jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Menn som har sex med menn

Menn som har sex med menn (MSM) er et uttrykk som brukes til å definere en gruppe bestående av menn som deltar seksuell adferd med andre menn. MSM er et begrep først brukt av sosialantropologen Bjørge Andersen i en hovedoppgave om erotiske soner, ved Universitetet i Oslo. Deretter tok Calle Almedal ved Norges røde kors opp begrepet og introduserte det på en rekke internasjonale konferanser.MSM inkluderer:

menn som selv identifiserer seg som homo, homoseksuelle eller homser
biseksuelle menn
menn som identifiserer seg som heteroseksuelle, men likevel noen ganger har sex med andre menn.


== MSM som en konstruksjon ==
MSM er ikke avgrenset til små selvidentifiserte og synlige undergrupper av befolkningen, slik som menn i homomiljøer, mannlige sexarbeidere og dem med feminisert adferd og kjønnsbetonte identiteter (slik som kathoeyer i Laos og Thailand).
«Homofil» og «homoseksuell» henviser til en annen sosial identitet. «MSM» henviser til seksuelle forhold mellom menn enten de identifiserer seg med sammekjønnet seksuell drift eller ei. «Homoseksualitet» på den annen side, refererer til mer enn det seksuelle forholdet og kan strekke seg til videre forhold med det samme kjønn, livsstil, seksualitet, og så videre.
Det er ingen homogenitet i MSM-befolkningen utover at den omhandler biologisk voksne mennesker av hankjønn (menn), såvel som ungdommer (gutter). 
Det er viktig å legge vekt på at konseptet med MSM som en adferdskategori maskerer mangfoldet og kompleksiteten av hankjønn-hankjønn-sex. I deres vurdering av kunnskapen om de seksuelle nettverk og oppførsler til menn som har sex med menn i Asia, har forfatterne observet at bruken av MSM som en kategori ikke alltid fungerer. Utfra det materialet de har gått igjennom er det ikke noen klart identifiserbar gruppe av menn som kan gis merkelappen MSM i noen av de undersøkte landene.

«Litteraturen avdekker at det ikke finnes noen sosiale eller egendefinerte grupper av menn som passer inn i en altomfavnende MSM-kategori. Det gjennomgangen viser er at de bare er menn!! Fiskere, studenter, fabrikkarbeidere, militære rekrutter, lastebilsjåfører og menn som selger sex, og så videre: alle disse kategoriene av menn lar seg finne i de undersøkelser og programmer som er gjennomgått.» (Dowsett, Grierson og McNally)


== Se også ==
Kvinner som har sex med kvinner


== Referanser ==


== Litteratur ==
UNESCOs retningslinjer for språk og innhold i hiv- og aids-relatert materiale
Naz Foundation International – Vurdering av behov innen seksuell helse for menn som har sex med menn i Laos og Thailand.
Seksuell identitet blant menn som har sex med menn i Shanghai – Sun Zhongxin, James Farrer, Kyung-hee Choi. China Perspectives nr.64, mars - april 2006, side 2
Playing Back the Nation: Waria, Indonesian Transvestites (PDF)
En gjennomgang av kunnskap om de seksuelle nettverk og oppførsler til menn som har sex med menn i Asia (PDF) – Dowsett, Grierson and McNally.


== Eksterne lenker ==
J.L. King, Mr. «Down Low», forfatter av On the Down Low: A Journey into the Lives of «Straight» Black Men Who Sleep with Men
Arthur Honegger

Arthur Oscar Honegger (født 10. mars 1892 i Le Havre i Frankrike, død 27. november 1955 i Paris) var en fransk-sveitsisk komponist. 
I sitt voksne liv levde han i Sveits. Hans mest kjente verk er King David og Pacific 231 i tillegg til fem symfonier. Han var medlem av komponistgruppen Les Six, som blant annet inkluderte Darius Milhaud og Francis Poulenc.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Arthur Honegger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Arthur Honegger – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Arthur Honegger på Internet Movie Database 
(sv) Arthur Honegger i Svensk Filmdatabas 
(da) Arthur Honegger på Filmdatabasen 
(da) Arthur Honegger på Scope 
(fr) Arthur Honegger på Allociné 
(en) Arthur Honegger på AllMovie 
(en) Arthur Honegger hos The Movie Database 
(en) Arthur Honegger på Discogs 
(en) Arthur Honegger på MusicBrainz 
(en) Arthur Honegger på Spotify 
(en) Arthur Honegger på Songkick 
(en) Arthur Honegger på AllMusic 
(de) Kurt von Fischer: «Honegger, Arthur» i Historisches Lexikon der Schweiz
Godvik

