jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Geraldine Page

Geraldine Sue Page (født 22. november 1924 i Kirksville i Missouri, død 13. juni 1987 i New York City) var en amerikansk skuespillerinne.
Page var datter av en lege, og startet sin skuespillerkarriere i opptredener med ulike mindre teaterselskaper. I 1952 fikk hun sitt gjennombrudd på scenen i en oppsetning av Flyvende sommer. 
Page hadde stor suksess både innenfor teater og film. Hun var ofte ukonvensjonell, og ble kjent for å takke nei til roller som hun ikke syntes passet henne. Page ble nominert til Oscar åtte ganger før hun endelig mottok utmerkelsen i 1985 for sin rolle som den aldrende enken i Drømmen om Bountiful.
Fra 1963 til sin død var Page gift med skuespilleren Rip Thorn.


== Filmografi (utvalg) ==

1953 – Hondo

1961 – Flyvende sommer

1962 – Skjønne ungdom

1966 – The Three Sisters

1975 – Medaljens bakside

1977 – Bernard og Bianca

1978 – Når demninger brister

1984 – The Pope of Greenwich Village

1985 – The Bride

1985 – Hvite netter

1985 – Drømmen om Bountiful


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Geraldine Page – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Geraldine Page på Internet Movie Database 
(sv) Geraldine Page i Svensk Filmdatabas 
(da) Geraldine Page på Filmdatabasen 
(da) Geraldine Page på Scope 
(fr) Geraldine Page på Allociné 
(en) Geraldine Page på AllMovie 
(en) Geraldine Page hos Turner Classic Movies 
(en) Geraldine Page hos Rotten Tomatoes 
(en) Geraldine Page hos The Movie Database 
(en) Geraldine Page hos Internet Broadway Database 
(en) Geraldine Page på Discogs 
(en) Geraldine Page på MusicBrainz 
(en) Geraldine Page hos American National Biography 
(en) Geraldine Page på Internet Off-Broadway Database
Liu Bei

Liu Bei (tradisjonell kinesisk: 劉備, forenklet kinesisk: 刘备, pinyin: Liú Bèi, født 161 i kommanderiet Zhuo – nå Zhuozhou i prefekturet Baoding i Hebei i Kina, død 10. juni 223) var en mektig krigsherre, og keiseren som grunnla kongedømmet Shu Han i Kina i den historiske perioden som er kjent som de tre rikers tid.


== Dynasty Warriors ==
Liu Bei er også en spillbar figur i Dynasty Warriors-serien av Koei, hvor hans valgte våpen er et langsverd.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Rafe de Crespigny: To Establish Peace: being the Chronicle of the Later Han dynasty for the years 189 to 220 AD as recorded in Chapters 59 to 69 of the Zizhi tongjian of Sima Guang. Volume 1. Faculty of Asian Studies, The Australian National University, Canberra. 1996. ISBN 0-7315-2526-4.
Rafe de Crespigny: To Establish Peace: being the Chronicle of the Later Han dynasty for the years 189 to 220 AD as recorded in Chapters 59 to 69 of the Zizhi tongjian of Sima Guang. Volume 2. Faculty of Asian Studies, The Australian National University, Canberra. 1996. ISBN 0-7315-2536-1.
Elverum stadion

Elverum stadion (kalt Sentralidrettsplassen inntil 2013) er et fotballstadion og en idrettsplass i sentrum av Elverum. Banen har vært Elverums hjemmebane siden åpningen i 1950.
Etter årevis med slitasje og begrenset bruk ble det startet innsamling til kunstgressdekke, og arbeidet startet høsten 2006. Etter at kunstgressdekket ble fullført 3. juni 2007, har banen blitt tilgjengelig også for lag fra yngres avdeling. På vestsiden av banen er det også en 5-er-bane, også med kunstdekke beregnet for oppvarming.
Publikumsrekorden er 4 633, og ble satt 1. september 1991 i lokalderbyet mot Hamarkameratene. Elverum tapte 3–0. 


