jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Blücher (film)

Blücher er en norsk thriller fra 1988, regissert av Oddvar Bull Tuhus.


== Handling ==
To vågale dykkere har nylig fått sparken fra sine tidligere jobber i Nordsjøen, men ønsker en gang for alle å demonstrere sine overlegne ferdigheter som dykkere. Derfor planlegger de en ekspedisjon helt ned til vraket etter det tyske krigsskipet «Blücher», som ble senket utenfor Oscarsborg festning den 9. april 1940.
Men ukjente krefter forsøker imidlertid å hindre dykkernes oppdrag. Dette fordi det befinner seg papirer om bord, med opplysninger som ikke tåler dagens lys.


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Blücher på Internet Movie Database 
(no) Blücher i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Blücher hos Filmfront 
(sv) Blücher i Svensk Filmdatabas 
(nl) Blücher på MovieMeter 
(en) Blücher på AllMovie 
(en) Blücher på Turner Classic Movies
Levi Strauss

For den franske filosofen, se Claude Lévi-StraussLevi Strauss (eller Strauß) (født 26. februar 1829 i Tyskland, død 26. september 1902) var en tyskfødt amerikansk klesprodusent. Han grunnla det kjente klesmerket Levi's.
Han ble født som Löb Strauss i Buttenheim i Bayern, i en jødisk familie.  I 1847 emigrerte Strauss med sin mor og to søstre til USA for å slutte seg til sine brødre, Jonas og Louis Loeb, som hadde gjort karriere og drev en god forretning der. I 1850 tok han navnet Levi Strauss, og i 1853 flyttet han til San Francisco i California og åpnet en forretning, Levi Strauss & Co..


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20040923080909/http://www.levistrauss.com/about/history/denim.htm
Theodor Adorno

Theodor Ludwig Wiesengrund Adorno (født 11. september 1903 i Frankfurt am Main, Tyskland, død 6. august 1969 i Sveits) var en tysk sosiolog, filosof, pianist, musikkviter og komponist. Han var medlem av Frankfurterskolen sammen med Max Horkheimer, Walter Benjamin, Herbert Marcuse, Jürgen Habermas, Erich Fromm, Leo Løwenthal med flere. Han var også musikkdirektør for Radio Project.
Allerede som ung musikkritiker og amatørsosiolog, var Theodor W. Adorno først og fremst en filosofisk tenker. Merkelappen sosialfilosof legger vekt på de sosialkritiske sidene ved hans filosofiske tenkning, som fra 1945 og fremover fikk en fremtredende intellektuell rolle i den kritiske teorien i Frankfurterskolen.


== Frankfurterskolen ==
Adorno var tilknyttet Institut für Sozialforschung i Frankfurt am Main, og kom til å bli en av de viktigste representantene for Frankfurterskolen. Denne skole hadde som intensjon å drive metavitenskap med elementer av filosofi, sosiologi og psykologi. Det skulle være et uavhengig intellektuelt, teoretisk og akademisk program med politiske ambisjoner. Instituttet bygget på og videreutviklet marxismen. Etter Hitlers maktovertakelse i 1933 måtte Adorno forlate Tyskland og dro til Oxford før han i 1938 etablerte seg ved Columbia-universitetet i New York.. I 1941 ble Frankfurterskolen mer og mer oppløst da Adorno og Horkheimer flyttet til Los Angeles. På universitetet i Berkeley var Adorno fra 1947 faglig ansvarlig for den store undersøkelsen «Den autoritære personlighet» (utgitt i New York i 1950). Samme år vendte Adorno tilbake til Frankfurt hvor han gjenetablerte instituttet sammen med Horkheimer og ble professor i filosofi og sosiologi.
Han regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte blant de viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Blant Adornos mest kjente verker er den meget kulturpessimistiske bok Opplysningens dialektikk, som han skrev sammen med Max Horkheimer. Ved siden av sine sosiologiske og filosofiske tekster skrev Adorno også tekster om estetikk, musikk og litteratur.  

