jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ray Putterill

Ray Winston Putterill (født 3. februar 1989 i Liverpool) er en engelsk fotballspiller som spiller for Liverpool FC, på reservelaget og juniorlaget. 


== Klubbfotball ==


=== Liverpool FC ===
Ray Putterill ble ansett som et bra talent, og han hadde også spilt for diverse ungdomslandslag, men en ryggskade satte han ut for det meste av forrige sesongen. Da han fikk sjansen viste han glimt av godt spill, men klarte ikke riktig å markere seg som han tidligere hadde gjort. 
Denne sesongen derimot har Putterill klart å skaffe seg en fast plass på juniorlaget, som oftest på venstre ving. Han har vært en av de beste spillerne på laget, samtidig som han også har scoret et par mål. Selv om Ray Putterill har vist glimt av sitt talent, vil han få det vanskelig med å bryte igjennom barrieren det er å komme opp blant A-lagsspillerne. 
Høsten 2007 ble det kjent at Crewe Alexandra var interesserte i å låne Putterill.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ray Putterill – Transfermarkt 
(en) Ray Putterill – Soccerbase.com 
(en) Ray Putterill – FBref 
(en) Profil på Liverpoolfc.tv
Vasaparken

Vasaparken kan vise til ulike steder:

Vasaparken (Göteborg), en park i bydelen Vasastaden i Göteborg.
Vasaparken (Stockholm), en park i bydelen Vasastaden i Stockholm sentrum.
Hjalarljod

Hjalarljod er en festouverture av Eivind Groven. Den ble skrevet til en konkurranse i anledning åpningen av det nye rådhuset i Oslo, som sto ferdig til 900-årsjubileet for Oslo by i 1950. Tre komponister utmerket seg og ble premiert og oppført: Ludvig Irgens-Jensen, Karl Andersen og Eivind Groven. Hjalarljod er det av de tre verkene som lever sterkest i ettertid, og kalles gjerne Rådhusmusikken. I juryen satt Odd Grüner Hegge, Øyvin Fjeldstad og Olav Kielland. Førsteoppførelsen fant sted i Nationaltheatret 15. mai 1950. Dirigent var Odd Grüner Hegge.
Tittelen er sammensatt av to ord, hjale og ljod: «Hjale» – som i hjaling, betyr «å synge så det gir gjenklang i skog og fjell», en slags blanding av sang og rop. Det er en måte å gi seg til kjenne på ute i naturen, brukt av folk med behov for å kommunisere over store avstander i friluft. Ordet «ljod», betyr «lyd».
Tittelen betyr «lyd/klang av hjaling». Hjalarljod står i et dialogforhold til en folketone fra Gudbrandsdalen og er rik på farger og kontraster. Verket veksler mellom jubel og inderlighet. Oppbygningen er stram, og det gjøres mye bruk av blåsere. Den synkoperte Gangarrytmen ligger stadig under og bidrar til den ekstatiske framdriften. Musikken er opprinnelig skrevet for symfoniorkester. Hjalarljod finnes også for korps.


== Referanser ==
Charlie Barnett

Charlie Barnett (født 19. september 1988 i Liverpool) er en engelsk fotballspiller som for tiden spiller for Liverpool FC, på juniorlaget og reservelaget. Barnett etablerte seg i klubben så tidlig som i 2003, da han ble fast inventar på U-17-laget på tross av at han bare var 15 år. Han startet sin karriere som høyre midtbane, men har senere blitt omskolert til sentral midtbane, der han har utviklet seg til å bli en kreativ og dyktig ballfordeler (John Owens sammenlignet han med en Quarterback[1]). 
Barnett fikk manges oppmerksomhet da han bidrog sterkt til at Liverpool vant FA Youth Cup i 2006. Han scoret mange fantastiske mål samt at han også var svært dyktig på dødballer. Charlie Barnett fikk sin debut på reservelaget i 2005/2006-sesongen, i en kamp mot Derby.


