jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ponte Vecchio

Ponte Vecchio (italiensk for gammel bro) er en bro fra Middelalderen som går over elven Arno i Firenze i Italia. Den er kjent for sine butikker (for det meste gullsmeder) som går langs med hele broen. Ponte Vecchio er også Europas eldste buebro. 
Broen anses først være bygget i romertiden, og fra begynnelsen var den laget av tre. Etter at den ble ødelagt av en oversvømmelse i 1333 ble den bygget opp på nytt i 1345 og denne gang av stein. Man tror at Taddeo Gaddi har formgitt broen, som består av tre buer, midtbuen har en spennvidde på 30 meter, de to buene på siden har spennvidder på 27 meter. Høyden på buene ligger mellom 3,5 og 4,4 meter.

Broen har i hele sin eksistens vært sted for butikker og selgere (ifølge legenden var det fra begynnelsen på grunn av skattefritak), som viser sine varer på bord etter å ha fått tillatelse av Bargello (en slags borgermester, en magistrat og en politisjef).
Det sies at det økonomiska uttrykket bankerott stammer herifra: når en handelsmann ikke kunne betale sin gjeld, ødela ("rotto") soldater hans bord ("banco") med varer. Denne handlingen ble kalt bancorotto (ødelagt bord; muligens kan det ha kommet fra banca rotta som betyr ødelagt bank). Uten sitt bord kunne ikke handelsmannen fortsette å selge sine varer.


== Vasari-korridoren ==
For å forene Palazzo Vecchio (rådhuset i Firenze) med Palazzo Pitti, lot Cosimo I de Medici 1565 arkitekten Giorgio Vasari bygge det kjente "Corridoio Vasariano" ovenfor. 
For å opprettholde broens prestisje, forbød han 1593 slaktere å ha handel der; deres plass ble overtatt av gullsmeder. Slakterlauget hadde hatt monopol på butikkene på broen siden 1442.


== Hengelåsene på Ponte Vecchio ==
Langs med Ponte Vecchio kan man se hengelåser på ulike plasser. Hengelåsene er blitt satt der av forelskede par. For å befeste sin kjærlighet til hverandre for evig skrev man av tradisjon sine navn på låsen, låste fast hengelåsen og til sist kastet man sammen nøkkelen ned fra broen i Arno.
Problemer med mange hengelåser som etterhvert måtte fjernes, og faktiske ødeleggelser på den flere hundre år gamle broen gjorde at det i 2006 ble satt opp skilt med varsel om bot på 50 euro til de som låste fast noe i broen. 
I 2013 ble alle hengelåser fjernet og nye lovbrudd vil kunne straffes med 160 euro i bøter.  


== Andre verdenskrig ==
Ulikt alle andre broer i Firenze ble ikke Ponte Vecchio ødelagt under andre verdenskrig av tyskerne den 4. august 1944, angivelig på grunn av en direkte ordre fra Adolf Hitler. Andre forklaringer et at en tysk kommandant nektet å utføre ordren om å ødelegge broen.
I 1939 bestemte også Italias fascistleder Benito Mussolini å sette inn store panoramavinduer i Vasari-korridoren for å imponere Hitler før et kommende statsbesøk, og ettersom Hitler likte dette svært godt har historien om hans direkte intervenering på slutten av krigen om å ikke ødelegge broen blitt forsterket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ponte Vecchio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ponte Vecchio – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Tøtta

Tøtta er et fjell rett øst for byen Narvik i Nordland. Fjellet er synlig fra store deler av Narvik. Den består av to topper: Beisfjordtøtta (1 448 moh) og Tøttatoppen/Rombakstøtta (1 234 moh). Mellom disse toppene er det isbelagte fjellplatået Jiekŋanjunni. Fjellet er relativt lett å bestige. Kun få strekninger nær toppen av Rombakstøtta krever noe klatring. Det arrangeres hyppig turmarsjer der. 
Før i tid gikk det et ras på Tøtta. Ingen ble skadd under raset, utrolig nok. Barn i Narvik blir fortalt at det er et troll – «Trollet i Tøtta» – som bor i Tøttas dal.
M (sjokolade)

M er en sjokolade laget av Mondelēz under merkenavnet Freia, og ble første gang utgitt i 1957. Sjokoladen består av en kjerne av peanøtt omgitt av melkesjokolade og ytterst et sprøtt sukkerskall. I Norge blir M markedsført som filmsjokoladen.


