jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fylkesvei 2378

Fylkesvei 2378 går mellom Reinsvoll og Helset i Vestre Toten.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 115 (Oppland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Vestre Toten
Morterudvegen 

Helsetvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2378
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Lockheed T-33 Shooting Star

Lockheed T-33 Shooting Star var et amerikansk en-motors treningsfly som fløy første gang 22. mars 1948 under betegnelsen TF-80C. Flyet var en direkte utvikling av jagerflyet F-80 Shooting Star. Lockheed produserte 5 771 T-33 mellom 1948 og 1959. i tillegg ble flyet produsert i Canada som CT-133 Silver Star, og i Japan. 

Det amerikanske flyvåpenet var den største brukeren av flyet, men omkring 700 fly ble levert til den amerikanske marinen som TV-2 SeaStars, men fikk betegnelsen T-33B etter 1962. Flyet ble eksportert og tjenestegjorde i over 30 flyvåpen, deriblant det norske Luftforsvaret.


== Eksterne lenker ==
T-33 ved Flyhistorisk museum, Sola
Jean Bernard Léon Foucault

Jean Bernard Léon Foucault (18. september 1819 – 11. februar 1868) var en fransk fysiker som utviklet et meget presist forsøk for å bestemme  lysets hastighet. Han er kanskje mest kjent for sitt eksperimentelle bevis for Jordens rotasjon om sin egen akse, Foucaults pendel. En utgave av denne pendelen henger i dag på Fysisk institutt ved Universitetet i Oslo en annen i Realfagsbygget ved NTNU. Han ga også navn til von Bohnenbergers gyroskop.
Han ble begravet på Cimetière de Montmartre i Paris.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1855 – Copleymedaljen


== Referanser ==
Handley Page Halifax

Handley Page Halifax var et britisk fire-motors tungt bombefly som ble benyttet av blant annet Royal Air Force under den andre verdenskrig. Flyet fløy første gang 25. oktober 1939, og var i tjeneste under hele krigen. Det siste flyvåpenet som brukte Halifax var det pakistanske, som pensjonerte sine fly i 1961.
Flyet ble også benyttet av Royal Canadian Air Force, Royal Australian Air Force, Royal New Zealand Air Force og av flyvåpenet i en rekke andre land.

Det finnes i dag kun tre nogenlunde komplette Halifax på muséer rundt omkring i verden. To av disse ble hentet ut som relativt velbevarte vrak fra lokaliteter i Norge. Et av disse var med på angrepet mot slagskipet «Tirpitz» og måtte nødlande på innsjøen Hoklingen. Dette flyet ble hentet ut i 1973 og er utstilt på Royal Air Force Museum London. Et annet fly ble hevet fra Mjøsa og fraktet til Canada i 1995. Et fly landet i fjorden ved Malvik, og 4 overlevde av 6 i flymannskapet. Flyet ble funnet av studenter fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet i 2014.Etter 10 år med restaurering, sto NA337 ferdig på RCAF Memorial Museum i Canada. Halifax har stor betydning sett med norske øyne. Flere norske flygere og flymannskap fløy Halifax bombere under krigen. Flyet ble også nyttet av 138 og 161 skvadronene som stod for en rekke slipp av agenter og utstyr i Norge. Dette var operasjoner til støtte for MILORG og av SOE og SIS.


== Spesifikasjoner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Handley Page Halifax
Fylkesvei 110 (Oppland)

Fylkesvei 110 i Oppland gikk mellom Ås bru i Gjøvik og Reinsvoll i Vestre Toten. Veiens lengde var 15,5 km.
2019 ble veien del av fylkesvei 2368.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Gjøvik
 Breiskallen bru (Hunnselva kommunegrense, 25 m)
 Vestre TotenGjøvikvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Østbanehallen

Østbanehallen er vognhallen til Østbanestasjonen i Oslo. Siden har navnet blitt tatt i bruk av kjøpesenteret som ble opprettet i hallen etter at Oslo S tok over jernbanefunksjonene. Den er på 8000 kvadratmeter.