Kalleberg, Ragnvald (red.) (1970). Kritisk teori: en antologi over Frankfurter-skolen i filosofi og sosiologi. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205049181. 
Krogh, Thomas (1991). Fra Frankfurt til Hollywood: Frankfurterskolen 1930-1945. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203166997. 
Hammer, Espen: Adorno and the Political (i serien Thinking the Political) Routledge 2005 ISBN 0-415-28913-0
Hammer, Espen: Theodor W. Adorno Gyldendal 2002 ISBN 82-05-30075-5
Linneberg, Arild (1999). Røff guide til Theodor W. Adornos estetiske teori. [Oslo]: Gyldendal. ISBN 8205264589. 
«Kritisk teori: Horkheimer og Adorno», i Schaanning, Espen (2000). Modernitetens oppløsning: sentrale skikkelser i etterkrigstidens idéhistorie. Oslo: Spartacus. s. 117-138. ISBN 8243001662.
Ernst Cassirer

Ernst Cassirer (født 28. juli 1874 i Breslau i Tyskland, død 13. april 1945 i New York City) var en tysk filosof av jødisk opprinnelse. Han tok doktorgraden ved universitetet i Marburg i 1899, hvor han hadde studert med Hermann Cohen og Paul Natorp. Dermed ble han av mange oppfattet som nykantianer, selv om han senere utviklet sin egen kulturfilosofi.
Etter mange år som privatdosent fikk han et professorat i Hamburg i 1919, hvor han underviste til 1933, da han måtte forlate hjemlandet.
Han flyktet til University of Oxford, hvor han underviste frem til 1935, var deretter professor i Göteborg til 1941, gjesteprofessor ved Yale University til 1943 og bodde deretter i New York, hvor han underviste ved Columbia University fra 1943 til sin død i 1945.


== Bibliografi (utvalg) ==
Form og teknikk: utvalgte tekster fem essays hentet fra og oversatt fra Nachgelassene Manuskripte und Texte og Gesammelte Werke Hamburger Ausgabe utgitt i Cappelens upopulære skrifter 2006 ISBN 978-82-02-26405-5
1946 The Myth of the State (tysk 1949: Vom Mythus des Staates) (posthumt)
1944 Et essay om mennesket norsk utgave 1965 (Engelsk utgave 1944 An Essay on Man, utgitt på tysk 1960: Was ist der Mensch? Versuch einer Philosophie der menschlichen Kultur)
1942 Kulturvitenskapenes logikk: fem studier norsk utgave 1994, 2. utgave 2008 ISBN 978-82-525-7025-0 (tysk Zur Logik der Kulturwissenschaften)
1932 Die Philosophie der Aufklärung
1923-29 Philosophie der symbolischen Formen
1918 Kants Leben und Lehre
1916 Freiheit und Form. Studien zur deutschen Geistesgeschichte
1910 Substanzbegriff und Funktionsbegriff


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Books and Writers
https://web.archive.org/web/20041009182356/http://www.warburg-haus.hamburg.de/eca/index.html
https://web.archive.org/web/20041009124949/http://www.helmut-zenz.de/hzcassir.html
http://www.bautz.de/bbkl/c/cassirer_e.shtml
Hermann Cohen

Hermann Cohen (født 4. juli 1842, død 4. april 1918) var en tysk filosof av jødisk opprinnelse. Han var en av grunnleggerne av nykantianismen ved universitetet i Marburg, og kalles av og til den viktigste jødiske filosofen av det 19. århundre.
Cohen ble født i Coswig i Anhalt. Han begynte tidlig å studere filosofi, og ble snart kjent som en ivrig student av Kant. Han var utdannet ved gymnasiet i Dessau, det jødiske teologiske seminaret i Breslau og ved universitetene i Breslau, Berlin, og Halle-Wittenberg. I 1873 ble han privatdosent i Marburg med habilisasjonsavhandlingen Die Systematischen Begriffe in Kant's Vorkritischen Schriften nach Ihrem Verhältniss zum Kritischen Idealismus. I 1875 ble Cohen professor extraordinarius, og senere ordinær professor, i Marburg.
Han var en av grunnleggerne av Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaft des Judenthums, som holdt sitt første møte i Berlin i november 1902.


