jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Torgrim Eggen

Torgrim Eggen (født 29. oktober 1958 i Oslo) er en norsk forfatter, journalist og musiker. Han har vært journalist i Nye Takter, Arbeiderbladet, Puls, Beat og Dagbladet og redaktør i gratisavisen Natt&Dag. Eggen spilte også bass i det norske nyveiv-bandet The Cut.


== Bibliografi ==
1991 – Nisser & Dverge – et satirisk kulturleksikon skrevet sammen med Herman Willis og Hans-Olav Thyvold.
1992 – Gjeld – roman.
1995 – Hilal – roman.
1996 – Internett for tvilere (guide)
1997 – Den nye Dylan – roman.
1999 – Larmen og vreden : guide til de 100 mest nødvendige rockplatene, skrevet sammen med Sindre Kartvedt, illustrert av Steffen Kverneland.
2000 – Pynt – roman.
2002 – Duften av Havana – en kulturhistorie om sigarer og sigarrøyking, illustrert av Rolf M. Aagaard.
2003 – Trynefaktoren – roman.
2004 – Farlig godt : fortellinger om verdens beste råvarer, skrevet sammen med Jan Omdahl, illustrert av Knut Bry.
2006 – Hermanas – roman.
2007 – Manhattan. Historier om New York  – et kulturhistorisk portrett av Manhattan, New York.. ISBN 9788202283384
2010 – Jern. – roman. Cappelen Damm
2012 – Vår ære og vår mat – her forteller han og Gert Nygårdshaug hva de gjør når de lager mat og hvorfor
2013 – Berlin. Det 20. århundrets hovedstad Cappelen Damm
2015 – HB. En destillert norgeshistorie, sakprosa, Cappelen Damm
2017 – Forbindelsen, sakprosa, Kagge Forlag
2019 – Axel; fra smokken til Ovnen; storyen om Axel Jensen , Biografi, Cappelen Damm


== Priser og utmerkelser ==
2019: Brageprisen for Axel; fra smokken til Ovnen; storyen om Axel Jensen 2020: Språkprisen for bøkene Axel. Fra smokken til Ovnen – storyen om Axel Jensen, (2019), Kunstrock, (2017), Forbindelsen, (2017) og HB. En destillert norgeshistorie, (sammen med Jon Bertelsen og Rudi Høynes, 2015) 2021: Høsten 2021 ble Eggen hedret som del av veggmaleriet «Romsås Wall of Fame» på Romsås senter, sammen med 12 andre kjente lokale helter.


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Torgrim Eggen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
(en) Torgrim Eggen på Internet Movie Database 
(en) Torgrim Eggen på Discogs 
(no) Torgrim Eggen i Cappelen Damm
(no) Torgrim Eggen i NRK Forfatter
(no) Digitaliserte bøker av Torgrim Eggen i Nasjonalbiblioteket.
Riksvei 200

Riksvei 200 (Rv200) var en vei som gikk mellom Kongsvinger og grensen mot Sverige gjennom Finnskogen. Veien i sin helhet ble omklassifisert til europavei 16 den 25. september 2012 da denne ble forlenget. Før dette var veiens lengde 40,1 km.


== Eksterne lenker ==
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Rv200
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldingerPlan for forbedring
Fylkesvei 201

Fylkesvei 201 (Fv201) er en vei som går mellom Kirkenær og grensen mot Sverige gjennom Finnskogen.
Fylkesvei 344 (Hedmark) var en tid skiltet riksvei 201.Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
2019 ble Energivegen overført fra fylkesvei 404 (Hedmark).


