jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Damsay

Damsay (norrønt: Damsey/Daminsey) er en liten øy i den skotske øygruppen Orknøyene. Øya utgjør 18 hektar og strekker seg kun 11 meter over havet. Det ligger i Bay of Firth nord for hovedøya Mainland, nær Finstown. I nærheten ligger den mindre holmen Holm av Grimbister.


== Historie ==
Det er nå ubebodd, men en gang sto det et norrønt langhus der, og det var åstedet for drapet på jarlene Erlend Haraldsson av hans medjarler Ragnvald Kale Kolsson og Harald Maddadsson i 1154. Erlend hadde feiret etter at han kom tilbake til øya til jul og trakk seg så tilbake til skipet sin for drikke videre natt til 21. desember. Til tross for at de ble advart om et angrep og tilstedeværelsen av fullmåne, ble hans menn overrasket av angrepet og Erlend ble drept.Senere ble det bygget et lite nonnekloster på holmen som førte til en legende om at ingen frosker eller padder (eller muligens rotter og mus) kunne leve der. Det ble også sagt at ugift kvinne som ble gravid, ville dra dit for å be ved en forlatt helligdom til den hellige jomfru Maria.


== Arkeologi ==
Arkeolog Caroline Wickham-Jones har oppdaget en rekke nedsukne strukturer utenfor Damsay, som ser ut til å være fra neolittisk tid (bondesteinalderen). Hun har uttalt at «Vi har absolutt mye steinverk. Du kan se tomrom eller innganger... Det virkelig interessante med denne bukten er historiene om ting under havet og havnivåendringer. Våre forfedre hadde lignende problemer som vi har, og vi vil gjerne se hvordan de taklet det.» Hun beskrev en funksjon som et steinbord framstilt av «en stor steinplate som er omtrent halvannen meter lang og den sitter oppe på fire søyler eller vegger» og sa at «kvaliteten og tilstanden til noe av murverket er bemerkelsesverdig. Ingenting lignende har noen gang blitt funnet på havbunnen rundt Storbritannia.»En feltarbeidsrapport publisert i 2010 uttalte at «lokal etno-arkeologisk informasjon antyder tilstedeværelsen på en gang av en motorvei mot vest, over en strekning med grunt vann og eksisterende skjærgård» som koblet Damsay til fastlandet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bates, R.; Bates, M.; Dawson, S.; Nayling, Nigel; & Wickham-Jones, C.R. (Juni 2010): The Rising Tide Report on Fieldwork,  University of St Andrews.
Haswell-Smith, Hamish (2004): The Scottish Islands. Edinburgh: Canongate. ISBN 1-84195-454-3.
Muir, Tom (2005): Orkney in the Sagas. Kirkwall. The Orcadian. ISBN 0-9548862-2-4
Omand, Donald, red. (2003): The Orkney Book. Edinburgh. Birlinn.
MF «Skånevik»

MF «Skånevik» er en bilferge bygget i 1967 som er fredet av Riksantikvaren. I sommermånedene går «Skånevik» i turistrute i Sogn, mellom Kaupanger og Gudvangen.
Fra leveringen i 1967 og frem til 2001 gikk fergen gikk i rutefart for Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap i Hardanger og Sunnhordland. «Skånevik» ble så overtatt av Ferjelaget Skånevik i 2005 og ble fredet 2. august 2006. Riksantikvaren da en ønsket å bevare en bilferge av stål fra tiden etter andre verdenskrig. Fredningen omfatter hele fartøyet med fast inventar og utstyr. Førtøyet er ikke mye endret siden den ble bygget, endringene er vesentlig knyttet til navigasjon, kommunikasjon og redning.
Selv om «Skånevik» er fredet har fergen en aktiv pensjonisttilværelse. I tillegg til charteroppdrag har Skånevik gått i ordinær rutetrafikk på strekningen Klokkarvik-Lerøy-Bjelkarøy-Hjellestad og fra 2010 til 2012 i turistrute på Fjærlandsfjorden mellom Balestrand og Fjærland.
Skånevik har to søsterskip, M/F «Sveio» og M/F «Odda», som er bygget i samme periode.


== Fergesamband ==
Oversikten er ikke fullstendig

1967 (Sommer); 1974; 2000 (Sommer) Kinsarvik - Utne - Kvanndal
1971 - 1974, og sommeren 1975 Halhjem - Våge - Bruntveit
1999 - 2000 : Skånevik - Matre - Utåker
2002 - 2004 : Fjellbergruta
2004 (sommer) : Hansnes - Stakkvik - Karlsøy (for TFDS)
2010 - 2012 : Hella - Balestrand - Fjærland (turistrute på Fjærlandsfjorden)
2015 - : Kaupanger – Gudvangen turistrute med lokarutestopp i Dyrdal, Bakka, Styvi og Frønningen


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Bergersen, Tormod (21. oktober 2014). «Setter fredet ferge tilbake i rute» (html) (norsk). Bergensavisen. Besøkt 11. mars 2015. 
Hildal, Eirik (11. mars 2015). «Fjord2 tek over for Fjord1» (html). NRK Sogn og Fjordane. Besøkt 11. mars 2015. 
Kolltveit, Bård (1980). Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap 1880-1980 (norsk). Bergen. s. 313,394. ISBN 82-990617-0-9. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Arkivert fra originalen 28. oktober 2014. Besøkt 11. mars 2015. 
MarineTraffic (2016). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 16. januar 2016. 
Møllerhaug, Nicholas H. (2002). «Respatex» (norsk). Dag og Tid. Arkivert fra originalen (html) 2. april 2015. Besøkt 11. mars 2015. 
Riksantikvaren (2. august 2006). «M/F "Skånevik" - LLVX» (norsk). Riksantikvaren. Arkivert fra originalen (html) 2. april 2015. Besøkt 11. mars 2015. 
Sætre, Harald (2014). Fram og tilbake over fjorden - om HSD, ferjer, ferjekaiar og ferjeruter (norsk). Bergen: Kapabel. ISBN 978-82-8163-0673. «MF «Skånevik»». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 


== Eksterne lenker ==
(en) Skånevik (ship, 1967) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) IMO 6714823 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Skånevik» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) Respatexinteriør
Ramsund

Ramsund er et tettsted i Tjeldsund kommune i Troms og Finnmark. Tettstedet ligger på østsiden av Ramsundet omtrent 45 minutters kjøretur fra Harstad. I 2020 regnet ikke lenger Statistisk sentralbyrå Ramsund som et tettsted, men i 2021 oppfylte stedet igjen kriteriene.
Sentrum av Ramsund består av et lite senter med nærmatbutikk, kafeteria, pub, kino og bibliotek. Like ved ligger også Ramsund orlogsstasjon, som er øvings- og utdanningsanlegget for Marinejegerkommandoen.


== Se også ==
Ramsund kapell
Ramsund skole
Ramsundbrua


== Referanser ==
Belmont (Harrow)

Belmont er et sted i bydelen Harrow i nordlige London. Det er et boligområde med forstadspreg. Området har navn etter en haug eller høyde som ble bygget tidlig på 1700-tallet av Henry James Brydges, jarl av Carnarvon og den første hertug av Chandos. Han bygget et sommerhus på toppen av haugen for å få en strålende utsikt. Høyden er i dag golfbanen Stanmore Golf Course, bygget av Frederick Gordon, som selv sørget for å bygge jernbane fra sitt gods fra Stanmore via Belmont til Harrow & Wealdstone.Tidligere var stedet betjent av Belmont stasjon på en egen sidelinje av jernbanen.
I henhold til folketellingen av 2011 har Belmont en befolkning på 11 343 innbyggere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Belmont Circle Arkivert 30. mars 2018 hos Wayback Machine.
South Harrow

South Harrow er et sted i bydelen Harrow i London, beliggende sørvest for Harrow-on-the-Hill. Det vokste ut sør og vest fra landsbyen Roxeth som følge av jernbaneutbygging og urbanisering. Roxeth, som er dokumentert så tidlig som 845, holdt på å miste sitt historiske navn grunnet South Harrow stasjon, men byrådet besluttet å beholde det.Det ligger flere gamle kirker og store parker der. En av parkene har navn etter dronning Alexandra, som ofte besøkte stedet. South Harrow undergrunnsstasjon ligger rett utenfor et handleområdet som ble utviklet på 1990-tallet. 
Operasangeren dame Janet Baker ble født i South Harrow og hadde hus på solsiden i Harrow-on-the-Hill.


== Referanser ==
Monte Rosa

Denne artikkelen omhandler fjellmassivet Monte Rosa. For skipet med samme navn, se MS «Monte Rosa»Monte Rosa er et fjellmassiv på grensen mellom Sveits (kantonen Valais) og Italia (regionene Piemonte og Valle d'Aosta). Den høyeste toppen heter Dufourspitze (it. La Punta Dufour, fr. Pointe Dufour) og er 4634 moh. Det er den høyeste fjeltoppen i Sveits. Første bestigning fant sted 1. august 1855. Klatrerne var bl. a. Charles Hudson, J. Smyth, C. Smyth.


== Topper over 4 000 m. ==
Toppene over 4 000 m i massivet er


== Eksterne lenker ==
(en) Monte Rosa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Monte Rosa – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Plough Lane

Plough Lane var Wimbledon FC hjemmebane fra september 1912 og frem til 1991. Plough Lane ble åpnet i 1912, og siste seriekamp spilt på Plough Lane var i mai 1991. Siste kamp på Plough Lane endte med et 0-3 tap for naborival Crystal Palace FC, der hele 10 002 tilskuere hadde møtt opp for å se kampen. Tilskuerrekorden var 18 000 og ble satt i 1935. Plough Lane ble revet i 2001 av sikkerthetsmessige grunner.
Erling Christie

Erling Christie (født 19. mai 1928, død 3. september 1996) var en norsk forfatter. 
Christie var blant modernismens pionerer i Norge, både som lyriker og kritiker. Christie utgav fire diktsamlinger mens han levde, og disse er samlet i den posthumt utgitte Samlede dikt (Aschehoug 1998). 
Som litteraturarbeider introduserte Christie en rekke engelskspråklige forfattere for det norske publikum, og hans egen lyrikk var også inspirert av engelskspråklige forfattere som T. S. Eliot.
I 1959 ble Erling Christie utsatt for en ulykke som førte til at han mistet synet og ble arbeidsufør. Det ble derfor stille fra ham etter utgivelsen av Tegnene slukner, som ble publisert året etter at ulykken fant sted.


== Bibliografi ==
Drøm om havet (Aschehoug 1954)
Serenade for blå gitar (Aschehoug 1956)
Minus. Satiriske dikt (Aschehoug 1959)
Tegnene slukner (Aschehoug 1960)
Samlede dikt (Aschehoug 1998)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Digitaliserte bøker av Christie hos Nasjonalbiblioteket.
Kjartan Salvesen

Kjartan Aasland Salvesen (født 17. oktober 1976 i Sandnes) er en norsk musiker og fotballkommentator. 
Salvesen ble første gang kjent i 2001, etter at han hadde skrevet Viking Fotballklubbs cupfinalesang «Viking e tebage!» og også da han vant norsk Idol i 2004.  
I etterkant av Idol-seieren fikk han en hitsingel med «Standing Tall», skrevet av Espen Lind og Amund Bjørklund. Hans album, Then Silence og singelen «Leaving Me»  kom ut i 2007. Fra 2006 var han medprogramleder i ungdomsprogrammet Triplet på TV Vest. 
Han arbeidet en periode som ishockeykommentator på Stavanger Oilers sin kamper på nettradioen til Stavanger radio. Fra 2008 var han markedssjef i Stavanger Håndball og var med på å signere tidens største sponsorkontrakt i eliteserien for menn med Sparebanken Vest som vil betale fir millioner kroner over 4 år fra 2008. Fra 2009 arbeidet han som fotballkommentator for VGTV. I 2010 ble han ansatt i markedsavdelingen til Viking Fotballklubb.


== Diskografi ==
AlbumKjartan Salvesen (26. juli 2004)
Then Silence (10. september 2007)Singler/EP-erKjartan Salvesen (2002)
This Is What I Am (2004)
Standing Tall (2004)
Leaving Me (2007)
Live for Today (2007)
Lonely Man in Memphis (2007)
Then Silence (2007)
Då e det jul (2010), med Anh Vu & Magnhild Hadland
Eg kan ikje hjelpa for det (2011)
Dette må bli en hit! (2012), med Bye & Rønning


=== Stavangerkameratene ===
AlbumStavangerkameratene (2017)
Ein for alle (2018)Singler/EP-erVekk meg opp (2016)
Bare så du vett det (2016)
Bare du (2016)
Nettet (2017)
Vil du shalala (2017)
Forelska meg i deg igjen (2017)
Eg vett at du såg meg (2017)
Det e'kje någe å tenka på (2018)
Har du lyst, har du lov (2018)
Sånn é det bare (2018)
Pengane (2018)Deltar påWest Audio: Viking e' tebage (2001)
West Audio: Vikingtiå e tebage (2001)
Idol: Idol 2004 (2004)
EVA Records: Absolute Music 46 (2004)
Universal Music: Hits for Kids 12 (2004)
EVA Records: Absolute Music 47 (2004)
Artister i Rogaland: Nå e det tid (2005)
Pøbelbandet Ramp: Pøbelbandet Ramp med venner (2008)
EMI: VG-lista 50 år (2008)
Slagerfabrikken: Rogafest (2008)
West Audio: Ingen banke oss på stadion (2008)
Kreftomsorg Rogaland: Uten deg (2008)
Kreftomsorg Rogaland: Ta den ring (2009)
Kreftomsorg Rogaland: La den vandre (2010)
DaWorks: Sanger til trøst og glede 4 (2011)
Kreftomsorg Rogaland: Fra den ene til den andre (2011)
DaWorks: Norwegian Ballads (2012)
DaWorks: Lyden av sommer 1 (2012)
Kreftomsorg Rogaland: Fem (2012)
Kreftomsorg Rogaland: Sammen (2013)
ESS Engros: Vakre viser & ballader (2014)
Kreftomsorg Rogaland: Kreftomsorg Rogaland 8 (2015)
DaWorks: Våre vakreste viser & ballader 1 (2015)


== Eksterne lenker ==
(en) Kjartan Salvesen på Internet Movie Database 
(en) Kjartan Salvesen på Discogs 
(en) Kjartan Salvesen på MusicBrainz 
(en) Kjartan Salvesen på Genius — sangtekster 
(en) Kjartan Salvesen på Myspace
Olga Marie Mikalsen

Olga Marie Mikalsen (født 9. januar 1915 i Langevåg, død 23. januar 2006) var en norsk sanger som ble kjent for et stort publikum da hun fremførte «Hurra for deg som fyller ditt år» i en reklamefilm for Solo i forbindelse med brusens 60-årsjubileum i 1994.
Mikalsen kom fra en musikalsk familie. 20 år gammel flyttet hun til Oslo, hvor hun tok handelsskole og Bjørknes Privatskole. Hele sitt voksne liv arbeidet hun på kontor, men studerte også i flere perioder ved musikkonservatoriet i Oslo, der hun avla eksamen i blant annet solosang, anatomi og formlære.Hun debuterte i 1968 i en alder av 53 år, men først i 1980-årene ble publikum oppmerksom på hennes helt spesielle sangteknikk. Hun kalte denne tilnærmingsmåten «agogikk», forklart som et system der man gjør komponistens tonefølge til en slags kladd, hvoretter man slynget tonene ut, uavhengig av komponistens intensjon. En journalist spurte henne en gang rett ut: «Men frk. Mikalsen, publikum sitter jo og ler på konsertene dine?» Hun svarte: «Nja, men det er jeg som ler sist.» Mikalsen har blant annet opptrådt i Carnegie Hall i New York, i Stockholms konserthus, Odd Fellow Paléet i København, Purcell Room i London, Salle Pleyel i Paris og Finlandiahuset i Helsingfors.
Hennes sanglige uttrykk var sterkt personlig og unikt, og hun karakteriserte seg selv som «lyrisk alt». Hun hadde først og fremst et klassisk repertoar, og gav i mai 1994 ut platen Olga synger solo som spenner fra Bach og Händel via Grieg til «Happy Birthday To You». Denne platen lå tre uker på Dagbladet-listen. Hun ga tidligere ut en LP som var et live-opptak fra en konsert. Denne solgte hun til et par platebutikker langs Karl Johan, og den ble snart et eksotisk sjeldent samlerobjekt. Som cover-tekst var hennes livshistorie, nedtegnet av henne selv, uten komma eller punktum! Denne er også tatt med på Olga synger solo.I sine siste år bodde Mikalsen i Alfaz del Pi på Costa Blanca-kysten i Spania.


== Referanser ==


== Se også ==
Florence Foster Jenkins
Wing


== Eksterne lenker ==
Lytt til utdrag fra Olga synger solo
Olga er død – leve Olga av Sverre Gunnar Haga
Solo-reklame fra 1994: Olga Marie Mikalsen synger opera
Youtube-søk på videoer med Olga Marie Mikalsen
West Coast Swing

West Coast Swing presented by Allianz er en poengbasert konkurranse i golf som går over ni turneringer fra sesongåpningen på PGA-touren. På grunn av årstiden og klimaet spilles disse turneringene i den vestlige delen av USA, vanligvis Hawaii, California og Arizona. I 2006 begynte den med Mercedes Championships i uke 1 og sluttet med WGC–Accenture Match Play Championship og Chrysler Classic of Tucson i uke 8.
Spillere som konkurrerer i West Coast Swing mottar poeng for topp 10-plasseringer i hver av de ni turneringene, som fordeles med 100 poeng til 1.-plass gradvis ned til 10 poeng for en 10.-plass. De tre spillerne med flest poeng etter alle ni turneringene deler en bonus på 1 million dollar, der 500 000 dollar går til førsteplass, 300 000 dollar til annenplass og 200 000 dollar til tredjeplass.


== Vinnere ==
2006: Rory Sabbatini
2005: Phil Mickelson
2004: Phil Mickelson
2003: Mike Weir
2002: Chris DiMarco
2001: Davis Love III 
2000: Tiger Woods
1999: Tiger Woods
1998: Phil Mickelson


== Eksterne lenker ==
West Coast Swing på PGATOUR.com
The New England Journal of Medicine

The New England Journal of Medicine (NEJM) er et fagfellevurdert generelt medisinsk tidsskrift, utgitt av Massachusetts Medical Society, som ble grunnlagt i 1812. Tidsskriftet er det mest siterte vitenskapelige tidsskriftet i verden uansett fag, med en impact factor på 70.670 i 2018, foran The Lancet, Nature og Science. Det er et nivå 2-tidsskrift i Norsk vitenskapsindeks.


== Redaktører ==
Walter Prentice Bowers, 1921–1937
Robert Nason Nye, 1937–1947
Joseph Garland, 1947–1967
Franz J. Ingelfinger, 1967–1977
Arnold S. Relman, 1977–1991
Jerome P. Kassirer, 1991–1999
Marcia Angell, 1999–2000
Jeffrey M. Drazen, 2000-


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(zh) Offisielt nettsted 
(en) The New England Journal of Medicine – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Qatar Masters

Qatar Masters er en golfturnering som arrangeres på Doha Golf Club i Doha, Qatar. Qatar Masters ble opprettet i 1998 og er en av tre turneringer på Europatouren som spilles i Persiagulfen. I 2005 ble turneringen arrangert i samarbeid med Asiatouren for første gang.


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Toxicodendron

Toxicodendron er en slekt i sumakfamilien. Disse plantene ble tidligere regnet til slekta Rhus.
De er løvfellende busker eller trær, mer sjeldent forvedede klatreplanter. De har en hvit lateks som blir svart ved kontakt med luft. Bladene er ulikefinnete, trekoblete eller hele. Frukten er en steinfrukt.
Berøring av alle arter i slekta gir kraftig utslett, kløe og feber, frembrakt av aktivstoffet urushiol. Dette stoffet er ikke regnet som en gift, men et allergen, da det får kroppens immunforsvar til å svare med en allergisk reaksjon. Toxicodendron betyr «gifttre».
Toxicodendron er disjunkt utbredt i Nord-Amerika og Øst-Asia. Lateks fra Toxicodendron succedaneum og Toxicodendron vernicifluum brukes til å produsere østasiatiske lakkarbeider. De to vanligste artene i Nord-Amerika er giftsumak, «poison ivy» (Toxicodendron radicans) i øst og «poison oak», Toxicodendron diversilobum i vest.


== Kilder ==
«Toxicodendron». Flora of China. Besøkt 12. februar 2016. 
Ze-Long Nie m.fl. (2009). «Phylogenetic analysis of Toxicodendron (Anacardiaceae) and its biogeographic implications on the evolution of north temperate and tropical intercontinental disjunctions». Journal of Systematics and Evolution. 47 (5): 416–430. ISSN 1759-6831. doi:10.1111/j.1759-6831.2009.00045.x. 


== Eksterne lenker ==
(en) Toxicodendron – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Toxicodendron i Encyclopedia of Life 
(en) Toxicodendron i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Toxicodendron hos Dyntaxa 
(en) Toxicodendron hos ITIS 
(en) Toxicodendron hos NCBI 
(en) Toxicodendron hos The International Plant Names Index 
(en) Toxicodendron hos Tropicos 
(en) Kategori:Toxicodendron – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Toxicodendron – detaljert informasjon på Wikispecies 
Poison Oak FAQ (engelsk)
Ronald Ross

Ronald Ross (født 13. mai 1857 i Almora i Britisk India, død 16. september 1932 i London) var en britisk medisiner. Han ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1902 for sitt arbeid  med malaria.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ross ble født i Almora i Britisk India. Han var eldste sønnen til Campbell Claye Grant Ross, en britisk offiser i den indiske hæren, og Matilda Charlotte Elderton. Åtte år gammel ble Ross sendt til England for å gå på skole, først i Ryde, så i 1869 på internatskole i Springhill, ikke langt fra Southampton. I perioden 1875–1880 studerte Ross til lege ved St. Bartholomew's Hospital i London. Deretter dro han til India for å tjenestegjøre i Madras. 


=== Karriere ===
Mens han tjenestegjorde ved ulike indiske sykehus på 1880- og 1890-tallet studerte Ross malaria. I tjeneste i Bangalore kom han i kast med sammenhengen mellom forekomsten av mygg og deres tilgang på vann. Under jobb i Ootacamund i 1897 ble Ross selv rammet av malaria. Etter overføring til Secunderabad klarte han å utlede malariaparasitten til en bestemt myggvariant: malariamygg Anopheles.
Før Ross hadde parasittologen Patrick Manson foreslått at nettopp mygger smitteemnet som forårsaker malaria. Selv kunne Ross vise at malaria overføres mellom fugler gjennom myggstikk, og foreslo at mygger også vær smittebæreren også ved overføring av malaria til mennesker. Ross dissekerte Anophelesmygger og fant malariaparasitter på et tidlig stadium i utviklingen. For sin forskning på malaria ble Ross tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1902.I 1899 flyttet Ross tilbake til England, hvor han ble professor ved Liverpool School of Tropical Medicine. i 1901 ble Ross valgt til medlem av Royal College of Surgeons. Han er også medlem av vitenskapsakademiet Royal Society. Han ble ytterligere dekorert med ordner, og i 1902 mottok han Bathordenen fra kong Edward VII.
Ross jobbet også for å forebygge malariaens ytterligere utbredelse, blant annet i Vest-Afrika, ved Suezkanalen, i Hellas, på Mauritius og Kypros. Han utviklet en matematisk modell som kunne hjelpe til med å beregne malariasmittens spredning.
Ved siden av sitte legevitenskapelige arbeid skrev Ross lyrikk og teaterstykker, samt malte malerier helt uten tilknytting til den forskningen som blant annet gav han Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1902.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1902 hos Nobelprize.org
(en) Ronald Ross hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1902
Alphonse Laveran

Charles Louis Alphonse Laveran (født 18. juni 1845 i Paris i Frankrike, død 18. mai 1922 samme sted) var en fransk lege og nobelprisvinner. 
Da han tjenestegjorde ved et miltærsykehus i Constantine i Algerie, oppdaget han at årsaken til malaria var et protozon etter å ha observert parasitter hos en pasient som nylig hadde dødd av malaria. Dette var første gang at protozo ble bevist å være en årsak til sykdom. Senere jobbet han med trypanosomatida, spesielt sovesyke. For dette og senere oppdagelser av protozoenes rolle i å forårsake sykdommer, ble han tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1907.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1907 hos Nobelprize.org
(en) Alphonse Laveran hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1907
Allvar Gullstrand

Allvar Gullstrand (født 5. juni 1862 i Landskrona, død 28. juli 1930 i Stockholm) var en svensk oftalmolog (øyelege), professor og oppfinner ved Universitetet i Uppsala. Han ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1911 for sitt arbeid på dioptri på øyet.


== Utvalgte publikasjoner ==
Méthode pratique pour déterminer l’astigmatisme par la dénivelation ophthalmométrique (1889)
Objective Darstellung und photographische Abbildung von Augenmuskellähmungen (1892)
Photographisch-ophthalmiatrische und klinische Untersuchungen über die Hornhautrefraction (1896)
Allgemeine Theorie der monochromatischen Aberrationen und ihre nächsten Ergebnisse für die Ophthalmologie (1900)
Die reflexlose Ophtalmoskopie (1911)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1911 hos Nobelprize.org
(en) Allvar Gullstrand hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1911