jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Zion Bryne

Zion Bryne er en kristen frikirkelig menighet på Bryne, i Time kommune i Rogaland fylke.  Menigheten er tilsluttet den norske pinsebevegelsen. Zion Bryne ble stiftet i 1936 og har et konservativt bibelsyn. 
Menigheten har per januar 2020 165 medlemmer, medregnet tilhørige, det vil si barn av døpte medlemmer.  Jon Erling Henriksen har vært pastor siden 2006.


== Historikk ==
1 1934 fikk en smed ved navn Ole Aarre et kall til å starte en menighet i Bryne på Jæren. Sammen med familien og venner ble Zion Bryne  etablert i 1936, som en pinsemenighet. Menigheten ble offisielt stiftet den 4. august 1937. Fra starten var det 18 medlemmer. De første årene ble det holdt møter i hjemmene eller i leide lokaler.  
I 1960 tok menigheten i bruk eget menighetsbygg i ssentrum av Bryne. I 2007 ble menighetsbygget ferdig totalrenovert, etter dugnadsarbeid over 5 år. Høsten 2019 startet menigheten utvidelse av bygget for å tilrettelegge for vekst i antall møtebesøkende samt gi flere muligheter for barne- og ungdomsarbeid  


== Aktiviteter ==
Menigheten har søndagsgudstjenester kl 11:00 hvor det er søndagsskole for barn og kirkekaffe. Den har også kvinnegrupper (søstermisjon), arbeid for funksjonshemmede, bibelgrupper og eldretreff. For ungdom i konfirmasjonsalder tilbyr menigheten den frikirkelige konfirmantundervisningen Tentro.


== Misjon ==
Zion Bryne er engasjert i misjonsarbeid og støtter norsk pinsemisjons arbeid, og har vært utsendermenighet for misjonærer i flere perioder. Menigheten støtter misjonsprosjekter i Kongo, Sør-Sudan, Den sentralafrikanske republikk, Israel, Canada, Ibra Radio og Paraguay. 


== Motto ==
Menighetens motto er: Den lokale menighet er verdens beste sted for alle slags mennesker med alle slags behov.


== Referanser ==


== Kilder ==
Brox, Torill F. (redaktør). 2007. Årbok 2007. For Pinsebevegelsen i Norge. Korsets Seier Publikasjoner AS


== Eksterne lenker ==
Zion Bryne – hjemmeside
DAWN Norge

DAWN Norge arbeider med statistikk over kristen kirkevekst og menighetsplanting, det vil si etablering av nye menigheter. DAWN Norge er ingen organisasjon, men et nettverk av kristne ledere basert på relasjon, vennskap og gjensidig tillit.
Navnet DAWN er  en forkortelse for Discipling A Whole Nation – å gjøre disipler av et helt folk. Dawn er engelsk, og betyr morgendemring, daggry eller soloppgang. Symbolikken eller mottoet er at arbeidet til DAWN skal bidra til økt bevissthet og evangeli­sering av Norge. 
DAWN Norge ønsker å legge en strategi for å fullføre misjonsbefalingen gitt av Jesus Kristus. «Gå derfor ut og gjør alle folkeslag til disipler» (Matteus evangeliet 28,19). 


== DAWN-rapporten ==
DAWN-rapporten kommer ut med ujevne mellomrom og samler og presenterer opplysninger om kirkesamfunnene i Norge. Rapporten forsøker å gi et mest mulig sant bilde av kristenfolket, de aktive kristne og menighetene i bygd og by. 


