jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rochdale (distrikt)

Rochdale er et administrativt distrikt med status som metropolitan borough i Stor-Manchester i England. Det har navn etter administrasjonssenteret Rochdale, som også er største by. 
Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved sammenslåing av Rochdale, Heywood, Middleton, Littleborough, Milnrow og Wardle. Samtlige distrikter tilhørte inntil reformen Lancashire. Distriktet er det største i Stor-Manchester. Det dekker et areal på 158,08 km² og hadde 211 699 innbyggere i 2011.


== Steder i distriktet ==
Castleton
Heywood
Littleborough
Milnrow
Rochdale
Wardle


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Metropolitan Borough of Rochdale – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
World Methodist Council

World Methodist Council ble stiftet i år 1881, og er en samling av Metodistkirker verden rundt som bekjenner seg til John Wesleys lære.
Det største kirkesamfunnet innenfor samlingen er United Methodist Church, hvor blant annet skandinaviske metodistkirker tilhører. African Methodist Episcopal Church er en annen stor gruppering som hovedsakelig bare opererer i Amerikas forente stater.
Rådet har forsamlingssteder i Lake Junaluska i Nord-Carolina og i Genève i Sveits.
Rådet omfatter flere komiteer som tar seg av lærespørsmål, sosialt arbeid, ungdomsarbeid og annet.


== Eksterne lenker ==
World Methodist Council
World Methodist Evangelism
World Methodist Evangelism Institute
World Methodist Peace Award
Yrjö Kivivirta

Yrjö Kivivirta er en tidligere finsk skihopper som konkurrerte på 1920-tallet.


== Meritter ==
Ski-VM 1926 – 5.-plass i normalbakke (med 2 hopp på 33,5 meter)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yrjö Kivivirta – FIS (skihopping)
Serubabel

Serubabel (hebraisk: זְרֻבָּבֶל moderne: Zrubbavel tiberisk: Zərubbāḇél; gresk: Ζοροβαβέλ, Zorovavel; latin: Zorobabel) var ifølge Bibelen sønnesønn av Jojakin, som hadde vært konge i Juda, men ble bortført til Babylon før rikets fall. Serubabel ble stattholder etter hjemkomsten og spilte en viktig rolle i gjenoppbyggelsen av Jerusalem og Tempelet. Han ble  stamfar til Josef, Jesu fosterfar.
Hvorvidt han virkelig hadde vært leder for dem som først vendte tilbake fra Babylon er uvisst, ettersom den fortegnelse over de hjemvendte som finnes i Esra 2 og i Nehemja 7 av flere forskere betraktes som gjeldende for en senere tid. 
På profetene Haggais og Sakarjas tid (520) sto i alle fall Serubabel med ypperstepresten Josua i spissen for jødene i Jerusalem. Serubabel var ds persernes stattholder over den jødiske kolonien (Haggai 1,1), og såvel Haggai som Sakarja utpekte ham til og med som den kommende Messias (Haggai 2,21-24, Sakarjas 6,9 ff.). Hvor lenge Serubabel innehadde sin stilling som jødenes verdslige overhode, vet man ikke, ettersom han etter denne tid forsvant ut av historien.


== Eksterne lenker ==
(en) Zorobabel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Easton's Bible Dictionary: Zerubbabel
Loeb Family Tree: Zerubbabel
Bingolotto

Bingolotto er et svensk spillprogram som går på svensk TV4 hver søndag kl. 18–20. Det sendes ca. 40 program per år. Overskuddet går direkte til det svenske foreningslivet. Programmet startet sine sendinger i 1989, først på lokal-TV, men fra 1991 på riksdekkende TV.
Den 20. september 2007 kunngjorde Folkspel (som eier Bingolotto) at Bingolotto flyttet sendingsdag fra søndag til den opprinnelige lørdagen. Samtidig kunngjorde de at Bingolotto kom til å sende på kanalen TV 4 Plus. Guldkvällar, påskeprogram samt sesongfinaler kommer fremdeles til å sendes på den ordinære TV 4. Programmet kan også sees via TV 4 Play.
For å være med i spillet må man ha en «bingolott» (bong). Hovedtyngden i programmet er at man får bingo på bongen sin. Man kan så ringe inn til programmet og vinne en «låda». Man kan også bli trukket ut på serie- og bongnummer, eller bare deler av bongnummeret. Den største premien man kan vinne er ett snurr på «Superchanshjulet», hvor man kan vinne opptil tre millioner svenske kroner.
Programleder er Rickard Olsson. Tidligere programledere har vært Leif «Loket» Olsson, Lasse Kroner, Gunde Svan, Lotta Engberg, Jan Bylund, Marie Serneholt og Ingvar Oldsberg. I tillegg er det også underholdning, artister og sofagjester.
Det er to sesonger per år (vår og høst). Hver sesong har som regel en gullkveld og en oppesitterkveld/sesongfinale, hvor det er mange flere og høyere gevinster. I slutten av hver måned er det også en månedsfinale hvor det også er flere og høyere gevinster, dog ikke så mange og store som på gullkveld og oppesitterkveld/sesongfinale.
Det finnes enkeltbonger som koster 50 kroner. Ved månedsfinaler, gullkveld og oppesitterkveld/sesongfinale finnes det også en dobbelbong som dobler alle gevinster. Denne koster 100 kroner.
I tillegg til bonger har Bingolotto også en julekalender som selges fra ca. 1. oktober til 23. desember, hvor premiene er blant annet penger, reiser og biler.
Man har også SverigeLotten, hvor man kan vinne over fem millioner kroner.
Bingolotto eies av Folkspel i Sverige – «foreningslivets eget spelbolag». Programmet produseres av Eyeworks Gothenburg. Bongene kan bare kjøpes i Sverige, og programmet kan bare sees via svensk TV 4.


== Priser ==
Enkelbong 50 SEK
Dobbelbong 100 SEK
Bingolottos julekalender 50 SEK
«Sverigelotten» 25 SEK


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Bingolotto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Folkspel i Sverige (eiere av Bingolotto)
Bingolotto via TV4 Anytime
Miltiades den yngre

Miltiades den yngre (født ca. 550, død 489 f.Kr.) var stenevø av Miltiades den eldre. Han gjorde seg til tyrann av de greske koloniene og den trakiske Kherson rundt 516 f.Kr. ved å ta dem fra sine rivaler og fengsle dem. Han giftet seg også med Hegesipyle, datter til kong Oloros av Trakia. Deres sønn Kimon var en betydelig athensk personlighet i 470– og 460–årene.
Han ble vasall av Dareios I av Persia og sluttet seg til Dareios' ekspedisjon mot skyterne rundt 513 f.Kr. Han sluttet seg til det joniske opprøret i 499 f.Kr. mot det persiske styret, etablerte vennskapsforhold til Athen og erobret øyene Lemnos og Imbros som han til slutt avstod til Athen. Men opprøret kollapset i 494 f.Kr. og Miltiades flyktet til Athen i 492 f.Kr. for å unnslippe den hevnende persiske invasjonen. Hans sønn Metiokhos ble tatt av perserne og satt i fengsel på livstid, men ble likefullt behandlet med ære som en de facto medlem av den persiske adelen.
Miltiades fryktet til å begynne med fiendtlig mottagelse for sitt tyranniske styre i Kherson da han ankom Athen. Men han lyktes i å presentere seg som beskytter av gresk frihet mot persisk despotisme og unnslapp straff. Han ble valgt til å tjene som en av de 10 generalene (strategoi) i 490 f.Kr.. Han blir ofte kreditert for taktikkene som beseiret perserne i slaget ved Maraton senere samme år.
Året etter ledet Miltiades en athensk ekspedisjon på 70 skip mot de greskbodde øyene som hadde støttet perserne. Ekspedisjonen var ingen suksess. Flåten angrep Paros som hadde blitt erobret av perserne, men klarte ikke å ta øya. Miltiades ble alvorlig såret i foten under felttoget og ble hemmet av dette. Hans nederlag førte til protester da han returnerte i Athen, noe som gjorde at hans politiske rivaler kunne utnytte hans fall fra gunsten. Han ble anklaget for forræderi, ble dømt til døden, men dommen ble omgjort til en bot på 50 talenter. Dette var en enorm sum som ingen hadde råd til på den tiden. Han ble sendt i fengsel hvor han døde, antagelig av koldbrann fra sitt sår.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hammond, N.G.L., Scullard, H.H. red. (1970): The Oxford Classical Dictionary, 2. utg.;  Oxford University Press; ISBN 0-19-869117-3
Cornelius Nepos (2006). Store personligheter. Aschehoug & Co. s. 13-20. ISBN 978-82-03-18986-9. 


== Eksterne lenker ==
Miltiades hjelm, funnet i Olympia og identifisert ved en inskripsjon
Lendering, Jona: Livius, «Miltiades», Livius.org
Aristobulus

Aristobulus eller Aristobulos er et navn som opprinnelig er gresk og som betyr «god rådgiver».


== Utbredelse ==
Det greske navnet Αριστόβουλος som kan transkriberes Aristóvoylos er noe brukt i Hellas. Aristobulus er den latiniserte formen av navnet.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Aristobulus og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Aristobulus fra Cassandreia, gresk historiker
Aristobulus fra Paneas, gresk-judeisk filosofPersoner i Makkabeerslekten:

Aristobulus I
Aristobulos II
Aristobulus IIIPersoner i Herodes-dynastiet:

Aristobulus, sønn av Herodes den store
Aristobulus den yngre
Aristobulus av Chalkis


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Aristobulus
(en) Think Baby Names: Aristobulus
Fellingstitrering

Fellingstitrering er en kjemisk reaksjon der en bruker en standardløsning med kjent løsning og kjent konsentrsjon, som når i reaksjon med prøveløsningen, feller ut et stoff. Det gjør det mulig å finne ut ukjent konsentrasjon av prøveløsning 
Et eksempel er Mohrs titrering, hvor man bruker sølvnitrat for å finne konsentrasjonen av halogenioner.
Anfin Skaaheim

Anfin Jarle Skaaheim (født 7. juli 1939 i Torvikbukt, død 27. juni 2016 i Asker) var en norsk luthersk teolog og kirkeleder på siste del av 1900- og begynnelsen av 2000-tallet.
Skaaheim var utdannet prest fra Menighetsfakultetet i Oslo, der han ble cand.theol. i 1966. Han hadde hele sin yrkesaktive karriere innenfor kristelig organisasjonsliv, blant annet som landsungdomssekretær i Indremisjonsselskapet, generalsekretær i Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag, generalsekretær i Indremisjonsselskapet og generalsekretær i Normisjon.
Skaaheim sto sentralt i fusjonen mellom Det norske lutherske Indremisjonsselskap og Den norske santalmisjon til Normisjon.Skaaheim utga flere bøker innenfor ulike genrer som teologi, kirkeliv, oppbyggelse, biografier og humor.


== Referanser ==
Fylkesvei 75 (Hedmark)

Fylkesvei 75 i Hedmark gikk mellom Vognvegen og Hamar stasjon i Hamar kommune.
Traséer: Hamar stasjon – Hakabekkvegen (1,3 km), Storhamargata vest – Vognvegen (3,9 km)
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 223, fylkesvei 1750, og fylkesvei 1752.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Hamar


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
For Fattig og Rik

For Fattig og Rik var et norsk kristent «oppbyggelsesblad» som ble utgitt som tidsskrift i perioden fra 1848 til 2000, og som det meste av tiden av hovedorgan for Det norske lutherske Indremisjonsselskap.For Fattig og Rik ble etablert av presten Honoratus Halling i 1848, med undertittelen «Et blad til Oppbyggelig Underholdning». Bladet ble senere overtatt av Den norske Lutherstiftelse (senere Det norske lutherske Indremisjonsselskap) og ble organisasjonens hovedorgan. Redaksjonen var hele tiden i Oslo.Særlig på første halvdel av 1900-tallet hadde For Fattig og Rik en sentral plass innenfor norsk kirkeliv, der profilerte personer som Johan Martin Wisløff og Ole Hallesby gav sine kommentarer inn i den norske kirkedebatten. Opplagsmessig nådde For Fattig og Rik sitt høydepunkt like etter andre verdenskrig. I 1946 hadde bladet et opplag på over 60 000. I forbindelse med fusjonen mellom Det norske lutherske Indremisjonsselskap og Den norske santalmisjon, ble både Santalmisjonens blad, Santalen, og Indremisjonsselskapets blad, For Fattig og Rik, videreført i magasinet Agenda 3:16.


== Redaktører ==

Honoratus Halling (1848–1855)
Olai Skullerud (1856–1858)
Nils Jacob Laache (1858, 1859–1873)
Christian Høy Müller (1858–1859)
H.E. Hansen (1870–1883)
C. Gundersen (1883, 1884–1885)
H.G. Heggtveit (1883–1890)
M.A. Evindvig (1884–1887)
Søren Pederson (1887–1888)
Gustav Jensen (1888–1892)
Carsten Hansteen (1891–1892)
David Vogt (1892–1895)
Hartvig Halvorsen (1896–1897)
Ole Iversen (1898–1912)
B.T. Rusdal (1900–1907)
Johan Martin Wisløff (1912–1944)
Hans Edvard Wisløff (1945–1954)
Torvald Øberg (1954–1963)
Magne C. Krohn (1963–1964)
Arne Paulsen (1964–1970)
Bjarne Stoveland (1969–1972)
Bent Reidar Eriksen (1972–1977)
Svein Rise (1978–1979)
Kurt Hjemdal (1980–1981)
Nils-Tore Andersen (1981–1982)
Gunnar Husan (1983–1986)
Trond Johansen (1986–1989)
Dag Arthur Aasbø (1989–1991)
Åge Løsnesløkken (1991–1995)
Jon Kleveland (1995–1998)
Geir Øystein Andersen (1999–2000)


== Referanser ==
Cytologi

Cytologi, eller cellelære, er et eget fag innen biologiske fag som omfatter læren om studier av celler, deres struktur og funksjonalitet.


== Cytologiske prøver ==
Den vanligste cytologiske prøven er avskrap fra livmorhalsen som taes enten på grunn av underlivsplager, eller som del av det offentlige screeningprogrammet. Denne prøven kan vise forandringer på grunn av livmorhalskreft eller den kan avsløre forandringer som kan utvikle seg til slik kreft. Det er vanlig å bruke en trepinne eller en børste som gnies mot overflaten av livmorhalsen der slimhinnen går over fra å bestå av flate celler i skjeden, til slimhinnen som i livmoren er mykere og løsere. Det er i overgangen mellom disse typene slimhinne den vanlige livmorhalskreften dannes.
Det er også mulig å sentrifugere væsker for å studere celler fra urin, ascites,(væske fra bukhulen), pleuravæske (væske fra lungehulene), cerebrospinalvæske (væske mellom hjernehinnene) og så videre.
Ved undersøkelse av kuler som kan være kreft kan det være aktuelt å ta "punksjonscytologisk prøve", det vil si at en nål/sprøytespiss stikkes inn i kulen. Enkelte ganger er det nødvendig med undertrykk, men oftest er det tilstrekkelig kun å skyve sprøytespissen med raske bevegelser i kulen. Materialet sprøytes så ut på ut på en glassplate / objektglass. Når dette er farget studeres cellene under mikroskop, gjerne av en spesialist i patologi.
Ved cytologisk undersøkelse kan det bestemmes forskjellige typer celler etter hvor de kommer fra, og det kan sees tegn på betennelse eller kreftforandringer.
Fylkesvei 74 (Hedmark)

Fylkesvei 74 i Hedmark gikk mellom Kårtorp i Ringsaker og Stortorget i Hamar. Veiens lengde var 5,5 km.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1747, fylkesvei 1748 og fylkesvei 1758.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Ringsaker

 Hamar


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Substitute

«Substitute» er en sang av The Who, skrevet av Pete Townshend. Den kom først ut som singel i mars 1966 og nådde 5.-plass på de engelske hitlistene. Senere ble den inkludert i albumet Meaty Beaty Big and Bouncy fra 1971. Sangen var opprinnelig oppfattet som en kommentar til oppfatningen om at The Who skulle være et substitutt (erstatning) for Rolling Stones, mens den senere er sett på som en kommentar til den fremmedgjøringen som ligger i å viske ut skillet mellom et skapt image og virkeligheten slik at et kunstig image overtar virkelighetsoppfatningen. 
Sangen har vakt oppsikt, ikke bare på grunn av teksten, men også den intense bassen til John Entwistle. Fra ca. 1:50 ut i sangen overtar den som det melodibærende elementet, noe som unektelig var svært dristig på midten av 1960-tallet. Sangen har et høyt driv og ble svært populær blant fansen. Den blir spilt på de fleste The Who-konserter. En konsertversjon er tatt med på det etter hvert klassiske The Who-albumet Live at Leeds og på Live at the Isle of Wight Festival 1970.
Da singelen skulle gis ut i USA ble tekstlinjen «I look all white but my dad was black» (jeg ser ut som om jeg er hvit, men faren min var svart) ansett for å være for kontroversiell for det publikumet, og ble derfor endret til «I try walking forward but my feet walk back» (Jeg prøver å gå framover, men mine føtter går bakover).
Punk rockgruppen The Ramones spilte inn sangen på albumet Acid Eaters og sangen ble også gitt ut som singel av Sex Pistols.
Et klipp av sangen er med i filmen School of Rock.


== Eksterne lenker ==
Originalpromovideo fra 1966
The Who framfører Substitute 18. mai 1974
Fylkesvei 187

Fylkesvei 1754 går mellom Vognvegen og Vangsvegen i Hamar kommune.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av hovedtraséen til den tidligere  fylkesvei 77 (Hedmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Hamar


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv187
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 1744

Fylkesvei 1744 går mellom Bergshøgda i Ringsaker og Børstad i Hamar kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 72 (Hedmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 RingsakerGamle Kongsveg 

Frøbergvegen 

 HamarStafsbergvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1744
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Lars Høgvold

Lars Høgvold (født 11. september 1888 i Løten, død 31. desember 1963 i Lillehammer) var en norsk skiløper. Han var en av landets beste skiløpere i tiden 1909–1926. Han ble tildelt kongepokalen i 1911. I 1916 ble han tildelt Holmenkollmedaljen. Han representerte Lillehammer skiklubb. Lars Høgvold var aktiv på ski på den tiden det var kombinert som gjaldt. Han ble nummer 2 i hovedlandsrennet (NM) i Brumunddal 1913 og ble premiert i Holmenkollen i en årrekke. Etter endt karriere fortsatt han innen skiidretten som leder av skiklubben på Lillehammer og han var også styremedlem i Norges Skiforbund og leder for mange delegasjoner norske skiløpere i utlandet. Han var formann i Lillehammer Indrettsforening de 12 først årene etter stiftelsen, æresmedlem fra 1932 og var leder for laget som vant Holmenkollstafetten 1929. Lars Høgvold var også en av dem som gikk opp traseen til det som ble Birkebeinerrennet. Selv deltok han en gang, i 1933 og ble nr. 2 i sin klasse.
Han arbeidet i sportsforretningen P.T. Helleberg på Lillehammer, og avanserte etterhvert til butikksjef. Han var onkel av Magnus Djupdræt.


== Meritter ==
Ski-VM 1926 – 6.-plass i spesielt hopp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Høgvold – FIS (skihopping) 
Skiforeningen.no med PDF-fil på vinnere av Holmenkollmedaljen
Hartvig Sætra

Hartvig Sætra (født 25. oktober 1933 i Krødsherad, død 29. februar 2004) var en nordnorsk skribent som skrev mye i avisene Dag og Tid og Friheten. Sætra var en ihuga venstreradikaler og målmann. Han var opprinnelig med i SV (1975–1983), men meldte seg i 1999 inn i NKP etter å ha vært partiløs en periode. Sætra brukte mye tid på det han kalte «å avsløre medieløgnene» om krigene i det tidligere Jugoslavia. En annen sak han engasjerte seg for var det samiske folkets rettigheter.
På 1970- og 80-tallet brukte Sætra mye tid på å dokumentere overgrepene til Pol Pot i Kambodsja. Dette førte naturlig nok til sterkt uvennskap med andre folk på venstresiden som sympatiserte med RV og AKP. 
I kjølvannet av Lund-rapporten viste det seg at Sætra hadde en omfangsrik mappe hos POT.
Sætra skrev flere bøker og blir av mange vurdert som en viktig premissleverandør for diskusjonen om økologi og sosialisme i Norge.
Han var en pådriver for opprettelsen av Reisa nasjonalpark.
Han ble født i Krødsherad i Buskerud, hvor han vokste opp som enebarn. Faren døde før han ble født.
Han gikk folkeskole på grendeskolen Snersrud i Krødsherad. Han gikk realskole i Vikersund i Modum og gymnas i Hønefoss i Ringerike (1952).
Deretter dro han til Gratangen for å jobbe som lærer.
Han tok lærerskolen i Oslo, før han returnerte til Gratangen.
Han ble gift i 1959, paret fikk sønnene Gunnar og Dagfinn.
Han jobbet i skolen som adjunkt, senere lektor med hovedfag i botanikk i 1971.
Han studerte også fysikk, kjemi, matematikk og nordisk mellomfag.
Han var lærer og lektor på Kongsbakken videregående skole i Tromsø, men flest år var han i Nordreisa hvor han blant annet underviste på Nordreisa videregående skole.
Fra april 1999 var han syk med kreftdiagnose.
Han giftet seg for andre gang 19. februar 2000.
I 2001 fikk han Vinjeprisen fra Riksfondet for nynorsk presse.
25. februar 2004 var han så syk at han ble lagt inn på RiTø, hvor han døde noen dager senere.


== Bøker ==
1971 – Populismen i norsk sosialisme, Pax forlag, ISBN 82-530-0010-3
1973 - Den økopolitiske sosialismen, Pax forlag, ISBN 82-530-0567-9
1986 – Reisavassdraget : floraen i Reisavassdraget, Troms, Universitetet i Tromsø, Institutt for museumsvirksomhet
1990 – Jamvektssamfunnet er ikkje noko urtete-selskap, Det Norske Samlaget, ISBN 82-521-3577-3


== Priser ==
Vinjeprisen 2001


== Eksterne lenker ==
Hartvig Sætra 1933-2004 på http://www.friheten.no
Hartvig Sætra, (1933–2004). En minneside fra NKP i Midt-Norge
I Can’t Explain

«I Can't Explain» er en sang med det engelske rockebandet The Who i 1965, hovedsakelig skrevet av Pete Townshend. Det var den første singelen med bandet under navnet The Who.
«I Can't Explain» ble også gitt ut som åpningssangen i The Whos utgivelse i 1971 albumet Meaty Beaty Big and Bouncy. Her kommenterer Townshend at sangen har nære slektskap til The Kinks' hit «You Really Got Me». Bandet har som regel inkludert sangen i konsertoppsetningene, gjerne tidlig i konsertene. Sangen er med på konsertalbumet Live at Leeds og er åpningssang på The Whos DVD Live at Lyon fra 2006.
Gitarriffet som åpner sangen har blitt kopiert utallige ganger, blant annet i The Clashs «Clash City Rockers» og «Guns on the Roof». 
Sangen uttrykker ungdoms frustrasjoner med å både komme til orde og kunne uttrykke seg på en måte som gjør at en blir hørt og lyttet til i samfunnet av voksne, og den arroganse (reell eller ikke reell) ungdom kan føle at de blir møtt med av «de voksne». Unge mennesker trykket derfor sangen til sitt bryst og gjorde at The Who umiddelbart etablerte seg som et talerør for de mange ungdommer som fant det vanskelig å kommunisere med samfunnet omkring. Dette er et tema som går igjen i flere av The Whos senere produksjoner, ikke minst i «My Generation»
Et utdrag av sangen blir framført av Elton John i hans cover versjon av «Pinball Wizard» til filmen Tommy fra 1975.
David Bowie har spilt inn en versjon av sangen på sitt album Pin Ups fra 1973 og den har blitt spilt inn av heavy metal bandet Scorpions i 1989.
The Whos originalversjon er blitt rangert som nummer 371 i bladet Rolling Stones liste over de 500 viktigste sangene gjennom tidene.


== Eksterne lenker ==
The Who spiller sangen på en promotionsfim fra 1965
Trygve Brodahl

Trygve Brodahl (født 20. august 1905 i Hønefoss, død 11. april 1996 samme sted) var en norsk langrennsløper som konkurrerte for Fossekallen IF på 1930-tallet. Han var sønn av Martin Brodahl fra Ådal og Marta Bolette (født Svingerud) fra Hole.
Han tok VM-sølv på 18 km i 1930, VM-bronse på 50 km og VM-sølv i stafett 1935. Han vant 18 km i Holmenkollen 1939 og NM 30 km i 1930 og 1939. Samme år ble han tildelt Holmenkollmedaljen. 
I senere år var Trygve Brodahl løypebas for Skiforeningen på Ringkollen, og lokalt gikk han bare under tilnavnet «Skautrollet», fordi han til stadighet kunne påtreffes på Krokskogen, der han vedlikeholdt og merket løypetraseene i sommerhalvåret og gikk opp løyper i vinterhalvåret.I 1941 etablerte han firmaet Trygve Brodahl & Co. Firmaet drev med fabrikasjon og salg av badstuovner og varmtvannsberedere. Produksjonen foregikk til dels i eget verksted på Hønefoss, dels hos underleverandører i Oslo. Badstuesaken var personlig for Brodahl, og hans innsats på området gis mye av æren for at badstue igjen ble populært i Norge.
Trygve var bror av Sverre Brodahl (1909–1998), en merittert langrennsløper som vant bronse i nordisk kombinert og sølv på 4x10 km stafett under vinter-OL 1936 og var én av grunnleggerne av skifabrikken Alme & Brodahl, som i 1950 fusjonerte med Splitkeinfabrikken, den gang eiet av Laila Schou Nilsen.


== Meritter ==
Ski-VM 1930
Sølv på 17 km
Ski-VM 1935
Bronse på 50 km
Vinter-OL 1936
11.-plass på 50 km
Holmenkollrennet 1939
Gull på 18 km
Holmenkollmedaljen 1939 (sammen Sven Selånger og Lars Bergendahl)
Norgesmester på ski:
1930 – 30 km
1939 – 30 km


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Trygve Brodahl – Olympedia 
(en) Trygve Brodahl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Trygve Brodahl – FIS (langrenn) 
Holmenkollenvinnere siden 1892 (PDF)