== Historie og utvikling ==
Bygningen til Østbanestasjonen ble reist etter tegninger av arkitektene Heinrich E. Schirmer og Wilhelm von Hanno. Stasjonsbygningen i rød tegl står fremdeles, innebygget i Sentralstasjonen, men uten tårnet og den første toghallen.
Etter at Østfoldbanen ble åpnet, måtte stasjonen utvides. Toghallen ble bygget større og luftigere, og mot havnen og Jernbanetorget ble det reist to nye fløyer i pusset tegl, tegnet av arkitekt og stadskonduktør Georg Andreas Bull, som tidligere hadde tegnet Vestbanestasjonen. Bygningen har rikt fasadeutstyr i nyrenessanse. Den utvidede Østbanestasjonen sto ferdig i 1882. 
Mesteparten av bygningene er fremdeles i behold, men toghallen ble etter åpningen av Oslo S brukt som et butikksenter. Fra 2012 er bygget brukt som hotell underlagt Nordic Choice Hotels. Totalt er det (pr april 2012) 170 hotellrom, 113 i den gamle delen av bygningen og 57 i et nyoppført bygg. Dette er satt opp på toppen av butikklokalene som ligger mellom hallen og den eldste bygningen på Oslo S.

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ostbanehallen.no Arkivert 4. februar 2015 hos Wayback Machine. - Østbanehallens historie
Osloby.no (Aftenposten) - Historiske Osloby: Siste stopp på Østbanen (04.02.2015)
Offisiell side for hotellet
Dabladet.no - Østbanehallen åpner: Satser på en million spisegjester i år (04.02.2015)
Northumberland Avenue

Northumberland Avenue er ei gate i sentrale London, mellom Trafalgar Square og Themsen. 
Gata ble anlagt i 1876 på stedet der Northumberland House tidligere hadde stått. Northumberland House var på 1600-tallet hertugene av Northumberlands eiendom i London.
Sørsida av gata var tidligere dominert av et par storhoteller. Metropole Hotel ble i 1940 rekvirert av den britiske etterretningstjenestens avdeling MI9. Tyske bomber tok et hjørne av bygningen under Blitzen i september 1940. I dag finner en det britiske miljø- og matdepartementet (Department for Environment, Food and Rural Affairs) på dette stedet. Nærmere Charing Cross lå Victoria Hotel, som også ble tatt i bruk av forsvaret. Her lå Special Operations Executive, som rekrutterte sabotører for oppdrag bak fiendens linjer. Forsvarsdepartementet holder stadig til her.
Trafikanten

Trafikanten (Oslo og Akershus trafikkservice AS) var en servicebedrift som markedsførte kollektivtrafikken i Oslo, Akershus og omegn. Selskapet ble stiftet i 1986, og var frem til 2012 eid av flere selskaper, hvorav Ruter eide omtrent 2⁄4 og NSB ¼. I januar 2012 ble Trafikanten kjøpt opp av Ruter. Selskapet har om lag 100 ansatte. I 2014 fusjonerte selskapene Ruter og Trafikanten. Tjenestene ble videreført under navnet Ruter.Trafikanten gav ruteopplysning og reiseinformasjon for buss, trikk, tog, båt og T-bane i Akershus, Oslo og også ellers på det sentrale østlandsområdet. I tillegg solgte Trafikanten alle Ruters kort og billetter.
Trafikantens nettsted inneholdt reiseplanlegger, kart, rutetider, nyheter og andre opplysninger. Trafikanten utviklet og driftet også sanntidsinformasjonssystemet i Oslo og Akershus som fortløpende implementeres på holdeplasser i regionen, og på internett. 
Trafikanten drev også et servicesenter på Jernbanetorget, Aker Brygge og Oslo lufthavn, Gardermoen.
Lyset på tårnet er delt inn i fem horisontale seksjoner bestående av fire røde neonrør, atskilt med ett blått. Seksjonene representerer de fem hverdagene, slik at på en mandag vil kun den nederste seksjonen lyse, mens på en fredag vil hele tårnet være opplyst.


== Historie ==
25. september 1986 ble selskapet Oslo og Akershus trafikkservice AS stiftet. Selskapet valgte allerede da merkevarenavnet Trafikanten for sin virksomhet. I 1988 åpnet Trafikantens servicesenter på Jernbanetorget, og i 1992 tok selskapet initiativ til etablering av den landsdekkende ruteopplysningstjenesten 177. Trafikantens servicepunkt på Oslo lufthavn, Gardermoen ble åpnet i 1998, mens servicepunktet på Aker Brygge ble åpnet i 2009.


== Eierskap ==
Ruter (46,92 %)
Norges Statsbaner (NSB) (24,95 %)
Rederienes Landsforening (8,45 %)
NOR-WAY Bussekspress (8,45 %)
NHO Transport (8,45 %)
Scandinavian Airlines System (SAS) og Widerøes Flyveselskap (2,78 %)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Trafikanten
Byporten

For byporten i Bergen, se Stadsporten.Byporten er navnet på et kjøpesenter, med noe annet kontorareal, knyttet til Oslo sentralstasjon. Det eies av KLP Eiendom AS. Senteret har adresse til Jernbanetorget 6 og ligger på hjørnet til Biskop Gunnerus' gate. En østlig del av bygget som benyttes av Statsbygg har adressen Biskop Gunnerus' gate 6.
Senteret har 73 butikker, 12 spisesteder, lege, tannlege og apotek. Scandic Hotel holder også til i senteret.


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Byporten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Haugesund Sparebank Arena

Haugesund Sparebank Arena (tidligere Haugesund stadion) er et stadionanlegg i Haugesund som på folkemunne kalles «Gamlå». Anlegget ligger sentralt plassert i Haugesund rett nord for Hollenderhaugen og sør for Haugesund Rutebilstasjon Flotmyr. Det er kun 700 meter fra stadion til Haugesund sentrum (indre kai ved Smedasundet). Supporterklubben til FK Haugesund (Måkeberget) holder til på nordre tribune, kalt Deepoceantribunen. Foran 2023 sesongen ble banen rehabilitert og det ble sådd i en ny, topp moderne hybridgressbane. Dette er Norges første i sitt slag da det ble lagt kunstgress først, før det ble sådd i gress. Når banen er full-grodd vil det være 90% gress og 10% kunstgress.


== Oppgraderinger ==
Styret i Stadionselskapet HKFKH AS har besluttet følgende utbyggig av Haugesund stadion:
Løpebanene skal fjernes høsten 2012
Ny gressmatte (naturgress) skal legges og flyttes helt inn til østre tribune (skal stå klart til seriestart i 2013)
Gamle vestre tribune (576 seter) skal rives og ny hovedtribune skal stå klar til 30. september 2013 (kapasiteten blir 2 500 seter)
Nordre og søndre sving får nye tribuner. HFKH AS har kjøpt kortsidene til Sandefjord fotball og tribuneseksjonene skal være installert til 2013 sesongen.
Østre tribune (2 254 seter) utvides med 1 000 nye sitteplasser i retning nord i perioden 4. november 2013 til 23. mai 2014.
Søndre sving (2019) blir bygd om til en betongtribune av Utvik. Størrelse er ikke oppgitt, men er anslagsvis på noen få hundre sitteplasser.
Nordre sving (2021) er også planlagt å bygges om til en betongtribune og leiligheter i bakkant.Den 27. mai 2021 skrev Haugesund under en fem års sponsorkontrakt med Haugesund Sparebank. Fra sesogen 2021 er det nye stadionnavnet Haugesund Sparebank Arena.


== Kapasitet ==


== Ny oppgradering 2019–d.d. ==
I forbindelse med videre oppgradering av stadion har søndre og nordre tribune planlagt utbedret fra ståtribuner til betong.


=== Tilskuerrekorder ===
8 945 FK Haugesund - SK Brann, 2-3, Runde 30 i Tippeligaen 2014
7 889 FK Haugesund - Odd Grenland, 3-1, Runde 29 i Tippeligaen 2013
7 772 FK Haugesund - Rosenborg Ballklub, 1-1, Runde 12 i Tippeligaen 2016


====== Tilskuerrekord på gammel stadion ======
17 000 Sportsklubben Haugar - Steinkjer Fotballklubb, 1-0, Semifinale i Norgesmesterskapet i 1961
14 000 Vard Haugesund - Fredrikstad Fotballklubb, 2-1, Kvartfinale i Norgesmesterskapet i 1962
9 792 FK Haugesund - Sogndal Fotball, 2-1, Runde 22 1. divisjon fotball for menn 1996


== Galleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Strandgata (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Strandgata.Strandgata (5-19) er en gate i Kvadraturen i Oslo sentrum. Gaten starter på sjøsiden av Oslo Børs og går til Jernbanetorget. På denne strekningen finner man også Børshagen, Tollbodene og Paléhaven.
Gaten ble anlagt på 1700-tallet og het opprinnelig Lille Strandgade (idet Store Strandgade var nåværende Fred. Olsens gate). Nåværende navn er fra 1934. Gaten gikk opprinnelig videre nordover fra Jernbanetorget til Nygata. På vestsiden av gaten mellom Prinsens gate og Jernbanetoget, lå Paléet som brant ned i 1942.
Det ble lagt trikkeskinner i gaten i 2009.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Strandgata». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 418. ISBN 82-573-0815-3. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (S)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 7. november 2015. 
«Fra Lille Strandgate». Historier.no. Besøkt 7. april 2019.
Fylkesvei 5122

Fylkesvei 5122 går mellom Øystese og Nygardstrondi i Kvam kommune i Hordaland.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 131 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Kvam
Porsmyrvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv131
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Aranøyene

Aranøyene (irsk: Oileáin Árann; engelsk: Aran Islands) er en øygruppe ved munningen av Galwaybukten på vestkysten av Irland.
Den største øya i øygruppen er Inishmore, (irsk: Árainn (Mhór) eller Inis Mór). Inis Mór på gælisk betyr «Store øya».
Árainn (Aran) er navnet som lokalt brukes om den største øya, men da den britiske oppmålingsmyndigheten kartla Irlands vestkyst, mente de dette var uryddig og valgte alternativet  Inishmore (Inis Mór). Dette «offisielle» navnet har likevel kommet i relativt vanlig bruk.
Den nest største av de tre øyene er Inishmaan (Inis Meáin  /  Inis Meadhóin). Den minste og østligste øya er Inisheer (Inis Thiar or Inis Oírr / Inis Oirthir).
På kartene står de gæliske navnene ved siden av den engelske formen av navnet. Siden gælisk er det vanligste språket på øyene blir likevel de gæliske formene svært ofte brukt for navn på øyene, tettsteder og for andre stedsnavn.


== Befolkning ==

Inishmore er den største av øyene med 831 innbyggere. Havna ligger ved det største tettstedet Kilronan (Cill Rónáin) med 270 innbyggere.
Den midtre øya, Inishmaan, har færrest innbyggere med 187 og er øya med minst turistvirksomhet. 
Inisheer er den minste øya med 262 innbyggere. Befolkningstallene er fra Offentlig Irsk statistikk for 2002.
Befolkningsutviklingen for øyene er:

1996: 1 303
2002: 1 281
2006: 1 218


== Turisme ==

Det er flere fort fra jernalderen på Inishmore, de viktigste kalles Dún Aengus (Dún Aonghasa) og  Det Sorte Fort (Dún Dúchathair). Besøkende kommer i stort antall, spesielt om sommeren.
Oileáin Árann Díreach organiserer turopplegg til alle tre Aran-øyene med overnatting, fly- og fergetransport. Flere busselskap, fergerederier og flyselskap sørger for gode forbindelser til og fra Rossaveal i grevskapet Galway, flyplassen Inverin. Det er også fergeforbindelse til Doolin, i grevskapet Clare i nærheten av Moherklippene).


== Aran-genseren ==
I løpet av det 20. århundre er Aran-genseren som kommer fra øyene blitt verdenskjent. Den er strikket i tykk, nesten hvit naturull med et meget bestemt mønster med stolper, fletter og nupper. Den er et godt valg om man trenger en riktig varm ullgenser. 
Mye av genserens berømmelse kan tilskrives Pádraig Ó Síocháin, som kom til øyene i femtiårene. Han ble svært glad i øyene, befolkningen og de lokale skikkene, og festet sine inntrykk på tallrike filmspoler.


== Aran-båten/The Aran currach ==
Dette er den moderne versjonen av en lett båt som kalles currach. Den er laget av seilduk trukket over et lett og tynt skjelett av tynne spanter før den ble innsatt med tjære.
Den er laget for å tåle kraftig sjø fra Atlanterhavet og bølgerefleksene utenfor klippene.
Det er sagt at fiskere fra Aran ikke så hensikt i å lære å svømme. De sjøene som bryter ned en Currach er det ingen som overlever, så det er bedre å drukne fort!
Selv om båtene tåler mye sjø, er de utsatt for rifter og hull i seilduken.


== Eksterne lenker ==
Besøk Árainn Islands
Irish Government Information on Inhabited Offshore Islands
Fylkesvei 172 (Oppland)

Fylkesvei 172 i Oppland gikk mellom Bråstadberget og Hunndalen i Gjøvik. Veien var 7,8 km lang.
Trasé: Raufossvegen – Hans Mustads Gate – Marcus Thranes Gate – Trondhjemsvegen.
2019 ble veien del av fylkesvei 2368.


== Kommuner og knutepunkter ==

 GjøvikTrondhjemsvegen 

Endepunkt Bråstadberget


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Helena Von Zweigbergk

Helena von Zweigbergk (født 18. februar 1959 i Stockholm) er en svensk forfatter og journalist.
Hun har medvirket i radioprogrammet Spanerne i Sverige. Fra høsten 2006 ble hun programleder i  TV-programmet  Filmkrönikan på svensk tv.
I tillegg til å skrive kriminalromaner har hun også skrevet barnebøker og en reportasjebok om prostitusjon sammen med
Celina Bodström.
I kriminalromanene møter vi fengselspresten Ingrid Carlberg, som jobber i et kvinnefengsel.


== Bibliografi ==
Reportasjebøker1994 – Priset man betaler för att slippa kärleikBarnebøker2001 – Måste man vera prinsesseKriminalromaner2001 – Det Gud inte såg
2003 – Kärleken skär djupa sår
2004 – Hon som bar skammen
2006 – Fly för livet Andre romaner2005 – Tusen skärvor tillit
2008 – Ur vulkanens munOversettelser til norsk


== Eksterne lenker ==
(en) Helena von Zweigbergk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Helena Von Zweigbergk på Internet Movie Database 
(en) Helena Von Zweigbergk hos The Movie Database 
(sv) Helena von Zweigbergk presentert på forlaget Norstedts nettsider
Idrettsparken (Mandal)

«Idrettsparken» omdirigeres hit. For andre idrettsparker, se «Idrettsparken (andre betydninger)»Idrettsparken er et kommunalt idrettsanlegg på Vestnes i Mandal. Idrettsplassen ble innviet i 1950 etter dugnadsarbeid. Hovedbanen har naturgress med løpebaner rundt og tribunekapasitet på 1 500 sitteplasser samt 3 000 ståplasser. Banen blir brukt av fotballklubben Mandalskameratene og tidligere av andre fotballklubber, blant annet FK Adler og Håland Ballklubb.
Bedriftsfotballen bruker også idrettsparken.
Frem til 2.Verdenskrig benyttet også Mandal Arbeider Idrettslag Vestnes-område til fotball og Mandalskameratene selvfølgelig. Den ene banen som blant annet ble brukt den gangen var noe lenger mot øst på Vestnes.(Storvollen)
Banene brukes av lag og spillere i forskjellige aldersgrupper, alle lag i Mandalsområdet kan søke om få bruke banene til organisert trening.
Uorganisert trening/spill og lek er tillatt, banene er åpne for alle når det ikke foregår organisert aktivitet. Banemesteren kan likevel stenge banen ved vedlikehold og ekstremvær.
Tilskuerrekorden på 5920 ble satt i lokalderbyet mellom MK og Start den 16. mai 2001. Til den kampen var det også leid inn provisoriske tribuneseksjoner for å kunne få plass til flere mennesker.
Ved siden av hovedbanen i gress finnes en ekstra gressbane i full størrelse, tre kunstgressbaner og en ballbinge med kunstgress, to av de i full størrelse, en kunstgressbane i ca halv størrelse og en liten ballbinge.
Det er 4 nye tennisbaner i idrettsparken med helårsdekke/kunstgrus.
Tidligere var det 3 grusbaner og en asfaltbane.
Mandal Tennisklubb har ordnet opp og gjort en meget god jobb med å oppgradere tennisbanene.


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Idrettsparken på mk.no Arkivert 14. august 2017 hos Wayback Machine.
https://www.nb.no/items/c38bddf97aa533cdd84d47d65c08ee37?page=3&searchText=%22mandal%20a%20i%20l%22
https://www.nb.no/items/6c5e5f129f1381d4f3c9032f034c15f1?page=1&searchText=%22mandal%20a%20i%20l%22
https://www.nb.no/items/6af0eac0f4ebdf1aaa6ff6afabb7f5a1?page=5&searchText=%22mandal%20a%20i%20l%22
Apotekergata (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Apotekergata.Apotekergata (6-12) er en gate i bydel St. Hanshaugen i Oslo som går fra Akersgata til Pilestredet.

Ved Apotekergatas start ligger VG-bygget og det bygget som tidligere huset Aftenposten, men disse har adresse til Akersgata. I enden av gaten finner vi Oslo tinghus med adresse C.J. Hambros plass.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Oslo byleksikon
Hjerkinn

Hjerkinn er en tettbebyggelse i Dovre kommune i Innlandet. Hjerkinn er et av Norges tørreste steder med gjennomsnittlig 222 mm nedbør i året.Hjerkinn stasjon er Dovrebanens høyestliggende stasjon på 1017 meter over havet. Hjerkinn ligger ved E6. Hjerkinn flyplass ligger ca. fem kilometer fra Hjerkinn i retning Folldal. Bussforbindelse langs Rv29 med Folldal og Alvdal i Østerdalen.


== Historie ==
Hjerkinn er en gammel skysstasjon med tradisjoner tilbake til midt på 1200-tallet. Den lå på pilegrims- og kongeveien til Trondheim, og var det høyeste punktet på Dovrefjell. På 1800-tallet kom det også skolemester til Hjerkinn i sesongen, og stedet var midtpunktet på fjellovergangen. Engelske turister var i dette århundret de første som oppdaget stedet og la grunnen for den videre hotelldrift her. Da jernbanene fra Oppdal og Dombås ble sluttført og knyttet sammen i 1921, fikk området et nytt oppsving, med hotelldrift både her og på Fokstua litt lengre vest.
Folldal gruver drev gruvedrift på Tverrfjellet frem til 1993. Forsvaret hadde et øvingsfelt i nærheten, Hjerkinn skytefelt.


== Referanser ==
Magnus Wolff Eikrem

Magnus Wolff Eikrem (født 8. august 1990 i Molde) er en norsk fotballspiller som spiller for den norske klubben Molde Fotballklubb. Han er sønn av den tidligere Molde-spilleren Knut Hallvard Eikrem.


== Karriere ==
Eikrem begynte karrieren i Molde Fotballklubb, der han spilte i alle aldersklasser frem til junioralder. I 2005 var han med å hospiterte med A-laget til Molde og spilte samtidig på klubbens andrelag i 2. divisjon. 


=== Manchester United ===
I juni 2006 ble det klart at Eikrem var klar for den engelske storklubben Manchester United etter tidligere å ha vært på prøvespill og treningsopphold hos klubben. 
Eikrem spilte seg nesten umiddelbart inn på reservelaget, mens han gikk på skole-kontrakt med klubben. Eikrem spilte i sin første sesong som høyrekant, men etter å ha endret sin posisjon til sentral midtbane ble han flere ganger innkalt til Uniteds A-lag. Den 8. august 2007 debuterte Eikrem på A-laget til United mot skotske Dunfermline. Han fikk spille de siste 12 minuttene, etter å ha kommet inn som innbytter for Ryan Giggs. Siden kampen kun var en treningskamp ble den ikke bokført som en A-lagskamp.
I sesongen 2008/2009 spilte han 20 kamper for reservelaget og skåret to mål, inkludert et spektakulært frisparkmål mot Middlesbrough. Etter denne kampen uttalte treneren hans Ole Gunnar Solskjær blant annet at: «Magnus er en talentfull spiller. Jeg har kjent ham siden han var 12 år gammel, og jeg er naturligvis veldig, veldig fornøyd når han scorer slike mål som han gjorde i går.»I sitt siste år i Manchester ble han flere ganger tatt med i A-lagstroppen, men fikk aldri debutert i en offisiell kamp.
Ved årsskiftet 2006/07 fikk Wolff Eikrem påvist diabetes.


=== Tilbake i Molde ===
Da Ole Gunnar Solskjær vendte hjem til Norge for å trene Molde ble det tidlig spekulert i om Eikrem skulle slå følge til moderklubben. Ryktene ble bekreftet og han ble presentert som Molde-spiller med drakt nummer 7. Han ble 6. november 2011 kåret til årets unge spiller i Tippeligaen 2011 av NISO, og fikk også plass på «årets lag» ved samme prisutdeling.Han mottok Kniksenprisen for årets midtbanespiller i 2012. Han ble også kåret til Årets spiller i norsk fotball av VG i 2012.Den 24. juni 2013 skrev han under på en fireårskontrakt med den nederlandske klubben Heerenveen.
Etter kun et halvt år i Nederland ble Eikrem 8. januar 2014 klar for Premier League-klubben Cardiff City FC.Han fikk deretter i 2015 kontrakt med Malmö FF, Seattle Sounders, og Molde igjen.


== A-landskamper ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Magnus Wolff Eikrem – FIFA 
(en) Magnus Wolff Eikrem – UEFA 
(en) Magnus Wolff Eikrem – Major League Soccer 
(en) Magnus Wolff Eikrem – Transfermarkt 
(en) Magnus Wolff Eikrem – national-football-teams.com 
(en) Magnus Wolff Eikrem – WorldFootball.net 
(en) Magnus Wolff Eikrem – Soccerbase.com 
(en) Magnus Wolff Eikrem – FootballDatabase.eu 
(de) Magnus Wolff Eikrem – fussballdaten.de 
(en) Magnus Wolff Eikrem – Soccerway
Fylkesvei 5236

Fylkesvei 5236 går mellom Håkonshella i Bergen og Tyssøya i Øygarden.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 207 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Bergen
 Bjorøytunnelen (Fastlandet–Bjorøyna, 2 024 m)
 ØygardenBjorøyvegen 

Bjorøyhamn
Høganeset
Uten navn 

Endepunkt Tyssøy


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5236
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger