jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The Nightly Disease

The Nightly Disease er det andre albumet til det norske rockebandet Madrugada. Det ble gitt ut 5. mars 2001 og toppet VG-lista Topp 40. Albumet ble spilt inn i Hoboken, New Jersey. Innspillingen ble preget av konflikter mellom bandmedlemmene. Mye av plata var innspilt live på natta, og vokalist Sivert Høyem sa selv at det var «Det bitreste og mørkeste faenskapen som er festa til tape i Norge.» Det ble også det siste studioalbumet med trommeslager Jon Lauvland Pettersen frem til Chimes at Midnight ble utgitt i 2022.
Den første singelen fra albumet, «Hands Up - I Love You», ble en stor hit og toppet VG-lista topp 20, og ble med det bandets første nummer én-singel.
Det ble også utgitt en bonus-CD, The Nightly Disease Vol. II.


== Sporliste ==
«Black Mambo» (Sivert Høyem/Madrugada)
«Step Into This Room and Dance For Me» (Robert Burås/Sivert Høyem/Madrugada)
«Nightly Disease Part II» (Sivert Høyem/Madrugada)
«Lucy One» (Sivert Høyem/Madrugada)
«Hands Up – I Love You» (Sivert Høyem/Madrugada)
«A Deadend Mind» (Sivert Høyem/Madrugada)
«The Frontman» (Sivert Høyem/Madrugada)
«We Are Go» (Sivert Høyem/Madrugada)
«Into Heartbeats» (Sivert Høyem/Madrugada)
«Sister» (Sivert Høyem/Madrugada)
«Two Black Bones» (Sivert Høyem/Madrugada)
«Only When You're Gone» (Sivert Høyem/Madrugada)


=== Bonus-CD ===
«Nightly Disease part I» (Sivert Høyem/Madrugada)
«Big Sleep» (Sivert Høyem/Madrugada)
«I'm Sorry» (Robert Burås/Madrugada)


== Medvirkende ==


=== Madrugada ===
Sivert Høyem - sang, div. instrumenter, låtskriver, arrangement, produsent, artwork, coverdesign
Robert Burås - gitarer, div. instrumenter, låtskriver, arrangement, produsent, coverdesign
Frode Jacobsen - bass, div. instrumenter, låtskriver, arrangement, produsent, coverdesign
Jon Lauvland Pettersen - trommer, div. instrumenter, låtskriver, arrangement, produsent, artwork, coverdesign


=== Øvrige ===
DJ Electric Lane - håndklapp på Lucy One
Dr. Humper S - håndklapp på Lucy One
JD Edorf - håndklapp på Lucy One
Kerry K - håndklapp på Lucy One
Ruddy - håndklapp på Lucy One
Eric Heywood - steelgitar på The Frontman, Into Heartbeats og Only When You're Gone
Siobhan Duffy - vokal på Sister og Only When You're Gone
John Agnello - produsent, tekniker, miksing
Chris Mazer - tekniker, miksing
Rudyard Lee Cullers - teknikerassistent
Tom Unish - teknikerassistent
Dan Korneff - teknikerassistent
Geoff Sanoff - teknikerassistent
Greg Calbi - mastering
Espen Tveit - fotograf
Alen - artwork/coverdesign


== Eksterne lenker ==
(en) The Nightly Disease på Discogs 
(en) The Nightly Disease på MusicBrainz
The Deep End

The Deep End er det fjerde albumet til det norske rockebandet Madrugada. Albumet ble gitt ut i februar 2005 og toppet VG-lista Topp 40 samt den greske albumlista. Albumet solgte over 70 000 eksemplarer i Norge i løpet av de første sju ukene.
På «Hold on to You» er det et strykerarrangement laget av David Lynchs faste komponist, Angelo Badalamenti.
Kopibeskyttelsesteknologi er benyttet og kan forårsake avspillingsproblemer. Dette gjelder i alle fall utgaven som ikke har bonusspor.


== Sporliste ==
«The Kids Are on High Street» 4:57
«On Your Side» 3:53
«Hold On to You» 6:14
«Stories from the Streets» 6:19
«Running Out of Time» 6:07
«The Lost Gospel» 3:53
«Elektro Vakuum» 4:50
«Subterranean Sunlight» 3:59
«Hard to Come Back» 4:05
«Ramona» 3:55
«Slow Builder» 6:15
«Sail Away» 6:09
«Life in the City» (Bonusspor) 2:58
«I'm in Love» (Bonusspor) 3:44De to siste sporene ble kun utgitt på en «Limited edition», begrenset utgave av CD-en.


== Medvirkende ==


=== Madrugada ===
Sivert Høyem - sang, akustisk gitar, kor, låtskriver, coverdesign
Robert Burås - gitarer, munnspill, kor, låtskriver, coverdesign
Frode Jacobsen - bass, gitarer, piano, orgel, perkusjon, kor, låtskriver, coverdesign


=== Øvrige ===
Kevin Savigar - piano/orgel på The Kids Are on High Street, On Your Side, Hold On to You, Stories from the Streets, Running Out of Time, The Lost Gospel, Elektro Vakuum, Subterranean Sunlight, Slow Builder, Sail Away, Life in the City og I'm in Love
Doug Pettibone - pedalsteel på The Kids Are on High Street, Elektro Vakuum, Sail Away og Life in the City, gitar på I'm in Love
George Drakoulias - bakgrunnvokal på The Kids Are on High Street, bakgrunnvokal på Hard to Come Back, produsent
Simen Vangen - trommer/perkusjon på The Kids Are on High Street, Hold On to You, Stories from the Streets, Subterranean Sunlight, Ramona, Slow Builder, Sail Away og Life in the City
Erland Dahlen - trommer/perkusjon på On Your Side, On Your Side, Running Out of Time, The Lost Gospel, Elektro Vakuum, Hard to Come Back og I'm in Love
Alex Kloster-Jensen - gitar på On Your Side, On Your Side og Slow Builder
Angelo Badalamenti - strenger på Hold On to You
Dag Stiberg - altsaksofon på Stories from the Streets og Ramona
Steve Stevens - gitar på Stories from the Streets
David Bianco - gitarer på Stories from the Streets og The Lost Gospel, bakgrunnvokal på Hard to Come Back, miksing, tekniker
Julia Waters - bakgrunnvokal på Running Out of Time, The Lost Gospel og Slow Builder
Maxine Waters - bakgrunnvokal på Running Out of Time, The Lost Gospel og Slow Builder
Courtney Taylor-Taylor - bakgrunnvokal på Subterranean Sunlight
Paul Fig - bakgrunnvokal på Hard to Come Back, tekniker
Rafael Serrano - bakgrunnvokal på Hard to Come Back, tekniker
Steven Ewashkiw - bakgrunnvokal på Hard to Come Back
Krisa - bakgrunnvokal på Ramona
Alex Uychocde - tekniker
Jock Loveband - tekniker
Dan Druff - gitartekniker
Eddy Schreyer - mastering
Autumn de Wilde - fotograf
Gay Ribisi - fotograf


== Eksterne lenker ==
(en) The Deep End på Discogs 
(en) The Deep End på MusicBrainz
Grit

Grit er det tredje albumet til det norske rockebandet Madrugada og er det første albumet de har gitt ut som ikke har toppet den norske albumlista, men det lå på lista i et halvt år etter utgivelsen og fikk relativt god kritikk. En versjon av Grit ble gitt ut i Storbritannia, hvor det også var noen sanger fra The Nightly Disease med. De vant sin andre Spellemannpris for albumet.
EP-en Ready EP kom på tredjeplass på VG-lista Topp 20.
Tittelen Grit kommer fra en passasje i Henry Millers bok Black Spring, som forteller om mennene på skipsverftet som har så skitne hender at de aldri klarer å få de rene igjen. Når pleierne prøver å vaske hendene deres etter at de har dødd, får de fremdeles ikke bort skitten. Det fungerer som et bilde på hvordan ting man opplever setter spor og aldri forsvinner helt.


== Sporliste ==
«Blood Shot Adult Commitment» – 4:56
«Ready» – 2:52
«I Don't Fit» – 4:21
«Madrugada» – 4:59
«7 Seconds» – 3:36
«Proxy» – 3:30
«Come Back Billy Pilgrim» – 3:55
«Get Back in Line» – 4:15
«Majesty» – 4:22
«Try» – 3:24
«Got You» (feat. Neil McNasty) (0:00-4:55)
«*Love's Institution» (4:55-8:30) (skjult spor) – 8:30


