Festspillene i Bergen

Festspillene i Bergen er en musikk- og teaterfestival som blir arrangert i Bergen i slutten av mai og begynnelsen av juni hvert år. Festivalen er Nordens største i sin sjanger og rommer en mengde arrangementer innen musikk, teater, dans og billedkunst på høyt nasjonalt og internasjonalt nivå. Det holdes konserter blant annet i Grieghallen og Håkonshallen, i de fire komponisthjemmene på Siljustøl, Troldhaugen, Lysøen og Valestrand samt i en rekke av byens kirker, på gater og torg. De første Festspillene ble arrangert i 1953.


== Organisasjon og arrangementer ==
Festspillene i Bergen er organisert som en stiftelse. Festspillene blir støttet av en rekke sponsorer og av det offentlige, det vil si den norske staten, Norsk kulturråd, Hordaland fylkeskommune og Bergen kommune. Stiftelsen er under Hans Majestet Kong Harald Vs høye beskyttelse.
Festspillprogrammet omfatter rundt 200 enkeltarrangementer fordelt over 15 dager.


== Historikk ==
Festspillene i Bergen ble første gang arrangert i 1953. Sangerinnen Fanny Elsta fikk ideen, inspirert av Edvard Griegs Musikkfest i Bergen i 1898. De første festspill ble åpnet i 1953 av Kong Haakon VII. Artister som dirigent Leopold Stokowski, operasanger Kirsten Flagstad og skuespiller Per Aabel sto på programmet. På Bergenhus var det en stor folkefest med det beste som fantes av norsk folkekunst. «Bergensernes ærgjerrighet har feiret en vakker triumf ... Bergen har alle sjanser til å vokse seg frem til en festspillby av virkelig internasjonalt format», skrev Aftenposten, og Nationen kalte Festspillene «en strålende suksess».På 1960-tallet ble det inngått en rekke kulturavtaler mellom land i Europa for å fremme samarbeid etter andre verdenskrig. Det gjorde det økonomisk mulig å hente inn store orkestre til Festspillene. Utenriksdepartementet ble en viktig samarbeidspartner, og 1960-tallet ble de store orkestergjestespills tiår. Fra Sovjetunionen kom Leningradsymfonikerne i 1961, og senere fulgte blant annet BBC Symphony, Hallé-orkesteret, Cleveland-, Philadelphia-, Moskva- og Berlin-filharmonikerne, sistnevnte med Herbert von Karajan i spissen.På 1970-tallet ble det endringer i både programprofil og arenatilbud. Jazz- og visekonserter og barneteater kom inn i programmet, og det ble eksperimentert mer både innen musikk, teater og dans. I denne perioden opptrådte blant annet Karlheinz Stockhausen, Arne Nordheim, Luciano Berio og Gisela May. I 1974 åpnet Lysøen, og i 1978 sto Grieghallen endelig ferdig. Med den fikk Festspillene, Bergen Filharmoniske Orkester og byen en ny identitet.

Diskusjonen om Edvard Griegs «forbudte» symfoni innledet 1980-tallet. Grieg hadde trukket den fra offentligheten og forsøk på å få den frigitt ble avslått av Det offentlige bibliotek, som hadde fått testamentert partituret. Men etter en snikoppføring i Moskva i 1980, snudde stemningen i bibliotekstyret og året etter ble symfonien fremført på Festspillene av Harmonien med Karsten Andersen som dirigent. Samme år hadde også Arne Nordheim og Den Norske Operas ballett suksess med Glen Tetley ballettversjon av Shakespeares Stormen i Grieghallen. Slutten av tiåret var preget av direktør Daniel Bohrs dristige og fargerike festspill. En av hans satsinger var musikalen WhichWitch med Dollie De Luxe, som også ble satt opp på West End i London.Første halvdel av 1990-tallet hadde mange store satsinger på ballett og opera i Grieghallen og Festspillene begynte å produsere forestillinger med andre institusjoner. Festspillene i 1993 ble et høydepunkt under den verdensomspennende markeringen av Edvard Griegs 150-årsjubileum. 1990-tallet ble også preget av direktør Bergljót Jónsdóttir satsing på å bringe «verden til Bergen», med scenekunst fra alle verdenshjørner og fargerike gateopptrinn. Noen husker også «Nystemt-debatten» som følge av at den i 1998 ikke ble avsunget under festspillåpningen, «som den alltid gjør». Få vet at «Nystemten» først kom på programmet i 1977 og da som en spontanidé.
Festspillenes 50-årsjubileum åpnet i 2002 med at Mayú Heitmann kom svevende inn over Torgallmenningen hengende i en ballong formet som en jordklode. En nyskapning oppsto i Festspillenes regi i 2004 og ble båret frem av Ole Hamre og hans medspillere: «Fargespill». Fra Per Boye Hansens tiltredelse i 2006 og i flere år fremover, satte også Hamre sitt preg på Festspillenes uteprogram med OiOi-festivalen. Mottoet var «sært og populært», og hensikten var å skape møteplasser i byrommet for kunst og folk. I 2006 fikk Festspillene signaturen «Nordiske impulser» og et sterkere fokus på nordiske utøvere. En rekke nye sceneproduksjoner og konsertserier ble initiert i samarbeid med både lokale, nasjonale og internasjonale institusjoner. Jon Fosses dramatikk sto sentralt, og regissører som Calixto Bieito, Stefan Herheim og Tore Vagn Lid gjorde flere forestillinger. Den omdiskuterte og grensesprengende oppsetningen av Vildanden i 2009 satte spor etter seg både hjemme og utenlands, og det samme gjorde samarbeidet med El Sistema fra Venezuela.
I august 2012 tiltrådte Anders Beyer som festspilldirektør.


=== Festspilldirektører ===

1951–1956: Frank Meidell Falch
1957–1966: Gunnar Arne Jensen
1967–1972: Åsmund Oftedal
1973–1976: Sven Henning
1977–1980: Sverre A. Bergh
1981–1985: Knut Thomassen
1986–1988: Daniel Bohr
1988–1989: Birgitte Alleen
1989–1993: Lorentz Reitan
1994: Ole Wiggo Bang
1995: Lorentz Reitan
1996–2004: Bergljót Jónsdóttir
2004–2005: Erling Dahl jr.
2005–2012: Per Boye Hansen
2012–2021: Anders Beyer
2022–: Lars Petter Hagen


=== Festspillkunstnere ===
Også norske billedkunstnere fått ekstra fokus som festspillkunstner eller offisiell festspillutstiller under Festspillene, først og fremst gjennom Festspillutstillingen, en separatutstilling som i dag blir vist i Bergen Kunsthall. 

1955: Axel Revold
1958: 8 bergenskunstnere: Asbjørn Brekke, Lasse Grundt, Mary Karlsrud, Hans J. Meyer, Inggard Rosseland og Einar Rustad Hansen
1959:	Thorvald Erichsens minneutstilling
1964:	Rolf Nesch
1965:	Jacob Weidemann
1966:	Inger Sitter
1967:	Gunnar S. Gundersen
1968:	Knut Rumohr
1969:	Ludvig Eikaas, Sigurd Winge.(https://www.nb.no/items/b7c3654f326464736bbde0e70383636e?page=1&searchText=%22Sigurd%20Winge%22)
1970:	Arne Ekeland
1971:	Kai Fjell
1972:	Arnold Haukeland
1973:	Jacob Weidemann
1974:	Victor Sparre
1975:	Olav Strømme
1976:	Jens Johannessen
1977:	Frans Widerberg
1978:	Håkon Bleken
1979:	Knut Rose
1980:	Per Kleiva
1981:	Svein Strand
1982:	Anne Behrndt, Majatta Tapiola, Helgi Thorgils Fridjonsson, Arvid Pettersen og Sten Eklund
1983:	Gruppe Zink: Bjørn Carlsen, Bjørg Holene, Ulf Nilsen og Leonard Rickhard
1984:	Johannes Vinjum
1985:	Bjørn Randsve
1986:	Johanne Marie Hansen-Krone
1987:	Gunnar Torvund
1988:	Bård Breivik
1989:	Irma Salo Jæger
1990:	Eilif Amundsen
1991:	Per Inge Bjørlo
1992:	Kjell Torriset
1993:	Marianne Heske
1994:	Kristian Blystad
1995:	Kjell Erik Killi Olsen
1996:	Håvard Vikhagen
1997:	Ragnhild Monsen
1998:	Ørnulf Opdahl
1999:	Inghild Karlsen
2000:	Olav Christopher Jenssen
2001:	Per Barclay
2002:	Bjørn Sigurd Tufta
2003:	Bjarne Melgaard
2004:	AK Dolven
2005:	Elmgreen & Dragset
2006:	Ole Jørgen Ness
2007:	Børre Sæthre
2008:	Ingrid Book og Carina Hedén
2009:	Leonard Rickhard
2010: Knut Åsdam
2011: Hanne Borchgrevink
2012: Marianne Heier
2013: Gardar Eide Einarsson
2014: Tone Vigeland
2015: Ane Hjort Guttu
2016: Fredrik Værslev
2017: Jan Groth
2018: Torbjørn Rødland
2019: Mari Slaatelid
2020: Joar Nango
2021: Elisabeth Haarr
2022: Lene Berg
2023: Camille NormentI 1953, 1954, 1956, 1958, 1960, 1961 og 1963 ble det arrangert Festspillutstillinger med overliggende historiske temaer som ikke fokuserte på kunstnerne.


