jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Charles Bennett

Charles Bennett (født 28. desember 1870 i Shapwick, Dorset, død 9. mars 1949 i Bournemouth) var en britisk friidrettsutøver.
Bennett var en av verdens beste mellomdistanseløpere i årene omkring 1900. Allerede i 1897 vant han det amerikanske amatørmesterskapet over 4 engelske mil (ca. 6800 m) og ble mester i terrengløp i 1899 og 1900. I 1900 vant han også det britiske mesterskapet over 1 engelsk mil og kvalifiserte seg dermed til de kommende olympiske lekene. 
I OL 1900 i Paris vant han gull på 1500 meter foran franskmannen Henri Deloge og amerikaneren John Bray. Han løp på tiden 4.06,0, ny verdensrekord. Senere i lekene vant han nok en gullmedalje på 5000 meter for lag, på det britisk-australske laget, der han løp sammen med John Rimmer, Sidney Robinson, Alfred Tysoe og Stanley Rowley. I tillegg tok han en sølvmedalje på 4000 meter hinder, på plassen mellom britene John Rimmer og Sidney Robinson. 


== OL-medaljer ==
1900  Paris -  Gull i friidrett, 1500 meter  Storbritannia
1900  Paris -  Gull i friidrett, 5000 meter lagkonkurranse  Blandede lag
1900  Paris -  Sølv i friidrett, 4000 meter hinder  Storbritannia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Bennett – Olympedia 
(en) Charles Bennett – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Charles Bennett – databaseOlympics.com (arkivert)
Konstantinos Tsiklitiras

Konstantinos Tsiklitiras (gresk: Κωνσταντίνος Τσικλητήρας – Konstandínos Tsiklitíras; født 30. oktober 1888 i Pylos, død 10. februar 1913) var en gresk friidrettsutøver.
Han flyttet til Athen for å studere økonomi, og begynte tidlig med sport. Han spilte fotball (for Panathinaikos) og vannpolo, men huskes best for de fire olympiske medaljene han vant i lengde uten tilløp og høyde uten tilløp. Han ble også gresk mester 19 ganger.
Karrieren tok en brå slutt i 1913, da han meldte seg som frivillig til å kjempe i balkankrigene, der han pådro seg hjernehinnebetennelse (meningitt) og døde i en alder av 24 år.


== OL-medaljer ==
OL 1912  Stockholm –  Gull i lengde uten tilløp  Hellas
OL 1908  London –  Sølv i friidrett, lengde uten tilløp  Hellas
OL 1908  London –  Sølv i friidrett, høyde uten tilløp  Hellas
OL 1912  Stockholm –  Bronse i friidrett, høyde uten tilløp  Hellas


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Konstantinos Tsiklitiras – Olympedia 
(en) Konstantinos Tsiklitiras – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Konstantinos Tsiklitiras – databaseOlympics.com (arkivert) 
(gr) Konstantinos Tsiklitiras – Hellas olympiske komité
Den gyldne ring i Russland

Den gyldne ring i Russland (russisk: Золотое кольцо России, Zolotoje koltso Rossii) er ei turistrute gjennom en rekke middelalderbyer i området nord og nordøst for Moskva. Her kan man på et relativt lite område besøke mange historiske byer med arkitektoniske skatter i form av kirker, klostre og festninger fra det 12. til det 18. århundre. Området har tidligere blitt benevnt Zalesie (russisk: Залесье).
Navnets historie:
I 1967 reiste kunsthistoriker og journalist Jurij Bytsjkov gjennom byene i Vladimir Oblast for å skrive en serie reiseartikler. Den siste byen han besøkte var Jaroslavl, så ruten hans tok form av en ring. Senere publiserte han reisedokumentene sine under navnet «Den gyldne ring».Byer som inngår i den gyldne ring er:

Aleksandrov
Bogoljubovo
Gorokhovets
Gus-Khrustalnyj
Ivanovo
Jurjev-Polskij
Jaroslavl
Kaljazin
Kidjeksja
Kostroma
Moskva
Murom
Palekh
Pereslavl-Zalesskij
Pljes
Rostov Velikij
Sergijev Posad
Suzdal
Tutajev
Uglitsj
VladimirFlere av disse byene har spilt en viktig rolle i dannelsen av den russisk-ortodokse kirke. 
Jaroslavl jernbanestasjon i Moskva er et naturlig utgangspunkt for å besøke hele, eller deler av, den gyldne ring.


