jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Obi-Wan Kenobi

Obi-Wan Kenobi er en fiktiv figur i Star Wars-universet skapt av George Lucas. Han er en av de viktigste figurene i sagaen og er, sammen med Anakin Skywalker, C-3PO og R2-D2, en av de få figurene som i en eller annen form dukker opp i samtlige seks filmer. I alle filmene bruker han en blå lyssabel. I den originale trilogien ble rollen spilt av Alec Guinness, og i den nye av Ewan McGregor. 
Obi-Wan Kenobi dukker første gang opp i Star Wars Episode IV: Et nytt håp. Luke Skywalker, filmens helt, tror at Kenobi er en mystisk eneboer ved navnet Ben Kenobi. Han avslører seg etter hvert som en tidligere jediridder som nå er gått i eksil og begynner å lære Luke om den ene kraften, en altomspennende kraft bruk av jediridderne.
Det amerikanske filminstituttet har kåret Obi-Wan Kenobi til filmhistoriens 37. beste helteskikkelse.


== Biografi i sagaen ==
I filmene er Obi-Wan medlem av jediordenen. Han ble opplært av jediridderen Qui-Gon Jinn, og er den eneste jedien i filmene man får se både som padawan, jediridder og jedimester. Han ble mentoren til Anakin Skywalker og Luke Skywalker og blir general i klonekrigen. 
I Star Wars Episode I: Den skjulte trussel reiser han sammen med sin mester Qui-Gon Jinn til planten Naboo for å forsøke å bryte opp en blokade av planeten. Når de to jediridderne ankommer planeten innser de at de ikke er en enkel blokade, men snarere en invasjon av Naboo som er igang. De hjelper dronning Amidala med å flykte til Coruscant. Under denne flukten plukker de også opp slavegutten Anakin Skywalker fra planeten Tatooine. I det avgjørende slaget på Naboo er Obi-Wan vitne til at Darth Maul dreper Qui-Gon. Obi-Wan tar livet av Darth Maul etter dette og blir dermed den første jediridder som har klart å drepe en sith på over tusen år. På slutten av filmen utnevner Jedirådet Obi-Wan til jediridder og tillater at han tar Anakin Skywalker som padawan, til tross for at den vise jedimester Yoda stemmer imot dette. 
I Star Wars II og III fekter han mot Count Dooku, men begge gangene blir han slått ut. I begynnelsen av Star Wars Episode III: Sithene tar hevn er han med på et oppdrag for å redde kansler Palpatine som er fanget av General Grievous på et av føderasjonens kommandoskip i atmosfæren over planeten Coruscant. Han og Anakin klarer oppdraget, etter en del trøbbel. På slutten av Klonekrigen får han i oppdrag å ta seg av droidelederen General Grievous. Han dreper droidelederen etter en hard kamp, og krigen roer seg. På slutten av Star Wars III fekter han mot Anakin på lavaplaneten Mustafar, og det ender med at Anakin blir kraftig forbrent. I Star Wars IV går han under aliaset Ben Kenobi og han bor på planeten Tatooine. 
I episode IV blir han drept av Darth Vader i en lyssabelduell om bord på Dødsstjernen, men han opptrer i de neste to filmene som et kraftspøkelse. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Obi-Wan Kenobi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lensvik

