jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Norske Idrettsutøveres Sentralorganisasjon

Norske Idrettsutøveres Sentralorganisasjon (NISO) er et norsk fagforbund for idrettsutøvere innen idrettene fotball-, håndball- og ishockey, og er tilsluttet Landsorganisasjonen i Norge. Forbundet fungerer som en fagforening for idrettsutøverne og har tilhold på Youngstorget i Oslo.
Forbundet ble etablert som en forening i Norsk Tjenestemannslag i 1995, med Petter Belsvik, da spiller for Start, som leder. Tidligere Brann og VIF-spiller Joachim Walltin ble leder i 2009. Tidligere Lillestrøm spiller Peter Werni er ansatt som prosjektleder i NISO. Pr. 1. januar 2018 har NISO ca. 1.200 medlemmer fordelt på tvers av idrettsgrenene. NISO er også medlem av de internasjonale spillerforeningene FIFPro (fotball), Waipu (ishockey) og EHPU (ishockey). 
NISO arrangerer årlig prisutdelingen Årets spiller. Dette er en kåring der utøverne innen håndball, fotball og ishockey stemmer fram sine favoritter innen forskjellige kategorier. Prisutdelingen har vært arrangert siden 1999 og har de siste årene blitt arrangert på Grand Hotel i Oslo.


== Ledere ==
2009– Joachim Walltin
2003–2009 Silje Vaadal 
1998–2003 Morgan Andersen 
1995–1998 Petter Belsvik


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norske Idrettsutøveres Sentralorganisasjon
Frøskelandseidet

Frøskelandseidet er et eid på Langøya i Vesterålen, mellom Eidsfjorden i sør og Steinlandsfjorden i nord. Kommunegrensa mellom Sortland og Øksnes krysser eidet. Riksvei 821 fra Frøskeland til Myre går også over eidet. Høyeste punkt på Frøskelandseidet er ca. 90 moh.
Madiou Konate

Madiou Konate (født 12. januar 1982) er en senegalesisk fotballspiller som spiller for Riska Fotballklubb. 
I 2005 ble han norgesmester i fotball for Molde FK, og skåret et mål i finalen som endte 4–2 etter ekstraomganger. I Molde huskes han også særlig for å ha fått gult kort etter ti sekunders spill i debutkampen mot Lillestrøm.
Han var skadet i 2007 sesongen og spilte ingen av Moldes kamper og ble fristilt fra klubben i 2008. Derfra gikk turen til Hønefoss der han skåret 11 mål på 20 kamper. Han ble solgt videre til tyrkiske Ankaraspor. 
22. januar 2010, tegnet Konate en ny ettårskontrakt med Hønefoss.
I 2011 spilte Madiou Konate for den syriske klubben Al-Ittihad Aleppo.
15. juli 2014 tegnet Konate kontrakt med Strømmen, hvor han spilte i fire sesonger.
Fra 2018 spiller Konate for Randaberg i 4. divisjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Madiou Konate – Transfermarkt 
(en) Madiou Konate – Tyrkias fotballforbund 
(no) Madiou Konate – Norges Fotballforbund 
(en) Madiou Konate – FBref
Petter Christian Singsaas

Petter Christian Singsaas (født 23. august 1972), ofte kalt PC, er en tidligere norsk fotballspiller som spilte for Steinkjer Fotballklubb og Molde FK. Han ble norgesmester med laget i 2005.
Han spilte for Molde fra 1995 til 2004, og fra midten av 2005-sesongen, da Molde ville ha ham tilbake. Han ble hentet inn i stallen for 2006, etter at kontrakten gikk ut etter sesongen 2005. Etter sesongen 2007 ble det lagt fram et nytt kontraktsforslag, men han avslo det og la opp. Han oppnådde totalt 294 obligatoriske kamper for Molde Fotballklubb. Igjennom sin tid i MFK, opplevde han spill i Champions League 99/00, UEFA- Cup, 4 seriesølv og som nevnt tidligere, Norgesmester i 2005. Han bor nå med sin kone og barn i Steinkjer, der han jobber som trafikklærer.
Han er sønn av tidligere fotballdommer på toppnivå Terje Singsaas.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Petter Christian Singsaas – Transfermarkt 
(en) Petter Christian Singsaas – FBref
Jacques-Louis David