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Silhouette

Silhouette var en jentegruppe fra Oslo, bestående av Kari Mette Aamot, Siri Lenning Frømyhr og Nina Bayer. Gruppen ble satt sammen for å kore Jahn Teigen i den internasjonale finalen for Eurovision Song Contest 1983. 
Året etter, i Melodi Grand Prix 1984 stilte gruppen opp med George Kellers og Philip Kruses «A-oa-oa-oa» som var en av favorittene dette året. Sangen ble også en hit etterpå. Jentene hadde sang- og danseerfaring fra Fagerborg videregående skole hvor de var elever. 
I tillegg hadde alle tre mange år bak seg på Kirkenærs ballettskole. Framførelsen under Melodi Grand Prix 1984 fikk kveldens største trampeklapp, og programleder Sissel Keyn Lodding sa at nummeret «tar pusten fra en». To av de fem juryene ga «A-oa-oa-oa» 12 poeng, som førte til at Sihouette fikk en delt 3.-plass med 42 poeng, kun 3 poeng mindre enn vinneren Dollie De Luxe.


== Diskografi ==
Boys, Boys, Boys (7" single) (1983)
Silhouette (1984)


== Eksterne lenker ==
(en) Silhouette på Discogs 
(en) Silhouette på MusicBrainz
Dawn

Dawn eller DAWN kan vise til:


== Navn ==
Dawn French – en britisk skuespiller
Dawn Coe-Jones – en canadisk golfspiller


== Andre ==
DAWN Norge – et norsk kristent nettverk
Dawn (romsonde) – en romsonde skutt opp i 2007
Dawn Air – et amerikansk flyselskap
Dawn (band) – et amerikansk popband på 1970-tallet
Dawn (black metal-band)
Hustad gård (Fræna)

Hustad gård ved Hustadvika i Romsdal ligger i bygden Hustad i nærheten av kyststrekningen Hustadvika, rundt fire mil nordvest for byen Molde.
Hustad gård var en kongsgård og ifølge Snorre døde kong Øystein Magnusson på kongsgården Hustad den 29. august 1123, hvor han var på gjestebud og ble syk.
Bobby Kerr

Robert «Bobby» Kerr (født 9. juni 1882 i Enniskillen, Irland, død 12. mai 1963 i Hamilton, Ontario, Canada) var en kanadisk friidrettsutøver.
Familien utvandret fra Irland til Canada da Bobby var fem år gammel. Etter avsluttet skolegang arbeidet han i brannvesenet, og trente ulike løpsøvelser på fritiden. Han ble tatt ut til å delta i OL 1904 i St. Louis, men han ble utslått i alle de tre øvelsene han deltok i (60 meter, 100 meter og 200 meter). Etter hvert forbedret han sine personlige rekorder, og han innehadde en stund samtlige kanadiske sprintrekorder, på distansene fra 40 til 220 yards.
I 1908 vant han det britiske mesterskapet på 100 og 200 yards. Under OL 1908 i London vant han bronse på 100 meter, etter sørafrikaneren Reggie Walker og amerikaneren James Rector. Dagen etter gikk han til topps på 200 meter foran amerikanerne Robert Cloughen og Nate Cartmell.
Etter den aktive karrieren var han friidretts- og fotballtrener, og var offisiell funksjonær under olympiadene i 1928 og 1932. Han ble medlem av Canadas olympiske komité, og var med på å organisere Samveldelekene i 1930 i Hamilton.


== OL-medaljer ==
1908  London -  Gull i friidrett, 200 meter  Canada
1908  London -  Bronse i  friidrett, 100 meter  Canada


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bobby Kerr – Olympics.com 
(en) Bobby Kerr – Olympic.org 
(en) Bobby Kerr – Olympedia 
(en) Bobby Kerr – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Bobby Kerr – Canadian Olympic Committee
Sæming

