jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cathay Pacific

Cathay Pacific, IATA-kode CX, medlem av Oneworld-alliansen, er et flyselskap med hovedsete i Hongkong. Hovedbasen er Hongkongs internasjonale flyplass Chek Lap Kok. Navnet er avledet av et gammelt navn for Kina (Cathay), og grunnleggerens visjon om en gang å kunne fly over Stillehavet.
Cathay Pacific er vokst fra en beskjeden start til ett av verdens største flyselskaper. Det ble stiftet den 24. september 1946 av den australske flyveren Sydney H. de Kantzow og den tidligere amerikanske militærpiloten Roy C. Farrell. Opprinnelig drev det flyfrakt med to DC-3-maskiner, og etter hvert kom passasjerbefordring til. Det ble opprettet frakt- og passasjerruter fra Hongkong til Shanghai, og snart etter også til Manila, Bangkok, Singapore og  Sydney.
I  1948 ervervet handelshuset "Butterfield & Swire" (i Hongkong, idag "Swire Group") 45% av eierskapet. Senere økte dette store handelshuset sin andel til 70%.
En jevn og rask ekspansjon fulgte. I 1959 kjøpte Cathay Pacific opp sin viktigste konkurrent, Hong Kong Airways. Nye og flere fly ble anskaffet, og nye reisemål kom med på passeasjertrafikkruten, som Osaka, Fukuoka og Nagoya i Japan.
På 1970- og 1980-tallet fortsatte veksten, og i 1980 begynte de første flyvningene til Europa, til  London-Heathrow.
Cathay Pacific har i 2015 passasjerflyvninger til mer enn 80 byer på fem kontinenter, bl.a.

i Asia:Bangkok, Bombay, Cebu, Colombo, Denpasar, Fukuoka, Hanoi, Ho-Chi-Minh-byen, Hongkong, Jakarta, Kuala Lumpur, Manila, Nagoya, Ōsaka, Penang, Sapporo, Seoul, Singapore, Surabaya, Taipei og  Tokyo.

Australia-Oseania:Adelaide, Auckland, Brisbane, Cairns, Christchurch, Melbourne, Perth og Sydney.

Midtøsten og Afrika:Bahrain, Dubai og Johannesburg.

Europa:Amsterdam, Frankfurt am Main, London, Paris, Roma, Manchester, Düsseldorf,  Madrid (startet 21. juni 2016); København står på liste over nye byer Cathay vil ekspandere til.

Nord-Amerika:Los Angeles, New York, Toronto og Vancouver.


== Eksterne lenker ==
Selskapets nettsted
Offisielt nettsted 
(en) Cathay Pacific – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cathay Pacific – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Södra

Södra Skogsägarna eller Södra, med hovedkontor i Växjö, er Sveriges største skogeierforening. Södra hadde 35 000 medlemmer i 2003 som eide over 2,1 millioner hektar skog i Götaland. Samme år omsatte foreningen for 13 milliarder svenske kroner.
Södra er delt inn i Södra Cell, Södra Skog, Södra Skogsenergi, Södra Timber og Gapro. I Norge hadde konsernet to massefabrikker; Södra Cell Folla, som produserte CTMP, og Södra Cell Tofte, som produserte sulfatmasse. I tillegg er Gapro representert i Brumunddal, Dal og Drammen.


== Eksterne lenker ==
http://www.sodra.com
Dogme

Dogme er det samme som læresetning. Begrepet hadde opprinnelig politisk betydning som et påbud eller kunngjøring, men ble etter hvert et filosofisk begrep som betegnet en grunnleggende sannhet.Begrepet blir brukt om en tro eller doktriner som i mange typer trossystemer og organisasjoner blir ansett som autoritativ, eller som absolutt sannhet. 


== Dogmer i religion ==
Dogmer er vanlig i mange religioner, f.eks. kristendom og islam, hvor de blir betraktet som kjernegrunnlag av tilhengerne av religionen. De gjenkjennes som grunnleggende læresetninger, og blir ansett for å være troverdige. Dogmatikkens oppgave er å avklare det religiøse grunnlaget som religionen bygger på og stå imot radikale tolkninger som rokker ved religionens berettigelse.


