jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Brokk

Brokk (latin hernie) er en vanlig tilstand som innebærer at litt av innholdet i bukhulen passerer ut igjennom en av åpningene i muskellagene som utgjør bukveggen, og danner en kul under huden. Hullet i bukveggen blir kalt «brokkporten».
Ofte kommer en slik brokk-kul når trykket i bukhulen øker, og kulen forsvinner når trykket er lite.
Den delen av tarmen som ligger utenfor brokkporten er avhengig av blodforsyning gjennom arterier og vener som passerer ut gjennom brokkporten. Dersom trykket i brokkporten øker så mye at blodsirkulasjonen i disse karene stoppes, kan vevet i brokket nedbrytes på grunn av mangel på oksygen og næring. Dette er smertefullt og kalles «incarcerert hernie». Pasienten må opereres innen få timer etter at smertene er oppstått.
Til å begynne med etter at smertene er oppstått, er det mulig å presse brokket tilbake gjennom brokkporten, inn i bukhulen. Dette kalles å «reponere» brokket. Dersom smertene har vart lenge, eksempelvis over en time, kan tarmveggen bli så skadet at det kan gå hull ved forsøk på reponering. Da vil tarminnholdet fort gi bukhinnebetennelse, «peritonitt».


== Vanlige typer brokk ==
Navlebrokk, «umbilicalhernie», er brokk som går ut igjennom åpningen i bukveggen ved navlen der blodårene i navlestrengen passerte da pasienten var foster.Lyskebrokk, «inguinalhernie», er brokk som går ut igjennom lyskekanalen, «inguinalkanalen», som er et hull i bukveggen der sædlederen og blodårene til testiklene passerer. Dette er like ovenfor folden mellom magen og lårene.«Ventralhernie» er et brokk igjennom bukveggen der den er blitt svak på grunn av overvekt eller operasjon.Lårbrokk eller «Femoralhernie» er et sjeldnere brokk. Da følger brokket en kanal fra bukhulen ved de store blodårene som går ned i lårene. Kulen av brokket danner seg da like nedenfor folden mellom maven og lårene.Mellomgulvsbrokk, «hiatushernie», innebærer at en del av magesekken glir opp gjennom hullet i mellomgulvet der spiserøret vanligvis passerer. Delen av mavesekken ovenfor mellomgulvet kan danne en pose der det blir liggende matrester og tabletter. Dette kan også gi gastroøsofageal refluks.Vombiskinn er betegnelsen på brokk hos gårdsdyr, spesielt sau.


== Spesielle forhold ==
Når buken utvides ved overvekt øker trykket i bukhulen, og åpningene som kan bli til brokkporter blir større. Ved overvekt kan brokk forsvinne med vektreduksjon.
Noen pasienter kan ha nytte av et brokkbind for å hindre at brokket kommer ut. Ellers er det vanlig å behandle brokk med et lite kirurgisk inngrep.
Det er helt ufarlig å ha et brokk så lenge det er mulighet for operasjon ved eventuell incarcerering. En pasient som har brokk bør likevel ikke oppholde seg i områder der hurtig sykehusinnleggelse er vanskelig.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Solheim, Kaare (1993). Kirurgi og anestesi. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 8200409082. 
Haffner, Jon (1985). Kirurgisk gastroenterologi. [Oslo]: Gyldendal. ISBN 8205152101. 


== Eksterne lenker ==
Norsk Helseinformatikk
Store medisinske leksikon
Åsetestakst

En åsetestakst skal bevirke at etterkommende generasjoner skal kunne overta et gårdsbruk til en pris som gjør det mulig å drive gården regningssvarende. Åsetestakst blir benyttet når barn etter en odelsberettiget eier av et gårdsbruk skal overta eiendommen etter reglene om åsetesrett.
Mens en odelstakst på en eiendom mer skal gjenspeile omsetningsverdien på eiendommen ved fritt salg, skal en åsetestakst ta hensyn til at eiendommen skal drives regningssvarende og utelukkende som et gårdsbruk.
Regel for åsetestakst finnes i odelslovens § 56.

«§ 56. Åsetesarvingen har krav på at det ved skjøn blir fastsett ein overtakingspris som er rimeleg etter dei tilhøva som ligg føre. Verdsetjinga skal gjerast med særleg tanke på at overtakaren kan makte å bli sitjande med eigedomen. Åsetestakst må ikkje setjast høgare enn verdien av eigedomen ved odelstakst.»


== Eksterne lenker ==
Lov om odels- og åsetesrett.
Diabolus in Musica

Diabolus in Musica er Slayers åttende studioalbum. Albumet ble sluppet 9. juni 1998.


== Sporliste ==
«Bitter Peace» – (4:32)
«Death's Head» – (3:34)
«Stain of Mind» – (3:24)
«Overt Enemy» – (4:41)
«Perversions of Pain» – (3:33)
«Love to Hate» – (3:07)
«Desire» – (4:20)
«In the Name of God» – (3:40)
«Scrum» – (2:16)
«Screaming from the Sky» – (3:12)
«Wicked» – (6:00)
«Point» – (4:11)Den japanske utgaven inneholder bonussangen «Unguarded Instinct»


== Personell ==
Tom Araya – Vokalist og bassist
Kerry King – Gitarist
Jeff Hanneman – Gitarist
Paul Bostaph – Trommeslager


== Eksterne lenker ==
(en) Diabolus in Musica på Discogs 
(en) Diabolus in Musica på MusicBrainz 
(en) Diabolus in Musica på Encyclopaedia Metallum
God Hates Us All

God Hates Us All er Slayers niende studioalbum. Albumet ble sluppet 11. september 2001 etter å ha blitt utsatt flere ganger. Den uheldige timingen med utgivelsen (samme dag som terrorangrepet 11. september 2001), førte til at reklameplakater ble tatt ned nesten umiddelbart ettersom tittelen kunne virke provoserende.
Slayer vant en Grammy for «Best Metal Performance» for sangen «Disciple».


== Sporliste ==
«Darkness of Christ» (1:30)
«Disciple» (3:35)
«God Send Death» (3:45)
«New Faith» (3:05)
«Cast Down» (3:26)
«Threshold» (2:29)
«Exile» (3:55)
«Seven Faces» (3:41)
«Bloodline» (3:36)
«Deviance» (3:08)
«War Zone» (2:45)
«Here Comes the Pain» (4:32)
«Payback» (3:05)


== Personell ==
Tom Araya – Vokalist og bassist
Kerry King – Gitarist
Jeff Hanneman – Gitarist
Paul Bostaph – Trommeslager


== Eksterne lenker ==
(en) God Hates Us All på Discogs 
(en) God Hates Us All på MusicBrainz 
(en) God Hates Us All på Encyclopaedia Metallum
Decade of Aggression

Decade of Aggression er det amerikanske thrash metal-bandet Slayers andre konsertalbum. Albumet ble utgitt 22. oktober 1991 og inneholder opptak fra tre forskjellige datoer i perioden 1990–1991.

Alle sangene på CD1 er spilt inn i Lakeland Coliseum i Lakeland, Florida 13. juli 1991.
Sang 1, 2 og 7 på CD2 er spilt inn i Wembley Arena i London, England 14. oktober 1990.
Sang 3-6 og 8-10 på CD2 er spilt inn i Orange Pavilion i San Bernardino, California 8. mars 1991.


== Sporliste ==


=== Disk 1 ===
«Hell Awaits» – (6:50)
«The Antichrist» – (3:50)
«War Ensemble» – (4:58)
«South of Heaven» – (4:25)
«Raining Blood» – (2:32)
«Altar of Sacrifice» – (2:48)
«Jesus Saves» – (4:12)
«Dead Skin Mask» – (4:58)
«Seasons in the Abyss» – (7:01)
«Mandatory Suicide» – (4:00)
«Angel of Death» – (5:20)


=== Disk 2 ===
«Hallowed Point» – (3:36)
«Blood Red» – (2:50)
«Die By the Sword» – (3:35)
«Black Magic» – (3:28)
«Captor of Sin» – (3:34)
«Born of Fire» – (3:03)
«Postmortem» – (4:04)
«Spirit in Black» – (4:07)
«Expendable Youth» – (4:36)
«Chemical Warfare» – (5:30)


== Personell ==
Tom Araya – Vokalist og bassist
Kerry King – Gitarist
Jeff Hanneman – Gitarist
Dave Lombardo – Trommeslager


== Eksterne lenker ==
(en) Decade of Aggression på Discogs 
(en) Decade of Aggression på MusicBrainz 
(en) Decade of Aggression på Encyclopaedia Metallum 
(en) Decade of Aggression på AllMusic
Anders Graneheim

Anders Graneheim (født 3. mai 1962 i  ved Timrå, Västernorrlands län i Sverige) er en svensk bodybuilder.


== Eksterne lenker ==
Anders Graneheim – offisiell side
Tony Scaglione

Tony Scaglione (født	23. juli 1967) er en amerikansk musiker.
Scaglione var en av tre som stiftet thrash metal-bandet Whiplash i 1984. Scaglione forlot Whiplash i 1986 og tok Dave Lombardos plass som trommeslager i thrash metal-bandet Slayer. Han tok så del i Reign in Blood-turneen med bandet i Nord-Amerika. Ett år senere returnerte Dave Lombardo til Slayer etter å ha blitt overtalt av Slayers produsent Rick Rubin. Scaglione returnerte så til Whiplash som han var medlem av fram til bandet ble løst opp i 1998.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tony Scaglione på Discogs 
(en) Tony Scaglione på Encyclopaedia Metallum
Rick Rubin

Frederick Jay «Rick» Rubin (født 10. mars 1963 i Long Island i New York) er en amerikansk grammy-belønnet plateprodusent og tidligere visedirektør i Columbia Records. Han har sammen med Russell Simmons, etablert plateselskapene Def Jam Records og American Recordings. 
Rubin har produsert musikk for artister og musikkgrupper som, Red Hot Chili Peppers, Beastie Boys, Johnny Cash, Slayer, Jay-Z, Danzig, Dixie Chicks, Tom Petty and the Heartbreakers, Black Sabbath, Slipknot,  Metallica, AC/DC, Aerosmith, Weezer, Linkin Park, The Cult, Neil Diamond, Adele, Joe Strummer, Mick Jagger, System of a Down, The Mars Volta, Rage Against the Machine, Melanie C, Audioslave, Sheryl Crow, ZZ Top, Lana Del Rey, Lady Gaga, Shakira, Ed Sheeran, Damien Rice, Kanye West og Eminem. I 2007, ble han av MTV kåret til «den viktigste musikkprodusenten de siste 20 årene», og ble av TIME Magazine kåringet som en av «verdens 100 mest innflytelsesrike personer».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rick Rubin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rick Rubin på Internet Movie Database 
(sv) Rick Rubin i Svensk Filmdatabas 
(fr) Rick Rubin på Allociné 
(en) Rick Rubin på AllMovie 
(en) Rick Rubin hos The Movie Database 
(en) Rick Rubin på Discogs 
(en) Rick Rubin på MusicBrainz 
(en) Rick Rubin på Last.fm 
(en) Rick Rubin på Genius — sangtekster 
(en) Rick Rubin på AllMusic 
Rick Rubin på Twitter 
Rick Rubin på Instagram 
Rick Rubin på Myspace 
Originally from Mix Magazine Arkivert 28. februar 2015 hos Wayback Machine.
Unni Bernhoft

Unni Elisabeth Bernhoft (født 4. mars 1933 i Oslo) er en norsk skuespiller og tobakkforretningsinnehaver. Hun er datter av revyartisten Bias Bernhoft og er særlig kjent for sin rolle som piccolo/hotelleierdatter i filmen Fjols til fjells. Hun hadde også en hit med «Lille Frøken Stang», en revyvise fra Chat Noir.
Siden 1955 har hun vært gift med skuespilleren Bjørn Sand. Hun er moren til Jon Ola Sand og Simen Sand. Da hennes far døde i 1986, tok hun over driften av tobakksforretningen Majoren Tobakk i Majorstuhuset i Oslo.
Etter 92 år i familiens eie ble forretningen lagt ned i november 2020.


== Filmografi ==

1955 – Bedre enn sitt rykte – Mona
1957 – Smuglere i smoking – Anne
1957 – Fjols til fjells – Ruth Granberg/Piccolo Rudolf
1959 – Støv på hjernen – Fru Sørensen
1960 – Millionær for en aften – Maj Grønlien Granner, revyprimadonna in spe
1962 – Operasjon Løvsprett – Molly, datter på kafé «Solgløtt»
1962 – Sønner av Norge kjøper bil – Fru Thommesen
1964 – Husmorfilmen høsten 1964
1972 – Motforestilling


== TV-serier ==
1961 – Nina, Nora, Nalle – Nora
1968 – Festival i Venedig – Maria Grey
1984 – Fragglene – Vips/Mamma Gorg (norsk stemme)


== Diskografi ==
1979 – Jeg har mitt hjerte i Oslo – Bidrar med sangen Lille Frøken Oslo
1984 – Fragglene – Bidrar med flere sanger
1993 – Norske filmklassikere – Bidrar med sangen Kom til fjells fra Fjols til fjells
2000 – Byen med det store hjertet – Bidrar med sangen Lille Frøken Oslo
2006 – Norske slagere kapittel 1 – 1955 – Bidrar med sangen Lille Frøken Stang


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Unni Bernhoft på Internet Movie Database 
(en) Unni Bernhoft hos The Movie Database
Andre omgang

Andre omgang er en norsk filmkomedie fra 2007. Dette er den tredje filmen Hilde Heier regisserer, etter Suffløsen fra 1998 og Lille frøken Norge fra 2003. 


== Handling ==
En far og hans to sønner forsøker å tilpasse seg livets nedturer da kjærligheten er i ferd med å renne ut i sanden. Farens kone har fått diagnosen Alzheimer, og får plass på et pleiehjem, mens faren på sin side blir medlem i en klubb for single. Den middelaldrende Sverre opplever at sønnen flytter hjemmefra, og tar med seg kona på en swingersklubb for å fylle tomrommet i livet.
Erik finner en annen kvinne og flytter fra kona. Kjærligheten til Skeid Fotball beholder de imidlertid, og de tilbringer hver helg på fotballbanen for å se på at laget taper. De er til tross enige om at uansett hvor ille det går på fotballbanen, er det verre på hjemmebane.


== Skuespillere ==
Martin Anda som Gutt
Espen Reboli Bjerke som Erik
Aurora Calmeyer som Sofie
Anne Marit Jacobsen som Karen
Johannes Joner som Sverre
Knut Joner som Sønnen
Miriam S. Langmoen som Nina
Øyvind Lie Thommesen som Nabo 1
Ivar Nørve som Nabo 3
Baard Owe som Far
Iren Reppen som Marianne
Marian Saastad Ottesen som Kaja
Hans Jacob Sand som Nabo 4
Gerdi Schjelderup som Mor
Hege Schøyen som Helene
Assad Siddique som Nabo 2
Kari Simonsen som Kvinne 1
Birgitte Victoria Svendsen som Ida
Fridtjov Såheim som en forsmådd mann
Bjørn Willberg Andersen som Arle


== Eksterne lenker ==
(en) Andre omgang på Internet Movie Database 
(no) Andre omgang i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Andre omgang hos Filmfront 
(no) Andre omgang på NRK TV 
(sv) Andre omgang i Svensk Filmdatabas 
(da) Andre omgang i Danmark Nationale Filminstitut 
(nl) Andre omgang på MovieMeter 
Om Andre omgang på Filmweb
Olsenbanden og Dynamitt-Harry på sporet

Olsenbanden og Dynamitt-Harry på sporet (orig. Olsenbanden & Dynamitt-Harry på sporet) er den åttende filmen i den norske serien om Olsenbanden. Filmen hadde premiere 14. august 1977 og er regissert av Knut Bohwim.
Dette er den første Olsebanden-filmen der Øivind Blunck medvirker som Hermansens assistent Holm.


== Handling ==
Banden er i syden med 90 millioner kroner. Men den danske kjeltringen, som går under kallenavnet Biffen (og ofte kalles «Danskepølsa» av Benny), stjeler pengene. Egon prøver å stjele dem tilbake ved å åpne et pengeskap i bedriften til Biffens oppdragsgiver, men blir ferska og havner igjen bak murene. Når han kommer ut er planen å få tilbake de stjålne pengene, som har kommet til Norge og blitt omgjort til gullbarrer. Gullbarrene oppbevares hos firmaet Mulitscan og skal fraktes til utlandet i en spesialkonstruert togvogn laget av Franz Jäger i Berlin. Dynamitt-Harry har blitt Kjell og Valborgs nærmeste nabo og er med i planene. Etter et nesten perfekt kupp mister banden vogna og står tilbake uten noenting. Men det de ikke vet er at Valborg har meldt pengene stjålet og fortalt politiet at de er omgjort til gullbarrer. Så når jernbanevogna med gullbarrene havner hos politiet, leverer de gullbarrene til banden. Olsenbanden er igjen millionærer og investerer pengene i et selskap, hvor Egon sitter på topp som styreformann, og Benny og Kjell er underdirektører. Dessverre har ligningsmyndighetene snust i saken og kan ikke se at det er betalt skatt av de 90 millionene som banden kjøpte aksjemajoriteten i selskapet for. Da Egon står med alt ansvaret som styreleder, havner han bak murene igjen. Siden det skyldige beløpet er 270 millioner og 35 øre, inkludert etterbetaling og to ganger straffeskatt, mister de også selskapet.
Skuespillerne Anders Hatlo og Alf Nordvang har statistopptredener som to av Hermansens politikolleger. I samme tidsperiode spilte de to hovedrollene som politietterforskerne Helmer og Sigurdson i tv-serien med samme navn. Wilfred Breistrand, som gestaltet kriminalsjefen i flere Olsenbanden-filmer, denne inkludert, opptrådte siden (i 1981) i Helmer og Sigurdson-flimen Septembermordet, også her som kriminalsjef.


== Rolleliste ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Olsenbanden og Dynamitt-Harry på sporet på Internet Movie Database 
(no) Olsenbanden og Dynamitt-Harry på sporet i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Olsenbanden og Dynamitt-Harry på sporet hos Filmfront 
(sv) Olsenbanden og Dynamitt-Harry på sporet i Svensk Filmdatabas 
(da) Olsenbanden og Dynamitt-Harry på sporet i Danmark Nationale Filminstitut 
(en) Olsenbanden og Dynamitt-Harry på sporet på Rotten Tomatoes
Trainz

Trainz, også kalt Trainz Railroad Simulator eller (i Storbritannia) Trainz Railway Simulator, er et 3D PC-spill og togsimulator, som er laget av det australske selskapet Auran. Spillet har ingen aldersgrense og fikk rangeringen 7.6 hos spillsiden Gamespot., og 6.8 hos IGN.
For å kjøre tog, må man ha et landskap å kjøre på. Dette kan man bygge selv. Man kan velge mellom flere forskjellige land, og om man skal ha metriske eller imperiale måleenheter. Man kan velge å bygge i en spesifikk skala. Man kan lage landskapet så stort man vil. Man kan legge på mange forskjellige jernbaneskinner, signaler, kjøreledninger, veier, bygninger, trær, og ellers alt man trenger for å lage et landskap. Når man har et landskap, kan man begynne å kjøre tog. Man kan velge mellom en masse forskjellige lokomotiver og vogner, til og med Maglev, trikker, båter og busser. Man kan kjøre DCC, altså med fjernkontroll, eller CAB, som er å bruke de ekte kjørekontrollene inne i loket. Man kan sette på et tog og off we go, eller lage mer avanserte oppdrag, med andre tog som kjører etter eget skjema, såkalte Al-drivers. Man kan styre været, tiden, og alt man ønsker seg. Funksjonene er utrolig mange, og det er lett å lære seg.


== Versjoner ==
Trainz
Trainz Railroad Simulator 2004
Trainz Railroad Simulator 2006
Trainz Railroad Simulator 2008
Trainz Simulator 2009 – World Builder Edition
Trainz Simulator 2010 – Engineer's Edition.De sistnevnte ovenfor har ekstra mye tilbehør på hvert sitt tema, og kan slås sammen for å få en større samling.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell Trainz Railroad Simulator 2006-side.
DS «Theodore William»

DS «Theodore William», levert i 1908 som «Oratios Couppas» til Hellas, men senere solgt til Norge og omdøpt, var et lasteskip som ble skutt i senk av den tyske ubåten «U 21», i Nordsjøen, posisjon 60,45 N, 0,1 Ø, den 22. april 1917 på vei fra Narvik til Middlesbrough i England lastet med jernmalm.
Mannskapet gikk i livbåtene og nådde henholdsvis Shetland og Norge. Alle overlevde.
EMD SD40-2

EMD SD40-2 er en amerikansk lokomotivtype.
Typen utvikler 3 000 hestekrefter (2 240 kW) og er et diesel-elektrisk lokomotiv på 6 aksler bygget av General Motors Electro-Motive Division (EMD) mellom januar 1972 og februar 1986. Totalt ble det bygget 3 957 eksemplarer og de fleste store amerikanske jernbaneselskap har brukt typen. Egentlig er SD40-2-modellen en oppgradert EMD SD40. Forskjellene er bl.a. oppgradert elektriske systemer, og mange mindre endringer. SD40-2 er en av de mest suksessfulle lokomotivtypene i USA. Jernbaneselskapene Union Pacific og Canadian Pacific eier noen av de største flåtene av typen.


== Referanser ==
EMD GP38-2

EMD GP38-2 er et amerikansk lokomotiv.
GP38-2 er et 4-akslet 2000hk diesel-elektrisk lokomotiv, en såkalt road switcher. Det betyr at loket brukes som skiftelok ute på hovedlinjen. Lokomotivtypen er bygget av General Motors Electro-Motive Division (EMD) Typen er en oppgradering av den tidligere EMD GP38. 


== Referanser ==
Type 96 (stridsvogn)

Type 96 er en kinesisk stridsvogn med 125 mm kanon. Den er basert på Type 85-III. Over 1 500 Type 96 er i tjeneste i Kina.


== Historie og utvikling ==
Etter bruddet mellom Kina og Sovjetunionen på 1960-tallet innså Kina at deres egne stridsvogner, basert på T-54/T-55-serien, var utklasset av Sovjetunionens T-62, T-64 og T-72. Kinesiske myndigheter satte i gang utviklingsprogrammer for å ta igjen forspranget. Type 69 var den første stridsvognen som kom ut av dette, men den nye modellen ble først og fremst en eksportsuksess, og ble ikke brukt av Folkets frigjøringshær.
Et antall forskjellige stridsvognfamilier ble utviklet i årene som fulgte. Den andre generasjonen av disse startet med Type 80, og ble gjennom flere trinn raffinert fram til Type 96. Den direkte forgjengeren var prototypen T-85 III, som hadde en dieselmotor på 1 000 hk og reaktivt panser.
En mer avansert modell, fra tredje generasjon av kinesiske stridsvogner og kalt Type 99, er også i tjeneste parallelt med Type 96.


== Eksterne lenker ==
Type 96 Main Battle Tank – Chinese Defence Today (engelsk)
Børre Dalhaug

Børre Dalhaug (født 29. april 1974 i Ålesund) er en norsk musiker og arrangør.
Børre Dalhaug har jobbet som musiker siden 1995 og holdt ca. 800 konserter med utøvere som The Real Thing, Staffan William-Olsson Sextet, Nora Brockstedt, Oslo Groove Company, Bohuslän Big Band m.fl. Han har turnert i Pakistan, India, Russland, Frankrike, Tyskland, Finland, Sverige og Danmark og spilt på en rekke plater. 
Dalhaug har gitt ut en spellemannsnominert storbandplate med navn BigBandBlast!. Denne platen fikk gode kritikker i pressen.Ved siden av å spille trommer jobber Dalhaug som komponist og arrangør i tillegg til undervisning (han er utdannet musikkpedagog ved Norges musikkhøgskole). Dalhaug er også utdannet dataingeniør ved Høgskolen i Oslo.


== Referanser ==
Gerhard Aspheim

Gerhard Aspheim (født 27. september 1930, død 21. november 2009) var en norsk jazzmusiker (trombone), kjent fra Oslos jazzmiljø og en av landets fremste pådrivere for Dixieland-musikken.  
Etter  studietur til Paris i 1949 etablerte han Stabekk-bandet Dixie Serenaders (1949-52) og Big Chief Jazzband (1951-78). Orkestret etablerte Big Chief Jazzklubb i 1953 med seg selv som husband. Det ble etterhvert til Metropol Jazz Club og varte til 1965.  I 1981 etablerte han orkesteret Aspheim Oldtimers
som ga ut flere plater og turnerte i Norge og Tyskland.  Aspheim drev også eget pianoverksted.


== Utmerkelser ==
Oslo Jazzfestivals hederspris 2004


== Aspheim Oldtimers ==
Stein Thue, vokal og saksofon/klarinett
Ivar Andresen, piano
Jan Brodin, banjo
Øyvind Kvarvåg, trompet
Dan Erik Strømme, trommer
Kristian Ystehede, bass


== Utgivelser ==
Oldtimers (1988),
Waiting for the day (1994),
18 Jazz Greens med Aspheim Oldtimers (1997),
Glemmer du (2000),
Passport to the Paradise (2003) og
Aspheim Oldtimers (2004).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Otto Hersing

Otto Hersing (født 30. november 1885, død 5. juli 1960) var en tysk marineoffiser som var ubåtkommandør på den suksessrike tyske ubåten «U 21» under den første verdenskrig.
Han var den første ubåtkommandør som senket et fiendtlig skip med et torpedoskudd. Det skjedde 5. september 1914 da han patruljerte kysten øst for Skottland. Der traff han den lette krysseren HMS «Pathfinder», som på grunn av lite kull bare holdt fem knops fart. Torpedoen traff «Pathfinder» bak på et upansret sted like ved et ammunisjonslager, som eksploderte, så skipet sank på få minutter. 259 personer omkom, bare 11 ble reddet.
Han ble for sin innsats tildelt Pour le Merite og Jernkorset i begge klasser.
Etter krigen senket han «U 21» da den skulle føres til England som krigsbytte. I mellomkrigstiden fratrådte han sin aktive tjeneste for den tyske marine, men fortsatte som forbindelsesoffiser for marinen.


== Referanser ==
Juliano Belletti

Juliano Haus Belletti (født 20. juni 1976) er en brasiliansk fotballspiller. Han spilte senest for Ceará, men ble tvunget til å legge opp på grunn av en skade. Han har tidligere spilt for blant annet Chelsea FC, FC Barcelona, Villarreal CF og Fluminense
Han har spilt på Brasils landslag, men er blitt stående litt i skyggen av Cafu.
Belletti scoret vinnermålet for Barcelona som innbytter i Mesterligafinalen mot Arsenal i 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Juliano Haus Belletti – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Juliano Belletti – FIFA 
(en) Juliano Belletti – UEFA 
(fr) Juliano Belletti – LÉquipe 
(en) Juliano Belletti – Transfermarkt 
(en) Juliano Belletti – Transfermarkt (manager) 
(en) Juliano Belletti – national-football-teams.com 
(en) Juliano Belletti – WorldFootball.net 
(en) Juliano Belletti – Soccerbase.com 
(en) Juliano Belletti – FootballDatabase.eu 
(en) Juliano Belletti – Soccerway
«U 21»

«U 21» var en undervannsbåt i den tyske marine. Under kaptein Otto Hersing startet den patrulje 8. august 1914. Oppdraget var å skulle senke britiske krigsskip på vei til Frankrike.
Grunnet dårlig vær traff «U 21» tilfeldigvis på HMS «Pathfinder» utenfor kysten av Skottland, og senket denne med en eneste torpedo, noe som gjorde den til den andre ubåt i historien som senket et skip, og den første til å unnslippe.
«U 21» ble senere satt til patrulje i Middelhavet, og senere tilbake til Nordsjøen, hvor den blant andre senket det norske lasteskipet DS «Theodore William».
«U 21» overlevde krigen, og skulle overleveres den britiske marine. Under eskorten fra Kiel til Harwich ga kaptein Hersing ordre om å åpne slusene, og til tross for britenes iherdige forsøk på å forhindre det, sank «U 21» i Nordsjøen etter å ha senket 36 skip i sin karriere.