jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Per Kleiva

Per Kleiva (født 1. april 1933 i Torsken, død 17. september 2017) var en norsk bildekunstner som arbeidet med maleri og grafikk. Han var sønn av Ivar Kleiva og vokste opp i Troms, på Sunnmøre og i Gulen i Sogn. Han bodde på Nesodden. Han er særlig kjent for sine malerier i op- og popkunststil og for de grafiske bladene i silketrykk fra tiden han var tilknyttet kunstnerkollektivet Gras. Han var en av de ledende politisk engasjerte kunstnerne i 1960- og 1970-årene. I popkunsten ble billige bruksgjenstander sammenstilt til krasse politiske budskap.Kleiva var særlig kjent for sine silketrykk med politisk brodd i 1970-årene blant annet «Amerikanske sommerfugler» og «Tre blad frå imperialismens dagbok» (1971) som viser amerikanske militærhelikoptre over vietnamesiske blomsterenger. Kleiva var en sentralt medlem av Gras-gruppa av aksjonistiske kunstnere som laget politisk kunst mot blant annet EEC og Vietnamkrigen. I 1990-årene fortsatte det politiske engasjementet i en mer dempet stil, ofte mot en bakgrunn av steile vestlandsfjell og høye fosser.Tre av Kleivas bilder hang i S-blokka i regjeringskvartalet som ble delvis ødelagt av bomben 22. juli 2011. Bildene ble funnet i ruinen, restaurert og hengt opp igjen i Kulturdepartementets lokaler.


== Utdanning ==
Kleiva studerte under Per Krohg på Statens kunstakademi i årene 1955 til 1957. Før det hadde han tatt kveldskurs på Bergen Kunst- og Håndverksskole og på Vestlandets kunstakademi. I 1959 studerte han under Niels Lergaard på Kunstakademiet i København, og han studerte også ved Kunstakademiet i Firenze og Kunstakademiet i Stockholm. Fra 1961 til 1965 var han assistent hos Sigurd Winge.


== Utstillinger ==
Han debuterte på Statens Kunstutstilling (Høstutstillingen) i 1963 og hadde den første separatutstillingen året etter, på Galleri 27 i Oslo. Deretter hadde han en rekke separatutstillinger både innenlands og utenlands, og han deltok på mange gruppe- og kollektivutstillinger. I tillegg sto han for utsmykkingen av en rekke offentlige og private bygg.
Han var blant stifterne av kunstnerkollektivet GRAS, som markerte seg med sin politiske kunst i første halvdel av 1970-årene. Han var også en pådriver for å bedre kunstneres rettigheter, og deltok i kunstneraksjonen 1974.Kleiva ble regnet som en av Norges mest sentrale samtidskunstnere. Verket «Tre blad frå imperialismens dagbok» (1971) ble kåret til et av Morgenbladets 12 viktigste kunstverk i perioden 1945-2005. Der inngår det kjente silketrykket Amerikanske sommerfugler, der amerikanske kamphelikopter av en type som var kjent fra Vietnamkrigen var påmontert sommerfuglvinger.Per Kleivas kunst er blant annet innkjøpt til Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Museet for samtidskunst, Henie Onstad Kunstsenter og Nordnorsk Kunstmuseum.


== Litteratur ==
Renberg, Ulf (1986). Per Kleiva. Oslo: Labyrinth Press. ISBN 8273930009. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Verk av Per Kleiva på nasjonalmuseet.no
Kjetil Siem

Kjetil Person Siem (født 29. september 1960) er en norsk fotballeder, journalist og forfatter. Han var direktør i FIFA fra juli 2016 til utgangen av 2019, og hadde tidligere vært generalsekretær i Norges Fotballforbund, direktør i Vålerenga Fotball, reporter og leder for mesterskap i TV 2, journalist i Aftenposten, direktør i NTF, Norsk Toppfotball, CEO (adm dir) for Premier Soccer League (PSL) i Sør-Afrika og sportsdirektør i TVNorge/MAX.