== Eksterne lenker ==
(en) Charlie Barnett – Soccerbase.com 
Profil på Liverpoolfc.tv
Universitetsbygningen i Vasaparken

Universitetsbygningen i Vasaparken, er Göteborgs universitets hovedbygning i Vasaparken, Göteborg. Bygningen ble innviet 18. – 19. september 1907.


== Historie ==
Den 10. november 1887 besluttet bystyret med 35 stemmer mot 15 å opprette en høyskole i Göteborg ifølge vilkårene i donasjonsskrivet av den skotske kjøpmannen David Carnegie († 1890). Pådriver i arbeidet var redaktøren for "Göteborgs Handels- och Sjöfartstidning" (GHT) S A Hedlund, gøteborgskjøpmannen og donatoren Oscar Ekman samt Sigfrid Wieselgren, notarius ved rådhusretten og sønn av domprosten og avholdsforkjemperen Peter Wieselgren.
Det høytidelige åpningen av Göteborgs Högskola skjedde den 15. september 1891 i enkle, leide lokaler i hjørnet av Södra Vägen og Parkgatan (tidigere Realskolan eller den såkalte Schillerska skolan). Innvielsestalen ble holdt av kirkeminister Gunnar Wennerberg og elevantallet var 15 stykker. Allerede i  1899 i forbindelse med et nordisk lærermøte i Göteborg, ble de falleferdige lokalene kritisert og røster hørtes for at en egen bygning skulle gi skolen dens rette status og gjøre den mer synlig for allmennheten. Daværende rektor Johan Vising anså at det inte bara brast i bekvämlighet, hygien och värdighet utan att lokalerna även började bli för snålt tilltagna.
Etter at bystyret besluttet å bygge en ny bygning for bybiblioteket, bekostet med 200 000 kronor av Renströmfondet, der høyskolens rektor Vising hadde sittet som bygningskomitéens formann, tok diskusjonene om et nybygg fart. Det hele ble påskyndet ytterligere av at leiekontrakten for det gamle huset løp ut 1901. Høgskolens forrige gjenlevende grunnlegger og donator Oscar Ekman tilbød seg nå å bekoste hele bygningen. Rektor Vising fikk i oppdrag å gjøre en kostnadsberegning. Den stoppet på 450 000 kroner.
I sitt brev til Oscar Ekman den 6. januar 1901 skriver rektor Vising; "Om konsul Ekman vill giva högskolan det belopp 450 000:- som här är i fråga, är denna gåva så storartad och så vida över allt vad vi hittills vågat drömma om, att det ej kan falla oss in att begära någon som helst ökning av densamma och den är oss så kär och dyrbar, att det skall bliva vår bindande plikt att använda den så, som givaren bestämmer". Tre dager senere, den 9. januar, donerte Ekman summen til høgskolen under forutsetning at bystyret kostnadsfritt frigjorde en passende tomt.
Planarbeidet tok nå til og rektor Vising kom til å innta en ledende rolle ved planlegging og utformning av bygingen, ingen statlig myndighet var innblandet. De nærmeste forbildene var Lunds og Uppsalas universitetsbygninger fra 1882 respektive 1887.
Vasaparken (Stockholm)

Vasaparken er en park i bydelen Vasastaden i Stockholm sentrum. I øst avgrenses den av Dalagatan, i nord av Odengatan, i vest av Torsgatan og i sør av sykehusområdet Sabbatsberg.
Bergianska trädgården lå her på 1700-tallet og større deler av 1800-tallet. I 1885 ble den flyttet til sitt nåværende sted ved Frescati, og Vasaparken ble deretter anlagt. 
Under første verdenskrig, da Hjalmar Hammarskjöld ble omdøpt til «Hungerskjöld» pga matmangelen, ble Vasaparken som mange andre av Stockholms parker pløyd opp og brukt som potetåker.Vasaparken er bl.a. kjent for viktige politiske debatter før valgene på 1950-tallet. Mest kjente er de politiske duellene i Vasaparken mellom Sveriges daværende statsminister Tage Erlander og opposisjonslederen Bertil Ohlin.
Astrid Lindgren bodde lenge på Dalagatan 46 ved Vasaparken, og parken er nevnt i flere av hennes bøker. Etter hennes død ble det ene hjørnet av parken omdøpt til Astrid Lindgrens terrasse. De tre terrassehagene i grovhugget granitt og betongoverflater med relieffer ved Torsgatan ble anlagt på 1940-tallet i en unik stil. De fleste trærne i parken er fra tiden da parken ble anlagt, selv om det finnes en drøyt 200-årig lønn og flere nyplantede trær.


