jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kondominium

Kondominium (av latin con-dominium, «felles eiendom», også kondominat) er flere staters felles styre over et område. Også området selv betegnes kondominium.
I historien finnes en rekke eksempler på kondominier, men slik forvaltning viste seg ofte å være ustabil, og de fleste kondominier havnet under en enkelt stats styre.


== Historiske kondominier ==
Kypros var i over 300 år delt mellom den bysantinske keiser og kalifen.
Schleswig-Holstein var prøyssisk og østerriksk kondominium fra 1864 til 1866.
Sudan var frem til 1956 britisk-egyptisk kondominium.
Det nøytrale Moresnet var fra 1816 til 1919 et prøyssisk (senere tysk) og nederlandsk (senere belgisk) kondominium.
Bosnia-Hercegovina var fra 1908 et østerriksk-ungarsk kondominium (Østerrike-Ungarn bestod av to separate stater, som forvaltet dette området i fellesskap).
Etter fransk rett ble Andorra lenge ansett som et fransk-spansk kondominium, men det er nå vanligere å anse det som medfyrstedømme.
Ny-Hebridene (idag Vanuatu) var frem til 1980 under felles britisk og fransk styre.
Den britiske regjeringen foreslo i 2001 å dele suvereniteten over Gibraltar med Spania, men det ble avvist av folket i Gibraltar i en folkeavstemning i 2002.
Ferjesambandet Halhjem–Sandvikvåg

Halhjem–Sandvikvåg er et ferjesamband på Europavei 39 over Bjørnafjorden mellom Bjørnafjorden og Fitjar kommuner. Den er 22 km (12 nautiske mil) lang. Strekningen opereres fra 2019 av Torghatten Nord, og overfarten tar 45 minutter. Det er det tredje mest trafikkerte ferjesambandet i Norge.
Fra 2019 betjenes sambandet av ferjene MF «Samnøy», MF «Færøy», MF «Huftarøy», MF «Flatøy» og MF «Lysøy». MF «Bømlo» er reserveferje. Fra 1. januar 2019 benyttes den nasjonale AutoPASS for ferje ordningen som driftes av Skyttel AS til betaling.
I 2011 reiste 1,2 millioner passasjerer med gassferjene over Bjørnafjorden. Ferjene fraktet 888 618 kjøretøy, noe som gir et snitt på 2 434 kjøretøy hver dag.


== Historie ==
Frem til 2007 drev Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap ferjedrift over Bjørnefjorden i nesten femti år. Frem til 2007 ble strekningen betjent av fire Tide-ferjer: MF «Stord», MF «Ullensvang», MF «Bjørnefjord» og MF «Sunnhordland». I perioden januar 2007 til desember 2018 ble sambandet trafikkert av Fjord1 som i 2007 satte inn tre nye gassferjer på strekningen, MF  «Fanafjord», MF «Bergensfjord» og MF «Raunefjord», som hadde høyere fart og større kapasitet enn HSDs ferjer.
Fra 2019 skulle Torghatten Nord betjene strekningen med fem nybygde ferjer. Fordi disse ble forsinket fra verftene, leide selskapet inn MF «Bastø II» og MF «Bastø III» fra søsterselskapet Bastø Fosen, og MF «Fanafjord» og MF «Bergensfjord» fra Fjord 1.Torghatten Nords nye ferjer har lavere topphastighet og mindre manøvreringsreserver enn Fjord1-ferjene. En av de nye ferjene, MF «Huftarøy» berørte grunnen under en testtur.En ferjefri forbindelse, Hordfast, er planlagt.