== Referanser ==
Inkretiner

Inkretiner er hormoner som produseres i tarmen ved matinntak og som øker insulinfrisetting fra betacellene i pankreas
Det finnes to inkretiner: GLP-1 (glukagonlikt peptid 1) og GIP (glukoseavhengig insulinotropt polypetid). GLP-1 regulerer blodsukkernivået på to måter: 1) ved å stimulere bukspyttkjertelens betaceller til å øke insulinfrisetting, og 2) ved å få bukspyttkjertelens alfaceller til å redusere glukagonfrisetting. Effekten er glukoseavhengig, som betyr at inkretiner virker når blodsukkeret er høyt, og virker ikke når blodsukkeret er lavt.
GLP-1 og GIP frigjøres fra tarmen inn i blodbanen innen minutter ved matinntak. Både GLP-1 og GIP nedbrytes raskt av enzymet dipeptidyl-peptidase 4 (DPP-4).
Personer med type 2 diabetes har nedsatt inkretinmengde eller inkretineffekt. 
Det er også kjent at personer med type 2 diabetes har nedsatt betacellefunksjon og mindre betacellemasse enn friske personer. Dyreforsøk har vist at inkretiner førte til betacellevektst og redusert betacelledød.
Man kan øke inkretinnivået med legemidler i behandling av type 2 diabetes. 
Det er to behandlingsprinsipper: 1) å gi injeksjon av GLP-1-liknende legemidler, som for eksempel Byetta, eller 2) å gi tabletter som reduserer nedbrytning av inkretiner gjennom hemming av enzymet DPP-4. Det finnes tre DPP4-hemmere på det norske markedet pr september 2010: Januvia (sitagliptin), Galvus (vildagliptin) og Onglyza (saxagliptin).
Geggen Mauno

Geir Bjarne «Geggen» Mauno (født 7. juli 1963 i Hammerfest, død 24. november 2017) var en norsk rockemusiker (sang, gitar og munnspill).
I 1984 var han en av deltakerne Trond-Viggo Torgersens ungdomsdokumentar Nesten voksen. I tenårene deltok Mauno i det lokale musikklivet i Hammerfest som vokalist og låtskriver. Han var i hovedsak inspirert av 60- og 70-tallets rock og hadde blant andre Bob Dylan og Rolling Stones, som forbilder, og sannsynligvis hans aller største forbilde Neil Young. I tillegg var han sterkt inspirert av 70 tallets new wave og punk bølge i England, med bla Shame 69, Sex Pistols, Boomtown rats mfl. Hans aller første plateproduksjon var i 1981, da han ga ut en singel sammen med det lokale bandet Radiolux. Bandets hymne om Hammerfest by «Oh What a Place» slo godt an lokalt. Bandet holdt sammen et par år og avholdt flere konserter i byens ungdomsmiljø. Mauno forlot Radiolux i 1982 og ble med i bandet Norzink og senere Hammerfest Rockensemble. Hans første egne band var «Geggen and the Crew», som ble hans primære band gjennom 80-tallet. Dette ble hans virkelige gjennombrudd som låtskriver, og flere av låtene skrevet i denne perioden ble senere gitt ut på Maunos album.