== Utvikling ==
Da Sabbatsbergsområdet kommer til å utbygges med et større antall nye boliger, er en opprustning av Vasaparken påbegynt. I 2004 er terrasser bygget i gatenivå fra Odengatan og Dalagatan der en kan sitte og se ut over parken. 2005 ble det anlagt en kunstgressplen for 7-mannsfotball. Planen er en kunstisbane vinterstid. Skøytebanen ble innviet i desember 2005.
Statuer i parken: Arbetaren av Gottfrid Larsson og Romeo och Julia av Olov Thorwald Olsson.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vasaparken – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vasaparken (Göteborg)

Vasaparken er en park i bydelen Vasastaden i Göteborg. Vår og sommer et velkjent tilholdssted for ungdom i helgene og da ofte punkere og andre med alle mulige outrerte hensikter. 
Parken opptar et stort kvartal og ligger i tilslutning fra Vasagatan i nord opp til Engelbrektsgatan i sør. I øst avgrenses parken av Götabergsgatan og i vest av Aschebergsgatan. 
I parkens nordre del ligger Göteborg universitets hovedbygning som grenser mot Vasaplatsen. Vasaplatsen er en kileformet parklignende plass som er bredest oppe mot Vasaparken. Parken skilles fra plassen av Vasagatan.
Sør for parken og Engelbrektsgatan ligger Vasakyrkan og Göteborgs universitets hovedbygning i en parklignende omgivelse som fortsetter opp til Hvitfeldtska gymnasiet.
Mesterbrevnemnda

Mesterbrevnemnda er en norsk organisasjon som av Nærings- og fiskeridepartementet er delegert ansvar for å styre ordningen med mesterbrev. Nemnda består av en leder og fire medlemmer, samt varamedlemmer. Medlemmene er oppnevnt etter forslag fra Samarbeidsrådet for yrkesopplæring, Landsorganisasjonen og Næringslivets Hovedorganisasjon. Lederen oppnevnes av Nærings- og fiskeridepartementet på uavhengig grunnlag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Griegprisen

Griegprisen deles ut av Edvard Grieg Museum Troldhaugen til en norsk musiker, dirigent eller musikkforsker som på en særlig måte har formidlet Edvard Griegs musikk til andre. Den har også vært delt ut ekstraordinært fem ganger til personer som har gjort en særskilt innsats for Edvard Grieg og Troldhaugen. Prisen deles hvert år ut på 15. juni som er Griegs fødselsdag.