Lensvik er en bygd og et sogn i Orkland kommune i Trøndelag. Den 1. januar 2016 hadde Lensvik sogn 1 111 innbyggere.Bygdas sentrum utgjøres av bygdelagene Øvergård, Indergård og Selbekken ved Trondheimsfjorden. Administrasjonen i Agdenes kommune ligger i Selbekken. Lensvik kirke er sognekirke og ligger ved Storelvas utløp i fjorden, nord for Selbekken. Lensvik er en jord- og skogbruksbygd, særlig kjent for jordbærdyrking og pelsdyroppdrett.
Ved innføringen av formannskapslovene av 1837 ble Lensvik en del av Stadsbygd formannskapsdistrikt, som ellers omfattet bygdene Rissa, Hasselvika og Ingdalen på begge sider av Trondheimsfjorden. I 1860 ble Lensvik utskilt fra Stadsbygd som en del av Rissa og ble et eget kirkested. Lensvik ble en egen kommune da Rissa ble delt i to i 1905; Lensvik hadde ved opprettelsen 1 019 innbyggere. I 1964 ble Lensvik, som da hadde 1136 innbyggere, slått sammen med indre deler av Agdenes og Ingdalen, som fortsatt tilhørte Stadsbygd, til den nye Agdenes kommune.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Haugstad, N. (1977). «Lensvik».  I Fiskaa, Haakon M. og Myckland, Haakon Falck. Norges bebyggelse: Nordlige seksjon: Herredsbindet for Sør-Trøndelag: Vestre del. Trondheim: Norsk faglitteratur. s. 332–345. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Singstad, Johan (1949). Lensvikboka. Spredte trekk fra bygda og folkets liv og virke til 1940. Trondheim. 


== Se også ==
Liste over ordførere i Lensvik
Leiranger

Leiranger (NO-1847), lokalt ofte kalt Leines,  er en tidligere herredskommune i Salten i Nordland fylke som ble opprettet som Leidingen herredskommune etter en deling av Steigen den 1. september 1900. Ved delingen hadde kommunen et areal på 185,4 kvadratkilometer og 1 248 innbyggere. I 1910 fikk kommunen navnet Leiranger, et navn som kommer fra det tidligere Leiðangrar, som viser til «fjorden med leiret bunn».


== Utstrekning ==
Kommunen utgjorde arealet som tilsvarte Leiranger sogn med landområder vest på Steigenhalvøya, grovt sett mellom Skotsfjorden i nord og Brenntinden sør for Brennvika i sør. Fra Skotsfjorden gikk kommunegrensen sørover ved Småtindan, videre øst til Reinkalvtinden hvor grensen går i sørlig retning og passerer øst for gården Marhaug til Nordfoldeidet. Fra Norfoldeidet vestover via Kråktindan til Brenntinden. Største avstand fra nord til sør var 20,6 kilometer og fra øst til vest 34 kilometer regnet til skjæret Kuven i Vestfjorden. Av 540 øyer og 425 holmer og skjær innen kommunegrensen var Måløya, med et areal på 2,0 km², den største. Kommunens største innsjø var den 0,5 km² store halvdelen av Allmenningsvatnet som lå innenfor Leiranger.I nord grenset Leiranger til Steigen, i øst og sør til Nordfold og i sørvest til Kjerringøy kommuner. Vestfjorden i vest. Administrasjonssenteret lå i Leines hvor også Leiranger kirke ligger. Grøtøya, øst for Nordskot, var sammen med Leines de viktigste handelsstedene. Andre steder innen kommunen var Helnes, Botn, Myklebostad, Saursfjord og gårdene langs Saursfjorden og Nordskot.


== Virksomhet og næring ==
Ved opprettelsen var Leiranger delt inn i seks skolekretser. Det var fem landhandlere i kommunen. Poståpnerier i Leines og på Grøtøya.  Rikstelegraf, tranbrenneri og bøkkerverksted også på Grøtøya. I Åsjorda lå et sagbruk. Kommunen hadde ingen statsfinansierte veier, men bevilgning til en planlagt vei fra Nordfold over Nordfoldeidet med beregnede kostnader på kroner 49 500 var gitt.


== Sammenslåing ==
1. januar 1964 opphørte Leiranger å eksistere som egen kommune da Steigen, Leiranger og Nordfold samt deler av Hamarøy og Kjerringøy ble slått sammen til den nye Steigen kommune. 


