jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Eugen Jørgensen

Eugen Honoratius Jørgensen (født 29. november 1862 i Kristiania, død 14. mai 1938 i Bergen) var en norsk botaniker.
Han hadde artium fra Oslo katedralskole i 1880, og ble cand. real. i 1887, med utmerkede karakterer i matematikk og fysikk. Han ble tidlig interessert i botanikk, og allerede i 1883 utga han en beskrivelse over floraen i Langesund og Kragerø. Han arbeidet som middelskolelærer flere steder i Norge (Tromsø, Hammerfest, Sandefjord, Kristiania) før han i 1894 fikk jobb ved Bergen katedralskole, hvor han ble til pensjonsalderen i 1932.
Jørgensen fortsatte sine botaniske studier, fra 1898 med stipendier fra Bergen Museum, og fra 1914 som statsstipendiat. Han skrev florageografiske studier fra flere steder hvor han oppholdt seg.  Han skrev omfattende avhandlinger om levermoser (Hepatophyta) og øyentrøst (Euphrasia). Ettersom Bergen Museum arbeidet med marin flora, ble Jørgensen engasjert i dette arbeidet, og han utga etterhvert flere taksonomiske studier om plankton, blant annet The protist plankton and the diatoms in bottom samples som han utga sammen med Hydrographical and Biological investigations in Norwegian Fiords av Ole Nordgaard i 1905. Innenfor det lettere faglige forfatterskap var han også redaktør for flere utgaver av Norsk flora : til bruk ved skoler og botaniske utflugter og Lærebok i botanikk for middelskolen, begge opprinnelig utgitt av H.L. Sørensen.
Jørgensens botaniske studier førte ham til Svalbard i 1896, til Mexicogulfen i 1910 og til Novaja Semlja i 1921. 
Jørgensen omtales som en hardtarbeidende, sjenert mann. 
Hans samlinger av plankton og bilder befinner seg nå ved Universitetet i Bergen. Hans samlinger av radiolarie-slides befinner seg ved Naturhistorisk Museum i Oslo.


== Bibliografi ==
Lidt om vegetationen ved Kaafjorden i Lyngen . 1893
Om floraen i Nord-Reisen og tilstødende dele af Lyngen . 1894
Ueber die Tintinnodeen der norwegischen Westküste . 1899
Protophyten und Protozoën im Plankton aus der norwegischen Westküste . 1899
Lidt om udbredelsen af nogle af vore sjeldneste vestlandske levermoser . 1901
Die Ceratien : eine kurze Monographie der Gattung Ceratium Schrank. 1911
Die Euphrasia-Arten Norwegens. 1916
Mediterranian Ceratia ; Mediterranian Dinophysiaceae ; Mediterranian Tintinnidae.. 1920-1924
Notiser til Norges levermosflora . 2 bd, 1922-26
Norges levermoser. 1934


== Referanser ==


== Litteratur ==
radiolaria.org
PA Resources

PA Resources AB er et svensk oljeselskap. Selskapet kjøper, utvikler og utvinner olje og gass, og dessuten driver selskapet letevirksomhet etter nye reserver.
PA Resources driver først og fremst i Tunisia. Mindre felt eies i Republikken Kongo (Brazzaville) samt i Ekvatorial-Guinea. PA Resources er et av de største selskapene i Tunisia. Hovedkontoret ligger i Stockholm, Sverige. Administrerende direktør siden start 1996 er Ulrik Jansson.
PA Resources produserte 672 000 fat med olje i Tunisia i første kvartal 2007. PA Resources største produksjonstilgang i Tunisia er Didonfeltet som eies 100 prosent av konsernet. Den nye produksjonsplattformen ble satt i drift allerede i desember 2006, men utbyggingen av feltet ble sluttført første kvartal 2007.
PA Resources Norge ble 1. januar 2009 kjøpt opp av Bayerngas Norge. PA resources mistet noe av sin produksjonskapasitet ved at deres 10 % eierandel av Volve oljefelt ble overdratt til Bayerngas Norge i oppkjøpet.
For 4. kvartal 2010 rapporterte PA Resources skuffende EBITDA på 358 mill. SEK. Azurite Marine bidro til lavere EBITDA enn tidligere. PAR produserer 17000 fat olje per dag som ventes å øke til 20000 i annet halvår 2010. Oljeproduksjonen i Tunisia ser med dette ut til å ha nådd toppen.