Sæming (norrønt Sæmingr) eller Seming var en sagnkonge, angivelig sønn av Odin som satte Sæming til å styre over Norge.Øyvind Skaldespiller hevder i Håløygjatal avsnitt 3 at Sæmings mor var jotunkvinnen Skade og i avsnitt 9 at hans far var Yngve-Frøy.Her remser skalden opp ladejarlenes ætt fra Håkon Ladejarl (død 995) og tilbake til Sæming. Slik knyttet han ladejarlene til Ynglingeætten gjennom Sæming som Frøys sønn, for å underbygge at ladejarlenes krav på kongemakten i Norge var på linje med Ynglingeættens og Hårfagreættens - på samme måte som Ynglingatal hevder at Ynglingeætten nedstammet fra en annen sønn av Frøy, sagnkongen Fjolne av Uppsala.
Ladejarlenes kobling til Sæming finnes også i noen utgaver av Skaldskaparmål i Den yngre Edda av Snorre Sturlason. Han nevnes også i innledningen til Ynglingesagaen hvor Snorre oppgir hans foreldre som Odin og Skade.Gro Steinsland mener at Sæming først og fremst er en prototypisk fyrste,  verken gud eller jotun, men «en jordisk, dødelig skikkelse av en annen kategori enn sine mytiske aner, en helteskikkelse som rommer hele spekteret av livspotenser».Sæming var første kjente konge av Hålogaland. Etter hans død ble sønnen Godhjalt Sæmingsson konge.


== Referanser ==
Lederskolen (Filadelfia)

Lederskolen er en kristen skole med lederutdanning på kristent verdigrunnlag. Skolen har utspring i Filadelfia Oslo, men har flere avdelinger i Norge. Den er tilknyttet pinsebevegelsen i Norge. Aril Svartdahl er initiativtaker til og daglig leder.Studiet er modulbasert og fleksibelt, og kan gi formell kompetanse med tilsammen 20 studiepoeng i samarbeid med Menighetsfakultetet. Mer enn 1 500 har tatt én eller flere av modulene.


== Avdelinger ==
Lederskolen Oslo, Filadelfia Oslo
Lederskolen Sør, Sørlandskirken, Arendal
Lederskolen Grenland, Menigheten Arena, Porsgrunn
Lederskolen Nord-Norge, Jesuskirka, Tromsø
Lederskolen Vest, Bergenskirken, BergenTidligere var det en avdeling ved Betel Hommersåk, Rogaland.


== Referanser ==


== Litteratur ==
David Andé Østby. 2009. En hjelpende hånd (portrettintervju av Aril Svartdahl). Korsets Seier 20. februar. 2009. side 4-7.


== Eksterne lenker ==
www.filadelfia.no - Lederskolen Filadelfia
Amos Biwott

Arnos Biwott (født 8. september 1947 i Nandi) er en tidligere kenyansk friidrettsutøver. Han var spesialist på 3000 meter hinder.
Foran OL 1968 hadde Biwott bare løpt 3000 meter hinder tre ganger. Han løp med en uvanlig stil, da han var den første løperen som ikke satte foten på hindrene og satset derfra. Han vant finalen 0,6 sekunder foran landsmannen Benjamin Kogo.
Denne prestasjonen ble karrierens store høydepunkt. Han ble nummer tre under Samveldelekene i 1970, nummer seks under OL 1972 og nummer åtte under Samveldelekene i 1974. 


== Eksterne lenker ==
(en) Amos Biwott – Olympics.com 
(en) Amos Biwott – Olympic.org 
(en) Amos Biwott – Olympedia 
(en) Amos Biwott – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Amos Biwott – World Athletics 
(en) Amos Biwott – Track and Field Statistics
Monomen

Monomen er et band fra Sørumsand, som kom med sin debut-plate i mai 2007.  I 2006 var de blant finalistene under NRK Urørts kåring av «Årets Urørt».


== Medlemmer ==
Kristian Rangnes
Tobias Kristiansen
Kim Skråmo
Vidar Torget


== Diskografi ==
Monomen EP (2006)
Monomen LP (2007)


== Eksterne lenker ==
monomen.no
Toivo Loukola

Toivo Aarne Loukola (født 2. oktober 1902 i Kortesjärvi, død 10. januar 1984) var en finsk friidrettsutøver.
En måned før OL 1928 satte Loukola ny uoffisiell verdensrekord på 3000 meter hinder med tiden 9 minutter og 25,2 sekunder.
Under lekene i Amsterdam ble Loukola først nummer sju på 10 000 meter, før han skulle løpe 3000 meter hinder. I finalen ble han regnet som favoritt, da landsmennene Paavo Nurmi og Ville Ritola var svekket etter å ha løpt 5000 meter dagen før. Ritola brøt løpet tidlig, og Nurmi mistet kontakten med Loukola etter 2000 meter. I mål var Loukola over 10 sekunder foran Nurmi, på ny verdensrekord: 9.21,8.