== Framstilling ==
M blir produsert i Mondelez Norges fabrikk i Oslo.M framsstilles i to trinn; først sprayes sjokolade på peanøtten i store roterende tromler slik at man får små sjokoladekuler med en kjerne av peanøtt. I neste trinn får disse sjokoladekulene et sukkerlag rundt seg. Denne prosessen kalles dragering.


== M Krisp ==
I 2006 ble M-familien utvidet med et nytt produkt; M Krisp. M Krisp er sprø kuler av ris-krisp, overtrukket med Freia Melkesjokolade.


== Referanser ==
Powiat

En powiat er en sekundær administrasjonsenhet i Polen som tilsvarer fylker eller distrikt i andre land. Powiatene inngår i voivodskap og omfatter flere gminaer (landdistrikt – powiat ziemski). Det finnes også distriktsnivåbyer (powiat grodzki), som er byer med distriktsstatus.
Den lovgivende makten i powiatene utgjøres av det folkevalgte distriktsrådet (rada powiatu). Distriktsrådet utnevner et distriktsstyre (zarząd powiatu) ledet av en starost, som sitter med den utøvende makt. I distriktsnivåbyer utgjøres disse funksjonene henholdsvis av byrådet (rada miejska) og bypresidenten (prezydent miasta) eller ordføreren (burmistrz).


== Eksterne lenker ==
 (en) Powiats of Poland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Smijern

Smijern er jern som har et karboninnhold på under 0,3 % og er seigere og mykere enn stål, men dyrere enn støpejern, som har høyere innhold av karbon enn 2,1 % (vektprosent). Smijern er smidig, og fordi det er seigere enn karbonholdig jern, kan det hamres, klippes og bøyes til ønsket form. I motsetning til støpejern tåler det strekkpåkjenning. 
Jernlegeringer med lavere innhold av karbon enn 2,1 % (vektprosent) defineres som karbonstål.Smijern formes av smeder i smier. Jernet oppvarmes til høy temperatur i esse med trekull som tilføres oksygen ved hjelp av blåsebelg eller elektrisk vifte. Når jernet har fått riktig temperatur, blir det smidd på ambolten. Redskaper av mange slag, våpen, bygningsartikler, rekkverk, stakitter, beslagvarer, hestesko og mange andre bruksting ble tidligere laget av smeder. Ovnsdører i eldre ovner var laget av smijern, mens selve ovnene var av støpejern. Gustav Vigeland brukte smijern i skulpturer og i porter og gjerder, bl.a. i Vigelandsanlegget og rundt monumentene over Rikard Nordraak og Camilla Collett i Oslo.


== Litteratur ==
Bjerke, Karen: Er smijernskunsten i Oslo viktig?. I Byminner nr.2-2009, s.22-31
Gmina

En gmina er den laveste administrative inndeling i Polen, og tilsvarer kommuner i andre land. Gminaene finnes i tre typer:

bykommune (gmina miejska), bestående av én by
blandet kommune (gmina miejsko-wiejska), bestående av en by og omkringliggende landsbyer
landkommune (gmina wiejska), bestående av kun landsbyerLovorganet i gminaene er kommunerådet (rada gminy) ledet av en wójt (i landkommuner), ordfører (burmistrz; i blandede kommuner og bykommuner) eller bypresident (prezydent miasta; i bykommuner med mer enn 50 000 innbyggere), som sitter med den utøvende makten.
Marie Blokhus