== Eksterne lenker ==
Om Elverum Stadion på NFFs nettsider
Sally Field

Sally Margaret Field (født 6. november 1946 i Pasadena i California) er en amerikansk skuespiller og regissør. Hun har mottatt to Oscar for beste kvinnelige hovedrolle, i 1979 for rollen hennes i Norma Rae og i 1984 for rollen hennes i Places in the Heart. Field har også blant annet spilt i dramaserien Brothers & Sisters fra 2006 til 2011.


== Filmografi (utvalg) ==

1971 – Maybe I'll Come Home in the Spring

1976 – Stay Hungry

1977 – Smokey and the Bandit

1978 – Hooper – Den amerikanske helten

1979 – Poseidons hemmelighet

1979 – Norma Rae

1980 – Smokey and the Bandit på farten igjen

1981 – Uten ondskap

1991 – Ikke uten min datter

1993 – Mrs. Doubtfire

1994 – Forrest Gump

2000 – Der det er hjerterom

2008 – Den lille havfruen: Fortellingen om Ariel

2012 – The Amazing Spider-Man

2012 – Lincoln

2014 – The Amazing Spider-Man 2


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Sally Field – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sally Field – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sally Field på Internet Movie Database 
(sv) Sally Field i Svensk Filmdatabas 
(da) Sally Field på Filmdatabasen 
(da) Sally Field på Scope 
(fr) Sally Field på Allociné 
(en) Sally Field på AllMovie 
(en) Sally Field hos Rotten Tomatoes 
(en) Sally Field hos TV Guide 
(en) Sally Field hos The Movie Database 
(en) Sally Field hos Internet Broadway Database 
(en) Sally Field på Discogs 
(en) Sally Field på MusicBrainz 
(en) Sally Field på Twitter 
(en) Sally Field på Facebook 
(en) Sally Field hos TV.com
Ee Mungu Nguvu Yetu

Ee Mungu Nguvu Yetu er Kenyas nasjonalsang. Den ble innført i 1963.Arbeidet med nasjonalsangen begynte som forberedelse til landets uavhengighet. En gruppe på fem menn ble satt ned for å utarbeide teksten: Graham Hyslop, George Senoga-Zake, Thomas Kalume, Peter Kibukosya og Washington Omondi. Melodien er hentet fra en barnesang fra pokomo-folket.teksten er på swahili. Åpningsordene «Ee Mungu nguvu yetu» betyr «O, all skapelsens Gud».


== Kiswahili tekst ==


== Engelsk tekst ==


== Oversatt til norsk ==
Å all skapelses Gud
Velsign vårt land og nasjon. 
Rettferdighet er vårt skjold og forsvarer,
La oss leve i enhet
Fred og frihet. 
Og finne alt vi trenger i landet. 
La oss alle reise oss
med sterke og reine hjerter
og i oppriktighet tjene landet
Og Kenya vårt hjemland
med sin rike fortid
forsvarer vi med fasthet

La oss alle stå sammen
i enhet og felles bånd
og bygge vår nasjon sammen,
Så vil Kenyas prakt
Frukten av vårt arbeid
Fylle hvert hjerte med takk


== Referanser ==
Œ

Œ er en ligatur av bokstavene o og e. Den stammer opprinnelig fra latin, men brukes i dag mest i fransk, for eksempel i ord som sœur (søster) og œil (øye). I gammelgresk og klassisk latin tilsvarer lyden diftongen «oi», mens i middelalderlatin og eldre engelsk uttales den tilsvarer den norske bokstaven Ø. Œ alfabetiseres på fransk som oe. œ har tidligere blitt brukt på norsk som typesnittsvariant av æ.
Ligaturen Œ var vanlig i bruk for latinske og greske tekster og i biologisk nomenklatur helt opp på 1900-tallet. Den har etter hvert blitt faset ut til fordel for oe både på grunn av faren for forveksling med æ, og for å tilpasses skrivemaskiner og primitive datamaskiner som ikke hadde Œ.