== Eksterne lenker ==
(en) Toivo Loukola – Olympics.com 
(en) Toivo Loukola – Olympic.org 
(en) Toivo Loukola – Olympedia 
(en) Toivo Loukola – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Toivo Loukola – Track and Field Statistics
Francis Thynne

Francis Thynne (født ca. 1544, død 1608), stundom nevnt som Francis Botevile (etter bestefarens etternavn), var genealog og en offiser for våpenskjold ved College of Arms i London (det britiske heraldikkerembetet). Thynne var født i Kent som sønn av William Thynne som var mester for det kongelige husholdning under kong Henrik VIII av England. 
Francis Thynne var en oldtidsgransker før han ble ansatt i heraldikkerembetet etter flere år med ufruktbare søknader og ble endelig ansatt som Blanche Lyon Pursuivant, benevnt som ekstraordinært, i 1602. Kort tid etter denne utnevnelsen ble han forfremmet Lancaster Herald of Arms.
Thynne hadde et hendelsesrikt liv. Han ble fengslet i mer enn to år for gjeld og var forkrøplet med gikt det meste av sitt liv. Han var kjent for å ha assistert William Camden i hans heraldiske arbeid og ble anbefalt av William Dethick for avansement til Norroy King of Arms. Forfremmelsen skjedde aldri og Thynne døde en gang i november 1608. Hans eget våpenskjold var av Botfield, familiens opprinnelig navn, og dets heraldikk besto av ti or eller sobel.
Hans far utga Geoffrey Chaucers verker i 1532 og 1542, og Francis Thynne jobbet videre med det samme materialet, spesielt behandlingen og tolkningen av Chaucers biografi hvor detaljene var flytende på denne tiden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Francis Thynne hos ThePeerage.com
John Spencer (snookerspiller)

John Spencer (født 18. september 1935 i Radcliffe, Stor-Manchester, død 11. juli 2006 i Bolton, Stor-Manchester) var en engelsk profesjonell snookerspiller og tre ganger verdensmester.


== Karriere ==
Spencer startet karrieren som femtenåring, men på grunn av at idretten var lite populær startet han ikke som profesjonell før han var i begynnelsen av tredve-årene. Han vant verdensmesterskapet første gang i 1969, etter at han hadde lånt penger av en bank for at han kunne betale påmeldingsavgiften. Sammen med Ray Reardon og Alex Higgins kjempet han om å dominere sporten på 1970-tallet, samtidig som sporten steg fra å være en obskur sport til å bli en av de mest populære sportene i Storbritannia. Spencer vant ytterligere to verdensmesterskap, det siste var det første som ble arrangert i Crucible Theatre i Sheffield og som regnes som starten på de moderne verdensmesterskap. Han vant også flere andre mesterskap, inkludert Pot Black tre ganger og Benson & Hedges Masters i 1975. Han ble aldri nummer en på verdensrankingen, den plassen holdt Ray Reardon.
I januar 1982 var Spencer motstander da Steve Davis gjorde det første direktesendte maksimum break på fjernsynet noensinne. Ironisk nok hadde Spencer gjort et maksimum break i en fjernsynsendt turnering tre år tidligere, men kameramannen hadde pause og det ble derfor ikke filmet.
Spencer ga seg som snookerspiller i 1991 på grunn av at han led av myasthenia gravis, som blant annet har dobbeltsyn som symptom. I 2003 ble han diagnostisert med magekreft, men han avslo behandling for å kunne leve resten av livet uten bivirkninger fra behandlingen. Han døde av kreften 11. juli 2006 i Bolton, 70 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Spencer – CueTracker
John Spencer, 8. jarl Spencer

