jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tolk

En tolk er en person som overfører mening fra ett språk til et annet. Som regel foregår tolking muntlig, unntaket er tegnspråktolking, hvor meningen overføres mellom lyd og bevegelser. 
Tolking kan foregå på flere måter, og de mest vanlige metodene er konsekutivtolking og simultantolking. Å tolke konsekutivt vil si at innholdet blir overført i kortere bolker, hvor tolken overfører innholdet mellom bolkene. Å tolke simultant vil si å tolke mens taleren snakker. Dette er en metode som ofte blir brukt på konferanser, og forutsetter dertil egnet audioutstyr. 
Det finnes mulighet for å utdanne seg innen tolkefaget i Norge ved Høgskolen i Oslo. I Norge finnes det også en ordning med statsautorisjon for tolker. Ved å gjennomgå en krevende prøve som arrangeres ved Universitetet i Oslo kan man oppnå tittelen "statsautorisert tolk". Minstekravet for å jobbe som tolk i språk hvor det ikke har vært tilbud om autorisasjonsprøve og/eller utdanning i norsk offentlig sektor er den såkalte ToSpot-testen. 
Det stilles en rekke krav til en profesjonell tolk. Disse er blant annet objektivitet, taushetsplikt og nøyaktighet. Det er forventet at en tolk ikke legger til eller trekker fra noe av det originale budskapet, og at tolken alltid informerer om sin rolle i forkant av en tolkesituasjon.


== Forskjellen mellom tolk og oversetter ==
En tolk overfører innhold muntlig, mens en oversetter (translatør) overfører innhold skriftlig. Det finnes en egen autorisasjonsordning for oversettere, som arrangeres av Norges Handelshøyskole. Tolk og oversetter er to forskjellige profesjoner, og bør ikke forveksles, da de innebærer ulike kompetanseområder.


== Eksterne lenker ==
Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av tolk
Tolkeportalen
Fagmyndighet for tolking i offentlig sektor
Tolking i UDI
Pubertet

Pubertet er en betegnelse for den perioden og de prosessene som finner sted når et individs kropp utvikler seg til å bli kjønnsmoden, og derav blir i stand til å forplante seg. Alle pattedyr har pubertet, men tidspunkt og varighet er svært variabelt.


== Generelt om puberteten ==
Når puberteten inntrer, vokser kroppen hurtigere i en periode, men veksten vil etter hvert avta. Hvor mye kroppen vokser er imidlertid avhengig av både kjønn og art. Når puberteten ender, slutter også normalt kroppen å vokse (ikke hos elefanter). Før puberteten er kjønnsforskjellene gjerne små og består stort sett av forskjellen på genitaliene. Gjennom puberteten blir de sekundære kjønnskjennetegn utviklet. Kroppen utvikler seg da i ulike retninger og for ulike formål, avhengig av kjønnet. Hunnens kropp tilpasses funksjoner og egenskaper som er nødvendige for å bli mor, mens hannens kropp tilpasses funksjoner og egenskaper som er nødvendige for å bli far. Hos mange arter vil hannene på dette stadiet ha blitt fysisk tildels betydelig større enn hunnene, men for en rekke arter er  forskjellene i fysisk størrelse minimal eller til og med det motsatte av «normalen». Eksempler på at hunnen blir størst finner man blant annet hos flekkhyene og en rekke hvaler.