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Innlandet fylke ===

GrueRøgdestranda 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv201
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 202

Fylkesvei 202 (Fv202) går mellom Masterud i Kongsvinger og Skotterud i Eidskog.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Frem til 2019 var også fylkesvei 1868 og fylkesvei 1869 del av veien.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Innlandet fylke ===

KongsvingerFinnskogvegen 

Brødbølvegen 

Magnorvegen 

EidskogFinnsrudvegen 

Nessjøvegen 

Grensevegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv202
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Sanabares av Partia

Sanabares (gresk: Σαναβαρησ) var en rivaliserende konge av Partia fra ca. 50 og til 65.
Svært lite er kjent om ham eller hans tid som konge av deler av Partia, bortsett fra en del mynter som bevitner at han ble oppfattet som en konge (blant flere) i Partia. Han hadde hovedstad i oldtidsbyen Merv i det sørøstlige Turkmenistan og ved Silkeveien. Ved å kontrollere handelen langs Silkeveien mot øst og vest hadde byen, og dens konge, en del makt. Om han ikke tilhørte den kongelige arsakidedynastiet, kan han ha vært en lokal satrap (guvernør) som så muligheten for etablere sin uavhengighet som konge en gang rundt 50. Det er kjent at i år 51 døde Gotarzes II og den neste kongen, den aldrende Vonones II, døde noen måneder senere. Man kan anta at i denne urolige tid var det vanskelig å etablere autoritet over hele Partia og dens mange provinser. 
Etter de nevnte kongene, var Sanabares rivaliserende konge til Vologases I (styrte 51–78) og Vardanes II (styrte 55–58). Det er ingen informasjon om skjebnen til Sanabares, kun at det ikke finnes mynter etter ham i tiden etter ca. 65.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Chiesa, F. (1982): «Osservazione sulla monetazione Indo-Partica. Sanabares I e Sanabares II incertezze ed ipotesie» i: Festschrift Herbert A. Cahn zum 70. Geburtstag, München, s. 15-22.
Vonones II av Partia

Vonones II (persisk: ونن دوم‎, gresk: Ονωνης, død 51 e.Kr.) var konge av Media Atropatene og kortvarig av Partia i noen måneder i år 51. Han ble konge av Partia ved Gotarzes IIs død i 51.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Vonones II var det andrefødte sønnen til Dareios II, konge av Media Atropatene, og en ukjent prinsesse fra arsakidedynastiet, den partiske kongeslekten, og i slekt med Vonones I av Partia. Hans besteforeldre på farssiden er kjent: Artavasdes I, konge av Media Atropatene, og hans hustru Athenais fra Kommagene. Vonones II hadde en eldre bror, Artabanes III av Partia, om historikeren Josefus er korrekt. 


=== Konge av Partia ===
Vonones II ble konge i Media Atropatene i år 11 e.Kr. Lite er kjent om hans tid som konge i Media Atropatene. I år 51 døde Gotarzes II, konge av Partia, enten av sykdom ifølge Tacitus eller ved at han ble myrdet ifølge Josefus. Da han åpenbart ikke hadde avkom som kunne overta tronen ble hans onkel Vonones II den nærmeste kandidaten. Da han ble konge av Partia overtok hans sønn Pakores II som den neste og siste kongen av Media Atropatene.
Vonones II var allerede en gammel mann og kun kort tid etter at han ble utnevnt døde han. Han ble da etterfulgt av sin sønn Vologases I. Tacitus beskrev Vonones II som «han kjente verken suksess eller mislykkethet, hvilket må være fortjent for å huske ham. Det var et kort og æreløst styre.»


== Familie ==
Med en gresk konkubine fikk Vonones II fem sønner som ble konger av Partia og Armenia:  Pakores II, Vologases I, Osroes I, Tiridates I og Mithridates IV. Hans sønner ble født og oppfostret mens han var konge av Media Atropatene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Josefus: Ioudaike archaiologia (Jødisk forhistorie), XX, 3, 4.
Tacitus: Annals
Bunson, M. (1995): A Dictionary of the Roman Empire, Oxford University Press
Baldwin, S.: Comments on «Iberian route», DFA line, web
Woodthorpe Tarn, W. (2010): The Greeks in Bactria and India, Cambridge University Press
Vardanes II av Partia