== Befolkningsutvikling ==
Folkemengde oppgitt for Leiranger sogn eller kommune i forskjellige år:

Kilde: Folketellinger fra Statistisk sentralbyrå


== Noter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lovdata: Forskrift om sammenslåing av Nordfjord, Leiranger, Steigen, Nordfold, Sørfold, Kjerringøy, Hamarøy og Tysfjord kommuner, Nordland.
Daron Malakian

Daron Malakian (født 18. juli 1975 i Hollywood i California, USA) er andrevokalist og gitarist i alternative metal-bandet System of a Down og frontfigur i bandet Scars on Broadway. Han er av armensk opprinnelse.
I 1995 startet han System of a Down sammen med Serj Tankian. Andre bandmedlemmer er Shavo Odadjian og John Dolmayan. Bandets navn oppsto inspirert av et dikt han skrev som heter «Victims of a Down». Han brukte å spille på en Ibanez Iceman-gitar, men i perioden da albumet «Mezmerize» kom ut begynte han å bruke en Gibson SG-gitar.
Han har produsert alle System of a Down-albumene sammen med Rick Rubin. I tillegg har han sitt eget plateselskap som heter EatUrMusic.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Daron Malakian – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Daron Malakian på Internet Movie Database 
(en) Daron Malakian hos The Movie Database 
(en) Daron Malakian på Discogs 
(en) Daron Malakian på MusicBrainz 
(en) Daron Malakian på Spotify 
(en) Daron Malakian på AllMusic 
Daron Malakian på Twitter 
Daron Malakian på Facebook 
Daron Malakian på Instagram 
Daron Malakian på Myspace 
Systemofadown.com
Ferjesambandet Lavik–Oppedal

Lavik–Oppedal er et fergesamband på europavei 39 som krysser Sognefjorden fra Lavik i Høyanger kommune til Ytre Oppedal i Gulen kommune. Fergen tar 20 minutter og strekningen er 5,6 km lang. Det går 3 turer per time og retning. Sognefjorden er 1260 meter dyp her.


== Historikk ==
Sambandet var opprinnelig en sommerrute som ble opprettet mellom Lavik og Instefjord i 1955. I 1956 og 1957 gikk fergen også til Vadheim. Veien mellom Vadheim og Lavik var ikke ferdig før i 1960, og fergen måtte i begynnelsen gå helt til Vadheim for å nå i riksveinettet på nordsiden. Det første ferjesambandet over Sognefjorden var Ferjesambandet Kaupanger–Gudvangen (90 km lenger mot øst) som startet 1937.
I 1964 ble sambandet en helårsrute, og Oppedal kom inn som stopp. I et års tid fremover gikk ruten Lavik-Oppedal-Instefjord. Året etter ble endestoppet på sørsiden av Sognefjorden flyttet fra Instefjord til Brekke. I over 25 år gikk fergen ruten Lavik-Oppedal-Brekke.
I november 1989 åpnet en ny vei mellom Instefjord og Oppedal. Da forsvant Oppedal midlertidig ut av ruten på grunn av opprustning av fergeleiet. Fergesambandet Lavik-Oppedal ble åpnet i juni 1990, og Brekke ble nedlagt som fergestopp. I 2013–2015 ble begge fergeleiene opprustet.Det er, som en del av idén ferjefri E39, diskusjoner om en fast forbindelse i stedet for ferje. Den tekniske løsningen er ikke avklart og kostnadene er usikre men høye.


== Tidslinje ==
1990 - Fergesambandet ble innkortet fra Lavik-Brekke til Lavik-Oppedal.2010 - I 2008 vant Fjord1 anbud som strakte seg fra 2010 til og med 2014. Selskapet satte inn den nye fergen MF «Lifjord», sammen med MF «Gloppen».2015 - Norled tok over anbudet fra årsskiftet, med MF «Oppedal» og MF «Stavanger». Senere på året ble verdens første elektriske ferge MF «Ampere» satt inn. I forbindelse med dette ble fergekaiene i både Lavik og Oppedal ombygget.


== Trafikkutvikling ==
Årsdøgntrafikken på sambandet i utvalgte år:
2000: 978
2005: 1144
2010: 1402
2013: 1510
2014: 1567
2018: 1676
2019: 1715
2021: 1672


== Referanser ==


== Kilder ==
Førsund, Finn Borgen (1998). Dampen og kaia : stoppestader for Fylkesbaatane i Sogn og Fjordane 1858-1998 (norsk). Førde: Selja Forlag. ISBN 82-91722-04-8.
Kornstad

Kornstad er en tidligere kommune i Møre og Romsdal fylke, opprettet 1. januar 1897 da Kvernes kommune ble delt i fire. Kornstad kommune hadde ved etableringen 1599 innbyggere.
1. januar 1964 ble det meste av Kornstad med 1356 innbyggere slått sammen med Kvernes og det meste av Bremsnes til den nye Averøy kommune.
Vevang krets i Kornstad med 562 innbyggere ble på samme tid overført til Eide kommune.


== Se også ==
Kommunesammenslåing


== Eksterne lenker ==
Historiske arkiv etter Averøy kommune, Kornstad kommune, Kvernes kommune og Bremsnes kommune påArkivportalen
Diagnose-relaterte grupper

DRG er et redskap for å refundere kompliserte medisinske prosedyrer uten å betale for hver enkelt sprøyte og pille. Når et sykehus gjennomfører en bestemt operasjon, får sykehuset betalt etter en fast sats. - Man setter en prislapp på sykdommer og tilstander, og omsetter det på markedet.

Diagnose-relaterte grupper (forkortet DRG) er et system for klassifisering av behandling i sykehus, hvor det er laget ca. 900 grupper av behandlinger, som gruppevis forventes å kreve tilsvarende mengde ressurser. Systemet ble opprinnelig utviklet for det amerikanske Medicare, senere innført i norsk helsevesen.
Når en pasient skrives ut rapporteres en DRG-kode for behandlingen til helsemyndighetene. DRG-kodene blir vektet over eller under gjennomsnittet for alle behandlinger. I 2014 er det satt til 40 772 kroner. Kostnadsvekter og snittpris beregnes årlig ut fra budsjett og regnskapsdata fra sykehusene.


== Se også ==
Innsatsstyrt finansiering


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
helsedirektoratet.no Om DRG-systemet
Kinsarvik

Se også Kinsarvik (tettsted).
Kinsarvik er en tidligere kommune i Hardanger i Vestland.
Kinsarvik kommune (også kjent som Kinsarvik herad) ble opprettet da Ullensvang kommune ble delt i tre (Ullensvang, Odda, Kinsarvik) 1. juli 1913. Bakgrunnen for oppdelingen skal ha vært industrireisingen i Odda og de motsetningene dette skapte innad i kommunen. Kommunen omfattet områder på begge sider av Sørfjorden, inkludert Utne. Kinsarvik hadde da 1 736 innbyggere.
1. januar 1964 ble det meste av Kinsarvik kommune med 1 513 innbyggere slått sammen med Ullensvang og Eidfjord kommuner til det nye Ullensvang herad. Lussand og Kvanndal krets i Kinsarvik med 72 innbyggere ble samtidig overført til Granvin kommune.


