jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ikšķile

Ikšķile (uttales «iksj-tjile»; livisk Üksküla, tysk Uexküll, svensk Yxkull; livisk üks = «én», küla = «landsby») er en regional by i Latvia. Kommunen Ikšķile hadde 8 798 innbyggere i 2011.Ikšķile var det historiske senteret i regionen Livland. I 1186 ble stedet det første bispesete i Baltikum, nemlig for det som senere skulle utvikle seg til Rīga erkebispedømme. Ruinen etter den første kirken, som ble bygget i 1184, er fremdeles bevart. Den ligger på en øy i Daugava skapt av et damanlegg.

Fra 1185 fantes det også en borg i Ikšķile, som ble stamborgen til en tysk-baltisk adelsslekt som tok navn etter stedet. Den første av denne slekten som førte navnet von Uexküll, var Johannes de Bardewisch i 1257. En linje av slekten bosatte seg senere i Sverige (der den het von Yxkull).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ikšķile – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
AirBaltic

airBaltic er Latvias største flyselskap, stiftet i 1995.  Selskapets aksjer eies i hovedsak av den latviske stat (52,6%) og Baltijas aviācijas sistēmas (47,2%). De har hjemmehavn på Riga internasjonale lufthavn (RIX). Selskapet var frem til januar 2009 deleid av SAS. Selv om SAS ikke har noen eierposisjon i selskapet lenger, samarbeider likevel selskapene tett.
airBaltic opererer også flygninger i Norge, med ruter fra Bergen, Oslo, Stavanger, Trondheim og Ålesund til Riga internasjonale lufthavn.


== Historie ==
airBaltic ble etablert den 28. august 1995 gjennom et samarbeid mellom den latviske staten og SAS. Driften startet den 1. oktober, da selskapet fikk sitt første fly levert til Riga lufthavn, en Saab 340. I 1996 gikk selskapet til anskaffelse av Avro RJ70-maskiner. Samtidig ble selskapet medlem av SAS' fordelsprogram; EuroBonus. Selskapet mottok sin første Fokker 50-maskin i 1998.
I 1999 ble airBaltic et registrert aksjeselskap, og alle selskapets Saab 340-maskiner ble erstattet av Fokker 50-maskiner. Selskapet fikk i 2003 nok en gang en ny flytype i sin flåte. Den første Boeing 737-500-maskinen ble da lagt til flåten, noe som gjorde at selskapet kunne operere med et større rutenett. Selskapet åpnet i 2004 en base på Vilnius internasjonale lufthavn i Litauen.
Flåten økte suksessivt i årene som kom, og i 2007 ble nok en ny flytype lagt til flåten. Denne gang Boeing 757-maskiner, som gjorde det mulig for selskapet å operere langdistanseflygninger til destinasjoner som for eksempel Dubai og Tiblisi.
Selskapet har siden starten hatt et sterkt samarbeid med SAS, som frem til januar 2009 eide 47,2 % av aksjene i airBaltic. Selskapet har flere daglige flygninger fra Riga til SAS' baser i København, Oslo og Stockholm. Selskapet deler også lounge med SAS, og opererer med slagordet "Well connected with SAS". Sitt samarbeid til tross, airBaltic er ikke medlem av den globale flyalliansen Star Alliance, men har enkelte codeshare-flygninger med medlemmene.


== Flåte ==

Oversikt over hvilke fly airBaltic har i sin flåte pr januar 2019.


== Tiligere flåter ==


== Destinasjoner ==
Se egen liste: AirBaltics destinasjoner.
AirBaltics rutenett dekker de fleste større lufthavner i Europa. Selskapet har også et lite antall ruter til destinasjoner i Asia og Nord-Afrika.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) AirBaltic – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) AirBaltic – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Åråsen stadion

Åråsen stadion på Kjeller i Lillestrøm kommune i Viken fylke er Lillestrøm Sportsklubbs hjemmebane, og kan romme opptil 12 500 mennesker. Stadionet ble offisielt åpnet lørdag 7. juli 1951. Før 1951 benyttet fotballen i Lillestrøm flere forskjellige idrettsplasser rundt Lillestrøm. Eieren er Lillestrøm Sportsklubb.
Åråsen er delt inn i fire forskjellige tribuneseksjoner: Notartribunen (der Kanarifansen har sitt felt), Romerikes Blad-tribunen, Lillestrøm Torv-tribunen, og Legea-tribunen. De tre siste ble bygd i 2002.
På slutten av 1990-tallet ble Åråsen utbygd til det moderne stadionet en finner i dag. Den gamle sittetribunen er det eneste som er igjen av det tidligere anlegget. I 2005 ble Åråsen ytterligere utbygd med flere kvadratmeter med næringslokaler. Kapasiteten på stadionet i dag er rundt 12 000 etter at hele tribunen ble fylt med seter. Publikumsrekord ved Åråsen var på 13.652 tilskuere under kampen mellom Lillestrøm Sportsklubb og Vålerenga Fotballklubb i 2002.
På grunn av nærheten til Kjeller flyplass er Åråsen et av svært få stadioner der flomlysmastene senkes ned etter hver kamp.


== Eksterne lenker ==
(en) Åråsen stadion – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Daugava

Daugava (latvisk), Vestre Dvina (russisk: Западная Двина – Zapadnaja Dvina) eller Vestre Dzvina (belarusisk: Заходняя Дзвiна – Zakhodnjaja Dzvina; polsk: Dźwina; tysk Düna) er en elv som renner gjennom Russland, Belarus og Latvia. Den har sitt utspring på Valdajhøydene i Russland og munner ut i Rigabukta i Latvia, en arm av Østersjøen. Den totale lengden er 1 020 km.
Daugava er knyttet til en kanal som går mellom elvene Bjarezina og Dnepr.
Det er bygget tre vannkraftverk og demninger langs elven. Rīgas HES ligger like ovenfor Riga eller 35 km fra utløpet, Ķeguma HES ligger 35 km ovenfor der igjen, 70 km fra utløpet, mens Pļaviņu HES ligger omtrent 107 km unna. Et fjerde vannkraftverk, Daugavpils HES, er også planlagt, men utbyggingen har møtt krass kritikk. Belarus har også planer om å bygge flere demninger for strømproduksjon langs sin del av Daugava.


== Byer og landsbyer langs Daugava ==
Daugavpils i Latvia
Jēkabpils i Latvia
Aizkraukle i Latvia
Ogre i Latvia
Salaspils i Latvia
Riga i Latvia
Velizj i Russland
Vitsiebsk i Belarus
Polatsk i Belarus


== Største sideelver ==
Aiviekste
Pałata
Kasplja
Mezja


== Eksterne lenker ==
(en) Daugava – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Daugava – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Nedslagsfeltet til Daugava
Vannkraftverk i Latvia langs Daugava
Wetzlar

Wetzlar er en by i den tyske delstaten Hessen, i det vestlige Tyskland. Den ligger ved elven Lahn og er forvaltningssenteret i landkretsen Lahn-Dill-Kreis.
Byen ble et industrisentrum og jernbaneknutepunkt etter den industrielle revolusjon. Byen var opprinnelig en gruveby, i nyere tid ble den spesielt kjent for sin produksjon av forskjellige typer optikk. Carl Zeiss, Leica og Minox er eksempler på varemerker for kjente optiske produkter som stammer fra Wetzlar.


== Severdigheter ==
Altes Rathaus (det gamle rådhuset)
Wetzlarer Dom (Wetzlar domkirke)
Alte Lahnbrücke (gamle Lahn Bro)


== Vennskapsbyer ==
Avignon, Frankrike
Colchester, England
Siena, Italia
Berlin-Neukölln, Tyskland
Ilmenau, Tyskland
Schladming, Østerrike
Písek, Tsjekkia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Wetzlar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Barneskole

Barneskole er en betegnelse på en skole i Norge med elever fra første til syvende klasse. Noen mindre barneskoler har kun elever fra første til fjerde klasse. Skoler der to eller flere klassetrinn er slått sammen, kalles fådelte skoler; mens små skoler med alle elevene i én gruppe kalles udelte. Årstrinnene deles gjerne inn i småskoletrinnet, som omfatter elevene i 1. til 4. klasse, og mellomtrinnet, fra 5. til 7. klasse.
Barneskolen er en del av grunnskolen.
Snarø-ulykken

Snarø-ulykken var den første flyulykken som rammet norsk sivil luftfart etter krigen. Det var et fly tilhørende Det Norske Luftfartselskap (DNL) som styrtet på Snarøya den 22. mai 1946, rett etter at det hadde tatt av fra flyplassen på Fornebu på vei mot Stockholm. 10 passasjerer og besetningen på tre omkom.
Flyet var en Junkers Ju 52/3M, med kjennetegnet LN-LAB. Det var en tidligere Luftwaffe-maskin. Ulykken skjedde bare halvannen måned etter at DNL hadde startet ruteflyvning etter krigen. Blant de omkomne var den kjente motstandsmannen og forfatteren Ronald Fangen og den svenske kunstmaleren Isaac Grünewald. Det var kun én person som overlevde ulykken, den norske ingeniøren Hans Theodor Kiær. Ingen på bakken ble skadet. 


== Ulykkesårsak ==
Flyet hadde nettopp tatt av fra Fornebu, og under stigningen mistet motor nummer én kraften. Flygerne forsøkte å returnere til flyplassen, men flyet mistet høyde, kolliderte med tretoppene og falt ned i en hage og et hus på adressen Halden Terrasse 10 på Snarøya.


== Se også ==
Katastrofer og store ulykker i Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aviation-safety.net – Ulykkesinformasjon om DNL Ju-52 LN-LAB.
Apostolisk reise

Med apostolisk reise menes en reise foretatt av paven for å besøke et eller flere steder i embets medfør. 
Den pave som gjennom tidene har gjennomført flest apostoliske reiser var Johannes Paul II. Han foretok 143 reiser innenfor Italia, og i tillegg kommer besøk i 300 av Romas 334 sogn. Han foretok også 104 utenlandsreiser; den siste var til Lourdes i Frankrike i august 2004. Reiselengden er beregnet til 1 163 865 km. 


== Eksterne lenker ==
Johannes Paul IIs reiser i Italia
Johannes Paul IIs reiser utenfor Italia
Helios Airways

Helios Airways var et gresk-kypriotisk flyselskap, etablert 1998 som det første uavhengige privateide flyselskapet på Kypros.  I mai 2000 hadde de sin første chartertur til London Gatwick. På grunn av økonomiske problemer etter et havari, ble selskapet lagt ned i 2006.Selskapet hadde gjennom sin drift fem fly i sin flåte, bestående av fire Boeing 737 og ett Airbus A319.


== Koder ==
IATA: ZU
ICAO: HCY
Anrop: Helios


== Ulykker ==
20. desember 2004 mistet en Boeing 737,samme fly som nedenfor, fra Warszawa trykk i kabinen og tre passasjer måtte i all hast til sykehuset da flyet landet i Larnaka.
15. august 2005 styrtet et av selskapets fly (Helios Airways Flight 522) utenfor Marathon i Hellas, på vei mellom Larnaka og Athen. Alle 121 ombord omkom.


== Referanser ==
Louis II de Lorraine de Guise

Louis II de Lorraine de Guise  (født 6. juli 1555 i Dampierre i Frankrike, død 24. desember 1588 på det kongelige slott i Blois) var kardinal i den katolske kirke og erkebiskop av Reims.
Han var sønn av hertug François de Lorraine, duc de Guise og bror av Henrik, 3. hertug av Guise.
I 1574 etterfulgte Louis II sin onkel Charles de Lorraine de Guise som erkebiskop av Reims, og 21. februar 1578 kreerte pave Gregor XIII ham til kardinal.
Under hugenottkrigene sto Louis og broren i spissen for den katolske liga. Ligaen ble etterhvert så sterk at den i realiteten kontrollerte Frankrike, og Louis' bror Henrik kastet sine øyne på tronen. Kong Henrik III av Frankrike bestemte seg for å kvitte seg med Huset Guise. Louis' bror Henrik ble tilkalt til kongens slott i Blois og straks myrdet, mens Louis ble myrdet dagen etter. Dette opprørte støttespillere og gjenværende familiemedlemmer så sterkt at kongen måtte flykte, men året etter myrdet en agent fra Ligaen ham.
Louis II var i slekt med Louis I de Guise (1553) og Louis III de Guise (1615).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) I Salvador Miranda: The Cardinals of the Holy Roman Church, online på fiu.edu, websiden til Florida International University
Gerard van Groesbeeck

Gerard van Groesbeeck (født 1517 på borgen Curingen ved Hasselt som i dag ligger i Belgia, død 23. desember 1580) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Liège. Han gjorde sitt ytterste for å motvirke protestantisk innflytelse, og slo ned oppstander i Hasselt, Maaseyck og Maastricht i 1567.
Han ble kreert til kardinal 21. februar 1578 av pave Gregor XIII.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Johan Friso av Oranien-Nassau

Johan Friso, prins av Oranien-Nassau, greve av Oranien-Nassau, jonkheer van Amsberg (Johan Friso Bernhard Christiaan David) (født 25. september 1968 i Utrecht, død 12. august 2013 i Huis ten Bosch i Haag) var sønn av dronning Beatrix av Nederland og prins Claus av Nederland. Han ble ofte kalt bare Friso.
Fra fødselen av var han prins Johan Friso av Nederland, men som følge av sitt ekteskap mistet han både denne tittelen og arveretten til tronen. Han forlovet seg med Mabel Wisse Smit i juni 2003, og av parets eget ønske ble det ikke søkt om tillatelse til ekteskapet. Grunnen til dette var at Mabel Wisse Smit tidligere hadde hatt et forhold til den nederlandske mafialederen Klaas Bruinsma. Prins Johan Friso og Mabel giftet seg uansett den 24. april 2004.
Ekteparet hadde to døtre, grevinne Luana av Oranien-Nassau, jonkvrouwe van Amsberg, som ble født den 26. mars 2005 og grevinne Zaria av Oranien-Nassau, jonkvrouwe van Amsberg som ble født den 18. juni 2006.
Johan Friso var gudsønn av kong Harald V av Norge.


== Ulykke og dødsfall ==
17. februar 2012 ble han tatt av et snøskred under skikjøring i Østerrike. Etter ulykken ble prinsen liggende i koma, og det var påvist alvorlig hjerneskade, frem til sin død den 12. august 2013. Han ble først behandlet på Landeskrankenhaus i Innsbruck, før han i begynnelsen av mars 2012 ble overført til Wellington Hospital i hjembyen London. Han hadde siden november 2012 vist minimalt med tegn til bevissthet. I juli 2013 ble han flyttet til palasset Huis ten Bosch i Haag hvor han døde 12. august.


== Referanser ==
Moksa

Moksa er en elv i Øyer kommune, Innlandet fylke. Elva renner ut i Gudbrandsdalslågen ved Tretten.


== Geografi ==
Moksavassdraget, som er 26,4 km langt, har utspring i Akksjøen ca 958 moh. i Øyer 7,5 km sør for Høgtinden i Goppollfjellet. Den første delen av elven kalles Akksjøbekken og renner først mot nord og flyter gjennom innsjøen Djupen (917 moh.) der den dreier mot vest. Fra Djupen heter elven Grunnesåa og svinger sørover før den løper sammen med Bretta som kommer fra Brettdalsvatnet i sørøst (ca 910 moh.). Selve Moksa er 12,9 km og begynner der Bretta møter Vålsjøbekken fra nord (847 moh.) med utspring i Vålsjøen (873 moh.).


== Kraftverk ==
Vassdraget har 4 regulerte magasin; Goppollen (det øverste regulerte vatnet), Djupen, Grunnvatnet og Våsjøen som tilsammen rommer 15 % av nedbørfeltets årlige avrenning på 55 mill. m³. Fra Goppollen renner vannet ned i Grunnvatnet, som også mottar vannet fra Djupen. Innsjøen Grunnvatnet drenerer til elva Moksa, ca. 5 km lengre nede får Moksa tilført vannet fra Våsjøen og ca. 2 km ovenfor utløpet i Lågen ligger inntaksdammen til Kraftstasjonen Moksa 1. Derfra føres driftsvannet i rør 1300 m ned til kraftstasjonen hvor det igjen føres ut i Moksa. Tidligere gikk vannet fra Moksa 1 direkte inn i inntaket til kraftstasjonen Moksa 0, som nå er nedlagt. Hele gamle Moksa kraftverk ble nedlagt og erstattet av et nytt i 1989.Det nye kraftverket får et inntaksmagasin ca. 2 km ovenfor det eksisterende, med en reguleringshøyde på 4 m. Driftsvannet vil bli ført ut i Moksa ved Stav, som tilfellet er i dag.


== Flommer ==
Elven gjorde store materielle skader da den skiftet løp under flommen i 1995 (se Norges flomhistorie og Vesleofsen). Den nederste delen av løpet er nå støpt i betong for å hindre tilsvarende skader. Deler av området som ble ødelagt av flommen, er i dag gjort om til Moksa Kunstpark.


== Referanser ==
Marit Synnøve Berg

Marit Synnøve Berg (født 10. juli 1964) er en norsk skuespiller fra Stavanger. Hun er blant annet kjent for rollen som Marianne Halvorsen i TV 2s såpeserie Hotel Cæsar og som Trine Sønsteby i Nobel – fred for enhver pris.
Marit Synnøve Berg var elev ved Stavanger katedralskole.
Berg studerte ved Statens Teaterhøgskole fra 1986 til 1989, og har siden den gang hatt en rekke roller både på scene og fjernsyn, i film, radioteater og som stemme i tegnefilm.


== Teater ==
Hun har vært tilknyttet Riksteatret, Rogaland Teater, Teatret Vårt, Teater Ibsen, Teater Manu, Brageteatret, Oslo Nye Teater, Nationaltheatret, Teater Innlandet, Akershus Teater (nå Unge Viken Teater) og Agder Teater, og har spilt ledende roller i blant annet Hedda Gabler og En midtsommernattsdrøm. Hun spilte tittelrollen i musikalen Lady Arbuthnott ved JazzåTeatret på Sunndalsøra 2001–2010. I 2021 turnerte hun i Norge og Sverige med Teater Manu.


=== Roller (utvalg) ===


==== Bør Børson jr. (2018) ====
I Teater Innlandets musikal Bør Børson jr. spilte Berg Torsøia og Stuepiken. Regi/manusbearbeidelse: Lars Erik Holter.


==== Den egoistiske kjempen (2018) ====
I 2018 spilte Berg i forestillingen Den egoistiske kjempen, en figurteaterproduksjon ved Akershus Teater. Regien var ved Bo Anders Sundstedt, og teaterfigurene var utformet av Jon Mihle. Manus var basert på Oscar Wildes fortelling med samme tittel.


== TV ==
På TV har Marit Synnøve Berg hatt en rekke biroller, blant annet i dramaserien Brigaden og i komiserien Bot og bedring. Hun hadde også en større rolle i NRKs dramaserie Fortuna (1993), som var basert på en roman av Alexander L. Kielland. Høsten 2010 var hun å se som Nokas-ansatte «Beate» i filmen Nokas. I krigsdramaet Nobel – fred for enhver pris spilte hun i episode 2 og 3 rollefiguren «Trine Sønsteby».


== Filmografi (utvalg) ==
2000: Ballen i øyet (spillefilm) – sykepleier 1
2004: Hotel Cæsar (såpeopera) – Marianne Halvorsen
2009: Orkestergraven (fjernsynsfilm) – advokat Stang
2010: Nokas (TV-serie) – Beate
2011: Monarkiet (TV-serie) – stemmen til alle kvinnelige figurer
2013: Kyss meg for faen i helvete (spillefilm) – Tales mor
2014: Mammon (TV-miniserie) – kommentator
2015: Skam (nett-TV-serie) – Evas mor
2016: Nobel – fred for enhver pris (TV-serie) – Trine Sønsteby
2018: Lykkeland sesong 1 (TV-serie) – Bergljot
2018–2019: Side om side (TV-serie) – Kari
2019: Wisting (TV-serie) – Irene
2019: Skitten snø (TV-serie) – Charlottes mor
2020: Livstid (TV-serie) – Olivia Eik
2020: Det Aller Verste (kortftlm) – Hannahs mor
2021: Bortført (TV-serie) – Marianne, departementsansatt
2021: Bislett bnb (TV-serie) – rektor


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettside
(en) Marit Synnøve Berg på Internet Movie Database 
(no) Marit Synnøve Berg hos Sceneweb 
(en) Marit Synnøve Berg hos The Movie Database
Mabel av Oranien-Nassau

Mabel Martine Wisse Smit, født Mabel Martine Los, prinsesse av Oranien-Nassau, grevinne av Oranien-Nassau, jonkvrouwe van Amsberg (født i Pijnacker 11. august 1968) var gift med dronning Beatrix av Nederlands andre sønn, prins Johan Friso av Oranien-Nassau.
Hun er datter av Henk Loos og Flos Kooman, og har to yngre søstre. Faren døde da hun var ni år gammel, og da moren giftet seg med Peter Wisse Smit i 1984 tok Mabel stefarens etternavn.
Da hun ble forlovet med prins Johan Friso av Nederland i 2003, kom det snart for en dag at hun hadde hatt relasjoner til mafialederen Klaas Bruinsma, og det ble derfor ikke søkt om tillatelse til ekteskapet. Prins Johan Friso ga avkall både på sin tittel og arverett, og paret giftet seg 24. april 2004. 
Prins Johan Friso og prinsesse Mabel er foreldre til to døtre, grevinne Luana av Oranien-Nassau, jonkvrouwe van Amsberg, som ble født den 26. mars 2005 og grevinne Zaria av Oranien-Nassau, jonkvrouwe van Amsberg som ble født den 18. juni 2006. De bor for tiden i London.


== Referanser ==
A Century Ends

A Century Ends er et musikkalbum av musikeren David Gray, utgitt i 1993. Shine, Birds Without Wings og Wisdom ble gitt ut som singler fra dette albumet.


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av David Gray.

«Shine» – 4:33
«A Century Ends» – 5:08
«Debauchery» – 3:27
«Let the Truth Sting» – 5:30
«Gathering Dust» – 6:43
«Wisdom» – 4:15
«Lead Me Upstairs» – 4:54
«Living Room» – 3:44
«Birds Without Wings» – 4:50
«It's All Over» – 6:50


== Personell ==
David Gray – vokal, gitar
Neil MacColl – gitar, mandolin, bakgrunnsvokal
Dave Anderson – piano, Wurlitzer, orgel
Mark Smith – bass
Steve Sidelnyk – trommer, perkusjon
Mike Smith – saksofon


== Eksterne lenker ==
(en) A Century Ends på Discogs 
(en) A Century Ends på MusicBrainz 
(en) A Century Ends på Spotify 
(en) A Century Ends på AllMusic
Luana av Oranien-Nassau, jonkvrouwe van Amsberg

Emma Luana Ninette Sophie, grevinne av Oranien-Nassau, jonkvrouwe van Amsberg (født 26. mars 2005 i London) er datter av prins Johan Friso og prinsesse Mabel av Oranien-Nassau, og barnebarn av Nederlands dronning Beatrix og prins Claus.
Ettersom faren ga avkall på sin arverett til tronen da han giftet seg, har heller ikke grevinne Luana arverett.


== Referanser ==
Flesh

Flesh er det andre musikkalbumet fra David Gray, utgitt i 1994.


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av David Gray.

«What Are You?» – 3:30
«The Light» – 4:10
«Coming Down» – 6:15
«Falling Free» – 3:25
«Made Up My Mind» – 3:43
«Mystery of Love» – 5:32
«Lullaby» – 3:39
«New Horizons» – 5:56
«Loves Old Song» – 3:47
«Flesh» – 5:21


== Personell ==
David Gray – vokal, gitar
Neil MacColl – gitarer, mandolin, autoharpe, slide gitar, bakgrunnsvokal
David Nolte – bass
Seamus Beaghen – piano
Andy Metcalfe – orgel, piano
Craig McClune – trommer, perkusjon
Roy Dodds – perkusjon
Simon Edwards – akustisk bass


== Eksterne lenker ==
(en) Flesh på Discogs 
(en) Flesh på MusicBrainz 
(en) Flesh på Spotify 
(en) Flesh på AllMusic
Sell, Sell, Sell

Sell, Sell, Sell er det tredje musikkalbumet fra David Gray, utgitt i 1996.


== Sporliste ==
«Faster, Sooner, Now»
«Late Night Radio»
«Sell, Sell, Sell»
«Hold on to Nothing»
«Everytime»
«Magdalena»
«Smile»
«Only the Lonely»
«What Am I Doing Wrong?»
«Gutters Full of Rain»
«Forever Is Tomorrow Is Today»
«Folk Song»


== Personell ==
David Gray – vokal, gitar, keyboard, munnspill
Craig McClune – trommer, perkusjon, bass, bakgrunnsvokal
David Nolte – gitar, bass, piano, orgel
Kristi Callan – bakgrunnsvokal


== Eksterne lenker ==
(en) Sell, Sell på Discogs 
(en) Sell, Sell på MusicBrainz 
(en) Sell, Sell på Spotify 
(en) Sell, Sell på AllMusic
White Ladder

White Ladder er det fjerde musikkalbumet fra David Gray, utgitt i 1998. Babylon, Please Forgive Me, This Year's Love, Sail Away og Say Hello, Wave Goodbye ble gitt ut som singler i perioden 1999–2001.
White Ladder var David Grays musikalske gjennombrudd, og ble godt mottatt av kritikere og fans.


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av David Gray unntatt hvor annet er angitt.

«Please Forgive Me» – 5:35
«Babylon» – 4:25
«My Oh My» (Grey, McClune) – 4:37
«We're Not Right» (Gray, McClune, Polson) – 3:03
«Nightblindness» – 4:23
«Silver Lining» – 6:00
«White Ladder» (Gray, McClune, Polson) – 4:14
«This Year's Love» – 4:05
«Sail Away» – 5:15
«Say Hello, Wave Goodbye» (Marc Almond, David Ball) – 9:03


== Personell ==
David Gray – vokal, gitar, piano, keyboard
Craig McClune – trommer, bass, vokal, keyboard
Tim Bradshaw – keyboard
Simon Edwards – bass
Colm Mac Con Iomaire – fiolin


== Eksterne lenker ==
(en) White Ladder på Discogs 
(en) White Ladder på MusicBrainz 
(en) White Ladder på Spotify 
(en) White Ladder på AllMusic
Lost Songs 95-98

Lost Songs 95-98 er det femte musikkalbumet fra David Gray, utgitt i 2001. Albumet består av uutgitte sanger Gray skrev mellom 1995 og 1998. Innspillingene ble gjort i løpet av ni dager fra 20. oktober til 29. oktober 1999.


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av David Gray.

«Flame Turns Blue» – 4:53
«Twilight» – 2:23
«Hold On» – 1:55
«As I'm Leaving» – 4:35
«If Your Love Is Real» – 3:35
«Tidal Wave» – 2:20
«Falling Down the Mountainside» – 4:50
«January Rain» – 2:45
«Red Moon» – 3:26
«A Clean Pair of Eyes» – 4:59
«Wurlitzer» – 1:19


== Personell ==
David Gray – vokal, gitar, Wurlitzer
Craig McClune – trommer, bass, bakgrunnsvokal
Tim Bradshaw – bass, piano, orgel, Wurlitzer


== Eksterne lenker ==
(en) Lost Songs 95-98 på Discogs 
(en) Lost Songs 95-98 på MusicBrainz 
(en) Lost Songs 95-98 på Spotify 
(en) Lost Songs 95-98 på AllMusic
The EP’s 1992–1994

The EP's 1992-1994 er et samlealbum fra David Gray, utgitt 10. juli 2001.


== Sporliste ==
«Birds Without Wings»
«L's Song»
«The Light»
«Shine»
«Brick Walls»
«The Rice»
«Wisdom»
«Lovers»
«4 A.M.»
«Coming Down»
Multimedia-innhold
«Shine» (musikkvideo)
«Wisdom» (musikkvideo)


== Eksterne lenker ==
(en) The EP's 1992–1994 på Discogs 
(en) The EP's 1992–1994 på MusicBrainz 
(en) The EP's 1992–1994 på AllMusic