== Vinnere ==
1972 – Jens Harald Bratlie
1973 – Arve Tellefsen
1974 – Olav Eriksen
1975 – Follesø Mannskor og Valter Aamodt
1976 – Hindarkvartetten
1976 – Sigmund Torsteinson (ekstraordinært)
1977 – Edith Thallaug
1978 – Jan Henrik Kayser, Anne Bolstad og Finn Nielsen
1979 – Terje Tønnesen
1980 – Eva Knardahl
1981 – Finn Benestad og Dag Schjelderup-Ebbe
1981 – Carl O. Gram Gjesdal (ekstraordinært)
1982 – Bergen Filharmoniske Orkester og Karsten Andersen
1983 – Det Norske Kammerorkester
1984 – Ellen Westberg Andersen
1985 – Bergen Domkantori og Magnar Mangersnes
1985 – Johan Severud (ekstraordinært)
1986 – Aage Kvalbein
1987 – Marianne Hirsti
1988 – Einar Steen-Nøkleberg
1989 – Harald Bjørkøy
1990 – Leif Ove Andsnes
1991 – Truls Mørk
1992 – Ole Kristian Ruud
1993 – Elizabeth Norberg-Schulz
1994 – Rikskonsertene / Fylkeskonsertane i Hordaland
1995 – Jiri Hlinka
1996 – Håvard Gimse
1997 – Grieg Trio
1998 – Henning Kraggerud og Helge Kjekshus
1999 – Inger Elisabeth Haavet
2000 – Bodil Arnesen og Erling Ragnar Eriksen
2001 – Ragnhild Heiland Sørensen
2001 – Lizsy Sandal (ekstraordinært)
2002 – Ikke utdelt
2003 – Håkon Austbø
2004 – Per Gynt-stemnet på Vinstra, v/regissør Svein Sturla Hungnes og dirigent Eldar Nilsen
2005 – Vertavo-kvartetten
2006 – Per Vollestad og Sigmund Hjelset
2007 – Bergen Filharmoniske Orkester og Ole Kristian Ruud
2007 – Erling Dahl jr. (ekstraordinært)
2008 – Ikke utdelt
2009 – Njål Sparbo
2010 – Audun Kayser
2011 – Ikke utdelt
2012 – Ikke utdelt
2013 – Ikke utdelt
2014 – Liv Glaser
2015 – Ikke utdelt
2016 – Ikke utdelt
2017 – Ikke utdelt


== Eksterne lenker ==
«Griegprisen». Bergen byleksikon. Besøkt 23. januar 2020. 
(no) Griegprisen i Store norske leksikon
Ragnhild Heiland Sørensen

Ragnhild Heiland Sørensen (født 6. april 1961) er en norsk sangerinne. Hun er utdannet fra Bergen Musikkonservatorium, Norges musikkhøgskole og Statens Operahøgskole.


== Roller ==
Sørensen ble ansatt ved Den Norske Opera i 1991 og gjorde debut som Mimi i La bohème. Av andre roller kan nevnes: Grevinnen i Figaros bryllup, Violetta i La traviata, Pamina i Tryllefløyten, Wellgunde og Helmwige i Wagners Nibelungens ring og Desdemona i Othello.


== Priser ==
Operaens Venners Talentpris 1991
Flagstadprisen 1993
Esso-prisen 1993.
Narvesens Kulturpris 1996/97
Griegprisen 2001 for sin innspilling av sanger og  romanser av Edvard Grieg gjort i komponistens egen villa, Troldhaugen, sammen med pianisten Einar Steen-Nøkleberg.
Aase Byes pris


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Omtale på Den Norske Operas sider
Omtale hos ballade.no
Bergen Domkantori

Bergen Domkantori ble stiftet i 1971 av tidligere domkantor i Bergen, Magnar Mangersnes, som  var dirigent og kunstnerisk leder fra starten og frem til koret la ned sin virksomhet i 2012. Koret var lenge et av Norges ledende kor og har vunnet stor anerkjennelse i Norge og utlandet. På repertoaret sto i første rekke kirkemusikalske verker i spekteret fra Palestrina til nyskrevet musikk, men også profan kormusikk, deriblant norske folketoner. Koret ga jevnlig a cappella-konserter og fremførte også større verker for kor, orkester og solister. 
Et satsingsområde for koret var å presentere sjeldent fremført kirkemusikk og det har stått for en lang rekke norske urfremførelser, blant annet av Sverre Bergh, Johan Kvandal, Ketil Hvoslef, Kjell Mørk Karlsen, Glenn Erik Haugland, Marcus Paus, Knut Nystedt og Magnar Åm. 
Koret har gitt ut over 20 egne plater og gjort tallrike opptak for fjernsyn og radio. Bergen Domkantori har hatt samarbeidsprosjekter med blant andre Bergen filharmoniske orkester, Festspillene i Bergen, Valendagene og Borealisfestivalen. Koret har vunnet en rekke priser i inn- og utland. 
Koret vant Spellemannprisen 1979 for albumet Folketoner i glass og ramme i klassen kor-plate, forøvrig den eneste gangen det ble delt ut pris i denne klassen. Kantoriet  ble tildelt Griegprisen i 1985 for sin innspilling av Edvard Griegs siste verk, Fire Salmer, opus 74 og for hans sanger for mannskor, opus 30.
I tillegg til konsertturneer i Norge, har koret gjestet Sverige, Danmark, Island, England, Frankrike, Tyskland, Nederland, Italia, Spania og Slovenia. I oktober 2008 ga koret konserter i bl.a. Thomaskirken i Leipzig og Stadtkirche Wittenberg.