== Biografi ==
Kjetil Siem kommer opprinnelig fra Gjerdsetbygda i Romsdalen, der han vokste opp som en av fem brødre på et lite gårdsbruk hvor sauehold og skogsdrift var de viktigste inntektskildene. Hans eldste bror Stein tok over gårdsbruket som senere ga den videre til sin datter. Han har utdanning som allmennlærer fra Sagene lærerhøgskole i 1984 og seinere som pedagog med spesialområde innen dukketeater. I 1997 grunnla han sitt eget internett-selskap Sportsprofiler (senere kalt Icons), som drev hjemmesider på internett for fotballspillere i Norge, England og Tyskland. Selskapet hadde i år 2000 kontrakt med over 80 prosent av de Premier League-spillerne som hadde egen hjemmeside. Foretaket Sportsprofiler skal ha vært det første selskapet i verden som startet denne formen for forretningsvirksomhet. 
Da Siem var administrerende direktør i VIF tok klubben sølv i 2004 og gull i 2005, og leverte begge sesongene overskudd i regnskapene. Siem var den lengstsittende direktøren i VIF Fotballs historie da han sluttet.Siem tiltrådte stillingen som CEO (adm dir) for Premier Soccer League (PSL) i Sør-Afrika 1. august 2007, og kontrakten sluttet etter fotball-VM i Sør-Afrika i 2010. Men kontrakten hans ble forlenget med ett år, som gjorde oppholdet i Sør-Afrika til nøyaktig 4 år. Han kom fra stillingen direktør i NTF, Norsk Toppfotball. 
I Sør-Afrika gjorde Siem som leder ligaen finansielt sterkt gjennom en TV-avtale med Super Sport, som han var sentral i opprettelsen av. Avtalen innbringer sammen med andre kommersielle avtaler PSL nesten 600 mill. pr annum. Styreleder i 2010 og PSL, Irwin Khoza uttalte til VG at etter at Siem tok over PSL hadde ligaen tatt fullstendig kontroll over eget innhold.I Sør-Afrika startet Siem i 1994 startet et prosjekt kalt Soccer Against Crime i Western Cape, som er provinsen rundt Cape Town. Dette prosjektet hjelper barn og ungdom til fotballtrening og aktivitet som alternativ til den kriminelle løpebane.Siem har skrevet flere bøker, deriblant biografien om Ole Gunnar Solskjær, og boken Proff i England, en bok om de norske fotballproffene i England. I 2008 utkom hans debutroman Begynner på P, en barne- ungdomsbok som tar for seg 12-åringen Simens møte med ulike tabubelagte temaer og dagligdagse utfordringer. Boken fikk terningkast fire i Romsdals Budstikke.Han var idemaker til Norsk Fjellfestival, som siden 1999 har blitt arrangert i Rauma kommune hvert år.Fra 1. januar 2012 til 2016 var han generalsekretær i Norges Fotballforbund.Siem var direktør i FIFA fra juli 2016 til utgangen av 2019.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kjetil Siem på Internet Movie Database
Gullbotn

Gullbotn er navnet på overgangen som ligger på nordøstsiden av Gullfjellet ved innsjøen Øyjordsvatnet/Langavatnet, og er høyest på en kort strekning på ca. 7 km fra Trengereid ved Trengereidfjorden i Samnanger til Trengereid ved Sørfjorden som er det eneste som binder Bergenshalvøya og Bergen til fastlandet. 
Kommunegrensen mellom Samnanger og Bergen går midt over Gullbotn.
I nordenden av Øyjordsvatnet/Langavatnet ligger det som tidligere var Gullbotn Turistheim. Gullbotn er også et hytteområde.


== Turmål ==
På Gullbotn er det en lysløype på ca. 5 km, men og med mulighet for kortere runde rundt vannene. Tidligere et populært utfartsområde for skigåere fra Bergen. 
Gullfjellstoppen nås via varderekken ovenfor lysløypen, til fots om sommeren og på ski om vinteren.
Trengereidhotten nås via samme oppstigning, men man tar nordover en sti på øvre Gullbotn.
Parkering ved lysløypen.


=== Se også ===
Byfjellene i Bergen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gullbotn friluftsområde
PopHeart

PopHeart er en EP utgitt under U2s PopMart-turné i 1997. Det er en liveinnspilling fra Edmonton i Canada og Rotterdam i Nederland.


== Sporliste ==
«Please»
«Where the Streets Have No Name»
«With or Without You»
«Staring at the Sun»


== Kilder ==

(en) PopHeart på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) PopHeart på MusicBrainz
Blood Simple

Blood Simple er en kriminalfilm og film noir skrevet, regissert og produsert av Joel og Ethan Coen. Dette var deres spillefilmdebut. 
Det amerikanske filminstituttet (AFI) har kåret filmen til tidenes 98. beste spenningsfilm fra USA.