== Utgivelser ==
Geggen & Samlebandet, Fabrikken (1988)
Høst (1992)
Gammelgutta (1992)
Svarte natta (1993)
Geggen Mauno Band, Synd (1999)
Geggen Mauno, Måne over Hammerfest (studio) / I levende live (konsert) (2003)
Ensom ulv (2005)
Kvinner og Menn (2009)
9650 (2014)


== Referanser ==
Reykjanes

Reykjanes (islandsk: Reykjanesskagi) er en halvøy som ligger sørvest på Island, og litt sørvest for hovedstaden Reykjavík.
Halvøyen bærer preg av aktiv vulkansk aktivitet under overflaten og svære lavafelt, noe som gjør vegetasjonen svært sparsom. Det finnes mange varme kilder og svovelkilder på den søndre delen av halvøya rundt innsjøen Kleifarvatn og i det geotermiske området Krýsuvík.
Det finnes også en geotermisk energiverk på Svartsengi. I nærheten av Svartsengi kraftverk har det blitt laget et basseng som bruker varmt og mineralholdig vann som kommer ned fra kraftstasjonen. Dette bassenget kalles Bláa Lónið («den blå lagune»).
En bro strekker seg over riftdalen Álfagjá (18 m bred og 6 m dyp) i nærheten av Grindavík og markerer skillet mellom den eurasiske og den nordamerikanske kontinentalplaten. Broen ble bygget i 2002 og ble navngitt etter Leiv Eiriksson som var den første europeer til å oppdage Nord-Amerika, 500 år før Columbus.
Noen fiskelandsbyer, som Grindavík og Njarðvík, ligger også på halvøya, i tillegg til byen Keflavík som huser Keflavík internasjonale lufthavn, og den nå nedlagte amerikanske militærbasen Naval Air Station Keflavik.


== Se også ==
Islands geografi


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside for Reykjanes (en)
Landsforbundet Teatrets Venner

Landsforbundet Teaterets Venner (LTV) er landsforening for lokale teatervennforeninger.  
Landsforeningen ble stiftet den 9. mai 1992 og har siden arbeidet for å øke interessen for lokal scenekunst. 
Per 2014 er 22 lokalforeninger tilsluttet med ca. 4 000 medlemmer. Ungdomsorganisasjonen er Teatrets Venner ungdom (TVu). Medlemskap gir scenepass, et fordelskort for blant annet rabatt på teaterbilletter.
Styreleder valgt i 2013 er Lise Hellandsvik fra Ålesund mens daglig leder er Halldís Ólafsdóttir


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kaja Thorne

Kaja Thorne (født 25. august 1942) er en norsk billedkunstner og illustratør. Hun har illustrert blant annet Torvald Sunds barnebok Eg er med deg, Kim fra 1983 og Halldis Moren Vesaas' Den gode gåva, ei bildebok om Demeter fra 1987.
Thorne har utdannelse fra Statens kunstakademi og Statens Håndverks- og Kunstindustriskole i Oslo. Hun har hatt flere separatutstillinger og deltatt på gruppeutstillinger, deriblant ei rekke ganger på Høstutstillinga. Kaja Thorne er innkjøpt av Norsk kulturråd, Nasjonalgalleriet og Riksgalleriet. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
CV hos Kunstnernes informasjonskontor
Bad (sang)

Bad er første singelen som ble sluppet fra Michael Jacksons oppfølger Bad (album) i 1987 etter suksessen med Thriller (album). På sangen ville Michael Jackson ha samarbeid med Prince, men han sa at dette ville bli en hit, «selv uten meg». Albumet Bad var siste albumet som ble produsert av Quincy Jones.


== Referanser ==
The Way You Make Me Feel

«The Way You Make Me Feel» er den andre singelen sluppet fra albumet Bad av Michael Jackson. Singelen ble raskt en hit rundt om i verden. i Videoen får vi se Michael Jackson prøve å bli sammen med Tatiana Thumbzen. Hun dukket opp under Michael Jacksons konsert i Madison Square Garden under opptreden av denne sangen, og kysset Michael også
Altaskifer

Altaskifer er en kvartsittskifer som utvinnes i nærheten av Alta. Den er grå av farge og blir nesten sort ved polering. Skiferen er ekstremt hard og er mye brukt til tak og gulv.