== Utgivelser ==
Skandinavia (Bergen Digital, 1987)
Underet (Bergen Digital, 1989)
Julekvad (Bergen Digital, 1992)
Bach/Schönberg/Valen (Bergen Digital, 2005)
Frå ottesang til elveleik (Bergen Digital, 2005)
Du måtte nesten rope det (Bergen Digital, 2006)
Jubilate Deo (Bergen Digital, 2007)
La livets kilde rinne (Bergen Digital, 2007)
Bibelske bilder (Bergen Digital, 2009)
Passepartout (bilde)

Passepartout er en spesielt tilskåret plate av kartong som settes over et bilde når det skal i glass og ramme. Ordet er fransk, og betyr egentlig «går overalt» [passe par tout].) En passepartout kan gi luft rundt bildet og trekke oppmerksomheten inn mot motivet. De kan også brukes for å ramme inn ukurante fotopapirstørrelser uten å beskjære bildet med en papirkutter.
Den blir oftest brukt til tegninger og grafiske arbeider. Kartongplaten skjæres først til i en størrelse som passer inn i rammen og så skjæres en lysåpning som skal være litt mindre enn bildet, som deretter festes på baksiden. Lysåpningen kan være firkantet eller oval, men kan også formes etter ønske.


== Forebygging av slitasje ==
Passepartoutet skal sørge for at bildet ikke kommer i direkte kontakt med glasset. Glass er et sterkt basisk materiale bestående av sand/silika/kalk, og vil over tid påvirke både farger og papir i kunstverket. Dette kan forringe både den estetiske og den økonomiske verdien av arbeidet.


=== Syrefri papp ===
Passepartoutet skal for å tilfredsstille dagens krav til aldringsbestandighet også være av syrefritt materiale slik at den ikke tærer på det den skal beskytte.


== Farger ==
Et passepartout brukes oftest med hvit eller svart front, men finnes i et stort antall fargekombinasjoner, foruten at det er mulig å bygge på lagvis for å få et estetisk tiltalende resultat.


== Se også ==
Fotopapirstørrelser


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Passepartouts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Luftfartsallianse

En luftfartsallianse er en koalisjon mellom to eller flere flyselskaper om å samarbeide i overskuelig framtid på et vesentlig nivå. Samarbeidsnivået varierer mellom de forskjellige luftfartsalliansene. De tre største alliansene er Star Alliance, SkyTeam og Oneworld, som inkluderer flere flyselskaper verden over med et utstrakt rutenett. En nyere utvikling er alliansedannelser mellom luftfraktselskaper, slik som WOW-alliansen mellom Lufthansa Cargo, Singapore Airlines Cargo, SAS Cargo Group og Japan Airlines Cargo.
Kevin Eriksen

Kevin «Karma» Eriksen (født 22. oktober 1975 i Oslo) er en norsk rapper og breakdancer. Han er mest kjent under artistnavnet «Karma» i rappegruppa Warlocks, men han er også soloartisten «Kevin». Eriksen er medlem i breakdancegruppa Atomic B-Boys. 