Jacques-Louis David (født 30. august 1748 i Paris i Frankrike, død 29. desember 1825 i Brussel i Belgia) var en høyst innflytelsesrik fransk møbelarkitekt og maler i nyklassisk stil. I 1780-årene forandret hans historiemalerier seg fra rokokko mot klassisk strenghet.


== Liv og verk ==
David var den førende skikkelsen innenfor nyklassisismen, men ble opplært av Joseph Marie Vien i en rokokkotradisjon i stilen til François Boucher. Denne retningen forkastet David med maleriet «Horatiernes ed», som ble vist i 1784 både i Roma og Paris og som straks ble anerkjent som et banebrytende verk. Fargene var lysende og klare og tegningen fast, naturlig og kraftfull. Motivet vendte seg dessuten vekk fra aristokratiets bekymringsløse forlystelser og søkte tilbake til den romerske republikkens tradisjonelt strenge dyder.
Som ivrig republikaner, jakobiner og venn av Maximilien de Robespierre, hyllet David revolusjonens seire, for eksempel i «Eden i ballhuset», og lovpriste dens martyrer, som i «Marats død». I det skjebnetunge «Liktorerne fører hjem likene av Brutus' sønner» vender han tilbake til motivet med republikkens dyder. David ble midlertidig fengslet etter Robespierres fall i 1794, og fra cella malte han sitt eneste landskapsbilde «Utsikt over Luxembourghagen», et lite mesterverk innenfor sjangeren, svært romantiskt, varmt og uttrykksfullt. Portrettene hans er klare, men ikke strenge, for eksempel det av ektefellene «Sériziat» og den berømte skjønnheten Madame Récamier (1800).
David var den store Napoleon-skildreren framfor noen. Han ble keiserens hoffmaler i 1804 og lagde blant annet det mektige og pompøse «Napoleons kroning» i årene 1805 til 1807. Etter Napoleons fall i 1816 måtte han imidlertid rømme fra landet og søkte tilflukt i Brussel.
Som møbelarkitekt var David en av de første som direkte kopierte møbler fra antikken, og hans verk spilte en grunnleggende rolle for utforminga av empirestilen.
David ble i praksis en «kunstdiktator» i Frankrike i perioden fra den franske revolusjonens begynnelse til Napoleons fall. Få personer har hatt en like sterk påvirkning på kunsten og smaken i sin egen tid. Han hadde mer enn fire hundre elever, blant annet Jean Auguste Dominique Ingres, Jean-Baptiste Isabey, François Pascal Simon Gérard, Antoine-Jean Gros, nordmannen Jacob Munch, svensken Per Krafft d.y., og dansken Christoffer Wilhelm Eckersberg, og fikk gjennom dem avgjørende innflytelse på kunstutviklinga i den vestlige verden. Motivene hans, som ofte var allegoriske, historiske og mytologiske, og jakten på et klassisk skjønnhetsideal som var basert på den antatte lovmessigheten i antikkens skulpturer, la derfor grunnlaget for hele den akademiske kunsten på 1800-tallet.