Godvik er et bolig- og næringsområde i den vestlige delen av Laksevåg bydel i Bergen, omgitt av Alvøen i sør, Raunefjorden og Sotra i vest, Byfjorden i nord og Olsvik i øst. Hovedveiene gjennom området er Sotraveien og Godviksvingene. 
Her finnes også Godvik skole. Det første skolehus ble bygget i 1893 og skolen fikk et nytt bygg i 1900. I perioden 1964 til 1976 ble skolen drevet av staten for barn med psykiske vansker. Nå er den er alternativ grunnskole for elever med samhandlingsproblemer.
Godvik omfattes av grunnkretsene Drotningsvik og Leirvik i Bergen kommune, som hadde 4 946 innbyggere 1. januar 2012, og et areal på 3,67 km², hvorav 0,04 km² er ferskvann.


== Badevann ==
I Godvik finnes det to godt egnede badevann, henholdsvis Kiplevannet og Stølavannet. Vannene er meget godt egnet til sommerbading hvor det også er svaberg hvor man kan spise og sole seg.


== Eksterne lenker ==
Skolemuseet Godvik skole
Jamning

Jamning er et dialekttrekk som er å finne i dialekter i Trøndelag og på deler av Østlandet (særlig i Østerdalen,  Gudbrandsdalen og Øst-Telemark). Utviklinga går ut på at endevokalen og rotvokalen i et ord påvirker hverandre og blir mer like eller helt like etter prinsipper for vokalharmoni. Jamning forekommer i såkalte jamvektsord.
Det skilles mellom utjamning, at vokalene blir helt like, og tiljamning, at vokalene blir mer like. Jamning har vi for eksempel når det gammelnorske vera og vika i dialekter med utjamning er blitt til henholdsvis vårrå og vukku (vokalene er helt like), mens det i dialekter med tiljamning kan hete værra og vækka (vokalene har blitt mer like).
Et eksempel på jamning fra trøndersk:

Utjamning finner en stort sett i inntrøndersk og i jemtsk, mens tiljamning er vanlig i øvrig trøndersk, Trondheim bymål, Nord-Østerdalen og Gudbrandsdalen. Generelt kan det sies at en får mer jamning jo lenger nord en kommer: I dialektene rundt Oslofjorden finnes det ingen spor av jamning, og etter hvert som en kommer lenger nord i Oppland og Hedmark får en stadig mer jamning. Det hele kulminerer med det trønderske kjerneområdet for jamning, der en i indre mål også har utstrakt bruk av utjamning.


== Se også ==
Jamvekt
Trøndersk


== Referanser ==
Lauvkniv

Lauvkniv, ryddekniv eller snidel er en tung kniv som er laget for å fylle funksjoner både som kniv, øks og krok. I Norge har hovedfunksjonen vært å hente lauv som ekstrafôr til husdyr og å styve trær.


== Konstruksjon ==
Lauvkniver har et tungt blad som vanligvis er bøyd til en krok i enden. Eggen er på den innbøyde siden i motsetning til vanlige kniver, som har egg som er buet utover. Den krokete spissen var for å dra til seg greiner som skulle hugges over. Tangen er gjennomgående for å tåle belastningen.Laukniven har vært benyttet som redskap i Skandinavia i mer eller mindre uendret form i mer enn tusen år. De eldste funn er fra jernalderen. Laukniver produseres og selges fortsatt.


== Andre tilsvarende redskaper ==
Idémessig er den i slekt med machete og universalmachete. Den siste er en amerikansk konstruksjon med trapesformet blad, egg på tre sider med en krøll tilsvarende lauvknivens på ene siden. Det man ikke kunne hogge med ene eggen, kunne kuttes med endeeggen eller dras av med krøllen. Faren for arbeidsuhell har trolig vært for stor – den gikk ut av bruk ganske fort.


== Se også ==
Faskinkniv
Machete


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Billhooks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Lauvkniver på Digitalt Museum
Wilhelm Gutzeit

Friedrich Wilhelm Gutzeit (født 29. september 1802 i Königsberg i Preussen, død 1871) var en norsk sagbrukseier og skipsreder. Han var opprinnelig fra Königsberg og utvandret som ung til Norge, hvor han ble en fremtredende forretningsmann i Drammen og senere i Fredrikstad. Han grunnla firmaet W. Gutzeit & Co., den ene av to forløpere til skogsindustrikonsernet Stora Enso.  


== Bakgrunn ==
Wilhelm Gutzeit var sønn av skipskaptein og senere skipsbygger i Königsberg Benjamin Gutzeit (f. 1771) og Anna Juliane Crispin (ca. 1777–1814). Wilhelm Gutzeit var stefetter til industrimannen Benjamin Wegner, som også var fra Königsberg og senere flyttet til Norge. Benjamin Wegners mor Regina Dorothea Harder var i andre ekteskap gift med skipsbygger Philipp Gutzeit (f. 1773), som var yngre bror av Benjamin Gutzeit; Wegner- og Gutzeitfamilien synes også å ha hatt familierelasjoner tidligere. I eldre fremstillinger har Wilhelm Gutzeit feilaktig vært omtalt som Wegners halvbror.


== Forretningsmann i Norge ==
Gutzeit flyttet rundt midten av 1820-årene til Norge, og som det fremgår av Blaafarveværkets forretningskorrespondanse opptrådte han som sekretær og fullmektig for slektningen Benjamin Wegner.
Gutzeit etablerte etterhvert egen virksomhet som skipsreder og brukseier i Drammen. I Drammen grunnla han og ble den første formann i Drammen Handelsstands Forening. Senere flyttet han virksomheten til Fredrikstad. Med sin kone Dorothea Gurine Holst, født i 1806, fikk han sønnen Hans Gutzeit. Far og sønn grunnla i 1860 selskapet Wilhelm Gutzeit & Co. i Fredrikstad, det første norske sagbruk som ble drevet med dampkraft. I 1854 hadde Stortinget vedtatt å oppheve sagbruksprivilegiene fra 1. januar 1860. Det åpnet for mange store tekniske forandringer innen sagbruksvirksomheten; de fleste vanndrevne oppgangsagene ble nedlagt og de nye dampsagene overtok.Wilhelm Gutzeit ble Kongeriket Portugals visekonsul i Drammen; stefetteren Wegner var Portugals visekonsul i Christiania.Sønnen Hans Gutzeit arvet firmaet W. Gutzeit & Co. i 1869. Under hans ledelse etablerte firmaet det store sagbruket i Kotka i Finland, som ble kjernen i den store treforedlingsbedriften Enso Gutzeit OY, nå fusjonert inn i det finsk-svenske konsernet Stora Enso.


== Se også ==
Norsk Teknisk Museum
Gutzeit i Fredrikstad - pdf-file


== Referanser ==
Østre Trysil Fotballklubb

Østre Trysil Fotballklubb (stiftet 1992) er en norsk fotballklubb fra Trysil lokalisert på Østby. Klubben har i alle år spilt i lavere divisjoner i norsk serie. 16. september 2006 ble laget imidlertid klar for norsk 4. divisjon, etter seier 5-1 borte mot Vinger, og i 2007 rykket laget opp til 3. divisjon. Klubben spiller nå i 5.divisjon. Lagets spillende trenere er Tormod Storbæk og Cato Nordnes. Laget spiller sine hjemmekamper på Østby idrettsplass og supporterne kaller seg Bjønnberget. ØTFK feiret i 2012 sitt 20-årsjubileum.


== Rivalisering ==
Klubben i dens nåværende form har aldri hatt store rivaliserende oppgjør. Den lokale klubben som var lokalisert i Ljørdalen før i tiden ble kalt for Østby/Ljørdalen (Ø/L). Da var Grensekameratene fra området rundt svenskegrensen med Støa på norsk side et sterkt rivaliserende nabooppjør. Klubben Grensekameratene eksisterer ikke i dag, og området i dag inngår i klubben Østre Trysil FK.


== Klubbfarger ==
Klubbens offisielle hjemmedrakt er grønne drakter med svart shorts og grønne strømper.


== Tidligere spillere ==
Håvard Storbæk, spiller nå i Tippeligaen for Odds ballklubb
Jarl André Storbæk, spiller nå i Tippeligaen for Strømsgodset.
Storgata (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Storgata.Storgata (1–107, 2–42) er en gate i bydelene St. Hanshaugen og Grünerløkka i Oslo. Nummer 1–51 og 2–32 ligger i bydel St. Hanshaugen og resten i bydel Grünerløkka. Gaten starter ved Kirkeristen og går til Nybrua over Akerselva hvor den fortsetter som Trondheimsveien. Storgata er sørøstlige grense for strøket Hausmannsområdet mellom Hammersborggata og Nybrua. Det er også nordgrensen for Vaterland, og nordvest- og deretter vest- grensen for Fjerdingen.


== Historie ==
Storgatas trasé vest for Brugata er en av byens eldste, og var hovedinnfartsåren inn mot Store Voldport ved det nåværende Stortorvet. Gateløpet nordøstover førte på 1700-tallet til løkkeeiendommene i Bymarken. Området ble innlemmet i byen ved byutvidelsen i 1794.


== Bygg i gaten ==
NAF-huset (nr. 2–4)
Folketeaterpassasjen (nr. 21–23)
Dovrehallen og Dovrestua pub (nr. 24)
Gunerius (nr. 32)
Tugt- og Manufacturhuset (lå i nr. 33 til det ble revet)
Prinds Christian Augusts Minde
Gassverksbygget (nr. 36C)
Oslo Legevakt (nr. 40)
Anker STI (nr. 53–55)


== Oppgradering i 2019 og 2020 ==
I desember 2016 la Plan- og bygningsetaten fram en plan for oppgradering av hele Storgata, med vekt på å forbedre framkommeligheten for buss, trikk og gående, ved å ruste opp gategulvet og skape plasser. I mai 2018 vedtok bystyret oppgraderingen, som må gjennomføres for å kunne ta i bruk nye trikker som er bestilt.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Storgata». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 412-413. ISBN 82-573-0815-3. 


== Galleri ==
Hellas’ flagg

Hellas' flagg består av ni horisontale striper, vekselvis hvite og blå. I øvre venstre hjørne har flagget et hvitt kors på blå bakgrunn. Korset symboliserer den gresk-ortodokse kirke.  Historien forteller at de ni stripene tilsvarer stavelsene i slagordet Frihet eller død på gresk. Flagget stammer fra den greske uavhengighetskrigen på 1820-tallet. Det ble offisielt antatt da Hellas proklamerte uavhengighet 13. januar 1822. Det har hatt konkurranse fra et enklere flagg, blå duk med hvitt kors, som i perioder har vært anerkjent som landets flagg. Flagget er ett av flere nasjonalflagg som har USAs flagg som forbilde.
Flagget benyttes i samme form som nasjonalflagg, handelsflagg, statsflagg og orlogsflagg.


== Orlogsgjøs, rangflagg ==
Det greske sjøforsvarets fartøyer fører en orlogsgjøs som består av et hvitt kors på blå duk, med andre ord identisk med kantonen fra nasjonalflagget og med landets riksvåpen. Flaggoffisrer fører flagg basert på gjøsen med en eller flere sekstakkede, hvite stjerner. 


== Presidentflagg ==
Republikkens president fører siden 1979 kvadratisk, blått flagg med en variant av riksvåpenet, et skjold med hvitt kors på blått omkranset av gule olivengrener, i midten. Flagget benyttes for å markere presidentens nærvær på land og som rangflagg i sjøforsvaret.


== Litteratur ==
Album des pavillons nationaux et des marques distinctives. National flags and distinctive markings, Service hydrographique et océanographique de la marine, Brest, 2000


== Eksterne lenker ==
The flag Fra Hellas' presidentkontor
Greece: President of the Republic fra FOTW
Iași

Iași (uttales på rumensk: /jaʃʲ/, historisk omtalt som Jassy) er fylkeshovedstad i fylket med samme navn, i det nordøstlige Romania, i regionen Moldova.
Byen er Romanias nest største by og blir ansett som landets kulturelle hovedstad. Den ligger i det historiske området Moldova. 


== Historie ==
Mellom 1564 og 1859 var byen hovedstad i fyrstedømmet Moldova, og fra 1859 til 1862 var den i realiteten Romanias hovedstad sammen med București. Byen hadde et stort innslag av jødiske innbyggere, og i 1855 ble den første yiddishspråklige avisen i Romania utgitt i Iași. I likhet med universitetet i Bucuresti var universitetet i Iași rundt år 1900 kjent som et sentrum for antisemittisme.Under første verdenskrig var byen midlertidig hovedstad i årene 1916–1918.
Under andre verdenskrig ble byen vitne til en tragisk pogrom i juni 1941 hvor minst 13.000 jøder ble myrdet i løpet av bare et par dager. I mai 1944 var byen åstedet for harde kamper mellom kombinerte rumenske og tyske styrker mot den framrykkende Den røde armé under slaget om Romania (også kjent som Jassy–Kishinev-offensiven). Eliteavdelingen Panzergrenadier Division Großdeutschland vant en defensiv seier i slaget ved Târgul Frumos, ikke langt fra Iași, og Den røde armé klarte ikke å ta Iași før i juli 1944. Utviklingen og strategiene under dette slaget har i ettertid, og særlig under den kalde krigen, blitt studert nøye.


== Dagens Iași ==
Byen huser blant annet det rumenske nasjonalteateret, nasjonalopera og filharmonisk orkester, såvel som flere universiteter, inkludert Grigore T. Popa medisinsk-farmasøytiske universitet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Iași – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Iași – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Idrettslaget Frea

Idrettslaget Frea (stiftet 12. mai 1916 som Idrettslaget Fremmad) er et idrettslag fra Alta, som dekker området Øvre Alta, Eiby og Storelvdalen. Hovedaktivitetene er langrenn, fotball og håndball. Klubben het først Idrettslaget Fremmad, men måtte skifte navn da det allerede eksisterte en klubb med det navnet i Norge.


== Fotball ==
Klubben har ballbinge og kunstgressbane i Øvre Alta, ved Øvre Alta skole.


== Håndball ==
Klubben bruker å trene i gymsalen til Øvre Alta skole.


== Ski ==
Klubben har sitt skiområde ved Øytun. Lysløypa går opp til Eiby og ned til Bossekop, som er en del av Byløypa til Alta.


== Kjente utøvere ==
Kjente og litt mindre kjente personer som har startet i IL Frea, og som har spilt i elite- eller 1. divisjon fotball, eller vunnet norsk- eller nordnorsk mesterskap på ski.

Trond Fredrik Ludvigsen, fotball U21-Landslaget, norsk Tippeliga, tysk Bundesliga.
Andreas Granerud, fotball 1. divisjon
Gunhild Melid, ski-NNM
Brit M. Svendsen, ski-NNM


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Norges Fotballforbund: Frea IL
Mangazeja

Mangazeja (russisk: Мангазе́я) var en handelskoloni i nordvestlige Sibir og senere en by på 1600-tallet. Den ble opprettet av kosakker på det stedet der elvene Ob og Jenisej renner ut i Nordishavet. Navnet er avledet fra et nenetsisk etnonym, Monkansi eller Mongandi.Russiske pomorer hadde funnet en rute langs kysten av Nordishavet til Arkhangelsk for å bytte varer med norske, engelske og nederlandske handelsmenn. Mangazeja var et senter for omsetning av dyreskinn og elfenben (hvalrosstenner).
Lokaliseringen til det opprinnelige Mangazeja og pomorenes nordlige sjørute var blitt glemt fram til 1900-tallet da arkeologer oppdaget levninger av en festning gjort av tømmer, kreml, og gostinyj dvor, russisk betegnelse for en markedplass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mangazeya:A 16th Century Arctic Trading City in Siberia
Michael Essien

Michael Kojo Essien (født 3. desember 1982) er en ghanesisk fotballspiller som spiller for den indonesiske klubben Persib Bandung.
Han startet karrieren sin i den lokale klubben Liberty Professionals. Han slo gjennom internasjonalt under U17 VM i 1999 på New Zealand da mange europeiske toppklubber oppdaget den unge spilleren. Da ble han kjøpt opp av Bastia.
Han har fransk pass.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Michael Essien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Michael Essien – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Michael Essien – FIFA 
(en) Michael Essien – UEFA 
(fr) Michael Essien – Ligue de Football Professionnel 
(fr) Michael Essien – LÉquipe 
(en) Michael Essien – Transfermarkt 
(en) Michael Essien – national-football-teams.com 
(en) Michael Essien – WorldFootball.net 
(en) Michael Essien – Soccerbase.com 
(en) Michael Essien – FootballDatabase.eu
Chador

En chador (persisk چادر) er et ytterplagg som bæres av kvinner og menn. Chador er en av måtene en muslimsk kvinne kan følge ħijābs bekledningsregler på og er et tradisjonelt iransk plagg som oftest brukes av praktiserende muslimske kvinner i Iran. En chador er en lang kappe som dekker håret og omgir kroppen, den dekker ikke nødvendigvis ansiktet.


