jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
En folkefiende (2005)

En folkefiende, med undertittelen Den sterkeste er den som står alene, er en norsk film regissert av Erik Skjoldbjærg. Han og manusforfatteren Nikolaj Frobenius har foretatt endringer av Ibsens skuespill, og de har lagt handlingen til vår tid. Filmen ble første gang vist på Tromsøs Filmfestival 19. januar 2005. 


== Handling ==
I filmen anno 2005 er kurbadet i Ibsens opprinnelige versjon byttet ut med en drikkevannskilde. TV-kjendisen og ernæringsfysiologen Tomas Stockmann har lenge bodd i Oslo, men slutter i jobben fordi produksjonsselskapet ikke gir ham redaksjonell frihet. Tomas vil flytte tilbake til hjembyen for å selge kildevannet der på flaske. Kona blir med fordi hun tror det vil gjenreise farens og hennes dårlige rykte på hjemstedet. Sammen med broren Peter bygger Tomas opp det som forventes å bli en hjørnesteinbedrift i den lille vestlandsbyen. Alle byens innbyggere legger sine sparepenger og dugnadskrefter i bedriften, og Tomas blir tatt imot som en helt på hjemstedet. Kort tid før lanseringen får Tomas vite at Peter har skjult en rapport som viser at drikkevannet er helsefarlig. Alle som drikker vannet kan bli sterile. Tomas vil stenge produksjonen inntil de kan benytte seg av en ren kilde lengre inn i fjellet. Men dette vil koste penger, så Peter og resten av byen står imot. I filmen er Petra informasjonssjef og ikke Tomas Stockmanns datter som i Ibsens skuespill. Hun prøver å hjelpe Tomas, men får senere sparken av Peter. Til og med journalisten tier om giftstoffene når Peter truer med en dyr rettssak. Kona som lenge har støttet Tomas vil også skjule saken fordi farens plantemiddel trolig er årsaken til forurensningen. Det blir holdt et stort ”folkemøte” på nasjonal TV, der både innbyggerne i bygda og seerne kan stemme per telefon på hvilken Stockmann de støtter. Filmen ender med at flere av byens innbyggere banker Tomas. Politimesteren ber ham forlate byen. Her slutter altså filmen mer åpent enn Ibsens skuespill.


== Sitater ==
«Kvifor skulle eg gidde å drive uavhengig om eg ikkje turde å meine noko?»


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) En folkefiende på Internet Movie Database 
(no) En folkefiende i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) En folkefiende hos Filmfront 
(da) En folkefiende i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) En folkefiende på MovieMeter 
(en) En folkefiende på AllMovie 
http://ibsen.nb.no/index.gan?id=105488&subid=0
Clemenskirken i Oslo

Clemenskirken, eller Klemetskirka, var en av sognekirkene i det gamle Oslo. Den lå mellom Clemensallmenningen og Østre strede, sør for bispeborgen og Halvardskirken. Det var en steinkirke med hjørnetårn, og den var en av de meget få kirkene vi kjenner med toskipet grunnplan. Langs midtaksen av koret sto det tre kraftige takbærende pilarer. Kirken står i dag som en ruin og har vernestatus fredet.


== Historie ==
Steinkirken er fra rundt 1100, men det har trolig vært to eller tre trekirker på samme sted tidligere. Den eldste kan være fra rundt år 1000. Den tidligste trekirken kan ha vært grunnlagt av Olav Haraldsson eller Olav Tryggvason. Den yngste trekirken fikk trolig Harald Hardråde bygget.Under og omkring kirken har man funnet rester av det som er en av landets eldste kirkegårder. De eldste av gravene er datert radiologisk til 980–1030, og er noen av de eldste kristne begravelser som er funnet i Norge. Dette tyder på at det må ha vært et godt etablert kristent samfunn innerst i Oslofjorden allerede før år 1000. Det er også rundt dette gravfeltet at den første urbane bosetningen i Oslo begynte å ta form.Steinkirken gikk ut av bruk etter reformasjonen, og en regner med at den ganske raskt ble lagt i ruiner. Ruinene ble gravd ut i 1921 og deretter i 1971. Ruinene lå i mange år skjult av Loengbrua, men denne ble revet etter åpningen av Ekebergtunnelen i 1995. 
Ruinen ble blottlagt og undersøkt ved utgravninger av Gerhard Fischer i 1921. Deretter lå den i mange år upåaktet under Loengbrua. I 1970–71 fikk arkeologen Ole Egil Eide anledning til å grave videre i grunnen under kirken, og fant spor etter begravelser eldre enn steinkirken, 81 i alt. Hans tolkning var at det har stått minst to kirker, formodentlig stavkirker, på stedet der steinkirken  ble bygd omkring 1100.
Ruinen av Clemenskirken er nå frilagt og inngår som del av Middelalderparken i Gamlebyen. Den ligger ved Saxegaardsgata og Erik Schias plass.


