jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
High Street Kensington undergrunnsstasjon

High Street Kensington undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger på Kensington High Street i Kensington and Chelsea, i kollektivsone 1.
Stasjonen betjener linjene Circle og District. 


== Eksterne lenker ==
High Street Kensington Underground Station  Transport for London (Engelsk)
Mastertape

En master(tape) er et innspilt lydbånd på produksjonsstadiet. Når lyd mastres, overføres som regel en ferdig lydmiks i to kanaler til en mastertape for masseduplisering.
En remaster er en lydinnspilling som er mastret på nytt, som regel med bedre utstyr enn tidligere. I dag gjøres dette som oftest digitalt. I noen tilfeller benyttes også lydbånd som er nærmere originalinnspillingen (kopiert i færre generasjoner) enn første gang produktet ble mastret.
Kensington High Street

Kensington High Street er en gate i Kensington i det vestlige London. Den var tidligere en del av A315.
I den vestlige enden går den over i Hammersmith Road nær Kensington Olympia stasjon. Den går så øst-nordøst forbi Commonwealth Institute og High Street Kensington undergrunnsstasjon. Etter å ha krysset Kensington Church Street går den østover til det sørvestlige hjørnet av Kensington Gardens, nær Kensington Palace. Den går så over i Kensington Road. 
Stykket mellom Commonwealth Institute og Kensington Gardens er et populært handleområde, med både de vanlige butikkjedene og en del mer eksklusive butikker. House of Fraser grunnla et varehus der i 1870; i 2005 ble det annonsert at dette skal legges ned og blir overtatt av Whole Foods Market, en amerikansk kjede av supermarkeder.
Edwin Booth

Edwin Thomas Booth (født 13. november 1833 nær Bel Air i delstaten Maryland, død 7. juni 1893) var en berømt amerikansk skuespiller. Han var sønn av en annen kjent skuespiller, Junius Brutus Booth, som oppkalte Edwin etter Edwin Forrest og Thomas Flynn, to av sine skuespillerkollegaer. 


== Booth og Lincoln ==
Edwins yngre bror, John Wilkes Booth, var også skuespiller, men er kjent som morderen av president Abraham Lincoln i 1865. Ironisk nok så reddet Edwin Booth livet til Abraham Lincolns sønn, Robert Lincoln, fra enten stor skade eller til og med den sikre død ved å dra ham opp på togplattformen etter at han hadde falt utenfor.


== Teaterkarriere ==
Edwin Booth gjorde sin debut på scenen i stykket Richard III i Boston i 1849. I sine første opptredener spilte han vanligvis sammen med sin far. To år senere hadde han sin første hovedrolle ved å overta for sin far. 
Etter farens død i 1852 dro Booth på en verdensturne, besøkte Australia og Hawaii, og fikk endelig anerkjennelse for egen navn etter en forestilling i Sacramento, California, i 1856. Han ville etter hvert bli anerkjent som en fremragende skuespiller.
Fra 1863 til 1867 hadde Booth ha ansvaret for Winter Garden Theatre i New York City, hovedsakelig med Shakespeare-tragedier. I 1865 overtok han Walnut Street Theatre i Philadelphia. 


== Mordet på Lincoln ==
Etter at Lincoln ble myrdet, var vanryet knyttet til familienavnet Booth og tvang ham til å holde seg unna scenen i mange måneder, en periode som ble dramatisert i 1955 i filmen Prince of Players med Richard Burton i hovedrollen som Edwin Booth. Filmen var basert på biografien til Eleanor Ruggles med samme tittel. Booth kom tilbake til scenen i Winter Garden i januar 1866 for spille hovedrollen i Hamlet, en rolle som etter hvert ble hans signatur.
I 1867 ødela en brann Winter Garden Theatre med det resultat at bygningen ble ødelagt og revet. Booth bygget deretter Booth Theatre, ferdig i 1869 og fortsatte en fornyet skuespillerkarriere. Panikken i 1873 fikk Booth Theatre til å gå konkurs i 1874, og det tvang ham ut på en ny verdensturne for å gjenskape formuen.