== Ulike typer hodeplagg for muslimske kvinner ==

		
		
		


== Se også ==
Abaya, «arabisk chador»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chador – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jenisej

Jenisej (russisk: Енисей) er en elv i Sibir i Russland med kilder i Sajanfjellene og utløp i Karahavet. Den er omkring 4 100 kilometer lang (lengste vannstreng), med et nedbørfelt på 2,58 millioner km². Ved Jenisejs øvre løp ligger byen Krasnojarsk. Mye av elven er seilbar, men bruken blir redusert ved at munningen er tilfrosset inntil åtte måneder i året.
Jenisej oppstår ved Kyzyl i Tuva (en autonom republikk i Russland), hvor de to kildeelvene Store Jenisej og Lille Jenisej (den siste med utspring i Mongolia) forenes. Elven følger en primært nordlig rute, og den drenerer store deler av det sentrale Sibir. De viktigste bielvene er Tunguska-elvene, fra sør til nord: Angara (Øvre Tunguska), Steinete Tunguska og Nedre Tunguska. Disse må ikke forveksles med Tunguskaelven som er en sideelv til Amur i det østlige Sibir. 
Jenisej regnes som den sjette største elven i verden, og det ble laget planer for at deler av elvevannet skulle sendes sørover til Sentral-Asia som manglet vann.
Elva regnes også som grensen mellom Det vestsibirske lavland i vest og Det sentralsibirske platå i øst.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yenisei River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Marianne av Preussen

Marianne av Preussen, født prinsesse Maria Anna Amalie av Hessen-Homburg (født 13. oktober 1785 i Bad Homburg vor der Höhe, død 14. april 1846 i Berlin) var en prinsesse som tilhørte den prøyssiske kongefamilien.


== Liv ==
Prinsesse Marianne ble født i 1785 som Maria Anna Amalie av Hessen-Homburg . Hun var tolvte barn av landgreve Fredrik V av Hessen-Homburg og Karoline av Hessen-Darmstadt. Karoline var datter av landgrev Ludvig IV av Hessen-Darmstadt og Henriette Karoline av Pfalz-Zweibrücken, den store landgrevinnen.
I 1804 ble hun gift med prins Fredrik Vilhelm Karl av Preussen, en bror av kong Fredrik Vilhelm III.
De fikk sønnene Adalbert (1811–1873) og Waldemar (1817–1849) og døtrene Elisabeth (1815–1885), fra 1836 enke etter prins Karl Wilhelm Ludwig av Hessen, mor til storhertugLudwig IV, og Maria (1825–1889), gift med kong Maximilian II av Bayern.
Sammen med dronning Louise tilhørte Marianne av Preussen «krigspartiet» mot Napoleon. I mars 1813 sendte hun ut det berømte Opprop fra de kongelige prinsessene til kvinnene i den prøyssiske stat og grunnla Fedrelandets kvinneforening. Hun ble dermed kjent i store deler av Tyskland. Politiske reformatorer som Freiherr vom Stein, fyrst Hardenberg brødrene Humboldt hørte til hennes korrespondansepartnere. Hun var en venn av dikteren Friedrich de la Motte Fouqué, og etter dronning Louises død var hun førstedamen ved det prøyssiske hoffet. Hennes sosiale engasjement var kjent, hun grunnla et barnehjem og bekymret seg for forholdene for fangene i Berlins fengsler.
I 1845 besøkte hun siste gang fødebyen Bad Homburg. Hun døde 14. april 1846 av en «revmatisk-nervøs feber» i Berlin.


== Referanser ==
Liste over verdens eldste personer

Verdens eldste personer er en liste over noen av de personer som har levd lengst i verden. Detaljer om personene finnes på de respektive sider. 
Fra 15. september 2017 og inntil  sin død 21. april 2018, var Nabi Tajima fra Japan den siste gjenlevende født i det 19. århundre.


== Dokumentert alder ==
Tabellen inneholder 7 levende personer (markert med grønt).


== Alder ikke bekreftet ==
Christian Jacobsen Drakenberg♂, døde i 1772, påstått 145 år gammel
Tuti Yusupova♀, døde i 2015, påstått 134 år gammel
Cruz Hernández♀ døde i 2007, påstått 128 år gammel
Benito Martínez♂ døde i 2006, påstått 126, ca. 119, 101 eller 95 år gammel
Carmelo Flores Laura♂  døde i 2014, påstått 123 år gammel
Shigechiyo Izumi♂ døde i 1986, påstått 120 eller ca. 105 år gammel
Xu Yun♂ døde i 1959, påstått 119 år gammel
Kamato Hongo♀ døde i 2003, påstått 116 eller ca. 110 år gammel


== Se også ==
Liste over verdens eldste menn
Liste over verdens eldste kvinner
Liste over Norges eldste personer
Superhundreåring


== Referanser ==