== Om navnet ==
Kirken var vigslet st. Clemens, som led martyrdøden da han ble druknet med et anker bundet om halsen. Han var derfor skytshelgen for bl.a. sjøfolk. Kanskje har valget av skytshelgen for kirken sammenheng med den tidligste bydannelsen i Oslo; det kan ha vært viktig å anlegge en kirke for sjøfart og handel på stedet. I Diplomatarium Norvegicum (DN) er kirka nevnt i dativform som Cleme(t)z kirkiu eller Kleme(t/d)z kirkiu. Det er godt mulig at helgennavnet har vært uttalt med tostavelses tonelag og dobbel m, jf. den nåtidige uttalen av stedsnavnet Klemetsrud (stedet ligger sør i Oslo).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Clemenskirken i Oslo». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Clemenskirken - kirkeruin i Oslo, hos Store norske leksikon
Jonas Rygg

Jonas Framnes Rygg (født 25. november 1987 i Oslo) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for Grorud.Rygg har også tidligere representert Lyn i tillegg til Ready, Stabæk Fotball, Manglerud Star Toppfotball og Strømmen IF og han har vært assistenttrener til seniorlaget til Ready (4. divisjon).
I 2012 kom Rygg tilbake til Lyn etter tre sesonger i Strømmen IF. Jonas Rygg var Lyns kaptein før han ble spillende assistentrener i 2014. I juni 2014 overtok han stillingen som hovedtrener for klubben. Med seg som assistenttrenere hadde han Egil Olsen og Viggo Strømme.


== Karrierestatistikk ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jonas Rygg – Transfermarkt
Manishtushu

Manishtushu var sønn av Sargon av Akkad og etterfulgte sin bror Rimush, som allikevel var yngre enn ham. Manishtushu regjerte fra 2299 til 2284 f. Kr. (midlere kronologi) eller 2235 til 2220 f.Kr. (kort kronologi), og fortsatte som sin bror å føre felttog for å holde riket sammen. En stor sort obelisk forteller om Manishtushus verk.
Manishtushu foretok felttog til Anshan i Persia, og selv påstod han at han førte et felttog til et for i dag uidentifisert land ved Golfen.
Han  ble etterfulgt av sin karismatiske sønn Naram-Sin.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dietz Otto Edzard: Geschichte Mesopotamiens. C. H.Beck Verlag, München 2004, ISBN 3-406-51664-5
Gebhard J. Selz: Sumerer und Akkader. C. H.Beck Verlag, München 2005, ISBN 3-406-50874-X
Potomac (elv)

Potomac [pəˈtoʊmək] er en 665 km lang elv i USA, og inklusive sideelver er den 1 070 km lang. Den har to utspring, det nordlige ved Fairfax Stone på grensen mellom Maryland og Vest-Virginia, og det sørlige nær Hightown i Virginia. De to løpene møtes nær Green Spring i Virginia. 
Den viktigste bielven er Shenandoah, som renner ut i Potomac ved Harpers Ferry i Vest-Virginia.
Den nederste delen av elveløpet er påvirket av tidevann, og den renner ut i Chesapeake Bay på atlanterhavskysten av USA. Elva har en fallhøyde på 933 meter, og en gjennomsnittlig vannføring ved Washington D.C. på 316 m³/s. 
Elva markerer grensen Maryland og Washington D.C. på den nordlige siden, og West Virginia og Virgina på den sørlige siden.


== Eksterne lenker ==
(en) Potomac River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Potomac River – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Terje Storli

Terje Storli (født 10. august 1960) er en norsk bassist. 
Han spiller bassgitar i den norske rockegruppa Stage Dolls, hvor han har vært med fra starten i 1983.


== Diskografi ==


=== Stage Dolls ===
Soldier's Gun (1985)
Commandos (1986)
Stage Dolls (1988)
Stripped (1991)
Stories We Could Tell (1993)
Dig (1997)
Good Times – The Essential Stage Dolls (2002)
Get a Life (2004)
Get a Live (2005)
Always (2010)


==== Singler og EP-er ====
Soldier's Gun/Left Foot Boogie (1985)
Heart to Heart/Don't Look Back (1986)
Commandos/Yesterday's Rain (1986)
Love Cries/Hanoi Waters (1988)
Pop Rocky Special (1988)
Wings of Steel/Lorraine (1988)
Still in Love/Mystery (1988)
Love Don't Bother Me/Down on Me (1991)
Stand By You (1991)
Sorry (Is All I Can Say)/Rock this City (1991)
Sorry (Is All I Can Say) (1991)
Love (1993)
Hard to Say Goodbye (1994)
It's Only Love (1997)
Good Times (1997)
You're the One (2002)
Running Back to You (2004)
Get a Life (2004)
Rainin' on a Sunny Day (2009)
Always (2009)
Drive for Life (2011)
5 Minutes of Fame (2013)
Highway of Life (2013)
Rock'n Roll Train (2014), med Return
One of These Days (2015)
Into the Fire (2016)
Hey Rock'n Roll (2017)
The One (2017)
You'll Find Me (2018)


=== The Kids ===
Hits fra Kids (2007)


=== Deltar på ===
Forente artister: Sammen for livet (1985)
Charm: Hot Love/Billy the Kid (1988)
DumDum Boys: Splitter Pine (1989)
Kompaniet: Æ savne dæ (1995)
PolyGram: Det beste fra de beste! Hysj! Hysj! (1996)
Dusty Cowshit: Østenfor Soon, Western for Råde (1996)
Diesel Dahl: Harley Davidson (1997)
Diesel Dahl: Recycled (1997)
DumDum Boys-hyllest: Solide saker – en hyllest til DumDum Boys (1999)
Kiss-hyllest: Gods of Thunder – A Norwegian Tribute to Kiss (2005)
Stage Dolls-hyllest: Wings of Steel – A Norwegian Tribute to Stage Dolls (2008)
Petter Wavold: Stæm (2008)
Street Legal: Bite the Bullet (2009)
Too Far Gone: Reis av sted (2011)


== Eksterne lenker ==
Presentasjon hos Groove.no
Askespredning

Askespredning betyr å spre den asken som er blitt igjen etter at en person er blitt kremert. 


== Tillatelse fra fylkesmann ==
Fylkesmannen kan etter søknad fra person som har fylt 15 år, gi tillatelse til at den som skal sørge for vedkommendes gravferd sprer asken for vinden. Den som har ansvaret for gravferden kan imidlertid se bort fra innvilget søknad og ignorere denne dersom det strider mot vedkommendes tro og overbevisning. Tillatelse kan også gis etter vedkommendes død når det godtgjøres at avdøde ønsket askespredning. Slik tillatelse kan også gis for aske etter barn når nærmeste etterlatte ønsker det.


== Søknad og klage ==
Søknad om askespredning sendes til fylkesmannen i det fylket der asken ønskes spredd.
Fylkesmannens vedtak om askespredning kan påklages til departementet. Klagen sendes til den fylkesmann som har truffet vedtaket.


== Askespredning utelukker annen gravferd ==
Askespredning er et alternativ til gravlegging. De som velger askespredning har ikke mulighet til å få navn og data på gravminne på en kirkegård eller gravlund. 
For å godtgjøre at avdøde ønsket askespredning stilles det strenge krav. Formålet er å sikre at avdøde faktisk ønsket askespredning, og ikke bare overveide det. Se rundskriv F-37/2001.
Det er ikke anledning til å dele asken ved at den spres på ulike steder, eller ved at en del gravlegges og en annen del spres for vinden.
Ved askespredning kan det ikke kreves kirkelig medvirkning.


== Sted for askespredning ==
Askespredning bør som hovedregel kun tillates på åpent hav og i høyfjellet. I rundskriv F-77-1999 utdyper departementet dette ytterligere:
"Det kan være grunn til å gi tillatelse til spredning av aske i fjorder og havområder som har umiddelbar forbindelse med åpen sjø, f.eks. ved enkelte fjorder. (…) Tillatelse til spredning bør allikevel ikke gis dersom det er svært mye fritidstrafikk i området, eller det er strender eller mye bebyggelse i området."
For å sikre at askespredningen foregår på angitt sted og i sømmelige former, kan fylkesmannen sette vilkår for tillatelsen. 


== Eksterne lenker ==
Gravferdsloven § 20
Vest (film, 2002)

Vest (orig.: Occident) er en rumensk dramakomedie fra 2002, regissert av Cristian Mungiu. 
Filmen er en tragikomedie, som handler om unge rumenere som mangler en meningsfylt fremtid i det postkommunistiske landet og derfor ønsker å flytte utenlands for å finne lykken. Filmen forteller tre uavhengige historier, som utspiller seg i samme tidsrom og vever seg inn i hverandre. 


== Handling ==
Når den vennskapelige Luci (spilt av Alexandru Papadopol) og hans attraktive kjæreste Sorina (spilt av Anca Androne) blir kastet ut av leiligheten deres, bestemmer Sorina at de burde besøke farens grav for å be om en form for signal på hva de burde gjøre videre i livet. Men bare noen få sekunder senere blir Luci truffet i hodet av en flaske, og deretter fraktet til sykehuset av en hjelsom franskmann.
Til tross for hennes kjærlighet til Luci, tror Sorina at et liv med trygghet burde gå foran romantikk. Hun flytter derfor inn sammen med den barmhjertige franskmannen. I mellomtiden skaffer en forvirret brud (spilt av Tania Popa) og moren hennes (spilt av Coca Bloos) hjelp fra et privat byrå, i håp om å endelig finne en ordentlig ektemann til henne. Men den velstående italienske mannen de plukker ut for henne, viser seg snart å ha en rekke uønskede egenskaper. I mellomtiden blir det oppdaget at Lucis fetter nylig har dødd.


== Rollebesetning ==
Alexandru Papadopol - Luci
Anca-Ioana Androne - Sorina
Samuel Tastet - Jérôme
Tania Popa - Mihaela
Coca Bloos - Mihaelas mor
Julieta Strîmbeanu - Bestemor
Eugenia Bosânceanu - Tante Leana
Ioan Gyuri Pascu - Gică
Valeriu Andriuţă - Nae
Nicolongo - Luigi
Dorel Vişan - Politimannen
Gabriel Spahiu - The mute Spaniard
Michael Beck - Nederlenderen
Jérôme Bounkazi - Italieneren
Tora Vasilescu - The school-mistress


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vest på Internet Movie Database 
(fr) Vest på Allociné 
(nl) Vest på MovieMeter 
(en) Vest på AllMovie 
(en) Vest på Turner Classic Movies 
(en) Vest på Rotten Tomatoes 
Trailere, beskrivelse m.m.
Viggo Aadnevik

Viggo Aadnevik, (født 21. februar 1944, død 29. november 2019) var en norsk grafiker og maler, bosatt i Kristiansand.Han var utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole og Statens kunstakademi under Åge Storstein og Reidar Aulie. Aadnevik hentet for en stor del sine motiver fra Sørlandet. 


== Utsmykninger ==
Kristiansand posthus


== Artikler om kunstneren ==
Opstad, Gunvald: Wiggo hjemstavnsmaler. I Hrymfaxe nr. 3, 2005 side 10-11
Opstad, Gunvald: Viggo den ekte maler. Katalogomtale Christianssands kunstforening 1994


== Referanser ==
Kristján Finnbogason

Kristján Finnbogason (født 8. mai 1971) er en islandsk fotballmålvakt. Han har tidligere spilt for Grótta, K.F.C. Lommel S.K. og ÍA. Nå spiller han for Knattspyrnufélag Reykjavíkur. Han har vært førstemålvakt syv år på rad fra 1997. Han har også spilt 20 kamper på Islands fotballandslag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kristján Finnbogason – UEFA 
(en) Kristján Finnbogason – Transfermarkt 
(en) Kristján Finnbogason – Transfermarkt (manager) 
(en) Kristján Finnbogason – national-football-teams.com 
(en) Kristján Finnbogason – WorldFootball.net 
(en) Kristján Finnbogason – Soccerbase.com 
(en) Kristján Finnbogason – FootballDatabase.eu 
(en) Kristján Finnbogason – EU-Football.info 
(en) Kristján Finnbogason – PlaymakerStats.com 
(en) Kristján Finnbogason – FBref
Arnhild Lauveng