== Gift ==
Booth var gift med Mary Devlin fra 1860 til 1863, det året hvor hun døde. Han giftet seg senere på nytt med Mary McVicker i 1869, og ble atter enkemann i 1881.
I 1888 grunnla Booth Player’s Club i New York. Han siste forestilling var i hans signaturrolle som Hamlet i 1891 ved Brooklyn Academy. Han døde i 1893 i Player’s Club som fortsatt står og har et portrett av skuespilleren, malt av den berømte amerikanske maleren John Singer Sargent.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Edwin Booth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Edwin Booth hos Internet Broadway Database 
(en) Edwin Booth hos American National Biography 
(en) Edwin Booth reddet livet til Abraham Lincolns sønn
(en) John Singer Sargents portrett av Edwin Booth
(en) Prince of Players hos Internet Movie Database
Marineminnesmerket i Laboe

Marine-Ehrenmal Laboe (marineminnesmerket i Laboe) var opprinnelig et minnesmerke for tyske marinesoldater som falt under første verdenskrig. Minnesmerket ble ferdigstilt i 1936 og innviet av Adolf Hitler og viseadmiral Adolf von Trotha 30. mai 1936 på 20-årsdagen for Jyllandsslaget. I 1954 ble minnesmerket tilegnet sjøkrigens falne fra alle nasjoner. Tårnet som er 72 meter høyt og rager 85 meter over havet, er bare en del av minnesmerket. Nedenfor tårnet ligger ubåten «U995» fra andre verdenskrig som museumsskip. Minnesmerket er en viktig turistattraksjon, og tyske marinefartøy som passerer stanser alltid for å ære de falne soldatene.


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Marineehrenmal Laboe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marineehrenmal Laboe – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Deutscher Marinenbund e.V. – Marine-Ehrenmal Laboe
Ejlif Krogager

Ejlif Egon Richard Søndergaard Krogager (født 5. februar 1910 i Øster Nykirke, død 7. januar 1992) var en dansk prest og reiselivsgründer.
Krogager, som var prest i det danske sognet Tjæreborg i Jylland, ble kjent over hele Skandinavia som «Tjæreborgpresten»  Han grunnla i 1951 Nordisk Bustrafik, og senere Tjæreborg Reiser. I 1962 startet han flyselskapet Sterling Airlines. Turene gikk i starten kun til Spania, men etter hvert  ble antallet destinasjoner utvidet betydelig, både innen Europa og til andre verdensdeler.
Krogager startet beskjedent: Like etter siste verdenskrig, da dansker hadde vært avskåret for all reisevirksomhet utenlands, leide han en buss, ble med selv som reiseleder og overtalte medlemmer fra menigheten til å være med på turen, til nær selvkost.
Krogager var den som innførte det begrepet som vi senere kaller pakketurer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Eilifs gravstein på gravsted.dk
Copyright (tegn)

© er det engelske og amerikanske tegnet for opphavsrett. Lenge var det i England og USA et krav at man for å få opphavsrettsvern måtte bruke copyright-merket, men dette ble oppgitt ved landenes tilslutning til den verdensomspennende Bernkonvensjonen om opphavsrett. I tråd med denne konvensjonen oppstår opphavsretten i og med at åndsverket blir til, slik regelen også er i Norge. 
I Norge har bruk av copyright-merket aldri vært noe vilkår for opphavsrettvern. Imidlertid merkes ofte utgitte verk med symbolet både i Norge og andre land, men da kun for å opplyse brukere av verket om opphavsrettens eksistens, i kombinasjon med opplysninger om hva dette innebærer av begrensninger for utnyttelsen av verket. Bruk av copyright-merket har altså ingen rettslig betydning.


== Se også ==
Opphavsrett
Åndsverkloven
Lawrence Lessig
Hermann Aldinger

Hermann Aldinger (født 22. juli 1907 i Stuttgart-Cannstatt, død 2. november 1993) var en tysk general Luftwaffe. Han deltok som oberst og kommandør for et regiment i Legion Condor i den spanske borgerkrig, og mottok 24. september 1942 Deutsches Kreuz i gull for sine fortjenester. Senere ble han kjent som adjutant for generalfeltmarskalk Erwin Rommel. Kort før sin død bad Rommel Aldinger om å forelegge generalene kartene og dokumentene fra Afrika-felttoget, slik at den prekære situasjonen skulle bli klar for dem. 
Etter krigen ble Aldinger forfremmet til generalmajor og ble generalinspektør for Deutsche Luftwaffe.Hans barnebarn var den senere tyske forsvarsminister og NATO-generalsekretær Manfred Wörner.


== Referanser ==
Bataljonsstridsgruppe

En bataljonsstridsgruppe er et lite forband i en armé. Bataljonsstridsgruppen består vanligvis av en redusert infanteri- eller panserbataljon (gjerne med to kompanier eller eskadroner) samt en attachert blanding av mindre panser-, kavaleri, infanteri- og støtteavdelinger organisert etter stridsgruppens oppdrag. Infanteri- eller panserbataljonen står for stridsgruppens stabs- og ledelseselement, og bataljonssjefen er stridsgruppens leder.
Strukturen i en stridsgruppe er fleksibel, og den kan omorganiseres raskt for å tilpasse seg endringer i kampsituasjonen. En offensiv stridsgruppe kan for eksempel være sentrert rundt en redusert panserbataljon, med to stridsvogneskadroner støttet av et attachert infanterikompani. En mer defensiv stridsgruppe kan sentreres rundt en redusert infanteribataljon, med to kompanier og en pansereskadron. Støtteavdelingene vil ofte omfatte en oppklaringstropp (kavaleri), en luftvernenhet, en antipanserseksjon og ingeniørenhet, pluss artilleristøtte.
En panserdivisjon eller mekanisert divisjon kan ha inntil 12 separate bataljonsstridsgrupper til disposisjon, med tre eller fire i hver brigade.


== Eksterne lenker ==
Battle groups and company groups – armedforces.co.uk
Norsk Forleggersamband

Norsk Forleggersamband er en sammenslutning for norske forlag med en kristen profil. Sammen med Norsk Bokhandlersamband utdeler Forleggersambandet årlig Emmausprisen for bøker som «på en fremragende måte formidler og aktualiserer kristen tro og kristne verdier». 
Bokhandlersambandet og forleggersambandet har en velfungerende samarbeidsrelasjon til sine større, religionsnøytrale søsterorganisasjoner Den Norske Bokhandlerforening og Den norske Forleggerforening.
Sambandet omfattet per 2017 følgende sju forlag:
Genesis forlag
Hermon forlag
IKO-forlaget
Lunde forlag
Luther forlag
Proklamedia
Verbum


== Referanser ==
Norsk Bokhandlersamband

Norsk Bokhandlersamband er en sammenslutning av kristne bokhandlere. 
Sammen med Norsk Forleggersamband utdeler Bokhandlersambandet årlig Emmausprisen for bøker som «på en fremragende måte formidler og aktualiserer kristen tro og kristne verdier».
Bokhandlersambandet og forleggersambandet har en velfungerende samarbeidsrelasjon til sine større, religionsnøytrale søsterorganisasjoner Den Norske Bokhandlerforening og Den norske Forleggerforening.
FONO

FONO er interesseorganisasjonen for uavhengige norske plateselskaper. Organisasjonen ble stiftet i 1980 og har som formål å fremme norsk musikkproduksjon og fonogrammet som kulturmedium.
Organisasjonen har siden 1994 delt ut Bjellesauprisen til personer eller institusjoner som har gjort en spesiell innsats for norsk musikk. Sammen med IFPI Norge deler FONO ut Spellemannprisen og tildeler salgstrofeer i musikkbransjen.


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted
Intelligenspartiet

Intelligenspartiet eller Troppen var en norsk (kultur)politisk gruppering som samlet seg omkring Johan Sebastian Welhaven.
«Intelligensen»s viktigste parole angikk forholdet til Danmark. De mente at det var viktig å bygge det nye Norge med sterk forankring til dansk kultur, dansk språk og en estetikk som var preget av Johan Ludvig Heiberg. De representerte en motpol til Patriotene der Henrik Wergeland var frontfigur; blant patriotene gikk Intelligenserne under navnet «danomanerne». Det var etterkommere av Intelligenspartiet som senere skulle komme til å stifte partiet Høyre.
Konflikten hadde utspring i studentmiljøet og ble utløst av Welhavens angrep på Wergelands verdensdikt i Morgenbladet 15. august 1830, Skabelsen, Mennesket og Messias. Den utviklet seg gjennom Stumpefeiden og Dæmringsfeiden og tilspisset seg en siste gang i 1838, da Intelligensene iverksatte pipekonsert ved andre framføring av Wergelands syngespill Campbellerne eller Den Hjemkomne Sønn. Framføringen ble brukt som et påskudd. Stykket i seg selv var harmløst, og det var første gang Wergeland fikk et stykke framført på et offentlig teater. Reaksjonene sto ikke i rimelig forhold til situasjonen.
Hartvig Lassen skriver at «Partihadet» her hadde grepet «en meget upassende Anledning til at skaffe sig Luft mod en politisk Modstander». Intelligensepartiet led ved denne anledning nederlag. Men en av deres representanter, Peter Jonas Collett, forsøkte å forsvare Intelligensens opptreden ved en artikkelserie i Den Constitutionelle, der Welhavens estetiske synspunkter nok en gang ble anført mot Wergeland på en ekstrem måte. Blant annet ble følgende påstått: «Der er intet Haab længer; vi have intet mere at vente; hans Genius ligger dræbt i hans egen Barm.»
Lassen konstaterer at hver gang Wergeland på denne måten ble fordømt, «gik hans Digtning frem med usvækket Friskhed, kun bestandig med større Renhed og Harmoni» (jf. Lassen, Harvig 1877, Henrik Wergeland og hans Samtid).


