jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Knirkestemme

Knirkestemme eller laryngalisering er en form for fonasjon (måte å bruke stemmebåndene på) der pyramidebruskene i strupehodet dras tettere sammen enn normalt og stemmeleppene strammes ekstra opp. Det gjør at luftgjennomstrømmingen blir lavere og vibrasjonsfrekvensen går ned til omkring 20–50 pulser per sekund. Samtidig blir trykket under strupehodet høyere, slik at energien i hver stemmeleppeåpning er høyere enn normalt. Resultatet blir en «knirkende», saglignende lyd i stemmen.
Knirkestemme kan brukes ekstralingvistisk, det vil si i tillegg til vanlige ord og tegn, for eksempel for å signalisere at man er trøtt og sliten, eller det kan ha en betydningsskillende funksjon. Den blir også brukt av sangere ved oppvarming av stemmen.
Stemmekvaliteten er karakteristiske trekk ved en persons tale, og en lettere anstrengt knirkestemme kan fortelle noe om personlighet, alder og helse. Noen norske språkforskere har påpekt at unge voksne menn med høyere teoretisk utdannelse, særlig sivilingeniører fra Norges tekniske høgskole i Trondheim, tidligere påfallende ofte tilla seg knirkestemme, kanskje for å virke eldre, mer nøkterne og klokere, eller fordi stemmebruken var en ubevisst del av en slags fagatferd.I det 21. århundre er knirkestemme blitt populært blant unge kvinner i USA. Kjendiser som Kim Kardashian og Paris Hilton bruker slik stemme. Knirkestemme er også blitt mye vanligere i Norge, selv om fenomenet har forekommet lenge, blant annet i nordnorske dialekter.I noen språk har knirkestemme fonemisk betydning. Bruk eller fravær av knirkestemme kan skille mellom to ord. Det danske stød er et eksempel på knirkestemme med fonemisk betydning.


== Se også ==
Stemme
Luftfylt stemme
Laryngal


== Referanser ==
Marshall (Texas)

Marshall er en by i den nordøstlige delen av delstaten Texas i USA, med 23 935 innbyggere (2000). Den ble grunnlagt i 1841 i den daværende Republikken Texas. Marshall er hovedbyen i regionen Harrison.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Marshall, Texas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marshall, Texas – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Riksdansk

Riksdansk (dansk: rigsdansk) er det standardiserte danske talespråket. Tidligere var det den eneste variant av dansk som var tillatt brukt i radio og TV. Siden 1970-tallet er riksdansk svekket, samtidig med at de danske dialektene i stigende grad har nærmet seg riksdansk.
Historisk betraktet er riksdansk den dialekten som ble talt av borgerskapet i København og Malmö, og det er en dialekt som primært er basert på sjællandsk og (til 1658) skånsk
.Riksdansk er ikke en statisk dialekt, men et språk i rivende utvikling, ikke minst på det lydlige område:

r er blitt vokalisert etter vokaler.
Vokalen a er blitt lukket ("fladt")
Kort o er blitt åpnet (= å).
De fleste vokaler er blitt betydelig åpnere etter og foran r; motsetningen mellom e/æ og a er blitt opphevet i lukket stavelse foran dentaler og labialer, f.eks. ret = rat, kræft = kraft.
Forskjellen mellom korte og lange vokaler er opphevet foran bløt d.Der er en voksende forskjell på dansk rettskriving og den aktuelle uttalen av språket. Rettskrivingen ble fastlagt på 1800-tallet (med mindre revisjoner i løpet av 1900-tallet), men den er basert på den praksis som har vært noenlunde konstant siden 1500-tallet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Det Danske Sprog- og Litteraturselskab
Tonelag

Tonelag eller tonem er en betydningsdifferensierende intonasjonsforskjell i uttalen av visse ord. For eksempel er ordene landet (bestemt form av et land) og lande, slik de uttales i sørøstnorsk, bygd opp av den samme rekken av fonemer, men forskjellen mellom dem utgjøres av tonegangen. Landet har tonem én (også kalt enstavelsestone), mens lande er tonem to (også kalt tostavelsestone). Tonelag skiller seg fra tone ved at det bare blir realisert der ordet har hovedtrykk. Ved bitrykk eller trykkløshet blir forskjellen nøytralisert. F.eks. blir ordene potetlandet og (å) potetlande (dvs. "å lande som en potet") uttalt på samme måte, trass i at orda landet og lande blir uttalt forskjellig når de ikke opptrer som andreledd i sammensetninger.
Termene tonelag og tonem er synonyme, det første er tradisjonelt brukt innen norsk dialektologi, det siste innen strukturalistisk fonologi. I og med at strukturalismen har gått av moten, er termen tonelag vanligere i bruk i dag. I Sverige brukes termene akut accent og grav accent om henholdsvis tonelag én og to. Den engelske termen er pitch accent.
I Europa forekommer dette fonologiske fenomenet bare i norsk, svensk, limburgsk, litauisk og serbokroatiske språk. Det finnes også et tilsvarende fenomen i japansk, der ord kan ha et fall i tone ved ulike stavelser. Tonespråk finnes det langt flere av, særlig i Sørøst-Asia og Afrika.
Siden tonelag to bare kan realiseres over to stavelser, ser tonelag ut til å være knyttet til foten. 


== Litteratur ==
Budal, Jostein: Fem tonar. Unipub AS, Oslo 2002. ISBN 82-996588-0-2
Budal, Jostein: Tonar i skandinaviske språk. Norsk – svensk – dansk i nordisk samtale. Unipub AS, Oslo 2004. ISBN 978-82-996588-4-3
Fintoft, K. og Mjaavatn, P.E. (1980) "Tonelagskurver som målmerker." Maal og Minne 1980: 66-87.
Kristoffersen, Gjert (1992) "Cirkumflekstonelaget i norske dialekter, med særlig vekt på nordnorsk" Maal og Minne 1992: 37-61.
Kristoffersen, Gjert (1998) "Fonologi" Torbjørn Nordgård (red.): Innføring i språkvitenskap 1998: 104-110.


== Eksterne lenker ==
Søk på ordet «tonem» i norske ordbøker: Søk etter tonem i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok  
Tonelag i norsk
Ordmelodier i norsk med lydeksempler
"Bokmålets vippere (tonelagspar)" av Martin Kloster-Jensen. (PDF)
Tonelag i andre språk
https://web.archive.org/web/20141218074709/http://symmetritonespraak.no/
Christiania/Kristiania

Christiania (1624–1924) og Kristiania (1877–1924) er tidligere navn på Oslo. En skriftlig kortform av Christiania eller Kristiania er Xania.
Christiania ble navnet på Oslo i 1624. Etter bybrannen i det middelalderbyen Oslo samme år, anla Christian IV en ny by, og han flyttet den i ly av Akershus festning på den andre siden av Bjørvika.Navnet ble kun skrevet som Christiania frem til slutten av 1800-tallet. Den fornorsket skriveformen Kristiania ble tatt i bruk i 1877 av statsmyndighetene, da i matrikkel og statskalender, og fra 1897 ble det også tatt i bruk av byens kommunale etater.Navnet på byen ble endret til Oslo i 1924. Endringen var offisiell fra og med 1. januar 1925. I perioden 1624–1924 var Oslo navnet til det strøket i indre by som nå kalles Gamlebyen.De tidligere navnene blir fremdeles brukt i en del virksomheter, blant annet Høyskolen Kristiania.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Wetås, Åse (2000). Namneskiftet Kristiania – Oslo. Oslo: Novus. ISBN 8270993255. 


== Eksterne lenker ==
(no) Christiania i Store norske leksikon
 (no) Kristiania i Store norske leksikon
Olaf Thommessen (1966)

For redaktøren i Verdens Gang 1878–1910, se Ola Thommessen. For komponisten, se Olav Anton Thommessen.
Olaf Henning Thommessen (født 1. august 1966) er en norsk siviløkonom, leder, næringslivsgründer og tidligere politiker (V). Han var nestleder i Venstre fra 2004 til 2008. Thommessen var fra oktober 2007 medlem av Oslo bystyre og satt i finanskomiteen. Han var generalsekretær i Plan Norge fra høsten 2013 til januar 2015 og administrerende direktør i næringslivsorganisasjonen SMB Norge fra 2016 til 2021.


== Liv og virke ==
Thommessen er sønn av fransk-ættede Annette Thommessen som stiftet Norsk Organisasjon for Asylsøkere (NOAS), og bror av Christian Thommessen. Thommessen er skilt fra supermodellen Vendela Kirsebom etter elleve års ekteskap og har to barn. Han bor på Vinderen i Oslo. 
Han ble i 2004 lansert som motkandidat mot Lars Sponheim som leder i Venstre, men endte opp med å trekke seg før avstemningen på landsmøtet. Hans foreslåtte kandidatur var allikevel opphavet til kortvarig lederstrid i Venstre. Thommessen ga i 2007 ut den selvbiografiske boka På innsiden utenfor, hvor han blant annet omtaler denne striden. Han stilte ikke til gjenvalg som nestleder i Venstre.Thommessen har blant annet deltatt på en rekke TV-programmer som Grosvold og Rikets Røst.
Thommessen gikk på Ullern gymnas i Oslo, og var russepresident i 1985. Han tok så et ekstra år på privatgymnaset Bjørknes. Deretter gikk han ved Handelshøyskolen BI, før han tok mastergrad på International Institute for Management Development, IMD i Lausanne, Sveits og ett år med politiske studier på Sciences Po i Paris.
I yrkeskarrieren har han vært innom Eksportrådet, Orkla, NERA og Storebrand. Han har også arbeidet i New York.
Thommesen startet eget selskap, Etheco, som spesialiserte seg på etikk og samfunnsansvar. I 2011 overtok det franske konsulentselskapet Steria dette firmaet, og Thommessen ble daglig leder for Sterias satsing i Norge.Thommessen var inntil 2007 styreleder i Annette Thommessens minnefond.  
I 2012 oppnevnte finansbyråd Kristin Vinje Thommessen som ny leder av styringsgruppen for Fairtrade-arbeidet i Oslo.Han var generalsekretær i Plan Norge fra høsten 2013 til januar 2015.Thommessen var administrerende direktør i næringslivsorganisasjonen SMB Norge fra 2016 til 2021..


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Olaf Thommessen (1966) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Olaf Thommessen på Internet Movie Database 
(no) Olaf Thommessen hos Stortinget 
(no) Olaf Thommessen hos Norsk senter for forskningsdata 
 Wikiquote: Olaf Henning Thommessen – sitater
Traksjon

Traksjon er et fremdriftsprinsipp som går ut på direkte kontakt mellom det som beveger seg og underlaget. En utnytter den eksisterende friksjonen ved å la bevegelsens resultantkraft bevege seg langs det som er mothold. Eksempler på dette er gående mennesker eller dyr, biler, jernbane, og taubaner. Motholdet kan være tilnærmet loddrett som i visse former for fjellklatring.
Begrepet finnes igjen i traktor, som betyr trekkraft, drakraft. 
På biler kaller man traksjonen for veigrep. Man kan for eksempel øke veigrepet ved å ha lavere dekktrykk eller ved hjelp av aerodynamiske innretninger som spoiler for økt nedoverkraft.
Norsk Organisasjon for Asylsøkere

Norsk organisasjon for asylsøkere (NOAS) er en organisasjon som arbeider for asylsøkere i Norge og Europa. NOAS gir bistand til asylsøkere i form av informasjon, rådgivning og rettshjelp; påvirkning av beslutningstakere og opinion; innsamling og formidling av kunnskap om asylrelevante emner, samt deltakelse i forskjellige samarbeidsprosjekter og støtte til annet asylrelatert engasjement. NOAS ble grunnlagt i 1984 av blant andre Annette Thommessen, som ledet organisasjonen frem til 1994.
NOAS er medlem i den europeiske paraplyorganisasjonen European Council on Refugees and Exiles (ECRE).
NOAS besto pr. 2015 av om lag 30 ansatte. Organisasjonen har kontor i Torggata i Oslo, Ankomstsenter Østfold i Råde og ved transittmottaket Mysebu i Eidsberg. Generalsekretær siden november 2020 er Pål Nesse.


== Priser og utmerkelser ==
1993 Human-Etisk Forbund: Humanistprisen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NOAS' hjemmeside
European Council on Refugees and Exiles (ECRE)
Pusur

Pusur (engelsk: Garfield) er en tegneseriefigur skapt av Jim Davis. Serien er en humoristisk avisserie som utgis som dagsstriper og søndagssider.
Davis startet serien om den feite, late, selvgode og selvopptatte katten 19. juni 1978. På originalspråket ble Garfield oppkalt etter Jims bestefar James Garfield Davis. De viktigste bifigurene er den nerdete eieren Jon (til å begynne med en tegneserietegner) og den dumme, men godhjertede hunden Jølle (opprinnelig eid av Jons romkamerat Lyman, som forsvant ut av serien i 1983). Av andre figurer er Jons familie på gården, Garfields potensielle kjæreste Arlene, kosebamsen Teddy, kattungen Nermal, postmannen som Garfield terroriserer og veterinæren Liz Wilson, som Jon var forelsket i helt siden han møtte henne første gang i 1979. Etter mange års beiling fra Jon ble Liz kjæresten hans den 28. juni 2006, Jons bursdag.

I dag står Garfield i Guinness rekordbok som verdens mest brukte avistegneserie (2 570 aviser daglig), den har i tillegg hatt mange andre utgivelser rundt om i verden, også i Norge, hvor det er utgitt 18 avlange bøker i hefteform 1982-1991 (basert på et bokformat Jim Davis selv valgte for å samle serien i USA), spesialhefter i samme format basert på TV-spesialer, eget serieblad i Norge 1984–2004, julehefte siden 1984 (med unntak av manglende utgivelser i 1988 og 2020), diverse større bøker både i heftet og innbundet form gjennom 80-tallet, skoledagbok fra 1984 og tre seriealbum på begynnelsen av 90-tallet. I dag utkommer den kun som julehefte i Norge, utenom publisering i noen aviser, mens salgene av bøker og spesialutgivelser ennå er store i mange andre deler av verden, ikke minst i hjemlandet USA.
Pusur har også blitt adaptert til TV og film, samt alskens merchandise.
Opphavsmannen Jim Davis mener at Garfield sier og gjør det vi gjerne skulle sagt og gjort hvis vi kunne kommet unna med det. 


== Filmer ==


=== Pusur ===
(engelsk: Garfield: The Movie) Live action film fra 2004, se her for mer info.


=== Pusur 2 ===
(engelsk: Garfield: A tale of two kitties) -live action film fra 2006, se her for mer info.


=== Pusur i Levende live ===
(engelsk: Garfield gets real) Film fra 2007.


== TV serier ==


=== Pusur og vennene hans ===
(engelsk: Garfield and friends) TV-serie fra 1988-1994, se her for mer info.


=== Pusur ===
(engelsk: The Garfield Show) TV-serie fra 2009-2016, se her for mer info.


== Spesialer ==


== Spill ==


== Eksterne lenker ==
(en) Garfield – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Pusur på SNL
Albanias flagg

Det albanske nasjonalflagget har rød grunnfarge med en svart to-hodet ørn (dobbeltørn)i midten. Det stammer fra våpenskjoldet til Gjergj Kastriot Skanderbeg, en albaner som på 1400-tallet ledet Albania i et suksessfullt opprør mot Det osmanske riket. Dette resulterte i en kort periode av albansk selvstendighet fra 1443 til 1478. Det nåværende flagget ble innført 7. april 1992.
Tidligere albanske stater, som det albanske kongedømmet og det kommunistiske Albania, har hatt flagg som i grunnform har vært det samme. Kongedømmet førte flagget med ørnen som nasjonalflagg, mens statsflagget hadde tillegg av Albanias spesielle krone, den såkalte Skanderbegs hjelm, en hjelm som på toppen har et hode av en hornet geit. Under kommunismen ble en rød stjerne med gult omriss plassert over ørnen. Stjernen ble fjernet i 1992.

		
		


== Andre flagg ==
Albanias nasjonalflagg føres på land også av statlige myndigheter og forsvaret. Til sjøs er det et statsflagg, det vil si i bruk av statlige fartøyer. Sivile fører til sjøs et handelsflagg som har en svart stripe i rød duk. Orlogsflagget har den svarte dobbeltørnen på hvit duk med en rød stripe under. For skip tilhørende reserven er stripen blå, mens kystvaktens skip fører flagg der stripen er grønn. 

		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Album des pavillons nationaux et des marques distinctives. National flags and distinctive markings, Service hydrographique et océanographique de la marine, Brest, 2000
Flaggenbuch (Flg.B.). Bearbeitet und herausgegeben vom Oberkommando der Kriegsmarine, Verlag der Reichsdruckerei, Berlin, 1939


== Eksterne lenker ==
(en) Flags of Albania – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Belgias flagg

Belgias flagg inneholder tre like brede vertikale striper, sort (venstre), gult (midten) og rødt (høyre). Det er inspirert av det franske flagget. Fargene er hentet fra fargene (tinkturene) i grevskapet Brabants våpenskjold, som har svart skjold med en opprett gull løve med rød tunge og røde klør. Nasjonalflagget, slik det brukes på land, har størrelsesforholdet 13:15. Opphavet til det uvanlige størrelsesforholdet, tilnærmet kvadratisk, er ukjent. Flagg i størrelsesforholdet 2:3 er i utstrakt bruk.
Flagget ble innført 23. januar 1831, ikke lenge etter at belgierne fikk sin uavhengighet fra Nederland. Flagget hadde spilt en stor rolle under uavhengighetskrigen, siden et eldre flagg med horisontale striper ble brukt under tidligere opprør i 1789, da imot Østerrike, som kontrollerte Belgia på den tiden. Rekkefølgen på fargene var da rødt over svart over gult.


== Handelsflagg ==
Belgias handelsflagg har de samme farger som nasjonalflagget, men i et mer ordinært størrelsesforhold, 2:3. I praksis benyttes ofte flagg i samme størrelsesforhold på land i stedet for flagget med de offisielle, men uvanlige målene.


== Orlogsflagg ==
Orlogsflagget skiller seg helt fra nasjonalflagget og handelsflagget. Det består av en hvit duk med de belgiske fargene disponert som et diagonalkors, såkalt andreaskors, som i Belgisk sammenheng er bedre kjent som Burgund-korset og stammer fra tiden da Belgia hørte under hertugene av Burgund. I den øvre trekanten er det plassert korslagte kanoner med en krone over, alt i svart. I den nedre trekanten finnes et svart anker. Den hvite duken symboliserer at Belgias marine etter den andre verdenskrig ble dannet av skip tilhørende den britiske marinen. Den britiske marinens orlogsflagg kalles white ensign. Orlogsflagget ble innført 23. februar 1950 og ble heist første 2. mars samme år. Orlogsflagget er i størrelsesforholdet 2:3.
Den belgiske marinen fører en kvadratisk utgave av nasjonalflagget som orlogsgjøs.


== Statsflagg ==
Belgia har et særlig flagg for statsskip. Dette statsflagget er som handelsflagget, men med tillegg av en løve med kongekrone over, det hele i svart.


== Kongeflagg ==
Belgias konge fører en purpurfarget duk med Belgias kongelig kronede riksvåpen i midten og med kongens monogram i flaggets fire hjørner. Flagget er kvadratisk.


== Litteratur ==
Album des pavillons nationaux et des marques distinctives. National flags and distinctive markings, Service hydrographique et océanographique de la marine, Brest, 2000


== Eksterne lenker ==
(en) National flag of Belgium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Belgium fra Flags of the World
Belgium: Naval ensign and jack fra Flags of the World
Samnorsk

Samnorsk var en tenkt, fremtidig norsk skriftnorm der nynorsk og bokmål skulle være smeltet sammen til ett språk «på norsk folkemåls grunn». Den såkalte «tilnærmingspolitikken», som hadde som formål å skrittvis avskaffe forskjellene mellom bokmål og nynorsk, dominerte norsk språkpolitikk fra ca. 1917 til 1966. På grunn av massiv motstand, først og fremst fra riksmålssiden på Østlandet, men også fra betydelige deler av nynorsksiden, ble Vogt-komitéen opprettet i 1964. På grunnlag av innstillingen fra komiteen i 1966 ble planen om en fellesnorsk målform i praksis forlatt.
Samnorsktanken holdes i dag i hevd av Landslaget for språklig samling. I 1966 lanserte de det første fullstendige forslag til en samnorsknormal eller samlenormal, men denne fikk aldri noen stor betydning.Ordet «samnorsk» ble først brukt av Arne Garborg i 1877, men det er tradisjonelt Moltke Moe som har blitt regnet som opphavsmann etter at han (re)introduserte ordet i en artikkel i 1909.«Samnorsk» blir også brukt nedsettende om det radikale bokmålet som ble innført ved rettskrivningsreformen av 1938, og da særlig den nynorsknære varianten som preget skolens lærebøker i 1940- og 50-årene, og utløste foreldreaksjonen mot samnorsk. Språkreformen i 1839 gjorde de valgfrie formene fra 1917-reformen obligatoriske. Halvdan Koht innrømmet, at da han mange år tidligere utformet programmet for Noregs Mållag, havde han sørget for ordlyden «det norske folkemål skulle bli Norges eneste riksmål». Han lyktes i en slik grad at Oslos skolestyre vedtok å foretrekke de radikale formene, også på bokmål. Dermed ble forlagene nødt til å trykke lærebøkene med den nye rettskrivningen, for skolebøkene måtte godkjennes av departementet om de skulle bli solgt. Til langt ut på 1950-tallet ble norske skoleelever utstyrt med lærebøker med slike nyord:

I Arne Bergsgårds Verdenshistorie 1815-1945 var opplysningstiden omdøpt til «klokskapstida».
I Agvald Gjelsviks Matematisk geografi var himmellegemer omdøpt til «himmelkropper»; en solformørkelse var en «mørking»; og stjerneskudd var omdøpt til «stjernerap».Spesielt merkbar var tvungen a-endelse i mer enn tusen hunkjønnsord. I Bergen der hunkjønnsord ikke brukes overhodet, opplevde folk at skriftspråket deres var forbudt fra 1938 frem til språkreformen i 2005.Samnorsken ble offisielt oppgitt i 2002, da Odelstinget vedtok å oppheve paragraf 1b i Lov om Norsk språkråd. Her het det at Språkrådet skal «følge utviklingen av norsk skriftspråk og talespråk og på dette grunnlag fremme samarbeid i dyrkingen og normeringen av våre to målformer og støtte opp om utviklingstendenser som på lengre sikt fører målformene nærmere sammen». Bokmålsreformen i 2005 bekrefter dette ved at en del lite brukte tilnærmingsformer ble strøket og skillet mellom hovedformer og sideformer opphevet slik at flere tradisjonelle former igjen kunne brukes i lærebøker og offentlig språk.


== Referanser ==


== Se også ==
Norsk språk
Landslaget for språklig samling
Foreldreaksjonen mot samnorsk


== Eksterne lenker ==
Landslaget for språklig samlings nettsider (samnorsk.no)
Frisprog

Frisprog var en avis som ble utgitt av Foreldreaksjonen mot samnorsk og senere uavhengig fra 1953 til 1986. De første redaktører var Margrethe Aamot Øverland og Sofie Helene Wigert, og senere ble Frisprog overtatt av Arne Bonde, André Savik og Stig Michaelsen. Avisen var innledningsvis først og fremst et kamporgan, men utviklet seg etterhvert til et organisatorisk uavhengig kulturorgan med hovedvekt på litteratur og annen kunst.Første nummer kom ut i mai 1953. Våren 1954 flyttet Frisprog inn i den gamle stallen i bakgården til Universitetsgaten 14. Stallen hadde tilhørt Francis Bulls far, Edvard Bull, som var huslege for Henrik Ibsen og Bjørnstjerne Bjørnson, og ble tegnet om av arkitekt Arnstein Arneberg mens fru Sofie Helene Wigert spadde ut hestemøkk som lå igjen. Det første året stod Øistein Parmann for redaksjonen, på permisjon fra Morgenbladet. Etter at Jan E. Hansen var redaktør 1976–80 ble den i 1981 solgt til Arne Bonde, og var deretter ikke lenger Foreldreaksjonens avis. Da Bonde ble sjef for NRK P2, lå avisen nede et halvt års tid, før den gjenoppstod under Media Invests eierskap høsten 1984. I april 1986 ble den lagt ned.


== Se også ==
Riksmål
Riksmålsforbundet


== Referanser ==
Norrøn

Norrøn er betegnelsen på samfunnet og kulturen i Norge og på Island fra rundt år 800 til 1350. Betegnelsen brukes også på den norskættede befolkningen på Færøyene, Shetland, Hebridene, Man og Orknøyene i samme periode. Dette er altså et historisk og kulturelt begrep.
Rundt 800 begynte folk fra Norge å bosette seg på Færøyene, Shetland og Orknøyene, og litt senere på Hebridene og Man. Omkring 870 begynte landnåmet på Island. Omtrent på samme tid ble Harald Hårfagre konge i Norge, som i all hovedsak omfattet det nåværende Vestlandet, etter slaget i Hafrsfjord. Dette fikk ikke bare konsekvenser i Norge, men også for befolkningen på øyene i vest. Slikt sett kan man si at den norrøne perioden begynte med slaget i Hafrsfjord. De norske kongene fikk etter hvert en dominerende rolle, både politisk og symbolsk, for befolkningen på øyene. Den norrøne kulturen og språket ble felles for alle i det norrøne området. Slutten på den norrøne epoken settes ofte til 1319, da den siste kongen av Sverreætten, Håkon V Magnusson, døde, og Norge gikk inn i kongefellesskap med Sverige.Norrøn mytologi er gudetroen blant nordiske folk i førkristen tid
Språk- og litteraturmessig deles den norrøne tiden inn i eldre norrøn tid (700 til 1050) og yngre norrøn tid (1050 til 1350), også kalt klassisk norrønt.
Norrøn-gælisk, norrøn-skotsk eller norrøn-irsk brukes for å beskrive folk med nordisk avstamning som bosatte seg på Irland og Skottland i tidlig middelalder (vikingtida).
Ifølge Heide kommer betegnelsen «norrøn» av norðrǿnn som betyr «nordlig» eller er adjektiv for landsnavnet Norge, ifølge ordboken betyr det opprinnelig «som kommer fra nord».


== Se også ==
Norrøn kosmologi
Norrøn litteratur
Norrøn mytologi
Norrøne uttrykk
Norrønt språk


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jón Viðar Sigurðsson: Det norrøne samfunnet. Pax forlag, Oslo 2008