== Eksempler ==
Œkos (gammelgresk) - husholdning. Uttales oi-kos. I moderne bruk for eks økologi og økonomi
Cœur (fransk) - hjerte. Uttales køʁ.
Manœuvre (eldre britisk engelsk, fra fransk) - manøvrere. Uttales məˈnuvər.


== Referanser ==
Indian Peace Keeping Force

Indian Peace Keeping Force (IPKF), var en indisk militær styrke som var plassert i det nordlige og østlige Sri Lanka på et fredsbevarende oppdrag. Grunnlaget for operasjonen var å overvåke avtalen som i 1987 ble inngått mellom Sri Lankas regjering og separatistbevegelsene; en avtale India hadde forhandlet frem for å få en slutt på stridighetene.


== Se også ==
Etnisk konflikt i Sri Lanka
Liberation Tigers of Tamil Eelam


== Eksterne lenker ==
Den indiske hæren i Sri Lanka 1987-1990 (engelsk)
Indian Jawan – en hyllest til den indiske soldaten (engelsk)
Oversikt over operasjonen (engelsk)
Case Study in Operations Other Than War (engelsk)
Paal Fredheim

Paal Fredheim (født 16. oktober 1963 i Tromsø) er en tidligere norsk fotballspiller og fotballtrener.
Fredheim var toppscorer for Vålerenga i 1986 og 1987. Han kom fra klubben IL Morild som er fra Myre i Vesterålen. Han har senere vært trener for en rekke lag i osloområdet. Han var assistenttrener til Kjell Sverre Hansen Wold i Skeid junior, da de vant Norgesmesterskapet i både 1998 og 1999. 
Paal Fredheim er far til Daniel Fredheim Holm, som fulgte i sin fars fotspor og spilte for både Skeid og Vålerenga i tidsrommet 2003-2009. Daniel er i dag spillende assistenttrener for KFUM-Kameratene Oslo.


== Klubber som spiller ==
IL Morild (-1982)
Vålerenga (1983–1987)
Strømmen (1988)
Vågakameratene (1989)
Gjelleråsen (1990–1991)
Skeid (1992–1993)
Bærum (1994)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paal Fredheim – Transfermarkt 
(en) Paal Fredheim – WorldFootball.net 
Profil hos altomfotball.no
Southend-on-Sea

Southend-on-Sea (til daglig omtalt som kun Southend) er en kystby og enhetlig myndighet i Essex i England med status som borough. Den ligger på nordsiden av Themsen, omkring 64 km øst for sentrale London, og grenser mot Rochford i nord og Castle Point i vest. Navnet kommer av at byen opprinnelig var den sørlige enden («south end») av landsbyen Prittlewell. Den har den lengste fornøyelsespiren i verden, Southend Pier. London Southend flyplass er lokalisert 2,8 km nord for byen. Distriktet dekker et areal på 41,76 km² og hadde 173 658 innbyggere i 2011.


== Beskrivelse ==
I viktoriansk tid ble stedet, som hadde jernbaneforbindelse med hovedstaden, populært som reisemål for londonere. Turisme har siden da vært viktigste næring. Southend Pier er den lengste fornøyelsespiren i verden, 2185 meter lang.På 1960-tallet kom en nedgangstid for britiske kystbyer, først og fremst på grunn av at mange tok billige charterturer fremfor å feriere i hjemlandet. Southend måtte finne nye inntektskilder, og det ble opprettet en rekke handelsbedrifter. Mye av det viktorianske preget forsvant i denne tiden. Byen har færre underholdningstilbud enn andre engelske byer av samme størrelse, noe som antagelig skyldes at en betydelig andel av den yrkesaktive befolkningen pendler til London og derfor oppsøker kulturelle attraksjoner der i stedet.
His Majesty's Revenue and Customs er en av de største arbeidsgiverne i byen. Universitetet i Essex har et kollegium i byen, South East Essex College.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Southend-on-Sea – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
 Southend-on-Sea hos Wikivoyage
Southend Borough Council
Southend-on-Sea i Open Directory Project
Bamsemums