== Eksterne lenker ==
PA Resources' nettsted
Den vitruviske mann

Den vitruviske mann eller Den vitruvianske mannen (på latin Homo Vitruvianus) er en proporsjonsstudie fra en skisseblokk til Leonardo da Vinci fra rundt år 1487. Tegningen viser en naken mannskropp forfra med utslåtte armer og rette bein, innskrevet i en sirkel og et kvadrat. 
Motivet illustrerer en tekst av den romerske arkitekten Vitruvius som beskriver relasjoner mellom geometri og menneskekroppens proporsjoner. Høyden til kroppen er beregnet til åtte hoder. 
Bildet er et typisk eksempel på kunst i renessansen, hvor det var vanlig å framstille mennesket nakent, etter slik det også var i antikken. Originalen, som måler 34,4 x 25,5 cm, finnes i Gallerie dell'Accademia i Venezia i Italia. Notatene som hører til tegningen er skrevet speilvendt.


== Eksterne lenker ==
(en) Vitruvian Man by Leonardo da Vinci – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Den vitruviske mann
Geometrien i Den vitruviske mann
Iraks riksvåpen

Iraks riksvåpen består av Saladins ørn som på brystet har et skjold med farger og inndeling fra Iraks flagg. Ørnen sitter på en grønn navneplate med teksten الجمهورية العراقية (al-Jumhuriya al-`Iraqiya eller «Den irakiske republikk»).

		
		
		
		


== Historie ==


=== 1932−1959 ===
Hasjimitt-kongedømmets riksvåpen har fellestrekk med våpenet til kongedømmet Jordan.
Den gyldne kronen på toppen, sammensatt av fem buer med perledesign og festet til basen med et relieffdesign med innlagte rubiner og smaragder, symboliserer kongemakten. På toppen av kronen er det en spydspiss som representerer det hasjimittiske banneret.
Kronen hviler på en kongelig mantel, som betyr offer og renhet. Mantelen er knyttet opp med gyldne tråder og samlet på hver side med gyldne duskesnorer som avdekker et hvitt silkefôr.
Over det sentrale skjoldet er det to stjerner. Disse representerer Ishtar og Shamash.
De to skjoldholderne er Babylons løve til høyre og araberhest til venstre, begge tradisjonelle symboler på kongemakten.
Skjoldet i midten er en skildring av landet Mesopotamia. Det viser de to elvene Eufrat og Tigris som renner gjennom ørkenen, og deres sammenløp ved Shatt al-Arab. Ved sammenløpet er et tre ved elvebredden som symboliserer verdens største daddelpalmeskog som pleide å være der. Under treet over elvene er en krumsabel og et spyd som tegn på landets forsvar. Rundt skjoldet på toppen står det i kufisk skrift «Kongedømmet Irak», og under uavhengighetsåret 1932.
Under skjoldet ligger gull hveteaks og en bomullsplante.


=== 1959−1965 ===
Det første statsemblemet under Abd al-Karim Qassim beholdt solskive-symbolet for Ishtar og Shamash, i form av en sirkel med åtte gyldne stråler. Mellom hver stråle viser det seg en dyprød projeksjon av en stjerne. I midten er det et gylden hveteaks på et blått område omgitt av et svart tannhjul, en hvit ring, og en ny svart ring. På den hvite ringen ligger et svart arabisk sverd til høyre og en svart kurdisk kniv til venstre. Mellom dem står det øverst i svart kufisk skrift «Republikken Irak», mellom håndtakene står det, også i svart kufisk skrift, 14. juli 1958.


== Referanser ==


== Se også ==
Egypts riksvåpen
Saladins ørn
Flakt ørn
Iberia Airlines

Iberia Líneas Aéreas de España, S.A., vanligvis kalt Iberia, er Spanias største flyselskap, med hovedkontor i Madrid. Selskapets hovedbaser ligger i Madrid Barajas International Airport og Barcelona internasjonale lufthavn. Selskapet fusjonerte september 2009 med British Airways til det nye selskapet International Airlines Group, hvor begge selskapene fortsatt opererer under eget navn og varemerke.


== Flåte ==
Iberias flåte inneholder følgende fly mars 2007:


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Iberia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Iberia – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
São Pedro lufthavn

São Pedro lufthavn (IATA: VXE, ICAO: GVSV) (portugisisk: Aeroporto de São Pedro), er Kapp Verdes tredje største lufthavn.  Den ligger på øya São Vicente, rundt 5 kilometer fra sentrum av byen Mindelo, og den betjener hele øya, samt naboøya Santo Antão.  Den ligger i dalområdet på øya, nord for landsbyen São Pedro. Lufthavna ble åpnet i 1960. 
I 2005 begynte arbeidet med å omgjøre São Pedro til en internasjonal lufthavn, med utbyggingen av en ny og moderne terminal.


