jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Den digitale festning

Den digitale festning (1998, no.utg. 2005) er en bok av Dan Brown, som også har skrevet Iskaldt bedrag (2001, no.utg. 2006), Engler og demoner (2000), Da Vinci-koden (2003, no.utg. 2004) og Det tapte symbol (2009).


== Handling ==
Susan Fletcher, en brilliant kryptolog og leder for National Security Agencys (NSA) kryptologiske avdeling, blir tilkalt av NSAs visedirektør, Trevor Strathmore, på grunn av noe han betegner som en krisesituasjon. Det viser seg at NSAs mesterverk av en maskin, TRANSLTR, er blitt overflødig etter at den har kommet over en uknekkelig kode som ikke en gang maskinens 3 millioner prosessorer klarer å dekryptere. Det viser seg at algoritmen til den uknekkelige koden var skrevet av den tidliger NSA-ansatte japaneren, Ensei Tankado, som en hevn for tidligere arr i konflikter med NSA. Samtidig blir Susans forlovede, professor i lingvistikk, David Becker sendt til Sevilla for å få tak i eiendelene til Ensei Tankado, som nettopp er død, uten å vite hvorfor.
Innvevd i handlingen omtales en rekke teknologiske forhold om NSA, kryptologi, prosessorteknologi og datahacking. Flere av disse beskivelsene er beheftet med en rekke feil.


== Figurer ==
Susan Fletcher: Matematiker og leder for NSAs kryptologiavdeling. Forlovet med David Becker.
David Becker: Professor i lingvistikk ved Georgetown University. Susans forlovede.
Trevor Strathmore: Visedirektor ved NSA. Direktør ved kryptologiavdelingen.
Ensei Tankado: Tidligere NSA-kryptolog. Mannen bak krypteringen Den digitale festning.
Greg Hale: NSAs kryptolog. Tidligere marinesoldat.
Leland Fontaine: Direktør ved NSA.
Midge Milken: NSAs interne sikkerhetsanalytiker.
Hulohot: Portugisisk, døv leiemorder. Leid for å drepe Ensei Tankado og få tak i ringen hans.
Chad Brinkerhoff: Leland Fontaines personlige assistent
Phil Chartrukian: Systemtekniker ved NSA.
Tokugen Numataka: Japansk forretningsmann.
Jabba: Datageni og virusekspert for NSAs datasystem.
Michaela Dorfmeister

Michaela Dorfmeister (født 25. mars 1973 i Wien) er en østerriksk tidligere alpinist. Hun ble verdensmester to ganger og olympisk mester to ganger. I tillegg vant hun verdenscupen sammenlagt en gang, og vant disiplincupene i både utfor, Super-G og storslalåm.


== Karriere ==
Dorfmeister debuterte i verdenscupen i 1991, og i 1995 kunne hun feire sin første seier, i et utforrenn i St. Anton am Arlberg. Under OL 1998 i Nagano fikk hun sølv i super-G, ett hundredels sekund etter vinneren Picabo Street, og i VM 1999 fikk hun sølv i utfor og bronse i super-G. Under VM 2001 i St. Anton vant hun gull i utfor.
Hun vant verdenscupen sammenlagt sesongen 2001/2002, og var blant de største favorittene foran OL 2002 i Salt Lake City. Hun levde imidlertid ikke opp til favorittstempelet, og gikk glipp av medaljer. Hun tok sin andre VM-tittel under VM 2003 i St. Moritz, der hun vant Super-G. Karrierens største høydepunkt kom under OL 2006. 15. februar tok hun gull i utfor i San Sicario, og fem dager senere gjentok hun suksessen i super-G.


== Meritter ==
OL
Torino 2006: Gull i utfor og Super-G
Nagano 1998: Sølv i super-G
VM
Vail 1999: Sølv i utfor, bronse i super-G
St. Anton 2001: Gull i utfor
St. Moritz 2003: Gull i super-G
Verdenscupen:
Sammenlagtvinner 2002
Vinner av utforcupen i 2003 og 2006
Vinner av Super-G-cupen i 2005
Vinner av storslalåmcupen i 2000


=== Pallplasseringer i verdenscupen ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Michaela Dorfmeister – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Michaela Dorfmeister – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Michaela Dorfmeister – Olympics.com 
(en) Michaela Dorfmeister – Olympic.org 
(en) Michaela Dorfmeister – Olympedia 
(en) Michaela Dorfmeister – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Michaela Dorfmeister – FIS (alpint) 
(en) Michaela Dorfmeister – ski-db.com 
(en) Michaela Dorfmeister – TheSports.org
Stipend

Stipend, eller stipendium, er betegnelsen på en pengesum en person kan motta, enten fra private eller myndigheter, for et bestemt formål. Vanligvis brukes ordet om penger man mottar for å ta en utdannelse, eller for å utføre forskning, men det trenger ikke å være begrenset til disse to feltene.