== Menneskelig pubertet ==


=== Kvinnelig pubertet ===
Gjennom puberteten utvikles ytre kjønnskjennetegn og kroppens reproduksjonsorganer utvikles ferdig. Fasen når det begynner å komme hår rundt kjønnsorganene kalles pubarke. Den første menstruasjonen kalles menarke, og er et synlig tegn på at en kvinne har nådd livets fruktbare periode. Eggstokkene stimuleres av gonadotropiner fra adenohypofysen, follikkelstimulerende hormon og luteiniserende hormon. Pubertetstarten varierer mellom 9 og 15 års alder, i norske klima oftest i 10-11-årsalderen og puberteten varer i 2-3 år. Mange fysiske og psykiske forandringer skjer i denne perioden:

Livmoren, egglederne og eggstokkene blir modne
Menstruasjonssyklusen og eggløsning starter
Brystene utvikles og vokser
Hårvekst rundt kjønnsorganene og i armhulene starter
Høydevekst og utvidelse av bekkenbeinet går fortere
Mengden underhudsfett øker, spesielt ved hoftene og brystene


=== Mannlig pubertet ===

Mannlig pubertetstart varierer også mellom alderen 9 og 15 år, i norsk klima gjerne fra 11-12-årsalderen og i 2-3 år fremover. Luteniserende hormon fra adenohypofysen stimulerer interstitialcellene i testiklene til å øke testosteronproduksjonen, som påvirker kroppens utvikling til kjønnsmodenhet. Forandringene som skjer gjennom puberteten er:

Vekst av muskler og bein, og en markert økning i høyde og vekt
Strupehodet vokser, og stemmen blir dypere (stemmeskifte)
Hårvekst begynner i ansiktet, armhulene, brystkasse, buk og rundt kjønnsorganene
Penis, pungen og prostata blir større
Spermieproduksjon starter
Huden blir tykkere og fetere


== Litteratur ==
Anne Waugh og Allison Grant (2001). Ross and Wilson: Anatomy and Physiology in Health and Illness (9 utg.). Edinurgh: Churchill Livingstone. ISBN 0-443-06468-7. Jean-Pierre Thiollet, Savoir accompagner la puberté, Anagramme, Paris, 2006. ISBN 2-35035-025-8
Jean Marcel Honoré

Jean Marcel Honoré (fransk uttale , født 13. august 1920 i Saint-Brice-en-Coglès i Frankrike, død 28. februar 2013 i Tours) var katolsk erkebiskop av Tours og kardinal.
Han ble presteviet den 29. juni 1943 etter studier ved presteseminaret i Rennes, og fra 1958 til 1964 var han generalsekretær for Den nasjonale kommisjon for religiøs oppdragelse og generaldirektør for Det nasjonale senter for religionsundervisning.
Han ble biskop av Évreux i 1972 og erkebiskop av Tours i 1981.
Jean Honoré fratrådte som erkebiskop av Tours i 1997 i en alder av 75 år. Honoré døde den 28. februar 2013 i en alder av 92 år.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Pave Sixtus IV (1414-1484) * bispeviet 1471
Pave Julius II (1443-1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
Pave Leo X ( 1475-1521) *1513
Pave Paul III (1468-1549) *1519
Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621 *1604
Biskop Laudivio Zacchia (1565-1637) *1605
Kardinal Antonio (Marcello) Barberini den eldre, O.F.M. Cap. (1569-1646) *1625
Erkebiskop Nicolò Guidi di Bagno (1583-1663) *1644
Erkebiskop François de Harlay de Champvallon (1625-1695) *1651
Erkebiskop Louis-Antoine de Noailles (1651-1729) *1679
Biskop Jean-François Salgues de Valderies de Lescure 1644-1723) *1699
Erkebiskop Louis-Jacques Chapt de Rastignac (1690-1750) *1722
Erkebiskop Christophe de Beaumont du Repaire (1703-1781) *1741
Biskop César-Guillaume de La Luzern (1738-1821) *1770
Erkebiskop Gabriel Cortois de Pressigny (1745-1823) *1786
Erkebiskop Hyacinthe-Louis de Quélen (1778-1839) *1817
Biskop Louis-Charles Féron (1794-1879) *1834
Biskop Pierre-Alfred Grimardias (1818-1896) *1866
Kardinal Guillaume-Marie-Romain Sourrieu (1825-1899) *1882
Kardinal Léon-Adolphe Amette (1850-1920) *1899
Biskop Bishop Benjamin-Octave Roland-Gosselin (1870-1952) *1919
Kardinal Paul-Marie-Alexandre Richaud (1887-1968) *1934
Kardinal Paul Gouyon (1910-2000) *1957
Kardinal Jean Marcel Honoré (1920-2013) *1972


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Peter Kodwo Appiah Turkson

Peter Kodwo Appiah Cardinal Turkson (født 11. oktober 1948 i Wassaw Nusta i Ghana) er kardinal i den katolske kirke erkebiskop av Cape Coast.


