jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Giftøgler

Giftøgler er en gruppe øgler med bare to arter. De er tradisjonelt blitt betraktet som de eneste øglene med giftig bitt, men nyere forskning viser at mange øgler har evnen til å produsere gift.Kroppen er nesten sylindrisk, med et stort, flattrykt hode. Beina er korte, og har fire tær. Halen er ganske kort, og kan ikke kastes av. Kroppslengden er 33–45 cm. Fargen er som regel brun, eller svart, men noen eksemplarer har en lys, gulaktig farge. På oversiden av kroppen sitter det store, konvekse skjell, som ikke overlapper. De store skjellene er ordnet i rekker, og rundt hvert stort skjell sitter en ring av mindre skjell. Under skjellene er det beinplater, som på hodet er vokst sammen med skallen.Gruppen er utbredt fra det sørvestlige USA gjennom det vestlige Mexico til Guatemala, og finnes opptil 2000 m over havet. Gilaøglen lever i halvørken, mens vorteøglen finnes i skog. Giftøgler legger egg om sommeren, som blir gravd ned, og ikke klekkes før neste vår. Karakteristisk for gruppen er at de hovedsakelig eter virveldyr, som smågnagere, reptiler og fugleegg og -unger.
Giftkjertlene sitter i underkjeven, i motsetning til hos giftige slanger, som har giftkjertler i overkjeven. Etter at de har bitt forsøker de å holde seg fast med munnen, samtidig som de tygger for å få giften til å trenge inn. Bittet er smertefullt for mennesker, men det er ingen kjente tilfeller der mennesker har dødd av å bli bitt av en giftøgle.
Begge artene regnes til slekten Heloderma, som er den eneste nålevende slekten i familien Helodermatidae. Denne familien er igjen den eneste nålevende i en større gruppe, som kalles Monstersauria.De første fossilene av Monstersauria er fra kritt, og omfatter Estesia og Gobiderma fra Mongolia, og Primaderma fra USA. Disse artene tilhører ikke Helodermatidae, men Paraderma fra kritt i Canada og USA regnes ofte til denne familien.
Sikre medlemmer av Helodermatidae er Eurheloderma gallicum fra eocen i Frankrike, og  Lowesaurus matthewi fra oligocen i de amerikanske delstatene Colorado og Nebraska. I miocen levde Heloderma texana i Texas, og i samme epoke fantes det også en Heloderma-art i Florida.


== Referanser ==


== Videre lesning ==
Daniel D. Beck (2005). Biology of Gila Monsters and Beaded Lizards. University of California Press. ISBN 978-0520243576. 


== Eksterne lenker ==
(en) Giftøgler i Encyclopedia of Life 
(en) Giftøgler i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Giftøgler hos Fossilworks 
(en) Giftøgler hos ITIS 
(en) Giftøgler hos NCBI 
(en) Kategori:Heloderma – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Heloderma – detaljert informasjon på Wikispecies 
The Reptile Database: Family Helodermatidae
Trykkefrihet

Trykkefrihet er en del av ytringsfriheten og innebærer rett til å trykke og spre informasjon og oppfatninger fritt. Trykkefrihet er en av demokratiets grunnleggende egenskaper. Hver innbygger i en stat hvor trykkefrihet råder har rett til å spre sine oppfatninger i pressen så lenge de ikke bryter mot noen annen lov der innholdet begrenser trykkefriheten. Trykkefriheten får likevel ifølge de demokratiske prinsippene ikke innskrenkes mer enn hva som kreves for å beskytte andre rettigheter.
3. mai hvert år feires den Internasjonale dagen for pressefrihet, innstiftet av FN.


== Trykkefrihet i Norge ==

Norges Grunnlov slik den ble vedtatt 17. mai 1814 inneholdt en § 100 om trykke- og ytringsfrihet:

Trykkefrihed bør finde Sted. Ingen kan straffes for noget Skrift af hvad Indhold det end maatte være, som han har ladet trykke eller udgive, medmindre han forsætligen og aabenbar enten selv har viist, eller tilskyndet andre til Ulydighed mod Lovene, Ringeagt mod Religionen, Sædelighed eller de constitutionelle Magter, Modstand mod disses Befalinger, eller fremført falske og ærekrænkende Beskyldninger mod nogen. Frimodige Yttringer om Statsstyrelsen og hvilkensomhelst anden Gjenstand ere Enhver tilladte.
Trykkefriheten avgrenses blant annet av straffeloven. Berge-dommen fra 2012 førte til en debatt om publikasjoner på internett skal regnes som trykte medier etter straffelovens daværende § 10.


== Se også ==
Trykkefrihetstiden
Trykkefrihetsforordningen av 1799


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Internasjonal dag for pressefrihet (via FN-sambandet)
Ytringsfrihet med begrensninger, artikkel hos Norgeshistorie.no
Trøndelag Ungdomskorps

Trøndelag Ungdomskorps (også kjent som TUK) er NMF Trøndelags representasjonskorps. Korpset har eksistert i nåværende form siden 2001.
Prosessen med å danne korpset, ble startet på et ekstraordinært kretsting i november 2000 for daværende NMF Nord-Trøndelag og NMF Sør-Trøndelag, der de to kretsene ble slått sammen til NMF Trøndelag. Under behandlingen av den nye handlingsplanen ble det lagt frem et forslag om å satse på ungdommen ved å gjenopprette kretskorpset. Forslaget ble vedtatt og den første TUK-kontingenten hadde sin første samling 27.-28. oktober 2001 på Stjørdal.


== Kontingenter ==
For å delta i TUK, må man gjennom prøvespill. Hovedprøvespillet avholdes annethvert år, og man får dermed nye kontingenter med annet hvert års mellomrom. I tillegg avholdes det, ved behov, supplerende prøvespill midtveis i kontingenten. Prøvespillene avholdes i Trondheim, og i forbindelse med musikkorpsforbundets sommerkurs på Grong i Nord-Trøndelag

TUK1 - 2001-2003 (Dirigent: Geir Ulseth)
TUK2 - 2003-2005 (Dirigent: Geir Ulseth)
TUK3 - 2005-2007 (Dirigent: Geir Ulseth/Tomas Carstensen)
TUK4 - 2007-2009 (Dirigent: Tomas Carstensen)
TUK5 - 2009-2011 (Dirigent: Tomas Carstensen)
TUK6 - 2011-2013 (Dirigent: Michael Antrobus)
TUK7 - 2013-2015 (Dirigent: Michael Antrobus)
TUK8 - 2015-2017 (Dirigent: Bjørn Breistein)


== TUK i dag ==
Trøndelag Ungdomskorps består i dag av musikanter i alderen 15-20 år. De er satt sammen etter prøvespill sommeren 2017 og dagens dirigent heter Bjørn Breistein.  Breistein ble engasjert som dirigent for TUK8 høsten 2015, og avløste Michael Antrobus som dirigent. Breisten er engasjert for 2 nye år for TUK9.
Det blir holdt 4-5 samlinger i sesongen(skoleåret) og fordi TUK ønsker å vise seg frem i hele Trøndelag blir samlingene lagt til ulike steder rundt om i de to fylkene. Arbeidet med korpset blir ledet av et styre satt sammen av musikanter fra korpset, representant fra kretsstyret i NMF Trøndelag og eksterne ildsjeler.


== Konkurransedeltakelse ==
TUK har deltatt i flere forskjellige konkurranser de siste årene.

Kontingenten TUK2 deltok sommeren 2005 på World Music Contest i Kerkrade, Nederland. TUK deltok der i to konkurranser, 3.divisjon janitsjar og festival divisjon (Oppvisningskonkurranse for korps som ikke marsjerer til vanlig). Den sistnevnte konkurransen foregikk på Limburg stadion i Kerkrade.TUKs innsats sto til gullmedalje i begge divisjoner.

Våren 2006 reiste TUK3 til Lillestrøm på kretskorpsfestival med Michael Antrobus som gjestedirigent. Også her ble det gjort stor suksess da det endte med seier i den uformelle kretskorpskonkurransen som ble holdt den siste festivaldagen. TUK er dermed det beste kretskorpset i Norge (helt uformelt).
Sommeren 2009 deltok TUK5 på World Music Contest i Kerkrade, Nederland. TUK deltok der i 1.divisjon janitsjar.TUK gjorde en veldig fin innsats som førte til 13.plass med 90.33 poeng.


== Eksterne lenker ==
Trøndelag ungdomskorps' hjemmeside
Uslar

Uslar er en by i Landkreis Northeim i det sydlige Niedersachsen i Tyskland. Den har 15 794 innbyggere (30. juni 2006).


== Historie ==
Uslar nevnes første gang i 1006/1007 under navnet Husleri.


== Kjente personer ==
Georg Ludwig Friedrich Laves


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Uslar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Carl-Gustaf Rossby

Carl-Gustaf Rossby (født 28. desember 1898 i Stockholm, død 19. august 1957 i Stockholm) var en svensk fysiker og meteorolog. Han regnes som en av de viktigste forskerne innafor teoretisk meteorologi i det 20. århundre.
Rossby studerte ved Geofysisk institutt i Bergen under Vilhelm Bjerknes, og ble som hans assistent en del av Bergensskolen i meteorologi. I 1926 fikk han en vitenskapelig stilling i USA. Etter tjue år vendte han tilbake til Sverige, der han ledet arbeidet som i 1954 førte fram til verdens første værmelding basert på numeriske beregninger.Rossby var særlig opptatt av storskala bevegelser i atmosfæren og av atmosfærens kjemiske sammensetning. I 1939 gjorde han den banebrytende oppdagelsen av hvordan østgående strømmer i den øvre troposfæren bremses av jordrotasjonen – uttrykt i Rossbys bølgelikning. Han ivret også for at meteorologien skulle nærme seg andre naturvitenskaper, særlig oseanografien på grunn av den sterke interaksjonen mellom atmosfæren og verdenshavene.
En rekke grunnleggende begreper i meteorologien har fått navn etter Rossby: rossbybølge, rossbyradius, rossbyregime, rossbyparameter.
Massachusetts Institute of Technology deler hvert år ut en pris til beste doktoravhandling på områdene atmosfære, hav og klima under navnet rossbyprisen.


== Referanser ==
Scalloway

Scalloway (norrønt: Skálavágr, «Husvågen») er et tettsted på øygruppa Shetland i Skottland med omtrent 900 innbyggere ved folketellingen i 2011. Scalloway ligger på vestkysten av øya Mainland. Tettstedet var Shetlands hovedstad fram til 1708, da hovedstaden ble flyttet til Lerwick, og er i dag en fiskehavn.

Stedet har den ene av to festninger som er reist på Shetland. Festningen i Scalloway ble bygget i 1600, men er nå i ruiner. Scalloway var hovedkvarteret til Shetlandsgjengen under andre verdenskrig. Den norske motstandstandsbevegelsen drev «shetlandsbussen» i form av småbåter til Norge for å støtte krigsinnsatsen. Det hadde startet ved Lunna Ness på østsiden av Mainland, men flyttet til Scalloway etter hvert som omfanget av virksomheten økte.I Scalloway er fakultetet North Atlantic Fisheries College (en del av University of the Highlands and Islands) lokalisert, som tilbyr kurs og støtter forskningsprogrammer innen fiskerivitenskap, akvakultur, maritim teknikk og kystforvaltning. Her ligger også Senteret for nordiske studier. NAFC Marine Center på Ness of Westshore i Scalloway tilbyr kurs i «nautiske studier, marin vitenskap og teknologi, og sjømatkvalitet». I nærheten ligger Scalloway-øyene, som henter navnet sitt fra landsbyen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Scalloway – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
 Scalloway hos Wikivoyage
Scalloway Museum
The Shetland Bus
Elling M. Solheim

Elling Martinsen Solheim (født 17. januar 1905 i Veme, død 5. januar 1971 i Hønefoss) var en dikter med røtter i Ringeriksregionen.
Ringeriksdikteren Elling M. Solheim ble født på Veme i Ytre Soknedalen, ei lita bygd langs riksvei 7 like utenfor Hønefoss i Ringerike kommune. Alt i 1925 fikk han ferdig sin første diktsamling, men forlaget som skulle utgi den gikk konkurs. På den tiden jobbet han som tømmerhogger. Solheim gikk tidlig med i arbeiderbevegelsen, og i 1929 var han med på å danne et arbeiderungdomslag i hjembygda Veme.
Solheim debuterte med diktsamlingen «Jeg lever i dag» i 1934. Samme året fikk han diagnosen multippel sklerose, en sykdom som fra 1945 i stadig større grad lenket ham til en rullestol. Siden kom «Natta og nyingen» (1938), «Gro Norge» (1941), «Landet lever» (1946), «Ord gjennom årene» (1948), «Synnali» (1958), «Dagningen» (1960), foruten noveller og erindringsboken «Fotefar» (1965). 
Solheims forfatterskap omfatter åtte rene diktsamlinger, en samling prologer og leilighetsdikt, en novellesamling samt en erindringsbok, i alt elleve bøker. Han skrev også, på oppdrag fra arbeiderbevegelsen, tre politiske skuespill. I tillegg skrev han en rekke avisartikler.
Solheim oppfattes som en skogens dikter, en mann av naturen og småkårsfolk. I så måte minner han om Hans Børli, og han er litterært og sosialt beslektet med størrelser som Rudolf Nilsen, Arnulf Øverland og Arne Paasche Aasen. Øverland uttalte i sin tid følgende om Solheim: «Så frasefri og ekte, så menneskelig enkel og naturlig er Elling Solheims diktning – der har ikke sprunget en renere kilde i vår folkelige lyrikk siden Rudolf Nilsens dager.»
I 1999 ble Solheim kåret til «Det 20. århundrets ringeriking» av det lokalhistoriske tidsskriftet Heftet Ringerike, som også bidro med betydelige økonomiske midler til å få utgitt biografien hans noen år senere.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gylseth, Christopher Hals. 2004. «Kvae på nevene, dikt i hjertet. Elling M. Solheim – en biografi». ISBN 82-996833-2-7
Solheim, Elling M. 2004. «Eld i snø». Dikt i utvalg til 100-årsminnet i 2005. ISBN 82-996833-1-9
Radio 3

Det er flere radiokanaler med navn Radio 3

Radio 3 Bodø
Radio 3 Rana
Radio 3 Norge
Radio 3 Østfold
BBC Radio 3
Veme

Veme er ei lita bygd og en tidligere jernbanestasjon på Bergensbanen i Ytre Soknedalen. Bygda har fått navn etter den tidligere storgården med samme navn og ligger langs riksvei 7 ved elva Sogna, et stykke utenfor Hønefoss i Ringerike kommune.


== Grenda ==
Veme omfatter området sør for Sogna fra Lia via Drolshammar, Tronrud og Hjelmerud i øst (der det går bru over elva til Veme) og vestover via Kvernvollen, Skotland, og Støverengårdene til sørenden av Verkensbrua ved Gardhammar i vest langs Skotlandveien. Nord for Sogna strekker Veme seg fra østbredden av Væla og inkluderer grendene Fonkalsrud, Borglund, Øst-Veme med Heggelia, Heggen og Nøkleby, til grensen mot Heradsbygda langs Heradsbygdveien i øst.
I bygda finnes Veme kirke som tilhører Veme menighet. Kirken har egen leggplass. Veme poståpneri var i drift på Veme mellom 15. august 1884 og 31. mars 1966. Veme undomslag ble stiftet i 1905, under navnet Veme idrætsforening. Veme Sportsklubb ble grunnlagt i 1930, men fikk ikke dette navnet før 10 år senere. Veme Sportsklubb er slått sammen med Sokna Idrettsforening til Soknedalen IL. Klubbhuset fra 1950 ble erstattet av et nytt i 1989. Klubben har egen fotballstadion som ligger ved Veme.
På Heggen ligger Heggen skole som dekket barneskoletrinnet i bygda, men ble lagt ned. Nå går ungene enten på Helgerud skole (i Heradsbygda) eller Sokna skole. Ungdomsskoletrinnet sokner til Sokna skole på Sokna, mens videregående sokner til Hønefoss. Tidligere fantes også Borglund skole litt lenger vest langs riksveien, men denne ble nedlagt i 1987, og elevene ble overflyttet til Heggen skolekrets.


=== Kjentfolk fra Veme ===
Elling M. Solheim, dikter og forfatter
Erik Hagen, tidligere landslagsspiller i fotball
Rune Hagen, fotballspiller
Ole Henrik Fagerås, kombinertløper, bronse i VM 1962
Sigmund Dehli, trekkspiller og komponist


== Gården ==
Veme er sannsynligvis en av de eldste gårdene i Ytre Soknedalen, men den blir ikke omtalt i gamle diplomer og først i 1528 i jordebøker. Trolig ble gården først delt i østre og vestre. Deretter ble Vestre Veme trolig delt i øvre og nedre. Det nevnes dessuten en gård Midt-Veme i prestens manntall for 1664, men dette kan være en sammenblanding. Sannsynligvis har også både Borgerud og Fonkalsrud ligget under Veme. Hvilken av Vemegårdene som er den opprinnelige er ukjent. Veme har gårdsnummer 62 i Ringerike.


== Se også ==
Veme kirkesogn
Veme kirke
Gardhammar
Jonsrud
Fonkalsrud
Borgerud
Borglund
Øst-Veme
Heggelia
Heggen
Nøkleby
Playa Blanca

Playa Blanca var tidligere en fiskerlandsby. Nå er det den tredje største turistmaskinen på Lanzarote. Stedet hadde 7 956 innbyggere i 2007. Dette badestedet på sørspissen av Lanzarote har strandpromenader, restaurantterrasser, blomster og fine hoteller. Fra de fine sandstrendene har man utsikt mot havet og naboøya Fuerteventura. Fra Playa Blanca går det også ferge til Corralejo på Fuerteventura. Stedet passer for barnefamilier og de som vil ha det litt rolig i ferien. Samtidig finnes det steder for shopping og uteliv. I Playa Blanca ligger også Star Tours familiebosted Blue Village Playa Flamingo.
Fylkesvei 1559

Fylkesvei 460 i Akershus går mellom Vilberg og Sand i Ullensaker.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 460.


== Kommuner og knutepunkter ==

 UllensakerVilbergvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kartverkets norgeskart
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1559
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Nymarksbanene

Nymarksbanene er fem fotballbaner som ligger like ved siden av Brann Stadion, i Årstad bydel i Bergen, og benyttes av flere klubber daglig. 
Nymark består av fem 11-ver baner en grus, to i krøllgress og to 11-ver baner av gress. Dessuten er det en syverbane og to femmerbaner som det nylig er lagt krøllgress på (sommeren 2008), som ligger like bak dagens Frydenbøtribune. I fotballsesongen har SK Brann regelmessige treninger på gressbanene her. 
Fotballklubben Nymark IL har sin hjemmebane her, og mange andre klubber har opp igjennom årene nytt godt av banene. Før Krohnsminde fikk kunstgress, var Nymark den mest brukte fotballbanen i Årstad bydel. Den vil da gjelde som hjemmebanen til både Nymark IL og SK Brann. Kunstgressbanen til Nymark er bare en av de mange banene Trond Mohn står bak.
Fylkesvei 1560

Fylkesvei 1560 går mellom Lillemo i Nannestad og Hauerseter i Ullensaker.
Strekningen ble opprettet 2019, og består av den tidligere fylkesvei 461 og den tidligere Fylkesvei 530.


== Kommuner og knutepunkter ==

 NannestadAurvegen 

 UllensakerUten navn 

Blikkvegen 

Lievegen 

Trondheimsvegen 

Hauersetervegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kartverkets norgeskart
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1560
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Skírnir

Skírnir er tidsskrift utgitt av det Det islandske litterære selskap. Skírnir kommer ut med to nummer i året og inneholder først og fremst vitenskapelige artikler om litteratur, historie, filosofi med mer.
Skírnir er det eldste tidsskriftet som fortsatt publiseres på Island. Første nummer kom ut i København høstet 1827 og erstattet andre islandske tidsskrift for lignende emner som Det islandske litterære selskap hadde publisert tidligere. I begynnelsen innehol0150dt bladet nyheter, men rundt århundreskiftet 1900 ble det endret til vitenskapelig og kulturelt tidsskrift. Tidsskriftet ble trykt i København frem til 1890, deretter i Reykjavík.


== Redaktører fra  1827-2006 ==
Finnur Magnússon, 1827
Þórður Jónassen, 1828–1829
Baldvin Einarsson, 1830
Þórður Jónassen, 1831–1835
Konráð Gíslason og Jónas Hallgrímsson, 1836
Jón Sigurðsson og Magnús Hákonarson, 1837
Magnús Hákonarson, 1838
Brynjólfur Pétursson, 1839–1841
Gunnlaugur Þórðarson, 1844–1845
Grímur Thomsen, 1846
Gunnlaugur Þórðarson, 1847
Gísli Magnússon og Halldór Friðriksson, 1848
Gunnlaugur Þórðarson, 1849–1851
Jón Guðmundsson, 1852
Arnljótur Ólafsson og Sveinn Skúlason, 1853
Sveinn Skúlason, 1854
Arnljótur Ólafsson, 1855–1860
Guðbrandur Vigfússon, 1861–1862
Eiríkur Jónsson, 1863–1872
Björn Jónsson, 1873–1874
Eiríkur Jónsson, 1875
Guðmundur Þorláksson, 1876
Eiríkur Jónsson, 1877–1887
Jón Stefánsson, 1888–1891
Jón Stefánsson og Einar H. Kvaran, 1892
Ólafur Davíðsson og Einar H. Kvaran, 1893
Einar H. Kvaran, 1894–1895
Jón Ólafsson, 1896–1902
Þorsteinn Gíslason, 1903(Skírnir kom ikke ut i 1904)

Guðmundur Finnbogason, 1905–1907
Einar H. Kvaran, 1908–1909
Björn Bjarnason, 1910–1912
Guðmundur Finnbogason, 1913–1920
Árni Pálsson, 1921–1929
Einar Arnórsson, 1930
Árni Pálsson, 1931–1932
Guðmundur Finnbogason, 1933–1943
Einar Ól. Sveinsson, 1944–1953
Halldór Halldórsson, 1954–1967
Ólafur Jónsson, 1968–1983
Kristján Karlsson og Sigurður Líndal, 1984–1986
Vilhjálmur Árnason, 1987–1988
Vilhjálmur Árnason og Ástráður Eysteinsson, 1989–1994
Jón Karl Helgason og Róbert H. Haraldsson, 1995–1999
Svavar Hrafn Svavarsson og Sveinn Yngvi Egilsson, 2000–2005
Halldór Guðmundsson, 2006 -


== Eksterne lenker ==
Skírnir hos Timarit.is, her kan en lese alle utgaver av Skírnir fra 1827 til 1916.
Haukelandshallen

Haukelandshallen ligger i Årstad bydel i Bergen, ikke langt fra Brann Stadion og Nymarksbanene, og er Bergens største håndballarena. 


== Arkitektur ==
Bygningen er tegnet av arkitekt Bjørn Simonnæs og oppført mellom 1965 og 1970. Hallen er utført i ubehandlet betong. Materialets skulpturelle og ekspressive kvaliteter kommer tydelig fram bygningseksteriørets futuristiske betongrelieffer. Haukelandshallen ble åpnet i 1970, og er eiet og drevet av Bergen kommune.


== Bruk ==
Håndballaget Tertnes idrettslag og basketballaget Ulriken Eagles spiller sine hjemmekamper her. Hallen har holdt flere landskamper i håndball både for herrer og kvinner. Under Håndball-EM 2008 for menn ble noen av gruppespillskampene spilt i Haukelandshallen.
Den blir også brukt til andre idretter som volleyball, kampsport og bueskyting. I tillegg brukes den som gymsal for elever ved Gimle skole.
I 2005 ble hallen renovert og fikk da blant annet nytt parkettgulv. I januar 2008 ble det installert trådløst internett i hallen, blant annet til bruk ved mesterskapsarrangementer, som en av de første hallene i fylket. Dette ble sådan tatt i bruk for arrangør og presse da det ble spilt gruppespillskamper i håndball-EM 2008 for herrer i Haukelandshallen.
I 2009 har det vært arrangert nasjonalt mesterskap i innebandy i G19-klassen i Haukelandshallen. Hallen var også arena for Landsturneringen i sjakk.


== Eksterne lenker ==
Presentasjon på Norges Håndballforbunds nettsider
Tir n’a Noir

«Tir n'a Noir» er en melodi av  Øyvind Staveland som Kolbein Falkeid satte ord til og er en av de mest kjente sangene til gruppen Vamp. Den ble første gang sluppet på gruppens debutalbum Godmorgen, søster i 1993. Bandets vokalist Jan Toft synger hovedvokal mens Rita Eriksen synger enkelte partier i sangen som stemmen til tekstens Mary McKear. Sangen har siden vært et fast innslag på de fleste av Vamps konserter.
Sangen Tir n'a Noir ble spilt inn av Vamp i 1993, og etter det i 1996 ble sangen spilt inn og gitt ut på nytt på livealbumet «Folken». Da også med Rita Eriksen på gjestevokal. I 2001 spilte Vamp inn albumet Camomile i samarbeid med den japanske artisten Emi Fujita. Emi Fujita synger duett med Rita Eriksen på flere av låtene inkludert Tir n'a Noir.
2006 ble den gitt ut på singel, etter at den havnet på VG-lista topp 20. På samme singel var også en karaokeversjon av sangen. Vamp hadde også turné med Kringkastingsorkestret (KORK) samme året, i tillegg til at de ga ut plate sammen. På denne plata kunne man finne igjen låta «Tir n'a Noir». Denne gangen var det Vidar Johnsen som sang, med Øyvind Staveland på enkelte av versene. Øyvind Staveland er også den personen som spiller fløytesoloen i sangen. I 2010 ga Vamp ut et nytt album sammen med Kringkastingsorkesteret, I Full Symfoni II, og også her var «Tir n'a Noir» med, denne gangen med Paul Hansen og Eivør Pálsdóttir fra Færøyene på vokal. Pálsdóttir sang sine partier på færøysk.
Sangens Tir n'a Noir refererer til Tír na nÓg, et mytisk land i irsk mytologi. Teksten handler om en mann som har mistet kona si. Han savner henne svært. Han blir gammel og ligger døende, når han er død «seiler» han til Tir n'a noir, som er himmelen, for å møte sin kone.
Stavelands melodi har fått oppmerksomhet utenlands, og flere engelske oversettelser finnes. En av de mest brukte tekster er gjort av briten David Mindel.


== Eksterne lenker ==
Vamps offisielle side
You-tube Emi Fujita - Tir n`a Noir
Det meksikanske myntverket

Det meksikanske myntverket (Casa de Moneda de México) er Mexicos nasjonale mynthus. Det ble etablert i 1535 og mynthuset er det eldste i Amerika. Siden 1983 blir mynter kun produsert i San Luis Potosí. Det har blitt eksportert mynter til  Argentina, Bahamas, Brasil, Canada, Cuba, Ecuador, Egypt, England, Guatemala, Honduras, India, Indonesia, Malaysia, Marokko, Nicaragua, Norge, Peru, Portugal, Puerto Rico, Spania, Sverige, Sveits, Thailand, Tyskland, Uruguay, USA, Venezuela og Østerrike.


== Se også ==
Meksikansk peso


== Eksterne lenker ==
Sitio Oficial
http://www.gdlcoins.org Monedas acuñadas en Guadalajara Jalisco, desde 1812 hasta la actualidad.
Offisielt nettsted
Jón Ólafsson (redaktør)

Jón Ólafsson (født 20. mars 1850, død 11. juli 1916) var islandsk journalist, redaktør og politiker. To ganger måtte han flykte Island på grunn av å ha forarget myndighetene med sin skarpe penn. I 1875 skrev Jón Ólafsson boken Alaska, en  drømmevisjon om en islandsk koloni i Alaska som USA da nylig hadde kjøpt av Russland. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Alþingi - Æviágrip: Jón Ólafsson
Alaska – Um stofnun íslenzkrar nýlendu