== Se også ==
Stipendiat


== Eksterne lenker ==
Fellowships
fou.no – Forskning og utdanning på ett sted
Lånekassen
Michael Hadschieff

Michael Florian Hadschieff (født 5. oktober 1963 i Innsbruck) er en østerriksk tidligere skøyteløper, og den fremste representanten for østerriksk skøytesport i en periode da landet hadde mange gode løpere. I Vinter-OL 1988, i Calgary deltok Hadschieff i alle fem distansene (500 m – 1 000 m – 1 500 m – 5 000 m – 10 000 m), og fikk medaljer i to av dem. Med dette overtok han førsteplassen på Adelskalenderen fra Nikolaj Guljajev. Bare tre dager senere mistet han førsteplassen til Eric Flaim. Han deltok også i OL 1984 (med 5.-plass på 10 000 m som beste plassering), 1992 og i 1994. Han var best på langdistansene og vant 10 000 m i VM 1984.


== Personlige rekorder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Hadschieff på Internet Movie Database 
(de) Michael Hadschieff – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Michael Hadschieff – Olympics.com 
(en) Michael Hadschieff – Olympic.org 
(en) Michael Hadschieff – Olympedia 
(en) Michael Hadschieff – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Michael Hadschieff – Speedskatingbase.eu 
(en) Michael Hadschieff – SpeedSkatingNews.info 
(en) Michael Hadschieff – SpeedSkatingStats.com 
(en) Michael Hadschieff – TheSports.org 
(en) Michael Hadschieff på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
(en) Michael Hadschieff på www.isu.html.infostradasports.com
Black and Blue

Black and Blue er et album av The Rolling Stones, utgitt i april 1976.
Albumet huskes kanskje best for at det er Ron Woods første etter at Mick Taylor ga seg som gitarist like før innspillingen av Black and Blue i desember 1974. Men det er to andre gitarister som viser seg mer frem på albumet, spesielt Wayne Perkins på «Hand of Fate». Han ble også nesten et medlem av bandet, helt til Keith kom på at The Rolling Stones skulle være et engelsk band.
Selv om albumet var en forholdsvis stor publikumssuksess, hevdet enkelte kritikere at gruppen var over toppen, men det skulle de motbevise allerede med sitt neste studioalbum, Some Girls, som kom i 1978.
Andre trekker gjerne frem albumet som et av gruppens mest undervurderte. Mye av grunnen til uenigheten er at Black and Blue rent musikalsk er utypisk for The Rolling Stones med elementer av funk («Hot Stuff», funk var stort i 1975) og reggae («Cherry Oh Baby», en coverlåt fra Jamaica 1971) så vel som jazz («Melody», sunget i duett med Billy Preston, som også turnerte med Stones i 1975 og 1976).
Sangene på Black and Blue har sjelden blitt fremført på konsert siden Europarturneen i 1976. «Memory Hotel» dukket opp på 90-tallet selv om den ikke ble spilt på turneer på 70-tallet. «Hand of Fate» har også blitt spilt en sjelden gang.
Black and Blue ble uansett en kommersiell suksess og nådde henholdsvis andre- og førsteplass på hitlistene i Storbritannia og De forente stater i mai 1976. Singelen «Fool to Cry» nådde også høyt opp på listene verden over.


== Sporliste ==
Alle sanger er skrevet av Mick Jagger og Keith Richards, med mindre noe annet er oppgitt.

Side én«Hot Stuff» – 5.22
«Hand of Fate» – 4.28
«Cherry Oh Baby» (Eric Donaldson) – 3.55
«Memory Motel» – 7.09Side to«Hey Negrita» (inspiration by Ron Wood) – 4.59
«Melody» (inspiration by Billy Preston) – 5.49
«Fool to Cry» – 5.04
«Crazy Mama» – 4.34


== Besetning ==
The Rolling StonesMick Jagger – sang, piano på «Memory Motel» og «Fool to Cry», gitar på «Crazy Mama»
Keith Richards – akustisk og elektrisk gitar, kor, sang på «Memory Motel»
Ronnie Wood – akustisk og elektrisk gitar på «Cherry Oh Baby» og «Hey Negrita»
Charlie Watts – slagverk
Bill Wyman – bass, perkusjonØvrige medvirkendeNicky Hopkins – piano og ARP String Ensemble på «Fool to Cry», orgel på «Cherry Oh Baby»
Billy Preston - piano, orgel, synthesizer, kor, harmonisang på «Melody»
Ian Stewart – perkusjon
Harvey Mandel - elektrisk gitar på «Hot Stuff» og «Memory Motel»
Wayne Perkins - elektrisk gitar på «Hand of Fate» og «Fool to Cry», akustisk gitar på «Memory Motel»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Black and Blue på Discogs 
(en) Black and Blue på MusicBrainz 
(en) Black and Blue på AllMusic
Tattoo You

Tattoo You er et album av The Rolling Stones, utgitt i august 1981. Flere av låtene på albumet er hentet fra innspillingen av tidligere album. 
«Tops» og «Waiting on a Friend» er hentet fra innspillingen av Goats Head Soup (1973), mens «Slave» og «Worried About You» ble spilt inn i 1975 før Black and Blue kom ut året etter. Albumets største hit, «Start Me Up», var opprinnelig en reggaelåt kalt «Never Stop» under innspillingen av Black and Blue (1976). Versjonen som foreligger på Tattoo You, ble spilt inn under innspillingen av Emotional Rescue (1980). Også «Hang Fire», «Little T&A», «Black Limousine» og «No Use in Crying» har sin opprinnelse i innspillingen av Emotional Rescue. De eneste nye innspillingene på albumet er «Heaven» og «Neighbours».
Musikalsk sammenfaller Tattoo You i stor grad med de to foregående albumene, Some Girls (1978) og Emotional Rescue (1980). På LP-utgivelsen av albumet besto den ene siden av rockelåter, mens den andre siden besto av ballader.
Selv om The Rolling Stones fortsatt regnes som verdens største rockeband, regnes Tattoo You fortsatt som deres siste skikkelig gode album. Det er også det siste av albumene deres som har nådd førsteplass på hitlistene i De forente stater. Det kan i tillegg nevnes at ingen Stones-låter har nådd andreplass eller høyere på de amerikanske hitlistene siden «Start Me Up».
Tattoo You toppet Billboard, nådde 2.-plass i Storbritannia  og 3.-plass på VG-lista i september 1981, bak Jon English og Kim Carnes.


== Sporliste ==
Alle sanger er skrevet av Mick Jagger og Keith Richards, med mindre noe annet er oppgitt.

Side én«Start Me Up» – 3.32
«Hang Fire» – 2.21
«Slave» – 4.57
«Little T&A» – 3.23
«Black Limousine» (Jagger/Richards/Ron Wood) – 3.34
«Neighbours» – 3.33Side to«Worried About You» – 5.17
«Tops» – 3.48
«Heaven» – 4.22
«No Use in Crying» (Jagger/Richards/Wood) – 3.29
«Waiting on a Friend» – 4.39


== Besetning ==
The Rolling StonesMick Jagger - sang, munnspill, elektrisk gitar på «Heaven»
Keith Richards - elektrisk gitar, sang og bass på «Little T&A», korRonnie Wood – akustisk og elektrisk gitar, bass på «Hang Fire», kor
Charlie Watts - slagverk
Bill Wyman - bass, synthesizer på «Heaven»
Mick Taylor – elektrisk gitar «Waiting on a Friend», «Tops» (1972)Øvrige medvirkendeNicky Hopkins – piano på «Waiting on a Friend», «Tops», «No Use in Crying»
Ian Stewart - piano på «Hang Fire», «Little T&A», «Black Limousine»
Billy Preston – piano and orgel på «Slave», «Worried About You» (1975)
Wayne Perkins - elektrisk gitar på «Worried About You» (1975)
Sonny Rollins – saksofon på «Slave», «Waiting on a Friend», «Neighbours»
Chris Kimsey – piano på «Heaven»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tattoo You på Discogs 
(en) Tattoo You på MusicBrainz 
(en) Tattoo You på Spotify 
(en) Tattoo You på AllMusic
Skalarer