== Flyselskaper og destinasjoner ==
TACV (Praia, Sal, São Nicolau)


== Kilder ==
Flyplassinformasjon om GVSV hos World Aero Data


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Cesária Évora Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dverghare

Dverghare er Norges minste godkjente kaninrase. Idealvekten for voksne dyr ligger på 0,71 – 1,3 kg.
Rasen kommer fra England, hvor den blir kalt Polish. Rasen ble først utstilt i Hull i 1884 av Mr George Hedworth, som viste frem 17 hvite polishkaniner.


== Se også ==
Liste over kaninraser
Rhiziner

Rhiziner er festetråder på undersiden av lav som fester lavens plantelegeme, thallus, til underlaget. Rhiziner er tynne hyfer eller hyfetråder (en cellerekke) som vokser ut fra underbarken på laven og inn i substratet – det som laven vokser på. Rhizinene har imidlertid ingen aktiv nærings- eller vannoppsamlende funksjon, som roten hos karplanter.


== Referanser ==
MaiJazz

MaiJazz er en internasjonal jazzfestival som arrangeres årlig i Stavanger i begynnelsen av mai. Festivalen ble arrangert første gang i 1989 og hadde da fire konserter og ca. 400 besøkende. Siden den gang har festivalen vokst, og ved 25-årsjubileet i 2013 hadde festivalen over 50 konserter og 14 000 besøkende. MaiJazz er en ideell organisasjon tilknyttet Stavanger Jazzforum.
Siden 2013 har tildeling av Mølsterprisen hvert del av festivalprogrammet.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Evig solskinn i et plettfritt sinn

Evig solskinn i et plettfritt sinn er en amerikansk romantisk, science fiction dramafilm fra 2004 i regi av Michel Gondry, og er skrevet av Charlie Kaufman. Filmens to hovedroller spilles av Jim Carrey og Kate Winslet, med biroller av Kirsten Dunst, Mark Ruffalo, Elijah Wood og Tom Wilkinson. Filmen henter elementer fra psykologisk drama, science fiction, og har et ikke-lineært narrativ som en del av det å utforske minnets natur og romantisk kjærlighet. Filmens tittel er et sitat fra diktet "Eloisa to Abelard" av Alexander Pope.
Filmen vant Oscar for beste originalmanus .


== Handling ==
Etter en krangel oppdager Joel Barish (Jim Carrey) at kjæresten Clementine Kruczynski (Kate Winslet) har fått alle minnene sine om ham slettet ved klinikken Lacuna i New York City. Klinikken har en unik teknologi som kan slette alle minner om personer og hendelser når pasienten sover.  
Joel bestemmer seg for å gjøre det samme. Det viser seg imidlertid at Joel opplever utviskingsprosessen som en bevisst drøm der han sendes fra minne til minne mens de slettes. Etter å ha gjenopplevd et særlig følelsesladet minne, innser han at han ikke ønsker å glemme Clementine likevel. Han forsøker å motsette seg minnefjerningen, selv om han ikke klarer å forlate den bevisste drømmen. 
Samtidig har de ansatte i Lacuna – Patrick Wertz (Elijah Wood), Mary Svevo (Kirsten Dunst), Stan Fink (Mark Ruffalo) og Howard Mierzwiak (Tom Wilkinson) – sine egne drama som utspiller seg mens Joel sover. 
I slutten av filmen finner Joel og Clementine tilbake til hverandre. De får avslørt at de har hatt et forhold som de begge har visket ut minnene om, og da de blir klar over det smertefulle bruddet blir de sjokkert. Avsløringen fører nesten til at de går fra hverandre på nytt, men de blir enige om å gi hverandre en ny sjanse. 


== Rolleliste ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Evig solskinn i et plettfritt sinn på Internet Movie Database 
(no) Evig solskinn i et plettfritt sinn hos Filmfront 
(no) Evig solskinn i et plettfritt sinn på NRK TV 
(sv) Evig solskinn i et plettfritt sinn i Svensk Filmdatabas 
(da) Evig solskinn i et plettfritt sinn i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Evig solskinn i et plettfritt sinn på Allociné 
(nl) Evig solskinn i et plettfritt sinn på MovieMeter 
(en) Evig solskinn i et plettfritt sinn på AllMovie 
(en) Evig solskinn i et plettfritt sinn på Turner Classic Movies 
(en) Evig solskinn i et plettfritt sinn på Rotten Tomatoes
Jamaicas riksvåpen

Jamaicas riksvåpen ble tatt i bruk i 1661 og er designet av briten William Sandcroft, som da var erkebiskop av Canterbury. Våpenet ble noe endret i 1957.
Riksvåpenet viser et par tainoer fra øya på hver sin side om et skjold med rødt kors med fem ananas, en krokodille på en trestokk. Det opprinnelige mottoet på latin, «Indus Uterque Serviet Uni», ble endret til engelsk «Out of Many, One People» (Av mange, et folk) da landet ble uavhengighet i 1962.
Atchison, Topeka and Santa Fe Railway

Atchison, Topeka and Santa Fe Railway (forkortet AT&SF) populært kalt bare Santa Fe var et jernbaneselskap i USA. Det ble opprettet i Kansas 11. februar 1859 og holdt det gående til 1995 da det fusjonerte med Burlington Northern Railroad og dannet Burlington Northern & Santa Fe Railway
Selskapet er kjent for blant annet prestisjetoget Super Chief som gikk mellom Chicago og Los Angeles i perioden 1936 til 1971. I 1971 tok Amtrak over USAs langdistanse persontogtrafikk, men navnet Super Chief ble videreført frem til 1974 (pr. 2015 heter Amtraks tog på denne strekningen Southwest Chief ). Fargeskjemaet Warbonnet som ble brukt på Santa Fes diesellokomotiver er et av verdens mest kjente, og er gjengitt på mange leketøy, modelltog og andre effekter.


== Referanser ==


== Kilder ==
American-Rails.com: The Atchison, Topeka and Santa Fe Railway, Santa Fe All The Way! Besøkt 2. april 2015
Kansas Historical Foundation - Kansapedia: Santa Fe Railway (publisert desember 2004) Besøkt 2. april 2015
Fylkesvei 5310

Fylkesvei 5310 går mellom Ådland og Øvrebøen i Alver kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 245 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 AlverÅdlandsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5310
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5308

Fylkesvei 5308 går mellom Fløksand og Frekhaug i Alver kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 244 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 AlverVestbygdvegen 

Melandsvegen 

Bjørnestadvegen 

Sagstadvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5308
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Pterygoplichthys

Pterygoplichthys er en gruppe fisk.
De lever i elver og oversvømmede sletter. De graver groper i mudderet, hvor de kan overleve i tørkeperioder. 
Noen arter blir 50-60 cm lange. 
De har store ryggfinner med mer enn ni finnestråler, og tydelige nesebor. 
De eter hovedsakelig plantemateriale.
De er vanlige matfisk for de innfødte i Sør-Amerika.
Tidligere ble Liposarcus og Glyptoperichthys regnet som separate slekter, men artene i disse gruppene har senere blitt flyttet til Pterygoplichthys.
Navnet Glyptoperichthys kommer fra gresk glyptes som betyr «treskjærer», peri som betyr «rundt», og ichthys som betyr «fisk». Navnet kommer av at fiskene kan se ut som utskårne figurer når de ligger og hviler.
Pterygoplichthys joselimaianus var den første harniskmallen som ble tildelt et L-nummer.


== Arter ==
Pterygoplichthys anisitsi Eigenmann & Kennedy, 1903
Pterygoplichthys disjunctivus (Weber, 1991)
Pterygoplichthys etentaculatus (Spix & Agassiz, 1829)
Pterygoplichthys gibbiceps (Kner, 1854), L083, L165 og L196
Pterygoplichthys joselimaianus (Weber, 1991), L001, L022
Pterygoplichthys lituratus (Kner, 1854), L196
Pterygoplichthys multiradiatus (Hancock, 1828)
Pterygoplichthys pardalis (Castelnau, 1855), L021, L023
Pterygoplichthys parnaibae (Weber, 1991)
Pterygoplichthys punctatus (Kner, 1854)
Pterygoplichthys scrophus (Cope, 1874)
Pterygoplichthys undecimalis (Steindachner, 1878)
Pterygoplichthys weberi Armbruster & Page, 2006
Pterygoplichthys xinguensis (Weber, 1991)
Pterygoplichthys zuliaensis Weber, 1991


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pterygoplichthys – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Pterygoplichthys i Encyclopedia of Life 
(en) Pterygoplichthys i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Pterygoplichthys hos ITIS 
(en) Pterygoplichthys hos NCBI 
(en) Kategori:Pterygoplichthys – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pterygoplichthys – detaljert informasjon på Wikispecies
Fylkesvei 5316

Fylkesvei 5316 går mellom Io og Ryland i Alver kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 248 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 AlverIevegen 

Eikelandsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5316
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Autokefale kirker

Autokefale kirker er de selvstendige kirker innenfor den ortodokse kirken. Begrepet kommer av gresk αυτο (auto=selv) og κεφαλή (kefali=hode), som da angir selvstendige kirkesamfunn med sitt eget overhode innenfor den østlige ortodokse kirken. I den ortodokse tradisjon er dette betegnelsen på de selvstendige kirkene som har sin egen patriark eller erkebiskop som leder. Autonome (selvstyrende) kirker har en betydelig grad av indre selvstyre, men ligger som regel innenfor et patriarkats jurisdiksjon. De autonome kirkene er normalt underordnet en autokefal kirke. Denne organiseringen står i klar kontrast til den romersk-katolske kirke, hvor paven er denne kirkens uomtvistelige internasjonale overhode. Alle de ortodokse kirkene har samme liturgi, lære og kirkerett. De fleste av kirkene er nasjonalkirker knyttet til landets nasjonale forhold. De som regnes som de eldste og også ærverdigste av de ortodokse kirkene er de fire østlige patriarkater fra oldkirken. Den ortodokse kirke i Hellas regnes som autokefal og er nært knyttet til den greske stat, men av respekt for patriarken i Konstantinopel har de ikke erklært eget patriarkat.I oktober 2018 anerkjente patriark Bartholomeos I av Konstantinopel Den ukrainsk-ortodokse kirke (Kiev-patriarkatet) som selvstendig. Samtidig ble det 332 år gamle vedtaket fra 1686 om underordning under patriarken i Moskva opphevet. Patriark Kirill av Moskva kunngjorde deretter at Moskva-patriarkatet bryter med Konstantinopel. Splittelsen er relatert til konflikten om det østlige Ukraina og den russiske ortodokse kirke som har nær tilknytning til landets president Vladimir Putin.Til de autokefale ortodokse kirker regnes:

Den ortodokse kirke i Konstantinopel (oldkirkelig patriarkat)
Den ortodokse kirke i Alexandria (oldkirkelig patriarkat)
Den ortodokse kirke i Antiokia (oldkirkelig patriarkat)
Den ortodokse kirke i Jerusalem (oldkirkelig patriarkat)
Den russisk-ortodokse kirke
Den serbisk-ortodokse kirke
Den ortodokse kirke i Albania
Den bulgarsk-ortodokse kirke
Den georgiske ortodokse og apostoliske kirke
Den ortodokse kirke i Hellas
Den ortodokse kirke i Polen
Den rumensk-ortodokse kirke
Den tsjekkiske og slovakiske ortodokse kirke
Den ortodokse kirke på Kypros


== Referanser ==
Al Pitrelli

Al Pitrelli (født 29. september 1962 i New York) er en amerikansk musiker. Han er best kjent for sitt arbeid med Trans-Siberian Orchestra, Megadeth, Savatage, Blue Öyster Cult og O2L.


== Diskografi ==


=== Med Danger Danger ===
2003 – Rare Cuts (samlealbum)


=== Med Asia ===
1991 – Aqua
1993 – Aria


=== Med Widowmaker ===
1992 – Blood and Bullets
1994 – Stand by for Pain


=== Med Savatage ===
1995 – Dead Winter Dead
1998 – The Wake of Magellan
2001 – Poets and Madmen (gjest på fire sanger)


=== Med Trans-Siberian Orchestra ===
1996 – Christmas Eve and Other Stories
1998 – The Christmas Attic
2000 – Beethoven's Last Night
2004 – The Lost Christmas Eve


=== Med Megadeth ===
2001 – The World Needs a Hero
2002 – Rude Awakening (live)
2002 – Still Alive... And Well?


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Al Pitrelli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Al Pitrelli på Internet Movie Database 
(en) Al Pitrelli på Discogs 
(en) Al Pitrelli på MusicBrainz 
(en) Al Pitrelli på Encyclopaedia Metallum 
(en) Al Pitrelli på AllMusic 
Al Pitrelli på Facebook
Fylkesvei 5480

Fylkesvei 5480 går mellom Lunde og Storheimstø i Alver kommune.
Sæbøvegen var en tid del av riksvei 565.Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 407 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 AlverSæbøvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5480
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Kenyas riksvåpen

Kenyas riksvåpen består av to løver som holder et masai-skjold og spyd, skjoldet er sort, rødt og grønt og i det røde feltet en hane med øks.
Løvene står på en silhuett av Mount Kenya med landets landbruksprodukter: kaffe, pyrethrum, te, mais, sisal og ananas. 


== Kilder ==
(no) Kenyas riksvåpen i Store norske leksikon
Fylkesvei 409 (Hordaland)

Fylkesvei 409 i Hordaland (Fv409) gikk mellom Rossnes og Lundsdalen i Radøy kommune. Veiens lengde var 21,1 km.
Før Fosnstraumbrua ble åpnet 1989 var strekningen mellom Rossnes ferjekai og Ludsdalen del av riksvei 565. Fra Rossnes var det ferjeforbindelse til Hoplandsjøen på Fosnøyna i Austrheim.2019 ble veien erstattet av fylkesvei 525 og fylkesvei 5484.


== Kommuner og knutepunkter ==

 RadøyRadøyvegen  

Arm Rossnesvegen fra Bø til Rossnes ferjekai(5,8 km)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Plaça Reial

Plaça Reial er en plass i bydelen Barri Gòtic i Barcelona, Catalonia, Spania. Den ligger like ved La Rambla. På plassen er et stort antall restauranter. Den er også kjent for sine mange utesteder.
Fylkesvei 5488

Fylkesvei 5488 går mellom Sletta og Tveit i Alver kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 411 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 AlverHellandsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5488
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Tore Bollingmo

Tore Bollingmo (født 26. oktober 1969) er kommunikasjonssjef i Norsk Sykepleierforbund (NSF). Han kom fra stillingen som spesialrådgiver i NSF de seks foregående årene.  Han er tidligere ansvarlig redaktør i avisene og nettstedene som inngår i Lokalavisene Oslo AS, som er en del av konsernet Edda Media. Han er utdannet ved Norsk journalisthøgskole 1995. Bollingmo har tidligere vært nyhetsredaktør i Moss Avis, reportasjesjef i Sandefjords Blad og journalist i VG, Dagbladet, Larvik Morgenavis, ANB og Aura Avis.


== Referanser ==
Hypostomus plecostomus

Hypostomus plecostomus er en harniskmalle.
De fleste fiskene som selges under navnet «Hypostomus plecostomus», «plecostomus» eller bare «pleco», tilhører egentlig andre, beslektede arter.
Den hører hjemme i tropiske deler av Mellom- og Sør-Amerika, i strømmende ferskvann eller brakkvannet i elvemunninger.
Siden denne fisken blir ganske stor som voksen (opptil ca. 50 cm), er det ikke lett å få den i lek i akvariet. De fleste vellykkede oppdrettene av denne arten har foregått i dammer med leire- eller mudderbanker. De graver tunneler nær vannflaten, og hannen vokter eggene til de klekkes.
I Florida og Texas har arten blitt introdusert, sannsynligvis dumpet av akvarister.
De er også introdusert i flere asiatiske land. De drettes ofte i dammer i Singapore og Hongkong, hvor den er veldig populær som akvariefisk.


== Akvaristikk ==
Denne arten har liten verdi som matfisk, skjønt de spises av og til i sitt naturlige utbredelsesområde. I akvariehandelen er de imidlertid høyt verdsatt.
Den er nattaktiv, og kjøpes ofte inn til akvarier på grunn av sin evne til å renske alger ut av karet. De unngår vanligvis lys, og foretrekker å gjemme seg på mørke steder. Om natten kommer de fram for å ete. 
Det er imidlertid ikke vanskelig å venne dem til å være dagaktive i akvariet. 
De er hardføre fisk som stort sett lever av plantemateriale, og noen krepsdyr.


== Eksterne lenker ==
(en) Hypostomus plecostomus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Hypostomus plecostomus i Encyclopedia of Life 
(en) Hypostomus plecostomus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hypostomus plecostomus hos FishBase 
(en) Hypostomus plecostomus hos ITIS 
(en) Hypostomus plecostomus hos NCBI 
(en) Kategori:Hypostomus plecostomus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Hypostomus plecostomus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hypostomus plecostomus – detaljert informasjon på Wikispecies