== Liv og virke ==
Han studerte i Ghana, New York City og Roma, og tok doktorgrad i bibelteologi i 1982. Han behersker minst seks språk: engelsk, fante, fransk, italiensk, tysk og hebraisk, og kan i tillegg forstå latin og gresk.Turkson ble presteviet den 20. juli 1975, og utnevnt til erkebiskop av Cape Coast den 6. oktober 1992. Han ble elevert til kardinalverdigheten av pave Johannes Paul II den 21. oktober 2003.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) *1685
Kardinal Francesco Barberini den yngre (1662-1738) *1721
Kardinal Annibale Albani (1682 -1751) *1730
Kardinal Federico Marcello Lante Montefeltro Della Rovere (1695-1723) *1732
Biskop Charles Walmesley, O.S.B. (1722-1797) *1756
Biskop William Gibson (1738-1821) *1790
Biskop John Douglass (1793-1812) *1790
Biskop William Poynter (1762-1827) *1803
Biskop Thomas Penswick (1772-1836) *1824
Biskop John Briggs (1788-1861) *1833
Biskop William Bernard Ullathorne, O.S.B. (1806-1889) *1846
Kardinal Henry Edward Manning (1808-1892 ) *1865
Kardinal Herbert Vaughan (1832-1903) *1872
Kardinal Francis Alphonsus Bourne (1861-1935) *1896
Erkebiskop William Thomas Porter, S.M.A (1887-1966) *1933
Erkebiskop Richard Joseph Downey (1881-1953) *1928
Erkebiskop John Kodwo Amissah (1922-1991) *1957
Erkebiskop Dominic Kodwo Andoh (1929-2013) *1971
K ardinal Peter Kodwo Appiah Turkson (1948-) *1993


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på katolsk.no
Biografi på catholic-pages.com
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Austin-Healey

Austin-Healey var et britisk bilmerke som ble lansert i 1952 som et samarbeid mellom Leonard Lord fra Austin-divisjonen til British Motor Corporation og Donald Healey, en kjent bildesigner og ingeniør.
Austin-Healey produserte biler frem til 1972, da den 20 år lange avtalen mellom Healey og Austin gikk ut. Donald Healey forlot selskapet i 1968 da British Motor Corporation (Austin fusjonerte med Morris i 1952 og ble BMC) ble tatt over av British Leyland. 


== Modeller ==
Austin-Healey 100
1953 – 1955 BN1 Austin-Healey 100
1955            Austin-Healey 100S (Ekstremt begrenset produksjon av racerbiler med aluminiumskarosseri)
1955 – 1956 BN2 Austin-Healey 100M (Sportsmodell produsert i et begrenset antall)
1956 – 1957 BN2 Austin-Healey 100-4
1956 – 1957 BN4 Austin-Healey 100-6 (2+2 seter)
1957 – 1959 BN4 Austin-Healey 100-6 Endring til 1 3/4" SU forgasser (2+2 seter)
1958 – 1959 BN6 Austin-Healey 100-6 6 -sylindret motor (2 seter)Austin-Healey 3000
1959 – 1961 BN7 Mark I (2 seter), BT7 Mark I (2+2 seter)
1961 – 1962 BN7 Mark II (2 seter), BT7 Mark II (2+2 seter), BJ7 Mark II (2 seter)
1962 – 1964 BJ7 Mark II
1964 – 1967 BJ8 Mark III
Austin-Healey Sprite
1958 – 1960 AN5 Mark I 'Bugeye – USA'  'Frogeye – Storbritannia'
1961 – 1964 AN6 – AN7 Mark II
1964 – 1966 AN8 Mark III
1966 – 1969 AN9 Mark IV
1969 – 1971 AN10 Mark V (Kun i Storbritannia)


