jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
North/South Ministerial Council

North/South Ministerial Council (engelsk) / An Chomhairle Aireachta Thuaidh/Theas (irsk) / Noarth-Sooth Cooncil o Männystèrs (ulster-skotsk) er en internasjonal organisasjon etablert under Belfastavtalen i 1999 for å koordinere myndighetsutøvelsen over øya Irland.
Organisasjonens virksomhet består i møter mellom ministre i staten Irland og fra selvstyreregjeringen i den britiske provinsen Nord-Irland. Den har ansvar for politikken innen tolv samarbeidsområder. Seks av disse områdene utøves av eksisterende organer i hver jurisdiksjon:

Jordbruk
Utdannelse
Miljø
Helse
Turisme
TransportDe seks resterende samarbeidsområdene utøves av seks internasjonale implementeringsorganer: 

Waterways Ireland
Food Safety Promotion Board
Special European Union Programmes Body
InterTradeIreland
The North/South Language Body
Foyle, Carlingford and Irish Lights Commission


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
James Barry Munnik Hertzog

James Barry Munnik Hertzog (født 3. april 1866 nær Wellington i Kappkolonien, død 21. november 1942 i Pretoria Unionen Sør-Afrika) var en boergeneral og statsminister i Sør-Afrika fra 1924 til 1939. Han oppmuntret til utvikling av afrikander–kulturen, fast bestemt på å beskytte afrikanderne fra britisk innflytelse. 


== Liv og virke ==


=== Jurist ===
Hertzog fikk sin jusgrad fra Victoria College i Stellenbosch i Kappkolonien og Universitetet i Amsterdam. Han hadde en juridisk praksis i Pretoria fra 1892 til 1895 da han ble utnevnt til Oranjefristatens høyesterett. 


=== Militær ===
Under boerkrigen mellom 1899 og 1902 ble han general og ble nestkommanderende i de militære styrkene til Oranjefristaten. Til tross for noen militære tilbakeslag, ble han kjent som en modig og ressursfull leder av geriljastyrkene som fortsatte å kjempe mot britene. Til slutt, etter å ha blitt overbevist om meningsløsheten i ytterligere blodbad, signerte han i mai 1902 Vereenigingavtalen.


=== Politiker ===
Hertzog kastet seg ut i politikken som hovedorganisator av Orangia Unie Party. Orange River Colony fikk i 1907 selvstyre, og Hertzog sluttet seg til kabinettet som statsadvokat og utdanningsdirektør. Hans insistering på at nederlandsk samt engelsk skulle undervises i skolene møtte bitter motstand. Han ble utnevnt til justisminister i den nye nasjonen som ble dannet 31. mai 1910 kalt Unionen Sør-Afrika. Han fortsatte i embetet til 1912. Hans antagonisme mot imperialismen og mot statsminister Botha førte til ministerkrise. I 1913 ledet han utmeldelsen til de gamle boerne og den antiimperialistiske seksjonen fra South African Party.
Ved utbruddet av det sørafrikanske opprøret i 1914, holdt han seg nøytral og motsatte seg ingen av partene. I årene etter krigen, ledet han opposisjonen mot Jan Smuts.
Statsminister: I valget i 1924 beseiret hans Nasjonalistparti og overtok regjeringsansvaret. Nasjonalistpartiet og South African Party fusjonerte i 1934 til United Party.
Hertzog var republikaner som talte sterkt for at Sør–Afrika skulle bli fra det britiske imperiet. Hans regjering godtok i 1931 Westminsterstatuttet, og etter at kong Edward VIII abdiserte som konge av Storbritannia (og dermed konge av Sør–Afrika), insisterte Hertzog på at Sør-Afrikas parlament skulle «godkjenne» denne avgjørelsen ved avstemning. 
4. september 1939 nektet flertallet i United Party å akseptere Hertzogs standpunkt av nøytralitet i andre verdenskrig og avsatte ham til fordel for Smuts.