Marie Liland Blokhus (født 7. oktober 1982 på Tverlandet/Løding) er en norsk skuespiller. 
Hun ble uteksaminert  ved Statens teaterhøgskole i 2010 og ble samme år engasjert ved Det norske teatret hvor hun per 2014 er fast ansatt. 
Blokhus ble nominert til Heddaprisen i 2013, for beste kvinnelige hovedrolle som Anne i Over open avgrunn av Tarjei Vesaas ved Det Norske Teatret og Una i Blackbird av David Harrower ved Riksteatret. I 2015 vant hun Heddaprisen for beste kvinnelige skuespiller for for rollen som Allis i Fugletribunalet av Agnes Ravatn, regi Marit Moum Aune, Det Norske Teatret.Hun vant Kanonprisen 2013 i klassen beste kvinnelige hovedrolle for sin rolle Jag etter vind og ble nominert til Amandaprisen 2013 i klassene beste kvinnelige skuespiller og årets nykommer for samme rolle.Blokhus ble nominert til Gullruten 2014 i klassen beste kvinnelige skuespiller for rollen som Maria i NRK-serien Side om side hvor hun medvirket fra 2013 til 2015. Hun spilte en av hovedrollene i filmen Den 12. mann fra 2017 og ble nominert til Kanonprisen 2017 i klassen beste kvinnelige hovedrolle for rollen. I 2022 var hun en av fire norske skuespillere som fikk navnet sitt på en sten på Haugesund Walk of Fame.Hun var gift 2011–2016 med skuespiller Frank Kjosås (født 1981). Per 2017 er hun kjæreste og samboer med kollega Anders Baasmo Christiansen.


== Filmografi ==


=== Filmer ===
2009: Upperdog
2011: Arme Riddere
2013: Jag etter vind
2014: Børning
2014: Doktor Proktors prompepulver
2014: Knutsen & Ludvigsen og den fæle Rasputin (stemme)
2016: Børning 2
2017: Oskars Amerika
2017: Elias og Storegaps Hemmelighet (stemme)
2017: Den 12. mann
2019: Ut og stjæle hester
2019: Snekker Andersen og Julenissen og den vesle bygda som glømte at det var jul
2020: Dianas bryllup
2020: Gledelig jul


=== TV-serier ===
2013–2015: Side om side (NRK, hovedrolle)
2016: Helt perfekt (TVNorge, 1 episode)
2018: Unge lovende (NRK, 3 episoder)
2021: Velkommen til Utmark (HBO, hovedrolle)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marie Blokhus på Internet Movie Database 
(da) Marie Blokhus på Filmdatabasen 
(en) Marie Blokhus hos The Movie Database 
vg.no: Marie Blokhus skal dø fire ganger hver kveld
sceneweb.no: Marie Blokhus
Sinjarheim

Sinjarheim er en nedlagt gård beliggende på et høydedrag på nordsiden av Aurlandsdalen i Sogn og Fjordane, ca. 2 timers gange fra Vassbygdi, i eie av Inge Olai Sønnerheim. Rundt gården er det gjel, juv og brusende fosser på alle kanter. Navnet Sinjarheim kommer mest trolig fra den særegne og imponerende utsikten fra gården.


== Bygningsmasse ==

Gården består av en husklynge på seks hus og en liten tørkestue for korn. Med unntak av stuehuset og kårbygningen, er alle hus bygget av materialer hentet på stedet. Stuehuset er bygget av tømmer hentet ca. 1830 fra Nordheimsdalen ca 17 km nord for Aurlandsvangen på fjordens østside. Løen og fjøset er stort sett bygget av gråsten, fjøset og ildehuset er gravet ned i marken, og har et forhistorisk preg. Da de fastboende flyttet ned til Vassbygdi i 1922, ble bygningene kun benyttet som støl frem til 1964, hvoretter bygningene stod ubrukt og forfallet tok til. I 1987 holdt kårbygningen på å falle ned i avgrunnen, låven var nærmest en ruin uten tak og taket på fjøstaket holdt på å ramle ned.