Skalarer er en gruppe ciklider som er populære akvariefisk.
Alle de tre artene har en kroppsform som er usedvanlig flattrykt fra sidene, et trekk de imidlertid deler med den mindre hardføre discusen og i noe mindre grad Heros-ciklidene som de er i familie med.
Denne kroppsformen gjør at de kan gjemme seg blant røtter og planter, ofte med vertikale kanter.
I naturen har alle artene loddrette striper som fungerer som kamuflasje.
De er rovfisk, og jakter på småfisk og større virvelløse dyr.
Skalarer kan derfor være vanskelig å holde i akvarium sammen med mindre fisker. 
Skalarer vokser ganske fort og trenger stor plass, gjerne 200 liter eller mer. (Pterophyllum leopoldi er den minste arten, og har følgelig ikke like store plasskrav.) De har høy forbrenning, og vokser fortere hvis de blir fôret to ganger om dagen. Dette krever imidlertid at man har god filtrering på vannet, og at man skifter ofte. En god regel for vannbytter er å bytte 20-30 % av vannet en gang i uka.


== Eksterne lenker ==
(en) skalarer – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) skalarer i Encyclopedia of Life 
(en) skalarer i Global Biodiversity Information Facility 
(en) skalarer hos ITIS 
(en) skalarer hos NCBI 
(en) Kategori:Pterophyllum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pterophyllum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pterophyllum – detaljert informasjon på Wikispecies
Altumskalare

Altumskalare (Pterophyllum altum) er en fisk som lever i tropisk ferskvann. Den finnes i elvene Negro og Orinoco i Amazonasbekkenet.
I likhet med discuser og de andre artene i skalareslekten (Pterophyllum), har den en kropp som er sterkt sammenpresset fra sidene. Grunnfargen er sølv, og på siden har den fire brede, mørke, loddrette striper. Den første stripen går gjennom øyet, den tredje fra spissen av ryggfinnen til gattfinnens spiss, og den fjerde over haleroten.
Mellom hver av de mørke stripene går det en svakere stripe. 
Altumskalare er den største arten i skalareslekten. Den kan bli 18 cm lang TL og 20 cm høy.


== Akvaristikk ==
Altumskalare trenger en vanntemperatur på mellom 20 og 30 °C og bløtt vann.
En pH på 6,0 – 8,0 anbefales ofte. I noen av de naturlige habitatene til arten ligger pH gjerne mellom 4,8 og 6,2 eller mellom 4,5 og 5,8.
Altumskalare bør på grunn av høyden ikke holdes i akvarier som er grunnere enn 60 cm. Når det gjelder volum kan 200 liter regnes som et minimum, men de fleste altumskalarer går i akvarier som er større enn dette.
De kan bli opptil ti år gamle. 
Ungfisk trives i stim, voksne i par.
Prisene starter vanligvis på ca. 175 kroner.
Denne cikliden forveksles ofte med sin slektning, vanlig skalare, som er mer utbredt i akvaristikken og enklere å holde.


=== Altumskalare eller skalare? ===
Viltfangede skalarer og skalarer som nedstammer fra Peru har generelt en høyere kroppsform enn avlsvariantene som er vanlig i zoo-butikkene. 
Slike eksemplarer kan for et utrent øye ligne på altumskalarer som ligger mye høyere i pris enn vanlige skalarer. Hvis man ikke er sikker på at man selv klarer å se forskjell på artene, bør man være forsiktig med å kjøpe altumskalarer, både fra private og fra dyrebutikken.


== Eksterne lenker ==
(en) altumskalare – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) altumskalare i Encyclopedia of Life 
(en) altumskalare i Global Biodiversity Information Facility 
(en) altumskalare hos FishBase 
(en) altumskalare hos ITIS 
(en) altumskalare hos NCBI 
(en) Kategori:Pterophyllum altum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pterophyllum altum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pterophyllum altum – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Pterophyllum altum Pellegrin, 1903 - FishBase
(no) Pterophyllum altum - Altumscalare - akvaforum.no
Skalare

Se også: Skalar, et matematisk objekt.
Skalare er den mest kjente arten i skalareslekten.
Den er populær som akvariefisk på grunn av at den er relativt hardfør og på grunn av dens spesielle utseende.
Den er relativt fredelig (til ciklide å være), men kan jakte på småfisk.
Akvariet bør være minst 50 cm høyt. Normalt er skalaren rundt 4–5 cm lang når den kjøpes i akvarieforretningen, men den eter mye og vokser fort, og blir opptil 16 cm lang. Den krever derfor mye plass, god filtrering, og regelmessige vannbytter.
Naturformen av en frisk skalare kan bli ca. 10-12 år gammel i fangenskap. Avlsformene blir sjelden eldre enn 8-10 år.