== Handling ==
Abby (Frances McDormand) og Ray (John Getz) er i et forhold. Abbys ektemann Marty (Dan Hedaya) hyrer inn en privatetterforsker (M. Emmet Walsh) for å drepe dem. Privatetterforskeren skyter i stedet Marty for at Abby skal få skylden. Ray oppdager liket og kvitter seg med det, fordi han tror Abby drepte mannen sin. Privatetterforskeren tror han er i ferd med å bli avslørt og skyter Ray, men blir selv skutt av Abby, som tror det er mannen hennes.


== Medvirkende ==
John Getz som Ray
Frances McDormand som Abby
Dan Hedaya som Julian Marty
M. Emmet Walsh som privatdetektiv
Samm-Art Williams som Meurice
Deborah Neumann som Debra
Rev. William Preston Robertson som radiofyr


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Blood Simple på Internet Movie Database 
(no) Blood Simple hos Filmfront 
(sv) Blood Simple i Svensk Filmdatabas 
(da) Blood Simple i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Blood Simple på Allociné 
(nl) Blood Simple på MovieMeter 
(en) Blood Simple på AllMovie 
(en) Blood Simple på Turner Classic Movies 
(en) Blood Simple på Rotten Tomatoes 
(en) Blood Simple på Metacritic
Arnljot Eggen

Arnljot Eggen (født 13. august 1923, død 4. februar 2009 i Oslo) var en norsk lyriker og lærer, bosatt i Oslo.
Eggen debuterte i 1951 med diktsamlingen Eld og is, og han utgav senere en rekke diktsamlinger. Han bidro også med andre typer litteratur, blant annet ungdomsbøker, viser og gjendiktninger av utenlandske lyrikere.
Arnljot Eggen skrev på både bokmål og nynorsk. Han er onkel til Eystein Eggen.
I 1970-årene ble han knyttet til ml-bevegelsen og Arbeidernes kommunistparti. Hans politiske ståsted ble reflektert i hans diktning, og han var en pioner innen politisk teater i Norge. Han hadde også en spalte i avisen Klassekampen. 


== Bibliografi ==
Eld og is – dikt (1951)
Jegeren – dikt (1955)
Sendebod – dikt (1959)
Snarøya, før og nå – sakprosa (1960)
Sagasus i stasjonsbyen – prosa (1962)
Eit hovud i havet – dikt (1965)
Sovjetlyrikk frå Majakovskij til Jevtusjenko (medforfatter) – gjendiktning (1966)
Roller og røynd – dikt (1967)
Polsk etterkrigslyrikk: Den sjuande engelen (medforfatter) – gjenditning (1967)
Obotunde Ijimere og Wole Soyinka: Når trommene tal – gjendiktning (1968)
Sprekker i muren – dikt (1969)
Baksideviser – viser (1970)
Wolf Biermann: Songar til piggtråd-harpe – gjendiktning (1971)
Lagnad sa vi – dikt (1972)
Obotunde Ijimere: Fødd med eld på hovudet – gjendiktning (1972)
Knaben-balladen og andre tekster – dikt (1974)
Skrifta på veggen – viser (1976)
Skulder ved skulder – dikt (1977)
Dikt gjennom 30 år – dikt (1979)
Dei nødvendige – dikt (1980)
Den lange streiken – ungdomsbok (1981)
Hei sveis – barnedikt (1984)
Hanane på Kreta – barnedikt (1985)
Jaroslav Seifert: Songen om epletreet – gjendiktning (1986)
Wolf Biermann: Dra-dra – gjendiktning (1986)
Vi er dei mange. Teater om arbeidsfolk – drama (1987)
Kongsdatteren og røverne – barnebok (1988)
Det flyktige varige – dikt (1988)
Dikt mot det stumme – dikt (1993)
Dikt i utval – dikt (1996)
Eystein Eggen og skriftkulturen i fjellregionen – sakprosa (1996)
Når fuglane frir (medforfatter) – barnebok (1996)
Lengdesnitt – dikt, aforismer og viser (2003)


== Hørespill ==
Hei sveis, gutar (1959, ikke bevart)
Den store skihopperen (for barn) (ikke bevart)
Svart-Nils og detektivane' (for barn) (1963, ikke bevart)
Sensasjon i Langviksposten (for barn) (1963, ikke bevart)
Pionerar i Nedrebygda (for barn) (ikke bevart)
Eg lit på deg, Jon! (for barn) (produsert 1965)
Hjula stansar på Rabben (produsert 1975, reprise 1977)To av Eggens barnehørespill ble utgitt på Samlaget (1975)


