Hubertus Brandenburg

Hubertus Brandenburg (født 17. november 1923 i Osnabrück i Tyskland, død 4. november 2009 i Osnabrück) var emeritert katolsk biskop av Stockholm.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hubertus Brandenburg var et barnebarn til Zentrum-politikeren og riksdagsmedlemmet Carl Brandenburg, som etterfulgte Ludwig Windthorst fra 1891 til 1902 som representant for valgkretsen Meppen i Riksdagen. Hubertus Brandenburg var sønn av en oberstaatsanwalt i Osnabrück og ble etter et Notabitur fra Osnabrücks Gymnasium Carolinum innkalt til krigstjeneste. 
Som marinesoldat ble han etterhvert schnellboot-kommandant. Han tjenestegjorde i samme flotilje som den senere evangeliske landesbischof Eduard Lohse, hvormed han seg senere engasjerte innen det økomeniske arbeid.
Brandenburg studerte etter annen verdenskrig rettsvitenskap og økonomi i Münster. Han gikk så over til det katolisk-teologiske fakultet ved Westfälischen Wilhelms-Universität Münster


=== Prest ===
Hubertus Brandenburg ble presteviet 20. desember 1952 i domkirken i Osnabrück. Han var kapellan i St. Antonius i Hamburg-Winterhude og gjennomførte fra 1955 til 1958 doktorgradsstudier ved det pavelige universitet Gregoriana i Roma rettledet av pater Gustav Gundlach SJ; det teologiske doktorarbeidet bar navnet „Caritas und Wohlfahrtspflege - Grundlagen für ihre Zusammenarbeit“. Fra 1958 var han ungsomsprest i bispedømmet Osnabrück. I 1967 ble han utnevnt til domkapitular og så til finansdirektør for bispedømmet Osnabrück.


=== Hjelpebiskop ===
Den 12. desember 1974 ble han utnevnt til hjelpebiskop i bispedømmet og samtidig titulærbiskop av Strathernia, med ansvar for den delen av bispedømmet som omfattet Hamburg og Schleswig-Holstein. Han ble konsekrert 26. januar året etter av biskop Helmut Hermann Wittler (medkonsekratorer var kardinal Andrzej Maria Deskur og biskop Johannes Albert von Rudloff). 


=== Biskop av Stockholm ===
Den 21. november 1977 ble Hubertus Brandenburg utnevnt til biskop av Stockholm av pave Paul VI, et embede han innehadde til pave Johannes Paul II aksepterte hans avskjedssøknad på hans 75-årsdag den 17. november 1998. Han var i mange år formann for Den nordiske katolske bispekonferanse.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil, B. (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi, S.J. (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod, O.M.I. (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert, O.M.I. (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
Erkebiskop Cesare Orsenigo (1873-1946) *1922
Kardinal Josef Frings (1887-1978) *1942
Biskop Hubertus Brandenburg


== Referanser ==