=== Festspillkomponistene 1983-2007 ===
Med ujevne mellomrom i årene 1983-2007 ble norske komponister innen seriøs musikk valgt ut til å være festspillkomponist, og fått særlig oppmerksomhet gjennom konserter og bestillingsverk. Posisjonen som festspillkomponist hadde høy prestisje i norsk musik- og kulturmiljø.

1983: Egil Hovland
1984: Arnold Schönberg
1985: Olav Anton Thommessen
1986: Harald Sæverud
1987: Gunnar Sønstevold
1989: Antonio Bibalo
1990: Ketil Hvoslef
1991: Alfred Janson
1992: Arne Nordheim
1993: Edvard Grieg
1995: Ragnar Søderlind
1996: Lasse Thoresen
1997: Cecilie Ore, John Persen, Arne Nordheim
2000: Rolf Wallin
2006: Magnus Lindberg
2007: Bent Sørensen


=== Festspillmusikere ===
Også dyktige enkeltmusikere ble i årene 1997-2008 valgt ut til spesiell oppmerksomhet gjennom flere konserter under Festspillene i Bergen. Disse omfattet:

1997: Leif Ove Andsnes
1998: Randi Stene
1999: Christian Eggen
2001: Det Norske Kammerorkester
2003: Anne Sofie von Otter
2004: Henning Kraggerud
2005: Martin Fröst
2006: Per Arne Glorvigen
2007: Trio Mediæval
2008: Bjarte Eike


=== Griegs a-mollkonsert ===
Edvard Griegs pianokonsert i a-moll er med få unntak blitt spilt under hvert eneste festspill siden starten i 1953. Konserten kalles gjerne Festspillenes signaturverk. Følgende liste angir alle solistene:

1953: Robert Riefling
1954: Ivar Johnsen
1955: Ikke spilt
1956: Grant Johannesen
1957: Kjell Bækkelund
1958: Ivar Johnsen
1959: Robert Riefling
1960: Hans Richter-Haaser
1961: Grant Johannesen
1962: Liv Glaser
1963: Robert Riefling
1964: Benny Dahl-Hansen
1965: Grant Johannesen
1966: Gina Bachauer
1967: Jan Henrik Kayser
1968: Svjatsolav Richter
1969: Eva Knardahl
1970: Vladimir Ashkenazy
1971: Jens Harald Bratlie
1972: Radu Lupu
1973: Håkon Austbø
1974: Robert Riefling
1975: Einar Steen-Nøkleberg
1976: Steffan Scheja
1977: Jorunn Marie Bratlie
1978: Emil Gilels
1979: Geir Henning Braaten
1980: Einar Henning Smebye
1981: Karl Engel
1982: András Schiff
1983: Cécilie Ousset
1984: Eva Knardahl
1985: Bruno Leonarda Gelber
1986: Roland Pöntinen
1987: Bella Davidadovich
1988: Leif Ove Andsnes
1989: Mark Zeltser
1990: Lyubow Timofeyeva
1991: John Kimura Parker
1992: Michael Rudy
1993: Leif Ove Andsnes
1994: Lilya Silberstein
1995: Lars Vogt
1996: Håvard Gimse
1997: Jean-Yves Thibaudet
1998: Nils Mortensen
1999: Noriko Ogawa
2000: Peter Jablonski
2001: Nikolai Luganskij
2002: Leif Ove Andsnes
2003: Håkon Austbø
2004: Gunilla Süssmann
2005: Anti Siirala
2006: Rian de Waal
2007: Percy Grainger/Pianola
2008: Sigurd Slåttebrekk
2009: Juho Pohjonen
2010: Gabriela Montero
2011: Ikke spilt
2012: Christian Ihle Hadland
2013: Marianna Shirinyan
2014: Simon Trpceski
2015: Ronald Brautigam
2016: Benjamin Grosvenor
2017: Joachim Carr
2018: Ah Ruem Ahn
2019: Charlie Albright (en)
2020: Víkingur Ólafsson (en)


=== De litterære festspill ===
Forfatterformidlingstjenesten Norsk Forfattersentrum samarbeidet fram til 2008 med Festspillene om De Litterære Festspill. Norsk Forfattersentrum markerer fortsatt en samtidsforfatter under vignetten De Litterære Festspill – Festspilldikteren, men dette er ikke en del av det offisielle programmet til Festspillene i Bergen. Festspillene har i stedet ulike samarbeidsprosjekter med Norsk Forfattersentrum.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Festspillene i Bergen
Bergensiana: «Festspill-åpningen – 1953»
Historier av Festspillene i Bergen