== Dogmer utenfor religion ==
Mange ikke-religiøse oppfatninger blir ofte referert til som dogmer, f.eks. innen filosofi, vitenskap, politikk og i samfunnet generelt. Begrepet henspiller da på mennesker som holder fast i sine oppfatninger på en ensrettet og ikke-reflekterende måte. Dogmer blir ofte sett på som en uting i vitenskapelige og filosofiske sammenhenger, men kan forekomme blant slike grupper også.


== Se også ==
Dogmefilm
Pavelig ufeilbarlighet, et dogme i den katolske kirken


== Referanser ==
Lambert Simnel

Lambert Simnel (født ca. 1477, død ca. 1534) var som barn pretendent til Englands trone i Henrik VIIs regjeringstid. Han skal ha vært svært lik Edward, jarl av Warwick, som var en ekte tronkrever. 
Man vet ingenting sikkert om hans familie eller hans fødselsår. Faren er i forskjellige kilder identifisert som baker, handelsmann eller orgelbygger. Omkring ti år gammel ble han tatt inn som elev hos en prest i Oxford, Roger Simon (eller Richard, eller Symonds), som begynte å legge planer om å sette gutten på tronen. Han trente ham opp, blant annet ved å lære ham hoffmanerer.
Opprinnelig hadde han tenkt å presentere gutten som Richard av Shrewsbury, 1. hertug av York, som var sønn av Edvard IV. Men da han hørte at prinsen var død under fangenskapet i Tower of London endret han planen. Jarlen av Warwick var på samme alder som Simnel, og hadde et sterkt tronkrav fordi han var sønn av George Plantagenet, 1. hertug av Clarence. 
Presten spredte et rykte om at Edward hadde flyktet fra Tower, og var i hans omsorg. Han fikk støtte fra noen gjenlevende medlemmer av Huset York, og tok med seg gutten til Irland, hvor yorkistene fortsatt hadde en del støtte. Simnel ble presentert for Gerald FitzGerald, 8. jarl av Kildare. Jarlen var villig til å støtte en invasjon av England. Simnel ble derfor kronet som Edvard VI i Christchurch Cathedral i Dublin den 24. mai 1487. Jarlen samlet så en hær under Thomas Geraldines kommando. 
Da Henrik VII fikk høre om dette visste han at den virkelige Edward satt i Tower. 2. februar 1487 ble Edward vist frem offentlig, slik at alle skulle vite at Simnel var en svindler. Han gav også et allment amnesti for alle forbrytelse, inkludert høyforræderi, forutsatt at de som hadde begått forbrytelsene underkastet seg kongen. 
John de la Pole, jarl av Lincoln hadde blitt utnevnt til tronfølger av den avdøde Rikard III av England. Han var bitter fordi Henrik VII hadde erobret kronen, og sluttet seg til konspirasjonen. I Flandern hevdet han at han hadde hjulpet til under Warwicks flukt, og klarte å få med seg Francis Lovell, viscount Lovell. Margaret av Burgund sendte 2000 leiesoldater til Irland for å støtte opprøret. Etter at de hadde kommet til Irland 5. mai 1487 fikk Henrik høre om det, og begynte å samle en hær. 
Simnels hær, ledet av Lincoln, steg i land på Piel Island i Lancashire den 5. juni 1487, og noen engelskmenn sluttet seg til dem. De fleste lokale adelsmenn holdt seg unna, med unntak av Thomas Broughton. 16. juni møtte de kongens hær i slaget ved Stoke Field, og ble slått. Kildare ble tatt til fange, Lincoln og Broughton falt og Lovell druknet antagelig i Trent under flukten. 
Simon unngikk straff fordi han var prest, mens Simnel ble benådet og fikk en stilling som tjener i det kongelige kjøkken. Da han ble eldre fikk han stillingen som kongelig falketrener. Han døde omkring 1534.
Pride (In the Name of Love)

Pride (In the Name of Love) er en singel av den irske rockegruppen U2.
Dette var den første singelen fra albumet The Unforgettable Fire, og har blitt en av livefavoritt blant fansen.
«Pride» handler om Martin Luther King, men den startet med å handle om Ronald Reagan. Bono hadde jobbet med en sang han kalte «Pride». Men den handlet om stolthet før fall, og handlet om hvordan forholdene i  USA var under Reagans tid som president. Men ideen lot seg aldri helt forløse. Før U2 besøkte Chicago Peace Museum, og en utstillig om Marin Luther Kings arbeide. Bono skrev om teksten, og nå handlet den om stolthet selv under umenneskelige forhold. Teksten ble kombinert med en melodilinje de hadde jobbet med før. Men resultatet var heller labert, ifølge bandet selv. Men når de kastet alle de gamle opptakene, og spilte inn hele sangen på nytt, skjønte de at de hadde en hit.
Chrissie Hynde fra The Pretenders besøkte U2 mens de spilte inn sangen, og er med og synger backingvokal. på albumet er hun referert til som «Mrs Christine Kerr».

Singelen toppet på en tredjeplass i Storbritannia, en 33.-plass i USA og i Norge lå den fire uker på VG-lista med en syvendeplass som beste plassering.


== Sanger på singelen ==
«Pride (Single Version)» (4:40)
«Boomerang I (Instrumental)» (2:47)
«Boomerang II» (4:48)
«4th of July (Long Version – Instrumental)» (2:38)
«11 O'Clock Tick Tock (Long Version)» (4:10)
«Touch» (3:21)
«A Celebration» (2:54)Singelversjonen av «Pride» er litt anderledes og lengre enn albumversjonen. Det samme gjelder «4th of July». «11 O'Clock Tick Tock» og «A Celebration» har vært utgitt som egne singler før, i henholdsvis 1980 og 1982, men har aldri vært på noe album. «Touch» var b-siden til førstnevnte.


== Eksterne lenker ==
(en) Pride på MusicBrainz
Samuel von Cocceji

Samuel friherre von Cocceji (født 20. oktober 1679 i Heidelberg, død 4. oktober 1755 i Berlin) var en prøyssisk jurist og politiker, kjent for reformeringen av det prøyssiske rettsvesen.
Samuel von Cocceji ble i 1702 professor ved Viadrina-universitetet i Frankfurt an der Oder. I 1723 ble han kammerrettspresident, i 1738 prøyssisk justisformann og i 1747 ble han utnevnt til storkansler. Av kong Fredrik den store fikk han i oppdrag å organisere rettssystemet i Schlesien, som Preussen nettopp hadde erobret fra Østerrike. Etter hvert reformerte han rettssystemet i hele Preussen. Hans hovedverk var utarbeidelsen av det første utkastet til Allgemeines Landrecht für die preußischen Staaten. 
Han ble adlet i 1749.
Hans far Heinrich Cocceji var en kjent professor i Heidelberg.


== Referanser ==
R.D. Laing

Ronald David Laing (født 7. oktober 1927, død 23. august
1989) var en britisk psykiater. Han arbeidet hovedsakelig med spørsmål om mentale forstyrrelser og spesielt om psykoser, og skrev flere bøker om disse tema. Hans spesielle aspekter, påvirket av eksistensiell filosofi, på årsaker og behandlingsformer i forbindelse med mentale sykdommer, stod i sterk kontrast til tidens etablerte oppfatninger. Laing forbindes med den anti-psykiatriske bevegelsen og den kontemporære kritikken av psykiatrien, selv om han ikke var enig i den karakteristikken.Laing var god venn av forfatteren Axel Jensen.


== Referanser ==
Jackson Pollock

Jackson Pollock (født 28. januar 1912 i Cody i Wyoming i USA, død 11. august 1956 i Spring i East Hampton på Long Island i delstaten New York) var en amerikansk maler, og en av de sentrale figurene i den kunstneriske bevegelsen kjent som abstrakt ekspresjonisme. Hans karakteristiske malestil som besto i å dryppe maling på liggende lerreter, ble det sterkeste uttrykket for grenen av den abstrakte ekspresjonismen kalt action painting, og ga ham tilnavnet «Jack the Dripper».


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Jackson Pollock var den yngste av fem barn til Stella May (født McClure) og LeRoy Pollock, som begge kom fra Iowa. Jackson tilbragte sin barndom i Arizona ocg vokste opp i det sørlige California. Han ble godt kjent med det sørvestlige USAs inianerkunst, særlig deres sandmaleri, og fant inspirasjon i dette da han senere skapte sine store abstrakte ekspresjonistiske malerier.


=== Kunstner ===
Han hadde sin første soloutstilling i Peggy Guggenheim Art of this Century gallery i New York i 1943.
Pollocks verker viser hvordan individet kan bryte grenser og utvikle sterke nye ideer. Utstillingen bestod av arbeider fra Pollock og andre abstrakt ekspresjonistiske malere. De ville vise hva frihet og demokrati kunne føre til.Hans fremste verker tilkom i perioden 1947–1951. For det var i 1947 at det dramatiske skiftet i stilen hans slo inn, hvor han begynte med «dryppe-teknikken». Han brukte malerpenslene som verktøy for å dryppe malingen, og de kom aldri i kontakt med lerretet. Hans teknikk med å dryppe eller helle maling blir sett på som en av opprinnelsene til ordet «action painting». I denne prosessen beveget han seg vekk fra et figurativt uttrykk, og utfordret den vestlige tradisjonen med å bruke staffeli og pensler. 
Etter 1951 ble hans malerier mørkere i fargetonene, og han begynte dessuten å reintrodusere figurative elementer.Pollock benyttet seg av fler forskjellige typer malerfarge og holdt seg ikke bare til de kunstnersfarger som fantes til hånde den gang. Ved behov brukte hus- og industrifarger. Han begynte blant annet å bruke akrylfarge etter å i 1936 ha deltatt ved et eksperimentelt workshop i New York City, holdt av den meksikanske muralmaleren David Alfaro Siqueiros. I drypp-teknikk-maleriene benyttet han ofte både kunstners-oljefarge og alkyd-husfarge.Pollock tilsluttet seg ikke noen  kunstnergrupper og hadde ikke noen elever. Den nederlandske maleren Willem de Kooning var den som kunstnerisk stod ham nærmest. Kunstvitere betrakter Pollock og de Kooning som ledere for den spontanistiske fløy innen abstrakt ekspresjonisme.Pollock døde i en bilulykke. Han kjørte da i påvirket tilstand.
The she-wolf, 1943.


== Referanser ==
Norsk stadnamnleksikon

Norsk stadnamnleksikon er et oppslagsverk eller leksikon utgitt av forlaget Det Norske Samlaget.
Norsk stadnamnleksikon er et oppslagsverk som først og fremst skal gi forklaring og betydning av viktige stedsnavn i Norge. I tillegg til de enkelte navnene blir det gitt forklaring på flere av de viktigste grunnordene.
Jørn Sandnes og Ola Stemshaug var redaktører for alle de fire utgavene. Første utgave kom i 1973, andre utgave i 1980 (tilgjengelig digitalt), tredje utgave i 1989 og fjerde utgave i 1997.


== Litteratur ==
Sandnes, Jørn og Stemshaug, Ola (red): Norsk stadnamnleksikon, Oslo 1997. 4. utgave ISBN 82-521-4905-7


== Eksterne lenker ==
norskstadnamnleksikon.no
Clement Greenberg

Clement Greenberg (født 16. januar 1909, død 7. mai 1994) var en innflytelsesrik amerikansk kunstkritiker. Han var en av den kunstneriske modernismens viktigste figurer, og sentral i institusjonaliseringen av abstrakt kunst i Amerika. Greenberg var særlig viktig for den abstrakte ekspresjonismens dominans i amerikansk kunst etter andre verdenskrig.
Greenberg assosieres med begreper som formalisme, kunstens autonomi og maleriets flathet. 