Edward John Spencer, 8. jarl Spencer, (født 24. januar 1924, død 29. mars 1992) ble født i London i England. Han var sønn av Albert Spencer, 7. jarl Spencer og hans kone Cynthia Spencer, grevinne Spencer, datter av James Hamilton, 3. hertug av Abercorn. Han var far til Diana Spencer, senere fyrstinne av Wales.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Spencer, 8. jarl Spencer hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) John Spencer, 8. jarl Spencer hos The Peerage
Poltava

Poltava  (ukrainsk og russisk Полта́ва; polsk Połtawa) er en by i Poltava oblast i det midtre Ukraina, og som ligger ved elven Vorskla. Byen har en befolkning på 283 402 innbyggere (2021 anslag).Det er fortsatt ukjent når Poltava ble grunnlagt, selv om byen nevnes for første gang i 1174. Men av ukjente årsaker, valgte kommunale myndigheter å feire byens 1100-årsjubileum i 1999. 
Bosetningen anses som faktisk gammel, siden arkeologer har avdekket en paleolittisk bolig samt skytiske levninger innenfor bygrensene.
Ved byen finnes det kulturminner fra paleolitikum, og fra Skytia. Også den protobulgarske khanen (Asparuchs far) Kubrats grav er blitt funnet i området.


== Historie ==
Området tilhørte Litauen fra 1300-tallet og kom under polsk styre gjennom unionen Polen-Litauen i 1569. Poltava ble plyndret i 1648 av den rutensk-polske magnaten Jeremi Wiśniowiecki (1612–1651). Poltava var base for et viktig kossakkregiment. I 1667 ble byen overført til Det russiske keiserdømmet. 8. juli 1709 stod slaget ved Poltava utenfor byen, og dette var et av de viktigste slagene i den store nordiske krigen.


== Klima ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Poltava – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kangaatsiaq kommune

Kangaatsiaq kommune (tidligere stavet Kangâtsiaq) er en tidligere grønlandsk kommune. Den er fra 1. januar 2009 en del av Qaasuitsup kommune. 


== Geografi ==
Kommunen lå i Vestgrønland amt, på vestkysten av Grønland, litt syd for Diskobukta. Kommunen grenset til Aasiaat kommune og Qasigiannguit kommune i nord, Ammassalik kommune i øst, Sisimiut kommune i syd og Labradorsjøen i vest. 
Inntil 1950 hørte kommunen til Aasiaat kommune. 
Øst for Kangaatsiaq ligger et 150 km stort fjordsystem med mange øyer og viker, som kan utforskes med båt. 


== Navn og våpenskjold ==
Navnet betyr «det lille forberget». Våpenskjoldet viser en hvit rype og en hvit måne på blå bakgrunn.


== Byer og bygder ==
Kommunen hadde én by og 4 bygder. Kangaatsiaq er Grønlands yngste by, den fikk bystatus i 1986. Nesten halvparten av kommunens innbyggere bodde i Kangaatsiaq, resten bodde i de 4 bygdene; 

Kangaatsiaq – 669 innbyggere
Agto (Attu) – 264 innbyggere
Iginniarfik – 88 innbyggere
Ikerasaarsuk – 105 innbyggere
Niaqornaarsuk – 337 innbyggereI likhet med Nuuk kommune hadde Kangaatsiaq en bygd som heter Qeqertarsuatsiaat, men denne ble fraflyttet på 1970-tallet. Nuuk kommunes Qeqertarsuatsiaat kalles også Fiskenæsset, og er fortsatt bebodd.


== Næringsveier ==
Fiske, krabbefiske og selfangst er de viktigste næringsveiene i den tidligere kommunen. I byen Kangaatsiaq er det en fabrikk som produserer tørket fisk og tørkede reker. Imidlertid satser det her, som i mange andre steder på Grønland, mye på turisme. Dyresafari, fisketurer, kajakkturer og hundesledeturer er de viktigste turistaktivitetene foreløpig. Turistkontoret ligger i Kangaatsiaq by. 


== Transport ==
For å komme til Kangaatsiaq går det helikopter fra Aasiaat tre ganger i uken på vinterstid. Om sommeren går det båter hit fra Aasiaat eller Sisimiut. 


== Eksterne lenker ==
Kommunens offisielle hjemmeside
Qulleq Adventures
Vasco da Gama-broen

Vasco da Gama-broen (portugisisk: Ponte Vasco da Gama) er en større skråkabelbro som ligger i nærheten av Portugals hovedstad Lisboa. Broen er Europas lengste veibro (12,3 km lang) og størstedelen av den går over Tajoelva. Bredden er på 30 meter.
Broen ble åpnet 29. mars 1998 og kunne taes i bruk til verdensutstillingen Expo '98 som ble holdt i Lisboa det året.
Den er konstruert for å motstå et jordskjelv som er fire ganger sterkere enn det som rammet Lisboa i 1755. Den ble konstruert i forbindelse med 500-årsjubileet for Vasco da Gamas oppdagelse av sjøveien til India.


== Videre beskrivelser ==
Broen har en motorvei med seks kjørefiler med en tillatt toppfart på 120 km/t. På dager med tåke og/eller regn senkes fartsgrensen til 90 km/t. Antallet kjørefiler kan oppgraderes til åtte.
Det var på det meste 3 300 personer som arbeidet med broprosjektet, og det tok 18 måneders planlegging og ytterligere 18 måneders bygging før den stod ferdig. Det var i hovedsak portugisiske selskaper som stod for prosjektet, men også britiske og franske selskaper bidro.
Broa er forventet å vare i 120 år og er bygd for å kunne motstå vindhastigheter på opp til 250 km/t.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ponte Vasco da Gama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ponte Vasco da Gama – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Portugal celebrates opening of giant bridge (BBC, 1998) (engelsk)
bildeserie over broen
Jack Upland

Jack Upland eller Jack up Lande er en engelsk polemisk tekst fra middelalderen, sannsynligvis fra rundt 1389–1396, av lollardisk opprinnelse og kan bli sett på som en «oppfølger» til Piers Plowman hvor Antikrist angriper kristne gjennom falsk bekjennelse. Jack spør en «smigrende munk» («flattering friar», jfr. Piers Plowmans «Friar Flatterer») bortimot sytti spørsmål som angriper tiggermunkene og avslører deres avstand fra den bibelske sannhet.
To bevarte arbeider svarte på Jack Uplands spørsmål: Responsiones ad Questiones LXV (før 1396) og Friar Daw's Reply (Digby 41, ca. 1420). Den siste teksten raser mot og fremmer John Wyclif som en av de verste kjettere i historien. Som svar til Friar Daw’s Reply skrev en eller annen navnløs Upland's Rejoinder, som har blitt bevart i Digby 41 i margene som omgir Friar Daw's Reply. Denne skriften forsterker nivået på skjellsordene: Daw påstås å rekruttere unge sønner av sanne levende plogmenn til å bli (paradoksalt) «worldly beggars» (verdenstiggere), bli frafalne fra det sanne styre og sodomitter.
Jack Upland ble trykt i helhet i en utgave rundt 1536–1540 av John Gough (STC 5098). John Foxes Acts and Monuments (1563, 1570) gjenopptrykte Jack Upland og påsto at forfatteren var Geoffrey Chaucer. Thomas Speght utgave av Chaucers verker fra 1602 (STC 5080) inkluderte også Jack Upland som en genuin tekst av Chaucer. I dag er det helt klart at Chaucer aldri skrev Jack Upland. Grunnen til tekstens grove polemikk var at de ble benyttet i den politiske kampen rundet reformasjonen i England.


