jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Alexander Stewart, 1. jarl av Buchan

Alexander Stewart, 1. jarl av Buchan, også kjent som Alexander Buchan, gælisk Alisdair Mor mac an Righ, men mest kjent under sitt beryktede kallenavn «Ulven fra Badenoch» (født 1343, død 24. juli 1394), var en skotsk prins og den første jarlen av Buchan i den andre opprettelsen av denne tittelen fra 1382 og til hans død. Han var også justiciar av nordlige Skottland, men ikke effektiv sådan. Alexander var den fjerde sønnen til kong Robert II av Skottland og dennes første hustru Elizabeth Mure av Rowallan. Han var bror til kong Robert III av Skottland og Robert Stewart, 1. hertug av Albany.

Et eksempel på Alexanders hensynsløshet var at han satte skogen i Rothiemurchus i brann for å drive ut dådyr og villsvin slik at det var lettere å jakte på dem. Ettersom hans hustru Euphemia Leslie, hertuginne av Ross, var barnløs forsøkte han å kvitte seg med henne til fordel for en elskerinne ved navn for Mariota Athyn. Da den forsmådde hustru klagde til kirken, fikk Alexander en sterk reprimande fra biskopen i Moray som krevde elskerinnen fjernet, noe som gjorde Alexander rasende. 
Han startet sin hevnakt mot biskopen som knapt hadde sett sitt sidestykke sammen med en bande av «wild, wykked Heland-men» ved å plyndre kirkegods og ble da øyeblikkelig bannlyst av kirken. Alexander brente da ned byen Forres og noen uker senere red ham mot Elgin. Den 17. juni 1390 tok han hevn ved å brenne ned to klostre, katedralen og den kongelig burgh i Elgin, foruten Maison Dieu Hospital og en sognekirke. Folk i Elgin måtte flykte ut i skogen. Hans bror kong Robert III, nettopp kronet som konge var rasende over at hans autoritet ble utfordret på en slik skandaløs måte og beordret ham å betale for reparasjonene av sine forbrytelser.
Han skal motvillig ha betalt erstatning under kongens vaktsomme blikk og da kongen mente at han hadde forbedret seg ble han tilgitt (pardon) og ble mottatt tilbake i kirken, men etter sigende var hans forbedring bare av midlertidig art.
Alexanders tilnavn fikk han på grunn av sin beryktede grusomhet og grådighet. Tilnavnet har også blitt tilegnet på grunn av en tegning av dyr i sitt våpenskjold, «et passende emblem for terrorist fra middelalderen,» i henhold til forfatteren Leonella Longmore. 
«Hans ville bedrifter har satt forestillingsevnene i flammer hos forfattere gjennom tidene. Ikke alle er enige i bildet av en ulv som er halvt menneskelig og halvt bestialsk baron, beskrevet som en mann av stor størrelse, voldsomt dekorert og med flagrende kullsvart hår og skjegg. I den vanlige episke tradisjonen var han alltid i skinnende rustning på en obligatorisk svart hest og omgitt av livvakter rustet med spyd.»Alexander døde i 1394 og ble gravlagt i katedralen i Dunkeld i Perthshire. Hans sarkofag har et lokk dekorert med en liggende steinfigur i rustning, et av de få skotske kongelige monumenter som har overlevd middelalderen. Han etterlot seg kun en sønn utenfor ekteskap, Alexander Stewart, jarl av Mar, en mann som ble beryktet i eget navn.


== Referanser ==
Arnulf Paulsen

Arnulf «Høggern» Paulsen (født 31. august 1949) er en norsk bilopphugger og musiker. Paulsen var med på å starte Vazelina bilopphøggeri i 1973 og er trommeslager i rock/underholdningsbandet Vazelina Bilopphøggers.
Arnulf var bussjåfør for bandet Baiage fra Toten, der blant annet Eldar Vågan var med. 
Vazelina Bilopphøggers startet å småspille hjemme hos Arnulf i jula 1979.
Arnulf Paulsen var den eneste i Vazelina Bilopphøggers som noen sinne har vært bilopphugger, skjønt gitarist og låtskriver Eldar Vågan har hatt sommerjobb i huggeriet til Arnulf Paulsen.