Bamsemums er en skumfylt, bjørneformet sjokolade fra Nidar. Bamsemums original ble lansert i 1975. Siden har en rekke andre typer sett dagens lys, men Bamsemums original er den mest populære. 
En bamsemums lages med en skumblanding som helles ned i bamseformer strødd med maismel. Etter to dagers avkjøling pusses maismelet bort, og skumbamsene trekkes med lys sjokolade som dekker skummet jevnt.


== Bamsemumstyper ==
Bamsemums original (1975)
Bamsemums gelé (1992)
Bamsemums skum (1992)
Bamsemums banan (2004)
Bamsemums bringebær (2005)


== Referanser ==
Volvat stasjon

Volvat stasjon er en nedlagt stasjon i Oslos T-banesystem beliggende på Volvat. Stasjonen ligger mellom Majorstuen og Borgen. Den lå på gateplan fra den ble åpnet 17. november 1912 frem til 1939 da den ble den eneste underjordiske stasjonen vest for Majorstuen. Volvat var den eneste stasjonen i funkisstil.Etter at Røabanen i 1995 ble oppgradert til T-banestandard, ble stasjonen kun betjent av Kolsåsbanens tog da Røabanens tog var for lange for perrongen. Stasjonen ble helt nedlagt 7. april 1997 som følge av at også Kolsåsbanens tog ble for lange (de ble forlenget fra to til tre vogner).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oslo byarkivs kart over Vestre Aker 1938
Vestgrensa stasjon

Vestgrensa (Vestgrensen) stasjon i Oslo var fram til 22. august 1999 en av Sognsvannsbanens stasjoner, liggende i mellom Blindern stasjon og Ullevål stadion stasjon. Vestgrensa stasjon ble oppkalt etter veien som på samme sted krysser banen i undergang.
Banebygger A/S Akersbanerne sitt forslag til stasjonsnavn var Ullevål haveby. For å unngå forvekslinger med bytrikkens daværende endeholdeplass med samme navn (som forøvrig senere skiftet navn til John Colletts plass), besluttet Aker herredsstyre å fastsette navnet til Vestgrensen.
Stasjonen ble nedlagt til fordel for Forskningsparken i forbindelse med forlengelse av trikkelinjen til Rikshospitalet, et tiltak ment å forenkle overgangen mellom trikk og t-bane.
Ceorl (Midgard)

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard var Ceorl en av Rohans ryttere. Han var en av dem som kjempet i Det andre slaget ved Jarnavad den 2. mars 3019 i det tredje tidevervet.
I slaget ved Jarnavad ble Rohirrim drevet tilbake over Jarna med store tap, og stadig flere tropper kom fra Jarnagard og blant dem var både orker og ville fjellmenn fra Dunnland. Mens Erkenbrann fra Vestfold samlet alle de menn han kunne og dro mot Helmsdjupet, ble resten spredd, og Ceorl sendt sørøstover som ærendsrytter. Ceorl var utslitt; hans hjelm hadde buler, hans skjold var kløvd, og sverdet var takkete. Han var sliten og hev etter pusten da han på den 3. mars møtte en gruppe av Rohans ryttere. Han antar at de blir ledet av Éomer, og han gir dem nytt fra slaget og sier dem at de skal dra tilbake til Edoras for det er ikke mer å gjøre ved Jarnavad. Da viser kong Théoden seg for Ceorl, og Ceorl ble lyser opp i glede for å se sin konge frisk, og bød kongen sitt sverd. Ceorl får en uthvilt hest og rir med sin konge til slaget ved Helmsdjupet. Hans skjebne er ikke kjent.
Folkemedisin