== Se også ==
Konflikten mellom Wergeland og Welhaven
Intelligentsia
J.M. Stenersens Forlag

J.M. Stenersens Forlag AS er et norsk bokforlag grunnlagt i 1892, som siden 2003 har vært eid og drevet sammen med Kagge forlag. Forlaget var i fire generasjoner drevet av personer fra Stenersen-familien.


== Historie og utgivelser ==

Forlaget ble etablert i 1892 av Johan Martin Stenersen (1866–1948). To av de første større bokutgivelsene forlaget tok på seg, var å gi ut Norges Matrikkel for den norske stat samt Landstads salmebok, som forlaget hadde enerett på utgivelse av.I 1899 utgav det praktverket Snorres kongesagaer med illustrasjoner av malerne Halfdan Egedius, Christian Krohg, Gerhard Munthe, Eilif Peterssen, Erik Werenskiold og Wilhelm Wetlesen. Denne utgaven regnes blant det ypperste av norsk bokkunst og er fremdeles i salg. Utgivelsen av førsteutgaven førte imidlertid til at forlaget gikk konkurs. Hovedårsak var at boka var trykt med gotiske bokstaver som var i ferd med å bli regnet som avleggs. Rettigheten ble kjøpt ut av boet, slik at neste utgave av Snorre, inkludert en uhyre populær folkeutgave, ble satt med latinske bokstaver.For øvrig samarbeidet forlaget lenge med Staten, og trykte en mengde trykksaker, blanketter og lover. I 1903 etablerte J. M. Stenersen dessuten firmaet Folkeboksamlingenes Ekspedisjon som ble drevet ved siden av eget forlag, og som stod for innbinding og salg av bøker til folkebibliotekene. Siden 1895 hadde Stenersen da allerede vært ansvarlig for ekspedisjonen av barnebøker til boksamlingene i Norge. I 1921 ble arbeidet med materiell og blanketter organisert i et eget forlag, Sem og Stenersen AS.Under andre verdenskrig inngikk Stenersens forlag seg et samarbeid med Quislings fascistparti Nasjonal Samling (NS) med et spesielt ansvar for å utgi tyske bøker oversatt til norsk. Forlaget endret under krigen navn til G. Stenersens Forlag, etter Gunnar Stenersen (1901–1968), sønn av Johan Martin Stenersen, og utga nazistisk propagandalitteratur, som i 1943 ble overtatt av det nyetablerte Centralforlaget. I denne perioden var disse to, samt Blix forlag, Atlantic forlag, Viking forlag og Kamban forlag, benevnt som «NS-forlagene».
Etter krigen sørget kunstsamleren, aksjemegleren og forfatteren Rolf Stenersen (1899–1978) for at forlaget overlevde. I nyere tid har forlaget inngitt seg på filmproduksjonen av Thor Heyerdahls liv, og i større grad gitt ut kunstbøker, blant annet med  Ferdinand Finne (1910–1999). En del kokebøker har det også blitt. I 1990-årene ble forlaget drevet av den tidligere den Aschehoug-redaktøren Halfdan Freihow. I 2003 ble forlaget overtatt av Kagge Forlag, men har beholdt navnet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Forlagets hjemmesider
Sigbjørn Hjelmbrekke

Sigbjørn Hjelmbrekke (født 17. november 1979) var leder i Norsk Målungdom fra 2004 til 2005. Han er utdannet samfunnsøkonom og er i dag forsker ved Telemarksforskning i Bø i Telemark. 
Hjelmbrekke var også medlem av Rød Valgallianse og toppet partiets liste ved kommunevalget i Osterøy i 2001. Han har også stått på fylkeslister i Hordaland. I 2004 var han medvirkende i Opplysningskontorets (ml) – en marxist-leninistisk popmusikal som tar for seg ml-bevegelsens historie.
Vaterland Børneasyl

