jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kristina Groves

Kristina Nicole Groves (født 4. desember 1976) er en kanadisk skøyteløper av  norsk avstamning.  Hun bor i Calgary og representerer skøyteklubben Ottawa Pacers. Groves begynte å gå på skøyter da hun var elleve år gammel, og er regnet som en av Canadas beste mellom- og langdistanseløpere. Før hun begynte å gå på skøyter, var hun en lovende langrennsløper. Moren hennes er fra Steinkjer.
Groves beste plassering noen gang i et internasjonalt mesterskap var i Vinter-OL 2006 i Torino der hun tok sølvmedalje på 1500 meter, bare slått av Cindy Klassen, også hun fra Canada. Hun tok også sølv i lagtempo, der Canada ble slått av Tyskland i finalen.
I 2007 tok hun gull i lagtempo sammen med Shannon Rempel og Christine Nesbitt under VM enkeltdistanser i Salt Lake City. I 2008 ble hun verdensmester på 3000 m, tok sølv på 1000 m og lagtempo, samt bronse på 1500 m og 5000 m. Hun tok også gull i lagtempo under VM enkeltdistanser i 2009, og bronse på både 3000 m og 5000 m.


== Meritter VM ==
VM enkeltdistanser
Inzell 2005: Sølv lagtempo, bronse 3000 m
Salt Lake City 2007: Gull lagtempo, bronse 1500 m og 5000 m
Nagano 2008: Gull 3000 m, sølv 1000 m og lagtempo, bronse 1500 m og 5000 m
Richmond 2009: Gull lagtempo, bronse 3000 m og 5000 m


== Personlige rekorder ==


== Eksterne lenker ==
(de) Kristina Groves – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Kristina Groves – Olympics.com 
(en) Kristina Groves – Olympic.org 
(en) Kristina Groves – Olympedia 
(en) Kristina Groves – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Kristina Groves – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Kristina Groves – Canadian Olympic Committee 
(en) Kristina Groves – Speedskatingbase.eu 
(en) Kristina Groves – SpeedSkatingNews.info 
(en) Kristina Groves – SpeedSkatingStats.com 
«Kristina Groves» (engelsk). Skateresults.com. Arkivert fra originalen 20. januar 2008. Besøkt 20. juni 2012.
Liste over falske venner

Liste over falske venner er et utvalg lumske oversetterfeller en lett kan gå i, spesielt under oversetting fra nærbeslektede språk.


== Engelsk ==


== Svensk ==


== Dansk ==


== Tysk ==


== Norske dialekter ==


== Referanser ==
Brekka bygdetun

Brekka bygdetun er et eldre gårdsanlegg i kulturområdet Brekka Kistafoss i Tydal kommune. Bygdetunet har en sentral plass i bygdas kulturliv og benyttes ofte til kulturelle arrangementer. Det historiske friluftsteateret Karolinernes hærtog i Tydal oppføres her hvert andre år i permanente kulisser på våningshusets bakfasade.
Brekka bygdetun er opprinnelig en husmannsplass fra første halvdel av 1700-tallet. Gården lå da under Østeraunet litt lengre ned mot elva. Sent i 1870-årene ble gårdsanlegget flytta dit hvor det står i dag. Gården ble etter hvert utvida med flere hus og bygdetunet består i dag av 11 bygninger deriblant våningshus, fjøs, låve, stall, bur, eldhus og smie med tørkeinnretning. Tundannelsen er et typisk, trøndersk firkanttun. Lokal og regional byggeskikk kommer også tydelig til uttrykk i de laftede tømmerbygningene som omgir tunet. I utkanten av anlegget ligger også et tilflyttet våningshus, Jenshaugstuggu, samt et bygg fra 1970-tallet fra Selbuhus som er Tydals første ferdighus. 


== Kilder ==
Kommunens hjemmeside
Kathedra

En bispestol eller cathedra eller kathedra er siden den eldste kirkehistorien den stol i kirken som var ment for biskopen eller erkebiskopen. Den kirken der hans kathedra (lærestol) står, er bispedømmets katedral.
Kirkelig arkitektur bestemmer plasseringen. Det dominerende er den ordning som har rådet siden de eldste tider, med bispestolen i absideen bak alteret, men senere ble den ofte plassert på høyalterets evangelieside. Stolene er ofte rikt dekorerte og kan ha både estrade og baldakin.
Ordet betyr sete eller trone og er også opphav til ordet kateter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cathedra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Martin Koch (skihopper)

Martin Koch (født 22. januar 1982 i Villach) er en tidligere østerriksk skihopper. Han er sønn av skihopperen og kombinertløperen Fritz Koch og nevø av hopptreneren Heinz Koch.

Han var med på å vinne gull i laghopp under OL 2006 i Torino.
Martin Koch vant sølv i den individuelle konkurransen under skiflygings-VM i Oberstdorf i 2008. I lagkonkurransen sørget han for østerriksk gullmedalje sammen med Gregor Schlierenzauer, Andreas Kofler og Thomas Morgenstern.
Han la opp som skihopper på toppnivå 22. mars 2014. Han var også prøvehopper i den tysk-østerrikske hoppuka 2015/16. Etter hoppkarrieren begynte han som ekspertkommentator i ORF.


=== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Martin Koch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Martin Koch – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Martin Koch – Olympedia 
(en) Martin Koch – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Martin Koch – FIS (skihopping)
Dillingøya

Dillingøya er ei øy i Vansjø i Østfold. Dillingøya ligger i Moss kommune og er Vansjøs største øy. Arealet er på ca. 5 km². Ved normal vannstand ligger vannspeilet rundt Dillingøy ca. 24,5 meter over havet.Navnet Dillingøy skriver seg fra plantenavnet dille/dilla eller dylle/dylla (Sonchus arvensis) eller åkerdylle, som er det norske navnet.
Dillingøy ble bosatt allerede i eldre jernalderen (perioden fra 400 e. Kr. og fremover mot 500 e. Kr.) ved rydding av Dillingøy gård som ligger i nordenden av øya. I løpet av 1700- og 1800-åra ble det ryddet fem husmannsplasser under Dillingøy gård. I dag er to av disse borte (Hattvik og Nordøya). Øya har broforbindelse i nord mot Våler kommune og fast bosetting på fire gårdsbruk (Dillingøy gård, Ekelund, Sørpa og Nesengen). Tidligere lå administrasjonen for sivile tjenestepliktige sitt sete på Dillingøy. Dette er nå et privateid kurs- og konferansesenter.
Øya er å regne som en praktisk eksklave. Dette er fordi den eneste veien å nå øya på fra Moss kommune uten å krysse vann, går gjennom Våler kommune.


== Referanser ==
Oksenøya

For øya med nesten samme navn på Sunnmøre, se Uksenøya.
Oksenøya, også Øksenøya, er ei øy i Vansjø i Østfold. Oksenøya ligger i Råde kommune. Den har et areal på ca. 1,1 km², og høyeste punkt er på 53 meter over havet. Adkomsten til Oksenøya skjer via Oksenøyabrua fra Halvorsrødveien.


== Referanser ==
Bliksøya

Bliksøya er ei øy i Vansjø i Østfold. Bliksøya ligger i Våler kommune.


== Referanser ==
Arturo Kinch

Arturo Kinch (født 15. april 1956) er en langrennsløper fra Costa Rica. Under Vinter-OL 1980 i Lake Placid deltok han som første costaricaner i et vinter-OL. To år senere deltok han i VM i Oslo, og ble en av verdensmesterskapets store profiler. Han stilte til start på femmila, ble forbigått av alle de andre løperne, og kom i mål etter over fire timer. Kinch deltok også i vinter-OL i 1984, 1988 og 2002. 
I 2006, to måneder før han fylte 50 år, deltok han i sitt femte OL i Torino. På 15-kilometeren gikk han i mål på tiden 1.06.50,3 – 28 minutter og 49 sekunder bak vinneren Andrus Veerpalu, men hele 25,6 sekunder foran 48-åringen Prawat Nagvajara fra Thailand.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arturo Kinch – Olympedia 
(en) Arturo Kinch – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Arturo Kinch – FIS (alpint) 
(en) Arturo Kinch – FIS (langrenn) 
Hall of Fame -profil på Colorado Christian University
Langøya (Råde)

Langøya er ei øy i Råde kommune i Østfold. Langøya ligger i Vansjø, like nord for tettstedet Karlshus. Den er knyttet til fastlandet med ei kort bru. Øya er på ca. 200 da, høyeste punkt på øya er 38 meter over havet.


== Referanser ==
Gressøya

Gressøya er ei øy i Vansjø i Våler kommune i Østfold. Navnet Gressøya kommer trolig ikke av gress, men av mannsnavnet Gres (Gregers).
Det kan ha vært bosetning på øya allerede på 1500-tallet, men boplassen ble trolig ikke ryddet før på midten av 1600-tallet. Et gammelt sagn forteller at øya i tidligere tider skal ha tilhørt Værne Kloster i Rygge, og at det var en engelsk nonne ved navn Grace som skal ha gitt øya navn. Det er funnet en steinhakke på Gressøya som vitner om bosetning tilbake i steinalderen.
«Amund» var husmann på Gressøya i 1667 til 1670, men øvrige opplysninger mangler. Erik Gresøya er den neste kjente bruker. Han nevnes første gang i 1695 og leide øya av Kongen. I 1726 ble Gresøya solgt på auksjon i Moss. Øya var øde og ubebodd i 1733, men i 1738 bodde det igjen folk her.
Året 1860 ble øya delt i to bruk: Østre Gresøya (bnr. 1) og Vestre Gresøya (bnr. 2).
Våler kommune kjøpte bnr. 1 Østre Gresøya i 1917, og denne delen inngår fra 2014 i Sandå og Henestangen naturreservat.


== Kilder ==
Våler Bygdebok
Burumøya

Burumøya er ei øy i Vansjø i Viken. Den ligger i Råde kommune og er på ca. 820 dekar medregnet tilliggende holmer. 
Fra gammelt av het øya Løvøen, mens naboøya Tombøya het Lille Løvøen. Det har vært et småbruk – Burumøyplassen – på nordøstsiden av Burumøya. Det er uvisst når bruket ble ryddet, men det ble registrert fastboende der under folketellingen i 1865.
Burumøya har i dag (2006) ingen hus- eller hyttebebyggelse, og har heller ikke veiforbindelse til fastlandet. Øya er fremdeles i privat eie.
Vansjø har mange øyer, holmer og skjær, og rundt Burumøya finner vi holmene Store- og Lille Ølgern i nord og Slottsholmen i vest. De nærmeste store øyene er Østenrødøya i vest og Tombøya i øst.


== Kilder ==
Historisk atlas over Råde, Sverre Oskarson, 2001
Tur- og fritidskart over Vansjø, Statens kartverk Østfold, 1994
Båtsportkart over Vansjø, Råde Bok og Foto, 1987
Gudøya

Gudøya (eller Mosserosøya) er ei øy i Vansjø. 
Gudøya ligger i Våler kommune i Viken. Arealet er ca. 4-500 dekar og høyeste punkt ligger 53 meter over havet, som vil si 28 meter over Vansjøs normalvannstand. Gudøya, som for det meste er dekket med løv- og barskog, er et av fire offentlige friområder i Våler kommune. Det er flere sandstrender på øya, tursti rundt hele øya, og det er tilrettelagt for fritidsbruk med krakker, renovasjon og toaletter flere steder. På en høyde inne på øya er det bygget et utkikkstårn. Derfra får man god utsikt utover Storefjorden.
Johan Gude, kjøpmann i Moss, kjøpte øya i 1810, men solgte trolig i 1830-årene. Etter han har øya fått navnet Gudøya. Mikal Hansen kjøpte øya i 1838 etter Marie Mortensdatter. I 1845 hadde Hansen 1 hest, 2 kuer og 2 sauer på eiendommen. Han sådde både bygg og havre og satte poteter samme året. Han er stamfar til den senere Gudøyslekten. Tre generasjoner etter han bodde der til omkring 1927, da øya ble fraflyttet. Etterhvert har skogen tatt tilbake jordene og gårdstunet, men restene etter murene kan fremdeles sees. Øya har i dag ingen hus- eller hyttebebyggelse, og har heller ikke veiforbindelse til fastlandet.
Vansjø har mange øyer, holmer og skjær, og Gudøya er omgitt av holmene Søndre Kreierten og Nordre Kreierten i vest, Mærraholmen i nordøst og Lille Gudøy i sør. Nærmeste store øy i Vansjø er Østenrødøya, som ligger øst for Gudøya.


== Kilder ==
Historisk atlas over Råde, Sverre Oskarson, 2001
Tur- og fritidskart over Vansjø, Statens kartverk Østfold, 1994
Båtsportkart over Vansjø, Råde Bok og Foto, 1987
Våler Bygdebok
Hobølelva

Hobølelva har sitt utspring i Mjær i Enebakk, og munner ut i Vansjø i Viken. Elva tar også en tur innom Bjørnerødvannet. Nedslagsfeltet strekker seg opp til området rundt Østmarkskapellet i Oslo, og omfatter Rundvannet, Smalvannet, Trollvannet og Sølvdobla, som drenerer til Sværsvann på grensen til Ski kommune. Hobølelva er den største av fire tilførselselver til Vansjø, og har en midlere vannføring ved utløpet i Vansjø på 5,4 m³/sek. Elva renner for det meste stille gjennom jordbrukslandskapet, og mesteparten av fallet fra Mjær på 110 m til Vansjø på 25 moh. skjer ved dammer og kraftanlegg. Den eneste skikkelige strykstrekningen er ved utløpet fra Mjær. Elva er næringsrik, og har stort sett leirebredder med høyt næringsinnhold.
Hobølelva har en fauna med høy verneverdi, da det finnes flere rødlistede arter her, blant annet elvemusling. Elva har også en stedegen ørretstamme med kjente gyteområder øverst ved utløpet av Mjær. Ørreten i elva er helt nødvendig for reproduksjon av elvemusling da den inngår i muslingens reproduksjonssyklus (muslinglarvene lever en tid på ørretens gjeller). Elvemuslingen er en spesielt interessant og sårbar art som kan bli 300 år gammel.
Elva er også leveområde for klubbeelvelibelle. Denne arten er ført på rødlista som kritisk truet (CR). Videre finnes det edelkreps,
spesielt nord for Elvestad. Også krepsen er en truet art.
Miljøet langs elva er dessuten leveområde for flere sårbare fuglearter, herunder sanglerke, gresshoppesanger, vepsevåk og nattravn, samt den kritisk truede åkerrikse.Hobølelva er kjent for til tider å ha en middels oversvømming ved store nedbørsmengder. Spesielt kjent er området fra Elvestadkrysset mot enden av Riisersletta. Her kan vannmengdene føre til så store problemer at jorder blir oversvømmet, og bøndene i nærområdet ikke har mulighet for å komme seg over elva uten bruk av traktor. Ved Elvestrakrysset finner man også den lille gamle steinbrua Mjukebru.


== Se også ==
Liste over elver i Østfold


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vannområdeutvalg for Vansjø-Hobølvassdraget
Svinna

Svinna (eller Svinndalselva) er ei elv som springer ut fra småtjern og bekker helt sørøst i Våler i Østfold, og renner vestover gjennom Svinndal til Sæbyvannet. Navnet Svinna brukes også om elva nedstrøms Sæbyvannet, men her bruker Kartverket navnet Unumselva.Elva renner vestover via Flesjøvannet, og ut i Vansjø ved Roos. Mellom Flesjøvannet og Vansjø brukes også navnat Neselva.Høydeforskjellen mellom Sæbyvannet (46 moh.) og Vansjø (25 moh.) er 21 meter. Tidligere ble et av vannfallene i Svinna utnyttet til å drive oppgangssaga «Frølandsaga».
Svinna er en av fire tilførselselver til Vansjø, og har en midlere vannføring ved utløpet i Vansjø på 1,6 m³/sek.


== Se også ==
Liste over elver i Østfold


== Referanser ==
Mørkelva

Mørkelva har sitt utspring i Bergsjøtjern på grensa mellom Våler og Indre Østfold kommuner i Viken. Elva renner først mot nordvest forbi Mørk i Spydeberg, før den dreier mot sørvest og sør, og munner ut innerst i Rosefjorden i Vansjø.Mørkelva er en av fire tilførselselver til Vansjø, og har en midlere vannføring ved utløpet i Vansjø på 0,9 m³/sek.
Mørkelva hadde i 2002 høyere biologisk mangfold enn andre undersøkte lokaliteter i Mosse-vassdraget.
Dette er også det eneste stedet i Norge det er gjort funn av storflekket kongevårflue.


== Se også ==
Liste over elver i Østfold


== Referanser ==
Veidalselva

Veidalselva (eller Kirkelva) er ei elv som har sitt utspring i Bæretjernet sør i Hobøl i Indre Østfold kommune. Veidalselva er en av fire tilførselselver til Vansjø, og har en midlere vannføring ved utløpet i Vansjø på 0,6 m³/sek.
Elvas biologiske mangfold viste middels høye verdier ved undersøkelse i 2002. Elvas forurensing viste også middels verdier.Elva har vært demmet opp ved Daler, hvor det en gang var mølle og/eller sagbruk.


== Se også ==
Liste over elver i Østfold


== Referanser ==
Skytterfisker

Skytterfisker er en fiskefamilie (Toxotidae) som er kjent for å jakte på insekter og andre smådyr ved å skyte på dem med vann. Familien har bare syv arter, alle i slekten Toxotes.
De finnes fra India til Filippinene, Australia og Polynesia.


== Utseende ==
Disse fiskene har en høy kropp, som er flattrykt fra sidene. Ryggfinna sitter langt bak, og ryggen danner en rett linje fra ryggfinne til munn. Munnen kan skytes fram, og underkjeven stikker ut. Fiskene er som regel små, men Toxotes chatareus kan bli 40 cm.


== Adferd ==
Skytterfisker er bemerkelsesverdig treffsikre; voksne fisker treffer nesten alltid blink på første skudd. De kan fange insekter som sitter nesten to meter høyt. Dette skyldes delvis godt utviklet syn, men også evnen de har til å kompensere for refraksjonen som oppstår når lys går fra luft til vann. Dette gjør de ved å svømme rett under byttet der forvrengingen er minst. 
Når et bytte er oppdaget, stikker skytefisken snutespissen opp av vannet og sprøyter en vannstråle på offeret. Fisken gjør dette ved hjelp av en grop den har i ganen. Den presser tunga mot denne gropa, og lager en smal kanal. Så lukker den gjellelokkene, og presser en kraftig vannstråle gjennom kanalen.
Vannstrålen som blir produsert på denne måten, kan bli to til tre meter lang, men fiskene klarer ikke å treffe byttet nøyaktig på lengre hold enn 1 til 1,5 m. Hvis det første skuddet ikke slår byttet i vannet, fortsetter skytefisken å prøve. Unge skytefisker begynner å skyte når de er omtrent 2,5 cm lange, men de er unøyaktige i begynnelsen, og må lære ved erfaring.
Skytterfiskene foretrekker å hoppe opp av vannet, og fange insekter med munnen, dersom det er mulig.


== Økonomisk betydning ==
Det foregår fiske på flere av artene.
Noen av de mindre artene er populære akvariefisker.


== Arter ==
Toxotes blythii
Toxotes chatareus
Skytterfisk (Toxotes jaculatrix)
Toxotes kimberleyensis
Toxotes lorentzi
Småskjellet skytterfisk (Toxotes microlepis)
Toxotes oligolepis


== Eksterne lenker ==
(en) Skytterfisker – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Skytterfisker i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Skytterfisker hos Fossilworks 
(en) Skytterfisker hos ITIS 
(en) Skytterfisker hos NCBI 
(en) Kategori:Toxotes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Toxotes – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Family Toxotidae - Archerfishes - FishBase
Guide to the Mangroves of Singapore: Archerfish
Information and Photos on Archerfish
Patogen

Patogen (av pato-, fra gresk pathos, «lidelse», og -gen, via fransk -gène, fra gresk genos, «avstamning, opphav») er et biologisk eller medisinsk begrep som brukes om det som er sykdomsfremkallende, det som forårsaker sykdommer, vanligvis bakterier og virus. Adjektivet patogen er synonymt med «sykdomsfremkallende». På samme måte brukes begrepet patogenese om hvordan en sykdom oppstår, utvikler seg og forløper. Et patogen kan også bli referert til som et smittestoff, eller ganske enkelt en bakterie.

Begrepet patogen kom i bruk på 1880-tallet. Vanligvis brukes begrepet patogen for å beskrive en smittsom mikroorganisme eller et middel, slik som et virus, en bakterie, en protozo, prion, viroid eller sopp. Parasittiske organismeer (snyltere), som små dyr og insekter, kan også forårsake eller overføre sykdom. Imidlertid blir disse dyrene vanligvis referert til som parasitter i stedet for patogener. De vitenskapelige studier av mikroskopiske organismer, inkludert mikroskopiske patogene organismer, kalles mikrobiologi, mens parasittologi refererer til de vitenskapelige studier av parasitter og organismene som er vert for dem.
Patogener eller patogene organismer, er en betegnelse på sykdomsfremkallende mikroorganismer, særlig sykdomsutløsende bakterier til forskjell fra alle andre bakterier som ikke har med sykdom å gjøre. Bakterier og virus som ikke er sykdomsfremkallende kalles gjerne apatogen.


== Referanser ==


== Se også ==
Patognomonisk, en diagnose for en spesiell sykdom
Kvelde

Kvelde er et tettsted i Larvik kommune i Vestfold. Tettstedet har 1 103 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger på begge sider av Numedalslågen. Høyeste punkt er Musekollen. Kvelde kirke ble bygd i 1871.


== Kjente personer ==
Kjente personer fra Kvelde er

Olav Berg (komponist)
Olai Mathisen (forfatter/fotograf)
Ole Jan Rimstad (vokal, gitar og keyboard i Drama og New Drama)
Bjørn Bergene (gitarist i Briskeby)
Lise Elgesem (EM/VM-mester på vannski).
Erik A. Nordquelle (stifter av De Frie Evangeliske Forsamlinger)


== Referanser ==
REFORGER

REFORGER (fra REturn of FORces to GERmany, engelsk for retur av styrker til Tyskland) var en årlig militærøvelse i regi av NATO under den kalde krigen.  Hensikten var å sikre at USA kunne forsterke Vest-Tyskland raskt ved en krise.  Øvelsene pågikk fra 1967 til 1993, bortsett fra i 1989.  Ved en faktisk krise ville en operasjon ved samme navn iverksettes.


== Historie ==
Fra rundt 79 000 menn i 1950 vokste den amerikanske hærens tilstedeværelse i Europa til 257 000 midt i 1952.I 1967 offentliggjorde USA at de planla å trekke tilbake rundt 28 000 soldater fra Europa, noe som tilsvarte rundt to divisjoner.  På samme tid iverksatte de en serie årlige øvelser som skulle vise Sovjetunionen at USA var både i stand til og kapable til å forsterke Europa hvis det kom til en militær krise.  Den første øvelse REFORGER startet 6. januar 1969, og ble fra sovjetisk hold fordømt som «en alvorlig militær provokasjon.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) REFORGER – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Heidi (1978)

Heidi er en tysk-sveitsisk dramaserier for barn og unge som gikk på TV i 1978. Serien handlet om Heidi som blir sent avgårde for å bo sammen med sin bestefar i en sveitsisk alpelandsby. Den er basert på Johanna Spyris to Heidi-romaner. Serien består av 26 episoder hver på 25 minutter.  
Den ble produsert av Schweizer Fernsehen DRS (Zürich), WIR Werbung im Rundfunk (Frankfurt am Main) og API (Sydney). Opptakene ble gjort i Sveits og Frankfurt. Enkelte av scenene som foregår i Sveits ble også tatt opp i Zürich. 


== Handling ==
Heidi blir av sin tante bragt til bestefaren, som lever i en sveitsisk alpelandsby. Bestefaren er en enstøing som har kommet på kant med de andre landsbyboerne, og ikke er særlig begeistret for å måtte ta imot et barn. Men ettersom tanten har fått en stilling i Frankfurt am Main har de ikke noe valg. Gjennom sitt elskelige vesen vinner likevel Heidi den gamle mannens hjerte, og hjelper ham til slutt å komme på talefot med de andre i landsbyen.
Senere i serien blir Heidi sendt til storbyen Frankfurt, for å være selskapspike for rikmannsdatteren Klara. Klara sitter i rullestol. Heidi er ikke begeistret for å måtte reise fra fjellene. Også i Frankfurt fortryller hun alle med sitt elskelige vesen, men lider av hjemlengsel, og får etterhvert reise tilbake til bestefaren.
Da Klara også kommer til alpelandsbyen er lykken nesten fullstendig. Men Heidis venn Geissenpeter blir sjalu fordi Heidi er så opptatt av byjenta. Men etterhvert forsoner også han seg med henne. Til slutt skjer underet at Klara gjennom Heidis oppfordringer lærer å gå igjen.


== Medvirkende ==
Katia Polletin: Heidi
Stefan Arpagaus: Geissenpeter
Katharina Böhm: Klara
René Deltgen: Alpöhi (bestefar)
Joachim Hansen: Herr Sesemann
Sonja Sutter: Frl. Rottenmeier
Brigitte Horney: Klaras bestemor
Rosalind Speirs: Tante Dete
Lisa Helwig: Peters bestemor


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Heidi på Internet Movie Database