== Historie ==
De første sikre kilder om gårdsdrift er fra 1600-tallet, men man tror at det har vært gårdsdrift før svartedauden på 1300-tallet. Man mener at det har bodd folk her så langt tilbake i tid da det var like viktig å jakte rensdyr som å drive jordbruk. I 1869 var åkerarealet på 11,5 mål, som gav store avlinger. Gården var i kontinuerlig drift frem til 1922, men ble da fraflyttet som den siste gården i Aurlandsdalen. Den ble dog benyttet mye til stølsdrift frem til 1964. Sinjarheimsgalden ble skutt ut på 1860-tallet. noe som gjorde Aurlandsdalen med fremkommelig for mennesker og husdyr; før dette måtte man ta store omveier via Almabrui opp til Vetlestølen over Teigen og Bridlebrui, eventuelt via Stondalen og over fjellet over Hovdungo og videre over Teigen.


== Restaurering ==
Den første ombyggingen kan ha vært i 1878 samtidig som stuerommet ble malt med figurdekorasjoner. I 1988 ble det tatt initiativ til dugnadsarbeid på Sinjarheim for å redde bygningene på tunet. Med økonomisk støtte fra Aurland kommune, Sogn og Fjordane fylkeskommune, Oslo Energi og Forsvaret, kunne 20 frivillige personer gå i gang med arbeidet. Siden da har det vært årviss dugnadsaktivitet som har reddet stedet fra forfall. Fortidsminneforeningen i Bergen har restaurert de gamle husene på Sinjarheim. De som har drevet restaureringsarbeidet har sett på dette som en ferie, uten lønn. Sogn Jord- og Hagebruksskule kom med i arbeidet på Sinjarheim i 1992. På dette tidspunktet var kulturlandskapet rundt gårdshusene i ferd med å vokse til, og for å opprettholde kulturlandskapet, var det viktig å komme i gang med stølsdrift igjen.


== Stølsdrift på Sinjarheim ==
Siden 1992 har elever ved Sogn Jord- og Hagebruksskule vært på Sinjarheim tre uker hver sommer i månedsskiftet juli/august for å lære gammel stølsdrift. I starten var dette et prøveprosjekt for en sommer, men har siden dess vært en årviss begivenhet. De har med seg tre kyr og 60-70 geiter, som melkes for hånd. Fra melken ystes brun og gul ost.


== Kilder ==
Aurland.com
Hune kirke

Hune kirke er sognekirke for Blokhus i Jammerbugt kommune i Danmark. Den er bygget omkring år 1100 og har en runestein i våpenhuset. Takket være omfattende restaurering unngikk den å bli begravet i sand, som Den tilsandede kirke, Skagen kirke, ble da det satte inn med stor sandflukt på 1500-tallet.


== Inventar ==
Blant severdighetene i Hune kirke er kirkeskipene «Familie Minde», en fregatt og «København», et skoleskip, «Jomfru Maria», treskulptur fra 1400-tallet og korbuekrusifiks, også det treskjærerarbeide fra 1400-tallet.


== Referanser ==
Den tilsandede kirke

Den tilsandede Sct. Laurentii Kirke  ligger syd for Skagen i plantasjeområdet øst for hovedveien. Kirken ble sannsynligvis oppført i slutten av 1300-tallet. På det tidspunkt var kirken den største i Vendsyssel.
Da sandflukten begynte i det 16. århundre, ble det imidlertid stadig vanskeligere og vanskeligere for menigheten å grave seg frem til kirken når det skulle være gudstjeneste. Kampen mot sanden varte inntil 1795, da kirken ble nedlagt etter ordre fra kong Christian VII. Selve kirkeskipet ble revet ned og benyttet i andre byggeprosjekter, men tårnet ble skånet og brukt som sjømerke.
I dag er tårnet fredet og etter undersøkelser i 1994 er kirkeskipet og sakristiets plassering nå markert i terrenget med røde påler. Den gamle kirkegårdsmuren er også markert.