Arnhild Lauveng (født 13. januar 1972) er en norsk psykolog som er utdannet ved Universitetet i Oslo og hadde tidligere diagnosen schizofreni. Hun tok doktorgraden i 2017.Hun arbeider som seniorrådgiver/forsker ved Nasjonalt senter for Erfaringskompetanse. Hun er foredragsholder, og mottok i 2004 «Prisen til fremme av ytringsfriheten innen psykisk helsevern». Hun har skrevet to selvbiografier om veien inn og ut av psykoser med faglig resonnement omkring ulike tilstander og mulige årsaker til personlighetsutviklingen. Hun har vært medlem av tvangslovutvalget.Bokrettighetene til I morgen var jeg alltid en løve er solgt til Nederland, Danmark (Akademisk Forlag), Sverige (Sivart Forlag), Tyskland (Random House), Polen, Island, Russland, Litauen, Finland, Sør Korea og Spania.
I 2008 tildelte Stiftelsen Fritt Ord Arnhild Lauveng Fritt Ords Honnør, en påskjønnelse som deles ut for verdifullt virke i det frie ords tjeneste. I 2010 fikk hun Åpenhetsprisen.
Arnhild Lauveng har undersøkt om livskvaliteten til de med alvorlige og langvarige psykiske helseutfordringer blir stimulert av et skolemiljø sammenlignet med et tradisjonelt behandlingsmiljø. 21. august 2017 disputerte hun for doktorgraden. 
Se https://www.napha.no/content.ap?thisId=21720


== Bøker ==
SelvbiografierI morgen var jeg alltid en løve. Cappelen, Oslo, 2005. 200 s. ISBN 82-02-24977-5
Unyttig som en rose. Cappelen, Oslo, 2006. 195 s. ISBN 82-02-26403-0FaglitteraturArbeidsmaur med gipset hjerte. Universitetsforlaget, Oslo, 2008. ISBN 82-15-01224-8
Noe mye mer annet. Universitetsforlaget, Oslo, 2011. ISBN 978-82-15-01954-3


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«De Schizofrene» av Arnhild Lauveng; i Tidsskrift for Den norske legeforening 2006; 126: 1176 Arkivert 10. juli 2022 hos Wayback Machine.
«Utdrag fra boken I morgen var jeg alltid en løve» (PDF). Arkivert fra originalen (PDF) 6. februar 2009. Besøkt 3. august 2016.
Björgólfur Hideaki Takefusa

Björgólfur Hideaki Takefusa (født 11. mai 1980) er en islandsk fotballspiller. Han er en angrepsspiller. 
Fotballkarrieren hans startet i Þróttur, der han spilte 37 kamper. Fylkir kjøpte han fra Þróttur, i Fylkir spilte han to sesonger. Han spiller nå i KR, som han har gjort siden oktober 2005.


== Eksterne lenker ==
(en) Björgólfur Hideaki Takefusa – UEFA 
(en) Björgólfur Hideaki Takefusa – Transfermarkt 
(en) Björgólfur Hideaki Takefusa – national-football-teams.com 
(en) Björgólfur Hideaki Takefusa – Soccerway
Tungekrøller

En tungekrøller er ord eller en eller flere setninger som er vanskelig å uttale helt riktig. Noen er reelle ord, som det norske «høyesterettsjustitiarius», mens andre er laget for å være vanskelig å uttale. Tungekrøllere er ofte basert på å ha flere minimale fonempar i setningen (f.eks kjell [ç], s [s] og skj [ʃ]), eller å ha plosive konsonanter i starten og slutten av hvert ord.


== Eksempler på tungekrøllere ==


=== Norsk ===
Henrik Ibsens ripsbærbusker og andre russiske buskvekster
Ibsens ripsbærbusker og andre buskvekster, samt en djerv dvergbjerk
Prestens ripsbusker og andre buskvekster (alternativ til den ovenfor)
Stekt torsk, kokt torsk (sies mange ganger etter hverandre)
Takpapp, veggpapp, gulvpapp, tapet (sies mange ganger etter hverandre)
Når jeg skal bygge meg hus, så skal jeg ha gulvpapp, veggpapp og takpapp
Våt, blå, glatt gateplakat (sies så fort som mulig)
Djerv dvergbjørk berghyll. (Trøndersk)
Brødrene Bøe, Bøe brødrene (mange ganger)
Trikkeperong, tippekupong
Moskusokse (mange ganger)
Pappa pakker pappesker på postkontoret
En fiskermann Fritz, fisker fisk


=== Svensk ===
Flyg fula fluga flyg, och den fula flugan flög
Packa pappas kappsäck
Sex laxar i en laxask
Sju sjösjuka sjömän på det sjunkande skeppet Shanghai
Sjutusen sjuhundra och sjuttiosju sjuksköterskor


=== Dansk ===
Rødgrød med fløde påJeg plukker frugt med en brugt frugt plukker.Fire flade flødeboller på et fladt flødebollefad.