== Referanser ==
Finlandia-prisen

Finlandia-prisen (finsk: Finlandia-palkinto) er en årlig litteraturpris som utdeles i Finland av Finlands bokstiftelse til en finsk eller finlandssvensk roman.
Finlandia-prisen er Finlands mest prestisjefulle litteraturpris. Tildeling av Finlandia-prisen påvirker ofte boksalget betydelig, både for de nominerte og framfor alt det prisvinnende verket. 
Prisvinneren må være finsk statsborger, og prisbeløpet har siden 2007 vært 26 000 euro, tidigere 100 000 finske mark. Prisen har tidligere vært tildelt en hvilken som helst type av skjønnlitteratur, men siden 1993 tildeles den kun romaner. Samtidig ble reglene endret, slik at prisvinneren utpekes av bare ett eneste medlem av den komiteen som utpeker de tre til seks priskandidatene.
Finlandia Junior-prisen (finsk Finlandia Junior–palkinto) ble innstiftet i 1997 og utdeles årlig til en finsk forfatter av barne- eller ungdomslitteratur. 
Fakta Finlandia-prisen (finsk Tieto-Finlandia-palkinto) er siden 1989 tildelt prisverdige finske fakta- og lærebøker.


== Finlandiaprisen ==


== Finlandia Junior-prisen ==


== Fakta Finlandia-prisen ==


== Eksterne lenker ==
(fi) Offisielt nettsted 
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Finlandia Prize – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pomposaklosteret

Pomposaklosteret er et benediktinerkloster utenfor Ferrara i Italia, og var et av de viktigste i Nord-Italia. Bygningene er romanske.
Man har beretninger om klosteret fra det 9. århundre, men anlegget ble sannsynligvis påbegynt 2 århundrer tidligere. Helt frem til det 14. århundre hadde klosteret eiendommer i hele Italia, men hadde allerede da gått tilbake fordi elven Po skiftet løp og oversvømte store områder rundt. Det hadde en betydelig kulturell rolle i Italia takket være skrivermunkene sine. I dette klosteret oppfant Guido av Arezzo det moderne notesystemet innen musikken. I det 19. århundre ble klosteret overtatt av den italienske staten.
Kirken, som er viet til jomfru Maria, er fra det 7. til 9. århundre, men utvidet senere. Det indre, som består av et midtskip og to sideskip, har fine mosaikkgulv og interessante freskoer av Vitale da Bologna. I refektoriet er det bilder av Riminimestrene. Videre finnes det i klosteret freskoer fra det 14. århundre, laget av en elev av Giotto.
Klokketårnet fra 1063 er 48 meter høyt, og er et av de fineste klokketårnene fra den romanske perioden.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(it) Offisielt nettsted 
(it) Offisielt nettsted 
(en) Abbazia di Pomposa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Abbazia di Pomposa – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Offisiell side for Ferrara
Italia turisme
Pomposaklosteret
Greatbuildings.com
Veurne

Veurne (Furnes på fransk) er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Veurne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Veurne – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Villa Hügel

Villa Hügel er et gods i Bredeney-området i Essen som tidligere var industrifamiliens Krupps familiegods og som i dag brukes som kunstmuseum.
Anlegget har 269 rom fordelt på 8 100 m² og ligger i en 28 hektar stor park over Ruhrdalen og Baldeneysjøen.
Villa Hügel ble bygget av Alfred Krupp (1812–1887) i 1873. Villa Hügel er bygget i stål og stein da Alfred Krupp ville bygget et brannsikkert hjem. Villa Hügel var familieresidens og representasjonssted for hele den tyske makteliten, men familien trivdes ikke særlig i de store, øde salene. Alfried Krupp von Bohlen und Halbach valgte derfor å bygge en ny bolig etter andre verdenskrig. 
Under krigen fungerte huset i perioder som kontorer for konsernledelsen da det sentrale Essen ble sterkt utsatt for bombing. I 1945 tok de amerikanske styrkene beslag i Villa Hügel, og i denne forbindelse flyttet Alfried Krupp von Bohlen und Halbach fra huset og det skulle senere bare bli benyttet til representasjon. I flere år av eiendommen avstengt og ble benyttet av den amerikanske militæradministrasjon. 
I dag brukes det hovedsakelig til å huse kunstutstillinger og konserter.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Villa Hügel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Villa Hügel – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Kreftfremkallende stoffer

Karsinogen er en fellesbetegnelse som brukes om noe som er kreftfremkallende. Dette kan være kjemiske stoffer, stråling, virus, parasitter, bakterier og andre kreftfremkallende kilder.


== Kjente karsinogener ==


=== Byggevarer ===
Kreosot er en tjæretype tidligere ble brukt til impregnering.
Eternitt er en blanding av asbest og sement som ble mye brukt i byggeindustrien på 1950- og 1960-tallet i Norge.
Asbest er en gruppe fibrøse mineraler som har vært benyttet blant annet i byggeindustrien, motorer, bremseklosser, komfyrplater og elektriske ovner. Det har også vist seg å være en kilde til mange andre farlige sykdommer foruten kreft, blant annet asbestose.
Kadmium
Kull-emisjoner fra innendørs forbrenning


=== Matvarer ===
Cyklamat er et søtningsstoff som har vært ulovlig i USA siden 1969, men er fortsatt tillatt i over 50 land.
Alkoholholdige drikker (Etanol)
Acetylaldehyd nedbrytningsprodukt av alkohol.
Aristolochia planteslekt, populært brukt i urtemedisin.
Aristolokin-syre
Heterosykliske aminer i kjøtt som er tilberedt i ved høye temperaturer, eksempelvis grilling, steking i olje.
titandioksid Helsekontrollen (TV 2): Franske forskere mener tilsetningsstoffet titandioksid kan være kreftfremkallende. Flere norske og internasjonale produsenter fjerner nå stoffet.


=== Ioniserende stråling ===
Ioniserende stråling alle typer
Plutonium benyttes som brenselstoff i atombomber og er avfallstoff fra uran (238 isotop) atomkraftverk. Plutonium regnes som det farligste kjente grunnstoffet.
Radon-222 og dets henfallsprodukter. Radon er den eneste radioaktive edelgassen. Radon dannes fra Uran som det forekommer mye av der det er granitt. Radon er luktfri og usynlig.
UV-stråling
UV-emitterende apparater, eksempelvis solarium
Røntgenstråling
Gammastråling


=== Giftstoffer ===
Arsin benyttes blant annet i fremstilling av elektronikk og arsenikk.
Alfatoksiner mykotoksiner som produseres av Aspergillus flavus og Aspergillus parasiticus; sopptyper som infiserer matprodukter som peanøtter, peanøttsmør, matoljer, melk og kosmetiske produkter.
Formaldehyd
Etidiumbromid


=== Innvollsorminfeksjoner / helminter ===
Clonorchis sinensis
Opisthorchis viverrini
Schistosoma haematobium


=== Bakterieinfeksjoner ===
Helicobacter pylori


=== Virusinfeksjoner ===
HPV: Humant Papillomavirus
Hepatitt B-virus ved kronisk infeksjon.
Hepatitt C-virus ved kronisk infeksjon.
EBV: Epstein-Barr-virus viruset som forårsaker mononukleose
HIV-1
HTLV-1: Humant T-celle leukemivirus
KSHV:  Kaposis sarkomassosiert virus


=== Andre varer ===
Nitrosaminer finnes blant annet i tobakk og lateksprodukter som ballonger og kondomer.
Diuron benyttes som ugressmiddel eller antialgemiddel til båter, fordi det blokkerer for fotosyntesen og dermed dreper planter.
Tobakk
Tobakksrøyk
Arndt von Bohlen und Halbach

Arndt von Bohlen und Halbach (født 24. januar 1938 i Berlin-Charlottenburg, død 8. mai 1986 i München) var en tysk forretningsmann og sønn til Alfried Krupp von Bohlen und Halbach. Han var det siste medlemmet av Krupp-dynastiet.


== Liv og virke ==
Arndt von Bohlen und Halbach arbeidet i mange år sammen med faren i Kruppkonsernet, men kom aldri til å ta over konsernet etter faren. I 1966 ble det bestemt at familieformuen skulle overføres til den nye stiftelsen Alfried Krupp von Bohlen und Halbach-Stiftung ved at Arndt von Bohlen und Halbach avstod fra arven, men han fikk en årlig økonomisk kompensasjon for dette fra konsernet.Ved at han ikke lenger hadde noen forbindelse med Krupp-konsernet, kunne han heller ikke ha dette familienavnet, da det var lovbestemt i en særlov fra 1906 («Lex Krupp») at retten til å bruke dette navnet bare tilkom de som ledet familiebedriften. Denne særloven ble godkjent av keiser Wilhelm II, slik at Arndt von Bohlen und Halbachs farfar Gustav von Bohlen und Halbach kunne ta Krupp-navnet da han giftet seg inn i familien og overtok ledelsen av konsernet.
Arndt von Bohlen und Halbach ble i 1969 gift med Henriette von Auersperg, men levde også lenge åpent som homofil, i et jetsetliv pendlende mellom Palm Beach og Marrakech.
De siste årene levde han mer tilbaketrukket og konverterte til den katolske tro. Han døde av kreft i kjeven i 1986, 48 år gammel, og han hadde ingen barn. Han blir i sin biografi (se nedenfor) omtalt ved sin død som schön, klug, reich und sehr unglücklich («vakker, klok, rik og svært ulykkelig»).
Han er begravet i krypten i slottskirken i Schloss Blühnbach.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Omtale av biografi Der letzte Krupp. Arndt von Bohlen und Halbach. Das Ende einer Dynastie
Valget i Sør-Afrika i 1921

Valget i Sør–Afrika i 1921 ble holdt for parlamentet til Unionen Sør-Afrika. South African Party vant et flertall. Statsminister Jan Smuts' regjering ble dermed sittende.
Marki

Marki (fra fransk marquis) er en arvelig høyadelig tittel i flere europeiske land og deres tidligere kolonier. Tittelen brukes også tradisjonelt til å gjengi kinesiske og japanske titler av tilsvarende rang.I de fleste land som bruker tittelen er markitittelen under hertug og over greve/jarl. En kvinne som er tittelinnehaver eller er gift med en marki kalles en markise; i noen tilfeller brukes også dette om en markis datter. 


== Historie ==
Den opprinnelige tittelen var den tyske Markgraf, markgreve, som ble brukt i Det tysk-romerske rike. Dette var grever som kontrollerte grenseområder (fra mark, germansk for «grense»). Fordi grenseområdene var både viktige og mer krevende å styre enn andre områder fikk de utvidede fullmakter, og ble dermed stående over vanlige grever. 
Fra omkring 1300, muligens tidligere, ble tittelen tatt i bruk i England, men da uten betydningen «greve i grenseområde». Dermed hadde markitittelen som en egen tittel mellom greve/jarl og hertug oppstått. 


== Referanser ==
Suksesjon

Suksesjon er betegnelsen på endringene i artssammensetningen som skjer over tid i et område (en annen betegnelse er økologisk suksesjon). Suksesjon skjer som en følge av at forholdene endres. Dersom det er artene selv som endrer forholdene, kalles det autogen suksesjon. Et eksempel er gjengroing av et tjern til myr. Allogen suksesjon er når endringene skyldes ytre faktorer. Det kan være brå, store endringer som skogbrann, ras og vulkanutbrudd, eller menneskeskapte endringer som hogst. I de fleste tilfeller er suksesjon et resultat av både autogen og allogen suksesjon.


== Primær- og sekundærsuksesjon ==
En suksesjon kan ha to utgangspunkt. Primærsuksesjon er når plantesamfunn etablerer seg på bar bakke, der det ikke er planter fra før. Det skjer der nytt land blir blottlagt, for eksempel når en isbre trekker seg tilbake eller det dannes ei ny øy ved vulkanutbrudd. Over tid vil disse områdene invaderes av planter og dyr. Sekundærsuksesjon er suksesjon i et område der det allerede er planter, eller i det minste et jordsmonn med frø og røtter. Forandringene vil føre til en gjenopprettelse av plantesamfunnet som eksisterte før katastrofen eller inngrepet inntraff. En slik suksesjon vil man få i for eksempel en skog som har blitt hogd ned eller rammet av brann.


== Forskjellige faser ==
Suksesjon innebærer en forandring der artene avløser hverandre i en bestemt rekkefølge. Artene er selv med på å forandre det abiotiske miljøet, og legger dermed forholdene til rette for at andre arter kan ta over. Arter er tilpasset spesielle forhold slik at de kan dominere på et stadium i suksesjonen og være helt utkonkurrert i neste. Suksesjonen deles derfor inn i ulike faser. 
Den første fasen kalles pionerfasen, og arter som er spesielt tilpasset her, kalles pionerarter. Ulike lavarter har evnen til å vokse direkte på stein og berg, og er derfor typiske pionerarter i en primærsuksesjon. I en sekundærsuksesjon vil pionerartene være lyskrevende arter som har en stor evne til å spre seg. Etter hvert vil pionerartene erstattes av andre, mer konkurransedyktige arter. Denne fasen kalles konsolideringsfasen, og vil som regel være den mest artsrike. Videre utvikling vil til slutt føre til en stabilisering, der artssammensetningen forblir uforandret i flere generasjoner. Dette er det siste stadiet i suksesjonen, og kalles klimaksfasen. Hva slags vegetasjonstype man får i klimaksfasen kommer an på klimaet og andre vekstbetingelser som næringsinnholdet i jorda. Under tregrensa er granskog det vanligste klimakssamfunnet i Norge.
Vicomte

Vicomte eller viscount (gammelfransk: visconte; avledet fra latin: vice-, «nestleder» + comes, «medlem av det keiserlig hoff, adelsmann») er en adelstittel som betyr «visegreve». Den rangerer mellom greve og baron. I eldre middelalder var vicomte grevens nærmeste underordnede og ved visse anledninger hans stedfortreder. Den engelske formen er viscount, og er en rang i den britiske adelen, først gang nedtegnet i 1440.


== Se også ==
Komtesse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Viscounts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Friedrich Krupp

Friedrich Krupp (født 17. juli 1787 i Essen i Tyskland, død 8. oktober 1826 i Essen) var en tysk industrimann som grunnla selskapet Fried. Krupp i 1812. Han startet i familievirksomheten 1808 som bestyrer av en smie, men den ambisiøse Friedrich overinvesterte og familien måtte til slutt selge seg ut.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Friedrich Krupp var sønn til Friedrich Wilhelm Krupp om døde tidlig.


=== Forretningsmann ===
Sammen med ingeniøren Gottlob Jacobs gjorde Krupp sine første eksperimenter med å produsere stål på Sterkrade-verkene, og etter at anlegget ble solgt i 1808 fortsatte han sine bestrebelser på egen hånd i Essen. I 1810 grunnla han sitt eget støperi nær Essen.
I 1810 arvet han hele familieformuen etter sin farmor og dette førte til at han i 1811 ville satse på å få tak i hemmeligheten med utvikling av stål som britene hadde monopol på og holdt hemmelig. Under kontinentalblokaden lovet Napoleon en stor belønning til den som klarte å utvikle stål på kontinentet. I 1812 grunnla Friedrich Krupp selskapet som dannet grunnlaget til Kruppkonsernet og i 1816 lyktes det ham etter mye strev å smelte stål.
I 1815 gikk han i partnerskap med Friedrich Nicolai. Dette førte til en langsom ekspansjon og etterhvert også en utvidelse av produksjonen, som i første rekke var verktøy og deler.
Det var særlig sønnen Alfred Krupp (1812–1887) sørget for å utvikle selskapet til et stort konsern, særlig innen våpenindustri og videreførte farens forskning og utvikling av ulike produksjonsmåter av stål.
Selskapet er nå en del av gruppen ThyssenKrupp.


== Referanser ==


== Se også ==
Krupp (familie)


== Litteratur ==
Wilhelm Berdrow (Hrsg.): Friedrich Krupp, der Gründer der Gussstahlfabrik, in Briefen und Urkunden. Herausgegeben im Auftrage der Friedr. Krupp AG. Baedeker, Essen (Ruhr) 1915.
Wilhelm Berdrow: Friedrich Krupp (1787–1826). In: Rheinisch-Westfälische Wirtschaftsbiographien. Band I, Aschendorff, Münster 1931, S. 20–37.
Burkhard Beyer: Vom Tiegelstahl zum Kruppstahl.Technik- und Unternehmensgeschichte der Gussstahlfabrik von Friedrich Krupp in der ersten Hälfte des 19. Jahrhunderts. Klartext Verlag, Essen 2007, ISBN 978-3-89861-506-8.
Frank Stenglein: Krupp - Höhen und Tiefen eines Unternehmens.Klartext Verlag, Essen 2011, ISBN 978-3-8375-0518-4, S. 15–20.
(de) Franz Maria Feldhaus: «Krupp, Friedrich». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 55, Duncker & Humblot, Leipzig 1910, s. 537 f.
(de) Renate Köhne-Lindenlaub: «Krupp, Friedrich.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 13, Duncker & Humblot, Berlin 1982, ISBN 3-428-00194-X, s. 129 f. (digitalisering).
Sverige under Sommer-OL 1936

Sverige under Sommer-OL 1936. Sportsutøvere fra Sverige deltok i flere grener under Sommer-OL 1936 i Berlin. Sverige kom på sjuendeplass på den uoffisielle medaljestatistikken med seks gull-, fem sølv- og ni bronsemedaljer. 


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==
Alfred Krupp

Alfred Krupp, egentlig Alfried Felix Alwyn Krupp, (født 26. april 1812 i Essen i Tyskland, død 14. juli 1887 samme sted) var en tysk industrimann og leder for Krupp i mer enn 60 år.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Alfred Krupp var sønn av konserngrunnleggeren Friedrich Krupp og Therese Krupp. Familien Krupps forfedre varrådsherrer og ansette handelsfolk i Essen. Som stamfar regnet de den hollandske religionsflyktning Arndt Kruipe (død 1624).


=== Karriere ===
Da faren døde i 1826, måtte den 14-årige Alfred slutte skolen og overta ansvaret for bedriften sammen med moren. De første årene var vanskelig da farens produktutvikling ikke kastet av seg. Den unge Alfred måtte arbeide i produksjonen på linje med arbeidsfolkene om dagen og forsket videre langs farens linjer om natten. I de første 15 årene av hans periode var det såvidt bedriften hadde penger til lønninger.
I 1841 fikk produktutviklingen et gjennombrudd og de kunne støpe stål i store, massive blokker, noe som dannet grunnlag for å produsere kanoner i stål. De første kom i 1847 og i 1851 kom de med en helt nytt og banebrytende stålhjul til jernbanemateriell. De utviklet også etter hvert kanoner som kunne lades i bakkant, noe som revolusjonerte dette våpenet framfor de tidligere munningsladede da både tempoet og treffsikkerheten ble bedre.
Under Den fransk-prøyssiske krig (1870–1871) fikk særlig disse kanonene sitt gjennombrudd, noe som hadde enorm betydning for bedriften. Etter at franskmennene tapte krigen, solgte de også disse våpnene til dem. Den internasjonale anerkjennelsen gjorde at bedriften fikk en sterk og rask ekspansjon.
Han utviklet familiebedriften til et internasjonalt konsern med en bred produksjonslinje som omfattet alt fra jernbanemateriell, men særlig våpen. Blant de viktigste kundene var Preussen og fra 1871 Det tyske riket. Ved hans død var det 20 200 ansatte ved fabrikken i Essen, og med ansatte utenfor kjernefabrikken var det hele 75 000 ansatte i hans tjeneste. Under byggingen av Villa Hügel midt under den fransk-prøyssiske krig klarte han å få levert fransk granitt til tross for handelsembargoen som gjaldt under krigen. Hans posisjon som samtidens store våpenprodusent gjorde at han fikk tilnavnet «Kanonenkönig» («kanonkongen»).
Hans sønn Friedrich Alfred Krupp overtok konsernet etter sin far.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alfred Krupp – kategori av bilder, video eller lyd på Commons (de) Verk av og om Alfred Krupp i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
ThyssenKrupps biografi om Alfred Krupp
Alfred Krupp startet mit 14 Jahren beispiellose Erfolgsstory, „Die Preußen-Chronik“, Rundfunk Berlin-Brandenburg
Die Krupp-Saga, Spiegel Online, 3. Mai 2008
Artikel om Alfred Krupp i Polytechnisches Journal
Rundtjern

Rundtjern er et vann i Østmarka i Oslo. Tjernet ligger på 225 moh og drenerer sørover og ned i Nøklevann.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rundtjern – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Thomas Manners, 1. jarl av Rutland

Thomas Manners, 1. jarl av Rutland (født ca. 1492, død 20. september 1543) var en engelsk adelsmann under Henrik VIII av England. Han ble utnevnt til jarl av Rutland den 28. juni 1525, og var også 13. baron de Ros av Hamlake og baron Trusbut og Belvoir. 
Han var sønn av George Manners, 12. baron de Ros og hans hustru Anne St. Leger. Morens foreldre var Thomas St. Leger og Anne av York, hertuginne av Exeter, andre barn og eldste overlevende datter av Richard Plantagenet, 3. hertug av York og Cecily Neville. Hun var dermed eldre søster av Edvard IV av England, Edmund, jarl av Rutland, Elizabeth av York, hertuginne av Suffolk, Margaret av York, George Plantagenet, 1. hertug av Clarence og Rikard III av England. 
I 1531 var Rutland involvert i annullasjonssaken mellom Henrik VIII og Katarina av Aragón. Noen år senere, i 1537, slo han sammen med George Talbot, 4. jarl av Shrewsbury ned opprøret Nådens pilegrimsferd i det nordlige England. 
I 1543 ble han sammen med Thomas Howard, 3. hertug av Norfolk sendt til Skottland for å tvinge skottene til lydighet. Han skal der ha brent tyve landsbyer i løpet av en uke. 
Rutland var først gift med Elizabeth Lovell. De giftet seg i 1512. Han giftet seg senere med Eleanor Paston, datter av sir William Paston fra Norfolk. Han var far til ti barn:

Henry Manners, 2. jarl av Rutland og 14. baron de Ros
Roger Manners
Oliver Manners
Sir Thomas Manners
Sir John Manners
Gertrude Manners
Frances Anne Manners
Katherine Manners
Elizabeth Manners
Isabel MannersRutland døde etter felttoget i Skottland i 1543, og ble gravlagt i sognekirken St. Mary the Virgin i Bottesford.