== Eksterne lenker ==
(en) Den tilsandede kirke (Skagen) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Skov- og Naturstyrelsen, Vandretursfolder: Skagen klitplantage
SologStrand: Den tilsandede kirke Arkivert 10. mars 2007 hos Wayback Machine.
Skagen Guide
Rolf Marbot

Rolf Marbot, egentlig Albrecht Marcuse, (født 28. mai 1906 i Breslau i Tyskland (nå Wroclaw i Polen), død 22. august 1974 i Paris) var en tysk-fransk tekstforfatter, komponist og forlegger av populærmusikk.
Rolf Marbot ble en av de største musikkforleggerne i etterkrigstidens Frankrike. 
Han studerte opprinnelig juridikum i Tyskland. Han tok doktorgrad og hadde planer om å bli advokat. Samtidig opptrådte han som barpianist og akkompagnatør.
Han tok pseudonymet «Rolf Marbot» i 1927.
Rolf Marbot var jøde og ble tvunget til å forlate Tyskland i 1933, Han slo seg ned i Paris under vanskelige forhold, men kjøpte et lite musikkforlag som han senere bygde opp (les éditions Méridian senere les Nouvelles éditions Méridian). Han ble også medeier i et annet forlag (Société d'édition Musicale Internationale, SEMI).
Ved utbruddet av  andre verdenskrig vervet han seg til fremmedlegionen. Under okkupasjonen måtte han gå under jorda og overlot til medarbeidere å drive forlaget. Han ble naturalisert franskmann i 1947.
Fra 1940-årene til slutten av 1960-årene ble han en  sentral figur i musikkindustrien i Frankrike.


== Dorian/Herda ==
Dorian/Herda (René Dorian og Hans Herda) var et pseudonym brukt i fellesskap av komponist- og tekstforfatterparet Bert Reisfeld og Rolf Marbot.
Under dette pseudonymet skrev de blant annet slageren «Mein kleiner grüner Kaktus» for vokalsekstetten Comedian Harmonists i 1934.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rolf Marbot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rolf Marbot på Internet Movie Database 
(en) Rolf Marbot på Discogs 
(en) Rolf Marbot på Discogs 
(en) Rolf Marbot på Discogs 
(en) Rolf Marbot på Discogs 
(en) Rolf Marbot på MusicBrainz 
(en) Rolf Marbot på MusicBrainz 
(en) Rolf Marbot på MusicBrainz 
(en) Rolf Marbot på MusicBrainz 
(en) Rolf Marbot på AllMusic 
(en) Rolf Marbot på AllMusic
Tarbosaurus

Tarbosaurus er en tyrannosaurid, og en slektning Tyrannosaurus og Albertosaurus.
Forskning, mye gjort siden 2003, har funnet likheter mellom Tyrannosaurus og Tarbosaurus. Likevel er det forskjellene som er de mest interessante.
Øynene til Tarbosaurus er plassert mer på siden av hodet, i likhet med fugler og krokodiller. Tyrannosaurus hadde i likhet med mennesket et høyere grad av dybdesyn, takket være øyne på midten av skallen.
Man kan derfor anta at luktesansen kan ha vært mer vesentlig for Tarbosaurus. Spor av skjell har blitt funnet ved torsoen og i et fotavtrykk som sannsynligvis tilhører Tarbosaurus.


== Føde ==
Tarbosaurus spiste store mengder kjøtt. Det er blitt funnet bitemerker som passer de til Tarbosaurus på sauropoder og hadrosaurer, samt Deinocheirus.


== Utbredelse ==
Det er funnet fossiler i Kina og Mongolia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tarbosaurus i Encyclopedia of Life 
(en) Tarbosaurus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Tarbosaurus hos Fossilworks 
(en) Kategori:Tarbosaurus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tarbosaurus – detaljert informasjon på Wikispecies
Palmitos Park

Palmitos Park er en 200 000 m² stor fuglepark på Gran Canaria, på en av Kanariøyene.
Den subtropiske parken finner vi sør på øya, ca. 10 km nord for turiststedet Maspalomas
Store deler av Palmitos Park gikk tapt i den store skogbrannen på Gran Canaria i august 2007. Alle dyrene ble sluppet ut i en hast for å unngå at de skulle brenne inne. Ca. 95 % av dyrene overlevde brannen, og man jobbet på spreng i et år, for å få parken i gang igjen.
Ca. 90% av dyrene kom tilbake, 5% omkomm, og de fem resten er fri.

Parken har fått bevilget mye penger og åpnet igjen 4. august 2008, nyrestaurert, og med en ny seksjon som forteller om skogbrannen. 
Det kommer over 400 000 besøkende til Palmitos Park hvert år. Parken har over 1 000 palmer, flere hundre kaktuser, og omtrent 1 500 forskjellige fugler i tillegg til reptiler og mange andre dyrearter. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Palmitos Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Klaffebro

Klaffebro er en type bevegelig bro med en kontravekt som kontinuerlig balanserer spennet som kan løftes opp i loddrett eller nesten loddrett posisjon.
Klaffebroer åpnes og lukkes for gjennomgående skipstrafikk.
Fordelen ved denne type broer er at skip og båter kan passere under broen uten at en behøver å tenke på seilingshøyder under broene. 
For moderne klaffebroer styres som oftest mekanismen med elektrisk styring.
Denne type broer har vært i bruk siden eldgamle tider. Men det var ikke før i 1850 at en konstruerte dem slik at det var mulig å åpne forholdsvis lange og tunge spenn på en hurtig og effektiv måte.
Nikolajevskijbroen i St. Petersburg var den første store klaffebroen. Den ble åpnet i 1850.
Skansenbroen, som  er en jernbanebro langs Dovrebanen, ble bygd som klaffebro.
Denne type klaffebro har en kontravekt opphengt i et stangparallellogram, samt motorer og tannhjul for å løfte og senke klaffen på broen. Broen er konstruert av Joseph B. Strauss, som også var ansvarlig for den verdenskjente broen Golden Gate Bridge i San Francisco. Broen ble tatt i bruk for jernbanetrafikk 22. mars i 1918 og er den første av sin type i Norge.


== Noen klaffebroer ==
Saltslette

En saltslette, eller saltpanne, er et uttørket innsjøbekken, som regel restene av en endorheisk saltsjø.


== Beskrivelse ==
Saltsletter består av finkornete sedimenter fylt inn med alkalisalter. Overflaten er som regel svært tørr, slett og hard om sommeren, men blir våt og meget myk i vintermånedene. Selv om selve saltsletta er fri for enhver vegetasjon, så er de vanligvis omringet av eviggrønne busker og andre salt-tolerante planter, som sørger for kritisk vinterfôr for bufe og andre planteetere.  
Mange saltsletter har grunne sjøer deler av året eller hele året på deler av arealet, som oftest om vinteren og spesielt i nedbørsrike år. Hvis vannlaget er tynt og blir beveget rundt på sletta av vinden, så kan det danne seg en eksepsjonelt hard og slett overflate om den tørker ut. Tykkere vannlag kan medføre en overflate som sprukket leire om den tørker ut. For lite vann kan medføre dannelse av dyner.
Salar de Uyuni i Bolivia, som utgjør et areal på 10 582 km², og ligger på altiplano nær Potosí i Bolivia, er den største saltsletta i verden, omkring 25 ganger større enn Bonneville Salt Flats i Utah, USA.


== Terminologi ==
Saltsletter er kjent som playa i deler av Mexico og de vestlige statene i USA. Det spanske ordet betyr direkte oversatt «strand». På arabisk kalles en saltslette for sabkha (også stavet sabkhah, av og til sebkha) eller shott.