== Liv og virke ==
Kevin Eriksen er oppvokst på Vestli i Oslo. Han var tidlig interessert i både rap, breakdance og graffiti, og kan kategoriseres som en ekte «B-boy». Kevin Eriksen startet rappegruppa «Warlocks of Mayhem», senere bare «Warlocks», sammen med sin tvillingbror, André «Tech Rock» Eriksen, kameratene Håkon «Hawk» Lund, Jan Erik «Small MC» Nøkleby og Kenneth «Kennybong» Engen i 1992. (Nøkleby og Engen sluttet kort tid etter og startet sin egen gruppe Valuable Scamps.) Warlocks har hovedsakelig rappet på engelsk, men har også levert et album med norsk lyrikk. Kevin Eriksen og Warlocks vant Alarmprisen i 2002 i klassen hiphop/rap for albumet «Afterlife». Kevin Eriksen begynte deretter på en solokarriere under artistnavnet «Kevin», med låter på norsk. I 2004 spilte han på hiphop-festivalen «Interstate», og arrangøren presenterte Kevin slik: «Kevin fra Warlocks drar i gang ett sett med hardslående låter og skildringer fra Oslo Øst», og refererte trolig trolig til Kevins låt, «Østkanthistorie». «Østkanthistorie» er eneste norske låt til filmen «UNO» fra 2004.
Kevin Eriksen og tvillingbroren er også medlemmer av kjente breakdancecrews som Atomic B-Boys og «Nasty 9». Nasty 9 ble Skandinaviske mestere i breakdance i 2000. Kevin Eriksen ble nummer 4 i NM i «B Boy One on One» i 1997. Guttene kan sies å ha vært foregangsfigurer i det norske hiphop-miljøet. I et intervju med NRK uttaler Kevin at dansen er det viktigste for ham. I «Norwegian HipHop Awards» 2005, ble Eriksen-brødrene kåret til «Årets bboys».
Kevin Eriksen studerte idrettsfag ved Bjerke videregående skole fra 1991 til 1994. 


== Diskografi for «Kevin» ==
«Tommy tycker om mej» (Tommy Tee), Gjesteopptreden på låt nummer 10: «100 Aar» m/ Son of Light, A-Lee, Diaz, Noora og Jørg-1, og låt nummer 15: «Penger pt.2» m/ Thomasz (2004)
«Back to Work» – the Official TP mixtape vol.1., Samledisk med flere artister (2004)
«UNO» – soundtrack til filmen, låt nummer 4: «Østkanthistorie» (2004)


== Meritter ==


=== Individuelle seiere ===
Norwegian HipHop Awards: Årets bboys 2005 (sammen med tvillingbror «Tech Rock»)


=== Seiere med Atomic B-Boys ===
Battle Of The Year 1995
Battle Of The Year 1996
Battle Of The Year 1997
NM i «B Boy Crew» 1997
«B Boy Rumble», Rockefeller i Oslo 1999, delt tittel i «Crew battles» med gruppen Floor Knights


=== Seiere med Nasty 9 ===
Scandinavian BOTY 2000


== Se også ==
Liste over kjente elever ved Bjerke videregående skole


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Warlocks hjemmeside
Teeproductions: Om Walocks
Norske B Boy Battles (av DJ4Joy)
British Mediterranean Airways

British Mediterranean Airways (BMED) er et britisk flyselskap som har franchise med British Airways på 16 destinasjoner i 15 land i Afrika, Midtøsten, Sentral-Asia og Europa. Selskapet har bevilling fra det britiske luftfartstilsynet til å fly passasjerer, frakt og post på flymaskiner med 20 eller flere seter.


== Eksterne lenker ==
British Mediterranean Airways
Magnar Mangersnes

Magnar Mangersnes (født 31. oktober 1938, død 9. januar 2023) var en norsk organist og kordirigent.Han var ansatt som domkantor ved Bergen domkirke fra 1971 til 2008. Han stiftet Bergen Domkantori i 1971 og var korets dirigent og kunstneriske leder frem koret la ned virksomheten i 2012.  I tillegg dirigerte han Bergen Oratoriekor. Mangersnes tok initiativ til, og var kunstnerisk leder for, de årlige Kirkemusikkdagene og for Orgelfestuken i Bergen domkirke fra 1997. Bach-formidlingen hadde en spesiell plass i Mangersnes’ profil. Han oppførte 160 Bach-kantater med ulike ensembler.Mangersnes hadde examen artium fra Bergen katedralskole, eksamen fra Bergen lærerskole i 1962, organist- og kantoreksamen fra Bergen Musikkonservatorium i 1966, samt flere studieopphold i utlandet.Mangersnes ble etterfulgt av Kjetil Almenning som domkantor ved Bergen domkirke.


