jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Niccolò Alberti

Niccolò Alberti eller  Albertini, Aubertini (født ca. 1250 i Prato i Italia, død 27. april 1321 i Avignon i dagens Frankrike) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var i en periode dominikanernes generalminister, og deretter biskop av Spoleto i Italia. Alberti tilhørte Dominikanerordenen (O.P.).
Han ble kreert til kardinal den 18. desember 1303 av pave Benedikt XI.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Mambo

For publiseringsverktøyet Mambo, se Mambo Open SourceMambo er en kubansk musikksjanger og dansestil. Mambo spilles mest i Cuba siden det er det opprinnelige stedet til dansen, som er fylt med raske og heftige bevegelser.
Paula Radcliffe

Paula Jane Radcliffe (født 17. desember, 1973 i Northwich, Cheshire) er en britisk langdistanseløper. Fra 2003 til 2019 hadde hun verdensrekorden på maraton, som ble satt i London Marathon i 2003, med tiden 2.15.25.


== Tidlig karriere ==
Paula Radcliffe utmerket seg først i terrengløp, hun ble blant annet juniorverdensmester i 1992. Hun gikk glipp av 1994-sesongen på grunn av skader, men gjorde det bra de neste årene, med fjerdeplass både i VM i friidrett 1995 og Sommer-OL 1996. I OL i Sydney i 2000 gikk hun også glipp av medaljer. Hun ledet 10 000-meteren i 24 av 25 runder, men med hennes svake spurtegenskaper måtte hun nøye seg med fjerdeplassen igjen.


== Senere karriere ==
I 2002 tok Paula Radcliffe steget opp til maratondistansen, en avgjørelse som umiddelbart gav avkastning med seier i årets London Marathon. Hun vant det samme løpet to ganger til, og satte ny verdensrekord i 2003. Hun har også vunnet Chicago Marathon og New York City Marathon. Av de seks maratonløpene Radcliffe har løpt så langt, har hun vunnet fem, og betraktes av mange som tidenes beste kvinnelige langdistanseløper.
Paula Radcliffe deltok ikke i London Marathon i 2004, men var favoritt til å vinne gullmedaljen i OL i Athen samme år. Hun pådro seg imidlertid en skade i beinet to uker før øvelsen skulle arrangeres, og fikk injisert et homeopatisk middel i beinet. Disse hadde negativ innvirkning på magen, og resulterte i mangel på energi og karbohydrater før løpet startet, og førte til at hun måtte bryte etter 36 km. Fem dager senere startet hun på 10 000 m, men måtte også bryte dette løpet åtte runder før mål.
Hun kom sterkt tilbake i sitt neste maratonløp og vant 2004-utgaven av New York City Marathon på 2 timer, 23 minutter og 10 sekunder. I London Marathon 2005 vant hun på tiden 2.17.42.
Paula Radcliffe har også hatt verdens beste tider på 10, 20 og 30 km landeveisløp, og har vunnet to VM-gull i terrengløp (2001 og 2002). I desember 2003 ble hun europamester i terrengløp for andre gang. Den største prestasjonen på bane er EM-gullet på 10 000 meter i 2002.


== Personlige rekorder ==
400 m – 58,9
800 m – 2.05,22
1000 m – 2.47,17
1500 m – 4.05,37
1 mile – 4.24,94
3000 m – 8.22,20
5000 m – 14.29,11
10 000 m – 30.01,09
10 km landevei – 30.21 (verdensrekord)
Halvmaraton – 1.05.40 (verdensrekord)
Maraton – 2.15.25


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Paula Radcliffe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Paula Radcliffe – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Paula Radcliffe – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Paula Radcliffe – Olympics.com 
(en) Paula Radcliffe – Olympic.org 
(en) Paula Radcliffe – Olympedia 
(en) Paula Radcliffe – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Paula Radcliffe – Storbritannias olympiske komité 
(en) Paula Radcliffe – Commonwealth Games Federation 
(en) Paula Radcliffe – World Athletics 
(en) Paula Radcliffe – Power of 10 
(en) Paula Radcliffe – Track and Field Statistics
Steve Cram