== Verker ==
Die Platonische Ideenlehre Psychologisch Entwickelt," in "Zeitschrift für Völkerpsychologie, 1866, iv.
Mythologische Vorstellungen von Gott und Seele, ib. 1869
Die Dichterische Phantasie und der Mechanismus des Bewusstseins, ib.
Zur Controverse Zwischen Trendelenburg und Kuno Fischer, ib. 1871
Kant's Theorie der Erfahrung, Berlin, 1871; 2. utg., 1885
Platon's Ideenlehre und die Mathematik, Marburg, 1878
Kant's Begründung der Ethik, Berlin, 1877
Das Prinzip der Infinitesimalmethode und Seine Geschichte: ein Kapitel zur Grundlegung der Erkenntnisskritik, Berlin, 1883
Von Kant's Einfluss auf die Deutsche Kultur, Berlin, 1883
Kant's Begründung der Aesthetik, Berlin, 1889
Zur Orientirung in den Losen Blättern aus Kant's Nachlass, in "Philosophische Monatshefte," 1890, xx.
Leopold Schmidt, i «Neue Jahrbücher für Philologie und Pädagogik», 1896, cliv.Cohen redigerte og publiserte også de siste filosofiske skriftene (Logische Studien, Leipzig, 1894) av F. A. Lange, og hans Geschichte des Materialismus, med en lang introduksjon og kritisk tillegg.
Hans skrifter mer spesielt angående jødedommen inkluderer en rekke pamfletter, bl.a. Die Kulturgeschichtliche Bedeutung des Sabbat (1881), Ein Bekenntniss in der Judenfrage (Berlin 1880), samt artiklene Das Problem der Jüdischen Sittenlehre («Monatsschrift», xliii., 1899), Liebe und Gerechtigkeit in den Begriffen Gott und Mensch (i «Jahrbuch für Jüdische Geschichte und Litteratur», III., 1900) og Autonomie und Freiheit (i Gedenkbuch für David Kaufmann, 1900).
Hans essay Die Nächstenliebe im Talmud ble skrevet på forespørsel fra Marburg Königliches Landgericht (1888). Hans siste publikasjon er Logik der Reinen Erkenntniss, som utgjør første del av hans  System der Philosophie (Berlin, 1902).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hermann-Cohen-Gesellschaft, fremmer forskning om Hermann Cohens arbeider og anseelsen til hans filosofi i samtidsdebatten.
Hermann Cohen Archiv der Universität Zürich
Karl von Prantl

Karl von Prantl (født 28. januar 1820, død 14. september 1888) var en tysk filosof.  I 1843 ble han doktor i filosofi ved Universitetet i München, der han også ble professor i 1859.


== Referanser ==
Friedrich Schleiermacher

Friedrich Daniel Ernst Schleiermacher (født 21. november 1768 i Breslau i Tyskland, død 12. februar 1834 i Berlin) var en tysk teolog og filosof.
Schleiermacher er kjent for sitt forsøk på å forene opplysningstidens kritikk med den tradisjonelle protestantiske rettroenhet. Han var også innflytelsesrik i utviklingen av den historisk-kritiske metode. På grunn av hans inngående innvirkning på den påfølgende liberale protestantiske teologiske tenkning er han stundom kalt for «far av den moderne protestantiske teologi». Den etter-ortodokse bevegelse på 1900-tallet, representert mest prominent av Karl Barth, har derimot på mange måter forsøkt å motvirke hans gjennomgripende innflytelse.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Friedrich Schleiermacher var barnebarn av zionitten Daniel Schleyermacher og sønn an den reformerte feltpredikant Gottlieb Schleiermacher. (En yngre halvsøster giftet seg i 1817 med Ernst Moritz Arndt). Fra 1783 fikk han undervisning ved herrnhuternes Pädagogium i Niesky. Fra 1785 var han ved deres seminar i Barby, men forlot det i 1787, etter at han fra 1786 var begynt å distansere seg for deres dogmatisk-positive form for religiøsitet.