== Referanser ==
Slaget ved Morannon

Slaget ved Morannon er et fiktivt slag, og utspilte seg i J.R.R. Tolkiens fantasiverden, Midgard.
Dette var det siste slaget mot Sauron i Ringkrigen, og ble utkjempet ved Mordors svarte porter. Vesten hærer besto av minst 7000 menn, og var ledet av Aragorn. Hæren marsjerte mot portene med et håp om å tiltrekke seg Øyets oppmerksomhet, slik at Frodo og Sam kunne passere usett forbi Barad-dûr.
Før slaget begynte, sendte Sauron en av hans mest betrodde tjenere: den Svarte Númenoraner, også kalt Saurons munn. Han prøvde å overbevise Gandalv om at Frodo nå var i Saurons varetekt ved å vise frem noen av hans og Sams eiendeler (som var blitt frastjålet dem i vakttårnet i Cirith Ungol). Munnen presiserte også at om ikke Vestens hærer godtok Saurons krav for overgivelse, ville Frodo få lide store pinsler. Det er imidlertid viktig å være klar over at Sauron visste at det var en hobbit i Mordor, bare at han ikke visste hvorfor.
Gandalv lot seg ikke overbevise og fratok Munnen de tingene han hadde fremvist for Vestens hærførere, og sendte ham tilbake til den svarte porten. Overrasket red Saurons Munn tilbake til Muren, der han lot den åpne og Saurons hærer marsjerte ut.
Aragorns hær sto nå overfor Saurons horder som besto av orker, troll og barbariske allierte som østerlinger og Haradrim fra sør. Man vet ikke nøyaktig hvor stor Saurons hær var, men de orkene som hadde omringet Vestens hær var i det minste i titusenvis (ca. 60 000-70 000). Tolkien sa en gang at orkenes hær besto av ti tusen ganger ti tusen enkeltindivider. Dette overstiger de antatte 60 000 i veldig stor grad.
Gjennom slaget angrep de gjenlevende åtte nazgûlene vestens hærer. Ørnene fra Tåkefjellene, som var ledet av Gwaihir Vindherre, ankom slaget og angrep Ringskrømtene. I det øyeblikket da alt håp så ut til å være ute, puttet Frodo på Den ene ringen, og Sauron forsto at Frodo var inne i Orodruin. Ringskrømtene forlot slaget med én gang, på Hans ordre, for å drepe Frodo og ta Ringen fra ham. Men, Gollum bet Ringen av Frodos finger og falt ned i Orodruins hete ved et uhell, og Saurons kraft ble utslettet.
Nazgûlene hadde fløyet over Dommedagsberget akkurat da det fikk et vulkansk utbrudd, og de ble alle sammen utslettet i brannstormen som fulgte. Barad-dûr, Svartporten og Tennenes Tårn kollapset til ruiner. Orkene og andre kreaturer ble rådløse og grepet av panikk da de forsto at deres herre var styrtet, og Vestens hærer slaktet dem alle. Sudringene og de ville austringene la ned sine våpen og overgav seg, for senere å bli sendt hjem i fred av Aragorn, senere kong Elessar.
Slutten av Ringkrigen ble markert med en kroningsseremoni på toppen av Minas Tirith, der hobbitene ble hyllet av manneætten og alle folkeslagene som hadde tatt del i krigen mot Sauron.


== Slaget på film ==
I Peter Jacksons film Atter en Konge blir vestmaktenes hær omringet av den enorme overmakten, og det vises tydelig at vestens hærførere er i mindretall. Dessuten, i øyeblikket da Sauron kaller på ringskrømtene idet Frodo erklærer Ringen som sin egen, får vi se at flere hundre tusen orker står og venter bak Porten.
Nyksund

Nyksund er et fiskevær i Øksnes kommune i Nordland. Stedet ligger nord på Langøya, ei drøy mil nord for Myre.