== Verk (utvalg) ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Priser ==
1774 – Prix de Rome


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jacques-Louis David – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jacques-Louis David – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kort biografi med lenker
Omfattende galleri
Dust and Dreams

Dust and Dreams er det ellevte studioalbumet fra progrockbandet Camel og ble ferdigstilt i 1991. Etter en lengre tids fravær fra innspillinger og konserter på rundt åtte år ble albumet med flere vesentlig strukturelle endringer endelig gitt ut i slutten av 1991. Det ble opprinnelig unnfanget av både Andrew Latimer og kona Susan Hoover rundt 1984 og de påfølgende årene, men på grunn av pågående konflikter mellom Camel og den tidligere bandmanageren Geoff Jukes ble det ikke ferdig innspilt før senere.
Latimer og Hoover flyttet til USA fra England og bygget etterhvert opp et studio og grunnla sitt eget plateselskap Camel Productions. Dette åpnet et nytt kapittel for Camel, som kunne produsere sin egen musikk uten å være bundet til en kontrakt med restriksjoner, og det var på denne måten dette albumet ble gitt ut. Med seg fikk Latimer hjelp av de samme musikerne bak Stationary Traveller (1984) ved Ton Scherpenzeel på keyboards, Paul Burgess på trommer og David Paton på vokal. Sistnevnte var bassist på det foregående albumet, men ble erstattet på denne utgivelsen av Colin Bass, som også hadde erstattet Paton på den foregående turnéen. Også den skotske sangeren Mae McKenna deltar med vokal på låta «Rose of Sharon». 
Tatt i betrakning av når albumet ble til, har utgivelsen et distinkt 1980-tallspreg, noe som får det til å ligne en etterkommer av albumet Nude (1981), som også var et konseptalbum. Videre byr dette på gitarspilling fra Latimer på låta «End of the Line» som kan settes i rekke med David Gilmour og «Hopeless Anger» samt «Broken Banks» som kan sammenlignes med Steve Hackett. Det har også noen momenter i utypiske Camel–instrumenter som obo, harmonica og horn, og disse faller naturlig på plass i det helhetlige konseptet. En rekke etablerte studiomusikere bidrar med disse instrumentene på innspillingen. Rent sjangermessig kan utgivelsen sies å ligge innenfor progressiv rock med en krysning mellom Neo-progressiv rock på de vokalbaserte låtene og symfonisk rock på de instrumentale delene.
Utgivelsen må sies å være et konseptalbum siden det er basert på et tema og fordi de komplekse låtene går over i hverandre. Temaet for dette albumer var den amerikanske drømmen om å flytte mot vest og de prøvelsene dette innebar, derav navnet Dust and Dreams. Det er basert i sin helhet på John Steinbecks roman Vredens druer, som også ble filmatisert av John Ford i 1940. Historien baserer seg på en skildring av fattige bønder som bryter opp fra sine små gårder i støvhullet midtvesten, og begir seg på vandring på jakt etter dagarbeid i California under depresjonen i 1930-årene. Plateomslaget har flere svart/hvitt-bilder som er relatert til albumets tema.


== Utgivelsesdetaljer ==
Camel Productions CP-001CD 1991


== Eksterne lenker ==
(en) Dust and Dreams på Discogs 
(en) Dust and Dreams på MusicBrainz 
(en) Dust and Dreams på AllMusic
Jomfrutur

En jomfrutur er et skips eller et luftfartøys første tur. Berømte jomfruturer som har endt i katastrofe inkluderer jomfruturen til RMS «Titanic» og det svenske regalskipet «Vasa».


== Se også ==
Jomfruflytur
NBU

NBU er en forkortelse for

Norske Barne- og Ungdomsbokforfattere, stiftet 1947 (men med NBU som navn fra 1994)
Norges Bygdeungdomslag, stiftet 1946.
Norsk forening for pengespillproblematikk

Norsk forening for pengespillproblematikk (NFP) er en forening som kjemper for å redusere omfanget av problemer som følge av pengespill, ved å øke kunnskapen om pengespillproblemer.
Foreningen ble stiftet i 2000.


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside på Blå Kors senter sine hjemmesider
Gudfaren 3

Gudfaren 3 (The Godfather Part III) er en amerikansk film fra 1990. Den fikk blandet kritikk ved utgivelsen.


== Hovedroller ==
Al Pacino: Michael Corleone
Diane Keaton: Kay Adams
Talia Shire: Connie Corleone
Sofia Coppola: Mary Corleone


== Historie ==
Michael Corleone (Al Pacino) er en aldrende mafiaboss, som har lykkes i å gjøre familien lovlydig – og i prosessen mot lovlydighet, har han opprettet flere fond som støtter diverse organisasjoner.
Først når Kay (Diane Keaton) får høre at hennes eksmann skal få en tittel av Vatikanet, opptar hun kontakten. 
Tittelutdelingen etterfølges av en privat fest hjemme hos Michael i New York, der Vatikanet får en pengegave fra Corleones fond, en sum på 100 millioner dollar. Connie ber Michael om litt oppmerksomhet angående hans nevø, som kan være skikket til å overta som familieoverhode etter at Michael har gått bort.
Michael ønsker å trekke seg ut av den kriminelle verdenen, og inngår avtaler med Vatikanet om å kjøpe dem ut av et stort firma. Samtidig inviterer han hele familien til Sicilia, og Kay blir også med.
Don Tommasino, Michaels gode venn, blir myrdet av noen som utgir seg for å være munker – og dette setter i gang en rekke kjedereaksjoner som ender med nytt pavevalg (Johannes Paul II). Filmen ender med at Michael går bort.


== Eksterne lenker ==
(en) Gudfaren 3 på Internet Movie Database 
(no) Gudfaren 3 hos Filmfront 
(sv) Gudfaren 3 i Svensk Filmdatabas 
(da) Gudfaren 3 i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Gudfaren 3 på Allociné 
(nl) Gudfaren 3 på MovieMeter 
(en) Gudfaren 3 på AllMovie 
(en) Gudfaren 3 på Turner Classic Movies 
(en) Gudfaren 3 på Rotten Tomatoes 
(en) Gudfaren 3 på Metacritic
Clichy-sous-Bois

Clichy-sous-Bois er en kommune i departementet Seine-Saint-Denis i regionen Île-de-France, og er en av de østlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 15,8 km fra sentrum av Paris.
I månedsskiftet oktober-november i 2005 oppstod det alvorlige opptøyer her.


== Historie ==
Navnet Clichy-sous-Bois kommer fra romersk Cleppius,  i det syvende århundre Clippiacum superius, og i det tolvte århundre Clichiacum.
Flintverktøy fra neolittisk tid har blitt funnet i kommunen. I 1820 hadde landsbyen ca. 150 innbyggere.
20. mai 1869 ble en del av arealet til Clichy-sous-Bois skilt ut og slått sammen med en del av arealet til Livry-Gargan og en liten del av arealet til Gagny for å danne kommunen Le Raincy.
I 1870 ble Clichy berørt av den fransk-prøyssiske krig.
I 1912 ble befolkningen talt til 1 434 personer.
Kommunen begynte på en urbaniseringsprosess i 1955.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Clichy-sous-Bois


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Clichy-sous-Bois – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Lennox (distrikt)

Lennox (skotsk-gælisk: Leamhnachd) er et distrikt i Skottland. Det er en region som er sentrert rundt landsbyen Lennoxtown i Stirling, ca. 13 km fra nord for sentrum av Glasgow. 
Lennox var ikke et av de såkalte sju provinsene i Skottland, men som et distrikt fikk det sitt navn fra den gæliske gjengivelsen av vale of the Leven (dalen ved elven Leven), inkludert den store innsjøen «Loch Leven», som i dag er kjent som Loch Lomond. Det ble stilisert til Levenauchen eller Levenachs, myknet til Levenax eller Lennax, som tilkjennega «markene ved den jevne elv». Distriktet omfavnet dette navnet inneholdt hele oldtidens sheriffdom Dumbarton (eller stattholderskapet Dunbartonshire): sognene Rosneath, Arrochar, Row, Luss, Cardross, Bonhill, Dumbarton, Kilmaronock, New Kilpatrick, Old Kilpatrick, Baldernock, Buchanan, Drymen, Killearn, Balfron, Fintry, og Strathblane, med Campsie og Kilsyth, som alle var innenfor de bånd som ble styrt av jarlene av Lennox.I 1581 bevilget Jakob VI av Skottland tittelen som hertug av Lennox til Esmé Stewart; I dag er det Charles Gordon-Lennox, den tiende hertug, (født 1929), har tittelen og har holdt den siden 1989.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
District of Lennox – geografi og historie
District of Lennox – geografi og historie
District of Lennox - kart
Tendring