== Adferd og forplantning ==
Skalaren lever oftest i mindre grupper, men kan klare seg alene i akvarium. Skalaren er en pardannende substratruger som leker fritt. Antallet egg kan være opp mot 1000 per lek, men det er mer vanlig med 100-300 stykker. Eggene legges samlet, oftest på en vertikal overflate. I naturen benyttes nesten alltid nedhengende trerøtter som substrat, mens akvarielevende skalarer ofte foretrekker større, harde blader, eller til og med direkte på akvarieglasset. Innvendige filtere og varmekolber er også populære.
Egg og yngel passes av foreldrene. Som ungfisker er de stimdannende, og først som voksne danner de par og blir noe territorielle.


== Varianter ==
Det finnes mange ulike fremavlede varianter av skalaren. Noen fargevarianter er «marmor-», «sort», «spøkelses-» og «gullskalare». Man finner også varianter med forlengede finner. Naturformen er sølvgrå (og kalles derfor «silver»), med loddrette sorte bånd.


== Peru- og altumskalarer ==
Viltfangede skalarer har en rankere holdning og en mer symmetrisk kropp enn avlsvariantene. Skalarer som nedstammer fra Peru går også for å ha en noe høyere kroppsform enn skalarer fra Amazonas.
Slike eksemplarer kan for et utrent øye ligne på altumskalarer, som ligger mye høyere i pris enn vanlige skalarer. Disse blir da også ofte solgt som altumskalarer. Hvis man ikke er sikker på at man selv klarer å se forskjell på artene, bør man være svært forsiktig med å kjøpe altumskalarer, både fra private og fra zoo-butikken.


== Eksterne lenker ==
(en) skalare – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) skalare i Encyclopedia of Life 
(en) skalare i Global Biodiversity Information Facility 
(en) skalare hos FishBase 
(en) skalare hos ITIS 
(en) skalare hos NCBI 
(en) Kategori:Pterophyllum scalare – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pterophyllum scalare – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pterophyllum scalare – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Pterophyllum scalare - FishBase
Olympiastadion (Berlin)

Olympiastadion er et sportsstadion i ortsteilen Westend i bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf i Berlin, og rommer 74 649 tilskuere etter ombyggingen i 2004. Det har vært to stadioner på stedet, et som ble bygget til de avlyste olympiske leker i 1916 av Otto March, den neste ble bygget av sønnen Werner March til sommerlekene i 1936.
Olympiastadion er fredet.


== Historie ==

Før de olympiske leker i 1936 ble dagens Olympiastadion med Olympischer Platz bygget. Under andre verdenskrig tok bygningen lite skade og de britiske okkupasjonsstyrkene brukte det som hovedkvarter fram til 1994.


== Bruk ==


=== Fotball ===
Bortsett fra bruk til olympiske leker, har stadionet en sterk fotballtradisjon som hjemmebane for Hertha Berlin og arena for den tyske cupfinalen. 3 kamper ble spilt her under fotball VM i 1974. Stadionet ble totalrenovert og stod ferdig i 2004 foran fotball-VM i 2006, da seks av kampene (inkludert finalen) ble spilt på Olympiastadion.

Kamper i VM 200613. juni: Brasil–Kroatia
15. juni: Sverige–Paraguay
20. juni: Tyskland–Ecuador
23. juni: Ukraina–Tunisia
30. juni: Tyskland–Argentina
9. juli: Italia–FrankrikeMesterligaenFinalen i Mesterligaen 2014/2015 mellom Juventus og FC Barcelona ble spilt på Olympiastadion 6. juni 2015.


=== Friidrett ===
VM i friidrett 2009 og EM i friidrett 2018 ble arrangert på Olympiastadion.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Olympiastadion Berlin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Olympiastadion Berlin – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Side med historisk informasjon om lekene i 1936 Arkivert 24. april 2008 hos Wayback Machine.
Bilder av stadionet fra 1989: Detaljer, noen av statuer fra den nasjonalsosialistiske perioden]
Om station på Hertha Berlins hjemmeside
Eplesnegler

Eplesnegler er en gruppe tropiske og subtropiske snegler.
Mange av artene er utbredte i akvaristikken. Pomacea bridgesii er særlig populær da den i motsetning til de fleste andre artene kan holdes sammen med planter uten å ete dem opp. Flere arter regnes som skadedyr. Eplesnegler tilberedes også som mat, og regnes enkelte steder som en delikatesse.


