jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nikiasfreden

Nikiasfreden var en fredsavtale i antikken som ble signert mellom de greske bystatene Athen og Sparta i mars 421 f.Kr., og som markerer slutten på den første halvdelen av Peloponneskrigen.Forhandlingene ble begynt av Pleistoanaks, konge av Sparta, og den athenske generalen Nikias. Begge besluttet å la alt gå tilbake til hva som hadde vært før krigen, det vil si at de leverte tilbake det som ble erobret under krigen, unntatt Nisaiai, hovedhavnen til Megara, som skulle forbli på Athens hender, og Plataiai, som forble under kontrollen til Theben. Amfipolis skulle leveres tilbake til Athen, og Athen skulle løslate alle fanger som ble tatt etter slaget ved Sfakteria. Templer over hele Hellas skulle åpnes for tilbedere fra alle byer, og orakelet i Delfi skulle få tilbake sitt selvstyre. Athen kunne fortsatt samle tributt fra de bystater som hadde fått fra siden tiden til Aristides, men Athen kunne ikke tvinge dem til å bli alleirte. Athen måtte også gå med på å komme til støtte for Sparta om helotene (spartaneres slavebefolkning) gjorde opprør. Alle Spartas allierte gikk med på å signere fredsavtalen, unntatt Boiotia, Korint, Elis og Megara.
Fredsavtalen ble brutt kort tid etter, og etter flere tilbakeslag ble den helt oppgitt i 414 f.Kr.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Engelsk oversettelse av fredsavtalen Arkivert 18. februar 2010 hos Wayback Machine., Livius.org
Tempe kirke

Tempe kirke er en langkirke fra 1960 i Trondheim kommune, Trøndelag fylke. Kirken er tegnet av arkitekt Roar Tønseth.
Byggverket er i tegl og har 240 plasser.


== Litteratur ==
Strinda historielag: Tempe kirke 50 år


== Eksterne lenker ==
Trondheim byleksikon
Alf Henry Rasmussen (1993). «Tempe kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 262. ISBN 82-75-27022-7. 
Wiki Strinda
(no) «Tempe kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Tempe kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Ingebjørg Skoghaug

Ingebjørg Skoghaug (født 28. januar 1912 i Os, død 6. desember 2008) var en norsk sykepleier og offiser i Forsvarets sanitet. Under andre verdenskrig var hun eneste kvinne som gjorde tjeneste i Kompani Linge (Norwegian Independent Company No. 1).
Skoghaug var utdannet sykepleier. I 1941 flyktet hun fra det okkuperte Norge til Shetland med fiskeskøyta «Utnøringen». Hun arbeidet først ved et engelsk sykehus i London, før hun i februar 1942 ble sykepleier i Kompani Linge. Hun arbeidet i tre og et halvt år ved kompaniets base i Aviemore i Skottland. Her ble hun kjent under kallenavnet «Nursa». Hun ønsket å få fallskjermtrening, men fikk ikke tillatelse til det.Etter krigen fortsatte Skoghaug i Forsvarets sanitet. Fra 1949 tjenestegjorde hun i to år som brigadesøster med løytnants grad i Tysklandsbrigaden. Under Koreakrigen tjenestegjorde hun i ni måneder ved det norske feltsykehuset (NORMASH) i Sør-Korea. Hun ble pensjonert fra forsvaret i 1981.
Skoghaug ble i 1949 tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull.


== Referanser ==
Zion bo- og servicesenter kapell

Zion bo- og servicesenter kapell er et kapell fra 1997 i Trondheim kommune, Sør-Trøndelag fylke.
Sveiser

Annen betydning: Se sveiser (fjøsrøkter)Sveiser er en yrkestittel for en som har bestått fagprøve og har fagbrev i sveisefaget.
Sveisere arbeider blant annet innen skipsbygging, oljeindustrivirksomhet og mekanisk industri. Hovedoppgavene til sveiseren er sammenføyning av detaljer, deler, moduler og/eller seksjoner formet av stålplater og andre metaller eller syntetiske og komposittmaterialer ved hjelp av skjøter og sømmer.


== Sveisemetoder ==
Sveiseren må beherske et stort antall ulike sveisemetoder, først og fremst smeltesveising. Smeltesveising innebærer at deler smeltes sammen ved hjelp av varme skapt av elektrisitet eller gass uten press.
Den andre hovedtypen av sveisemetoder kalles pressveising, hvor press er nødvendig for å fullføre sammenføyningen.
De fleste metaller kan smeltesveises i dag. Smeltesveis brukes derfor på en rekke områder fra de minste eletronikkomponenter til de største stålkonstruksjonene. 
Omkring halvparten av verdens stålproduksjon går til sveisede konstruksjoner og produkter. 
En sveiser må ha god forståelse av tegninger, grundig matrialkunnskap, kjennskap til bruk av ulike maskiner for platebearbeiding samt til brenne- og sveiseutstyr.


== Utdannelse ==
Sveisefaget ble lagt under lov om fagopplæring i arbeidslivet i på begynnelsen av 1950-tallet. Utdanningen tar fire år.

Grunnkurs mekaniske fag. Felles grunnkurs for alle mekaniske og elektromekaniske fag
Videregående kurs I plate- og sveisefag eller tilsvarende
Toårig lærekontrakt i sveisefaget


== Videreutdannelse ==
En sveiser kan utdanne seg videre til sveiseinspektør eller europeisk sveiseinspektør


== Eksterne lenker ==
Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av sveiser
Sveitser

Sveitser kan referere til flere ting:

Sveitsere, personer fra Sveits
Sveiser (fjøsrøkter), et yrke
Sveitser, en ost fra Tine
Stugudal kapell

Stugudal kapell er en langkirke fra 1957 i Tydal kommune, Trøndelag fylke.
Byggverket er i tømmer og har 106 plasser.
Adkomst til stedet er via fylkesvei 705.


== Litteratur ==
K.J. Gullikstad, red. (1972). «Stuedal kapell». Tydalsboka 1: Bygda gjennom tidene. Tydal kommune. s. 178–180. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Stugudal kapell». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 231. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Stugudal kapell». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Stugudal kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Pilegrimsleden Arkivert 21. august 2017 hos Wayback Machine.
Stathelle kirke

Stathelle kirke er en langkirke fra 1964 i Bamble kommune, Vestfold og Telemark fylke.
Byggverket er i betong, stål og tre i nauststil og har 280 sitteplasser.
Stathelle kirke ble utvidet i 2010/2011 etter tegninger av  Aga Arkitekter AS i Porsgrunn. Prosjektet omfattet utvidelse av kirkerom og menighetssal, våpenhus bårerom og HC toalett, samt gang med trapp ned til kjeller hvor  tilfluktsrommet under kirkesalen er i bruk som ungdomsklubb. Over våpenhuset ble det bygget galleri.


== Litteratur ==
Rasmussen, Alf Henry (1993). Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 505. ISBN 82-7527-022-7. 
Henriksveen, Herman, red. (1986). Kirker i Telemark. Stathelle: Flora forlag. s. 70-71. ISBN 82-90695-00-4. 


== Eksterne lenker ==
Bamble kirkelige fellesråd
(no) «Stathelle kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Kirkekonsulenten
Porsgrunn Dagblad
«Stathelle kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Marta Schumann

Marta Schumann (født Marta Myklebust 4. februar 1919 i Valldal i Norddal kommune, død 24. april 1994 i Molde) var en norsk forfatter.Hun utdannet seg til teleoperatør, og arbeidet ved ulike telestasjoner fram til 1969. Først da debuterte hun som forfatter, med den historiske romanen Korset under Skuggefjellet, som hun mottok Sunnmørsprisen for. Schumann utga både historiske romaner, en samtidsroman, framtidsromaner, noveller og dikt. Den historiske trilogien fra det 18. århundre Korset under Skuggefjellet (1969), Jomfru Maria på Sæbostad (1971) og Femja (1973) regnes for hennes hovedverk.Fra 1969 arbeidet hun full tid som forfatter og kulturarbeider. Hun ble tildelt Statens treårige arbeidsstipend og mottok senere Statens garantiinntekt for kunstnere.Hun ble belønnet med Gyldendals legat i 1980.


== Bibliografi ==
Korset under Skuggefjellet – historisk roman (1969)
Jomfru Maria på Sæbostad – historisk roman (1971)
Femja – historisk roman (1973)
Kristi sine søner – roman (1977)
Fotfolk – noveller (1980)
Våge å tenkje – framtidsroman (1983)
Tynn hinne – framtidsroman (1986)
Utbrot – roman (1989)
Sky fuglar – dikt (1992)


== Priser og utmerkelser ==
Skjelderup-prisen 1974 fra Ingvald Skjelderups legat for fremjing av nynorsk målGyldendals legat 1980
Møre og Romsdals fylkeskulturpris 1983


== Referanser ==
Bø nye kirke

Bø nye kirke er en langkirke fra 1875 i Midt-Telemark kommune i Vestfold og Telemark fylke.
Kirken er av tre, bygget i nygotisk stil, og har 450 plasser.Halvor Slettmeås har skåret treskurden på altertavlen, prekestolen, klokkerstolen og vestgalleriet, mens Victor Sparre har malt bildene i altertavlen (motiver: Oppstandelsen, Den bortkomne sønnen og Såmannen).


== Se også ==
Bø gamle kirke


== Referanser ==


== Litteratur ==
Henriksveen, Herman, red. (1986). «Bø kyrkje». Kirker i Telemark. Stathelle: Flora forlag. s. 102-103. ISBN 82-90695-00-4. 
Rasmussen, Alf Henry (1993). Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 492. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Bø nye kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Bø kirkelige fellesråd
Artemisia.no
«Bø nye kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Rochester (album)

Rochester, ofte også kalt MarillionRochester, er et konsertalbum av det britiske rockebandet Marillion. Albumet ble utgitt i mai 1998.
Etter utgivelsen av studioalbumet This Strange Engine våren 1997 sa Marillion nei til å dra på turné i Nord-Amerika, fordi det ville bli for dyrt. En av gruppas fans, Jeff Pelletier fra USA, foreslo at fansen kunne samle inn penger til et turnéfond, slik at gruppa likevel kunne turnere i Amerika. Andre fans tilbød seg å administrere fondet. Marillion gikk med på forslaget, og fansen samlet til sammen inn over 60 000 dollar. Som en takk til fansen valgte gruppa ut et opptak av en av konsertene på turnéen, som de ga ut på CD og ga til alle som hadde gitt penger til turnéfondet.
Opptaket som ble valgt, var fra konserten i The Spectrum i Rochester i New York i USA 31. august 1997. Selv mente Marillion at konserten i Montréal i Canada var den beste, men den konserten ble ikke tatt opp i sin fulle lengde, så den kunne ikke utgis. CD-en omfatter hele konserten i Rochester, inkludert ekstranumrene. CD-en ble gitt ut på Marillions eget plateselskap Racket Records i et opplag på omtrent 2000. Albumet har en samlet lengde (inkludert klapping mellom sangene) på 2 timer 7 minutter og 50 sekunder.
Konserten i Rochester var kvelden etter at prinsesse Diana omkom i en bilulykke i Paris. Inspirert av dette, introduserte sanger Steve Hogarth sangen «Estonia» med å fortelle om da han møtte Paul Barney, den eneste britiske overlevende fra ferga Estonias forlis i Østersjøen i 1994, og mannens historie:

... He watched a great many people drown, he watched a great many people go to the depths. He watched the ship roll over upside down and sink in the moonlight, and five hours later he was pulled out of the sea by a helicopter.
You gotta write a song about that, haven't you? I'd like to dedicate this to him and... for anyone who's recently lost someone. Diana's boys, maybe, huh?


== Sporliste ==


=== CD 1 ===
«Seasons End»
«Alone Again in the Lap of Luxury»
«Hard as Love»
«Eighty Days»
«Kayleigh»
«Lavender»
«Afraid of Sunlight»
«Man of 1000 Faces»
«Estonia»
«Easter»


=== CD 2 ===
«This Town»/«The Rakes Progress»
«100 Nights»
«Slainte Mhath»
«King»
«This Strange Engine»
«The Great Escape»
«Falling from the Moon»
«Garden Party»


== Personell ==
Steve Hogarth – vokal
Steve Rothery – gitarer
Mark Kelly – keyboard
Pete Trewavas – bass
Ian Mosley – trommer


== Referanser ==
Desmond (Irland)

Desmond er et historisk kongedømme, jarledømme og grevskap i provinsen Munster i Irland. Det lå på sørvestkysten av Irland, i utstekning tilsvarte det som grevskap dagens grevskap Cork and Kerry, som ble opprettet ved deling av grevskapet Desmond i 1606.
Navnet Desmond kommer av irsk gælisk Deas-Mumhan, som betyr Sør-Munster. Det motsvarer Thomond (Nord-Munster), Ormond (Øst-Munster) og det mindre kjente Iarmond (Vest-Munster). De tre kronene i provinsen Munsters flagg representerer kongedømmene Desmond, Thomond og Ormond.
I tidlig middelalder var Desmond kontrollert av den vestlige grenene av klanen Eoganacht. Utstrekningen til kongedømmet Desmond tilsvarte det området denne grenen av klanen kontrollerte, og varierte gjennom politiske allianser og krigslykke. Denne grenen var i regelen svakere enn den østlige grenen som kontrollerte Ormond. Den østlige grenen hadde i praksis monopol på tittelen konge av Cashel (Caisel), som ga (det symbolske) overherredømmet over hele Munster. På midten av 900–tallet økte klanen Dal Cais sin makt og innflytelse på bekostning av Eoganacht, og Mathgamain mac Cénnidig ble den første konge av Caisel som ikke tilhørte Eoganacht. På slutten av Mathgamains bror, Brian Borus, regjeringstid var hele Munster under fast kontroll av Dal Cais (senere Úa Briain), og kongene av Desmond var underlagt disse.
Etter 1300–tallet ble «Desmond» brukt om både territioriet til de gæliske MacCarthy Mor høvdingene, som gjorde krav på å være konger av Munster, og områdenen til jarlen av Desmond.
MacCarthy hadde herredømme over områdene sør og vest for byen Cork, jarledømmet strakk seg fra Dinglehalvøya i vest til Cashel i øst, nord for MacCarthy områdene. was located to the south and west of Cork city. 
Etter normannernes invasjon av Irland ble tittelen, og områdene til, jarlen av Desomnd gitt til Maurice FitzGerald i 1329. Denne slekten ble populær blant de innfødte irene, og det ble sagt om dem at de ble «mer irske enn irene selv.» Fitzgeraldfamilien motsatte seg engelsk innblanding i deres territorium under den tudorske gjenerobringen av Irland, og mente engelskmenne støttet den rivaliserende Butler-familien. Dette førte til Desmondopprørene i 1569–73 og 1579–1583. Da Gerald Fitzgerald, 15nde jarl av Desmond, ble drept i 1583, ble hans familie kjent arveløse og jarletittelen opphørte. To rivaler gjorde krav på tittelen igjen under niårskrigen i Irland (1594–1603), uten å lykkes. I 1675 ble jarletittel gjenopprettet og gitt som belønning til den daværende jarlen av Denbigh. Den har vært i hans slekt siden.


== Eksterne lenker ==
(en) Kart over Irland forskjellige historiske epoker
Riz Khan

Rizwan Khan, kjent som Riz Khan (født 1962) er en britisk journalist og programleder. Han har flere års bakgrunn i BBC, CNN og Al Jazeera English. I de to sistnevnte har han ledet sitt eget program.
Khan ble født i Jemen av indisk-pakistanske foreldre. Da han var fire år flyttet han med foreldrene til London. Han startet i BBC i 1987. I 1993 gikk han til CNN hvor han fra 1996 ledet sitt eget interaktive tv-program, Q&A with Riz Khan. Frilans fra 2001. I 2006 gikk han til Al Jazeera English hvor han ledet program som The Riz Khan Show og Riz Khan's One on One. Han sluttet i 2011 og har siden jobbet frilans samt hatt forskjellige lederstillinger i firma som The DSA Group og hornï underwear.Han behersker engelsk, urdu, punjabi og kachi. Han har også studert fransk.
I 2005 utgav han sin første bok, Al-Waleed: Businessman Billionaire Prince.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Liv Runesdatter

Liv Runesdatter (født 20. oktober 1979) er en norsk sanger, komponist og produsent.Hun har en omfattende produksjon bak seg og har mottatt flere nasjonale og internasjonale priser og stipend, heriblant seks arbeidsstipend fra Statens Kunstnerstipend (2007, 2008, 2011, 2016, 2017, 2020). Høsten 2010 ble hun tildelt en aserbadsjansk musikkpris for sitt arbeid med Sari Gelin, et norsk-aserbadjsansk folkemusikkprosjekt. Hun vant Gammleng-prisen i 2021 i klassen sanger.Hun ga ut albumet Syng hjerte i 2008 med folkemusikk fra Rogaland og Vestfold. Det nederlandske magasinet Folk World plukket ut Syng hjerte til sin liste «Beste internasjonale plateutgivelser 2009».Siden 2005 har hun drevet produksjonsselskapet CARMA Contemporary Art Music and Dance, og har komponert og produsert forestillinger i samarbeid med musikere, dansere, scenekunstnere, filmkunstnere, billedkunstnere og forskere fra mer enn 25 land. Hun har fremført musikken sin på en lang rekke festivaler og scener over hele Europa, i Kaukasus, Canada og USA.
Runesdatter er kunstnerisk leder og sanger i Song Circus, et vokalt kammerensemble bestående av profesjonelle utøvere bosatt i Stavanger, Oslo og Gøteborg. Ensemblet kombinerer formidling av nedtegnet samtidsmusikk og improvisasjonsbasert musikk og har bemerket seg gjennom nære samarbeid med komponister og skapende musikere, deriblant Trevor Wishart (UK), Jaap Blonk (NL), Ruben Sverre Gjertsen (NO), Ole Henrik Moe (NO) og David Moss (USA/DE).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Liv Runesdatter på Discogs 
Myspace
Royal Norwegian Embassy in Baku Arkivert 31. oktober 2010 hos Wayback Machine.
Mic: Liv Runesdatter
Jønnbu kirke

Jønnbu kirke er en kirke bygd i en vifteplan i 1969 i Midt-Telemark kommune, Vestfold og Telemark fylke.
Byggverket er i tre og har 210 plasser.


== Litteratur ==
Henriksveen, Herman, red. (1986). «Jønnbu fjellkyrkje». Kirker i Telemark. Stathelle: Flora forlag. s. 106-107. ISBN 82-90695-00-4. 
Rasmussen, Alf Henry (1993). Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 492. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
«Jønnbu kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Jonnbu - Fjellkyrkje og ungdomssenter
Strand kirke

Strand kirke har flere betydninger:

Strand kirke (Hedmark), en kirke i Stor-Elvdal kommune, Innlandet fylke.
Strand kirke (Rogaland), en kirke i Strand kommune, Rogaland fylke.
Strand kirke (Valdres), en kirke i Nord-Aurdal kommune, Innlandet fylke.
Larissa Laskin

Larissa Laskin er en amerikansk TV-skuespillerinne som har vært med i A&Es film, The Golden Spiders: A Nero Wolfe Mystery (2000).


== Eksterne lenker ==
(en) Larissa Laskin på Internet Movie Database 
(fr) Larissa Laskin på Allociné 
(en) Larissa Laskin på AllMovie 
(en) Larissa Laskin hos The Movie Database
Indraberget

Indraberget ligger på Røyneberg i Sola kommune. Det henger sammen med Ytraberget, og skiller Grannesvågen og Sørnesvågen i Hafrsfjord. 
Dette område har fylkets rikeste kalkflora. Det er også rike funn fra fortiden på Indraberget, blant annet en gravhaug. Området er velegnet til korte turer, og det brukes flittig av barn og voksne. Røyneberg friluftsbarnehage har en lavvo stående på Indraberget store deler av året. Det er også en potetkjeller fra 1800-tallet som ennå står. 


== Referanser ==
Gradski Stadion Orašje

Gradski Stadion Orašje er et multi-stadion i Orasje, Bosnia-Hercegovina. Det blir hovedsakelig brukt til fotballkamper, og er hjemmebanen til HNK Orašje. Stadionet kan ta 3000 personer.
Tørdal kirke

Tørdal kirke er en korskirke fra 1809 i grenda Bø i bygda Tørdal i Drangedal kommune, Vestfold og Telemark fylke.
Det har vært kirke på stedet siden middelalderen. En stavkirke ble avløyst av en tømmerkirke i 1748, og denne varte så vidt til etter århundreskiftet, da den var for liten og i dårlig stand.
Tørdal kirke ble oppført av byggmester Kittil Johnsen. Kirken fikk nytt tårn ved en større istandsetting i 1910. Av ytre form ligner kirken nokså mye på hovedkirken i Prestestranda. Interiøret ble fargerestaurert til jubileet i 1959 etter planer av Finn Krafft. Kirken har prekestolalter, hvilket er relativt typisk for den tiden da den ble bygget. I dag brukes en prekestol fra 1883.


== Litteratur ==
Lauvhjell, Arne (2009). Tørdal sokn og Tørdal kjørke 200-årsjubileum. Skien: Tørdal sokneråd. ISBN 978-82-90526-08-0. 
Henriksveen, Herman, red. (1986). «Tørdal kyrkje». Kirker i Telemark. Stathelle: Flora forlag. s. 86-87. ISBN 82-90695-00-4. 
Rasmussen, Alf Henry (1993). Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 506. ISBN 82-7527-022-7. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) «Tørdal kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Tørdal kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Estádio do Santos

Estádio do Santos er et multi-stadion i Viana, Angola. Den blir hovedsakelig brukt til fotballkamper. Anlegget kan ta 17 000 personer og ble bygget i 2003. Den er hjemmebanen til Santos Futebol Clube.
Nettopp stått opp

Nettopp stått opp er en norsk humorserie som gikk på NRK1 i 1997. Serien presenterte norske stand-up komikere. Dette var en type komikere som for alvor begynte å vokse frem på 1990-tallet.
Programmet var ved Knut Nærum, Helge Lyngstad og Charlo Halvorsen.
Programmet hadde rundt en halv million seere.


== Referanser ==
Bulleh Shah

Bulleh Shah (født 1680 i Uch i Mogulriket, død 1757 i Kasur i Misl) var en punjabi sufistisk filosof og poet.
Han levde i Mughal-riket på 1700-tallet. Diktene til Bulleh Shah er veldig populære blant pakistanere og indere. Han blir ansett som den største dikteren i 1700-tallets Mogulriket


== Referanser ==
Moland kirke

Moland kirke (Moland kyrkje) er en kirke i Fyresdal (som frem til 1879 het Moland) i Vestfold og Telemark fylke. Dagens kirkebygning er en korskirke i tre, bygget i 1843. Tidligere har det stått flere andre kirkebygninger der. Kirkestedet ble trolig flyttet til prestegården Moland i 1342, og kirken fikk etterhvert navn etter prestegården. «Mor» betyr sand- eller grusslette, og navnet har også blitt skrevet i flertall som Molandene og som Morland. Presteslekten Morland, som lenge var knyttet til Fyresdal, tok navn etter stedet.
Kirken ble oppført av byggmester Gunnar Tarjeisøn Klauvreid etter en typetegning av H.D.F. Linstow og under tilsyn av Anders Thorsen Syrtveit.


== Litteratur ==
Henriksveen, Herman, red. (1986). Kirker i Telemark. Stathelle: Flora forlag. s. 162-163. ISBN 82-90695-00-4. 
Rasmussen, Alf Henry (1993). Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 486. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
Moland kyrkje Lokalhistoriewiki
Moland kyrkje Arkivert 16. januar 2014 hos Wayback Machine. Fyresdal kommune
(no) «Moland kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Moland kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Lena (jentenavn)

Lena er en kortform av Helena, som er en variant av Helene som betyr «lys» eller «skinne». Navnet kan også være en kortform av det greske navnet Magdalena som betyr «fra Magdala». Magdala er en by som ligger ved Genesaretsjøen.
Lena har navnedag 28. september i Norge.


== Utbredelse ==
Lena var et populært navn i Norge på 1970-tallet.

Navnet Lena er i dag mye brukt i befolkningen i Sverige og Østerrike. 
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Lena og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Lena Horne (1917–2010), amerikansk sanger
Lena Olin (f. 1955), svensk skuespiller
Lena Wisborg (f. 1965), svensk skuespiller, spilte Ida i filmene om Emil fra Lønneberget
Lena Philipsson (f. 1966), svensk popsangerinne
Lena Boysen Hillestad (f. 1969), norsk idrettsutøver
Lena Headey (f. 1973), engelsk skuespiller
Lena Jensen (f. 1973), norsk politiker
Lena Katina (f. 1984), russisk sanger fra popduoen t.A.T.u.
Lena Meyer-Landrut (f. 1991), tysk sanger


== Annen bruk av navnet ==
Ekstremværet Lena rammet Norge 9. august 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Lena
(en) Think Baby Names: Lena
Utsjok

«Utsjoki» omdirigerer hit. For elva med samme navn, se Utsjoki (elv).
Utsjok (finsk og svensk: Utsjoki; nordsamisk: Ohcejohka; enaresamisk: Uccjuuhâ; skoltesamisk: Uccjokk) er en kommune i landskapet Lappland i Finland. I Utsjok bor det 1 302 mennesker; flatearealet er 5 372 km². Nabokommuner er Enare, og i Norge Karasjok, Tana og Nesseby.
Befolkninga er konsentrert rundt Tanaelva, som utgjør grensa mellom Finland og Norge. I tillegg til kommunesenteret Utsjok finnes de mindre tettstedene/bygdene Nuvvus, Dalvadas, Outakoski, Rovisuvanto, Karigasniemi, Kaamasmukka og Nuorgam. Nuorgam er den nordligste bosetninga i Finland og EU, og grenseovergangen til Norge 3 kilometer nordøst for bygda er verdens nordligste grenseovergang.
E75 går gjennom kommunen.
I Utsjok er finsk og nordsamisk offisielle språk. Finsk tales av 50,8 % av befolkningen og nordsamisk av 46,9 %. Mange av de finsktalende regner seg imidlertid som samer, slik at samene utgjør den største folkegruppen i Utsjok.I Utsjok ligger Finlands eneste samiske gymnas, Utsjoen saamelaislukio.

		
		


== Fotnoter ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Utsjoki – kategori av bilder, video eller lyd på Commons