=== Teologisk innflytelse ===
Schleiermacher virket først som predikant, men ble senere professor i Halle og Berlin. Der utviklet han en lære som utgår fra «den fromme selvbevisstet» og utleder religionen fra mennesket. Jesus Kristus er «mennesket i seg», den guddommelige idéen om mennesket, hvorfra nåden og frelsen utgår. 
Schleiermacher tilhørte romantikernes krets. Til forskjell fra opplysningens rasjonelle religionsfilosofi plasserte han religionen till følelsene; religionens vesen er «sinn og smak for det uendelige». Kristendommen har ifølge ham oppgaven å forløse mennesket fra «den syndige endelighet». 
Troen og den indre kjærlighet skal ifølge Schleiermacher være handlingens drivkrefter. I denne ånd engasjerte han seg for kirkens frihet overfor fyrstene. Han omdefinerte videre dogmatikkens oppgave ved å relativisere den historisk. Den skal ikke lede tll tro, men utvikle de troendes forståelse av troens innhold innen en historisk epoke. Hans lære om troen og hans etikk og hermeneutikk har hatt langtgående ettervirkninger.


== Bibliografi ==
Über die Religion. Reden an die Gebildeten unter ihren Verächtern (1799)
Der christliche Glaube (1821-1822)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Friedrich Daniel Ernst Schleiermacher – kort omtale på tysk
Friedrich Daniel Ernst Schleiermacher lengre omtale på engelsk
Bygdeposten

Bygdeposten er en lokalavis som blir utgitt i Modum i Buskerud. Den dekker kommunene Modum, Sigdal, Krødsherad og Øvre Eiker. Avisens redaksjon ligger i Vikersund. Ansvarlig redaktør og daglig leder for avisen er Knut Bråthen. Bygdeposten kommer ut tirsdager, torsdager og lørdager. Avisen er eid i sin helhet av Amedia, og deler av annonsesalg og kundeservice gjøres av Drammens Tidende. 
Bygdeposten er den avisen med størst dekning i Modum, Sigdal og Krødsherad. Avisen trykkes ved Amedias trykkeri Nr1 Trykk på Biri. Fra 2001 har avisen også hatt en nettversjon (bygdeposten.no).


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bygdeposten
Hallingdølen

Hallingdølen er en selvstendig avis som blir utgitt i Hallingdal i Viken. Redaksjonen er plassert i Ål kommune. Lillian Holden  er redaktør og Ola Stave er administrerende direktør. Avisen ble grunnlagt i 1936 og er tildelt prisen Årets lokalavis i 2005, 2008, 2012 og 2014. I 2014 og 2021 ble Hallingdølen også kåret til årets europeiske lokalavis i European newspaper Award. Avisen kommer ut på tirsdager, torsdager og lørdager.
Hallingdølen redigeres på nynorsk.


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
2006: 10 190
2007: 10 215
2008: 10 038
2009: 9 796
2010: 9 620
2011: 9 461
2012: 9 456
2013: 9 319
2014: 9 127
2015: 8 855
2016: 8 739
2017: 8 686
2018: 9 013
2019: 9 204
2020: 9 834
2021: 10 048


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hallingdølen
Lierposten

Lierposten er en avis som blir utgitt i Lier i Viken.


