jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Haug prestegjeld

Haug sokn het fram til 2000-tallet Haug prestegjeld (i gamle kilder benevnes det også som Vang sokn). Det var et prestegjeld i Ringerike prosti og ble opprettet 1. januar 1884. Prestegjeldet ble utfaset i forbindelse med omorganiseringen av strukturene i Den norske kirke på 2000-tallet. Kirka der ble imidlertid bygget alt på 1200-tallet, og av kildene kan man lese at det var egen prest der i 1361. Den var opprinnelig anneks under Norderhov kirke.
Både soknet og kirken der omtales flere ganger i dokumenter fra middelalderen. Etter reformasjonen ble de lagt inn under Norderhov prestegjeld, som da samtidig ble lagt inn under Oslo bispedømme. Fra 1153 og til reformasjonen tilhørte imidlertid på Haug og Norderhov Hamar bispedømme. Norderhov var også prostesete for Ringeriksregionen fram til 1990 da denne funksjonen ble lagt til Hønefoss prestegjeld.
Prestegjeldene ble faset ut under omstruktureringene i Den norske kirke på 2000-tallet. Kirkesognene er grunnenhetene i kirken og disse er organisert i kirkelig fellesråd. Menighetsprester har ett eller flere kirkesokn som tjenestested og hele prostiet som tjenestedistrikt.


== Sokn ==
Haug menighet
Haug kirke (hovedkirke/soknekirke)
Ringkollkapellet
Ullerål menighet
Ullerål kirke (soknekirke)


== Eksterne lenker ==
Prestegjeld og sogn i Buskerud
Soknet på kirken.no
Saxhorn

Saxhorn er en musikkinstrumentfamilie blant messinginstrumentene. Det er oppkalt etter Adolphe Sax, som ga det dagens form. Han gjorde krav på status som oppfinner av instrumentet, men dette ble debattert heftig blant hans samtidige instrumentmakere. Saxhornene ble utviklet i 1830-årene, og patentert i Paris i 1845. I 1850-årene eksperimenterte Sax videre, og det skal ha blitt laget saxhorn i over ti forskjellige størrelser. En tid brukte amerikanske militærkorps såkalte over-skuldra-saxhorn som hadde klokkestykke som pekte bakover, slik at de militære som marsjerte lenger bak skulle høre musikken godt.
Saxhornet har konisk boring, videre enn valthorn men ikke så vid som tuba eller eufonium. De små saxhornene har 3 ventiler, mens de større har 3-5. I dag er kun althornet og baryton, eller tenorhorn, vanlig. Det hersker uenighet om hvorvidt flygelhorn kan regnes til saxhornene eller ikke.


== Saxhornfamilien ==
Det ble opprinnelig laget saxhorn i 7 størrelser, stemt i vekselvis Ess og B, som saksofonene.


=== De sju vanligste ===
Sopraninosaxhorn(i Ess), eller pikkolosaxhorn
Sopransaxhorn(i B)
Altsaxhorn(i Ess), eller althorn
Tenorsaxhorn(i B), eller baryton eller tenorhorn
Bassaxhorn(i f), samme toneleie som tenorsaxhorn
Lavt bassaxhorn(i Ess)
Kontrabassaxhorn(i B)


=== Sjeldnere ===
Subkontrabassaxhorn(i Ess)
Subkontrabassaxhorn(i B)


== Referanser ==
Giuliano Cesarini den eldre

Giuliano Cesarini (den eldre) (født 1398 i Roma, død 10. november 1444 i Varna i dagens Bulgaria) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var auditor ved Den romerske rota.
Han ble utnevnt in pectore til kardinal i mai 1426 av pave Martin V, og publisert i november 1430.
Cesarini ble sendt som pavelig legat til Ungarn (1443) for å fremme et nasjonalt korstog mot tyrkerne for å komme Konstantinopel til unnsetning. Han var imot den fredsavtalen som kong Ladislaus av Ungarn og Polen hadde undertegnet i Szegedin med Sultan Amurath III, og fikk kongen til å bryte avtalen og gå til angrep. Det var en ulykkelig utvikling, og førte til den kristne hærs katastrofale nederlag ved Varna, der kardinal Giuliano Cesarini selv falt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Prospero Colonna den eldre

Prospero Colonna (død 24. mars 1463) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var apostolisk notar.
Han ble utnevnt in pectore til kardinal i mai 1426 av sin onkel, pave Martin V, og publisert i november 1430.
Prospero ble innblandet i et opprør mot pave Eugenius IV, og ble dømt til livsvarig eksil. Nikolas V tok ham i nåde og gjeninnsatte ham. Han var høyt verdsatt av humanistene.Ved konklavet 1458 avla han den avgjørende stemmen for Piccolomini, og sa de berømte ordene «Jeg stemmer også for kardinalen fra Siena, og gjør ham til pave».