== Medvirkende ==


=== Madrugada ===
Sivert Høyem - sang, piano, låtskriver
Robert Burås - gitarer, bass på Madrugada, orgel/munnspill på Get Back in Line, piano på Got You, kor, låtskriver
Frode Jacobsen - bass, gitarer, tamburin, piano på I Don't Fit og Majesty, shaker på Proxy, kor, låtskriver, produsent
Simen Vangen - trommer, perkusjon


=== Øvrige ===
Ben Lauber - synthesizer/effekter på Blood Shot Adult Commitment, Madrugada og Proxy
Eivind Schou - fiolin på Blood Shot Adult Commitment og Proxy
Rob Ellis - trommer/perkusjon på I Don't Fit og Come Back Billy Pilgrim, orgel på Madrugada, strykearrangement på Majesty
Gabriel - spansk stemme på Madrugada
Tracee Lewis Meyn - vokal på Try
Neil McNasty - piano/loops på Got You
Torsten Mueller - trommer på Got You
Head - produsent, tekniker, miksing
Torsten Otto - tekniker, programmering
Cato Salsa - tekniker på Try
John Dent - mastering
Ben Foot - front og baksidefotograf
Valentina Floris - front og baksidefotograf
Jasper James - portrettfotograf
Ivar Mykland - livefotograf
Lars Nygaard - artwork
Gerry Harford - management
DCG Management - management


== Eksterne lenker ==
(en) Grit på MusicBrainz
Liste over stortingsrepresentanter 1913–1915

Liste over alle stortingsrepresentanter i perioden 1913 til 1915.  Listen omfatter alle som ble valgt til Stortinget. Det var totalt 123 representanter, fordelt med 68 til Venstre, 
23 til Det norske Arbeiderparti, 20 til Høyre, 8 til Arbeiderdemokratene 
og 4 til Det Frisinnede Venstre.
Regjeringen Bratlie (Høyre,Det Frisinnede Venstre) måtte gå etter valgresultatet, og regjeringen
Knudsen (Venstre) tok over 31. januar 1913.


== Landkretser ==


=== Smaalenenes Amt ===


=== Akershus amt ===


=== Hedemarkens amt ===


=== Kristians amt ===


=== Buskeruds amt ===


=== Jarlsberg og Larviks amt ===


=== Bratsberg amt ===


=== Nedenes amt ===


=== Lister og Mandals amt ===


=== Stavanger amt ===


=== Søndre Bergenhus amt ===


=== Nordre Bergenhus amt ===


=== Romsdals amt ===


=== Søndre Trondhjems amt ===


=== Nordre Trondhjems amt ===


=== Nordlands amt ===


=== Tromsø amt ===


=== Finmarkens amt ===


== Bykretser ==


=== Fredrikshald ===


=== Sarpsborg ===


=== Fredrikstad ===


=== Moss og Drøbak ===


=== Kristiania ===


=== Lillehammer, Hamar, Gjøvik og Kongsvinger ===


=== Drammen ===


=== Kongsberg og Hønefoss ===


=== Horten ===


=== Tønsberg ===


=== Larvik og Sandefjord ===


=== Brevik og Holmestrand ===


=== Porsgrund ===


=== Skien ===


=== Kragerø ===


=== Risør ===


=== Arendal og Grimstad ===


=== Kristiansand ===


=== Flekkefjord ===


=== Stavanger ===


=== Haugesund ===


=== Bergen ===


=== Aalesund og Molde ===


=== Kristiansund ===


=== Trondhjem og Levanger ===


=== Bodø og Narvik ===


=== Tromsø ===


=== Hammerfest, Vardø og Vadsø ===


== Litteratur ==
Haffner, Vilhelm (1913). Stortinget : 1913-1915. Kristiania: Cappelen.  [Tilgang for norske IP-adresser.]


== Eksterne lenker ==
Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste Arkivert 6. juni 2012 hos Wayback Machine.
kildevilkår"(En del av) De data som er benyttet i denne publikasjonen er hentet
	fra Norsk samfunnsvitenskapelig datatjenestes Politikerarkiv. NSD
	er ikke ansvarlig for hverken analysen av dataene, eller for de
	tolkninger som her er gjort."
Mia Hamm

Mariel Margaret Garciaparra  (født 17. mars 1972) er en amerikansk tidligere fotballspiller best kjent under navnet Mia Hamm. Hamm spilte mesteparten av sin aktive karriere bare for USAs landslag. Mia Hamm er regnet som en av verdens beste kvinnelige fotballspillere noensinne, og Pele kåret henne til en av verdens 125 viktigste nålevende spillere.
Hamm debuterte på landslaget allerede som 15-åring, og var mer eller mindre fast fra begynnelsen. Hun vant VM som 19-åring. Senere har hun også vunnet OL to ganger (1996 og 2004). Mesteparten av sin karriere spilte Hamm bare på det amerikanske landslaget, men mot slutten spilte hun også på Washington Freedom.
Mia Hamm har vunnet så godt som alle priser det er mulig for en spiller å vinne. I tillegg til sportslige seire, har Hamm blitt utnevnt til FIFA World Player of the Year to ganger og vunnet flere amerikanske priser. Den amerikanske profesjonelle serien Women's Professional Soccer har hennes silhuett som logo. Hamm er sannsynligvis den fotballspilleren som har hatt størst betydning for amerikansk kvinnefotball.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Mia Hamm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mia Hamm på Internet Movie Database 
(en) Mia Hamm hos The Movie Database 
(en) Mia Hamm på Twitter 
(de) Mia Hamm – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Mia Hamm – Olympedia 
(en) Mia Hamm – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mia Hamm – Alabama Sports Hall of Fame 
(en) Mia Hamm – FIFA 
(en) Mia Hamm – WorldFootball.net 
(en) Mia Hamm – Soccerway 
(de) Mia Hamm – Soccerdonna 
(en) Mia Hamm – FBref
Laurent Fignon

Laurent Fignon (født 12. august 1960 i Paris, død 31. august 2010 samme sted) var en fransk syklist.
Fignon vant Tour de France i 1983 og 1984. I 1989 tapte han for Greg LeMond med bare åtte sekunders margin, men vant Giro d'Italia samme år. Han vant dessuten vårklassikerne La Flèche Wallonne (1986) og Milano–Sanremo (1988 og 1989). Fignons varemerke var en blond hestehale og runde briller. 
I 1987 og 1989 testet han positivt, og etter at karrieren var over innrømmet han å ha brukt kortison og amfetamin, men var etter egne opplysninger en av svært få i Team Gatorade-Mega Drive som ikke rørte de nye dopingmidlene EPO og veksthormoner. Under klatreetappen opp Col du Télégraphe i Tour de France 1993 følte han seg så sterk at han prøvde seg på et brudd, men opplevde at flere titalls ryttere, også ryttere av hans egen generasjon som tidligere var ham underlegen i fjellene, passerte ham med den største letthet. Etter denne opplevelsen var Fignon tilintetgjort som sykkelproff og la opp sent samme år.Fra 2006 til 2010 var han sidekommentator under France Télévisions' Tour de France-sendinger. 11. juni 2009 ble det kjent at Fignon hadde bukspyttkjertelkreft med metastaser, men selv etter at en tumor var begynt å presse på stemmebåndene kommenterte han Tour de France 2010. Han døde 31. august 2010, drøyt en måned etter at rittet var over og er bisatt på Père Lachaise i Paris.Det er ikke påvist noen sammenheng mellom kreften og dopingmidlene Fignon tok gjennom karrieren, og selv om en sammenheng ikke helt kan utelukkes, regnes den for usannsynlig.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Laurent Fignon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Laurent Fignon på Internet Movie Database 
(de) Laurent Fignon – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Laurent Fignon – ProCyclingStats 
(en) Laurent Fignon – Cycling Archives 
(en) Laurent Fignon – CycleBase 
(en) Laurent Fignon – TheSports.org 
(de) Verk av og om Laurent Fignon i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(en) Nekrolog over Laurent Fignon, The Daily Telegraph
Lucky Luke

Lucky Luke er en tegneserie som er skapt av belgieren Maurice de Bévère med signaturen Morris i 1947.  Fra 1955 og frem til sin død i 1977 skrev René Goscinny manus for serien. Etter Morris' død i 2001 har tegneren Hervé Darmenton Achdé overtatt jobben med å tegne Lucky Luke.
Lucky Luke er en ensom cowboy som reiser omkring i Det ville vesten med hesten sin, Jolly Jumper. Han kjemper mot banditter som Dalton-brødrene. Ofte treffer han også på den meget snille, men dessverre ikke like intelligente hunden Rattata.
Handlingen i seriealbumene er – på samme måte som i Asterix-seriene – en veksling mellom repeterende kamper mellom helten og yndlingsmotstanderne, og en humoristisk presentasjon av iøynefallende personligheter og fenomener i heltens samtid: gullgravere, ridende politi, jernbanebygging, nybyggere, elvebåter, 
Morris fleiper uhemmet med diverse western-klisjeer: Luke trekker raskere enn sin egen skygge (i et bilde på baksiden av de fleste albumene skyter han faktisk skyggen sin...), og så å si alle historiene ender med at han rir syngende inn i solnedgangen. I den tosiders metaserien Der solnedgangen er fører dette til en overraskende slutt: Dalton-brødrene har nok en gang rømt fra fengselet og forsøker for en gangs skyld å gjemme seg bort ute i ødemarken. Men i det solen går ned, dukker Luke opp for å ri inn i solnedgangen. Det er nemlig «der solnedgangen er»!
Lucky Luke er tegnet i belgisk tegnestil (som i Asterix, Viggo, Tintin og Sprint).
Det er laget en egen spin-off-serie med hunden Rattata.


== Album ==
Dette er en oversikt over norske utgivelser av Lucky Luke.

Det er også kommet en albumserie om Lucky Luke som ung, kalt Lucky Kid. Til nå har det bare utkommet et album i denne serien.


== Eksterne lenker ==
Lucky Luke på Minetegneserier
Lucky Luke på danske ComicWiki
Lucky Luke på svenske Seriewikin
Veteranbil

En veteranbil er en bil eller lastebil eldre enn 30 år, jvf. Skattetetaten.Ifølge Toll- og avgiftsdirektoratet defineres en bil som veteranbil fra og med 1. januar det året kjøretøyet blir 30 år. Det vil si da bilen ble registrert første gang i Norge, eller etter produksjonsdato ved import av veteranbil fra utlandet. Statens vegvesen har ikke en definisjon for veteranbil (kun Toll- og avgiftsdirektoratet), men en teknisk klassifisering (teknisk gruppe: M1, M2, O1 osv.) se vognkort. Første gang registrert i Norge (ref vognkort) regulerer hvilken forskrift som er gjeldende for kjøretøyet.
EU overlater til hver enkelt nasjon å velge hyppighet av PKK (EU-kontroll) på kjøretøy. I tillegg er det nå vedtatt en standard for hva et «historisk kjøretøy» er.Kjøretøy av historisk interesse er alle kjøretøy som anses som historisk av den medlemsstat eller den institusjonen som er gitt statlig myndighet - der kjøretøyet er registrert, og som oppfyller følgende krav:

Produsert eller førstegangsregistrert for minst 30 år siden.
Kjøretøyets spesielle type, som definert i landets eller i EUs lover, er gått ut av produksjon.
Det er bevart og vedlikeholdt i sin originalstand, og er ikke vesentlig teknisk endret i hovedbestanddelene.Liste over forskrifter etter år: 

Forskrift for brug af motorvogne i Kristiania 1899
Lov 1912 motorvogn
MOTORVOGNLOVEN 1926
1942 forskriften
Tillegg til 1942 forskriften (lys)
Krav til kjøretøy nr 2 1994]
Kjøretøyforskrifen 1995
Forskrift om godkjenning av bil og tilhenger til bil. 2012]Denne definisjonen kom da vegdirektoratet innførte nye regler om import av motorhistoriske kjøretøyer eldre enn 30 år, som innebar at det kan importeres motorhistorisk interessante kjøretøyer og få dem registrert på norske skilt uten å måtte oppfylle dagens krav til kjøretøyer..  Det følger da med ingen bruksbegrensning, men med veteranbilforsikring kan kjørelenge og andre vilkår tilkomme.
Fram til 2004 var veteranbiler fritatt for årsavgift, men Stortinget vedtok å gjøre om personskadeavgiften, som tidligere ble innkrevd via forsikringsselskapene, til en årlig avgift for veteranbiler, mopeder og traktorer i 2005.Denne personskadeavgiften var på 180 kr i 2005, 380 kr i 2008 og 455 kr i 2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Landsforbundet av Motorhistoriske kjøretøyklubber (LMK) - paraplyorganisasjon for veteranbilklubber.
Raoul Grosparmi

Raoul III Grosparmi (født 1202 i Périers, nær Coutances i Frankrike, død 10. august 1270 i Tunis)  var en av Den katolske kirkes kardinaler, og var biskop av Évreux fra 1259 til han trakk seg fra embedet i 1263. 
Han var pavelig legat på Sicilia i 1265. I 1270 ble han apostolisk legat som ledsaget kong Ludvig IX av Frankrikes korstog mot de vantro i Nordafrika, og døde av pesten utenfor byen Tunis' murer.
Han ble kreert til kardinal 17. desember 1261 av pave Urban IV.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Simone Paltineri

Simone Paltineri (født ca. 1200, død 7. februar 1277)  var en av Den katolske kirkes kardinaler, og tilknyttet domkapittelet i Padova.
Han ble kreert til kardinal 17. desember 1261 av pave Urban IV.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Uberto Coconati

Uberto Coconati (død 13. juli 1276) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal 17. desember 1261 av pave Urban IV.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Enrico Bartolomei

Enrico Bartolomei kalt Hostiensis (født ca. 1194 i Susa nær Torino, død 25. oktober 1271 i Lyon i Frankrike)  var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Embrun i Frankrike.
Han ble kreert til kardinal 22. mai 1262 av pave Urban IV.
Hostiensis var en fremragende kanonist som ble kalt "Monarcha juris, lumen lucidissimum Decretorum"; blant hans verker inngår:

Lectura in Decretales Gregorii IX
Summa super titulis Decretalium, også kjent som Summa aurea
Lectura in Decretales Innocentii IV


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Goffredo da Alatri

Goffredo da Alatri (født i Alatri i Italia, død 25. oktober 1287) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal 17. desember 1261 av pave Urban IV.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Anchero Pantaleone

Anchero Pantaleone eller Antero (født ca. 1210, død 1. november 1286) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal 22. mai 1262 av sin onkel, pave Urban IV.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Guillaume de Bray

Guillaume de Bray (fransk, død 29. april 1282 i Orvieto i Italia) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal 22. mai 1262 av sin onkel pave Urban IV.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Annibale d’Annibaldeschi de Molaria

Annibale d'Annibaldeschi de Molaria (født i Roma, død 1. september 1271)  var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Han var en nær venn og medarbeider til sin medbror i Dominikanerordenen Thomas Aquinas. 
Han ble kreert til kardinal 22. mai 1262 av pave Urban IV.
Giordano Pironti

Giordano Pironti (født ca. 1210, død i oktober 1269) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal 22. mai 1262 av pave Urban IV.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Matteo Rosso Orsini

Matteo Rosso Orsini (født ca. 1230, død 4. september 1305 i Perugia i Italia) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han tilhørte Orsinislekten som i flere århundrer skulle spille en viktig rolle i den romerske kirkes historie.
Han ble kreert til kardinal 22. mai 1262 av pave Urban IV.
Han var nevø til kardinal Gaetano Orsini, den senere pave Nikolaus III.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Bernard Ayglier

Bernard Ayglier (født ca. 1216 i Lyon i Frankrike, død 4. april 1282 i Monte Cassino i Italia) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Ayglier tilhørte benediktinerne. Han ble i 1256 abbed i Lerinum nær dagens Cannes. Pave Urban IV utnevnte ham til abbed og reformator av klosteret Monte Cassino.
Han ble kreert til kardinal av pave Klemens IV.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Joseph Konrad von Schroffenberg

Joseph Konrad von Schroffenberg (født 3. februar 1743 i Konstanz, død 4. april 1803 i Freiburg im Breisgau) var en katolsk biskop. Han ble presteviet i 1780. Han var den siste fyrstbiskop av Freising, fra 1789 til sin død. Fra 1790 var han dessuten biskop av Regensburg og Freiburg im Breisgau.


== Referanser ==
Guglielmo Visconti

Guglielmo Visconti  (død 6. september 1276 i Viterbo i Italia) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop i Aix, bispeviet av kardinal Bertrand de Saint Martin, O.S.B.
Han ble kreert til kardinal den 3. juni 1273 av sin onkel pave Gregor X.
Det hevdes av historikere at han ble valgt til pave den 5. september 1276 og tok navnet Gregor XI, men ettersom han døde allerede neste dag ble valget sett bort fra.
Bertrand de Saint-Martin

Bertrand de Saint-Martin (født ca. 1220, død 28. mars 1275 eller ca. 1277) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop i Arles. 
Han ble kreert til kardinal den 3. juni 1273 av pave Gregor X.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Saint-Martin, O.S.B. Bertrand de», The Cardinals of the Holy Roman Church, Biographical Dictionary