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
2006: 3 315
2007: 3 382
2008: 3 373
2009: 3 340
2010: 3 405
2011: 3 382
2012: 3 368
2013: 3 498
2014: 3 332
2015: 3 164
2016: 3 358
2017: 3 528


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lierposten
Røyken og Hurums Avis

Røyken og Hurums Avis er en lokalavis for Røyken og Hurum i Asker kommune i Viken. Avisa kommer i dag ut i papirutgave tirsdag og torsdag, og har en veletablert nettutgave. Avisa er heleid av Amedia. Ansvarlig redaktør er Svein Ove Isaksen. 


== Bakgrunn ==
Avisa kom ut første gang i Slemmestad i 1976, med navnet Smånytt for Røyken og Hurum. Fra 1981 het avisa Smånytt for Røyken og Hurums Avis, før Smånytt før senere ble strøket. 
I 2021 flyttet avisa tilbake til Slemmestad, etter å ha hatt base i Sætre fra 2004 til 2018, og på Spikkestad fra 2018. Beslutningen om å flytte til Slemmestad har sammenheng med sammenslåingen av kommunene Hurum, Røyken og Asker til nye Asker kommune fra 2020.


== Tidligere redaktører ==
Fred Kristensen
Jorun Lillelien Kaspersen
Per Olav Berg
Frank Tangen


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Røyken og Hurums Avis
(no) Røyken og Hurums Avis i Store norske leksikon
Dølen (Vinstra)

For Aasmund Olavsson Vinjes avis, se DølenDølen er en partipolitisk uavhenging lokalavis som kommer ut på Vinstra. Avisen dekker Midt-Gudbrandsdalen med kommunene Ringebu, Sør-Fron og Nord-Fron. Redaksjonen ligger på Vinstra og avisen redigeres på bokmål og nynorsk. Avisen utkom første gang 31. juli 1997, og utkommer ukentlig på torsdag. 
Dølens motto er: For døl og dal. Avisen er medlem av Landslaget for Lokalaviser og Mediebedriftenes Landsforening, og hadde pr. 31. desember 2014 et godkjent opplag på 3839.
Avisa Dølen utgis av Polaris Media, som eies av Schibsted-konsernet.
Ansvarlig redaktør er Tone Sidsel Sanden.


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.
2004: 3 501
2005: 3 561
2006: 3 943
2007: 4 242
2008: 4 325
2009: 4 239
2010: 4 292
2011: 4 190
2012: 4 056
2013: 3 973
2014: 3 839
2015: 3 851
2016: 3 735
2017: 3 568


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dølen
Gudbrandsdølen Dagningen

Gudbrandsdølen Dagningen er en avis som blir utgitt på Lillehammer i Innlandet. Gudbrandsdølen Dagningen er den eneste dagsavis i Lillehammer og Gudbrandsdalen. Avisen dekker følgende kommuner: Lillehammer, Gausdal, Øyer, Ringebu, Sør-Fron, Nord-Fron, Sel, Vågå, Lom, Skjåk, Dovre, Lesja, nordre del av Ringsaker og nordre del av Gjøvik.
Avisen er et resultat av sammenslåingen av Gudbrandsdølen Lillehammer Tilskuer (GLT) og Dagningen, og første utgave så dagens lys 15. august 1997. Lillehammer Tilskuer ble grunnlagt i 1837, Gudbrandsdølen i 1894 og Dagningen i 1924. Avisen eies av Amedia. Tom Martin Kjelstad Hartviksen er ansvarlig redaktør og administrerende direktør, mens Anne Marie Løkken og Reidar Kjæstad er nyhetsredaktører. 