Se også tendring (båt).Tendring er et administrativt distrikt i Essex i England. Administrasjonssenteret er Clacton-on-Sea. Distriktet har navn etter stammen Tendering som bodde der da romerne tok kontroll over området. Det deler navn med landsbyen Tendring. Distriktet dekker et areal på 337,64 km² og hadde 138 048 innbyggere i 2011.Under den engelske borgerkrigen var Matthew Hopkins, Englands witch-finder general, svært aktiv i Tendring. Spesielt sto han for mange hekseprosesser i Manningtree og Mistley. 


== Steder i distriktet ==
Brightlingsea
Clacton-on-Sea
Frinton-on-Sea
Harwich
Manningtree
Mistley
Tendring
Walton-on-the-Naze


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tendring District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tendring – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Carse of Gowrie

Gowrie (skotsk gælisk Gobharaidh) i stedsnavnet Carse of Gowrie består av en bortimot 24 km lang strekning lavereliggende land i Perthshire i Skottland. Området ligger langs den nordligste bredden av Firth of Tay mellom Perth og Dundee.
De viktigste landsbyene:

Errol
Inchture
Longforgan
Leetown
Glencarse


== Eksterne lenker ==
Carse of Gowrie Områdets nettside
Ain (departement)

Ain er et fransk departement i regionen Auvergne-Rhône-Alpes. Det ligger øst i landet og grenser mot Sveits. Ain har fått sitt navn etter elven av samme navn.


== Befolkningsutvikling ==


== Se også ==
Kommuner i departementet Ain


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Prefekturets offisielle nettsted
Departementets offisielle nettsted
Eidangerhalvøya

Eidangerhalvøya er en halvøy i Porsgrunn kommune i Telemark. Den er landfast i nord mot Porsgrunn by. I vest ligger Frierfjorden, og i øst Eidangerfjorden. I sørenden, ved Brevik by finnes to bruforbindelser over Frierfjorden til Bamble kommune og videre nedover Sørlandet. Dagens hovedforbindelse er E18 over Grenlandsbrua, mens den andre er over Breviksbrua (tidligere E18).Boligbebyggelsen på Eidangerhalvøya er i dag så godt som sammenhengende fra Brevik i sør, via Heistad, Skjelsvik/Brattås og Hovet/Stridsklev i Eidanger, og inn til Porsgrunn sentrum.


== Referanser ==
Intrapersonlig konflikt

En intrapersonlig konflikt er en indre konflikt mellom tanker og følelser i personen selv. Det kan være snakk om følelsesmessige konflikter, eller praktiske konflikter som å måtte velge mellom jobb og familie.
Det kan f.eks handle om at du stiller for store krav til deg selv og ikke klarer oppfylle dem, med dette antar du neste gang at du vil mislykkes og det kan igjen føre til en intern usikkerhet om egne evner – dette kan føre deg i konflikt med omgivelsene og det er en kilde til frustrasjon hos individet. Det er dog i første omgang ikke en konflikt med andre, men en konflikt i deg selv om hva som er ditt reaksjonsmønster, dine forventninger osv.
Philipp Jenninger

Philipp Jenninger (født 10. juni 1932 i Rindelbach/Jagst i Württemberg i Tyskland, død 4. januar 2018 i Stuttgart) var en tysk konservativ politiker (CDU). Han var statssekretær ved Forbundskanslerens kontor med tittelen statsminister fra 1982 til 1984 og forbundsdagspresident fra 1984 til 1988.