Folkemedisin er et løst begrep som omfatter alt fra gamle overleveringer fra tidligere tider til den såkalte alternative medisin i moderne tid. Mange naturmidler i Norge har sitt opphav i tradisjonell norsk og europeisk folkemedisin. Begrepet folkemedisin har i Norge blant annet bakgrunn fra såkalte «svartebøker», fra utallige gamle legebøker og fra muntlige overføringer gjennom generasjoner.
Den gamle folkemedisinen er en blanding av gammel legekunst og ren overtro, blandet sammen med et vidt spekter av praktisk urtemedisin, besvergelser og mystikk.
Bruk av tran til både ernæring og behandling er et gammelt folkemedisinsk råd som fortsatt brukes og som også er dokumentert medisinsk. Bruken av tran til for eksempel sårbehandling har sammenheng med vitamininnholdet. Bruken av salver med vitamin A er også et eksempel. Allerede på 1700-tallet var det alminnelig å bruke tran mot engelsk syke. Først på 1900-tallet oppdaget man innholdet av A- og D-vitaminer i tran.
Gammelost, som inneholder samme slags muggsopper som penicillin, er kjent i folkemedisinen som et middel mot forkjølelse og hoste.
Imidlertid har mange folkemedisinske råd et preg av religiøse forestillinger og seremonier eller mystiske og trolldomsmessige handlinger. Tanken bak dette er at man overfører sykdommen fra den syke til «noe» annet, for eksempel til en hellig gjenstand.
De siste årene har flere urtepreparater fra fremmede lands folkemedisin blitt introdusert. Ginseng er det vanligste eksempelet på dette.


== Se også ==
Etnomedisin
Signaturlære
Alternativ medisin


== Eksterne lenker ==
NIFAB – Nasjonalt informasjonssenter for alternativ behandling (UiT)


===== Om folkemedisin i søkbare bøker i Nasjonalbiblioteket =====
Aamund Salveson: Folkeminne (1924)
Ida Hydle: Kultur og helse i et lokalsamfunn (1991)
Ardis Kaspersen: Folkemedisin fra hele landet (1994)
Per Holck: Norsk folkemedisin : kloke koner, urtekurer og magi (1996)
N. A Quislings: Overtroiske kurer og folkemedisin i Norge (1918/1999)
Fattighuset i Oslo

Fattighuset er en organisasjon i Oslo, Norge, som ved hjelp av egeninnsats og gjensidig hjelp har som formål å bedre forholdene til folk som står i et uønsket avhengighetsforhold til det offentlige.
Gratis utdeling av mat, klær, husgeråd, bøker.
Videre tilbys det informasjon, rådgivning, saksoppfølging, kurs, samtale- og selvhjelpsgrupper, lege. Det drives også sosialpolitisk arbeid overfor myndigheter lokalt og sentralt. Målet er at folk skal kunne stå på egne ben. 


== Organisasjon og historie ==
Fattighuset ble startet i 1994 i etterkant av messen Kampen for tilværelsen/en messe for likeverd. Med utgangspunktet i Studiesenter for selvhjelp og det som den gang var Kampen verksted (et alternativt samlingssted som kan sies å være en forløper for dagens Hausmania), bl.a. I mange år holdt man til i en nedslitt forretningsgård i Torggata i Oslo sentrum, men da den gården nå skal renoveres sto man senvinters 2006 i akutt fare for å stå uten noen lokaler.
Fattighuset ledes av et styre bestående av 7 personer. Årsmøte der nytt styre velges for ett år av gangen avholdes i mars. I perioden 2012-2013 hadde styret en kvinneandel på 70%.
I tillegg kommer kontrollkomiteen som skal ha tilsyn med husgruppas arbeid, kommentere og assistere den dersom det behøves samt rapportere til årsmøtet. I den sitter blant annet aksjonsforsker Sissel Seim fra Høgskolen i Oslo som har fulgt Fattighusets virksomhet siden starten i et aksjonsforsknings-prosjekt. Den ferdige rapporten forelå sommeren 2006.


== Samarbeid med Synnøve Finden og nye lokaler ==
Fattighuset har i over ett år hatt et økonomisk samarbeid med meierbedriften Synnøve Finden som har uttrykt ønske om å bistå organisasjonens arbeid. Som et direkte utslag av dette samarbeidet har Fattighuset i mai 2006 kunnet flytte inn i nyoppussede lokaler på Grønland i nærheten av Oslo sentrum


== Samarbeid med andre organisasjoner ==
Fattighuset er medlem av Velferdsalliansen. Ellers har man samarbeidet med flere andre organisasjoner om matutdeling, senest i Romjula sammen med Fellesaksjonen mot fattigdom.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fattighuset: gripende skildring av fattigdom i et av verdens rikeste land Dokumentarfilm om Fattighuset Dokumentarfilm om Fattighuset
Utlånsinformasjon fra Deichmanske bibliotek om dokumentarfilmen
Fattighuset: Hjelper og refser Ny Tid, 9. november 2001
Artikkel fra Morgenbladet om romfolket i Oslo om Romfolket på fattighuset
Sissy Spacek

Mary Elizabeth «Sissy» Spacek (født 25. desember 1949 i Quitman i Texas) er en amerikansk skuespiller og sanger. Hun vant Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for rollen som Loretta Lynn i filmen Coal Miner's Daughter i 1980. Hun har vært nominert ytterligere fem ganger i samme kategori.


== Filmografi (utvalg) ==

1973 – Det nådeløse landet

1976 – Carrie

1982 – Missing – Savnet

1991 – J.F.K. – saken fortsetter

1996 – If These Walls Could Talk

1999 – The Straight Story

2005 – North Country

2011 – Barnepiken

2018 – The Old Man and the Gun


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sissy Spacek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sissy Spacek på Internet Movie Database 
(sv) Sissy Spacek i Svensk Filmdatabas 
(da) Sissy Spacek på Filmdatabasen 
(da) Sissy Spacek på Scope 
(fr) Sissy Spacek på Allociné 
(en) Sissy Spacek på AllMovie 
(en) Sissy Spacek hos Turner Classic Movies 
(en) Sissy Spacek hos Rotten Tomatoes 
(en) Sissy Spacek hos The Movie Database 
(en) Sissy Spacek hos Behind The Voice Actors 
(en) Sissy Spacek på Discogs 
(en) Sissy Spacek på MusicBrainz 
(en) Sissy Spacek på Songkick 
(en) Sissy Spacek på Genius — sangtekster
Johan Nesenus

Johan Nesenus (ca. 1550–1604) var en norsk renessansekomponist.


== Liv og verk ==
Nesenus var kantor i  Celle i 1597 og Göttingen fra 1598 til 1604.En samling verdslige korkomposisjoner (villaneller) etter Nesenus, Liebgärtlein (Mühlhausen 1598), er bare delvis bevart.I tillegg er motetten Gott der Herr sprach, trykt i Helmstedt 1594, bevart. Nesenus titulerer seg i publikasjonen som «Iohannes Nesenus Bergensis, Noruegus, artium studiosus», noe som må forstås som at han var student på utgivelsestidspunktet. Det er ukjent om han hadde en musikerkarriere i Norge.Nesenus og Caspar Ecchienus er de eneste kjente norske komponistene fra 1500-tallet.


== Diskografi ==
Norges musikkhistorie, Bind 1, CD 2 inneholder Gott der Herr sprach og Ach, woher kumpt mein Hertzen, innspilt av Bærum Bachkor ledet av Thrøstur Eiriksson


== Referanser ==


== Kilder ==
Nils Grinde: Norsk musikkhistorie : hovedlinjer i norsk musikkliv gjennom 1000 år,  Universitetsforlaget ISBN 82-00-05639-2.  s. 52f.
Rune J. Andersen: «Johan Nesenus», Store norske leksikon
Anders Nygaard John Bergsagel: «Norge - musik», Den Store Danske Encyklopædi
Stiftelsen Rettferd for taperne

Stiftelsen Rettferd (også kalt Taperforeningen, endret navn fra Stiftelsen Rettferd for taperne i 2020) er en norsk stiftelse som arbeider for å bedre livssituasjonen til skoletapere, seksuelt misbrukte, feilplasserte i skole-, barne- og fosterhjem, psykiatriske pasienter, mobbeofre, krigsbarn og alle som kommer i konflikt med barnevernet eller NAV. Stiftelsen gir støtte i forbindelse med brevskriving, søknad etter billighetserstatning og annen kontakt med forvaltningen. I tillegg til å drive informasjonsarbeid, arbeider LRT sammen med andre organisasjoner og med advokater.Organisasjonen ble stiftet under navnet "Aksjon Rettferd for Taperne" med Arne Skouens "Aksjon for Rettferd for de Handikappede" som en forløper. På Gjøvik 15. og 16. september i 1993 ble det arrangert en “kongress for samfunnets tapere” og her ble “Aksjon Rettferd for Taperne” senere (stiftelsen) Landsforeningen Rettferd for Taperne grunnlagt.Ola Ødegaard har fått mye honnør for sitt mangeårige arbeid for de svake i samfunnet, og har fått tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull for sin innsats 
Taperforeningen er en norsk oppfinnelse det finnes ikke noe tilsvarende i andre nordiske land eller internasjonalt. Organisasjonen hevder det er opp til den enkelte å definere seg selv som en ‘’taper’’ og avviser henvendelser om hjelp i rent økonomiske saker. Taperne har ingen felles identitet som f. eks. døve, eller noen objektive kriterier for hvem som kan bli medlem av foreningen. Å være ‘’taper’’ er en subjektiv opplevelse for den enkelte, men det forener mennesker som “ekspert-talen” holder adskilt med diverse diagnoser og betegnelser.En målsetning for stiftelsen er å forhindre at flere skal bli tapere. Stiftelsen hjelper til med å søke etter den erstatningen som skulle vært gitt taperen i utgangspunktet, som en annen start på livet. I 1996 ble det utført en spørreundersøkelse for å kartlegge hvem som melder seg inn i stiftelsen. Resultatene fra undersøkelsen nevner at: Medlemmene er jevnt fordelt med tanke på kjønn og gjennomsnittsalderen er på 55 år. Taperne bor i spredt bebygde strøk og 33% har tidligere vært spesialskoleelever. Svært mange har dårlige levekår og lav inntekt, men oppgir annet enn matrielle ressurser som avgjørende for sin oppfattelse av seg selv. En stor andel av taperne har psykiske problemer,  få nære personlige relasjoner og lite aktivitetsnivå på fritiden.Stiftelsen Rettferd gir ut en Rettferdighetspris. I 2005 gikk den til Helen Bjørnøy i Kirkens Bymisjon.Stiftelsen Rettferd er medlem av Fattignettverket Norge.
Tor Bernhard Slaathaug overtar som generalsekretær i stiftelsen første november, 2014.  Det er fire ansatte i stiftelsen i 2014 og Slaathaug overtar stillingen etter Ola Ødegaard som startet stiftelsen 21 år tidligere. Ødegaard går over til halv stilling for deretter å gå av med pensjon.Stiftelsen vedtok 10. desember 2019 å fjerne de to siste ordene i det tidligere navnet Stiftelsen Rettferd for Taperne. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stiftelsens nettpresentasjon
Velferdsalliansen¨