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gudbrandsdølen Dagningen
Mongoland

Mongoland er en norsk romantisk komedie fra 2001, regissert av Arild Østin Ommundsen og produsert av Ingrid Festøy Ottesen. Manus er skrevet av Gro Elin Hjelle, Eigil Kvie Jansen og Arild Østin Ommundsen.
Lavbudsjett-filmen er laget av en gjeng filmstudenter i Stavanger (Mus film). Handlingen foregår i Stavanger og på Jæren. Den 10. desember 2020 ble filmen remasteret og satt opp på utvalgte kinoer i Norge og strømmejenester som en del av sitt 20-års jubileum for lansering. I 2019 ble det annonsert at Mongoland 2 er under arbeid.


== Handling ==
Pia er på vei hjem til jul, etter å ha reist i England i cirka seks måneder. Hun ønsker å møte kjæresten sin, Kristoffer, igjen - som egentlig skulle ha vært med henne på reisen, men han trakk seg rett før reisen skulle begynne.
Men å finne igjen Kristoffer, viser seg imidlertid å være litt av en oppgave. Men underveis møter Pia en rekke andre mennesker. I tillegg dukker julenissen opp, og en rekke merkelig ting begynner å skje.


== Medvirkende ==
Kristoffer Joner som Kristoffer. Var kjæresten til Pia, en stor fan av Christopher Walken, spilte i bandet RB's Painpump sammen med Stian, forsvant sporløst for to måneder siden.
Pia Tjelta som Pia. Var kjæreste med Kristoffer før hun dro til England sommeren 1999, bestekamerat med Vegar, elsker brunost. Ønsker seg en gjenforening med Kristoffer.
Vegar Hoel som Vegar. Kjæreste med Silje. Har en innbilt fysisk skavank.
Reidar Ewing som Wayne
Kim Giske Andersen
Gaute Garlid som Gaute
Eigil Kvie Jansen
Marko Iversen Kanic
Stian Kristiansen som Stian, spilte i band sammen med Kristoffer
Gary Cranner Lubovich som Gary, samfunnsengasjert rapper
Silje Salomonsen som Silje
Kyrre Haugen Sydness som Kyrre
Jørgen Tjemsland
Terje Torkildsen som en prinsippfast taxisjåfør med hovedfag i idéhistorie


== Oppfølger ==
I desember 2019 ble det annonsert at oppfølgeren Mongoland 2 var under arbeid med, med mulig lansering i 2021. Regisør Arild Østin Ommundsen, produsent Gary Cranner og Gro Elin Hjelle jobber med manus. Stavanger kommune opplyser den 29. april 2021 at de finansierer filmprosjektet med 1 million kroner. De opprindelige skuespillerne Pia Tjelta og Kristoffer Joner er knyttet til filminnspillingen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mongoland på Internet Movie Database 
(no) Mongoland i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Mongoland hos Filmfront 
(no) Mongoland på NRK TV 
(nl) Mongoland på MovieMeter 
(en) Mongoland på Turner Classic Movies 
(en) Mongoland på Rotten Tomatoes 
Mongolandgjengens nettsted
Parterapi i Mongoland
Vigga

Vigga er en avis som blir utgitt på Dombås i Innlandet. Den er lokalavis for kommunene Lesja og Dovre.
Lokalavisa Vigga ble startet opp i 1987 av Marit og Asbjørn Amble, som et samarbeid mellom Studio A og kommunene Lesja og Dovre. Avisa startet som en gratisavis som ble sendt ut til husstandene. Lenge var Vigga et kommunalt informasjonsorgan for Lesja og Dovre. I 2006 kjøpte avisa Fjuken Vigga. Vigga er i dag en del av Polaris Media, og er også medlemsbedrift i Landslaget for lokalaviser.
Redaktør og daglig leder er Astrid Kvam Helset.