== Bakgrunn ==
Jenninger kom fra en katolsk familie som sto  det katolske partiet Zentrum nært. Faren, som var boktrykkermester, var i nasjonalsosialismens tid utsatt for heftig sjikane.Hans brødre Albert og Wilhelm falt under andre verdenskrig. Hans bror Alfred (født 3. mars 1921; død 24. mai 2007) ble senere oberst ved Luftlandings- og lufttransportskolen i Altenstadt i Oberbayern.


=== Utdannelse, tidlig virke ===
Etter Abitur (artium) i 1952 studerte Jenninger jus i Tübingen, og tok i 1955 den første og 1959 den annen juridiske statseksamen. I 1957 ble han dr. jur. med avhandlingen Die Reformbedürftigkeit des Bundesverfassungsgerichts.


=== Embedsmann ===
Fra 1960 arbeidet han for militærforvaltningen i Stuttgart, og fra 1963 som sekretær i forsvarsministeriet. I 1964 ble han personlig sekretær og pressesekretær for ministeren for forbundsforsvarsrådsforbindelser, Heinrich Krone.


=== Politiker ===
Etter oppløsningen av Krones ministerium var han fra 1966 til 1969 politisk sekretær for finansminister Franz Joseph Strauss.
Fra 1969 til 1990 var Jenninger medlem av det tyske parlamentet. Han var første parlamentariske forretningsfører for CDU/CSU-fraksjonen fra 1973 til 1982. Etter Rainer Barzels avgang ble han valgt til president for det tyske parlamentet i 1984.
Etter at Helmut Kohl var blitt valgt til kansler i 1982 ble Jenninger utnevnt til statssekretær med tittelen statsminister i Kanzleramt. Han gikk av som statssekretær da han ble valgt til parlamentspresident.


=== Diplomat ===
Fra 1991 til 1995 var Jenninger Tysklands ambassadør til Østerrike, og deretter frem til 1997 ambassadør til Den hellige stol.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Philipp Jenninger i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Biographie beim Deutschen Bundestag
Jostein Sæbøe

Jostein Sæbøe (født 9. november 1942) er en norsk forfatter og journalist, 
oversetter og litteraturkritiker. Han er utdannet cand.philol. og har vært ansatt som lektor ved Molde videregående skole, men han er nå pensjonert. Han er en av grunnleggerne av Bjørnsonfestivalen i Molde (1992). Sæbøe har sittet i styret for Bjørnstjerne Bjørnson-Akademiet i perioden 2003-2009 og er nestleder i Foreningen Gunnar Haukebø Kunstsamling.


== Bibliografi ==
Mateja Matevski og Jostein Sæbøe, Balladen om tida, Solum forlag, 1994. Utval, gjendikting og etterord.
Litteraturen i Romsdal, frå andre verdskrig til tusenårsskiftet, Romsdal sogelag, 1999.  Omtale av omtrent sytti forfattarar frå Romsdal.
Jostein Sæbøe (s.m. Knut Ødegård), Grøne dikt, Cappelen, 2005.  Utval og gjendiktingar av ni irske diktarar med etterord.
Carol Ann Duffy og Jostein Sæbøe, Korte dagar, endelause netter, Samlaget, 2011. Gjendikting og etterord.
Hannie Rouweler og Jostein Sæbøe, A Word in a Star / Eit ord i ei stjerne. Demer Press, 2012. Gjendikting.
Seks poetar og Jostein Sæbøe, Crossroads / Vegkryss. Demer Press, 2014. Gjendikting.
George Mackay Brown og Jostein Sæbøe, For øyane syng eg. Nordsjøforlaget, 2015. Utval, gjendikting og etterord.Hadaa Sendoo og Jostein Sæbøe, Eit hjørne på jorda. Demer Press, 2018. Gjendikting og epilog.Lennart Sjögren og Jostein Sæbøe, Ein lysare eld, Nordsjøforlaget, 2018. Utval, gjendikting og etterord.Witold Pilecki, Rapport fra Auschwitz. Ares Forlag, 2019. Oversettelse, innledning og epilog (s.m. Danuta Palinska)Lennart Sjögren og Jostein Sæbøe, I greinverket, Nordsjøforlaget, 2019. Gjendikting.
Jostein Sæbøe (s.m. Danuta Palinska), Hvite krematorier, Efrem Forlag, 2020. Forord og gjendikting.
Ruth Stone og Jostein Sæbøe, Slik går det med kjærleiken, Nordsjøforlaget 2022, utval og gjendikting.


== Eksterne lenker ==
«Jostein Sæbøe» i Forfatterkatalogen
Slåttebakkane

Slåttebakkane er et av de største boligområdene i Førde. Det ble i hovedsak oppført på 1980-tallet. I tillegg til å inneholde boliger inneholder området også enkelte servicetilbud. I 2004 fikk utbyggerne av feltet kritikk for at gatene i feltet stort sett endte opp i blindveier i forbindelse med ønske om å opprette en bybuss i Førde.


== Gater i Slåttebakkane ==
Abrahamshjellen
Brendeholten
Ekornlia
Haresporet
Hjortefaret
Slåttebakkane


== Eksterne lenker ==
Bybussproblemet
Mateja Matevski

Mateja Matevski (født 13. mars 1929 i Istanbul, død 6. juni 2018) var en makedonsk lyriker. Han vokste opp i Gostivar i vestlige Makedonia og utdannet seg ved institutt for filologi ved Universitetet i Skopje innen litteratur og drama, samt var på 1960-tallet student av fransk teater i Paris. I hjemlandet arbeidet han som journalist, produsent, fjernsynsdirektør for det statlige fjernsynsselskapet, forlagssjef og lærer i drama ved Universitetet i Skopje, senere tilsatt som professor.
Matevski var redaktør i det litterære tidsskriftet Mlad Literatura og Razgledi, sjef i forlaget Koco Racin.  Han utga åtte diktsamlinger i hjemlandet, og er oversatt til et titalls språk. I tillegg utga han flere gjendiktinger.
Han var medlem av det makedonske vitenskaps- og kunstakademi, samt president i den makedonske litterære stiftelse. Matevski ble tildelt Jan Smrek-prisen 2010 for sitt forfatterskap i Slovakia.
Han er oversatt til norsk to ganger:

Balladen om tida. 2004. Gjendiktet av blant annet Jostein Sæbøe
i diktantologien Fine spinn av draumar, makedonske dikt. Redigert og oversatt av Knut Ødegård og Yasminka Markovska. Dreyers forlag, 2011. ISBN 978-82-8265-030-4.


== Referanser ==
Stomp

Stomp er en musikkform som produseres ved å lage rytmer ved hjelp av ting og tang, som for eksempel søppelkasser, kroppen og så videre.
En tidligere form var skiffle som ble fremført med både vanlige og hjemmegjorte instrumenter, bl.a. vaskebrett. En annen variant var å spille gryter, kopper, glass og annet som xylofon. (1950-årene, Tommy Steele). I den norske filmen Windjammer forekommer også en melodi fremført på kjøkkentøy som gryter og lignende.


== Kjent stomp ==
played a live
Aisne (departement)

Aisne er et fransk departement i Picardie i regionen Hauts-de-France. Det ligger nord i landet, og er delt opp i 816 kommuner og 42 kantoner.


== Befolkningsutvikling ==


== Se også ==
Kommuner i departementet Aisne


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Prefekturets offisielle nettsted
Departementets offisielle nettsted