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Hugues de Lusignan

Hugues de Lusignan (født 1380/1385, død senest august 1442) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var bror til den frankiske kongen av korsfarerkongedømmet Kypros og Jerusalem, og erkebiskop av Nikosia på Kypros.
Han ble utnevnt til kardinal i mai 1426 av pave Martin V, med San Clemente som tittelkirke.
Han var i 1439 en av kardinalene som valgte motpaven Felix V, noe som gjorde at pave Eugenius IV den 11. april 1440 avskjediget ham fra kardinalskollegiet. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Ardicino della Porta

Ardicino della Porta (død 9. april 1434) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var konsistorialadvokat.
Han ble utnevnt til kardinal i mai 1426 av pave Martin V.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Ballista

Ballista eller ballist er et kraftig skytevåpen som ligner en gigantisk armbrøst til å skyte tunge piler, stein eller tilsvarende prosjektiler. Navnet er (latin, fra gresk ballistēs, fra ballein «å kaste». I motsettning til armbrøster lagres kraften ikke i en buen, men i to torsjonsfjærer av tau.


== Historikk ==
Ballistaen ble utviklet i antikkens Hellas, fra tidligere kastemaskiner bestående av en stor bue og en skrallemekanisme. Første gang en med sikkerhet vet at ballistaer ble brukt, var i Siracusa i Italia rundt 400 f.Kr.
Romerne videreutviklet den greske ballistaen og laget større maskiner som også kunne skyte store steiner. Ballistaen i middelalderen skjøt bolter, og er antatt å ha inspirert den europeiske armbrøsten, selv om den kinesiske armbrøsten fra det 5.århundret også kan ha vært en faktor i utviklingen av disse våpnene og de boltkastende ballistaene.
En ballistas arm er av tre, hver støttet ved å bli spent inn mot midten av et stort rep. Repene (en per arm) er fjørene i ballistaen. Repene er lagt av dyresener. Når buearmene er spent bakover, strekker de repene. Skruer trekker buestrengen bakover.
Ballistaen var et svært presist våpen, men hadde begrenset rekkevidde eller prosjektil med lav vekt. Boltene eller de forholdsvis små steinene hadde ikke samme fart og tyngde som steinene til onagere, trebucheter eller katapulter, disse kunne være så tunge som 90-135 kg. Mens en onager ofte ble brukt mot festningsverker for å bryte ned murer, ble ballistaene i større grad brukt mot mindre og bevegelige mål, og ofte mot fiendens soldater. Et skjelett fra Maiden Castle i England har en ballistabolt sittende i ryggraden. Ballistaer ble også montert på skip.
Den presise formen til ballistaene var en triumf av antikk ingeniørkunst og matematikk. De overlevende manualene gir oss nøyaktige mål og kalkulasjoner for bygging av ballistaer av hvilken som helst størrelse.


== Referanser ==


== Se også ==
Armbrøst
katapult
Kominform

Kominform avløste komintern i 1947. Kominform var et tiltak for å få kontroll over kommunistpartiene i Øst-Europa. 
Communist Information Bureau var det første forumet for kommunistpartier og arbeiderpartier over hele verden etter den andre verdenskrigen. Den tok utgangspunkt i realitetene som oppstod etter krigen med etablering av Østblokken under sovjetisk herredømme. Det var Sovjetunionen som dominerte Kominform helt fra begynnelsen med konferansen i september 1947. Josef Stalin innkalte til konferansen som skulle avgjøre om østblokken skulle svare ja eller nei til Marshall-hjelpen fra USA. Hovedsetet for Kominform ble lagt til Beograd i Jugoslavia. Etter Titos brudd med organisasjonen i 1948 ble hovedsetet flyttet til București i Romania. Hensikten med Kominform var å koordinere østblokkens politikk under ledelse av Sovjetunionen. Kominform ble oppløst i 1956 som resultat av av-Staliniseringen.
Choi Kyung-ju

Choi Kyung-ju (født 19. mai 1970 i Wando-gun i Sør-Jeolla i Sør-Korea) er en sørkoreansk profesjonell golfspiller. Han er best kjent internasjonalt som K.J. Choi. Han kvalifiserte seg til PGA-touren for første gang i 2000-sesongen, men endte på 134.-plass på pengelisten og måtte rekvalifisere seg for neste sesong. Siden har han imidlertid spilt jevnt bra på touren.
I 2002 ble Choi den første koreaner til å vinne en turnering på PGA-touren, i Compaq Classic of New Orleans. Dette fulgte han opp med en ny seier i Tampa Bay Classic samme år. I 2003 vant han Linde German Masters på Europatouren.
Choi representerte Sør-Korea i WGC–World Cup i 2002 og 2003, og var med på verdenslaget i The Presidents Cup i 2003 og 2007. Han har vært blant topp 30 på verdensrankingen i golf.


== Seire på PGA-touren ==
2002: Compaq Classic of New Orleans, Tampa Bay Classic presented by Buick
2005: Chrysler Classic of Greensboro
2006: Chrysler Championship
2007: Memorial Tournament, AT&T National
2008: Sony Open in Hawaii
2011: The Players Championship


== Seire på Europatouren ==
2003: Linde German Masters


== Andre profesjonelle seire ==
1996: Korean Open (Asiatouren)
1999: Ube Kosan Open (Japan Golf Tour); Kirin Open (Japan Golf Tour); Kolon Korean Open (Asiatouren)
2003  S.K. Telecom Open (Asiatouren)
2005 SK Telecom Open (Asiatouren)
2008 SK Telecom Open (Korean Tour), LG Skins Game (uoffisiell turnering på PGA-touren)
2009 Iskandar Johor Open (Asiatouren)


== Eksterne lenker ==
(en) Choi Kyung-ju – PGA-touren 
(en) Choi Kyung-ju – Europatouren 
(en) Choi Kyung-ju – Japantouren 
(en) Choi Kyung-ju – Verdensrankingen
Arnold Palmer Invitational

Arnold Palmer Invitational er en golfturnering på PGA-touren som arrangeres på Bay Hill Club and Lodge, en privat golfklubb i Orlando i Florida som var eid av Arnold Palmer til hans død i 2016.
Turneringen ble stiftet i 1966 som Florida Citrus og spilt på Rio Pinar Country Club, men flyttet til Bay Hill Club and Lodge i 1979 og endret navn til Bay Hill i 1979.


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Profil på PGATOUR.com
Arnold Palmer's Bay Hill Club & Lodge
Duffy Waldorf

Duffy Waldorf (født 20. august 1962) er en profesjonell golfspiller fra den amerikanske delstaten California. Han ble medlem av PGA-touren i 1985.
Waldorf ble født i Los Angeles og gikk på UCLA, hvorfra han ble uteksaminert i 1985 med en grad i psykologi. Han er vinkjenner og er beryktet for å bruke svært fargerike hatter og skjorter når han spiller golf. Hans kone og barn skriver små meldinger til ham på golfballene han bruker hver uke.


== Meritter ==


=== Seire på PGA-touren ===
2000: National Car Rental Golf Classic Disney
1999: Buick Classic; Westin Texas Open
1995: LaCantera Texas Open


== Eksterne lenker ==
(en) Duffy Waldorf – PGA-touren 
(en) Duffy Waldorf – Japantouren 
(en) Duffy Waldorf – Verdensrankingen
Informationsbyrån

Informationsbyrån (IB) var en hemmelig svensk etterretningsorganisasjon som ble grunnlagt av den sosialdemokratiske partiledelsen med oppdrag å samle informasjon om kommunister innen fagbevegelsen og forhindre kommunistenes forsøk på å ta makten over fagforeningene. IBs eksistens og den omfattende registreringen av kommunister ble avslørt i tidsskriftet Folket i Bild/Kulturfront 3. mai 1973 av journalistene Jan Guillou og Peter Bratt som senere ble arrestert av den svenske Säkerhetspolisen og dømt til ett år i fengsel var for spionasje.
Gian Gaetano Orsini

Gian Gaetano Orsini (død 27. august 1335) var en av den katolske kirkes kardinaler, og et medlem av Orsinislekten.
Han ble kreert kardinal av Johannes XXII i desember 1316. I 1326 ble han sendt som pavelig legat til Italia, og hadde dette vervet til 1334. Han ekskommuniserte Castruccio av Lucca og biskop Guido Tarlato av Arezzo, som begge støttet visegrevene av Milano mot paven. I 1327 satte han hele Milano under interdikt. Etter at keiseren, som var ekskommunisert, hadde forlatt Roma i 1327 gikk Orsini inn i byen med Robert av Napolis hær, og folket valgte å igjen anerkjenne paven som byens hersker.
Da han startet en krig mot orsinienes gamle rival Colonna-slekten, nektet Johannes XXII å godta dette, og beordret ham tilbake til Toscana. I november 1328 ledet Orsini angrep på Corneto og Viterbo, og begge byer underkastet seg paven året etter.
Fra 1334 befant han seg i pavens Avignon, hvor han døde i 1335 eller 1339.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Ofikleide

Ofikleide er en familie musikkinstrumenter i messingblåsefamilien, og betegner de største medlemmene i familien av klaffehorn, utviklet og patentert av Jean Hiliaire Asté i 1821. 
Ofikleiden har fasong som en fagott.
Navnet ofikleide betyr serpent med klaffer, og instrumentet ble da også utviklet som en forbedring av serpenten. Serpenten var vanskelig å spille rent, og hadde en ullen klang. Tonehullene  var plassert der man lettest kunne nå dem, istedenfor hvor det var best akustisk sett. Asté laget røret av metall, i motsetning til serpenten som var i tre, og han plasserte ni tonehull i korrekt posisjon, og brukte store klaffer til å dekke dem. Nyere instrumenter har dog vanligvis 11 eller 12. Noen sene modeller ble laget med ventiler; en hadde tre ventiler og var dermed essensielt en primitiv tuba, og en hadde en ventil og 5 klaffer.
Da tubaen gjorde sitt inntog midt på 1800-tallet tok den raskt over for ofikleiden, men instrumentet blir fortsatt brukt av og til for å spille musikk skrevet for det. 


== Ofikleidefamilien ==
Altofikleide (i F eller Ess)
Bassofikleide (i C, B eller Ass)
Kontrabassofikleide (i Ess)


== Musikk for ofikleide ==
Auber: La Muette de Portici
Berlioz: Fausts Fordømmelse, Benvenuto Cellini, Symphonie Fantastique, Trojanerne
Mendelssohn: Elias, En midtsommernatts drøm, Atthalia
Meyerbeer: l'Africaine, Les Huguenots, Robert le Diable
Schumann: Paradies und die Peri
Spontini: Olimpie
Wagner: Rienzi, Das Liebesmahl der Apostel, Rule Britannia, Der Fliegende Holländer


== Eksterne lenker ==
«DigitaltMuseum: Søk:  'Ophicléide'».
Duchennes muskeldystrofi

Duchennes muskeldystrofi er en arvelig, progredierende muskelsykdom som skyldes en mutasjon som rammer genet som koder for proteinet dystrofin. Dystrofi betyr direkte oversatt «underutviklet». Muskeldystrofi er betegnelse på tilstander hvor musklene ikke utvikler seg som de skal, og blir tynne og svake.


== Etiologi og patogenese ==
Duchennes skyldes en defekt i proteinet dystrofin. Arvegangen er recessiv kjønnsbunden (på X-kromosomet), og rammer derfor sønner av friske mødre som er bærere. Graden av mutasjon, og dermed mengden funksjonelt dystrofin, avgjør alvorlighetsgraden av sykdommen. Ved mild affeksjon kalles sykdommen Beckers muskeldystrofi, og ved alvorligere Duchennes muskeldystrofi. Sykdommen kan også arte seg utelukkende som en kardiomyopati, og vil da være dødelig med hjertesvikt.


== Klinikk ==
Duchennes karakteriseres av proksimal muskelsvakhet som progredierer gradvis helt fra barneårene. Den oppdages som regel i 1-3års alderen ved at barnet ikke har normal progresjon av gangeutviklingen. Etterhvert (5-10års alderen) blir barnet ute av stand til å reise seg uten å «klatre» opp ved hjelp av å støtte armene på beina eller omgivelsene (Gowers tegn). Innen de er fylt 12 år, vil 95% ha mistet gangfunksjonen totalt.
Beckers er nesten helt lik Duchenne, bare at symptomdebuten er langt senere (ung voksen).
Ved begge tilstander kan det utvikles en kardiomyopati som som regel vil føre til hjertesvikt og død.


== Referanser ==


== Se også ==
Frambu


== Eksterne lenker ==
Muscular Dystrophy Association Europe
Foreningen for muskelsyke
Frambu senter for sjeldne funksjonshemminger
Hedwig Dohm

Marianne Adelaide Hedwig Dohm (født Schlesinger 20. september 1831 i Berlin, død 1. juni 1919 samme sted) var en tysk forfatterinne og kvinnerettsforkjemper. Hun var gift med Ernst Dohm, sjefredaktøren for det satiriske tidsskriftet Kladderadatsch, og var bestemor til Katja Mann, forfatteren Thomas Manns hustru.
Hun var det fjerde av tilsammen 18 barn av tobakksfabrikanten Gustav Adolph Schlesinger og hans kone Henriette Wilhelmine Jülich. Foreldrene var jøder, men konverterte i 1817 til den protestantiske kristendom.
Dohm var en av de første feministiske teoretikere som hevdet at kjønnsspesifikk adferd skyldtes sosialisering istedenfor biologisk determinasjon.
Hun regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte å være blant de viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.


== Skrifter ==
Was die Pastoren von den Frauen denken, 1872
Der Jesuitismus im Hausstande, 1873
Die wissenschaftliche Emanzipation der Frau, 1874
Der Frauen Natur und Recht, 1876
Schicksale einer Seele, 1899
Die Antifeministen. Ein Buch der Verteidigung, 1902
Die Mütter. Ein Beitrag zur Erziehungsfrage, 1903


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20050204173927/http://fembio.org/frauen/hedwig-dohm.shtml
http://www.hedwigdohm.de
Kaffebar

En kaffebar er en kafé hvor grunnsortimentet er basert på ferskbrygget kaffe av forskjellige typer. I Europa har kaffebarene sin opprinnelse i Italia. Med tiden er slike barer blitt vanligere i større byer over store deler av verden. En person som jobber på kaffebar kalles gjerne barista.


== Kaffebarkjeder ==
Verdens største hurtigkaffe-kjede er amerikanske Starbucks som ble startet på slutten av 1950-tallet. Starbucks serverer kaffen i pappkrus. Kjeden hadde per oktober 2020 virksomhet i 83 land.


=== Kaffebarer i Norge ===
I 2007 var det 132 kaffebarer i Norge. Noen av de største aktørene er listet nedenfor:

Fram til 2008 var også Kaffe & Krem en stor aktør i Oslo. Etter 12 år med tap ble de tre gjenværende kaffebarene solgt til Wayne's Coffee i 2008.


== Se også ==
Barista
Kafé
Kaffe


== Referanser ==
Starbucks

Starbucks er en kaffebarkjede med hovedkvarter i Seattle i USA. Starbucks ble grunnlagt av Jerry Baldwin, Zev Siegl og Gordon Bowker og åpnet sin første kaffebar i Seattles Pike Place Market i 1971. Opprinnelig ble kaffebaren kalt Starbucks Coffee, Tea and Spices men endret senere navnet til Starbucks Coffee Company. Navnet Starbucks er hentet fra den kjente historien om Moby Dick. Selskapet markedsfører også musikk og underholdningstilbud gjennom det heleide selskapet Hear Music.

Per september 2016 har Starbucks 24 395 butikker i 74 land i verden, og har i snitt hatt om lag 50 millioner kunder hver uke. I Norge finnes det 17 butikker. Det første salgsstedet i utlandet åpnet i Tokyo, og Starbucks har i dag mer enn 800 kafeer i Japan, bare forbigått av Canada (1 100) og hjemmemarkedet USA (10 000 utsalgssteder). Salgsstedene åpnes gjennom franchise. I 2008 annonserte derimot selskapet at om lag 600 ulønnsomme salgssteder skal stenges, som ledd i kostnadsbesparelser i de vanskelige økonomiske tidene.Kjeden arbeider for å ha gode arbeidsforhold for de ansatte og har vært på Fortunes liste over de 100 beste arbeidsplassene. Hovedkritikken mot Starbucks har vesentlig vært at kjeden fortrenger frittstående og selveide kaffebarer og kafeer, og dermed bidrar til mindre mangfold av kaffebarer og menyer. I Minneapolis har lokale investorer startet kjeden Caribou Coffee for å ta opp konkurransen mot Starbucks, og denne konkurrenten er etablert over store deler av Midtvesten.