Vaterland Børneasyl var et barneasyl i Kristiania.  Det ble etablert i 1838–1839 i Spinderigaarden på Vaterlands Torv (Lilletorvet fra 1872), og hadde som sitt mandat å gi beskyttelse til barn i alderen mellom to og syv år, dog ikke fler enn to hundre.  En assosiert dameforening ble etablert samtidig.
En av de tidligere ledere for asylet var Vilhelmine Ullmann. Asylet flyttet i 1847 til Tomtegården, som var gitt av kjøpmann Thor Olsen sammen med et legat på 48 000 norske kroner. I 1930 kjøpte de nye lokaler i Sandakerveien 63 og endret navn til Thor Olsens Stiftelse. Siden 1933 har det vært drevet barnehage i bygningen.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt (red): Oslo byleksikon, Kunnskapsforlaget 2010, side 305, ISBN 978-82-573-1760-7


== Eksterne lenker ==
Barneasylene: Dager med "Leg og passende Beskjæftigelse" fra Tobias 4/97/ Oslo byarkiv
Ane Hansdatter Kismul

Ane Hansdatter Kismul (født 8. mars 1980 i Mosjøen) er politiker for Senterpartiet. Fra 2018 er hun sekretariatsleder for Senterpartiets stortingsgruppe.


== Biografi ==
Kismul var leder av Natur og Ungdom i årene 2003–2005. Hun arebidet deretter en periode som prosjektleder i Norsk Bioenergiforening (NoBio). I 2006 var Kismul generalsekretær i den nystiftede Norsk Vindkraftforening, Norwea.
Hun har arbeidet som rådgiver for Senterpartiets fraksjon i energi og miljøkomiteen på Stortinget og har vært politisk rådgiver for landbruksminister Trygve Slagsvold Vedum og forgjengeren Lars Peder Brekk (Sp). Fra 28. september 2012 til regjeringsskiftet etter stortingsvalget i 2013 var Kismul statssekretær i Olje- og energidepartementet.2015–2017 var hun politisk rådgiver i Norges Bondelag. Fra 2018 er hun sekretariatsleder for Senterpartiets stortingsgruppe.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ane Kismul – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Ane Hansdatter Kismul hos Norsk senter for forskningsdata
Fylkesvei 889

Fylkesvei 889 (Fv889) går mellom Smørfjord i Porsanger og Havøysund i Måsøy. Veien passerer bygdene Kokelv, Selkop, Lillefjord, Latter, Slåtten, Snefjord, Krokelv og Bakfjord


== Historie ==
Historisk sett ble det først anlagt en grusvei på strekningen Smørfjord-Kokelv i 1938.
1. november 1975 ble strekningen Kokelv-Snefjord åpnet.
I perioden 1975 til 1988 ble strekningen Snefjord-Havøysund betjent av bilferge. Fergen anløp stedet Skavvika i Snefjord.
Havøysundbrua mellom Havøysund og fastlandet stod ferdig i 1986. 
Strekningen Snefjord-Havøysund ble offisielt åpnet for ferdsel av kong Olav V 18. august 1988.
Før 1. januar 2010 hadde veien status som riksvei. Etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
2019 ble de tidligere fylkesvei 155 (Finnmark) og fylkesvei 162 (Finnmark) armer av veien.


== Nasjonal turistvei ==


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Troms og Finnmark fylke ===

Måsøy
Russelvdalen 

PorsangerUten navn 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv889
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
(no) Statens vegvesen – kolonnekjøring
(no) Statens vegvesen – kolonnetider i Midt-Finnmark
Thor Olsen

Thor Olsen (født 20. november 1786 på Bråten i Nes i Akershus, død 1868) var en norsk kjøpmann og mesén i Kristiania. Han giftet seg 20. juli 1821 i Aker med Elisabeth Aamodt fra Sørkedalen (1795-1847). Ekteskapet var barnløst.
Hans karriere i Kristiania begynte i 1811 i med ansettelsen som kramboddreng hos kjøpmann Christian Olsen i Grensen, hvoretter han etablerte egen geskjeft i Skippergata (1813). Ti år senere hadde han en formue på 20 tusen speciedaler, og i 1829 kunne han bygge sin egen forretningsgård (palé) i Dronningens gate 16.
Som en av byens ti rikeste menn ble Olsen i 1837 innvalgt i det første bystyret og var ett av medlemmene som fikk flest stemmer. Som særlig bygningskyndig ble han valgt inn i komiteen for børsbygningen, og han ble senere medlem av styret for Børsen. Han var også medlem av byggekomiteen for kongeboligen (Slottet), og av komiteene som forberedte byens bygningslov av 1842 og spørsmålet om utvidelse av byens grenser. Videre var han med i den første gatenavnkomité for byen (med Johan Sebastian Welhaven og Christian Christoph Andreas Lange). Han var ivrig skytter og doyen (eldste medlem) for Skydeselskabet Christian Augusts Venner. Thor Olsen var også teaterinteressert og var styremedlem i selskapet som stor for oppførelsen av Christiania Theater. Som menneskevenn var han også kjent for bidrag til barnevernet.
Som mesén, med bidrag til kunsten, kan man peke på oppdraget til Peder Balke om veggdekorasjoner til byboligen (1837–1843) (hvorav flere i Oslo Bymuseum), samt tretten andre malerier som prydet Olsens hjem. Ved sin død testamenterte han viktige bidrag til Vaterland Børneasyl. I 1930 ble dette omdøpt til Thor Olsens Stiftelse.  Han er også minnet med Thor Olsens gate Oslo.


== Referanser ==
Mamelukk

Denne artikkelen handler om mamelukkene. Se Mamelukk (klesplagg) for å lese om underbuksene.

Mamelukk (på arabisk skrevet مملوك (i entall) og مماليك (i flertall), «eid», også transkribert som mamluk, mameluk, mameluke, mamaluke og mamluke) var en type livvaktsoldater og militær herskerklasse av tyrkisk eller tsjerkessisk opphav som virket i blant annet Egypt fra 1100-tallet til omkring 1800. 


== Historie ==

Det mest varige mamelukkregimet var en militær kavalerikasten i Egypt i middelalderen, som hadde utviklet seg fra rangen som slavesoldater. De opprinnelige mamelukkene var slavesoldater av ikke-arabisk herkomst som frivillig og under tvang omvendte seg til islam, og som tjente som ridende livvakt for de muslimske kalifene og sultanene i Ayyubidedynastiet på 1100- og 1200-tallet. Mamelukkene utviklet seg til en stor hær og mektig krigerklasse som blant annet ble herskere over Mamelukksultanatet, et imperium de etablerte i Egypt og Syria fra 1250 til 1517. Mamelukkene fortsatte å være den dominerende eliten i Egypt under Det osmanske rikets overherredømme fram til den franske generalen Napoleon invaderte landet i 1798. 
Ettersom islamsk rett forbød at den som var født muslim ble gjort til slave var man nødt til å skaffe slaver fra fortsatt ikke-islamske områder som blant annet Sør-Russland og Kaukasus. Disse slaver ble utdannet til soldater og kalt mamluker (ordrett eiede). Mange av dem steg i gradene og hadde høye embeder både i hæren og forvaltningen. Deres etniske opprinnelse var hovedsakelig tidligere tyrkiske slaver, egyptiske koptere,  tsjerkessere, abkasere og georgiere. I tillegg hadde mange også opprinnelse fra Balkan, albanere, grekere og sør-slavere.Mamelukkene var formidable krigere, ettersom de var trent fra barndommen av, og en slik hær klarte å forsvare Egypt mot en mongolsk invasjonshær (dette var etter Djengis Khan).
Også i Nord-India fantes det fra 1200- til 1400-tallet dynastier av fryktede, tyrkiske mamelukker.

		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Crecelius, Daniel; Djaparidze, Gotcha (2002): «Relations of the Georgian Mamluks of Egypt with Their Homeland in the Last Decades of the Eighteenth Century», Journal of the Economic and Social History of the Orient, 45 (3), ISSN 0022-4995
Hathaway, Jane (1997): The Politics of Households in Ottoman Egypt: The Rise of the Qazdaglis. Cambridge: Cambridge University Press, s. 103-104.
McGregor, Andrew James (2006): A Military History of Modern Egypt: From the Ottoman Conquest to the Ramadan War. Greenwood Publishing Group, ISBN 9780275986018,
Philipp, Thomas; Haarmann, Ulrich ([1998] 2007): The Mamluks in Egyptian Politics and Society (Cambridge Studies in Islamic Civilization), Cambridge University Press


== Eksterne lenker ==
(en) Mamluks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons