jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Friedrich August Rutowski

Friedrich August greve Rutowski (født 19. juni 1702 i Warszawa eller Dresden, død 16. mars 1764 i Pillnitz) var en saksisk generalfeltmarskalk og illegitim sønn av August den sterke og hans tyrkiske elskerinne Fatima (senere Maria Anna von Spiegel). Han ble anerkjent av faren i 1724.
Friedrich August ble oppdratt i Paris og ved det sardinske hoff. 26. mai 1727 trådte han inn i den saksiske arméen som generalmajor, og kort etter trådte han i prøyssisk tjeneste. Fra 1729 var han igjen i saksisk tjeneste. Han deltok i de følgende årene i felttog i Polen og ved Rhinen. 1. januar 1736 ble han forfremmet til generalløytnant og kommandant for Garde du Corps. I denne egenskapen ledet han den saksiske kontingenten i krigen mot tyrkerne i Ungarn.
21. april 1738 ble han general av kavaleriet og 9. august 1740 ble han guvernør i Dresden og kommandant for livgrenadergarden. 10. august samme år ble han Obristhaus- und Landzeugmeister og 10. januar 1742 fulgte utnevnelsen til sjef for et dragonregiment.
Under første schlesiske krig kommanderte han de saksiske troppene i Bøhmen og deltok i stormingen av Praha. I 1745 kommanderte han de troppene som var tilbake i Sachsen. 15. desember 1745 kommanderte han de saksiske troppene under slaget ved Kesselsdorf, hvor den saksiske arméen led et avgjørende nederlag mot Leopold I av Anhalt-Dessau i den andre schlesiske krig. 
6. januar 1746 ble han utnevnt til general en Chef og 11. januar 1749 endelig til feltmarskalk. I fredsårene som fulgte, lyktes det ham ikke å få statsministeren, grev Brühl, fra planene om å redusere hæren betydelig. Under syvårskrigen måtte han overgi den lille saksiske hæren på bare 18 100 mann til Fredrik den store. I krigsårene oppholdt Rutowski seg i Sachsen, og gav etter fredsslutningen i Hubertusburg den 8. mars 1763 avkall på sine militære titler og verdigheter.
Han døde 16. mars 1764 i Pillnitz.


== Referanser ==
Grend

Grend eller et grendesamfunn (fra norrønt grend; beslektet med granne, nabo) er en samling med gårder, hus, eller hytter. Grend (er avledet av granne – grannelag) betegner en gruppe av gårder som ligger mer eller mindre samlet og er skilt fra andre grupper med utmark, skog eller liknende. Grenden er en mindre enhet enn en bygd, som således kan inneholde en eller flere grender. Grendesamfunnene langs kysten kalles gjerne fiskevær.
I mange grender var det i en tid skikk å bygge såkalte grendehus, et forsamlingslokale der grendens innbyggere kunne samles. Også bedehustradisjonen stikker dypt i mange grendesamfunn. Fra gammelt av kjenner man også til såkalte grendeskoler, små skoler som i dag enten er nedlagt eller har blitt til flerdelte skoler eller skoler for 1.–3. klassetrinn.
Større grendesamfunn, sentralt plassert i bygden, har i mange tilfeller utviklet seg til tettsted og endatil til byer. Eksempler på dette er bygdesentrene oppover i dalførene, eksempelvis Gol og Geilo i Hallingdal. Hokksund er et eksempel på en grend som først utviklet seg til et tettsted, deretter til en by. 
Den klassiske grenden består likevel av langt færre, eller til og med ganske få hus, som oftest bygd med en viss geografisk nærhet til hverandre. Dette gjør at grender og heller ikke bygder sjelden er utviklet til tettsteder ifølge den offisielle definisjonen av begrepet. 


== Se også ==
Grendehus
Bygd
Fiskevær
Landsbygd


== Referanser ==
Den russisk-østerrikske tyrkerkrig (1736–1739)

Den russisk-østerrikske tyrkerkrig i årene 1736 til 1739 (også kalt 4. russiske tyrkerkrig og 7. østerrikske tyrkerkrig) var en krig ført av de allierte landene Russland og Østerrike mot Det osmanske rike.


== Russisk posisjonering før krigen ==
Krigen ble utløst av problemer som oppstod etter Den polske tronfølgekrig og som følge av en rekke mindre angrep fra Krim-tatarer. Samtidig forsøkte Russland å utvide sitt territorium til Svartehavet, mens Østerrike ønsket å erobre områder på Balkan. Konflikten inngikk i en rekke av konflikter mellom Russland og Østerrike på den ene siden og tyrkerne på den andre.
Da krigen brøt ut, hadde Russland sikret seg en gunstig posisjon som følge av at de hadde lyktes med å oppnå en rekke avtaler med Perserriket i årene 1732 til 1736, en periode hvor perserne også var i krig med Det osmanske riket. I tillegg hadde russerne sikret seg polsk støtte ved å bidra til at August III fikk den polske tronen på bekostning av den franskstøttede Stanisław I Leszczyński. Frankrike støttet også Det osmanske riket.


== Krigsforløpet ==
Casus belli var de stadige angrepene fra Krim-tatarene i Kaukasus. I 1736 vurderte de russiske militære myndighetene det for nødvendig å innta Azov og Krim. 20. mai 1736 krysset den russiske hæren ved Dnepr med 62 000 mann under ledelse av feltmarskalk Burkhard Christoph von Münnich. Han inntok den osmanske festningen ved Perekop på Perekopeidet og Bakhtsjysaraj 17. juni. Epidemier og mangel på forsyninger førte imidlertid til at Münnich måtte trekke de russiske soldatene tilbake til Ukraina.
19. juni erobret imidlertid en russisk styrke på 28 000 mann ved Don under ledelse av grev Peter von Lacy og med støtte fra marinefartøyer på elven festningen ved Azov. I juli året etter inntok Münnick den osmanske festningen ved Otsjakiv og marsjerte senere samme måned mot Krim og slo styrkene fra Krim-khanatet i en rekke mindre slag før Karasubazar på Krim ble erobret. Men nok en gang måtte russerne trekke seg tilbake på grunn av den vanskelige forsyningssituasjonen.
I 1738 gikk Østerrike inn i krigen på russisk side, men militært sett var dette året rolig, mens det pågikk mislykkede fredsforhandlinger. 17. august 1739 sto det et større slag ved Khotyn i Ukraina, hvor de russiske styrkene under ledelse av Münnick slo styrkene fra Det osmanske riket og inntok den osmanske festningen der, samt byen Iaşi. Samtidig slo de osmanske styrkene Østerrike på Balkan og disse undertegnet 21. august en separatfred i Beograd.
Dette, kombinert med frykt for en svensk invasjon, gjorde at russerne inngikk en fredsavtale med Det osmanske riket 18. september i Nevşehir.
Sørafrikansk tegnspråk

Sørafrikansk tegnspråk (SASL) er et tegnspråk som brukes i Sør-Afrika. Språket har blitt inkludert i Sør-Afrikas grunnlov og akseptert som offisielt språk for undervisning og opplæring av døve. 
SASL har et standardisert nasjonalspråk, men har også en rekke semi-standardiserte dialekter. Statusen til SASL gjør Sør-Afrika til ett av få land som offisielt anerkjenner tegnspråk.
SASL er beslektet med britisk, irsk og australsk tegnspråk og har enkelte felles tegn med amerikansk tegnspråk.
Antall brukere vites ikke sikkert, men et anslag fra 1989 sier 12 100 brukere.


== Se også ==
Tegnspråk


== Referanser ==


== Kilder ==
SASL
Språkets typologi
Om SASL i Sør-Afrika


== Eksterne lenker ==
DeafSA Arkivert 16. august 2005 hos Wayback Machine.
Worcester Institutt for døve
Wits University Centre for Deaf Studies- senter for døvestudier
Ndebele (språk)

Ndebele er navn på to bantuspråk:

Nordndebele, snakkes i Zimbabwe
Sørndebele, snakkes i Sør-Afrika
Kritias

Kritias (gammelgresk Κριτίας, Kritías; født rundt 460 f.Kr i Athen, død 403 f.Kr. ved Mounychia nær Pireus) var en athensk oligarkisk politiker, filosof, forfatter og dikter.


== Liv ==
Kritias, sønn av Kallaischros, ble født inn i en velhavende og innflytelsesrik athensk familie. Mor til filosofen Platon, Periktione, var Kritias' kusine.
Etter at Peloponneskrigen endte med nederlag for Athen, rev Kritias og 29 andre oligarker til seg makten med hjelp av de spartanske besetterne.  Kritias var en av lederne i «de tretti tyranner», og henrettet et av medlemmene, Theramenes, da han våget å konfrontere ham åpent. Kritias, som nå var den ubestridte lederen, startet systematiske henrettelser av politiske motstandere og rike metoiker som han så konfiskerte formuene til. 
Pro-demokratiske styrker med eksil-athenere under ledelse av Thrasybulus slo oligarkenes styrker i et slag i Pireus i mai 403 f.Kr. Kritias falt i slaget, og da den nå lederløse oligark-gruppa ikke lengre var styringsdyktig, ble et demokratisk styresett gjeninnsatt ikke lenge etter.


== Verk ==
I sin egen tid var Kritias en kjent poet og lærer. Fragmenter av flere verk er bevart i andre forfatteres verk: tre tragedier, et satyrspill, en samling elegier, bøker med prekener og aforismer, en samling epideiktiske taler. Til tross for at noen av verkene har usikkert opphav, kan få greske forfattere fra antikken vise til en så allsidig litterær produksjon. Den politiske spilleren, forfatteren og filosofen Kritias var en av sin tids mest kontroversielle og gåtefulle figurer i Athen.


== Litterær figur ==
Kritias er en av de figurene som opptrer oftest i Platons dialoger, men det er omstridt hvilken Kritias som i Timaios og i Kritias forteller den platonske myten om Atlantis, Platon kan også ha ment en eldre persom med samme navn. Kritias dukker også opp i Charmides, Protagoras og i den pseudo-platonske Eryxias.
Seinere er Kritias portrettert i en rekke andre litterære verk, som i den populærvitenskapelige romanen Atom av Karl Aloys Schenzinger og i den historiske romanen Mord im Garten des Sokrates av Sascha Berst.


== Litteratur ==
Davies, J. K. (1971). Athenian propertied families 600-300 BC. London: Oxford University Press. 
Nails, D. (2002). The People of Plato: A Prosopography of Plato and Other Socratics. Cambridge: Hackett Publishing. 
Rosenmeyer, Thomas G. (1949). «The family of Critias». American Journal of Philology. The Johns Hopkins University Press. 70 (4): 404–410. JSTOR 291107. doi:10.2307/291107. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Kritias i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Egon Gottwein: Vorsokratische Philosophie. Sophistik (VS 88) Kritias, et utvalg tekster fra førsokratisk filosofi
William Morison: «Critias (c. 460-403 BC)» i Internet Encyclopedia of Philosophy
Critias of Athens: Fragments, Demonax, Hellenic Library
Sjøholt

Sjøholt er et tettsted bygda Ørskog i Ålesund kommune. Det var administrasjonssenteret i Ørskog kommune i Møre og Romsdal inntil Ørskog ble del av Ålesund 1. januar 2020. Tettstedet har 1 547 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger ved Ørskogvika i Storfjorden på Sunnmøre.
Sjøholt er et knutepunkt hvor Europavei 39, fra Romsdal over Ørskogfjellet møter fylkesvei 650 langs nordsiden av Storfjorden. Gjennom Sjøholt går Europavei 136 (E136), en europavei som går fra Ålesund gjennom Romsdalen til Dombås der den møter E6. Mellom Spjelkavik og Brastad, i Vestnes kommune, følger den samme trasé som E39. Det er ca. 30 km til Moa og 40 km til Ålesund sentrum. 10 km i nordvestlig retning ligger Skodje, 25 km i sørøstlig retning til Stordal og i nordøstlig retning til Vestnes sentrum er det ca. 25 km.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Digitalt fortalt: «Gamlekaia på Sjøholt» (skrevet av Tore Gjære, Ørskog) (besøkt 2. april 2012)
Purpurfargen

Purpurfargen (originaltittel: The Color Purple) er en amerikansk spillefilm fra 1985 regissert av Steven Spielberg.
Filmen er en filmatisering av Alice Walkers prisbelønte bok The Color Purple og handler om Celie, en ung, farget jente som vokser opp på landet i USA på begynnelsen av 1900-tallet. Vi følger henne i 30 år av hennes liv, fra og med fylte 14 år i 1909.
Filmen hadde premiere 18. desember 1985. Den ble nominert til elleve Oscar-priser, men vant ingen.
Whoopi Goldberg debuterte som filmskuespiller i rollen som Celie. Andre roller er besatt av blant annet Danny Glover og Oprah Winfrey.


== Sammendrag ==
I 1909 er Celie en afro-amerikansk jente på landsbygda i Georgia som har fått to barn sammen med sin voldelige far, og begge barna er tatt fra henne av faren som selger de til en prest og hans kone. Faren hennes gir henne deretter bort som kone til enkemannen Albert "Mister" Johnson, som allerede har tre barn og som begynner å misbruke Celie og behandler barna sine dårlig. Celies yngre søster, Nettie, den eneste personen som virkelig elsker henne, flykter hjemmefra når faren deres begynner å misbruke henne og hun går til Celie og Mister. Søstrene lover å skrive brev til hverandre, hvis de noen gang blir splittet fra hverandre. Men en dag forsøker Mister å voldta Nettie når de er på vei til skolen.
Syv år senere er Celie nå voksen og har unngått å slåss mot Mister sitt fortsatte misbruk og vold. Hans eldste sønn, Harpo, gifter seg med sin gravide kjæreste, Sofia. Etter Misters råd forsøker Harpo å overmanne og slå Sofia i et forsøk på å kontrollere henne bedre. Konfrontert med hennes egen manglende evne til å stå opp mot overgrep, råder hun også Harpo til å begynne å slå Sofia. Sofia konfronterer deretter Celie med det hun fortalte Harpo. Hun avslører også at hun har måttet bekjempe overgrep fra flere menn i deres familie. Sofia truer med å drepe Harpo hvis han bruker vold mot henne. Når Harpo ikke forandrer seg, forlater Sofia ham og hun tar barna deres med seg.


== Skuespillere ==
Danny Glover som Mister
Whoopi Goldberg som Celie
Desreta Jackson som en ung Celie
Oprah Winfrey som Sofia
Margaret Avery som Shug Avery
Akosua Busia som Nettie
Adolph Caesar som Mister's far.
Willard Pugh som Harpo
Rae Dawn Chong som Squeak
Laurence Fishburne som Swain
Carl Anderson som en prest ved navn Samuel
Grand Bush som Randy
Dana Ivey som Ms. Millie
Bennet Guillory som Grady
James Tillis som Henry "Buster" Broadnax
Leonard Jackson som Celie and Nettie's far.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Purpurfargen på Internet Movie Database 
(no) Purpurfargen hos Filmfront 
(sv) Purpurfargen i Svensk Filmdatabas 
(da) Purpurfargen i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Purpurfargen på Allociné 
(nl) Purpurfargen på MovieMeter 
(en) Purpurfargen på AllMovie 
(en) Purpurfargen på Turner Classic Movies 
(en) Purpurfargen på Rotten Tomatoes 
(en) Purpurfargen på Metacritic
C.M. Seehuus

Carl Magnus Seehuus ofte bare C.M. Seehuus (født 20. mai 1864 i Kristiansund, død 4. april 1951 i Skien) var pastor i baptistmenigheten i Skien i Telemark. Han brøt senere med baptistene og dannet en ny menighet, Menigheten i Totalen. Den kom til å bli den første pinsemenighet i Norge og Norden, senere kalt bare Tabernaklet, nå Pinsekirken Tabernaklet Skien.Han var gift med Ida B. Seehuus (født 1868 i Concord, Wisconsin, USA, død 1928 i Skien).


== Liv og virke ==


=== Studier, tidlig virke ===
C.M. Seehuus studerte ved Baptist Union Theological Seminary i Morgan Park i Chicago i årene 1885-1888. Tilbake i Norge ble han ansatt som reisesekretær i Norsk Søndagsskoleunion hvor han arbeidet ut fra Kristiania og Moss. 


=== Pastor ===
Han kom til Skien i 1895, hvor han sa ja til kallet å bli pastor i Skien baptistmenighet i 1899. 
Tidlig 1900-tallet hadde flere kristne  en lengsel etter en berøring av Den hellige ånd, og det var en lengsel etter hellighet. I 1905 var vekkelsen i Wales på sitt høydepunkt, og mange i Skien, opplevde en dyp trang i hjertet, etter en større vekkelse også i Skien og i Norge.I 1905 brøt en stor vekkelse ut i baptistmenigheten i Skien. Mange, særlig ynge mennesker ble frelst. Møtene var preget av «kraft og salvelse». Det var umulig å skaffe plass til alle som ville inn på møtene.
På slutten av 1906 eller tidlig i 1907 begynte enkelte av medlemmer i menigheten å tale i tunger, og det var helt nytt og ukjent. Mange var skeptiske. Seehuus tok dette opp som egen sak på menighetsmøtet 10. mars 1907.  Fra referatet: … Ingensinde før har alvorligere sak vært behandlet, idet der samtidig med en sterk vekkende bevegelse, en for oss ny åndsretning har grepet om seg, hvor i forbindelse med en synlig åndsfylde følger over enkelte en foreteelse, lik den i Pauli brev til Korinterne 14. kap. beskrevne tungetale, overfor hvilket menigheten har hatt forskjellige meninger …. Det ble splittelse i menigheten og det kom forslag om å forby tungetale på møtene. Saken fikk ingen løsning.


=== Splittelse ===
Den 27. januar 1908 innleverte Seehuus sin oppsigelse, med virkning fra 1. februar. Som grunn angav han en uoverensstemmelse mellom ham og en del menighetstjenere og menighetsmedlemmer angående nådegavene og deres bruk i møtene. Familien Seehuus og omtrent 25 andre meldte seg ut av Skien baptistmenighet. Seehuus dannet en ny menighet i Skien, den fikk navnet Tabernaklet. Dette var den første menighet i det som skulle bli den norske pinsebevegelsen. Menigheten ble grunnlagt 24. april 1908.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dønnestad, Hans Otto (1980). «Til skyene rekker din trofasthet. 120-års skriftet.». Besøkt 8. april 2007. 
Pinsebevegelsen i Norge. «Den første tiden. Vekkelse som ble en ny bevegelse.». Arkivert fra originalen 16. april 2007. Besøkt 8. april 2007. 


== Eksterne lenker ==
www.trygve4.tripod.com – Seehuus, erindringer
Pinsebevegelsen i Norge
Tamang Ghedung

Tamang Ghedung er den store, halvoffisielle, samlende organisasjonen for tamang-folket i Nepal.
Tamang-folket snakker et tibeto-burmesisk språk og er tradisjonelt buddhister. De er den største janjati-minoritetene i det nepalere kaller ås-distriktene, med ei befolkning på rundt 3 millioner. De har blitt utsatt for hard diskriminering under det hinduiske kongedømmet som har herska siden 1768.
Tamang Gedung er organisert i 62 av Nepals 75 distrikter, og har 500 lokale landsbykomiteer. Den er oppfatta som representativ for tamang-folket i Nepal, og samarbeider også med tamang-organisasjoner i andre land.
Organisasjonen blei starta i 1956, men under det kongelige diktaturet var den forbudt fra 1960, og blei først legal igjen etter demokratirevolusjonen Jana Andolan 1990.
Tamang Ghedung har samarbeida med Nepal Federation of Indigenous Nationalities (NEFIN). Men mens NEFIN våren 2007 har kommet til å samarbeide nært med den statig mer ekstreme madhesi-organisasjonen MJF, og også blitt anklaga for å ha blitt infiltrert av royalistiske tilhengere av kong Gyanendra, har Tamang Ghedung gått fri for kritikk av denne typen.
Da Tamang Gedung hadde sitt 6. landsmøte i Katmandu i april 2007, blei møtet åpna av ordfører i overgangsparlamentet Subash Nembang, og representanter fra alle de største partiene var med i åpningsdiskusjonen om kampanjen for en sjølstyrt Tamsaling-republikk.
Rundt 400 representanter fra 23 ulike tamang-organisasjoner deltok på landsmøtet.


== Eksterne lenker ==
(ne) Offisielt nettsted 
Nepal Tamang Ghedung meet begins (På engelsk. Nyhetsartikkel om den 6. nasjonale kongressen til Tamang Ghedung. Fra The Himalayan Times, 7. april 2007.)
Beteslekta

Beteslekta (Beta) er en gruppe planter i amarantfamilien. Den tilhørte tidligere meldefamilien.
Det er ett- og toårige urter med opprett vekst og tykke, hårløse blader. Blomstene er samlet i endestilte, aksaktige nøkler. De enkelte blomstene er små og bruskaktige. Frukten er en flat kapsel med et oppspringende lokk.


== Se også ==
rødbete
Sukkerbete
Bladbete


== Eksterne lenker ==
(en) Beter – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Beter i Encyclopedia of Life 
(en) Beter i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Beter hos Artsdatabanken 
(sv) Beter hos Dyntaxa 
(en) Beter hos ITIS 
(en) Beter hos NCBI 
(en) Beter hos The International Plant Names Index 
(en) Beter hos Tropicos 
(en) Kategori:Beta – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Beta (Betoideae) – detaljert informasjon på Wikispecies
Beta (andre betydninger)

Beta kan sikte til:

Beta (Β, β), en bokstav i det greske alfabetet
Beta (motorsykkelprodusent)
Betablokker (β-blokker), en legemiddelgruppe
Beta (botanikk), vitenskapelig navn på beteslekta
Betacam, et videobånd
Betamax, et videoavspillingssystem
Betaversjon, et stadium i utviklingen av et dataprogram
Betapartikkel, et høyenergetisk elektron eller positron
Betastråling (β-stråling), elektronstråling som følge av nedbrytning av radioaktive stoffer
Beta. Scandinavian Journal of Business Research er et forskningstidsskrift innen bedriftsøkonomi
BETA (programmeringsspråk)
Gorkha (distrikt)

Gorkha er et av Nepals 75 administrative distrikter.


== Historie ==
Distriktet har navnet etter kongedømmet Gorkha, som opprinnelig lå i det nåværende distriktet, men på 1700-tallet danna utgangspunktet for den moderne staten Nepal. Fram til 1930 var Gorkha det nåværende Nepals offisielle navn.
I distriktet ligger også den historiske byen Gorkha. Den var hjembyen til Shah-dynastiet, som har sittet på tronen i Nepal fra 1768, da kong Prithvi Narayan Shah erobra Katmandudalen. Byen Gorkha er et kjent turistmål.