Vardanes II av Partia var sønnen til Vologases I og hersket for en kort tid over det partiske imperiet.
Han gjorde opprør mot sin far fra rundt 55 til 58 og må ha okkupert Ekbatana, for han utgav mynter derfra som viser en ung skjeggløs konge som bar en krone med fem juveler.
Vologases II av Partia

Vologases II (persisk: ولاش دوم‎; gresk: Ολαγασησ) var konge av deler av Partia fra rundt 77 til 80. Lite er kjent om ham, men han var sønn av Vologases I av Partia. Han synes å ha vært en usurpator og rivaliserende utfordrer til den partiske tronen. Det er ikke klart om begynnelsen av hans tid sammenfalt med det siste året til hans far eller om han tok makten etter hans død.
På hans tid var Partia i vanskeligheter både i øst og vest. En invasjon av et nomadisk folk, alanere, ble bare med nød og neppe slått tilbake. Vologases II etterlot mynter i Seleukia ved Tigris som må ha vært hans maktsenter. Han har ikke utstedt mynter etter 80, og det synes klart at han må ha bli nedkjempet, drept eller fordrevet av sin onkel Pakores II, etterfølgeren til Vologases I. Hans sønn Vologases III kom derimot tilbake og krevde tronen i Partia i 105.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bunson, Matthew (1995): A Dictionary of the Roman Empire. Oxford University Press. ISBN 9780195102338
Farrokh, Kaveh (2007): Shadows in the desert. Osprey publications ISBN 978-1-84603-108-3
Tarn, William Woodthorpe (2010): The Greeks in Bactria and India. Cambridge University Press. ISBN 9781108009416


== Eksterne lenker ==
«Vologases II (c. A.D. 77 - 80)», Parthia.com (mynter preget av Vologases II)
Artabanes IV av Partia

Artabanes III av Partia hersket over det partiske riket fra rundt 80 til 90. 
Artabanes var en monark av ukjent opprinnelse, men muligens av iransk, kanskje også gresk opphav. På en mynt som han preget fra 80 kaller han seg Arsakes Artabanes. Disse myntene minner om en del av myntene som ble utgitt under styret til Artabanes II. I henhold til det er det mulig at han kan oppfattes som en mulig sønn av Artabanes II.Artabanes var på et tidspunkt sterk nok til å støtte romerske Terentius Maximus som gjorde krav på den romerske keisertronen fra Anatolia under navnet til keiser Nero. Imidlertid klarte han seg ikke mot Pacorus II.


== Referanser ==
Liste over stortingsrepresentanter 1997–2001

Liste over stortingsrepresentanter 1997–2001 omfatter alle som ble valgt til stortingsrepresentanter for perioden 1997 til 2001, og deres fast møtende vararepresentanter.
Stortingsvalget 1997 endte med at de 165 representantplassene ble fordelt med 65 til Arbeiderpartiet, 25 til Kristelig Folkeparti, 25 til Fremskrittspartiet, 
23 til Høyre, 11 til Senterpartiet, 9 til Sosialistisk Venstreparti, 
6 til Venstre og 1 til Tverrpolitisk Folkevalgte.De 8 utjevningsmandatene gikk til Akershus (2), Hedmark (1), Hordaland (1), Oslo (2) og Rogaland (2).
Etter valget tiltrådte Kjell Magne Bondeviks første regjering den 17. oktober 1997. Den ble avløst av Jens Stoltenbergs første regjering 17. mars 2000. Kirsti Kolle Grøndahl var stortingspresident denne perioden.


== Aust-Agder ==


== Vest-Agder ==


== Akershus ==
2 utjevningsmandater.


== Buskerud ==


== Finnmark ==


== Hedmark ==
1 utjevningsmandat.


== Hordaland ==
1 utjevningsmandat.


== Møre og Romsdal ==


== Nordland ==


== Oppland fylke ==


== Oslo ==
2 utjevningsmandater.


== Rogaland fylke ==
2 utjevningsmandater.


== Sogn og Fjordane fylke ==


== Telemark fylke ==


== Troms fylke ==


== Nord-Trøndelag fylke ==


== Sør-Trøndelag fylke ==


== Vestfold fylke ==


== Østfold fylke ==


== Referanser ==
Lærad

Lærad (norrønt Læraðr) er i den norrøne mytologien navnet på treet som vokser på taket av Valhall, den største festhallen i den mektige gudeborgen Åsgård. Greinene på Lærad gir mat til geita Heidrun og hjorten Eiktyrne, som beiter på taket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Læraðr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Heidrun

For det norske oljefeltet med samme navn, se Heidrunfeltet
Heidrun (norrønt Heiðrún) er navnet på ei geit i norrøn mytologi. Heiðrun står på taket av Valhall, Odins hall i Åsgård. Hjorten Eiktyrne står også oppå Valhall, og fra hver sin kant beiter de begge på treet Lærads limum, som trolig er greinene på Yggdrasil. Heidrun forsyner einherjene i Valhall med mjød; fra spenene hennes renner det mjød ned i et stort drikkekar som står i hallen, og mengden er stor nok til å gjøre alle einherjene drukne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Heiðrún – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Booz Allen Classic

Booz Allen Classic er en golfturnering på PGA-touren. Tittelsponsor er konsulentfirmaet Booz Allen Hamilton.
Turneringen ble første gang avholdt under navnet Kemper Open i 1968 på Pleasant Valley Country Club i Massachusetts. Den ble vunnet av Arnold Palmer. Fra 1969 til 1979 ble turneringen spilt på Quail Hollow Country Club i Nord-Carolina. Den flyttet deretter til Washington, DC-området, hvor den ble arrangert syv ganger (1980–86) på Congressional Country Club før den flyttet til Tournament Players Club (TPC) at Avenel (1987–2004). I 2005 vender turneringen tilbake til den historiske Congressional Country Club. Premiepotten er 5 000 000 dollar i 2006.


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Profil på PGATOUR.com Arkivert 27. mai 2006 hos Wayback Machine.
Hello Kitty

Hello Kitty (ハローキティ, Harō Kiti) er den mest kjente av mange figurer produsert av det japanske firmaet Sanrio. Hello Kitty ble registrert i 1976 og er nå et verdenskjent varemerke. 
Hello Kitty er hvit med røde klær.


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Hello Kitty – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Einherjer

For det norske viking/black metal-bandet ved samme navn, se Einherjer (band)Einherjer (entall einherje; fra norrønt einheri, flertall einherjar), er i norrøn mytologi de mennene som er falt i kamp på jorden, og som kommer til Åsgard etter døden. Einherjene hentes på slagmarken av valkyrjer, og de ønskes velkommen av Frøya i Folkvang, eller av Odin i Valhall og Vingolv. Når Ragnarok kommer, skal einherjene kjempe sammen med æsene i det siste og avgjørende slaget på Vigrid-vollen.
Einherjene i Valhall tilbringer dagene med kamp, spising og drikking. Om morgenen tar de hærklær på og utkjemper slag ute på tunet. Når slagene er over, reiser de falne seg uskadd, og einherjene kan sette seg til bords som de beste av venner. Til mat får einherjene kjøtt fra galten Særimne. Kokken Andrimne koker kjøttet i kjelen Eldrimne hver dag, men om kvelden er Særimne levende igjen og klar til å bli slaktet på ny. Mjøden einherjene drikker, kommer fra juret på geita Heidrun som beiter på taket av Valhall.Det ble ansett som ærefullt å dø kjempende og havne blant einherjene i Åsgard, fremfor å dø av alder eller sykdom. Talemåten «å gjeste Odin i Valhall» ble brukt som metafor for å dø i kamp.