Bebyggelsen i Nyksund er spredt på to øyer, Nyksundøya og Ungsmaløya. Disse øyene er forbundet med en 65 meter lang molo. En molo forbinder også Nyksundøya med Langøya. En kommunal grusvei går mellom Nyksund og Høydalen, og derfra asfaltvei (fylkesvei 938) inn til Myre.
Nyksund var på begynnelsen av 1900-tallet det nest største fiskeværet i Vesterålen. Nærheten til fiskefeltene utenfor Vesterålen gjorde stedet til et attraktivt fiskevær. Men etter 2. verdenskrig ble nærheten til fiskefeltene mindre viktig, da ny teknologi i form av motorer og større båter ble tatt i bruk. Havna i Nyksund ble for lita, og tettstedet Myre tok over som viktigste havn i området. Fiskeværet ble avfolket, og etter at de siste fastboende hadde fått fraflyttingstilskudd fra staten, var Nyksund helt fraflyttet rundt 1970. Nyksund ble en spøkelsesby. I 1980- og 90-årene kom tyske studenter til Nyksund, og skapte ny aktivitet på stedet. Etter hvert ble stedet populært for tilreisende kunstnere og turister. I dag har Nyksund noen få fastboende og et helårlig tilbud til turister. Flere av de gamle bryggene i fiskeværet er pusset opp av kunstnere og reiselivsbedrifter.Nyksund er et populært sted for fotografer og billedkunstnere. Blant annet ble spillefilmene Etter Rubicon og Insomnia delvis spilt inn i Nyksund.
Mellom Nyksund og Stø går turløypa «Dronningruta». Den er den mest kjente turløypa i Øksnes. Dronningruta er oppkalt etter dronning Sonja, som har gått denne ruta.
Flere små øyer og holmer nord for Nyksund og Stø er vernet som naturreservat. Dette området er et viktig produksjonsområde for sjøfugl og steinkobbe.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nyksund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Nyksund.no
Holmvik Brygge med Turistinfo om Nyksund
Øksnes kommunes side om Nyksund
Arkitekturguide: Nyksund i Vesterålen
Øksnes kommunes side om «Dronningruta»
Frongoch

Frongoch (walisisk Fron-goch) er en by Gwynedd i det nordlige Wales. Den ligger ikke langt fra Bala, ved B4501.
Under første verdenskrig ble Frongoch interneringsleir anlagt i byen. Den ble først brukt til tyske krigsfanger, og senere til irske fanger etter Påskeopprøret i 1916.
Ånstadblåheia

Ånstadblåheia er et fjell på Langøya i Sortland kommune i Nordland. Det har en høyde på 503 meter over havet.
Det bygges i 2018 et vindkraftverk med 14 turbiner på toppen av fjellet.På sørsiden av Ånstadblåheia ligger Ånstadblåheia skitrekk, åpnet i 1979. Alpinanlegget fikk snøkanoner i 2007. På toppen av heia står flere radiomaster. Mastene har sendere for blant annet lokal radiokommunikasjon, nærradio, mobiltelefoni og internet.
Toppen av Ånstadblåheia er flat og steinete. Fra toppen er det god utsikt til Vik, Jennestad og mot Andøya i nord, Hognfjorden i øst, Sortland og mot Sigerfjord i sørøst, Holmstaddalen i vest og Frøskeland og Vikeidet i nordvest. Fjellet er et landemerke for innbyggerne i store deler av den nordre delen av Sortland kommune.
Ånstadblåheia er det vanlige målet for Sortland videregående skoles turdag om høsten og vinteren.
Deler av vestsida av Ånstadblåheia dekkes av Sortland Orienteringslags o-kart «Sortlandsmarka». Toppen og deler av nord- og nordvestsida dekkes av kartet «Hornet».


== Referanser ==
Glynneath

Glynneath (skrives også Glyn Neath, fra walisisk Glyn-nedd) er en liten by i Neath Port Talbot i det sørlige Wales. Den ligger ved elven Neath.
Saurons munn

I J.R.R. Tolkiens fantasiverden Midgard var Saurons Munn den mest betrodde tjeneren til Sauron (han fungerte som hans stemme). Han var Barad-dûrs nestkommanderende.


== Hans liv ==
Han var en av de svarte númenoranerne, og man møter ham først når han dukker opp ved Svartporten for å overbevise Gandalv og Aragorn om å gi opp og la Sauron vinne kampen om Midgard. Når Gandalv avslo, slapp Saurons Munn alle Barad-dûrs hærer løs på Vestens hærer.
Saurons Munn er også kjent som Barad-dûrs general, da han hadde tjent Sauron hele sitt liv og glemt sitt eget navn. Han kan sammenliknes med Dúnedain, men hadde falt inn i mørket. Han ble dessuten beskrevet som en høy, ond og mannsliknende skapning som satt på en svart hest som var like vemmelig å se på som ham selv. 

Han var kledd i svarte kapper, og svart var hans hjelm. Dette var intet Ringskrømt, men en levende mann.

Som en svart númenoreer, kom han mest sannsynlig fra Umbar, og det er teorier om at han begynte å tjene Mørketårnet når det først ble reist igjen. Gjenoppbygningen av Mørkets Tårn ble påbegynt i år 2951, tredje tideverv. Han må ha begynt i sin tjeneste like etter dette året. Umbar hadde blitt knust av Gondor under Thorongil (et av Aragorns mange navn) i 2980, så Munnen må ha flyktet til Mordor da.


== Munnens alder og dødsfall ==
Det er også en diskusjon om hans alder, da han mest sannsynlig ble Saurons tjener rundt 2980. Det ville da si at han måtte ha vært 3200 år da ringkrigen brøt ut. Selv for en númenoreer var dette en uvanlig høy alder, kun matchet av Ringskrømtene, og han må derfor selv ha vært en ringbærer – han må ha båret en mindre ring, og ikke en av de mektige Ringene.
Det er ikke skrevet noe om Munnens skjebne, og det er mest sannsynlig at han døde i slaget ved Morannon. Hvis han overlevde, ville han vært en av lederne av tilbaketrekkingen av Saurons tjenere etter hans og Barad-dûrs fall.


== Saurons Munn på film ==
I Peter Jacksons filmer dukker Saurons Munn ikke opp i kinoversjonen av Atter en Konge. Men han dukker opp i den utvidede dvd-versjonen, spilt av en ugjenkjennelig Bruce Spence med ordene «LAMMEN GORTHAUR» (Sindarin for «Saurons Stemme») i runer risset inn på hans hjelm. Hans hjelm dekker hele hans ansikt unntatt hans munn, hvilket er horribelt maltrakert og disfigurert av alt det onde han har snakket. Den er dessuten unormalt stor, og lager dermed en uhyggelig effekt.
I den utvidede versjonen dreper Aragorn Saurons Munn ved å halshugge ham med Andúril.


== Eksterne lenker ==
Elvish.org om runene på Munnens hjelm
Encyclopedia of Arda om Saurons Munn
Lavkirkelig

Lavkirkelig er en samlebetegnelse på de kirkesamfunn eller menigheter som praktiserer en friere liturgisk og mindre høytidelig gudstjeneste enn de høykirkelige kirkesamfunnene.
Under reformasjonen kom Den katolske kirkes rikelige bruk av utsmykking i kirken under kritikk. Ifølge reformatoren Jean Calvin skulle kirken kun være et bønnens og tilbedelsens hus og derfor skulle alle elementer som tok oppmerksomheten vekk fra Kristus bort.
Andre kirkesamfunn går lenger. Den karismatiske bevegelsen har gått bort i fra de liturgiske rammene de mer høykirkelig samfunnene har holdt fast ved. Pinsebevegelsen er dessuten også kjent for jevnlig bruk av nådegaver (f.eks. tungetale) i sine gudstjenester. Uttrykket lavkirkelig brukes spesielt om de mange legkristne bevegelser som vokste frem på 1800- og 1900-tallet, som står for en mer fundamentalistisk kristendom enn de mer etablerte kirkene, som ledes av akademisk utdannede teologer. 
Evangelisk-luthersk kristendom har både høykirkelige og lavkirkelige strømninger, og ligger stort sett på et mellomnivå. Det samme gjelder Den anglikanske kirke, som spenner fra en høykirkelighet som til forveksling ligner den katolske kirke til klart lavkirkelige strømninger.


== Se også ==
Frikirke