vikingtiden (tidlig middelalder) var av tre. Det var rundt, med en skjoldbule i midten for å beskytte hånden. Slike skjold har bl.a. blitt funnet i Gokstadskipet, som er fra 900-tallet. Ellers har vi overlevert illustrasjoner i gamle manuskripter. Noen av disse illustrasjonene tyder på at noen angelsaksiske skjold var buet, men ingen arkeologiske funn støtter teorien. 
Slike runde treskjold ble brukt i skjoldborger, dvs. formasjoner med rekker av skjold side ved side.
Brendan av Birr

Det finnes også en annen St. Brendan, Brendan sjøfareren.Brendan av Birr var en irsk abbed. Han var venn og elev av Kolumba av Iona, og ble som abbed i klosteret i Birr en viktig person for irsk kristendom. Brendan fikk ærestittelen «den fremste av de irske profeter». 
Det var gjennom Brendans intervensjon på en synode i Meltown at Kolumbas ekskommunikasjon ble opphevet. 
Legenden forteller at da Brendan døde i 573 fikk Kolumba en visjon, der han så at engler mottok Brendans sjel. Han ble dermed regnet som helgen umiddelbart etter sin død. Hans minnedag feires den 29. november.
St. Brendan

St. Brendan kan vise til:

Brendan av Birr,  irsk abbed.
Brendan sjøfareren, irsk oppdager og helgen.
Dalsøyra

Dalsøyra er ei bygd i Gulen i Sogn og Fjordane. Her finnes barnehage, skole med barne- og ungdomstrinn og butikk. Fra gammelt av hadde bøndene på gården Dale allmenning og naust på Dalsøyra.


== Historie ==
Folk på gården Dale skal fra gammelt av ha eid et jordstykke på Dalsøyra der de hadde naust. Da rutebåtene begynte å gå og det ble vanlig med motorbåter var det lite bruk for robåter og naust, og de forfalt et etter et.


=== Første landhandel ===
Den første landhandelen på Dalsøyra ble startet i 1902 av Isak Breidvik som også var damskipsekspeditør da fylkesbåtane fikk stoppested her. Dampskipskaien ble bygget i 1911. Fra 1904 var Isak Breidvik også ansvarlig for en telegrafstasjon inntil ca. 1920 da den ble flyttet og Staten tok over driften. Dalsøyra ble eget poststed i 1905, og den første poståpneren var John J. Kjellevoll.


=== Ny landhandel ===
1. juni 1928 fikk Sigurd Ellingsen kjøpe et stykke av naustgrunnen til tomt. Det ble da bygget to hus og de begynte med landhandel. I 1931 bygget de en liten trekai. Den ble bygget om og utvidet i 1948, og den fikk da en stor steinfylling og betongplate. Hovedbygningen hadde blitt bygget i 1939. I 1948 ble det satt opp to lagerbygg.Einar Sigurson Ellingsen tok over forretningen i 1957. Det ble da bygget fryselager og hele butikken ble utvidet og nyinnredet i 1965.


=== Flystripe ===
Dalsøyra har en flystripe for mikrofly,  Rompene Airport, som etter siste utbedring måler 210x20 meter.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kleiva, Ivar; Gulen i Gammal og ny tid, Gulen Kommune 1996
Virkesdal, Erling: Mitt bu, min heim, min keisardom.....Litt slekts-, gards- og bygdehistorie. 2015.


== Eksterne lenker ==
Dalsøyra.skule
Billedgaleri
Sogn og Fjordane fylkesleksikon
Veger i Gulen
Dalsøyra Rompene Airport
Dalsøyra Landhandel
E. Ellingsen AS
Angor Wat (band)

Angor Wat var et punkband med base på UFFA-huset i Trondheim.


== Historikk ==
Angor Wat ble startet i 1981 og gikk det første halvåret under navnet Dimensjon S. Besetningen var Erik Ingebrigtsen (vokal), Asbjørn Tiller (gitar), Håvard Houen (bass) og Jens-Petter Wiig (trommer). Tiller var som den eneste med tidligere banderfaring med som assisterende bassgitarist i Wannskrækk. Bandet gjorde da også sin debut-konsert sammen med nettopp Wannskrækk som på den tiden var Trondheims største punkband.
I 1983 kom også Viggo Mastad med på gitar og bandet ga året etter ut en splittkassett med Moldebandet Bannlyst som siden ble lisensiert og utgitt i flere land. I 1985 forlot Erik Ingebrigtsen bandet og Håvard Houen overtok vokalen mens Asbjørn Tiller gikk tilbake til bassen. Denne besetningen ga ut LP-en General Strike på det engelske selskapet Children Of The Revolution Records og turnerte i Danmark og England foruten Norge.
Etter dette forlot både Tiller og Houen bandet for å starte sitt eget Transsiberian Hijackers. Wiig og Mastad gjorde noen innspillinger på egen hånd, blant annet til samleplatene Party Terror Volume 1 og Tsjernobilly Boogie. Siden ble Guttorm Nordø (gitar), Olav Hagen (bass) og Baard Noodt (vokal) engasjert som nye medlemmer. Denne besetningen gjorde en del innspillinger i 1987 som finnes på kassetten Rest In Pieces. En tittel som også ga bud om at slutten var nær.
Angor Wat ble oppløst i 1988, men gjenoppstod som Israelvis senere samme år.


== Medlemmer ==
Jens Petter «Wix» Wiig: trommer, 1981-1988
Asbjørn «Assert» Tiller: gitar og bass, 1981-1986
Håvard Houen: bass og vokal, 1981-1986
Erik Ingebrigtsen: vokal, 1981-1985
Viggo Mastad: gitar, 1983-1988
Bård Noodt: vokal, 1986-1988
Guttorm Nordø: gitar, 1986-1988
Olav Hagen: bass, 1986-1988
Tor Egil «Gillo» Ingebrigtsen: bass, 1988


== Utgivelser ==
Med lov skal man land bygge: kassett, 1983
Bannlyst/Angor Wat: Split-kassett med Bannlyst, 1984
General Strike: LP, 1985
All Those Wasted Years – Angor Wat 1981*1986, 1986
Rest in Pieces: LP, 1987
Reissue, 1988


== Litteratur ==
UFFA 1981–2006: alternativ ungdomskultur i Trondheim (Tapir akademisk forlag, 2006, ISBN 82-519-2164-3)


== Eksterne lenker ==
(en) Angor Wat på Discogs 
Angor Wat sin offisielle myspaceside 
Biografi av Willy B
Diskografi på diskografi.no
Blog
Biretta

Biretta er en spesiell hatt som brukes av geistlige i den katolske kirke. Den er firkantet og kan være med eller uten en dusk på toppen. Hattetypen stammer fra et hodeplagg som ble brukt i middelalderen kalt birettum eller pileum.Prester og diakoner bruker en sort biretta, biskoper bruker lilla, og kardinaler bruker rød. Paver bruker ikke biretta, de kan isteden bruke camauro, et rødt hodeplagg som ligner mer på en lue. Både paven og andre av de katolske geistlige bruker zucchetto.
Også noen geistlige i den anglikanske kirke bruker biretta.Også utenfor geistligheten brukes i noen sammenhenger biretta.


== Bilder ==

		
		
		
		


== Litteratur ==
Philippi, Dieter (2009). Sammlung Philippi – Kopfbedeckungen in Glaube, Religion und Spiritualität. St. Benno Verlag, Leipzig. ISBN 978-3-7462-2800-6. 
James-Charles Noonan, Jr.: The Church Visible: The Ceremonial Life and Protocol of the Roman Catholic Church, Viking, 1996, ISBN 0-670-86745-4.
Bannlyst/Angor Wat

Bannlyst/Angor Wat er et split-album med Bannlyst og Angor Wat, utgitt i 1984 av Knallsyndikatet.


== Sporliste ==


=== Bannlyst ===
«Maktspill»
«Medalje eller dom»
«Der det finnes makt»
«Systemets redskap»
«Starving By Greed»
«Krav»
«Livets gang»
«Liv og død»
«Warning: The Final Day»
«Den siste kamp»
«Refuse»
«Det var engang et menneske»
«Soldat»
«Omega»


=== Angor Wat ===
«Straff»
«Ikke alene»
«Svikt»
«Kæm lagd loven?»
«10000 daga»
«Trance»
«Gud og staten»
«Over lik»
«Metalljungel»


== Kilder ==
Kassetten på Discogs
Geodesi

Geodesi er vitenskapen knyttet til jordens form og størrelse samt dens ytre tyngdefelt. Geodesien danner grunnlag for kart- og oppmålingsarbeid.


== Se også ==
Landmåler


== Eksterne lenker ==
(en) Geodesy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Geodesy – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Jorden ifølge WGS 84.
Geodesi – Statens kartverk
Espeland fangeleir

Espeland fangeleir er en fredet krigsfangeleir i Moldalia på Espeland i Arna i Bergen kommune. Det er det eneste helhetlige tyskbygde fangeanlegget igjen av over 600 fangeleirer i Norge i okkupasjonstiden.
Leiren var en erstatning for Ulven leir i Os. Byggingen ble påbegynt i 1942, og sto ferdig i 1944. Anstalten hadde plass for om lag 380 fanger. 
Anlegget var i utgangspunktet tenkt som en ren transittleir for politiske fanger, der fangene raskt skulle sendes videre til Grini fangeleir. Imidlertid kom leiren også til å brukes som en tvangsarbeidsleir, og mange ble internert i lengre tid.Espeland leir var klassifisert som Polizeihäftlingslager (politifangeleir), og vokterne var i de fleste tilfeller veteraner fra første verdenskrig som for det meste behandlet de norske fangene ordentlig. Men i krigens siste år ble forholdene brutalisert da SS-Oberscharführer Ludwig Runzheimer ankom. Leiren antok da karakter av en konsentrasjonsleir. Fra januar 1943 til 9. mai 1945 da det tyske vaktholdet fratrådte, tok leiren imot 2.026 fanger, for det meste fra Hordaland og Sogn og Fjordane, og stort sett uten domfellelse. De satt i Schutzhaft (forvaring). 627 ble overført til Grini fangeleir, og minst 378 av disse ble senere sendt til fangeleirer i Tyskland.Etter krigen ble fangeleiren benyttet som tvangsarbeidsleir for norske landssvikere frem til 1948, og deretter for samtlige gjenværende tyske krigsforbrytere i Norge fram til 1952. Leirområdet ble deretter disponert av Sivilforsvaret frem til 1997.Anlegget ble fredet i november 2014, og Stiftelsen Espeland fangeleir overtok eierskapet i januar 2015. I 2022 fikk institusjonen navnet Stiftelsen Lenken, og også Gestapomuseet i Bergen sentrum inngår i stiftelsen. I dag er leiren benyttet som kompetanse- og formidlingssenter, spesielt rettet mot skoleelever. På denne bakgrunnen er stiftelsen opptatt av fredsarbeid, med fokus på menneskeverd, menneskerettigheter, demokrati og aktive medborgerskap.
Hvert år deles Stiftelsen Lenkens formidlingspris ut 8. mai i Espeland fangeleir.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stiftelsen Espeland fangeleir
Bergen byleksikon på nett, om Espeland fangeleir
Landsverneplan for justissektoren, DSB
Fangeleiren i Moldalia
Ray Wilson

Ray Wilson (født 17. desember 1934 i Shirebrook i England, død 15. mai 2018) var en britisk fotballspiller for Huddersfield, Everton, Oldham og det engelske landslaget.


== Karriere ==
Wilson var det engelskmennene kaller «a late developer». Da han vant sine første trofeer, FA-cupen med Everton og Fotball-VM med England, var han allerede blitt 31 år.
I løpet av sine år i Huddersfields forsvarsrekke markerte han seg som landets beste back. Hans fremste styrke var farten, og på kortere distanser var det ingen som var i nærheten av å kunne følge ham.
Opprinnelig var Ray Wilson angrepsspiller, men han slo aldri skikkelig til, verken som spiss eller ving. Manager i Huddersfield var Bill Shankly. Han besluttet å flytte Wilson ned i forsvarsrekka. Dette viste seg å være en riktig avgjørelse, og Wilson etablerte seg snart som fast inventar på Alf Ramseys engelske landslag der han til slutt ble stående med 63 landskamper.
Huddersfield var imidlertid ingen stor klubb og Wilson måtte komme seg videre skulle han vinne sølvtøy som klubbspiller. Everton-manager Harry Catterick hadde, helt siden han satt i sjefsstolen hos Sheffield Wednesday, vært en varm beundrer av Wilsons hurtighet, pasningsfot, avslappede forsvarsspill og sugende taklinger. Etter flere mislykkede forsøk klarte Catterick i 1964 å hente Ray Wilson fra Leeds Road til Goodison Park. Overgangssummen var på 35 000 britiske pund, i tillegg til at Mick Meagan gikk motsatt vei.
Starten på Wilsons år ved Merseyside kunne vært bedre. Allerede i første hjemmekamp, mot Nottingham Forest, fikk Wilson en hofteskade som holdt ham på sidelinja i over fire måneder. Da han var tilbake igjen mistet han ikke en kamp på flere år, og toppet karrieren våren 1966 med sine to triumfer på Wembley Stadium.
To år senere, i 1968, ble Wilson skadet igjen. Denne gangen var det en alvorlig og komplisert kneskade som tok ifra ham mye av hans ekstreme hurtighet. Dette tvang ham til å trappe ned, og i 1969 gikk han fra Everton til Oldham og avsluttet senere karrieren som spillende trener i Bradford City. Deretter gjorde han et relativt overraskende karrierevalg og ble begravelsesbyråagent.
I 2000 ble Wilson utnevnt til medlem (MBE) av Order of the British Empire.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ray Wilson – FIFA 
(en) Ray Wilson – Transfermarkt 
(en) Ray Wilson – national-football-teams.com 
(en) Ray Wilson – Soccerbase.com (manager) 
(en) Ray Wilson – EU-Football.info 
(en) Ray Wilson – FBref
New Line Cinema

New Line Cinema er et av Hollywoods største filmselskaper og er en del av Time Warner. Selskapet er i nyere tid mest kjent for sin filmatisering av Ringenes herre, i tillegg til Austin Powers-filmene og kultklassikeren Dark City.
New Line Cinema ble grunnlagt i 1967 og ble i 2008 en del av Time Warner-konsernet.


== Filmer (utvalg) ==
1992 – Twin Peaks - Fire Walk with Me
Ringenes herre


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Bunnstoff

Bunnstoff påføres som maling på undervannsdelen av skroget på båter, skip eller andre strukturer i vann.  Den tjener flere funksjoner.  Utover fargelegging er dens primære funksjoner å hindre korrosjon og å begrense begroing.
Korrosjon må hindres fordi det reduserer styrken i stålskip, mens begroing er et problem fordi det reduserer skipets hastighet.  Et skip er normalt i dokk for maling med to til tre års mellomrom.  Det er ikke uvanlig å se 15-20 % hastighetsreduksjon fra nymalt skip og frem til det går i dokk.
De første systemene for å hindre begroing besto i tynne kobberplater som ble boltet til skroget på treskuter.  Klipperen Cutty Sark er utstilt som museumsskip i England og har dette systemet.  
Senere er også tinn blitt svært mye brukt som giftstoff.  Med økt fokus på forurensing ble dette forbudt som virkningsstoff fra og med 1. januar 2008.
Den norske produsenten  Jotun er blant de ledende leverandørene i verden på maling for maritime applikasjoner.


== Eksterne lenker ==
Påføring av bunnstoff på båten, youtube.com, lesedato 3. februar 2016
Vitenskapelig bunnstoff, Forskning.no, lesedato 3. februar 2016
Fartøysdivisjonen

Fartøysdivisjonen er en del av Kystjegerkommandoen (KJK).
Avdelingen opererer Stridsbåt 90N og RHIB. Typiske oppdrag er forflytning og innsetning av patruljer som opererer bak fiendens linjer, informasjonsinnhenting, overvåkning og rekognosering (ISTAR), sanitetsstøtte og styrkebeskyttelse.Avdelingen består av profesjonelle offiserer og spesialister  som har minst ett hovedfagfelt de spesialiserer i.


== Historie ==
Avdelingen het før Taktisk Båtskvadron (TBS) og var da en del av Marinens jegervåpen.
TBS ble opprettet som egen avdeling våren 2004 etter å ha blitt skilt ut fra Kystjegerkommandoen.
I august 2015 ble avdelingen igjen integrert inn i KJK, da som Fartøysdivisjonen.


== Utdanning ==
Grovuttak for å kvalifisere for utdanningen gjennomføres ved Forsvarets opptak og seleksjon (FOS) på Sessvollmoen. Utdanningen har en varighet på tolv måneder, hvor første halvåret er utdanning ved Haakonsvern orlogsstasjon i Bergen og andre halvår er «on the job training» som fartøysoperatør i Harstad.
Utdanningen består av en felles grunnutdanning, deretter i hovedsak maritime fag som fartøyskjennskap og navigasjon, samt operatørferdigheter innen overlevelse, stridsteknikk, sanitet, våpenopplæring og samband.
Fartøysoperatørene utdannes til spesialister innen hovedfagfelt som maskinist, navigatør eller skytter.
Tjeneste i avdelingen gir fartstid til å løse ut dekksoffiser klasse 5 – kystskippersertifikat eller maskinoffiser klasse 1, uten krav til tidligere fagutdanning fra før.


== Oppdrag ==
I 2010 støttet TBS Helse Nord med fire fartøyer for å styrke ambulanseberedskapen i forbindelse med at asken fra Island skapte problemer for Luftambulansetjenesten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fartøysoperatør i Kystjegerkommandoen
Stridsbåt 90 som ambulanseberedskap
Løgn

En løgn er en usann påstand eller erklæring fremstilt som en sannhet. Løgn foregår mellom mennesker når løgneren uttaler noe han eller hun vet er usant, med den hensikt å få noen til å tro det er sant.
En løgn er fremsatt for å villede, og som altså ikke er i overensstemmelse med avsenderens egen forståelse av sannheten.
Løgn er et etisk begrep. Enhver uttalelse som har til hensikt å villede i forhold til egen oppfatning av sannheten kan karakteriseres som løgn i etisk forstand. Dette kan også innebære å si noe som faktisk er sant. Eksempel: Styrmannen skrev i skipsloggen: «I dag er kapteinen edru». En slik uttalelse impliserer at kapteinen er en fyllik, noe som slett ikke behøver å være tilfelle. Altså kan styrmannen ha sagt noe sant, men på en måte som har til hensikt å villede. Dette blir i så fall løgn.
Løgn er ikke det motsatte av sannhet. Løgnens motstykke er oppriktighet, eller ærlighet. (Det motsatte av sannhet er usannhet). Det går fint an å si en usannhet uten å lyve. Man kan være i god tro, være feilinformert, ha misforstått, feiltolket, være ført bak lyset og så videre.
En person som lider av indre tvang til å lyve kalles mytoman eller, noe misforstått: lystløgner.


== Hva forskningen sier om hvorledes løgn avsløres ==
En rekke «eksperter» har med jevne mellomrom hevdet at de vet hvorledes løgn kan avsløres uten at dette kan bekreftes i forskning. 
Forskningen hittil omfatter både kreative modellforsøk i laboratoriet og feltstudier foretatt i en kriminalpsykologisk sammenheng hvor det står mye på spill og hvor avsløring av løgn har store konsekvenser. Og det forskningen viser hittil (2020), er at de populært antatte tegn på løgn – det unnvikende blikket, blunking, selvmanipulering, generelt urolig kroppsspråk og skifte i kroppsstilling, urolige ben – ikke har sammenheng med hvorvidt avsender faktisk produserer en løgn.


== Referanser ==


== Se også ==
Hvit løgn
Narrestrek (practical joke)
Bløff
Svindel, bedrageri
Forfalskning, falsk
Løgnfabrikk, falske nyheter, desinformasjon


== Eksterne lenker ==
Sannheten om løgn - artikkel fra forskning.no 21. oktober 2005