Steve Cram (født 14. oktober 1960 i Jarrow) er en tidligere britisk friidrettsutøver. Han var aktiv under den britiske dominansen på mellomdistansene i 1980-årene.
19 år gammel deltok han på 1500 meter i OL i Moskva i 1980, der landsmennene Sebastian Coe og Steve Ovett vant gull på henholdsvis 1500 og 800 meter. Cram endte langt nede på resultatlistene, men høstet gode mesterskapserfaringer.
Det store gjennombruddet i verdenseliten kom i 1982, da han først vant 1500 meter under EM, og like etter tok gull i Samveldelekene. Året etter vant han også samme distanse i det første verdensmesterskapet i friidrett i Helsingfors.
De beste resultatene presterte Cram i 1985-sesongen. I Nice den 16. juli 1985 forbedret han den to år gamle verdensrekorden til landsmannen Steve Ovett på 1500 meter med mer enn et sekund, til 3.29,67. Elleve dager senere, den 27. juli 1985, under Bislett Games i Oslo, satte han en ny verdensrekord på en engelsk mil (1609,3 m), og forbedret den fire år gamle bestenoteringen til Sebastian Coe med ett sekund til 3.46,32.
Han innehadde rekorden på en engelsk mil fra 1985 til 1993, og utkjempet ofte harde dueller med Said Aouita. I tillegg satte han verdensrekord på den uortodokse distansen 2000 meter.
Cram vant aldri OL-gull, men tok sølv på 1500 meter etter tittelforsvareren Coe i Los Angeles i 1984, og han ble nummer fire i Seoul i 1988.
Han fikk revansje over Coe på distansen under EM i Stuttgart i 1986, men måtte strekke våpen for både Coe og skotten Tom McKean på 800 meter. Cram hadde forøvrig beste tid på 800 meter dette året med 1.42,88.
I dag arbeider Cram som TV-kommentator for BBC.
Cram ble i nyttårslisten for 2015 utnevnt til kommandør (CBE) av Order of the British Empire.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Steve Cram – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Steve Cram – Olympedia 
(en) Steve Cram – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Steve Cram – Commonwealth Games Federation 
(en) Steve Cram – World Athletics 
(en) Steve Cram – Track and Field Statistics
Valutareserve

Valutareserve er en stats sentralbankbeholdning av valuta utstedt av en annen stat.
Valutareserven benyttes av sentralbanken for å sikre verdien av egen valuta ved å selge eller kjøpe valuta slik at man holder sin egen valuta på et nivå man ønsker i forhold til de andre valutaene som er viktig for landets økonomi.
Antonius von Thoma

Antonius von Thoma (født 1. mars 1829 i Nymphenburg, død 24. november 1897 i München) var erkebiskop av München og Freising fra 1889 til sin død. Før det var han biskop av Passau fra mars til oktober samme år som han ble utnevnt til erkebiskop. Han ble presteviet i 1853.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Catholic Hierarchy
Maximilian Heinrich av Bayern

Maximilian Heinrich av Bayern (født 8. desember 1621 i München, død 5. juni 1688 i Bonn) var fra 1650 til sin død i 1688 erkebiskop av Köln. Han var også biskop av Hildesheim, Liège og Münster.


== Liv ==
Maximilian Heinrich var fjerde barn av hertug Albrecht VI av Bayern-Leuchtenberg og Mechtildis av Leuchtenberg.
Han kom som koadjutor til Köln for å støtte sin onkel Ferdinand av Bayern. Etter onkelens død ble han erkebiskop av Köln og biskop av Hildesheim og Lüttich.
Maximilian Heinrich gjaldt som menneskesky. Han trakk seg i 1673 tilbake til klosteret St. Pantaleon i Köln. I 1683 ble han valgt til biskop av Münster, men ble ikke bekreftet i stillingen av paven.
Han døde 5. juni 1688 i Bonn og ble bisatt i Trekongerkapellet i Kölnerdomen.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Pave Sixtus IV (1414-1484) * bispeviet 1471
Pave Julius II (1443-1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
Pave Leo X (1475-1521) *1513
Pave Klemens VII (1478-1534) *1517
Kardinal Antonio Sanseverino (1477-1543) *1531
Kardinal Giovanni Michele Saraceni (1498-1568) *1536
Pave Pius V (1504-1572) * 1556
Kardinal Iñigo Avalos de Aragón (ca 1535-1600) *1566
Kardinal Scipione Gonzaga (1542-1593) *1585
Patriark Fabio Biondi (Blondus de Montealto) (1588-1618) *1588
Kardinal Maffeo Barberini (1568-1644) *1604
Kardinal Cosimo de Torres (1584-1642) *1621
Kardinal Francesco Maria Brancaccio (1592-1675) *1627
Biskop Bishop Miguel Juan Balaguer Camarasa (1597-1673) *1635
Biskop Fabio Chigi (1599-1667) *1635
Erkebiskop Maximilian Heinrich av Bayern (1621-1688) *1651


== Referanser ==
Carl Friedrich Goerdeler

Carl Friedrich Goerdeler (født 31. juli 1884 i Schneidemühl (Posen), død 2. februar 1945 i Berlin) var en tysk jurist og konservativ politiker som deltok i 20. juli-attentatet mot Hitler i 1944. Han ble for dette dømt til døden og henrettet.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han ble født i en prøyssisk embetsmannsfamilie som sønn av en dommer og studerte jus i Tübingen og Königsberg.


=== Krig og politisk karriere ===
I første verdenskrig tjenestegjorde han som offiser og fikk etterhvert kapteins grad. Han ble tildelt Jernkorset i 1919.
Etter krigen ble han medlem av det høyrekonservative tysknasjonale folkepartiet (DNVP), og var mellom 1920 og 1930 2. borgermester i Königsberg. Han ble valgt til overborgermester i Leipzig i 1930. Som en dyktig organisator var han flere ganger i 1920-årene nevnt som aktuell kandidat til å bli rikskansler, og 1931/1932 og 1934/1935 var han rikskommissær for prisovervåkning.


=== Antinasizme ===
Goerdeler var motstander av nasjonalsosialismen, og spesielt kirkepolitikken og raseideologien. Han engasjerte seg i aktiv opposisjon i første del av tredveårene. Da et monument i Leipzig for den tyskjødiske komponisten Felix Mendelssohn ble ødelagt av nasjonalsosialistene i 1936 mens Goerdeler var på utenlandsreise, engasjerte han seg for å få det gjenoppbygget, men da dette ikke lyktes ham, trakk han seg som overborgermester.I hemmelighet samlet han konservative politikere som var motstandere av nasjonalsosialismen. De utviklet en fremtidig konstitusjon og en liste over hvem som skulle sitte i en fremtidig regjering. Goerdeler ble imidlertid kritisert av noen for sin motstand mot å drepe Hitler, for sitt ønske om å gjeninnføre monarki og sin sterke antikommunisme.Goerdeler var tiltenkt som ny rikskansler av kuppmakerne bak 20. juli-attentatet. Allerede 17. juli 1944 ble det imidlertid utstedt en arrestordre på ham. Han klarte å flykte, men ble fanget 12. august samme år etter å ha blitt forrådt av en krovert. Han ble dømt til døden av Volksgerichtshof og den 2. februar 1945 ble han hengt i Plötzensee-fengslet i Berlin. Han ble i tiden i fengsel sterkt mislikt av de andre fangene fordi han navnga en rekke av de andre konspiratørene uten at Gestapo trengte brukte tortur.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på minnested for den tyske motstandsbevegelsen
Tung Chee-Hwa

Tung Chee-Hwa (født 7. juli 1937 i Shanghai i Kina) er en kinesisk forretningsmann og politiker. Han var den første valgte Chief Executive i Hongkong, i perioden 1. juli 1997 til 12. mars 2005.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tung Chee-Hwa hos China Vitae 
(en) Tung Chee Hwa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tung Chee-Hwa på Internet Movie Database
Stortinget stasjon

Stortinget stasjon er en T-banestasjon langs fellesstrekningen på Oslos T-bane, som trafikkeres av alle T-banelinjene, mellom Nationaltheateret stasjon i vest og Jernbanetorget stasjon i øst. Stasjonen ligger på Egertorget bak Stortingsbygningen, med utganger til Karl Johans gate og Øvre Slottsgate i sør og Akersgata og Grensen i nord.
Stortinget stasjon har fire plattformer. De fleste T-banene bruker i dag hovedplattformene som tidligere kun ble brukt for tog som gikk vestover. På hver side av disse er det en plattform for tog som kommer østfra og har endestasjon på Stortinget. Før T-banelinjene som gikk østover og linjene som gikk vestover ble koblet sammen, var disse plattformene mye brukt. Under hovedlinjene er det en sløyfe som forbinder de to ytterste plattformene, slik at tog kan snu uten å skifte kjøreretning og uten å komme i veien for gjennomgående tog.


== Historie ==
Stortinget stasjon ble åpnet som Sentrum stasjon i 1977 og var da endestasjon for de østre T-banelinjer. Arkitekten var Håkon Mjelva, som også anbrakte en overbygning med buet tak over nedgangen fra Egertorget. Denne «hatten» ble sterkt kritisert fordi den skjemmet plassen og Horngården. Grunnet vannlekkasjer måtte stasjonen stenge i 1983 for reparasjon. I 1987 ble stasjonen gjenåpnet, da som endestasjon for både de østlige og de vestlige linjene, og fungerte dermed som overgangsstasjon. Stasjonen endret også navn til Stortinget stasjon. Samtidig ble «hatten» på Egertorget fjernet. De vestlige banene vendte i buttspor i enden av tunnelen, mens de østlige snudde i en stor sløyfe rundt stasjonen. I 1992 gikk de første togene fra øst til vest gjennom Stortinget da Sognsvannsbanens linjer ble forbundet med Lambertseterbanens. I løpet av 1990-tallet gikk alle linjene i pendeldrift fra øst til vest.

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ruters nettsted
Ruters linjekart for T-banen
Ivar Hoff

Ivar Hoff (født 24. februar 1948 i Sør-Odal) er en norsk fotballtrener og fotballjournalist.
Etter oppvekst i Sander, der han spilte for Sander IL, hadde han  sin aktive spillerkarriere i Strømmen Idrettsforening, Skeid Fotball og Lillestrøm SK. Samtidig med at broren Joar Hoff tidvis var trener i samme klubb, var Ivar oppmann 1971–1973 og 1976–1977 i Lillestrøm Sportsklubb inntil Joe Hooley ble trener. Han har trent Mjøndalen IF i tre perioder (1978, 1981–1982 og 1986 med Boye Skistad). Han kun en gang trent Sportsklubben Brann til nedrykket i 1979. Med Jan Birkelund trente han Skeid Fotball til nedrykk fra 1. divisjon i 1980. Han trente Aurskog IL (nå Aurskog-Finstadbru Sportsklubb) i 1975 og 1984, samt Eik IF i siste halvdel av 1985-sesongen.
Han var visepresident i Norges Fotballforbund 1987, men ble med resten av det Eldar Hansen-ledete styret avsatt etter seks måneder. Tilbake i Lillestrøm Sportsklubb 
var han styremedlem 1987–1991 og trener 1991–1993. Deretter trente han Raufoss Fotball i 1995 og 1996, og trakk seg så fra trenerskapet i Ham-Kam etter bare fire måneder (1997).
Han er kanskje mest kjent for arbeidet som hjelper for NRK radiosporten med Arve Fuglum og Harald Bredeli i 1995 og siden 1998 som ekspertkommentator med dem i TV 2. 
Utover dette har han ledet  sponsorfirmaet Multi Management med Grete Waitz, Tore Ryen og Rolf Nereng. I 2008 var han ansatt i salgs- og mediearbeidet for Hydro Aluminium.


== Utgivelser ==
På offensiven med Lillestrøm (Tiden, 1977).  erindringsbok.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ivar Hoff – WorldFootball.net  Wikiquote: Ivar Hoff – sitater
Jernbanetorget stasjon

Jernbanetorget stasjon er en t-banestasjon ved Oslo sentralstasjon i Oslo sentrum. Den ligger mellom Stortinget stasjon i vest og Grønland stasjon i øst. Stasjonen ble opprettet som endestasjon for de østre t-banelinjer da t-banenettet ble opprettet på 1960-tallet og fram til Stortinget stasjon ble bygget.

Alle fem t-banelinjer stopper på Jernbanetorget, noe som gir 24 avganger i timen mesteparten av dagen. Stasjonen ligger 0,5 km fra Stortinget og 5,2 meter under havet.


== Utforming, innganger og overganger ==
Utsmykningen er utført av Odd Tandberg. Stasjonen ble påbegynt flere tiår før Oslo S ble påbegynt, designet er ikke koordinert. T-banen har fire hovedutganger:

Sørøst. Denne hovedutgangen har igjen to utganger: én inn mot Oslo S-komplekset, og én ut mot den nordlige delen av selve Jernbanetorget.Nordøst. Nord for Biskop Gunnerus' gate på Vaterland. Like ved Oslo City.
Nordvest. Nord for Biskop Gunnerus' gate, vest for Fred. Olsens gate. Like ved Hotel Royal Christiania. Overgang Jernbanetorget holdeplass (trikk og buss).
Sørvest. Sør for Biskop Gunnerus' gate, vest for Fred. Olsens gate. Like ved Europarådets plass. Overgang Jernbanetorget holdeplass (trikk og buss).Alle byens trikkelinjer stopper på Jernbanetorget holdeplass i Fred. Olsens gate (linje 12, 13 og 19) og i Biskop Gunnerus' gate (linje 11, 17 og 18).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jernbanetorget stasjon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Sporveien.no - Kart over trikkelinjene rundt Jernbanetorget og innganger til T-banen
Gregor von Scherr

Gregor von Scherr (født 22. juni 1804 i Neunburg vorm Wald, død 24. oktober 1877 i München) var erkebiskop av München og Freising fra 1856 til sin død. Han ble presteviet i 1829 i Regensburg, og 1833 ble han tatt opp i benediktinerordenen.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1743
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1846) *1822
Erkebiskop Antonio Saverio De Luca (1805-1883 ) *1845
Erkebiskop Gregor (Leonhard Andreas) von Scherr, O.S.B.


== Referanser ==
Antonius von Steichele

Antonius von Steichele (født 22. januar 1816 i Mertingen, død 9. oktober 1889 i München) var erkebiskop av München og Freising fra 1878 til sin død. Han ble presteviet i Augsburg den 28. august 1838.


== Referanser ==
Jean Gilles

Jean Gilles (død 1. juli 1408) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var prost i Liège og legat i bispedømmene Köln, Trier og Reims.
Han ble kreert til kardinal den 12. juni 1405 av pave Innocens VII.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pietro Stefaneschi

Pietro Stefaneschi (død 30. oktober 1417) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal den 12. juni 1405 av pave Innocens VII.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Franz Joseph von Stein

Franz Joseph von Stein (født 4. april 1832 i Amorbach, død 4. mai 1909 i München) ble utnevnt til erkebiskop av München og Freising i 1897 og innsatt i embedet året etter. Før han ble erkebiskop var han biskop av Würzburg (utnevnt 1878, innsatt 1879). Han ble presteviet i Würzburg 10. august 1855 og virket i dette bispedømmet.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1743
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1846) *1822
Erkebiskop Antonio Saverio De Luca (1805-1883 ) *1845
Erkebiskop Gregor (Leonhard Andreas) von Scherr, O.S.B. (1804-1877) *1856
Erkebiskop Friedrich Josef von Schreiber (1819-1890) *1875
Erkebiskop Franz Joseph von Stein (1832-1909) *1879


== Referanser ==
Antonio Calvo

Antonio Calvo (født 1341, død 2. oktober 1411) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Todi i Italia.
Han ble kreert til kardinal den 12. juni 1405 av pave Innocens VII.
Antonio Arcioni

Antonio Arcioni eller  Archeoni  (død 21. eller 26. juli  1405 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Ascoli Piceno i Italia.
Han ble kreert til kardinal den 12. juni 1405 av pave Innocens VII, og fikk San Pietro in Vincoli som tittelkirke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Giovanni Migliorati

Giovanni Migliorati (død 16. oktober 1410) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Ravenna i Italia.
Han var doktor i statsrett og i kirkerett. Da hanm den 15. september 1404 ble utnevnt til erkebiskop av Ravenna, var han ennå ikke av kanonisk alder.
Han ble kreert til kardinal den 12. juni 1405 av sin onkel pave Innocens VII. Fra 16. september 1406 var han også virksom ved den pavelige kurie.
Han deltok ved valgene av de pisanske motpavene Alexander og Johannes XXIII.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Giordano Orsini

Paolo Giordano Orsini  (død 29. mai 1438 i Petricoli i Italia) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Napoli fra 1400.Det vites ikke hvem som bispeviet ham, men han ble selv startpunktet for en episkopalgenealogisj suksesjonslinje, som etter en tid ble ekstinkt. 
Han ble kreert til kardinal den 12. juni 1405 av pave Innocens VII.
Fra 1412 var han kardinalbiskop av Albano, og fra 1431 av Sabina. Han tok del i valget av Gregor XII i 1406, men støttet senere motpavene Alexander (II) og Johannes (XXIII). I 1417 støttet han valget av Martin V, og ble sendt som legat til England og Frankrike. I 1426 ble han sendt til Böhmen for å bekjempe husittene. Han deltok i kirkelige reformer i Roma, og ved konsilet i Basel, der han forsvarte pavens autoritet. Giordano Orsini er gravlagt i Peterskirken.
Han var en av de mange kardinaler og kirkefolk fra Orsinislekten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Francesco Uguccione

Francesco Uguccione eller Hugotion, Hugociano, Aguzzonis (død 14. juli 1412) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Bordeaux i Frankrike.
Han ble kreert til kardinal den 12. juni 1405 av pave Innocens VII.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Corrado Caraccioli

Corrado Caraccioli (død 15. februar 1411) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Mileto i Italia.
Han ble kreert til kardinal den 12. juni 1405 av pave Innocens VII.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Liste over biskoper av Würzburg

Se også: Würzburg bispedømme
Lothar Anselm von Gebsattel

Lothar Anselm friherre von Gebsattel (født 20. januar 1761 i Würzburg, død 1. oktober 1846 i München) var den første erkebiskop av München og Freising etter gjenopprettelsen av bispedømmet i etterkant av Napoleonskrigene og sekulariseringen og oppgraderingen til erkebispedømme. Han ble utnevnt i 1818 og ordinert i 1821.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
Kardinal Bartolomeo Pacca (1756-1844) *1786
Kardinal Francesco Serra Cassano (1783-1850) *1817
Erkebiskop Lothar Anselm von Gebsattel (1761-1846) *1821


== Referanser ==