== Annet ==
I 1953 satte en spesialbygget Austin-Healey flere hastighetsrekorder på Bonneville Salt Flats i Utah, USA.
Den første bilen til Mattels Barbie-dukke var en Austin-Healey i rosa.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Austin-Healey vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Okstindan

Okstindan er et fjellmassiv som ligger på indre Helgeland, i Hemnes kommune i Nordland. I massivet ligger blant annet Oksskolten som med sine 1 916 meter over havet er det høyeste fjellet i Nord-Norge. Det er ni topper med primærfaktor over 130 meter, alle høyere enn 1 500 meter over havet. Blant disse er Okstinden, Okshornet, Vesttinden og Bessedørtinden. Mellom fjellene ligger isbreen Okstindbreen.
Fjellet er tilgjengelig fra flere kanter, men de mest brukte utgangspunktene for turer i Okstindan er Leirskardalen eller Kjennsvatnet i Hemnes kommune.


== Referanser ==
American Lafrance

American LaFrance (ALF) er en amerikansk produsent av utrykningskjøretøyer, basert i Ladson, Sør-Carolina. Selskapet fokuserer primært på brann- og redningskjøretøy.
American LaFrance Fire Engine Company er en av de eldste og mest kjente produsentene av brann- og redningskjøretøy. Selskapet har røtter tilbake til 1832, da selskapene som senere ble til American LaFrance produserte hånddrevne og dampdrevne pumper til bekjempelse av brann. I 1873 stiftet Truckson LaFrance og hans partnere LaFrance Manufacturing Company, som produserte og solgte hånddrevne pumper. Selskapet The International Fire Engine Company, som var forgjengeren til American LaFrance, bygget også noen dampdrevne pumper mellom 1903 og 1907. Blant apparatene International produserte var hestetrukne brannkjøretøyer, slangevogner, stiger, vanntårn med mer. Selskapet American LaFrance Fire Engine Company ble offisielt stiftet i 1903, med kontorer i Elmira, New York. ALF leverte sin første motoriserte brannbil i 1907, og i årenes løp bygget American LaFrance tusenvis av brannkjøretøy av alle slag, inkludert stigebiler, dykkerbiler og brannbiler for flyplasser. American LaFrance-kjøretøyer er lett gjenkjennelige. 
I 1995 ble selskapet kjøpt av Freightliner LLC, som er et underselskap av DaimlerChrysler. Freightliner fortsatte å bruke American LaFrances navn og betegnelser, men mange av produktene er bygget på chassis fra Freightliner LLC M2 eller Sterling Acterra-lastebilene. ALF har produksjonslokaler i Ephrata (Pennsylvania), Sanford (Florida) og Hamburg (New York). Per 2005 er American LaFrance USAs femte største produsent av utrykningskjøretøyer.
I desember 2005 ble det kjent at Freightliner hadde solgt eierskapet av American LaFrance til det New York-baserte investeringsfirmaet Patriarch Partners, LLC. Hovedkvarteret og fabrikken i Ladson, Sør-Carolina er ikke inkludert i salget, men Patriarch Partners får bruke fabrikken frem til begynnelsen av 2007, når Daimler-Chrysler tar over for å produsere Dodge Sprinter (Mercedes Sprinter i Europa). Under nytt eierskap vil ALF flyttes til Charleston, Sør-Carolina, sommeren 2007.