== Viktige tekster ==
Avant Garde and Kitsch, 1939
Modernist Painting, 1960
The "Crisis" of Abstract Art, 1964


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Greenberg på sharecom
Om Greenberg fra The New Criterion
Schloss Herten

Schloss Herten er et vannslott i Herten, Nordrhein-Westfalen. Det ligger umiddelbart utenfor gamlebyen.
Slottet nevnes tidligst i år 1376. I 1529 kom den ved ekteskap i Bertram av Nesselrodes besittelse. Bertram av Nesselrode var arvekammerherre i hertugdømmet Berg og mellom 1529 og 1556 kulkölnisk stattholder i Vest Recklinghausen, og foretok omfattende utbyggelser av Schloss Herten. Omkring 1530 oppstod et firsidig lukket kastell med tårn, og senere et større muranlegg. Med denne befestningen holdt borgen ut en beleiring under den truchsessiske krig i 1593. I 1687 brant deler av nord- og sydfløyen ned. Gjenoppbygningen under friherre Franz von Nesselrode varte til 1702.
Schloss Herten er omgitt av en engelsk landskapspark. Ved restaueringsarbeider ble det oppdaget et hittil ukjent maleri i den store salen i østfløyen. Slottet benyttes idag bl.a. til konserter, utstillinger og andre kulturelle arrangementer.


== Eksterne lenker ==
(en) Schloss Herten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Schloss Herten – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Skim

Skim er en innsjø som ligger i kommunene Skjåk og Lom i Innlandet. Innsjøen er lang og smal og er strengt tatt en utvidelse av elva Otta som avgrenses nedstrøms i øst av innsnevringen mellom Tronodden og Lom tettsted. Her går Otta over i Vågåvatnet.
Hver vinter arrangerer Jotunheimen Tråvlag iskjøring på Skim. Det er et travløp som samler flere hundre mennesker.


== Referanser ==
Hovvatn (Valle og Fyresdal)

Hovvatn (eller Hovatn) er en regulert innsjø som i hovedsak ligger i Valle kommune i Agder, men som har utløp i Fyresdal kommune i Vestfold og Telemark. Sjøen har utløp til elva Finndøl.
Hovvatn er regulert som magasin for Haukrei og Finndøla kraftverk og sammen med Fisstøylvatnet og Raudvatnet er det dannet en sammenhengende sjø. Hovvatn brukes som betegnelse på hele magasinet, men «Torsdalsmagasinet» brukes også.


== Referanser ==
Foldsjøen (Trollheimen)

Foldsjøen (også skrevet Follsjøen) er en innsjø i kommunene Surnadal i Møre og Romsdal og Rindal i Trøndelag. Den er regulert som magasin for Trollheim kraftverk.


== Referanser ==
Hudningsvatnet

Hudningsvatnet (også skrevet Huddingsvatnet; sørsamisk: Hutnegejaevrie) er en innsjø i Røyrvik kommune i Trøndelag. Elvene Renselelva (fra Renselvatnet) og Orvasselva (fra Orvatnet i Joma) renner ut i østre del av sjøen.  Utløpet er i vest, der Hudningselva renner videre til Vektaren.  Sjøen er langstrakt og nesten delt i to av små øyer og grunne sund.
På grunn av omfattende forurensning fra Grong Gruber ble den 2,8 km² østre (indre) del av sjøen i 1989 avstengt med en terskel midtveis, og samtidig underlagt overvåkning av forurensningsnivå (NIVA). Orvasselva er ledet forbi dette nå avstengte bassenget og renner ut i det som nå har blitt et betraktelig renere vassdrag. Inntil avstengningen hadde all avrenning fra gruvene gått direkte ut i vassdraget.
Første bosetning ved sjøen var samisk, omtrent på 1800-tallet. Sjøen er et populært fiskevatn for grunneierne, og det finnes både ørret og røye. Ørekyt ankom i 1975. 
Det kjente Jomaløpet arrangeres langs Hudningsvatnet, med oppstart i Joma og avslutning i Røyrvik sentrum.


== Referanser ==
Šuoikkátjávri

Šuoikkátjávri er en innsjø i Kvænangen og Kautokeino kommuner i Troms og Finnmark. Den er regulert som magasin for Cårrujavrit kraftverk.


== Referanser ==
Øvre Hein

Øvre Hein er en innsjø som ligger i kommunene Hol og Nore og Uvdal i Viken.


== Referanser ==
Čárajávri

Čárajávri er en innsjø i Kautokeino kommune i Finnmark.


== Referanser ==
Stuggusjøen

Denne artikkelen er om innsjøen i Tydal. For innsjøen i Tynset i Innlandet, se Stugusjøen.Stuggusjøen er en innsjø i Tydal kommune i Trøndelag. Den er en del av Nea-Nidelvvassdraget og er regulert som magasin for Fossan kraftverk. Stuggusjøen har utløp mot nordvest til elva Tya. De største tilløpselvene er Gjeta fra nordøst, Rotåa fra øst og Møåa fra sør.


== Se også ==
Stugudalen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stuggusjøen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Veresvatnet

Veresvatnet er en innsjø i Verdal kommune i Trøndelag. Den ligger like ved svenskegrensa i fjellbygda Vera. Sjøen har utløp mot vest gjennom Helgåa. Den største tilløpselva er Strådøla, som renner inn i Veresvatnet fra nordøst.


== Referanser ==
Bajášjávri

Bajášjávri er en innsjø i Kautokeino kommune i Finnmark.


== Referanser ==
Øvre Kalvvatnet

Øvre Kalvvatnet er en innsjø i Bindal kommune i Nordland. Den er regulert som hovedmagasin for Kolsvik kraftverk.


== Referanser ==
Tordsvatnet

For innsjøen i Mosvik/Inderøy, se TorsvatnetTordsvatnet (også skrevet Torsvatnet) er en innsjø i Skjåk kommune i Oppland. Innsjøen ligger innenfor Reinheimen nasjonalpark og Tafjordfjella. Ved vannet ligger DNTs hytte Torsbu. Største dybde er 32,7 meter, halvparten av vannet er under 10 meter dypt. Innsjøen rommer om lag 60 millioner m3 vann. Innsjøen dreneres av Tverråi/Torda som er en sideelv til Otta som inngår i Gudbrandsdalslågen-Glommavassdraget.


== Referanser ==
Sluŋkajávrre

Sluŋkajávrre (lulesamisk) er en innsjø i Hamarøy kommune i Nordland, omtrent 20 kilometer sørøst for Innhavet og øst for grenden Kråkmo.
Vatnet strekker seg ca. 6,9 km i nord-sørlig retning mellom Sluŋkávárre og Ájavárre. 
Innsjøen er magasin for Slunkajavrre kraftverk ved Rekvatnet, og det blir regulert mellom 531-516 moh. Det naturlige utløpet er til Slunkaelva, på sørvestsiden av vatnet. 


== Referanser ==
Fiskevatn (Sør-Varanger)

Fiskevatn (nordsamisk: Golmmešjávri i Norge og Stuorát Golmmesjávri i Finland, enaresamisk: Stuárráb Kolmišjävri) er en innsjø på grensen mellom Norge og Finland. Den norske delen ligger i Sør-Varanger kommune i Troms og Finnmark og den finske i Enare kommune i Lappland.


== Referanser ==
Langavatnet (Odda)

Langavatnet er en innsjø i Ullensvang kommune i Vestland. Den er regulert som magasin for kraftverkene Tysso II og Oksla.


== Referanser ==
Guolehis Suolojávri

Guolehis Suolojávri er en innsjø i Kautokeino kommune i Finnmark.


== Referanser ==
Hammervatnet

Hammervatnet er en innsjø i Levanger kommune i Trøndelag. I 1978 ble vraket av en Spitfire som skulle bombe «Tirpitz» i 1942 tatt opp av vannet, og bragt til England hvor det nå er å finne på museum.Hammervatnet naturreservat ble opprettet i 1984.


== Referanser ==
Nord-Mesna

Nord-Mesna er en innsjø som ligger i Ringsaker og Lillehammer kommuner i Innlandet. Den er 5,6 kilometer lang og 1,4 kilometer bred og har på sydsiden steile bredder; på nordsiden er det flere gårder. I sjøen finnes gjedde og abbor.
Sjøen er regulert som magasin for Mesna kraftverk, med reguleringshøyde 8,3 meter.
I sørenden mottar Nord-Mesna Sør-Mesnas vann gjennom Bustokkelva. Sjøens utløp ligger i nordenden av sjøen; herfra renner vannet gjennom elven Mesna ned til Kroken, hvor det meste av vannet ledes i tunnel ned til kraftverket ved Lillehammer sentrum, og derfra ut i elva igjen og ned i Mjøsa.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nord-Mesna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bjølsegrøvvatnet

Bjølsegrøvvatnet er en innsjø i Kvam kommune i Hordaland. Bjølsegrøvvatnet er reguleringsmagasin for Bjølvo kraftverk og reguleres mellom 880 og 862 moh.


== Referanser ==
Båvrojávrre

Båvrojávrre er en innsjø på grensen mellom Norge og Sverige. Den norske delen ligger i Narvik kommune (før 2020 i Tysfjord) i Nordland, den svenske delen ligger Gällivare kommune i Lappland.


== Referanser ==
Skáiddejávri

Skáiddejávri er en innsjø i Porsanger kommune i Finnmark.


== Referanser ==
Eidevatnet (Fauske)

Eidevatnet (lulesamisk: Muorkkejávrre) er en innsjø som ligger i Sulitjelma i Fauske kommune i Nordland. Den har utløp mot nordvest gjennom ei kort elv som renner ned til Låmivatnet.


== Referanser ==
Livsejávrre

Livsejávrre er en innsjø i Hamarøy kommune i Nordland, nord for Reinoksfjellet og omtrent 12 kilometer fra grensen til Sverige. Den er regulert som magasin for Kobbelv kraftverk.
Vatnet har utløp mot vest til Livsejåhkå, som renner via Jávrregasska til Stillelva. 


== Referanser ==
Eidvatnet

Eidvatnet (også skrevet Eidevatnet og Eidsvatnet) er en innsjø i Bindal kommune i Nordland.


== Referanser ==
Sommervannet

Sommervannet (nordsamisk: Geassájávri) er en innsjø i Tana kommune i Finnmark. Det er den største innsjøen i Masjokvassdraget og har utløp mot sørøst til Sommerelva.


== Referanser ==
Botnsvatnet

Botnsvatnet (også skrevet Botsvatnet) er en innsjø i Valle kommune i Agder. Den er en del av Kvinavassdraget men er ikke regulert. 


== Referanser ==
Nordre Kornsjø

Nordre Kornsjø (svensk: Norra Kornsjön) er en innsjø som ligger på grensen mellom Norge og Sverige. Den norske delen ligger i Halden kommune i Viken. Den svenske delen er delt mellom kommunene Dals-Ed og Tanum i Västra Götalands län. Innsjøen har et areal på 6,01 km², hvorav 4,34 km² ligger i Norge.
Sjøen er også kjent for godt gjeddefiske.
En turistbåt, DS «Prøven» (II), trafikkerer i sommersesongen Nordre Kornsjø, med start ved grenseovergangen fra Fv101 ved Kornsjø.


== Referanser ==
Hasetjørna

Hasetjørna (også skrevet Hasseltjernet og Hasetjern, nordsamisk: Gáddeluoppal, kvensk: Kattolampola, russisk: Каттоламполо – Kattolampolo) er en innsjø på grensen mellom Norge og Russland. Den norske delen ligger i Sør-Varanger kommune i Troms og Finnmark. Hasetjørna er en del av hovedvannstrengen i Pasvikelva.


== Referanser ==