== Priser og utmerkelser ==
Noregs Mållags barnebokpris 1963 (delt med Johannes Heggland og Knut Hauge)
Dagbladprisen 1968
Melsom-prisen 1971, for Bakside-viser
Kritikerprisen for beste barne- og ungdomsbok 1981, for Den lange streiken
Doblougprisen 1985 (delt med Bergljot Hobæk Haff)
Melsom-prisen 1989, for Det flyktige varige


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arnljot Eggen hos Nationaltheatret 
(no) Om Arnljot Eggen på Forfattersentrums sider.
(no) Digitaliserte bøker av Eggen hos Nasjonalbiblioteket.
Øyvind Alapnes

Øyvind Alapnes (født 16. november 1976) er en norsk fotballdommer og daglig leder i Tromsø Idrettslag.
Han var tidligere hoveddommer i den norske Eliteserien, da med klubbtilhørighet i Finnsnes IL. Han har hatt flere jobber i Nordic Choice Hotels, bl.a. som direktør på Clarion Collection Hotel With, så Clarion Hotel The Edge i Tromsø og sist som Senior Vice President i Nordic Choice Hotels. Den 1. februar 2021 gikk han tilbake til fotballen gjennom å bli daglig leder i eliteserieklubben Tromsø Idrettslag.
I juli 2005 hadde han sin første internasjonale dommeroppgave på seniornivå, da han var fjerdedommer i en europacupkamp i Georgia, mellom hjemmelaget FC Torpedo Kutaisi og hviterussiske FC BATE Borisov.
Han la fløyten på hyllen i 2009 og gikk da inn i hotellbransjen gjennom å bli hotelldirektør på City Living Hotel Tromsø.  I tillegg har han inntil februar 2018 vært styreleder i Troms Fotballkrets og medlem av breddekomiteen til Norges Fotballforbund, etterfulgt av å være medlem av breddeutvalget i samme forbund


== Referanser ==
TPC at Southwind

TPC at Southwind er en privat golfbane i Memphis i Tennessee, grunnlagt i mars 1988 som del av nettverket Tournament Players Club.
Mesterskapsbanen med par 71 ble tegnet av Ron Prichard med Hubert Green og Fuzzy Zoeller som PGA TOUR-konsulenter. Banen har vært arena for FedEx St. Jude Classic på PGA-touren siden 1989. Under turneringen i 1993 satte Jay Delsing ny banerekord med 61 slag. Rekorden ble tangert i 2001 av Bob Estes.
Banen er svært variert, og vannhindre spiller en viktig rolle. Hull 14 (231 yards) rangeres som et av de vanskeligste par 3-hullene på PGA-touren hvert år. Hullet krever et utslag med lang jernkølle eller wood til en smal green beskyttet av vann langs hele høyre side. Greenen er svært ondulert. Hull 18 sørger for en spektakulær avslutning på runden: utslaget må spilles langs et vannhinder som beskytter venstresiden av fairwayen. Dette vannhinderet fortsetter deretter til venstre for greenen og tvinger spilleren til å tenke to ganger før han eller hun sikter innslaget direkte mot flagget.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Profil på TPC
Drew Carey

Drew Allison Carey (født 23. mai 1958 i Cleveland i Ohio) er en amerikansk skuespiller, komiker og programleder.


== Liv og virke ==
Carey jobbet som stand-up-komiker i 1991 da han opptrådte på The Tonight Show starring Johnny Carson. Hans opptreden den kvelden imponerte Carson personlig. Carey påstår han overdro kredittkortet sitt den påfølgende dagen da han returnerte oppringninger fra interesserte agenter, og han har kreditert Carson for at han i det hele tatt har en karriere. Etter dette opptrådte han i en rekke biroller i TV-serier, noen av dem sammen med Kathy Kinney, og det var i disse seriene han utviklet en figur som var en uheldig ungkar fra middelklassen.
I 1995 begynte ABC å vise The Drew Carey Show, en situasjonskomedie med Carey og Kinney i hovedrollene som figurene de hadde spilt tidligere. Carey spilte personalansvarlig i en dagligvarebutikk i Cleveland, Ohio. I samme periode var Carey også vert for den amerikanske versjonen av Whose Line Is It Anyway? sammen med deltakerne Ryan Stiles og Colin Mochrie fra samme serie. Whose Line Is It Anyway? var også inspirasjonskilden for Drew Carey's Green Screen Show, som premierte i 2004 på WB Television Network med Carey som delaktig vert. Der han underholdt mange med fantastiske improvisasjonsevner.I 1997 publiserte Carey sin selvbiografi, Dirty Jokes and Beer: Stories of the Unrefined. I boken delte han minner fra tidlig barndom og fra sin fars død da han var åtte år gammel, og han avslørte at han en gang ble seksuelt misbrukt, hadde vært deprimert, og til og med hadde forsøkt å begå selvmord. Han skrev også om sine år ved Kent State University, og om sin personlige karriere opp til tiden da boken ble lansert.
Drew Carey hadde en liten rolle i filmen Coneheads som drosjepassasjer. Han har også hatt en cameoopptreden i spillet The Sims, men bare i tilleggspakken House Party. Han har uttalt at han er en tilhenger av The Sims-serien, og at han spiller det ofte. Han har også spilt i World Poker Tour og har uttalt at han er tilhenger av amerikansk fotball og den skotske fotballklubben Glasgow Rangers. Carey ble i 2004 av Comedy Central rangert på 84.-plass av de 100 største stand-up-komikeren gjennom alle tider og den 21. februar 2003 fikk han også en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
23. juli 2007 annonserte han på Late Show with David Letterman at han tok over programmet The Price Is Right på CBS fra Bob Barker som gikk av med pensjon etter å ha ledet programmet fra 1972–2007.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Drew Carey på Internet Movie Database 
(sv) Drew Carey i Svensk Filmdatabas 
(da) Drew Carey på Scope 
(fr) Drew Carey på Allociné 
(en) Drew Carey på AllMovie 
(en) Drew Carey hos Turner Classic Movies 
(en) Drew Carey hos Rotten Tomatoes 
(en) Drew Carey hos The Movie Database 
CNN: «Drew Carey leads 'smoke-in' to protest ban»
World Poker Tour-profil
«Stand-Up Guy», intervju med Carey i Reason magazine av Nick Gillespie og Steve Kurtz
Drew Carey The Price Is Right
Leonard Peltier

Leonard Peltier (født 12. september 1944) er en nordamerikansk indianeraktivist som ble dømt i 1977 til to sammenhengende livstidsdommer for å ha drept to FBI-agenter. Det har vært sådd tvil om hvorvidt han er skyldig eller ikke, og han blir regnet som en samvittighetsfange av Amnesty International.


== Dommen ==
Leonard Peltier ble dømt og er for tiden i fengsel for mordet på FBI-agentene Ronald A. Williams, 27, og Jack R. Coler, 28, som begge døde under en skuddveksling på Pine Ridge Reservatet i 1975. Peltier har vært i fengsel siden 1976.
Peltier har mange støttespillere som mener han er uskyldig og at han ble dømt på ulovlig vis, siden de mener at det er ingen som vet hvem som faktisk avfyrte skuddene som drepte de to FBI-agentene.


== Debatt ==
Leonard Peltier blir av mange betraktet som en politisk fange, og han har mange støttespillere verden over, inkludert Nelson Mandela, Rigoberta Menchu, Amnesty International, FNs Høykommissær for Menneskerettigheter, Tenzin Gyatso (den 14. Dalai Lama) og Europaparlamentet, som alle har bedt om hans løslatelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
No Parole Peltier Association
PDC Tangen

PDC Tangen as er et norsk boktrykkeri. Bedriften ble etablert i 1968 under navnet as Bryne Trykkeri i Aurskog-Høland kommune i Akershus, men skiftet navn til PDC, en forkortelse for printing data center, i 1978. Firmaet har i dag trykkeri i Aurskog og markedsavdeling i Oslo.  PDC Tangen har 105 ansatte og en årsomsetning på 186 millioner kroner.
PDC Tangen tilbyr tjenester innen tilrettelegging av informasjon på nett og papir. De er hovedleverandør av publiseringstjenester til de store norske forlagene, staten og en rekke kjente organisasjoner og bedrifter. De har eget servicekontor i Oslo sentrum og et moderne produksjonsanlegg på Aurskog. 
Firmaet dannet i 2007 – sammen med flere andre firmaer i bransjen – 07 Media AS. Det skiftet samtidig navn til 07 Aurskog.


== Eksterne lenker ==
PDC Tangens hjemmesider
Det forsømte forår (film)

Det forsømte forår er en dansk film fra 1993. Den er basert på romanen Det forsømte forår av Hans Scherfig.


== Handling ==
På 25-årsjubileet etter videregående husker noen av de blomstrende elevene skoledagene som lykkelige. I virkeligheten var det stikk motsatt. Skolen var et galehus der lærerne, spesielt «Blomme», plaget elevene. Som et resultat var det en av elevene som ble morder.


== Rolleliste ==


== Priser ==
Frits Helmuth vant Bodilprisen for beste mannlige hovedrolle i 1994 og Jesper Langberg Bodilprisen for beste mannlige birolle. 
Helmuth vant også Robertprisen for årets mannlige hovedrolle.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Det forsømte forår på Internet Movie Database 
(da) Det forsømte forår i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) Det forsømte forår på MovieMeter 
(en) Det forsømte forår på AllMovie 
(en) Det forsømte forår på Turner Classic Movies
Martha Leivestad

Martha Steinsland Leivestad (født 4. juni 1994) er en norsk VGTV profil, tidligere youtuber og programleder oppvokst på Stord i Vestland.


== Bakgrunn og virke ==
Leivestad har bachelor i film og tv-kreatør på Westerdals i Oslo.Hun var fra 2018 til desember 2021 en del av NRKs YouTube-kanal NRK 4ETG og kom i 2021 med sitt eget program, Martha blir rik på NRK, der hun åpenhjertig viste at hun ikke har hatt helt kontroll på egen økonomi.  
Leivestad har også medvirket i NRK-programmet Avkledd med Jenny Skavlan, Kongen befaler, Ikke lov å le på hytta og Spårtsklubben på VGTV. Under Humorprisen 2020/2021 vant hun publikumsprisen året morsomste på TV.I 2021 sluttet Leivestad i NRK og 4ETG etter 4 år. Hun begynte i VGTV, hvor hun har vært aktuell med både podkasten Nuvel, sammen med Marlene Stavrum, og programmet Skål, Martha - ledet av Leivestad selv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martha Leivestad på Internet Movie Database 
(no) Martha Leivestad på Instagram
Domkirkeodden (museum)

Domkirkeodden, tidligere Hedmarksmuseet, er en del av Anno museum som ligger på Domkirkeodden i Hamar og består av Storhamarlåven, domkirkeruinene med glassvernebygg, folkemuseum og urtehage. Storhamarlåven var i bruk inntil man i 1963 besluttet å bygge om 1700-tallsbygningen til et moderne museum etter tegninger av arkitekt Sverre Fehn. Hedmarksmuseet v/arkitekt Sverre Fehn ble tildelt arkitekturprisen Betongtavlen for 1976.


== Bispegården og Storhamarlåven ==
Storhamarlåven ble bygget over bispegården på Hamar, da den var blitt forlatt og ødelagt av svenskekongens soldater i 1567. I 1947, da utgravningen begynte, var låven med fjøs, stall og låve enda i bruk, men i 1963 bestemte man seg for å bygge et moderne museum av låven. Arkitekten Sverre Fehn, som tegnet museet, kom opp med en idé som bevarer restene av både bispegården og Storhamarlåven, i tillegg til å legge til rette for framtidige utgravninger. 
Inni bygningen finner man en utstilling av de arkeologiske funnene på Åker gård og domkirkeodden, samt gjenstander fra distriktets kulturhistorie. Der er også en aula til konferanser, konserter, teaterforestillinger og møter.


== Folkemuseet ==
Oplandenes Folkemuseum ble opprettet i 1906, og ble flyttet til domkirkeodden i 1912–1914. Rundt omkring på odden kan du se antikvariske bygninger fra Hamar, Ringsaker, Løten og Stange. Det første var hovedbygningen fra Grimsrud gård (oppført 1775) fra Helgøya. Det er til sammen 70 slike bygg på området.


== Urtehagen ==
Urtehagen ligger ved siden av Storhamargården og ble anlagt i 1975. Den bygger på arven fra de katolske munkene, som fulgte med domkirken. Pilegrimer brukte å ta med seg urter fra sydlige land, som munkene dyrket i hagene sine. De ble brukt til medisin. Da domkirken ble lagt i ruiner på 1500-tallet vokste urtehagen vilt. Hamarkaupangen var dessuten kjent for sine eple- og kirsebærhager.


== Se også ==
Domkirkeodden naturminne
Domkirkeruinene på Hamar


== Litteratur ==
Welle-Strand, Erling (1916-2013) (1974). Museums in Norway. Oslo: Royal Ministry of Foreign Affairs. s. 18. ISBN 8271770039. 


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Domkirkeodden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons