jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jonathan Powell

Jonathan Powell (født 1947) er en britisk TV-produsent. Etter at han tok eksamen hos University of East Anglia i 1968, begynte han å jobbe med dramaserier, og han produserte programmer som Crown Court.
Han produserte flere dramaserier på 1970-tallet. Flere av disse var basert på bøker, slik som A Christmas Carol (1977) og Wuthering Heights (1978). Han er sannsynligvis mest berømt for å ha produsert BBC-serien Tinker, Tailor, Soldier, Spy (1979) og oppfølgeren Smiley's People (1982).
I 1982 fikk han jobben som leder for dramaserier hos BBC Television og han tok senere over som leder for drama. I 1987 steg han igjen i gradene da han fikk jobben som controller for BBC One etter at Michael Grade sluttet. Han var ansvarlig for bestillingen av såpeoperaen Eldorado, som varte bare et år og ble regnet som en dyr og flau fiasko for BBC av både kritikere og seere. Han var også ansvarlig for å sette Doctor Who på pause i 1989, noe som effektivt var en kansellering av serien.
Han beholdt denne stillingen frem til 1993, da han forlot BBC for å jobbe hos Carlton Television, hvor han ble leder for drama og samproduksjon. I desember 2005 har han fremdeles den stillingen.


== Eksterne lenker ==
(en) Jonathan Powell på Internet Movie Database 
(fr) Jonathan Powell på Allociné 
(en) Jonathan Powell på AllMovie 
(en) Jonathan Powell hos The Movie Database
Tom Baker (amerikansk skuespiller)

Tom Baker (født 23. august 1940 i Vest-Virginia, død 2. september 1982 i New York City i New York) var en amerikansk skuespiller som spilte i Andy Warhols Blow Job (1963).
Han var kjent for å ha et rusproblem, og han var en nær venn av Jim Morrison, sanger i The Doors. Han døde av en rusmiddeloverdose, og det skapte forvirring i mediene. En annen Tom Baker, en britisk skuespiller, var mye mer berømt på grunn av at han spilte den fjerde Doktoren i Doctor Who (som ble vist på PBS i USA). Ettersom begge to hadde et rykte for å drikke mye, ble det antatt at det var den britiske skuespilleren som hadde dødd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tom Baker på Internet Movie Database 
(en) Tom Baker på AllMovie 
(en) Tom Baker hos The Movie Database
Caprivi (region)

Caprivi er en region i Namibia og har hentet sitt navn fra Caprivi-stripen. Regionen har omkring 90 000 innbyggere (2011).


== Geografi ==
Caprivi er et tropisk område med høye temperaturer og mye nedbør i regntiden fra desember til mars. Dette gjør regionen til den våteste regionen i Namibia. Terrenget er hovedsakelig sumper, sletter, våtområder og treområder.
Den er også hjemmet til 450 dyrearter som elefanter. Villmarken er beskyttet av flere naturreservater som Bwabwata, Mudumu, Lizauli, West Caprivi Game Park, Mahango Game Reserve og Mamili Nasjonalpark. Dyrene beveger seg fritt over den umerkede grensen til Botswana hvor Chobe Nasjonalpark ligger. Stripen har også nesten 70 prosent av fugleartene som finnes i Namibia. Katima Mulilo er den største byen, med betydelige steder som Choi, Chinchimane, Bukalo, Sibinda og Impaliola.
I tillegg til Zambezi-elven, inneholder også stripen Cuando og Kwando-elvene som danner grensen til Botswana. Bielver av elven har forskjellige navn som Linyata og Chobe. Provinsens østligste punkt er hvor Cuando møter Zambezi.


== Historie ==
Caprivi ble oppkalt etter den tyske kansleren Leo von Caprivi som forhandlet området til Tyskland i et bytte i 1890 med Storbritannia. Caprivi avtalte en annektering av området til Tysk Sydvest-Afrika for å gi Tyskland adgang til Zambezi som del av Zanzibar-traktaten.


== Befolkning ==
Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på 90 596.Rundt 17 000 er del av den etniske gruppen lozi som har totalt 556 000 mennesker i det vestlige Zambia, nordvestre Zimbabwe (70 000) og nordlige Botswana (14 000).
Der har vært etnisk spenning mellom loziene og ovamboene, den etniske majoritetsgruppen i det nordlige Namibia. Dette har ført til tidligere konflikter, inkludert opprettelsen av Caprivi Frigjøringsfront i 1994 som ønsker selvstyre for capriviloziene.
Regionen består av seks valgkretser:

Kongola
Linyanti
Sibinda
Katima Mulilo Urban
Katima Mulilo Rural
Kabe


== Referanser ==
Elmina

Elmina er en by i Ghana. Den ligger på Ghanas Atlanterhavskyst, vest for Cape Coast.  Den første europeiske bosettingen in Vest-Afrika ligger her, og byen har i dag ca. 20 000 innbyggere.
Byen vokste opp rundt São Jorge da Mina Castle, av portugiserne i 1482, og var Portugals hovedkvarter i Vest-Afrika helt til  Det nederlandske vestindiske kompani erobret den i 1637. I århundrene etter dette ble byen mest brukt som base for slavehandel. Byen var på nederlandske hender til 1872, da den ble britisk.

I Elmina ligger også Fort St. Jago, et fort som ble bygd av nederlenderne i 1666, flere Asafo-helligdommer og en lagune. Elminas hovedindustri i dag er fiske.
Erongo (region)

Erongo er en region i Namibia. Regionen er oppkalt etter Erongo-fjellet, et velkjent landemerke i Namibia og i dette området. Alle de viktigste sentrene innenfor denne regionen er knyttet sammen av asfaltert vei. 
Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på 150 809.Omaruru, Karibib og Okombahe/Uis/Tsubeses-områdene ligger alle i en halvtørr landbruksregion og har et homogent landbruksmønster som hovedsakelig er kvegdrift. Det kombinerer også fellesdrift med kommersielt landbruk. Behovet for produksjon og markedsføring er derfor lignende og landbrukssamfunnet har felles interesser som særpreger deres område fra Okahandja eller Otjiwarongo-områdene viss behov mer er sentrert rundt industrielt landbruk.
Forskjellige gruvedriftsoperasjoner finnes innen denne regionen på steder som Navachab og i mindre skala på steder rundt Uis og ørkenområdet. Karibib har også en marmorindustri. Walvis Bay, som ble innlemmet i Erongo i 1994, er det primære senteret for Namibias fiskeindustri. Arandis støtter gruveindustrien og Swakopmund styrker foredling.
Med sine forbindelser til Namibias kyst, er denne regionen godt utviklet. Fasiliteter som skoler, sykehus og klinikker, forsyning av elektrisitet og telekommunikasjonstjenester er med få unntak godt etablert.
Regionen består av seks valgkretser:

Omaruru
Karibib
Brandberg
Arandis
Swakopmund
Walvis Bay


== Referanser ==
Hardap (region)

Hardap er en region i Namibia. Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på 79 507.Hardapdemningen ligger i regionen.
Regionen består av seks valgkretser:

Gibeon
Rehoboth Rural
Rehoboth West Urban
Rehoboth East Urban
Mariental Urban
Mariental Rural


== Referanser ==
Grøt

Grøt eller graut fra norrønt grautr (av germansk grauta i betydningen grovmalt, grovkornet, beslektet med engelsk great i betydningen «stor», av «grovkornet» og «grjot» og «gryte») er en tyktflytende matrett laget av gryn, mel eller ris og væske, vanligvis melk eller vann.Melketilsatt grøt serveres som oftest varm, men på slutten av 2010-tallet ble det en mattrend å lage såkalt «kjøleskapsgrøt» som spises kald.Grøtmelet inneholder stivelse, slik at koking over tid fører til at massen tykner. Brukes for lite væske, får man pudding.
Grøt kan også lages av frukt eller bær («rødgrøt»), tyknet med potetmeljevning eller maisenna. Rødgrøt serveres varm eller kald, med melk eller fløte til.
Borgartings kristenrett skriver om tillatt helligdagsarbeid: «Grøt kan en koke enten det er helg eller søkn, for den er så hellig at ingen skal bøte for å gjøre det.»


== Referanser ==
Color Air

Color Air var et virtuelt flyselskap som drev med salg av billetter på innenriksruter i Sør-Norge, og til noen få destinasjoner i Europa. Det var et søsterselskap av Color Line. Selskapet startet 6. september 1998, men ble slått konkurs 1. oktober 1999. Selskapet disponerte en flåte med tre Boeing 737-300-fly med plass til 142 passasjerer hver. Selskapet hadde ikke egne godkjenninger, men kjøpte tjenesten fra britiske Air Foyle. Selskapet var således ikke et flyselskap, men var godt i gang med arbeidet for å skaffe seg egne tillatelser da de slo seg konkurs.


== Historie ==
Color Air startet med flyvninger fra Oslo til Ålesund, og fulgte opp med flyvninger til Bergen og Trondheim. Selskapet opererte også en daglig flygning til London og en ukentlig flyvning til Alicante
Før 1998 var det norske innenriksmarkedet dominert av SAS og Braathens, mens Widerøe hadde monopol på kortbanenettet. Men med åpningen av den nye hovedflyplassen på Gardermoen den 8. oktober 1998, kom det en enorm kapasistetsfrigjøring på det norske innenriksnettet. Denne nye kapasiteten ønsket skipsreder og eier av Color Line Olav Nils Sunde å utnytte ved å starte et innenriks lavprisselskap etter mønster fra utlandet.
Flyselskapet klarte ikke det knallharde konkurransen med SAS og Braathens. De to gamle duopolistene satte kraftig ned prisene for å presse Color Air ut av markedet. Det er antatt at Color Air tapte en halv milliard kroner i de 13 månedene de opererte. Den sterke lojaliteten fra bedriftskundene til SAS og Braathens, spesielt gjennom bonusprogrammene deres, påpekes av de fleste analytikerne å være en av årsakene til at selskapet gikk under. I tillegg er det påpekt at operasjonen var for liten til å bli lønnsom, de startet med for få fly. I motsetning til mange andre lavprisselskaper i utlandet, som eksplisitt satser på privatmarkedet, prøvde Color Air å ta markedsandeler av bedriftsmarkedet, blant annet med reklamekampanjer rettet mot bedriftsmarkedet, men feilet. Samtidig matchet i stor grad SAS og Braathens prisene til Color Air, slik at det ikke ble de store besparelsene. Color Air drev bare et knapt år, før selskapet slo seg selv konkurs i 1999.
Color Air var første flyselskap til å ta av fra den nyåpnede Oslo lufthavn, Gardermoen i 1998.


== Flåte ==

Color Air administrerte en flåte bestående av følgende fly:


== Destinasjoner ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bruce Peter; Color Line - and the development of Norwegian international Ferry services since 1825 Ferry Publications 2020 ISBN 978-1-911268-39-0


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Color Air – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Color Air, offisiell nettside (arkivert av Waybackmachine)
Karas (region)

Karas er en region sør i Namibia. Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på 77 421.Navnet til regionen kommer fra fjellrekka Karas i den sørlige delen av regionen. 
Regionen domineres av små landbruksområder der det hovedsakelig drives oppdrett av sauer eller geiter. Viltgårder og irrigasjonslandbruk finnes langs Naute-demningen og Oranje-elven som har blitt stadig viktigere.
Havnebyen Lüderitz og dens fiske- og verftsindustri, diamantområdene langs kysten, både på og utenfor kysten, med Oranjemund som sitt hovedsenter, gruvedrift i den sørlige delen (Klein Karas-området og Rosh Pinah), Kudu-gassfeltet i Atlanterhavet nær Lüderitz og småskalaindustri i Lüderitz og Keetmanshoop er andre næringer i regionen.
De varme kildene ved Ai-Ais, og i fremtiden muligens også kildene i Warmbad, Kokerboom-skogen nær Keetmanshoop, Fish River Canyon som er den nest største i verden, Brukaros-fjellet (en tidligere vulkan) nær Berseba, kystbyen Lüderitz og flere gjeste- og viltgårder er blitt viktige turistattraksjoner. Turismeindustrien har potensial for videre ekspansjon.
Det økonomiske vekstpotensialet i området er betydelig, men det trenger en intens generell utviklingspolitikk. Det er et lønnsomt skatteområde som hovedsakelig kommer fra diamantgruvene for den sentrale regjeringen.
Hovedjernbanen og to stamveier gir adgang til Sør-Afrika. Keetmanshoop er regnet som hovedstaden i sør og har direkte forbindelser til Windhoek gjennom flytrafikk, jernbane og veiforbindelser. Dens flyplass er av internasjonal standard og er brukbar for internasjonal lufttrafikk. Flyplassen nær Kolmanskop nær Lüderitz blir jevnlig besøkt av Air Namibia på sine flygninger til Cape Town og Windhoek. Godt utbygde landingsfasiliteter eksisterer også ved Oranjemund.
Regionen består av seks valgkretser:

Keetmanshoop Urban
Berseba
Lüderitz
Oranjemund
Karasburg
Keetmanshoop Rural


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Regionen Karas
Livet under vann med Steve Zissou

Livet under vann med Steve Zissou er en amerikansk film fra 2004. Filmen er regissert av Wes Anderson og har en stjernespekket rolleliste: Bill Murray, Owen Wilson, Cate Blanchett, Anjelica Huston, Willem Dafoe, Jeff Goldblum, Michael Gambon og Bud Cort.
Livet under vann er et surrealistisk eventyrdrama. Anderson hentet inspirasjon fra Jacques-Yves Cousteau og Louis Malles dykkerfilmer fra 1950- og 60-tallet, særlig Den tause verden fra 1956. Til og med besetningens røde toppluer er hentet fra Cousteaus dokumentar.


== Filmens handling ==
Steve Zissou (spilt av Bill Murray) er mannen som tok verden med storm med sine dokumentarfilmer fra undervannsverdenen. Nå er talentet hans forsvunnet, og filmene hans flopper på kinomarkedet. Hans siste film er intet unntak. Selv om Steves beste venn ble drept i et haiangrep, vekker filmen med disse scenene ikke interesse hos publikum.
Nå er han ute etter hevn. Han skal drepe morderhaien – koste hva det koste vil. Han setter i gang aksjonen, med kameraene på plass. Men så blir båten deres angrepet av sjørøvere som kidnapper en av besetningen.


== Skuespillere ==
Bill Murray somas Steve Zissou
Owen Wilson som Edward Plimpton / Kingsley Zissou
Cate Blanchett som Jane Winslett-Richardson
Anjelica Huston som Eleanor Zissou
Willem Dafoe som Klaus Daimler
Jeff Goldblum som Alistair Hennessey
Michael Gambon som Oseary Drakoulias
Bud Cort som Bill Ubell.
Noah Taylor som Vladimir Wolodarsky
Seu Jorge som Pelé dos Santos
Robyn Cohen som Anne-Marie Sakowitz
Waris Ahluwalia som Vikram Ray
Niels Koizumi som Bobby Ogata
Pawel Wdowczak som Renzo Pietro
Matthew Gray Gubler som Nico.
Antonio Monda som seg selv.
Isabella Blow som Antonia Cook
Seymour Cassel som Esteban du Plantier


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Life Aquatic with Steve Zissou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Livet under vann med Steve Zissou på Internet Movie Database 
(no) Livet under vann med Steve Zissou hos Filmfront 
(sv) Livet under vann med Steve Zissou i Svensk Filmdatabas 
(da) Livet under vann med Steve Zissou i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Livet under vann med Steve Zissou på Allociné 
(nl) Livet under vann med Steve Zissou på MovieMeter 
(en) Livet under vann med Steve Zissou på AllMovie 
(en) Livet under vann med Steve Zissou på Turner Classic Movies 
(en) Livet under vann med Steve Zissou på Rotten Tomatoes 
(en) Livet under vann med Steve Zissou på Metacritic
Khomas (region)

Khomas er en region i Namibia. Hovedstaden Windhoek ligger her. Regionen er landest mest folkerike. Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på 342 141.Region består av ni valgkretser:

Hakanana
Wanaheda
Katutura Central
Katutura East
Khomasdal North
Windhoek West
Windhoek East
Windhoek Rural
Soweto


== Referanser ==
Rettsfilosofi

Rettsfilosofi (også kalt allmenn rettsteori eller allmenn rettslære) har nær sammenheng med alminnelig filosofi og med politisk filosofi i særdeleshet. Det er et svært bredt og tverrfaglig område, og rommer både en rekke ulike temaer og ulike tradisjoner. Rettsfilosofiens utgangspunkt er jussens grunnspørsmål. Rettsfilosofi kan eksempelvis undersøke hva rettferdighet innebærer, eller analysere juridiske grunnbegreper som rettsregel, rettighet og gjeldende rett, eller drøfte om normer kan ha objektiv gyldighet og hva som i så fall skal til for at en norm er gyldig. Rettsfilosofi som fag som står vesentlig nærmere filosofi enn dogmatisk rettsvitenskap; rettsfilosofer er ofte utdannet som jurister eller filosofer, men kan også ha bakgrunn i andre fag som eksempelvis sosiologi (som står nær filosofi i den kontinentale tradisjonen).
En rettsfilosofisk tilnærmingsmåte til et juridisk spørsmål kan være av etisk art. Som et eksempel kan Sør-Afrikas raseskillepolitikk trekkes frem. Raseskillet var en integrert del av det sørafrikanske samfunnet, og forbudet mot giftermål og andre typer samkvem mellom svarte og hvite var fastsatt ved lov. Raseskillet var en del av rettssystemet og burde derfor være «rett». Moralske (og politiske) innvendinger fikk imidlertid mange til å bestride at det sørafrikanske raseskillet kunne være «rett» til tross for at raseskillet var basert på gyldige lovvedtak av Sør-Afrikas nasjonalforsamling.
Innen rettsfilosofi er kritisk rettsteori og feministisk rettsteori eksempler på bestemte retninger.


== Litteratur ==
Torstein Eckhoff & Nils Kristian Sundby Rettssystemer - Systemteoretisk innføring i rettsfilosofien (2. utg. 1991)
Svein Eng Rettsfilosofi 2007  ISBN 9788215011769


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden til Norsk forening for rettsfilosofi på www.ivr.no, med lenker til tidsskrifter, oppslagsverk og andre ressurser innen rettsteori og rettsfilosofi.
Svante Nilsson (Sture)

Svante Nilsson (Sture) (født 1460, død 2. januar 1512) var en svensk adelsmann, riksforstander og riksråd.
Svante Nilsson fikk tilnavnet «Sture» av ettertiden, noe som han selv eller andre aldri ble benyttet i samtiden, og både han og faren var egentlig av ætten eller slekten Natt och Dag, skjønt faren benyttet Sture-navnet, sannsynligvis av politiske grunner.
Svante ble født på Penningby slott i 1460 i Sveriges urolige tid i en høyadelig familie, og døde på Västerås slott i 1512, 52 år gammel. Det siste året Svante Nilsson var riksråd var 1482. Han deltok i et plyndrings- og herjingstokt mot Ivangorod i 1496. Han var en motstander av Sten Sture den eldre, men nært knyttet til Knut Alvsson. Konfliktet ble forverret i løpet av 1490-tallet etter Sten Sture den eldres behandling av Svartes far Nils og det gikk så langt at han deltok på kong Hans’ side ved opprøret mot Sten Sture den eldre. Likevel ser det ut til at de to har sluttet forbund under opprøret i 1501 og støttet motvillig Sten Sture den eldre inntil denne døde i 1503, noe som førte til at han selv ble valgt til riksforstander. 
Sommeren 1511 krevde mange innen riksrådet hans avgang under begrunnelsen at han hadde forsømt forsvaret, spesielt med anledningen det danske herjingstoktet i Vestergøtland og Småland det første halvåret av 1511. Svante Nilsson verget seg og utsatte spørsmålet til et stendermøte som skulle sammenkalles i Arboga 1512. Når tiden var inne for møtet var han allerede død i slaganfall.
Svante Nilsson ble begravd i Västerås domkirke. 


== Ekteskap ==
Han var gift med Iliana Erengislasdotter (Gädda) og igjen i 1504 med Mette Ivarsdotter (Dyre).  Med Iliana ble han far til Sten Svantesson Sture, også kalt for Sten Sture den yngre, som og ble også riksforstander.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Svante Nilsson Sture hos historiesajten.se
Lennart Åberg

Lennart Åberg (født 26. februar 1942 i Helsingborg) er en svensk jazzmusiker (saksofon) og komponist.
Han var med i tolvtetten Radiojazzgruppen (1966), der han siden ble kunstnerisk leder.
Samtidig etablerte han «Rena Rama», et av de mest innflytelsesrike svenske orkestre (1972–), og samarbeidet med en rekke internasjonale jazzstorheter som George Russell, Red Mitchell kvartett, Bob Brookmeyer, Don Cherry, Clark Terry, Kenny Wheeler, Billy Hart, John Scofield, Palle Mikkelborg og Carla Bley.
For storband har han komponert en rekke verk som har gitt utgivelser (Partial solar eclipse 1977, Green prints 1986, Seven pieces 2000).  For den siste fikk han svenske Grammy (2001).  
Han ga også ut Zone (1996).
I «Lennart Åberg seven pieces big band» spiller forøvrig trompeterne Jan Kohlin, Magnus Broo, Bosse Broberg; trombonistene Bertil Strandberg, Mattias Cederberg; Tommy Knutsson horn; saksofonistene Håkan Broström, David Wilcewski, Lennart Åberg samt Alberto Pinton; Mattias Ståhl vibrafon, David Karlsson piano, Christian Speering bass og Jonas Holgersson tromme.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lennart Åberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lennart Åberg på Internet Movie Database 
(sv) Lennart Åberg i Svensk Filmdatabas 
(en) Lennart Åberg på Discogs 
(en) Lennart Åberg på MusicBrainz 
(en) Lennart Åberg på Songkick 
(en) Lennart Åberg på AllMusic
Kavango (region)

Kavango er en region i Namibia. Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på 223 352.Med tanke på sin nokså høye mengde nedbør i forhold til andre deler av landet, har denne regionen potensial for kultivering av en rekke avlinger. Der er også potensial for organisert skogsdrift og dyrking av trær som kan stimulere møbelindustri og relatert industri.
Regionen karakteriseres av en ekstremt skeiv befolkningsfordeling. Det indre av området er svært sparsommelig befolket, mens den nordligste stripen, særlig langs Okavango-elven, har en høy befolkningskonsentrasjon. 
Der er særlig mangel på nord-sørgående veier i regionen, bortsett fra hovedveien mellom Rundu og Grootfontein. Runde har en flystripe til å ta seg av mellomstore fly, men kun i dagslys. Veienes dårlige tilstand og de lange avstandene har en negativ effekt på turismen. Denne situasjonen har blitt forbedret av fullføringen av transcaprivi motorveien.
Regionen består av seks valgkretser:

Mpungu
Kahenge
Kapako
Rundu
Mashari
Ndiyona


== Referanser ==
Kunene (region)

Kunene (også kjent som Kaokoland) er en region i Namibia og hjemlandet til den etniske gruppen himba. Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på 86 856. Den største byen er Opuwo med en befolkning på antagelig mindre enn 5000. 
Regionens navn kommer fra Kunene-elven som danner grensen mot Angola. 
Sammenlignet med resten av Namibia, er regionen relativt underutviklet. Dette kan være på grunn av den fjellrike utilgjengelige geografien og tørrheten som ikke tillater noen form for landbruk. Infrastruktur som veier eksisterer knapt.
Kunene har variert dyreliv med blant annet elefanter.
Regionen består av seks valgkretser:

Epupa
Opuwo
Outjo
Sesfontein
Kamanjab
Khorixas


== Referanser ==
Offeranode

En offeranode er et stykke eksponert metall av sink, bly eller andre metaller som står relativt lavt i den elektrokjemiske spenningsrekke og som dermed korroderer lett og dermed hindrer korrosjon av det andre metallet, konstruksjonen som skal beskyttes. Konstruksjonen og anoden er elektrisk forbundet med hverandre. Offeranoden korroderer, eller spises opp med tiden, men ikke hovedmetallet.
Offeranoder er særlig brukt i tilknytning til båter med metallskrog eller -propell for å begrense korrosjon av disse i saltvann.
Navnet kommer av at man ofrer metallet i offeranoden for å skåne skroget. Offeranoder må byttes jevnlig, årlig er vanlig for småbåter.
Ohangwena (region)

Ohangwena er en region i Namibia. Ved folketellingen i 2011 hadde regionen en folkemengde på 245 446.De nordlige og vestlige delene av regionen er tettest befolket. Økonomien har vært preget av landbruk der de viktigste aktivitetene består i dyrking av mahangu og kvegdrift.
De viktigste bosetningene i regionen ligger rundt den godt asfalterte veien fra den angolanske grensen til Ondangua, hvor den slutter seg til stamveien Oshakati–Tsumeb.
Regionen består av ti valgkretser:

Ongenga
Engela
Oshikango
Ondobe
Eenhana
Omundaungilo
Okongo
Ohangwena
Endola
Epembe


== Referanser ==
Hengekøye

Hengekøye eller hengekøy er en køye, det vil si hvile- eller sengeplass, som er laget av et rektangulært nett, av lerretsduk eller liknende, og som kan bli hengt opp mellom to faste punkter. Hengekøyer brukes ofte utendørs i mildt vær, for eksempel oppspent mellom to trær. Hengekøyer ble tidligere brukt som plassbeparende senger ombord i båter, for eksempel festet i taket under dekk. Mindre hengekøyer kan fungere som vogger eller husker for små barn.


== Historie ==

En hengekøye er avbildet i Luttrell Psalter som er datert cirka 1330. Miniatyren i det middelalderske manuskriptet til England beviser eksistensen av hengekøyer i Europa før oppdagelsen av Amerika av Christofer Columbus.


== Referanser ==


== Se også ==
Hammock
Bærestol
Solseng
Utemøbler


== Eksterne lenker ==
(en) Hammocks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hammock – galleri av bilder, video eller lyd på Commons