== Album med Vazelina ==
24 timers service (1980)
Slitin i knea (1981)
Blå lys (1982)
På tur (1983)
Fem fyrer med ved (1984)
5 års jubileum (1985)
Musikk tel arbe' (1986)
Gå for gull! (1987)
Tempo (1989)
Full behandling (1990)
11 år uten kvinnfolk (1992)
Rock-A-Doodle (1994)
Gammel Oppland (1994)
Hææærli' på toppen ta væla (1996)
Hjulkalender (2000)
Bedre hell' all medisin! (2005)
Bensin på bålet (2007)


== Roller i filmer & TV-serier ==
Vazelina Bilopphøggers Show (1982) (som seg selv)
Fifty-Fifty (1982) (birolle som bilopphøgger)
Musikk tel arbe' (1986) (som seg selv)
Rock-A-Doodle (1992) (som grisen «Skaus»)
Vazelina Hjulkalender (2000) (som seg selv)
Sigurd og Ronny (2003) (birolle som seg selv)
Vazelina Bilopphøggers Rett og slett! (2004) (som seg selv)Paulsen har også den norske stemmen til Mulle Mekk, hovedpersonen i en serie PC-spill for barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arnulf Paulsen på Discogs 
(en) Arnulf Paulsen på MusicBrainz
HTPC

En hjemmekino-PC, bedre kjent ved den engelske forkortelsen HTPC (home theatre personal computer), er en PC som er beregnet for bruk til visning av film eller fjernsyn. Dette er ikke en spesifikasjon som stiller krav til maskinvare eller programvare, men en betegnelse på en PC hvis hovedoppgave er å spille av media.


== HTPC som kilde ==
Tradisjonelt har selvstendige spillere og dekodere vært brukt som kilde for media i hjemmet. Satellittdekodere, VHS-spillere, DVD-spillere og Laserdisc-spillere har lest og formidlet signalet til skjerm og lydanlegg. Etter hvert som PC-ens inntog i samfunnet har ført til lavere priser og høyere kvalitet innen lyd- og bildeteknologi har PC-en vist seg som en effektiv, kraftig og allsidig medieprosessor. En PC kan ofte gjøre alt det enhver spiller og signalmottaker kan, ofte til lavere pris og i de aller fleste tilfeller levere større valgmuligheter som kan gi deg et bedre sluttresultat.
En HTPC vil kunne lese og spille av de aller fleste aktuelle signalkilder i tillegg til den selvfølgelige støtten for materiale lagret på harddisk og nettverksressurser som IPTV og delt media. Med et moderne skjermkort kan man også behandle og skalere video til et hvilket som helst behov tilpasset skjermens inngang, når det gjelder sideforhold, oppdateringsfrekvens og oppløsning (for eksempel HDTV-standardene). Dette kan gjøre PC-en til en alt-i-ett-boks som erstatter spillere og den kan brukes som en fullgod erstatning for en selvstendig videoprosessorer.


== Maskinvare ==
Det finnes ingen formelle krav til hva slags maskinvare som kreves av HTPC, men en vil ofte finne:

Støtte for TV-funksjonalitet (tuner for satellitt, kabel, bakkesignal)
Skjermkort med maskinvaredekoding av video i høy kvalitet og digital utgang (DVI, HDMI)
Lydkort med digital utgang (S/PDIF)
Fjernkontroll
Liten av størrelse og stille i bruk (stil og utseende som en vanlig hjemmekinokomponent)


== Programvare ==
Det finnes ingen krav til hva slags programvare som definerer en HTPC, men siden man i hovedsak vil navigere i systemet med en fjernkontroll finnes det spesiallaget programvare, blant annet:

Windows XP Media Center Edition (selvstendig)
MythTV (Linux)
TVedia (Windows)
MediaPortal (Windows)
Kodi Entertainment Center (Multiplattform)


== Eksterne lenker ==
Media Center PC Mach4 site HTPC News and Information.
Close Erase

Close Erase er en norsk jazzgruppe, bestående av Per Oddvar Johansen trommer, Ingebrigt Håker Flaten bass og Christian Wallumrød piano.  Deres musikk er eksperimentell fusion, inspirert av bl.a. Paul Bley og Svein Finnerud. De første to utgivelser var Close erase (1996) og No.2 (1999) på NorCD, og produsert av Audun Kleive. Deres tredje Dance this (BP Records, 2002) avstedkom nominasjon til Spellemannprisen og ble fikk god omtale bl.a. av The Wire. Fjerde utgivelse er Sport rocks (Jazzaway, 2006), med en stadig mer hardtsvingende og elektronisk stil à la Supersilent.