== Alternativ bruk ==
De ekstremt flate, jevne og harde overflatene på saltslettene gjør dem til ideelle overflater for motorkjøretøy.  Store saltsletter er videre utmerkede steder for å utfordre hastighetsrekorder, ettersom den jevne overflaten tillater kjøretøy med lav bakkeklaring å kjøre svært fort uten å risikere å bli ødelagt på grunn av ujevnheter i underlaget, og de store områdene gjør at banen ikke trenger å være alt for presis for å unngå hindringer.  Saltslettene Bonneville Salt Flats i Utah og Black Rock Desert i Nevada har begge blitt brukt til å sette hastighetsrekorder. Sistnevnte er også hjemsted for den årlige kunst og musikkfestivalen Burning Man. 


== Se også ==
Saltsjø
Endorheisk bekken


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Salt flats – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
The Bibliography of Aeolian Research
Playa Lakes (Endorheic Basins) An annotated link directory
GarageBand

GarageBand er programvare som kan brukes til å lage musikk eller podcaster. Det er utviklet av Apple Inc. for Mac OS X.
GarageBand kan kun kjøpes som en del av iLife, en pakke med programmer som også inneholder iPhoto, iMovie, iDVD, iTunes og iWeb. Alle programmene er lagd for å gjøre det lett for brukeren å lage og organisere digitalt innhold, som bilder, film, lyd og websider. GarageBand er ikke beregnet for profesjonelle musikere, men er lagd for å hjelpe amatører å produsere musikk på en enkel måte.


== Historie ==


=== GarageBand 1 ===
GarageBand ble utviklet av Apple under ledelse av Gerhard Lengeling, som tidligere jobbet i det tyske firmaet Emagic, som lagde Logic Audio. Emagic ble kjøpt opp av Apple i juli 2002.
Programmet ble annonsert av Steve Jobs på Macworld Conference & Expo i San Francisco 6. januar 2004. Musikeren John Mayer var med og demonstrerte programmet.


=== GarageBand 2 ===
GarageBand 2 ble annonsert under Macworld Conference & Expo 11. januar 2005, og ble levert fra 22. januar 2005.


=== GarageBand 3 ===
GarageBand 3 ble annonsert i 2006, også under Macworld Conference & Expo, og inneholdt bl.a. et «podcast studio», med mulighet for å bruke mer enn 200 lydeffekter og jingler, samt integrering mot iChat for å gjøre intervjuer med folk som satt andre steder.


=== GarageBand 4 ===
GarageBand 4 ble annonsert august 2006


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(it) Offisielt nettsted 
(en) GarageBand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pax

Pax er latin og betyr «fred». Ordet kan bli brukt i flere sammenhenger:

Pax (mytologi), i romersk mytologi fredens gudinne
Pax forlag, et norsk forlag, etablert i 1964
PaxLeksikon, leksikon utgitt av Pax forlag
Pax (tidsskrift), norsk blad
Pax (film), norsk spillefilm fra 2011 regissert av Annette Sjursen, basert på Sjursens roman med samme navn
Som forkortelse for passasjer, spesielt ved opptelling, og i utvidet betydning også bare person
Som forkortelse for Penny Arcade Expo
679 Pax, en hovedbelteasteroide, oppdaget 28. januar 1909


== Statsvitenskap og historie ==
Siden «Pax» betyr fred, har det oppstått begreper med tanke på når det er relativ fred i lengre perioder på grunn av store imperier/supermakters nærmest enerådende innflytelse og makt. Dette begynte med Pax Romana, som betyr noe ala «fred på romernes vilkår», og begrepet har senere blitt videreutviklet til bl.a.:

Pax Americana
Pax Britannica
Pax Hispanica
Pax Mongolica
Pax Ottomana
Pax Sinica
Jaworzno

Jaworzno er en by i det sørlige Polen, ved en sideelv til Wisla. Den ligger i utkanten av det store gruve- og industriområdet rundt Katowice. Den har 96 600 innbyggere (2006).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jaworzno – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jaworzno – galleri av bilder, video eller lyd på Commons