== Se også ==
Martyr
		
		


== Referanser ==
Tournament of Champions

Hyundai Tournament of Champions er sesongåpningsturneringen i golf på PGA-touren. Startfeltet er begrenset til spillere som vant en turnering på touren i det foregående år. Turneringen spilles på Hawaii i januar. Den ble arrangert for første gang i 1953 og har tidligere vært kjent som Tournament of Champions (1953–1974), MONY Tournament of Champions (1975–1990), Infiniti Tournament of Champions (1991–1993) og Mercedes-Benz Championship (1994–2009). Førstepremien er en av de større på touren, og på grunn av det snevre startfeltet utgjør den 20 prosent av potten, til forskjell fra de vanlige 18 prosent. I 2006 var førstepremien 1 080 000 dollar fra potten på 5 400 000 dollar. I tillegg mottar vinneren en bil fra hovedsponsoren Seoul Broadcasting System.


== Vinnere ==


== Noter ==


== Eksterne lenker ==
Profil på PGATOUR.com
De kilikiske portene

De kikiliske portene (tyrkisk  Külek Boazi eller Gulek Bogazi) utgjør hovedpasset gjennom Taurus-fjellene i det sørøstre Tyrkia. Deres sørlige åpning er 44 km nord for Tarsus. De kikiliske portene forbinder de lavereliggende slettene i Kilikia og middelhavskysten med det høyereliggende platået i Anatolia. Portene er den smale kløften der Gökoluk-elven renner. Den antikke ruten var en rute for esel-karavaner, ikke vogner med hjul. Arméen av ti tusen, Aleksander den store, Paulus på sin vei til Galatia og ridderne i det første korstoget passerte alle gjennom de Kilikiske portene. 
Da tyske ingeniører arbeidet på jernbaneforbindelsen mellom stranden ved Marmarasjøen på den andre siden av Konstantinopel og Bagdad, klarte de ikke følge den bratte, trange og svingete antikke ruten gjennom passet. Serien av viadukter og tunneler de bygde er blant de største bragdene innen jernbanebygging. Ruten ble åpnet i 1918, og linjen transporterte tyrkiske tropper og krigsmateriell til fronten i Mesopotamia i de siste månedene av første verdenskrig.


== Eksterne lenker ==
Railroad engineering through the Cilician Gates
Beas (elv)

Beas (punjabi: ਬਿਆਸ) er en elv i delstatene Himachal Pradesh og Punjab i India. Beas er 470 km lang, og en av Punjabs fem store elver. 
Beas begynner ved Rohtang-passet i Himalaya, og løper sammen med elven Sutlej sør for Amritsar. Sutlej renner videre inn i Pakistan hvor den løper sammen med Chenab og fortsetter til Indus.
I Vedaene kalles elven Arjikuja, og var også kjent som Vipasa i oldtidens India. Grekerne kalte elva Hyfasis, og den markerer den østligste grensa for Aleksander den stores erobringer i 326 f.Kr..


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Beas River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Granulom

Granulom er betegnelse på en karakteristisk patologisk anatomisk struktur som er uttrykk for en vedvarende immunrespons bestående av fagocytter som har samlet seg. Dette kan være rundt fremmedlegemer som er store, mange eller motstandsdyktige mot nedbrytning, men granulomer kan også oppstå uten at et slikt fremmedlegeme er til stede. I et granulom finner man vanligvis lymfocytter, fibroblaster, og makrofager. Makrofagene, som er en type fagocytt,  er det flest av, og de kalles  epiteloide  celler når man finner dem i granulomer. Dette er fordi de legger seg lagvis og danner et kontinuerlig cellelag som minner om overflatedannende celler når man ser dem i et mikroskop. 
Flere infeksjoner og immunsykdommer har granulomer som en del av sykdomsuttrykket, deriblant:
Sarkoidose, spedalskhet, tuberkulose, temporal arteritt (gigantcelle arteritt), Wegeners granulomatose, Crohns sykdom


== Eksterne lenker ==
"Granulomer"; Vaskulitt.no
Marcello Lippi

Marcello Lippi (født 12. april 1948 i Viareggio) er en italiensk fotballtrener som er landslagstrener for Kina.