== Se også ==
Piers Plowman-tradisjonen
Heggeli stasjon

Heggeli stasjon er en nedlagt stasjon i Oslos T-banesystem. 
Stasjonen lå mellom Borgen og Smestad og ble åpnet 17. november 1912. Den var opprinnelig den nest siste stasjonen på Smestadbanen. Ved Heggeli stasjon krysset Heggeliveien både trikkeskinnene og Sørkedalsveien (den gangen omfattet Heggeliveien også nedre del av Heggelibakken).
Etter at Røabanen ble oppgradert til T-banestandard ble stasjonen lagt ned 18. mai 1995. Allerede flere år før dette hadde stasjonen vært truet med nedleggelse, men den fikk et forlenget liv takket være et sterkt engasjement fra blant andre skuespilleren Svein Erik Brodal.


== Eksterne lenker ==
Oslo byarkivs kart over Vestre Aker 1938
Borgerkrigen i Hellas 1946–49

Borgerkrigen i Hellas fra 1946 til 1949 ble utkjempet mellom den greske regjeringshæren med støtte av Storbritannia og USA, og Hellas' Kommunistiske Parti. 
I mars 1946 ble det holdt valg i Hellas. Venstresiden boikottet valget, men fikk likevel en tredel av stemmene. I september ble det avholdt folkeavstemning om gjeninnføring av monarkiet, og som ble manipulert. Georg II vendte tilbake til Hellas, som var sterkt polarisert. Borgerkrigen ble innledet ved at en venstreorientert partisangruppe angrep en politistasjon nord i landet. I krigen sto royalister mot kommunister. Kommunistene fikk sine våpen av Titos Jugoslavia.USA overtok i 1948 fra Storbritannia rollen som regjeringens allierte. I mellomtiden var det kommet til konflikt mellom Tito og Sovjetunionens Stalin. De greske partisanene klarte ikke å bestemme seg for hvilken part de skulle velge, og i 1949 stengte Tito grensene til Jugoslavia. I august 1949 led kommunistene et endelig nederlag. 100 000 av dem flyktet til Albania og andre kommunistiske land. Borgerktigen i Hellas vakte liten internasjonal oppmerksomhet. Marshall-planen fikk liten virkning i landet, da det meste av landet gikk med til krigen og flyktningene. Under borgerkrigen var det bygget opp et stort statsapparat, med hovedmålsetning å stenge for all demokratisk utvikling. Tusenvis av mennesker ble arrestert og deportert til leire på de greske øyene. Tiden var preget av sensur, dødsstraffer, militærdomstoler mot venstreorienterte, sjikane og terror.Det er det første eksemplet på kommunisters militære handlinger i etterkrigstiden. Seieren for «anti-kommunistene» åpnet for Hellas' medlemskap i NATO.


== Referanser ==
Åndsdåp

Åndsdåp (dåpen i Den hellige ånd) er en sterk opplevelse og nærvær av Den hellige ånd. Begrepet brukes særlig av de pinse-karismatiske kristne. Å være åndsdøpt eller fylt av Den hellige ånd er noe den kristne kan søke og motta. 
Åndsdåpen er et urkristent fenomen og er omtalt i Bibelen i Apostlenes gjerninger, der disiplene mottar Den hellige ånd.  Dette skjedde den første pinsedag i Jerusalem,  etter Jesu himmelfart. Der falt Ånden på disiplene og viste seg som ildtunger over disiplenes hoder. Det hørtes lyd og disiplene kunne snakke på andre tungemål (språk) etter som Ånden ga dem å forkynne. Dette forandret noen redde disipler til å bli frimodige apostler. 3 000 mennesker omvendte seg denne dagen og hendelsen regnes som den kristne kirkes fødsel. 
De åndsdøpte kristne fikk en større frimodighet og glede, og de mottok også åndelige gaver som ble en manifestasjon på at Gud var med dem. 


== Referanser ==