== Administrativ inndeling ==
Gorkha-distriktet ligger i Ghandaki Sone i Vestregionen, vel 10 norske mil nordvest for Katmandu. Det reknes til Nepals åsdistrikter, men den nordligste delen hører til Himalaya.
Gorkha grenser i sør og vest mot distriktet Tanahu, videre nordover i vest mot Lamjung og Manang, i nord mot provinsen Tibet i Kina, i øst og sør mot Dhading, og i sør mot Chitwan.
Hovedstaden Prithvinarayan hadde i 2005 anslagsvis 27 000 innbyggere.
Antall distriktsutviklingskomiteer er 66. Bykommuner 1. Bybefolkninga i 2001 var 8,9 %.


== Nasjonale minoriteter ==
Sjøl om det herskerkende dynastiet i Gorkha snakka nepali, er distriktet historisk dominert av nasjonale minoriteter som snakker tibeto-burmesiske språk, spesielt varianter av tamang og gurung. Flere byer har newar-innslag, og den gamle borgen i Gorkha by er et berømt eksempel på newar-arkitektur. I det sørlige Gorkha fins det innslag av chepang.
Fra folketellinga i 1991 til 2001 gikk andelen hinduer ned fra 89,9 % til 72,8 %. Andelen buddhister økte fra 8,9 % til 25,2 %, andre (som bl.a. omfatter den gamle tibetanske religionen bön) fra 0,5 % til 1,1 %. Dette skyldes økt politisk og religiøs bevissthet hos de nasjonale minoritetene.


== Naturparker, høye fjell ==
I den nordligste høyfjells-delen av Gorkha-distriktet, ligger det store Annapurna naturnvernområde, som også fortsetter inn i nabostatene.
Fjellkjeden Mansiri Himal (også kjent som Gorkha-massivet) ligger i naturparken. Typisk for fjellkjeden er den voldsomme høydeforskjellen i forhold til landskapet rundt.
Manaslu, 8 163 moh, verdens 8. høyeste og nepals 7. Nepals høyeste fjell, er den høyeste toppen i Mansiri Himal. Toppen ligger i Gorkhas nordvest, nær grensa til Manang.
Nest høyeste topp i kjeden er Himalchuli, 7893 moh og verdens 18. høyeste fjell.  Kjedens 3. høyeste er Ngadi Chuli, 7 871 moh og verdens 20. høyeste. Begge ligger i Gorkhas nordvest, på grensa til Manang.


== Kjente nepalere ==
Blant kjente nålevende nepalere fra Gorkha er Baburam Bhattarai, ansett for å være nr. 2 i maoistpartiet NKP(Maobadi). Partiets mest kjente kvinnelige leder Hisila Yami, som er minister for offentlige arbeider i Nepals overgangsregjering 2007, er også født i Gorkha.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Gorkha-distriktet
Kart med helseindikatorer (på engelsk)
Betel Nærsnes

Kristi Menighet Betel Nærsnes er en pinsemenighet på Nærsnes i Asker kommune, Viken. Menigheten har i 2022, 51 tilskuddstellende medlemmer.


== Historie ==
I 1907 kom pinsevekkelsen til Norge, og i flere år var det vekkelsestider. Betel Nærsnes var blant de første menighetene som sluttet seg til den norske pinsebevegelsen allerede i 1910. Menigheten var da allerede etablert.


== Ledelse ==
Ledende eldste er Runar Høili.


== Referanser ==
Filadelfia Skiptvet

Filadelfia Skiptvet er en pinsemenighet i Skiptvet kommune i Østfold fylke. Menigheten har ca 200 medlemmer. Pastor er Jan Leon Dørum . I tillegg til pastor, består lederskapet av: Tormod Langli og Magdalena Azukah
I 1907 kom pinsevekkelsen til Norge, og i flere år var det vekkelsestider. Filadelfia Skiptvet var blant de første menighetene som sluttet seg til den norske pinsebevegelsen allerede i 1910. Menigheten var da allerede etablert.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Brox, Torill F. (redaktør). 2007. Årbok 2007. For Pinsebevegelsen i Norge. Korsets Seier Publikasjoner AS


== Eksterne lenker ==
Filidelfia Skiptvets – hjemmeside