== Utmerkelser ==
1979: Spellemannprisen med LPen Folketoner i glass og ramme. Utgitt på Kirkelig Kulturverksted
1985: Griegprisen, som utdeles årlig på Troldhaugen
1993: Bergen kommunes Kunstnerpris
2000: St. Olavs Orden, Ridder av første klasse
2003: Korprisen (Norges korforbunds pris)
2007: Bergen kommunes Ærespris
2007: Æresmedlem i Fonoko (Foreningen norske kordirigenter)


== Utgivelser ==
Skandinavia (Bergen Digital, 1987). Med Bergen Domkantori.
Underet (Bergen Digital, 1989). Med Bergen Domkantori. Johan Kvandal
Julekvad (Bergen Digital, 1992). Med Bergen Domkantori.
Bach/Schönberg/Valen (Bergen Digital, 2005). Med Bergen Domkantori.
Frå ottesang til Elveleik (Bergen Digital, 2005). Med Bergen Domkantori. Eivind Groven
Du måtte nesten rope det (Bergen Digital, 2006). Med Bergen Domkantori.
Jubilate Deo (Bergen Digital, 2007). Med Bergen Domkantori. Kjell Mørk Karlsen
La livets kilde rinne (Bergen Digital, 2007). Med Bergen Domkantori.
Bibelske bilder (Bergen Digital, 2009). Med Bergen Domkantori.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Magnar Mangersnes på MusicBrainz 
(no) BT.no: Festspillene ber for Mangersnes
(no) Ballade.no Med alvor og nyfikne Arkivert 30. mars 2009 hos Wayback Machine.
Lizsy Sandal

Lizsy Sofie Sandal (født 14. mars 1926, død 14. mars 2013) var ansatt som husmor ved Edvard Grieg Museum Troldhaugen. Hun mottok Griegprisen ekstraordinært i 2001 for sin mangeårige innsats for Troldhaugen og arven etter Edvard og Nina Grieg.


== Referanser ==
Emirates Office Tower

Emirates Office Tower er en skyskraper i Dubai i De forente arabiske emirater.
Bygningen er 354 meter høy og har 56 etasjer. Den var i januar 2008 verdens tolvte høyeste bygning, og i mai 2013 verdens 34. høyeste bygning.
Nedenfor bygningen er en boulevard, og på andre siden av den ligger Emirates Towers Hotel. Disse to bygningene blir kalt Emirates Towers.


== Se også ==
Liste over verdens høyeste bygninger
Nahas Angula

Nahas Gideon Angula  (født  22. august i 1943 Onyaanya, Namibia) er en  namibisk politiker som representerer SWAPO. Den 21. mars 2005 ble han innsatt som statsminister av president Hifikepunye Pohamba som han tapte presidentvalget mot i 2004.
Angula har en mastergrad fra Columbia University. Angula bodde i eksil utenfor Namibia mellom 1965 og 1989, og i denne perioden arbeidet han for Radio Zambia, og som statstjenestemann for FN fra 1976 til 1980. Umiddelbart før uavhengigheten ble Angula innsatt som medlem av den konstituerende forsamlingen i hjemlandet, som hadde makten i Namibia fra november 1989 til mars 1990, da landet ble uavhengig fra resten av Sør-Afrika.
Angula var medlem av den namibiske nasjonalforsamlingen siden 1990. Han satt som utdanningsminister, minister for sport og kultur fra 1990 til 1995, og som statsråd for høyere utdannelse fra 1995 til 2005. Den 21. mars 2005, da Hifikepunye Pohamba ble tatt i ed som ny president for Namibia, annonserte han at Angula var utnevnt til statsminister for Namibia. Angula er medlem av den lutherske kirke, i likhet med hans forfedre i generasjoner.