* MF "Bastø II" og MF "Bastø III" ble lånt av Bastø Fosen, mens MF "Fanafjord" og MF "Bergensfjord" ble lånt av Fjord1 til Torghatten Nord grunnet forsinkelser i leveransen av de nye fem ferjene som går i dag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bt.no: Gasser opp fergefarten
innsida.no:Pionerane på Bjørnefjorden
sunnhordland.no: Fleire reiste med ferja
Hasib Hussain

Hasib Mir Hussain (født 16. september 1986, antatt død 7. juli 2005) var den yngste av de mistenkte etter terrorangrepet i London juli 2005. Det antas at han utløste en selvmordsbombe i en buss på Tavistock Square.
Han var født i Beeston i Leeds, i en familie av pakistansk opprinnelse. Han var yngst av tre brødre. På tidspunktet for terrorangrepet bodde han sammen med sin familie i Colonso Mount i Beeston.
Etter en vanskelig ungdomtid ble han mellom halvannet og to år før terrorangrepet dypt religiøs. På et tidspunkt kom han så i kontakt med radikale islamister. 
Kort tid etter terrorangrepet meldte hans foreldre fra til Metropolitan Police Service at han hadde reist til London sammen med tre venner, og at de ikke hadde hørt fra ham.


== Referanser ==
Minerva (bil)

Minerva var en belgisk bilprodusent startet av nederlenderen Sylvain de Jong i Antwerpen i 1883.  Først produserte de sykler, men startet med produksjon av biler på begynnelsen av 1900-tallet.
Blant kunder som kjøpte Minerva var kongehuset i Belgia, Sverige og Norge, Henry Ford og kunstneren Anna Boch.
I 1936 gikk produsenten konkurs, og ble kjøpt opp av belgiske Imperia, som brukte merkenavnet på noen biler de eksporterte til Frankrike og Storbritannia, samt på Minerva lastebiler.
Etter andre verdenskrig og fram til 1953 bygget Minerva Land Rovere på lisens for den belgiske hæren.  Etter 1956 ble selskapet fullstendig nedlagt.


== Eksterne lenker ==
(en) Minerva Motors S.A. – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Minerva Cars
Shahzad Tanweer

Shahzad Tanweer (født 15. desember 1982, død 7. juli 2005) var én av fire mistenkte etter terrorangrepet i London juli 2005. Han antas å ha utløst en selvmordsbombe, eller bragt med seg en tidsinnstilt bombe, på Circle-linjen mellom Aldgate undergrunnsstasjon og Liverpool Street stasjon.
Han ble født i Bradford i England, og var en av fire søsken i en familie av pakistansk opprinnelse. Familien flyttet i 1984 til Leeds. Han tok eksamen i idrettsvitenskap ved Leeds Beckett University, og var kjent som en dyktig cricketspiller. Etter studiene var han arbeidsledig, men jobbet noen ganger i en av farens forretninger, en fish and chips-butikk like ved familiens hjem. 
Han gikk i moskeen hver dag, og ble ofte sett i tre forskjellige lokale moskeer. Han reiste også på hajj, pilegrimsreisen til Mekka som muslimer forventes å gjøre dersom de har mulighet til det. Selv om han ikke hadde blitt oppfattet som en radikal islamist av venner og familie var det i de siste månedene før terrorangrepet flere tegn på at han begynte å tiltrekkes av slike miljøer. I desember 2004 reiste han til Lahore i Pakistan for et ni måneders islamstudium, men reiste tilbake til England etter bare to måneder.
Mohammed Sadique Khan

Mohammed Sadique Khan (også stavet Sidique) (født ca. 1974, antatt død 7. juli 2005) var en av de mistenkte etter terrorangrepet i London juli 2005. Han antas å ha utløst en selvmordsbombe, eller bragt med seg en tidsinnstilt bombe, som drepte syv mennesker og såret over 100 på et tog på Circle-linjen på Edgware Road undergrunnsstasjon. Dokumenter som tilhørte Khan ble funnet på dette toget.
Han var fra Dewsbury ved Leeds. Khan var gift og hadde en datter. Khans foreldre innvandret fra Gujarat i India.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mohammed Sadique Khan på Internet Movie Database
Mæl

Mæl er en bygd som ligger ved Tinnsjøen i Tinn kommune i Telemark. Den er innfallsporten til Vestfjordalen og Rjukan som ligger 15 kilometer lenger vest. Her ligger Mæl stasjon som er Rjukanbanens endestasjon og utgangspunkt for jernbanefergene som går over Tinnsjøen til Tinnoset. På Mæl ligger også Tinnsjø kro & Camping, en småbåthavn og Haugefossen. 
Mæl stasjon het da banen åpnet i 1909 Rollag, men navnet på stedet ble endret til Mæl da Rollag stasjon på Numedalsbanen ble opprettet i 1927. Mæl mistet sitt postnummer 3657 i 1991, og ble da en del av 3658 Miland. Uttalen på stedsnavnet er lang "e" som i "Meel" og ikke "æ" som normaluttale. Navnet kommer av at stedet ligger ved elveutløpet av elva Maana ved starten på Tinnsjøen.
Opprinnelig er stedsnavnet Mæl på andre sida, Miland-sida av elvemunningen, der Mæl kirke ligger.
Mæl er anløpssted for Tinnsjøfergene MF «Storegut» og DF «Ammonia», to ferger som i sommerhalvåret er åpne for henholdsvis turer og charterturer og omvisning.
Det er infosenter med kafé i gamle Mæl Stasjon fra St. Hans til tidlig i september, og i sommerhalvåret er det mulig å ta toget herfra til Rjukan.


== Festivaler ==
Mæl Dansebandfestival, veteranbiltreff. (Begge opphørte i 2018.)
Tinnjøtreffet ble gjenopprettet som veteranvogntreff i 2022, under nye drivere.
Jøssingfjorden

Jøssingfjorden ligger i Sokndal kommune i Rogaland og er 2,5 kilometer lang. Jøssingfjorden er særlig kjent for Altmark-saken, den 16. februar 1940. Halvveis inne i fjorden på den sørøstlige sida ligger grenda Jøssingfjord, og innerst i fjorden ligger Nedre Helleren kraftverk.
Jøssingfjorden er også utskipningshavn for bedriften Titania AS som driver med gruve (dagbrudd) og renseanlegg for titanmalm, jern og svovel.
Fjorden er omgitt av bratte fjellsider, og ender i ei stor steinur, som var en stor utfordring for veibyggerne da riksvei 44 skulle bygges. Veien er nå fylkesvei 44. Veien forbi ura og opp, og inne i ei loddrett fjellside på nordsida av fjorden, er fortsatt en turistattraksjon langs Nordsjøruta. Fjellsida stopper forøvrig ca. 8 meter før den møter bakken nede ved fjorden, og danner en stor heller. Her lå husmannsplassen Helleren. Fortsatt ligger det to små hus der. Helleren er en flittig besøkt turistattraksjon, og eies av Dalane Folkemuseum.
Under annen verdenskrig ga navnet på fjorden opphav til betegnelsen «jøssing» som kallenavn på engelskvennlige, antinazistiske nordmenn. Bakgrunnen var Altmark-saken, en britisk militæraksjon på norsk jord under to måneder før den tyske okkupasjonen av Norge: 16. februar 1940 hadde britiske styrker jagd det tyske krigsskipet Altmark inn i Jøssingfjorden og befridd de britiske krigsfangene ombord uten at det nøytrale Norge hadde protestert.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jøssingfjorden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ippolito d’Este den yngre

Ippolito II d'Este  (den yngre) (født 25. august 1509 i Ferrara i Italia, død 2. desember 1572 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Han er kjent som «kardinalen av Ferrara». Han var en av de rikeste av Italias renessansefyrster.
Han var hertug Alfonso I d'Estes og Lucrezia Borgias annen sønn, og pave Alexander VIs dattersønn, og var nevø til kardinal Ippolito I d'Este (kreert 1493). Han var onkel til kardinal Luigi d'Este (1561). Andre kardinaler i familien er Alessandro d'Este (1599), Rinaldo d'Este d.e. (1641) og Rinaldo d'Este d.y. (1686).
I en alder av ti år ble han, som etterfølger av sin onkel Ippolito I, utnevnt til erkebiskop av Milano. Frem til han nådde kanonisk alder (minstealder for bispevielse) i 1519 forble han «administrator» av bispesetene). Han fortsatte imidlertid å residere i sin fødeby Ferrara, og besøkte ikke Milano før tretti år var gått.
I 1538 fikk kong Frans I av Frankrike satt igjennom at erkebiskopen ble utnevnt til kardinal, i (berettiget ) håp om at Ippolito d'Este ville bli en sterk og konsekvent forsvarer av «det franske partis interesser» ved Den hellige stol. Han ble først kreert in pectore den 30. desember, utnevnelsen ble offentliggjort den 5. mars 1539, med Santa Maria in Aquiro som titulus, senere fikk han Santa Maria in Via Lata og så Santa Maria Nova som titulus.
Fra 1539 til 1551 var han administrator av erkebispedømmet Lyon. Han akkumulerte også for kortere eller lengre perioder en rekke andre bispestoler i Frankrike eller Italia.
Ved en rekke konklaver var kardinal Ippolito II d'Este franskmennenes favoritt, men han nådde aldri opp. Det som ble oppfattet som intrigemakeri på egne vegne ved konklavet i april 1555 reduserte hans sjanser for fremtiden betraktelig. Ved det det nye konklavet fem uker senere (pave Marcellus IIs pontifikat varte under en måned) var det temmelig klart at han ikke var valgbar. At han ved disse anledninger ikke ble valgt, var en bekreftelse av at renessansepavenes tid var et avsluttet kapittel.Ippolito II d'Este er byggherren til Villa d'Este i Tivoli. Kardinalen var blitt utnevnt til guvernør av Tivoli av pave Julius III, og fra 1550 til sin bortgang i 1572 bygde han dette palasset med terrasseparkanlegg med fontener og skulpturer.


== Bibliografi ==
In memoria del cardinale di Ferrara Ippolito II d'Este nel cinquecentesimo anniversario della nascita (1509–2009), a cura di Roberto Borgia, Tivoli, Liceo classico statale Amedeo di Savoia di Tivoli, 2009. [1]


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Ippolito d’Este

Ippolito d'Este er navnet til flere personer:

Ippolito d'Este den eldre (1479–1520) – kardinal i den katolske kirke
Ippolito d'Este den yngre (1509–1572) – kardinal i den katolske kirke
Popayán

Popayán er hovedstad i provinsen Cauca i Colombia og har en befolkning på 219 532 innbyggere (2005) og ligger i dalføret Valle de Pubenza. Byen ble grunnlagt av Sebastián de Belalcázar den 13. januar 1537 og ligger i en høyde av 1737 moh. 
Byen er kjent for sin koloniale arkitektur og for sine bidrag til kultur og politikk i Colombia. Popayán har produsert flere presidenter enn noen annen by i landet, samtidig byen har vært hjemsted for en rekke forfattere, komponister og malere.
Mye av byen ble ødelagt i et jordskjelv som rammet byen den 13. mars 1983. Selv om mange av de gamle bygningene ble gjenoppbygd, bærer det gamle bysentrumet fortsatt preg av jordskjelvet.
I nærheten av Popayán ligger nasjonalparken Puracé, som er oppkalt etter en inaktiv vulkan som ligger i parken. Puracé har mange fossefall og varme kilder.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Popayán – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Popayán – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Felleskjøpet

Felleskjøpet er en gruppe av uavhengige, kooperative selskaper eid av medlemmene i sitt geografiske nedslagsfelt. Felleskjøpene er den viktigste leverandøren av driftsmidler til det norske landbruket og er i tillegg den største kjøperen av norskprodusert korn.


== Felleskjøpets hovedmål ==
Felleskjøpet skal bidra til å bedre medlemmenes økonomi på kort og lang sikt, gjennom innkjøp, foredling, salg og distribusjon av driftsmidler, forbruksartikler og tjenester til landbruket.


== Regionale selskaper ==
Felleskjøpet består av to uavhengige, bondeeide selskaper i to geografiske områder. 

Felleskjøpet Agri
Felleskjøpet Rogaland Agder


== Felleskjøpenes fellesselskaper ==


=== Norske Felleskjøp (NFK) ===
Norske Felleskjøp er vedtatt avviklet fra 1. jan 2021, og virksomheten vil bli overført til Felleskjøpet Felleskjøpet Agri SA. 


=== Felleskjøpet Fôrutvikling (FKF) ===
Felleskjøpet Fôrutvikling er felleskjøpenes eget selskap for forskning og utvikling av fôrmidler til husdyr. Selskapet ble opprettet i 1992 og er lokalisert i Trondheim.


== Samarbeid gjennom samvirke ==
Fra midten av 1800-tallet var det et sterkt økende behov for innkjøp av driftsmidler som gjødsel, foredlet såfrø, kraftfôr, industriproduserte maskiner til landbruket. Inspirert av ideer om samarbeid gjennom samvirke  ble forløperne til dagens felleskjøp stiftet ved inngangen til det forrige århundre.
Felleskjøpene er som samvirkeorganisasjoner eid av medlemmene/bøndene. Det er medlemmene som er brukere, og felleskjøpene har som formål å gi størst mulig nytte til medlemmene. Felleskjøpene er medlemmer i Norsk Landbrukssamvirke, en interesseorganisasjon for 13 landsomfattende samvirkeorganisasjoner – blant annet TINE og Nortura.


== Fakta om felleskjøpene ==
Felleskjøpene består av to uavhengige, bondeeide selskap som operer i to geografiske områder
Bedriftene er organisert etter samvirkeprinsippene
Totalt antall medlemmer er 52 000 (2016)
Felleskjøpenes viktigste produktområder er; kraftfôr, korn, gjødsel, såvarer, maskinvarer, forbruksartikler til landbruket og faglig kompetanse
Felleskjøpene har til sammen 3 596 ansatte
Felleskjøpene har 231 butikker og ca. 50 kornmottak spredt over hele landet
Samlet omsetning i 2016 var 17,24 milliarder kroner


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Felleskjøpet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Felleskjøpet Agri SA
(no) Felleskjøpet Rogaland Agder SA
Jøssingfjord

Jøssingfjord er en grend ved Jøssingfjorden i Sokndal kommune i Rogaland. Navnet brukes også som betegnelse på hele dalen og området rundt fjorden.
Jøssingfjord er mest kjent for Helleren  og Altmark-saken. Med bakgrunn i Altmark-saken ble begrepet Jøssing etter krigsutbruddet i 1940 en betegnelse som ble brukt i hele Norge om antinazistiske nordmenn.


== Referanser ==
Arne Kavli

Arne Kavli (født 27. mai 1878 i Bergen, død 1970 i Oslo) var en norsk maler og grafiker. 
Arne Kavli reiste i 1897 til Antwerpen for å studere ved kunstakademiet. Senere studerte han blant annet hos skagensmaleren Peder Severin Krøyer i København. Kavli fikk i 1899 syv bilder antatt på Høstutstillingen. Hans bilder forbindes ofte med lyse og muntre farger og sorgløse, sommerlige motiver.
Kavli var i perioder i kunstnerfellesskap med Edvard Munch. Han reiste mye og tilbrakte blant annet perioder i Paris.
I 1927 var han en av kunstnerne og arkitektene som etter invitasjon fra Arno Berg, daværende byantikvar i Oslo, utarbeidet forslag til hvordan hovedstadens bygningsmasse kunne bli mer fargerik og innbydende. Initiativet til dette byutviklingsprosjektet kom fra kunstneren Henrik Sørensen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Arne Kavli - Norsk biografisk leksikon
Verk av Arne Kavli på ovaering.no
Alameda

Alameda er en by i Alameda County i California. Byen ligger på en øy med samme navn i San Francisco Bay. En annen del av byen ligger på øya Bay Farm Island som den deler med Oakland internasjonale flyplass.
Byen har i motsetning til andre nærliggende tettsteder status som kommune.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Alameda, California – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alameda, California – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Urien av Rheged

Urien var konge av Rheged i nordre England og søndre Skottland i det 6. århundre.
Han er kjent for å ha samlet flere keltiske stammer og vunnet flere slag mot anglerne i Bernicia.
Hans handlinger ble omtalt i Taliesins verk, som i sin tur er bevart i håndskriften kjent som "Taliesins bok" (Llyfr Taliesin).
Urien fikk fire sønner; Owain som etterfulgte ham som konge av Rheged, Riwallawn, Run og Pascen.
Ifølge Nennius' Historia Brittonum skal han ha blitt myrdet av en av sine allierte, Morcant, under beleiring av anglerne på øya Metcaud (dagens Lindisfarne).


== Arthurlegenden ==
I legenden om kong Arthur er han kjent som kong Urien av Gore. Konge over det mytiske landet Gore. Lot av Orknøyene og Auguselus av Skottland blir regnet som hans brødre. I Uther Pendragons regjeringstid ble Urien gift med Arthurs søster (ofte Morgan le Fay, men noen ganger er hun nevnt ved andre navn). Urien er blant de kongene som i begynnelsen nekter å godkjenne Arthur som Uthers etterfølger, men etter en kort krig blir opprøret slått ned og Urien og de andre sverger troskap til Arthur.
Determinativ

Determinativ eller bestemmelsesord er en ordklasse som består av ord som står til et substantiv og som på en eller annen måte bestemmer substantivets antall og tilhørighet, eksempelvis eiendomspronomen og påpekende pronomen. Determinativet kan også understreke hvilket eksemplar av substantivet det dreier seg om. 


== Bøyning ==
Noen determinativer har genus- og tallbøying – andre ikke.


== Possessiver ==
Possessiver eller eiendomsord er determinativer som angir tilhørighet. Disse kalles også ofte for eiendomspronomen.
Possessiver med genus- og tallbøying er: min, din, sin og vår. Ubøyde possessiver er: hans, hennes, dens, dets, deres og Deres.


== Demonstrativer ==
Demonstrativer eller pekeord er determinativer som peker ut ett element i en mengde. Sammen med et substantiv danner de derfor substantivfraser med unik referanse. De fleste demonstrativer bøyes i samsvar med det substantivet de står til.
De viktigste demonstrativene i bokmål er: den, denne, hvilken, slik, sånn, samme, annen.
I eldre grammatikker regnes demonstrativene som pronomen.


== Kvantorer ==
Kvantorer eller mengdeord er determinativer som angir antall eller mengde.
Kvantorer som bøyes i samsvar med substantivet de står til: noen, ingen, en, én, enhver, all, hver.
Kvantorer uten bøying: begge, to, tre, fire osv. Ord fra andre ordklasser kan også fungere som kvantorer, f.eks. adjektivene hel, halv, forskjellig, ulik, enkelte, utallige, visse, få, mange.
Tidligere ble kvantorene plassert blant pronomenene (ubestemte pronomen), eller de ble regnet som egne ordklasser (tallord og artikler).


== Forsterkere ==
Forsterkere er ord som står sammen med et annet determinativ: selv, sjøl, egen.


== Referanser ==
Classe

Classe er i dag et lite sted i utkanten av den norditalienske byen Ravenna. Stedet var en gang en viktig base for den keiserlige romerske flåte («classis»), innerst i Adriaterhavet. Denne havnen lå tidligere innenfor Ravennas bymurer. Den keiserlige Porta Aurea in Classis ble ikke nedlagt før på 1500-tallet.
Théodore Géricault

Théodore Géricault (født 26. september 1791 i Rouen, død 26. januar 1824 i Paris) var en viktig fransk maler og litograf, kjent for «Medusas flåte» og andre malerier. Han var en av pionérene fra romantikken.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Géricault ble utdannet av Claude Joseph Vernets realistiske tradisjon og i klassisk figurkomposisjon av Pierre-Narcisse Guérin, en streng klassisist som mislikte sin students impulsive temperament, men anerkjente hans talent.


=== Maler ===
Géricault forlot snart klasserommet og valgte å studere i Louvre isteden, hvor han kopierte malerier av Peter Paul Rubens, Tizian, Diego Velàzquez og Rembrandt i omkring seks år, fra 1810 til 1815.
Hans første fremgang kom med Kavalerioffiseren i 1812, et verk som avslørte påvirkning fra Rubens og en tidlig interesse for samtidige motiver. Under en reise til Firenze og Roma 1816–1817 kom Géricault i kontakt med Michelangelos kunst og med barokken.
I sin kunst kom Géricault ofte tilbake til det militære tema, fra sine første malerier og de litografier han utførte på dette tema etter sin reise til Italia regnes til de tidigste mesterverker i dette medium.Hans formodentlig mest berømte verk er Medusas flåte fra 1819 som med stor pregnans gjengir følgen av et samtidig forlis da en korrupt fransk kaptien overgav sin besetning og etterlot dem for å dø. I dette verk kombinerte han en nyklassisk komposisjon (i for eksempel figurene) med romantikkens dramatiske grep (for eksempel den dominerende diagonalen og det lille fartøyet i bildets høyrekant). Kunstverket ble ingen større suksess i Frankrike, men Géricault tok det med seg til Storbritannia der det vakte stor beundring.Tilbake i Frankrike påbegynte Géricault en serie portretter av sinnssyke der hvert portrett gjengir forskjellige former av psykisk lidelse.
I år 1820 utførte Géricault skissen A Public Hanging in London, som avbilder en offentlig hengning i London. Skissen formidler særskilt de dødsdømtes verdighet. Géricault publiserte senere en rekke verker som forestiller de fattiges liv på Londons gater og torg. Kunstverket finnes på Musée des Beaux-Arts de Rouen.
Svekket av rideulykker og kroniske tuberkuløse infeksjoner døde Géricault i Paris i 1824 etter en lengre tids sykdom. Hans grav på Père-Lachaise gjengir ham med pensel i hånd ovenfor et relieff av hans berømte Medusas flåte.


== Referanser ==
William Hanna

William Hanna (født 14. juli 1910 i New Mexico i USA, død 22. mars 2001) var en amerikansk tegnefilmskaper. I samarbeid med kollegaen Joseph Barbera (født 1911, død 18. desember 2006) startet han katt-og-mus-tegnefilmserien Tom & Jerry (1940–58), som de vant 7 Oscarpriser for. Grunnla sammen med Barbera tegnefilmproduksjonsselskapet Hanna-Barbera (nå Cartoon Network Studios), som produserte kjente tegnefilmserier som Familien Flint, Scooby-Doo og Familien Jetson.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) William Hanna på Internet Movie Database 
(sv) William Hanna i Svensk Filmdatabas 
(da) William Hanna på Filmdatabasen 
(fr) William Hanna på Allociné 
(en) William Hanna på AllMovie 
(en) William Hanna hos Rotten Tomatoes 
(en) William Hanna hos The Movie Database 
(en) William Hanna hos Behind The Voice Actors
Gåseby

Gåseby (goosetown) er en by i den fiktive staten Calisota i USA. Byen grenser blant annet til Andeby.
Andeby og Gåseby er erkefiender i nesten alt, blant annet fotball.