== Referanser ==


== Kilder ==
E24:Starbucks rykker inn i Norge


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Starbucks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Starbucks – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
John Irving

John Winslow Irving (født 2. mars 1942) er en amerikansk forfatter, og Oscar-belønnet manusforfatter (for Siderhusreglene, basert på hans bok med samme navn). Ifølge intervjuer  han har gitt med amerikanske magasiner arbeider han med en bok med arbeidstittelen "In One Person". Denne skal blant annet være inspirert av Shakespeares skuespill Richard II.


== Bibliografi ==
Setting Free the Bears (1968)
The Water-Method Man (1972)
The 158-Pound Marriage (1974)
The World According to Garp (No. Garps bok) (1978)
The Hotel New Hampshire (No. Hotell New Hampshire) (1981)
The Cider House Rules (No. Siderhusreglene) (1985)
A Prayer for Owen Meany (No. En bønn for Owen Meany) (1989)
Trying to save Piggy Sneed (samling, 1993)
A Son of the Circus (No. Sirkusbarn) (1994)
The Imaginary Girlfriend (No. Den oppdiktede venninnen) (1996)
A Widow for One Year (No. Enke for et år) (1998)
My Movie Business: A memoir (1999)
The Fourth Hand (No. Den fjerde hånden) (2001)
A Sound Like Someone Trying Not to Make a Sound (No. Lyder i natten) (2004)
Until I find you (No. Til jeg finner deg) (2005)
Last Night in Twisted River (No. Siste natt i Twisted River) (2009)
In One Person (No. I en og samme person) (2012)
Mysterieavenyen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 Wikiquote: John Irving – sitater

Offisielt nettsted 
(en) John Irving – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Irving – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Irving på Internet Movie Database 
(sv) John Irving i Svensk Filmdatabas 
(da) John Irving på Filmdatabasen 
(da) John Irving på Scope 
(fr) John Irving på Allociné 
(en) John Irving på AllMovie 
(en) John Irving hos The Movie Database
Félix Faure

Félix Faure (født 30. januar 1841 i Paris, død 16. februar 1899) var en fransk politiker. Han var Frankrikes president fra 1895 til sin død i 1899. 
Han var sønn av en møbelsnekker. Han startet sin yrkeskarriere som garver og handelsmann i Le Havre, og opparbeidet seg en betydelig formue. 21. august 1881 ble han valgt inn i nasjonalforsamlingen for partiet Venstre. Hans hovedinteresseområder var økonomi, jernbaneutbygging og marinen. I november 1882 ble han ekspedisjonssjef for Frankrikes kolonier, under Jules Ferry, en stilling han hadde til 1885. Han hadde den samme stillingen også i 1888, under ministeren Pierre Tirard. 
I 1894 ble han marineminister under statsminister Charles Dupuy. I januar 1895 ble han valgt til president etter at president Casimir-Périer trakk seg. 
Faure var kjent for å være godt likt av alle, noe som var en viktig grunn til at han ble valgt til president. De samme egenskapene var viktige da han mottok statsbesøk av den russiske tsaren Nikolai II i 1896, samt i 1897 da han besøkte tsaren i Russland. Etter dette siste møtet ble den fransk-russiske alliansen annonsert. 
De siste dagene av hans presidentskap var preget av Dreyfus-saken, som Faure var fast bestemt på skulle anses «chose jugée» (rettskraftig). Under høringene døde han imidlertid, av apopleksi, visstnok i armene på sin elskerinne, Marguerite Steinheld, som måtte geleides ut en bakdør i presidentpalasset, før legene ankom.Til tross for denne affæren med Marguerite Steinheld og hans forfengelighet, var president Faure en skarpsindig politiker og en vel ansett forretningsmann.


== Referanser ==
Bourgogne-Franche-Comté

Bourgogne-Franche-Comté (forkortet BFC) er en region i Frankrike. Den ble opprettet 1. januar 2016. Det er en fusjon av regionene Bourgogne og Franche-Comté. Navnet Bourgogne-Franche-Comté ble endelig vedtatt ved et dekret i september 2016. Hovedstaden i regionen ligger i Dijon.


== Inndeling ==
Regionen er inndelt i åtte departementer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Bourgogne-Franche-Comté – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bourgogne-Franche-Comté – galleri av bilder, video eller lyd på Commons