== Skiferdrift ==
Utvinning av skifer foregår som dagbrudd i fire forskjellige steinbrudd. I Altadalen startet skiferutvinningen i Peska i 1905, Detsika i 1906 og Langvannet i 1920. I Tverrelvdalen startet utvinningen i Stilla i 1928.
Skiferen bearbeides ved bruddene og ved skiferkaia i Bossekop. Skiferen kan klippes, sages og slipes.
a-l Alta Skiferbrudd eksporterer skifer til kontinentet, og lokalt i Alta er skifer mye brukt som takstein og heller på gulv og inngangsparti.


== Geologi ==
Altaskiferen ble dannet i Proterozoikum-æraen, er fra 10 til 20 mm tykk, finkornet, tett og svært sterk kvartsskifer. Tykkelsen av utvinnbar skifer varierer fra 40 til 100 meters tykt belte.
Geotektonisk tilhører skiferen Nalganasdekket i Kalakdekkekomplekset.
Solidaridad

Solidaridad kan referere til:

Solidaridad (Quintana Roo), kommune i den meksikanske delstaten Quintana Roo.
Solidaritet (fagforbund), polsk fagforbund
Saqqaq

Saqqaq (grønlandsk for «Solsiden», tidligere stavet Sarqaq) er en bygd på vestkysten av Grønland. Bygda hadde 145 innbyggere i 2018.Bygda ligger i Avannaata kommune, ca. 100 km nord for Ilulissat på sørsiden av Nuussuaqhalvøya, ut mot Vaigat. Bygda hadde ca. 216 innbyggere pr 2005. Bygda ble grunnlagt i 1755.Arkeologiske utgravninger vest for bygda har vist spor etter den tidligere inuittkulturen  saqqaqkulturen, som bodde der mellom 2900 og 4400 år siden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Historiske bilder fra Saqqaq
Vær og kart over Saqqaq
Hjemmefrontens Ledelse

Hjemmefrontens Ledelse var en betegnelse som fra mars 1943 ble tatt i bruk i paroler til befolkningen fra Koordinasjonskomiteen, som ledet den sivile holdningskampen og den faglige motstanden sammen med Kretsen. Fra høsten 1944 ble den brukt av og om det koordinerende ledd mellom den militære motstandsledelsen i Milorg og den sivile motstandsledelsen (Kretsen og Koordinasjonskomiteen).
Samarbeidet ble opprettet i 1943, men Hjemmefrontens Ledelse fikk ikke karakter av et formelt overordnet organ før tidlig i 1945.


== Medlemmer kjent for offentligheten i ettertid (alfabetisk, ikke uttømmende) ==
Paal Berg, Kretsen
Knut Blom
Conrad Bonnevie-Svendsen
Ingrid Furuseth
Tore Gjelsvik, Koordinasjonskomiteen
Jens Christian Hauge
Gunnar Jahn, Kretsen
Magnus Jensen, Koordinasjonskomiteen
Alf Sanengen, Koordinasjonskomiteen
Tor Skjønsberg, Kretsen
Sven Arntzen


== Se også ==
Koordinasjonskomiteen
Sivorg
Milorg
Kretsen


== Litteratur ==
Ole Kristian Grimnes (1977). Hjemmefrontens ledelse. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200070328. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk krigsleksikon om Hjemmefrontens Ledelse
Per Asbjørn Risnes

Per Asbjørn Risnes jr. (født 23. juli 1967 i New York) er norsk forfatter, musikkanmelder og journalist. Han har jobbet for Bergens Tidende, blant annet i det nedlagte fredagsmagasinet Tid og sted. Han anmelder musikk og skriver reportasjer og spalter i lørdagsmagasinet og D2-magasinet til Dagens Næringsliv. Risnes er oppvokst i Bergen og bosatt i Oslo. 