== Eksterne lenker ==
(en) Close Erase på Discogs 
peroddvar.no/closeerase
Norges offisers- og spesialistforbund

Norges offisers- og spesialistforbund (NOF), tidligere Norges Offisersforbund, er et fagforbund som organiserer offiserer og spesialister, samt personell under utdanning i Forsvaret og forsvarssektoren. NOF er tilsuttet Landsorganisasjonen (LO) og LO Stat.
Den første lokalavdelingen i NOF ble stiftet i Artilleriregimentets lokaler på Akershus festning i Christiania 24. oktober 1847. Forbundet ble stiftet som et landsomfattende forbund 7. februar 1896. Navnet var da Den norske landsunderoffisersforening. Forbundet sluttet seg til LO i 1961.
NOF skal arbeide for å styrke Forsvaret og dets rolle i det norske samfunn. Forbundet arbeider for å fremme felles økonomiske, sosiale og faglige interesser for militært tilsatte, elever og lærlinger i Forsvaret. Forbundet er fritt og partipolitisk uavhengig. NOF gir ut fagbladet Befalsbladet fire ganger i året.
Forbundets leder er Torbjørn Bongo (fra 2016), og nestleder er Tor Egil Vangstad (fra 2018).


== Forbundets organer ==
Landsmøtet er forbundets øverste organ, og avholdes hvert fjerde år.
Landsstyret er forbundets nest øverste organ. Landsstyret består av 15 valgte medlemmer, og møtes normalt to ganger i året.
Forbundsstyret består av forbundsleder, nestleder og fire andre valgte medlemmer, og møtes normalt 6-8 ganger i året.
Lokalavdelingene.
Kontrollkomiteen består av tre medlemmer.
Pensjonistutvalget.
Kadettene ved krigsskolene organiseres i NOFs kadettutvalg (NOFKA).
NOF Ung er forbundets organ for unge medlemmer.


== Se også ==
Krigsskoleutdannede offiserers landsforening
Befalets Fellesorganisasjon


== Litteratur ==
Paul Engstad Norges offisersforbund 100 år : 1896–1996
Dag Leraand 125 år ved fronten - Norges offisers- og spesialistforbund 1896-2021, NOF, 2022.


== Eksterne lenker ==
nof.no
NOF på Facebook
NOFs vedtekter 2018-2022
NOF på Store norske leksikon
361 f.Kr.


== Fødsler ==
329 f.Kr.


== Fødsler ==
328 f.Kr.


== Fødsler ==
Isglem

Isglem (etablert 1987) er en norsk musikkduo, bestående av Karl Seglem (saksofon og bukkehorn) og Terje Isungset (perkusjon og munnharpe).  Dens folkemusikk- og frijazz-baserte uttrykk innebærer uvanlig mye improvisasjon og har gitt duoen et pioner-stempel.  På NorCD har de gitt ut Rom (1991) med opptak fra Lien Grendehus på Geilo, To steg (1992), Null G (1996) og Fire (2003).  Med Mark O'Leary turnerte de Irland i 2002.  De har flere nasjonale turneer i regi av Rikskonsertene.


== Eksterne lenker ==
(en) Isglem på Discogs 
(en) Isglem på MusicBrainz 
(no) puls.no om Fire
Thomas «Rocco» Hansen