== Biografi ==
I løpet av spillerkarrieren, som begynte i 1969, spiilte Lippi for Savona Calcio, U.C. Sampdoria og A.C. Pistoiese. Han ble trener i 1982 for Sampdorias ungdomslag, og etter diverse jobber i lavere divisjoner, ble han hovedtrener i Serie A i 1989 for A.C. Cesena. Deretter gikk Lippi til A.S. Lucchese, Atalanta B.C. og SSC Napoli.
I 1994 tok Lippi over Juventus og førte dem blant annet til fem seriemesterskap og en seier i Mesterligaen i 1996. Han førte så laget til denne finalen de to neste sesongene, men begge tapte Juventus mot henholdsvis Borussia Dortmund og Real Madrid. I 1998/99-sesongen ble han etterhvert byttet ut med Carlo Ancelotti, da resultatene uteble. Etter dette ble han sjef for Inter uten all verdens resultater. Han overtok Juventus igjen foran 2002/03-sesongen og førte klubben frem til et nytt seriemesterskap og en ny finale i Champions League, hvor Juventus tapte for AC Milan. Dette var Lippis tredje strake tap i en Champions League-finale.
Etter to sesonger i Juventus ble han ansatt som trener for det italienske landslaget i juli 2004, etter at Giovanni Trapattoni hadde gitt seg. Under Lippis ledelse kvalifiserte Italia seg til VM i Tyskland 2006. Under mesterskapet imponerte Italia mer og mer, og vant til slutt hele VM for fjerde gang i landets historie. De slo Frankrike på straffespark i finalen og kunne juble over sitt fjerde gull i fotball-VM.
Etter VM-gullet la Lippi opp som trener, men etter den skuffende italienske innsatsen i EM 2008 under Roberto Donadoni gjorde Lippi comeback som landslagstrener for Italia. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Marcello Lippi – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Marcello Lippi – FIFA 
(en) Marcello Lippi – Transfermarkt 
(en) Marcello Lippi – Transfermarkt (manager) 
(en) Marcello Lippi – WorldFootball.net 
(en) Marcello Lippi – Soccerbase.com (manager) 
(en) Marcello Lippi – FootballDatabase.eu 
(en) Marcello Lippi – PlaymakerStats.com 
(en) Marcello Lippi – PlaymakerStats.com (manager)
Gianluigi Buffon

Gianluigi Buffon Masocco (født 28. januar 1978) er en italiensk fotballspiller som spiller for SSD Parma Calcio 1913.Han har spilt 176 kamper på det italienske landslaget.


== Klubbkarriere ==
Buffon startet karrieren i Parma i 1995, og gikk til Juventus i juli 2001 for om lag 400 millioner kroner, som da var tidenes dyreste keeper. Han er idag tidenes femte dyreste keeper.
I 2004–05 hjalp Buffon Juventus til lagets tredje Serie A-tittel på fire sesonger. Buffons utrolige redninger i den avgjørende kampen mot AC Milan var med på å avgjøre kampen. Tittelen ble, i likhet med neste års tittel, imidlertid trukket tilbake etter dommerskandalen i 2006.
Da Juventus ble flyttet ned til Serie B, valgte Buffon å bli i klubben, til tross for at han kunne gått til en rekke andre klubber. Kontrakten med Juventus ble våren 2007, da klubben var sikret opprykk til Serie A igjen, forlenget til 2012.Buffons debut i Serie A var for Parma mot Milan, 19. november 1995.
Den 11. mai 2016 skrev han under en ny kontrakt til 30. juni 2018 med Juventus.Den 4. juli 2019 kom han tilbake til Juventus etter ett år i den franske klubben Paris Saint-Germain FC. Han skrev han under en ettårskontrakt til 30. juni 2020.


== Landslagskarriere ==
Buffon debuterte for landslaget mot Russland 29. oktober 1997.
Etter å ha vært reserve for Gianluca Pagliuca under VM 1998 og gått glipp av EM 2000 på grunn av en skade, startet Buffon for Italia under VM 2002 og EM 2004.
I VM i 2006, som Italia vant, ble Buffon kåret til beste keeper og fikk Lev Jasjin-prisen. Buffon er den spilleren med flest kamper for det Italienske landslaget.
Han ble tatt ut i Italias EM-tropp til EM i Frankrike 2016.Buffon ga seg på landslaget etter tapet mot Sverige i kvalifiseringen til VM 2018.


== Involvering i dommerskandalen 2006 ==
Den 12. mai 2006 ble det påstått at fire Juventus-spillere var mistenkt for å ha satset penger på kamper som de selv hadde deltatt i. To av dem skulle ha vært stjernene Gianluigi Buffon og Fabio Cannavaro, ifølge svenske Expressen,, og nevner to cupkamper mot Atalanta i 2006 og i 2005 hvor Juventus tapte. Buffon ble frikjent.


== Meritter ==
Serievinner: 2002, 2003, 2012, 2013, 2014, 2015
Cupvinner: 1999, 2015
Gull i den italienske supercupen: 1999, 2002, 2003, 2012, 2013
UEFA-cupen: 1999
Gull i fotball-VM 2006
«Lev Jasjin-prisen» for beste keeper: VM i 2006
Årets beste keeper (FIFA): 2003, 2004, 2005, 2006.
Ligue 1 : 2018–19


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Gianluigi Buffon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gianluigi Buffon på Internet Movie Database 
(en) Gianluigi Buffon på Discogs 
(de) Gianluigi Buffon – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Gianluigi Buffon – Olympedia 
(en) Gianluigi Buffon – FIFA 
(en) Gianluigi Buffon – UEFA 
(fr) Gianluigi Buffon – LÉquipe 
(en) Gianluigi Buffon – Transfermarkt 
(en) Gianluigi Buffon – national-football-teams.com 
(en) Gianluigi Buffon – WorldFootball.net 
(en) Gianluigi Buffon – Soccerbase.com 
(en) Gianluigi Buffon – FootballDatabase.eu 
Gianluigi Buffon på Twitter 
Gianluigi Buffon på Facebook 
Gianluigi Buffon på Instagram
Kirkby Stephen

Kirkby Stephen er en liten markedsby og verdslig sogn i Cumbria i nordvestlige England, som historisk var en del av Westmorland. Den ligger ved motorveien A685, omgitt av sparsommelig befolket åser rundt. Den er rundt 48 km unna nærmeste større byer, Kendal og Penrith. Elven Edenoppstår rundt 10 km unna i torvmyrer nedfor Hugh Seat og passer nær ubemerket forbi byen på dens østlige ende. Kirkby Stephen er et sogneråd (parish council) og er et senter for flere mindre landsbyer og sogn i det omliggende området, inkludert Nateby, Ravenstonedale og Mallerstang. I henhold til folketellingen av 2011 bor det 1 822 innbyggere i byen.Edvard III ga byen markedsrettigheter i 1353, og det holdes fremdeles marked der, nå en gang i uken. Det er også mange antikvitetsbutikker i byen. I nærheten av Kirkby Stephen ligger Devils Hole («Djevelhulen»), en interessant steinformasjon over en elv, som det er knyttet flere legender til. Byen er kjent for sin store sognekirke, kjent som «Dalenes katedral». Den har et gammelt relieff datert til 700-tallet som framstiller den norrøne guden Loke som er bundet og lenket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kirkby Stephen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
The Northern Viaducts - Upper Eden Valley