== Utgivelser ==
Hakkespettbok for voksne gutter, Kagge Forlag 2000.
Verdens beste pappa, Kagge forlag 2003, ISBN 978-82-489-0689-6.
Voksenopplæring – en generasjons hjerteskjærende farvel med en alt for lang ungdomstid, Kagge forlag 2006, ISBN 978-82-489-0548-6.
Cognac: historien, guiden og de norske cognaceventyrerne, Tellus Works 2006, ISBN 978-82-997368-1-7.
Pappa kan alt! Hemmelig håndbok for verdens beste far (og bestefar), Kagge Forlag 2007 ISBN 9788248907022.
Fortellingen om Alexander Rybak, Kagge Forlag 2009 ISBN 9788248909071
"Verdens beste pappa, KOKEBOK for småbarnsfedre" Kagge Forlag 2011 ISBN 9788248910961.
Pappamat, Garmann forlag, 2013 ISBN: P9788299890410


== Eksterne lenker ==
Omtale i Dagbladet (2003) for Verdens beste pappa Dagbladet.no
Pappamat på Facebook
Pikefossen

Pikefossen (nordsamisk: Nieidagorži) er en foss i Kautokeinoelva i Kautokeino kommune i Troms og Finnmark. Den er 8 meter høy og ligger ca. 18 kilometer sør for Masi. Det er god utsikt til fossen fra en rasteplass ved europavei 45.


== Sagnet om navnet ==
Ifølge sagnet kommer navnet fra ei tjenestejente som skulle passe på en reinflokk. I et uvær ville flokken krysse elva på den dårlige isen rett ovenfor Pikefossen. Jenta klarte ikke å stoppe reinene, isen brast og hele flokken druknet. Da reineieren kom til og fikk høre dette ble han så sint at han puttet jenta i ei tønne og kastet den i fossen. Men mot alle odds overlevde hun og tønna fløt med elva helt ned til Altafjorden hvor hun ble funnet.


== Referanser ==
Morecambe FC

Morecambe Football Club er en engelsk fotballklubb grunnlagt 1920. Klubben ble grunnlagt den 7. mai 1920 etter et møte på the West View Hotel. Hjemmekampene spilles på Globe Arena i Morecambe, som har en kapasitet på 6 476. Kallenavnet er «The Shrimps».  
Morecambes manager i perioden 2005 til 2011 var Sammy McIlroy, som blant annet vant FA-cupen med Manchester United FC i 1977. Derek Adams overtok for Jim Bentley, som var den lengst sittende manageren i det engelske ligasystemet da han fikk sparken. 


== Meritter ==
FA Trophy (1): 1974
Lancashire Combination (4): 1925, 1962, 1963, 1968
Lancashire Trophy (10): 1926, 1927, 1962, 1963, 1969, 1986, 1987, 1994, 1996, 1999
Lancashire Senior Cup (1): 1968
Conference National Playoff-vinner (1): 2007


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Morecambe F.C. – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Klubbens offisielle nettsider
Spillerstall fra Transfermarkt
Malö 37

Malö 37 Standard er en kjølbåt konstruert av Leif Ängermark i 2005 som en etterfølger til Malö 36. I tillegg lages den i en Classic utgave med positiv akterspeil. Båten bygges i Sverige av Malö Yachts. Den er finnekjølet og har spaderor samt brøkdelsrigg med doble vinklete salinger.
Båten vant det amerikanske båtmagasin Cruising World sin pris for «beste importerte båt 2009».


== Referanser ==
Vindö 32

Vindö 32 er en kjølbåt som ble produsert av svenske Nötesund Varv AB. Vindö 32 ble lansert på begynnelsen av 1970-tallet og etterfulgte Vindö 30. Navnet henviser ikke til båtlengden i fot, men derimot til seilarealet, med fokk, i kvadratmeter.
Hanse 342

Hanse 342 er en type kjølbåt, det vil si mindre seilbåt med kjøl, som ble konstruert i 2004 av seilbåtkonstruktørene judel/vrolijk & co.
David Thompson (fotballspiller)

David Anthony Thompson (født 12. september 1977 i Birkenhead, England) er en tidligere engelsk fotballspiller. Thompson la opp i 2007, etter skadeplager.
I løpet av karrieren spilte Thompson for Liverpool FC, Coventry City FC, Blackburn Rovers FC, Wigan Athletic FC, Portsmouth og Bolton Wanderers.