== Produkter ==


=== Chassis ===
Eagle
Eagle Mid-Engine
Eagle SE
Metropolitan
Commercial
Condor


==== Utrykningsapparater ====
Slangebiler
Stigebiler
Tankbiler
Redningsbiler
Ambulanser
Terreng
Liberty


==== Servicekjøretøyer ====
Søppelbiler
Bygningskjøretøyer
Flyplass
Generelt


== Eksterne lenker ==
American LaFrance LLC nettsider
American LaFrance nettsider
"Liberty by American LaFrance" nettside
"Condor by American LaFrance" nettside
ARO

ARO (en forkortelse for Auto Romania) var en rumensk statlig produsent av terrengkjøretøy, som holdt til nær byen Câmpulung-Muscel i Romania.
Fabrikken startet produksjon i 1957, og har produsert over 360 000 kjøretøy, hvorav 2/3 ble eksportert til omkring 110 land (frem til 1989 ble omkring 90 % av AROs produksjon eksportert).
I september 2003 solgte den rumenske regjeringen 68,7 % av ARO til et amerikansk selskap ved navn Cross Lander, eid av John Perez. En klausul i kontrakten sa at selskapet måtte investere minst 2 millioner amerikanske dollar i ARO, men dette ble ikke gjort. I stedet ble alt selskapets utstyr solgt, også dette var et brudd på kontrakten. Den rumenske staten saksøkte John Perez for dokumentforfalskning i 2006.Modellen ARO 244 var planlagt for det amerikanske markedet under navnet Cross Lander, men selskapet gikk tom for penger i februar 2006.Selskapet Cross Lander USA Inc avskjediget alle sine ansatte, solgte hovedkvarterene og lukket dørene i februar 2006.ARO ble erklært konkurs i juni 2006.En stund ble ARO-kjøretøy med motor fra Daihatsu produsert i Spania og Portugal under navnene Hisparo og Portaro.


== Modeller ==
ARO IMS
IMS-57
M59
M461
ARO 24 Series
SUVer
ARO 240
ARO 243
ARO 244
ARO 246
ARO 328 Maxi-Taxi
Lette lastebiler
ARO 33 N
ARO 35 S
ARO 35 M
ARO 243
ARO 323
ARO 324
ARO 330
ARO 10 (også kjent som Dacia Duster i noen land)
SUVer
ARO 10.1
ARO 10.4
ARO 10 Spartana
ARO 11.4
Lette lastebiler
ARO 10.2
ARO 10.3
ARO 10.6 pick-up
ARO 10.9
ARO 10.0
ARO 11.9


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) ARO vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Aro M461
Aro Cars 4x4 Off Road oversikt
Okshornet

Okshornet er et fjell i Hemnes kommune i Nordland. Det har en høyde på 1 901 meter over havet. Fjellet er det nest høyeste av Okstindan, etter Oksskolten. Første kjente bestigning ble gjort i 1900 av samen Anders Bonta og K. Bing. Fjellet har også blitt kalt for «Keiser Wilhelm IIs tind.»


== Se også ==
Liste over fjell i Skandinavia


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Okstinden

Okstinden (umesamisk: Vuaksanålggie), (sørsamisk: Vuaksantjahke) er et fjell i Hemnes kommune i Nordland. Det har en høyde på 1 807 meter over havet. Fjellet er det 4. høyeste i Okstindmassivet (når Tvillingtindan regnes som én topp). Toppen er omgitt av Okstindbreen på tre kanter.


== Se også ==
Liste over fjell i Skandinavia


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Vesttinden

Vesttinden er et fjell i Hemnes kommune i Nordland. Fjellet ligger i Okstindmassivet og har en høyde på 1 708 meter over havet.


== Referanser ==
Bessedørtinden

Bessedørtinden er et fjell i Hemnes kommune i Nordland. Fjellet ligger i Okstindmassivet og har en høyde på 1 562 meter over havet.


== Referanser ==
Okskalvan

Okskalvan er et fjell i Okstindmassivet i Hemnes kommune i Nordland. Fjellet har to topper. Den høyeste ligger 1 646 meter over havet, mens den laveste toppen, som ligger ca. 600 meter nord for hovedtoppen, ligger på 1 611 moh.


== Referanser ==
Masters

Masters (engelsk for mester) kan vise til:


== Personer ==
William Masters, amerikansk gynekolog


== Golf ==
The Masters Tournament, en golfturnering i USA, også kjent som US Masters
Volvo Masters Andalucia, en golfturnering i Spania
Omega European Masters, en golfturnering i Sveits
SAS Ladies Masters, en golfturnering for kvinner i Norge
Qatar Masters, en golfturnering i Qatar
Evian Masters, en golfturnering for kvinner i Frankrike
Open de Madrid Golf Masters, en golfturnering i Spania
EnterCard Scandinavian Masters, en golfturnering i Sverige
Quinn Direct British Masters, en golfturnering i Storbritannia


== Snooker ==
Masters, en snookerturning i England
Shanghai Masters, en snookerturnering i Kina
German Masters, en snookerturnering i Tyskland


== Annet ==
Duel Masters, et kortspill
Oslo Dolphin Masters, en svømmeklubb
The Masters, et album utgitt av Paul Di'Anno i 1999.


== Se også ==
Master
Mastergrad
M26 Pershing

M26 Pershing var en amerikansk tung stridsvogn i bruk under andre verdenskrig og Koreakrigen. Den var oppkalt etter general John J. Pershing.
Den var tenkt som erstatter til stridsvognen M4 Sherman, som viste seg lite effektiv i forhold til de tyske stridsvognene med bedre kanoner og pansring. Så snart serieproduksjonen av M4 Sherman var i gang begynte det amerikanske forsvaret å lete etter en etterfølger. Konstrueringen av den nye stridsvognen viste seg å bli ganske komplisert da kravene til kjøretøyet endret seg hele tiden. Først etter Ardenneroffensiven på slutten av 1944 bekreftet at man trengte en større stridsvogn som kunne hamle opp med de tyske overlegne stridsvognene. Ved krigens slutt var bare 310 M26 Pershing-stridsvogner ankommet Europa, og av disse var det bare et fåtall som kom i strid. På grunn av sin sene ankomst fikk den derfor lite å si for utfallet av krigen. Den var USAs hovedstridsvogn frem til den ble faset ut til fordel for M48 Patton, som kom i løpet av Koreakrigen.
Den var kjent for å ha en stor kanon og for å ha en forholdsvis lav silhuett.
Pershing var den første amerikanske stridsvognen som stilte likt med de tyske stridsvognene Panzer V Panther og Panzer VI Tiger.


== Se også ==
Liste over stridsvogner
Liste over kampkjøretøyer fra USA


== Litteratur ==
Alexander Lüdeke: Våpnene som avgjorde andre verdenskrig, Første utgave, ISBN 978-82-7822-707-7


== Eksterne lenker ==
(en) M26 Pershing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) M26 Pershing – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Elisabeth Røbekk Nørve