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
2006: 2 465
2007: 2 629
2008: 2 414
2009: 2 293
2010: 2 421
2011: 2 283
2012: 2 265
2013: 2 242
2014: 2 189
2015: 2 186
2016: 2 120
2017: 2 059


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vigga
Østlendingen

Østlendingen er en norsk avis som utkommer i Elverum i Innlandet.
Den er lokalavis for Østerdalen, Solør, Glåmdalen, samt Trysil og Engerdal. Østlendingen utgis som morgenavis seks dager i uken. Avisen kom med sitt første nummer 5. januar 1901. Avisa eies (per 2022) 67,36 prosent av Amedia, mens de resterende prosentene eies av større og mindre aksjonærer. 31. oktober 2022 reduserer avisen antall ukentlige utgivelser fra seks til tre; tirsdag, torsdag og lørdag.


== Historikk ==
Avisa var opprinnelig Arbeiderdemokratenes partiavis, men ble gradvis overtatt av Bondepartiet i 1920-årene som følge av økonomiske problemer. Ansvarlig redaktør og daglig leder er Truls Sylvarnes. Avisa konkurrerer per 2022 med Hamar Arbeiderblad og Lokalavisa Trysil - Engerdal om å dekke de sentrale delene av fylket. I den sørlige delen av fylket har Glåmdalen størst utbredelse per 2022.
Østlendingen ble i likhet med en rekke andre norske aviser domfelt etter frigjøringen i 1945 for tyskvennlig holdning i okkupasjonsåra.


== Kjente medarbeidere ==
Avisas mest kjente medarbeider på landsbasis på 1900-tallet var Dagfinn Grønoset (1920–2008).


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:


== Tidligere redaktører ==
1901: Olav Andreas Eftestøl
1901–1921: Magnus Hamlander
1921–1940: Olav Eide
1926–1940: Magnus Hamlander
1940–1941: Georg Werner-Hansen
1942–1945: Johan Woll
1945–1947: Georg Werner-Hansen
1947–1968: Per Grambo
1968–1994: Andreas Hagen
1994–1999: Thor Solberg
1999–2003: Osvald Magnussen
2003–2004: Pål Bjerketvedt
2004–2007: Ole Erik Almlid
2007: Trond Ivan Hagen (konstituert)
2008–2009: Morten Stenberg
2009: Osvald Magnussen (konstituert)
2009–2015: Nils Kristian Myhre, ansvarlig redaktør og daglig leder
2015–2019: Tom Martin Kj. Hartviksen, ansvarlig redaktør og daglig leder


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Drevjemoen

Drevjemoen militærleir i Drevja, 30 kilometer nord for Mosjøen, bygget i 1911 og gradvis utbygget i løpet av mellomkrigstiden. Den var en tid standkvarter for Sør-Hålogaland regiment. Leiren disponeres nå av Sør-Hålogaland Heimevernsdistrikt 14.


== Referanser ==
Trelandsgrense

Trelandsgrense er et grensepunkt der tre landegrenser møtes. En trelandsgrense kan befinne seg til lands, til sjøs og i luften med.
Til lands inkluderer også våte trelandspunkter i sjøen (i indre farvann), vatn eller elver. Slike punkter er gjerne markert med spesielle grensemerker. Norge har to trelandsgrenser til lands; mot Finland og Russland; og mot Sverige og Finland. På begge disse punktene er det oppført såkalte treriksrøyser, som i prinsippet er en vanlig grenserøys av den typen som går langs hele norskegrensen fra Halden til Grense Jakobselv.
Til sjøs, dvs. utenfor sjøterritoralgrensen som i Norge er 4 nautiske mil, er trelandsgrensene vanligvis ikke markert, særlig hvis de er langt til havs. 
Ved enkelte trelandsgrenser, bl.a. mellom Hviterussland, Latvia og Litauen, er det oppført et turistområde omkring selve grensepunktet der besøkende kan bevege seg omkring uten grensekontroll. 
Enkelte trelandsgrenser er i en elv, men det har lagets et monument på stranden, f.eks. Tyskland-Frankrike-Sveits og Tyskland-Frankrike-Luxemburg (der Schengen-monumentet er). 


== Eksterne lenker ==
Borderbase
Jan S. Krogh's Border points