== Eksterne lenker ==
(en) David Thompson – Soccerbase.com 
(en) David Thompson – FootballDatabase.eu 
BBC profil Arkivert 7. november 2012 hos Wayback Machine.
Visekongedømmet Ny-Granada

Visekongedømmet Ny-Granada (på spansk Virreinato de la Nueva Granada) var navnet på det spanske koloniale territorium nord i Syd-Amerika fra 1717/1739 til 1819. Det ble opprettet av Felipe V av Spania og territoriet dekket stort sett områder som i dag tilhører Colombia, Ecuador og Venezuela i tillegg til deler av Guyana, Panama, Venezuela, Trinidad og Tobago samt små deler av Brasil og Peru. Hovedstaden i Ny-Granada var Santa Fé de Bogotá og territoriet ble styrt av en visekonge utnevnt av Kongen av Spania. Visekongedømmet Ny-Granada ble opprettet i 1717 men ble avviklet i 1724 for igjen å bli gjenetablert i 1739. Visekongedømmet i Ny-Granada erstattet blant annet det tidligere Ny-Granada som frem til 1717 var underlagt visekongedømmet i Peru.


== Se også ==
Ny-Granada
Liste over visekonger i Ny-Granada


== Referanser ==
Henry Howard Molyneux Herbert

Henry Howard Molyneux Herbert, 4. jarl av Carnarvon, (født 24. juni 1831, død 29. juni 1890), også kjent som lord Porchester, var en britisk politiker og et ledende medlem av det konservative parti. Han var eldre bror av filosofen Auberon Herbert og far til George Herbert og Audrey Herbert.


== Liv og virke ==
Herbert ble jarl av Carnarvon da hans far Henry John George Herbert døde i 1849. Etter at han tok sin akademiske grad ved fakultetet Christ Church på University of Oxford, begynte han å spille en fremtredende rolle i overhuset. Han var understatssekretær for koloniene i 1858 og statssekretær for koloniene i 1866. Han introduserte det britiske nordamerikanske vedtaket som gav Canada selvstyre i 1867. Senere samme år trakk han seg over Benjamin Disraelis reformlov sammen med Robert Arthur Talbot Gascoyne-Cecil og Jonathan Peel.
Han var tilbake som kolonisekretær i 1874 og satte i gang med å innføre selvstyre for Kappkolonien på samme måte som han hadde gjort for Canada. Han tok for seg konseptet imperialisme i Afrika ved mange anledninger mens han hadde embetet. Han trakk seg i 1878 i opposisjon til Disraelis politikk i det østlige spørsmål, men da hans parti returnerte til makten i 1885, ble han Irlands stattholder. Hans korte periode i posten, kjent for en konflikt i et samvittighetsspørsmål mellom ham og Charles Stewart Parnell som hadde med hans forhandlinger med sistnevnte ovenfor hjemmestyre, ble avsluttet av enda en for tidlig oppsigelse. Han returnerte aldri til embetet.


== Familie ==
Lord Carnarvon giftet seg først med Lady Evelyn Stanhope, datter av George Stanhope, 6. jarl av Chesterfield, i 1861. De fikk en sønn, George Edward Herbert, berømt i forbindelse med utgravningene av Tutankhamun, og tre døtre (hans eldste datter, lady Winifred, giftet seg med lord Burghclere som sin andre ektemann og ble mor til Evelyn, den første hustruen til romanforfatteren Evelyn Waugh). Etter lady Evelyns død i 1875 giftet Herbert seg for andre gang med sin kusine Elizabeth Catherine Howard, datter av Henry Howard, i 1878. De fikk to sønner hvorav den eldste var diplomaten Aubrey Herbert. Sønnen Aubrey ble far til Laura Herbert som ble den andre hustruen til Evelyn Waugh.
Lord Carnarvon døde ved Portman Square i London i juni 1890, 59 år gammel. Hans andre hustru overlevde ham med nær førti år og døde i februar 1929, 72 år gammel.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Roberts, Andrew ([1999] 2000): Salisbury: Victorian Titan. London: Orion Books
Lee, Sidney (1891): «Herbert, Henry Howard Molyneux» i: Lee, Sidney: Dictionary of National Biography 26. London: Smith, Elder & Co.