Elisabeth Røbekk Nørve (født 29. mars 1951 på Sula på Sunnmøre) er en norsk politiker (H).
Hun er datter av industriarbeiderne Johan E. Røbekk og Mary Paula Solevåg i Mauseidvåg. Hun er enke etter forretningsmannen Arild Lauritz Nørve, som døde i 2012. Deres døtre har siden overtatt familiebedriften Ålesund Elektro.
Etter grunnskolen gikk hun ut i arbeid som hushjelp. Nørve har siden hatt en lang og variert yrkespraksis innenfor ulike serviceyrker. Hun har vært blant annet butikksjef og selvstendig næringsdrivende. I tillegg har hun vært rådgiver for NHO i Møre og Romsdal. Ved siden av arbeid har Nørve tatt diverse yrkesrettede kurs.I 1995 ble Nørve valgt til leder i Ålesund Høyre og medlem av Ålesund bystyre og formannskap. Hun var også medlem av Møre og Romsdal fylkesting og fylkesutvalg 1995–2001. Nørve var innvalgt på Stortinget fra Møre og Romsdal 2001–2005 og 1. vararepresentant i perioden 2005–2009, men rykket opp til fast representant idet representanten Petter Løvik døde i 2007. 2009–2017 var Nørve innvalgt på Stortinget på eget mandat. Hun satt i Stortingets sosialkomité 2001–2005, Stortingets næringskomité 2007–2013 og Stortingets helse- og omsorgskomité 2013–2017.Hun var 1. nestleder i Møre og Romsdal Høyre 2004–2009 og fungerende leder 2007–2008.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Elisabeth Røbekk Nørve hos Stortinget 
(no) Elisabeth Røbekk Nørve hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Elisabeth Røbekk Nørves stemmegivning på Stortinget (arkivert) siden 2009 systematisert av organisasjonen Holder de ord
Kirke- og undervisningsdepartementet

Kirke- og undervisningsdepartementet var et norsk departement som ved. kgl. kunngjøring 17.11.1818 ble tillagt ansvar for «Alt hvad angaar Kirkevæsenet og Præsteskabet. Universitetet, Seminarer, Skoler, Musæer, Bibliotheker, lærde Selskaber, Kunstacademier m.v., Medisinalvæsenet, milde Stiftelser, Fattigforsørgelsen og de Geistligheden og offentlige indretninger beneficerede Jordegods».
Kirkedelen av departementet ligger i dag under Kultur- og kirkedepartementet. Undervisningsdelen ligger i Kunnskapsdepartementet.


== Historie ==
Etter at Norge var blitt en selvstendig stat i 1814, ble seks departement opprettet samme år. Kirke- og undervisningsdepartementet var det første og fikk betegnelsen 1. departement. Dernest fulgte Justisdepartementet, Politidepartementet, Indredepartementet, Finans- og tolldepartementet og Departementet for krigsadministrasjonen.
Navnet Kirke- og undervisningsdepartementet ble innført fra 17. november 1818.
Under 2. verdenskrig var departementets sentrale arbeidsområder skole- og utdanningstiltak for norsk eksilbefolkning, støtte til norske studenter i utlandet, organisering og finansiering av NRK i London og Boston samt bidrag til ulike kulturelle formål. På den kirkelige siden overtok departementet ansvaret for sjømannsmisjonen og delvis for den øvrige misjonsvirksomhet. Feltpresttjenesten sorterte under Forsvarsdepartementet. Departementet var ikke inndelt i kontorer eller avdelinger.
Under Kåre Willochs regjering ble departementet i 1982 delt og ansvaret for kultursaker, høyere utdanning og forskning ble overført til det nye Kultur- og vitenskapsdepartementet.
I 1990 ble de to departementene reorganisert. De to nye departementene  var Kirke- og kulturdepartementet og Utdannings- og forskningsdepartementet.
I 1991 ble kirkesakene tilbakeført, og departementene het Kulturdepartementet og Kirke-, utdannings- og forskningsdepartementet.
Fra 1. januar 2002 ble avdelingene i det opprinnelige gamle departementet flyttet til Utdannings- og forskningsdepartementet da kirkesaker fra samme dato ble flyttet til det nyopprettede Kultur- og kirkedepartementet.
Med Jens Stoltenbergs 2. regjering skiftet departementet navn til Kunnskapsdepartementet.


== Litteratur ==
Knut Johannessen, Ole Kolsrud og Dag Mangset (redaksjon): Håndbok for Riksarkivet (1992), s. 459


== Eksterne lenker ==
Liste over Norges kirke- og undervisningsministre
Kirke- og undervisningsdepartementet i London, 1940-1945 på Arkivportalen