=== Engelsk ===
Betty Botter bought a bit of butterSally sells sea shells at the sea shell store, the sea shells she sells are sea shells for sure
Unique New York, New York Unique
A proper cup of coffee in a proper cup of coffee cup– How much wood would a woodchuck chop, if a woodchuck could chop wood?– As much wood as a woodchuck could, if a woodchuck could chop wood.
How much wood would a woodpecker peck if a woodpecker could peck wood?


== Se også ==
Strč prst skrz krk


== Referanser ==
Ashton Gate

Ashton Gate er et fotballstadion i Bristol, i det sørvestlige England og er hjemmebanen til den engelske fotballklubben Bristol City Football Club. I tillegg til fotballkamper har det blitt holdt flere store konserter på The Gate, med blant andre Rod Stewart, Rolling Stones, Bryan Adams Elton John og The Who.
Ashton Gate Stadium kan ta 21 500 tilskuere på kun sitteplasser, men tilskuerrekorden er på 43 335 og ble satt i FA-cupens femte runde mellom Bristol City og Preston North End i 1935. Den moderne tilskuerrekorden med kun sitteplasser ble satt den 16. januar 1996 i en seriekamp mellom Bristol City FC og byrivalen Bristol Rovers FC.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ashton Gate stadium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Informasjon om stadionet hos Football Ground Guide
Informasjon om stadionet hos The Stadium Guide
Ashton Gate's offisielle side
Bloomfield Road

Bloomfield Road er et fotballstadion i Blackpool, i det nordvestlige England og er hjemmebanen til den engelske fotballklubben Blackpool Football Club. Stadionet ble brukt under Europamesterskapet for kvinner i 2005 etter at to tribuneseksjoner var blitt rehabilitert mellom 2001 og 2002. 
I 2003 ble den sørlige seksjonen South Stand revet i forbindelse med byggingen av en ny tribueseksjon, som skal gi Bloomfield Road en total tilskuerkapasitet på 16 000. Bloomfield kan ta 12 55 tilskuere på kun sitteplasser, men tilskuerrekorden er på 38 098 og ble satt i en seriekamp mellom Blackpool og Wolverhampton Wanderers FC den 17. september 1955. 


== Eksterne lenker ==
(en) Bloomfield Road stadium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Informasjon om stadionet hos Football Ground Guide
Informasjon om stadionet hos The Stadium Guide
Bloomfield Road's offisielle side hos FA.com
Kampen om Rai

Kampen om Rai er et spill utviklet av Matthijs Holter etter avtale med N.W. Damm & Søn AS i 2005. Redaktør Steffen Sørum ville ha et brettspill til bokserien Drageherren. Bokserien er på 11 bøker [1]. I første bok ble det utgitt et grunnsett av spillet. De resterende 10 titlene hadde da tilleggsett i forskjellige varianter. Grunnsettet er utsolgt fra forlaget, men dukker opp på auksjoner av og til.
Helge Østbye

Helge Østbye (født 31. oktober 1946) er en norsk medieviter og statsviter.
Østbye ble i 1972 cand.polit. med hovedfag i sammenliknende politikk på en oppgave med tittelen Om innføring av fjernsyn i Norge. Helge Østbye var deretter sentral i oppbygning av medievitenskap som fag ved Universitetet i Bergen. Han har vært leder for Institutt for medievitenskap, det som nå er Institutt for informasjons- og medievitenskap.
Østbye har i sin forskning særlig konsentrert seg om norsk og europeisk mediepolitikk, mediehistorie og mediestruktur. Østby er forfatter, sammen med Ture Schwebs, av læreboken Media i samfunnet, som ble utgitt første gang i 1988. Boken kom i 2020 i sin åttende utgave, med Brita Ytre-Arne som medforfatter. Boken har vært mange norske mediestudenters første møte med faget. Helge Østbye er også forfatter av Metodebok for mediefag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Helge Østbye i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Helge Østbye i BIBSYS
presentasjon ved Institutt for informasjons- og medievitenskap