== Eksterne lenker ==
(en) Henry Herbert, 4th Earl of Carnarvon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Henry Howard Molyneux Herbert hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Henry Howard Molyneux Herbert hos The Peerage
Kverkfjöll

Kverkfjöll er en fjellkjede som ligger på den nordøstre utkanten av isbreen Vatnajökull på Island. Den høyeste toppen i fjellkjeden ligger på 1 764 moh. Fjellkjeden, som også inneholder isbreen Kverkjökull, ligger mellom Vatnajökull og Dyngjufjöll. Fjellene har fremdeles aktive vulkaner, og rundt 1720 var det fremdeles utbrudd som forårsaket store jökulhlaup (voldsomme flomutbrudd fra isbreer).
Under fjellene finnes det et stort og varmt magmakammer som er opphavet til grotter inni isbreen.
Et stykke unna ligger også Hveradalir med sine varme kilder.


== Se også ==
Islands geografi


== Eksterne lenker ==
Panoramabilder fra Island inkludert et fra Kverkfjöll
James Anthony Froude

James Anthony Froude (født 23. april 1818, død 20. oktober 1894) var en engelsk historiker. Han var bror til den anglo–katolske polemikeren Richard Hurrell Froude og William Froude, ingeniøren og marinearkitekten.


== Liv og virke ==
Froude stod den anglokatolske strømningen meget nær men kom etterhvert frem til et rasjonalistisk standpunkt som han la for dagen i romanen Nemesis of faith (1849), et arbeide som vakte megen oppmerksomhet. 
Froude viet seg så til historisk forfettarskap og journalistikk (blant annet som redaktør for Fraser's Magazine, 1860-74). Han er framfor alt interessert av det personlige momentet i historien: hendelseforløpet ter seg for ham som et drama; han skriver en utmerket, klar og livfull stil, men hans arbeider skjemmes av ukorrekte detaljopplysninger og visse ensidigheter i oppfatningen (framfor alt hans antiklerikale innstilling). 
Froude turde rallerede å ha blitt slått av Thomas Carlyles skrifter. Etter at han i 1849 hadde gjort dennes personlige bekjentskap, oppstod etterhvert et varmt vennskap mellom dem. Carlyle overlot sine litterære etterlatenskaper i Froudes hender men uten å gi klare direktiv hvordan han skulle gå frem med dem. Froude anså seg å følge Carlyles eget ønske da han utgav dennes Reminiscences  og Letters and Memorials of Jane Welsh Carlyle. Dette, likesom den utilslørte fremstilling av fremstilningen av Carlyles ekteskap og hjemmeliv i den biografi over Carlyle som Froude samtidig utgav, pådro seg meget klander for bristende diskresjon og pietet mot vennens minne, likesom også beskyldninger for uvarlig bruk av kildene.


== Litteratur ==
Herbert Paul: The Life of Froude. Isaac Pitman & Sons, London 1905
Wolfgang Binder: „Von einem, der vorgab, die Karibik kennenzulernen und dabei das Empire zu retten versucht.“ Imperiale Rechtfertigungsmechanismen in James Anthony Froudes „The English in the West Indies“ (1888). In: Walther Bernecker, Gertrut Krömer (Hg.): Die Wiederentdeckung Lateinamerikas. Die Erfahrung des Subkontinents in Reiseberichten des 19. Jahrhunderts. Vervuert, Frankfurt am Main 1997. 3-89354-738-X. S. 291–307.


== Referanser ==