Thomas Rocco Hansen (født 26. juni 1982), egentlig Erwin Johan Georg Wedel, er en tidligere norsk pornoskuespiller og -produsent og stripper.
Som 20-åring fikk han sølv i NM i striptease. Fra 2004–2007 produserte han sine egne pornografiske filmer. Han ble pornografisk filmet med russejenter i 2004. Filmen Rocco og russen solgte i 10 000 eksemplarer. Med en høy medieprofil bidro han i en periode til å gjøre porno stuerent i mange guttemiljøer. Han hevder selv å være blitt truet på livet av flere interessegrupper, og den høyeste dusøren på livet hans er ifølge ham selv på 250 000 NOK og ble omtalt i Dagbladet.Rocco viste i 2007 filmen The Apprentice, som han selv har regissert og produsert, i en privat visning på Frogner kino, som var første gang en pornofilm ble vist på norsk kino. Ifølge kinosjefen var de ikke klar over at det var denne typen film som skulle vises, og de ble lurt.Amandapris-vinner John Sullivan har laget dokumentaren Pornostjerne? om Thomas Rocco Hansen. Filmen stiller spørsmål ved Roccos nesten idol-lignende status i visse guttemiljøer, samt hvorfor russejenter stiller opp i filmene hans. I filmen utleverer miljøet seg selv og avglorifiserer og avmytologiserer pornoen og Hansen. Hovedpersonen, hans tidligere kjæreste, kaller ham korttenkt og uten sosial intelligens, og hun hadde selv ikke tenkt gjennom konsekvensene av sine valg. Dokumentaren bidro til at han særlig i russemiljøer ble bannlyst.I 2004 filmet han et ran av en Synsam-butikk på Aker Brygge, noe som førte til opptreden i Fredrik Skavlans program Først & sist. Hansen hadde en gjesterolle i såpeserien Hotel Cæsar i 2005.Etter at Rocco sluttet i pornobransjen i 2007, har han tiltrukket seg lite oppmerksomhet i offentligheten. I august 2011 meldte VG at han ville satse på en karriere som FrP-politiker. I februar 2015 deltok han i debattprogrammet Trygdekontoret under navnet Werner Wedel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thomas «Rocco» Hansen på Internet Movie Database 
(no) Thomas «Rocco» Hansen hos Filmfront 
(en) Thomas «Rocco» Hansen hos The Movie Database
Berit Opheim

Berit Opheim (1967) er en norsk sanger, kjent fra flere innspillinger med folkemusikk.
Hun er utdannet ved Bergen Musikkonservatorium (1987–90) og Norges musikkhøgskole (1990–92), og har siden 1992 arbeidet ved Ole Bull-akademiet på Voss, samt hatt engasjement hos NTNU og Norges musikkhøgskole.
Opheim var frontfigur i Orleysa (flere utgivelser), solist i Bergen Domkantori (utgivelse 1990). Opptak av kveding fra Urnes stavkirke resulterte i hennes debut Eitt steg (NorCD, 1996) som ga Spellemannprisen-nominasjon i klassen folkemusikk. Et mangeårig engasjement for historie resulterte i boken Solè mi sela (Ole Bull-akademiet, 1996), en samling tekster fra Voss.
Hun har ledet Småkvedarane fra Voss frem til utgivelse (NorCD, 1998) og ellers vært aktiv i Voss Spellemannslag. Ellers har hun medvirket på flere utgivelser med Utla.
Forøvrig har hun vært solist med BIT20 ved flere anledninger, vunnet Landskappleiken, hatt rollen som Månefruva i oppsetningen av Tryllefløyten i folkemusikk-versjon, med Rikskonsertene (2004) og vunnet Gammleng-prisen i klassen folkemusikk i 2003. Med «Sullekoppane» (Ole Hamre og Yngve Ådland) hadde hun flere forestillinger (2005).  
I trioen «BNB» har hun siden 1998 spilt med fiolinist Nils Økland og Bjørn Kjellemyr bass.  De ga ut Ein song for dei utsungne stunder (2L, 2005) med egne komposisjoner.
Hun var solist i bestillingsverket til Dei nynorske festspela 2006, Ny rørsle av Karl Seglem.
Hennes andre egne utgivelse er Den blide sol (NorCD, 2007) med organist Sigbjørn Apeland i opptak fra Voss kirke. For albumet ble hun nominert til Spellemannprisen 2007 i klassen folkemusikk/gammaldans. I 2019 ga hun ut albumet Tidekverv med Benedicte Maurseth, Rolf Lislevand og Håkon Stene og ble for det nominert til Folkelarmprisen 2019 i åpen klasse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
biografi fra Norsk Musikkinformasjon
Arne Sørensen

For fotballspilleren med samme navn, se Arne Sørensen (fotballspiller).Arne Sørensen (født 1. november 1937) er en norsk maler og grafiker.  
Sørensen startet kunstnerkarrieren med en separatutstilling i Modum kunstforening i 1963. Han var medlem av kunstnergruppa GRAS. Tidlig på 1970-tallet begynte han å ha årlige opphold i Lofoten. I 1994 bosatte han seg fast der.Sørensen er utdannet ved Statens kunstakademi i Oslo, Statens Håndverks- og Kunstindustriskole og Statens Kunstakademi i København. Han har i flere omganger fått Statens reise- og studiestipend. I 1978 ble han mottager av Statens garantiinntekt for kunstnere.
Bilder av Arne Sørensen er innkjøpt av Nasjonalgalleriet, Riksgalleriet, Norsk kulturråd, Oslo kommunale kunstsamling, Kunstakademiet med flere.
I mai 2022 var Sørensen «Månedens kunstner» hos Svolvær Kunstforening.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Arne Sørensen i Norsk kunstnerleksikon
Arne Sørensens CV på sidene til Kunstnernes informasjonskontor
Mer om Arne Sørensen på sidene til Nordnorsk Kunstnersenter
Frédéric Covili

Frédéric Covili (født 14. november 1975 i Moûtiers) er en fransk tidligere alpinist. Han spesialiserte seg i storslalåm. Sesongen 2001/2002 vant han verdenscupen i denne grenen, og han fikk bronse i storslalåm under VM 2001.
Han kom i rampelyset for første gang under junior-VM 1994 i Lake Placid, der han ble mester i både slalåm og kombinasjonsøvelsen. Han debuterte i verdenscupen 11. november 19995, da han ble nummer 9 i et slalåmrenn i Beaver Creek.
I årene som fulgte uteble topplasseringene, og ikke før i 2000 oppnådde han sin neste topp 10-plassering. Under VM 2001 i St. Anton am Arlberg vant han overraskende bronsemedaljen i storslalåm, bak de langt mer meritterte Michael von Grünigen og Kjetil André Aamodt.
I sesongen 2001/02 viste han seg som verdens beste storslalåmkjører. Han vant to verdenscuprenn og tok tre andreplasser. Dette medførte at han gikk til topps i storslalåmcupen sammenlagt.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frédéric Covili – Olympedia 
(en) Frédéric Covili – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Frédéric Covili – FIS (alpint) 
(en) Frédéric Covili – ski-db.com 
Frédéric Covilis hjemmeside
Miguel de Unamuno

Miguel de Unamuno y Jugo (født 29. september 1864 i Bilbao, død 31. desember 1936) var en spansk forfatter, dramatiker og filosof.
Unamuno ble født i skrev både poesi, drama, romaner og essay. Som poet var han tradisjonalist, med dikt som både rimte og hadde en fast rytme, mens som filosof var han mer fragmentarisk: han lagde seg ikke et stort avsluttet filosofisk system.  


== Referanser ==


== Litteratur ==
Om den tragiske livsfølelse hos mennesker og folkeslag oversatt av Randi Lise Davenport utgitt i serien Bokklubbens Kulturbibliotek, 2001 originaltittel Del sentimento trágico de la vida en los hombres y en los pueblos ISBN 8252537472


== Eksterne lenker ==
(en) Miguel de Unamuno – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Miguel de Unamuno på Internet Movie Database 
(fr) Miguel de Unamuno på Allociné 
(en) Miguel de Unamuno hos The Movie Database 
(en) Miguel de Unamuno hos Internet Broadway Database
Negotia

Negotia er et norsk landsdekkende fagforbund med vel 21 500 medlemmer. Forbundet er medlem av Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund. Forbundet ble etablert 1. januar 2005, som en sammenslåing av de tidligere YS-forbundene Norges Funksjonærforbund (NOFU) og Kommunikasjonsforbundet og organiserer ansatte i alle typer private virksomheter med arbeid innen kontor, administrasjon, IKT, salg, service, regnskap, lager, samt arbeidsledere, tekniske funksjonærer og lignende.
Forbundsleder er Monica A. Paulsen og generalsekretær er Tore Hansen.[1] 


== Eksterne lenker ==
Negotia
Emmanuel Lévinas

Emmanuel Lévinas (født 12. januar 1906 i Kaunas i Litauen, død 25. desember 1995 i Paris) var en fransk filosof og Talmud-tolker.
Levinas gikk på en tradisjonell jødisk skole i Litauen, men ble fransk statsborger allerede i 1930. Han studerte først i Strasbourg. Deretter studerte han i Freiburg, hvor han hadde Edmund Husserl og Martin Heidegger som lærere. Siden studerte han i Paris før han ble professor i Poitiers fra 1964 til 1967, da han dro tilbake til Paris. Her underviste han på Nanterre fram til han kom til Sorbonne i 1973. Han arbeidet i forlengelsen av fenomenologien til sine lærere i Freiburg og har selv vært en inspirasjonskilde for Jacques Derrida og Zygmunt Bauman.


== Utvalgte verker ==
(no) Publikasjoner av Emmanuel Lévinas i BIBSYSI Sambok er det over 170 titler som relaterer seg til Levinas. Nedenfor er en liste med utvalgte verker av ham selv:

1930. The Theory of Intuition in Husserl’s Phenomenology.
1948. De l'Existence à l'Existent. Kritikk av Heideggers filosofi.
1948. Le Temps et l'Autre.
1949. En Découvrant l’existence avec Husserl et Heidegger.
1961. Totalité et infini: essai sur l'extériorité.
1972. Humanisme de l'autre homme på norsk: Den annens humanisme 1993 ISBN 978-82-525-6754-0
1974. Autrement qu'être ou au-delà de l'essence.
1975. Noms propres.
1982. De Dieu qui vient à l'idée.
1981. Hors sujet.
1991. Entre nous.


== Verker ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Fernando Filoni: Dio e l'alterità nel pensiero di Emmanuel Levinas (1979)
Asbjørn Aarnes, red. (1998): Underveis mot den annen : essays av og om Levinas : debatt. Oslo: Vidarforlaget. ISBN 8290016808.
Hans Kolstad, Hall Bjørnstad, Asbjørn Aarnes, red. (1995): I sporet av det uendelige : en debattbok om Emmanuel Levinas. Oslo: Aschehoug. ISBN 8203175376.


== Eksterne lenker ==
An Online Primary Bibliography and Secondary Bibliography By the Dutch Levinas Society in cooperation with The University for Humanistics in Utrecht. Under supervision of Prof. dr. Joachim Duyndam.
The Emmanuel Levinas web page av Peter Atterton. Med en kort biografi.
Hjemmesiden til Institut d'études lévinassiennes.
Neil Postman

Neil Postman (født 8. mars 1931 i New York, død 5. oktober 2003 i Flushing utenfor New York) var en amerikansk medieviter. Han er spesielt berømt for boka Vi morer oss til døde, på norsk i 1987 (ISBN 82-05-17318-4). I denne boka kritiserte han spesielt hvordan fjernsynet påvirket våre liv.


== Referanser ==
Nila Håkedal Larsson

Nila Håkedal Larsson (født 13. juni 1979 i Kristiansand) er en norsk sandvolleyballspiller.
Håkedal ble født og vokste opp i Kristiansand, der hun bodde til hun var omtrent 20 år gammel. Hun begynte å spille volleyball for KFUM  og da hun var 13 år begynte hun å spille for Hånes VBK. Hun spilte for Hånes VBK fram til hun flyttet til Oslo i 1999 for å spille for Koll volleyballklubb, og studere språk.
Hun begynte med sandvolleyball i løpet av sommeren 1995, og mellom 1995 og 2001 hadde hun Lise Roald Hansen som partner. Siden 2002 har imidlertid Ingrid Tørlen vært den faste partneren hennes, og de konkurrerte under Sommer-OL 2004, der de til slutt havnet på 22.-plass. Paret vant NM i sandvolleyball i Trondheim i 2005.
I juni 2006 ble de historiske da de som første norske kvinnepar tok seg til en semifinale i verdensserien i sandvolleyball, og tok en bronsemedalje. De slo ut de brasilianske paret Larissa/Juliana, som ble regnet som verdens beste duo på den tiden


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nila Håkedal – Olympedia 
(en) Nila Håkedal – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nila Håkedal – FIVB (Beach Volleyball Database) 
(en) Nila Håkedal – Beach Volleyball Database
Ordnance QF 17-pdr

«Ordnance QF 17-pdr» var en britisk panservernkanon i produksjon fra slutten av 1942. Den ble standard utrustning for britiske panservernbatterier i 1945.


== Spesifikasjoner (Ordnance QF 17-pdr) ==
Kaliber: 76,2 mm
Lengde: 4 580 mm
Vekt: 2 923 kg
Utgangshastighet: 884 m/s ( APCBC/T ), 1204 m/s ( APDS/T )
Ammunisjonstyper:
APCBC/T
APDS/T
HE/T


== Kampkjøretøyer utstyrt med Ordnance QF 17-pdr ==

Archer panserjager
Achilles panserjager
Avenger panserjager
Sherman Firefly stridsvogn
Challenger stridsvogn
Centurion stridsvogn


== Eksterne lenker ==
(en) QF 17 pounder – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) QF 17 pounder – galleri av bilder, video eller lyd på Commons