== Anatomi ==

Eplesnegler er meget godt tilpasset tropiske regioner som veksler mellom tørke- og regntid. De har en viss evne til å bevege seg over land, og de har et «lokk» (operculum) som de kan lukke skallet med slik at de ikke tørker ut mens de gjemmer seg i gjørmen gjennom tørkeperioder.
En av de typiske tilpasningene er det forgrenete åndedrettssystemet på høyre side av sneglens kropp. Det kan sammenlignes med gjellene på en fisk, og de bruker det til å puste under vann. I tillegg har de en lunge på venstre side som de puster luft med. 
I forbindelse med lungen har Pomacea- og Pilasneglene en snorkel som de bruker for å puste inn luft uten å forlate vannet, slik at de ikke skal bli spist av fugler.
Denne gjelle/lunge-kombinasjonen øker aksjonsradiusen til sneglen når den leter etter mat. Det er en del av deres naturlige adferd å forlate vannet når det er for lite mat under overflaten. 
Eplesnegler finnes i forskjellige økosystemer: dammer, sumper og elver. Selv om de til tider forlater vannet, tilbringer de mesteparten av tiden sin under vann. 
Nervesystemet har elleve ganglier som hver har sine spesialiserte oppgaver.


== Forplantning ==
I motsetning til mange andre sneglearter, er ikke eplesnegler hermafroditter; det trengs en hann og en hunn for at de skal formere seg.
Flere av eplesnegl-slektene (Pomacea, Pila og Asolene/Pomella) legger eggene sine over vannflaten i klaser. Denne bemerkelsesverdige strategien beskytter eggene mot å bli spist av fisk og andre akvatiske skapninger. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) eplesnegler – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) eplesnegler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) eplesnegler hos Artsdatabanken 
(sv) eplesnegler hos Dyntaxa 
(en) eplesnegler hos Fossilworks 
(en) eplesnegler hos ITIS 
(en) eplesnegler hos NCBI 
(en) Kategori:Ampullariidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ampullariidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Applesnail.net
Fuglerede

For orkidéen fuglerede, se Fuglerede (blomst)
Et fuglerede eller fuglereir er et rede som fuglene bygger i hekketiden for å legge egg og ruge eggene ut til kyllinger. Redet blir også brukt i den perioden ungene ikke kan klare seg på egen hånd og må mates av foreldrene.
Redene kan være svært enkle, men også svært kompliserte og kunstferdige. Hos noen fuglearter er begge foreldrene sammen om å bygge redet, hos andre bygger hannen (som en del av kurtisen) flere reder som hunnen kan velge mellom.


== Galleri ==
Magne

For den norrøne guden, se Magne (norrøn mytologi)Magne er et mannsnavn med opprinnelse i de norrøne ordene magn og megin som betyr «makt, styrke». Magni var den norrøne formen av navnet.


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Magne og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Magne var et populært navn på norske guttebarn fra 1920-tallet og fram til 1950-tallet.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Magne Skodvin (1915–2004), norsk historiker
Magne Lerheim (1929–1994), norsk embedsmann og politiker
Magne Bleness (1933–1992), norsk skuespiller
Magne Hagen (f. 1938), norsk offiser
Magne Raundalen (f. 1941), norsk barnepsykolog
Magne Thomassen (f. 1941), norsk skøyteløper
Magne Myrmo (f. 1943), langrennsløper
Magne Aarøen (1944–2003), norsk politiker og stortingsrepresentant
Kjell Magne Bondevik (f. 1947), norsk politiker og tidligere statsminister
Magne Austad (f. 1948), norsk bildekunstner
Magne Lerø (f. 1954), norsk redaktør og forfatter
Magne Furuholmen (f. 1962), norsk musiker
Magne Havnaa (1963–2004), norsk bokser
Magne Sturød (f. 1979), norsk fotballspiller
Magne Hoset (f. 1980), norsk fotballspiller


== Annet ==
Barnebladet Magne ble gitt fra 1891 til 1989, med formål å fremme avholdssaken blant barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Magne
(en) Think Baby Names: Magne