jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Louis Braille

For brailleskriften, også kalt blindeskrift, se PunktskriftLouis Braille (utt. [lwi bʁɑj]; fransk punktskrift: ⠨⠇⠕⠥⠊⠎⠀⠨⠃⠗⠁⠊⠇⠇⠑; norsk punktskrift: ⠠⠇⠕⠥⠊⠎⠀⠠⠃⠗⠁⠊⠇⠇⠑; født 4. januar 1809 i Coupvray nær Paris i Frankrike, død 6. januar 1852) er kjent som oppfinneren av punktskriften, på mange språk også kalt braille. 
Som treåring skadet Braille sitt venstre øye. Hans far var salmaker og lille Louis ville leke med verktøyet. Mens han lekte bommet han på lærbiten han "arbeidet" med og en syl traff ham i øyet. Det oppstod en infeksjon som også spredte seg til hans høyre øye, noe som førte til at han ble blind. Da han skulle begynne på skolen satt han bakerst i klasserommet og hørte og til tross for sitt handikap ble han best i klassen, men han måtte forlate klassen siden han ikke kunne lese eller skrive. Som tiåring fikk han innvilget et stipend slik at han kunne begynne ved Institution Royale des Jeunes Aveugles (Den kongelige skole for blinde barn) hvor barna lærte praktiske håndverk (skomaker). Senere ble han lærer på skolen. På skolen lærte de blinde å lese taktile (opphøyde) gjengivelser av visuelle bokstaver. Denne formen for blindeskrift hadde en del ulemper, blant annet at brukeren ikke selv kunne produsere egne taktile tekster, og dermed ikke lese det de selv hadde skrevet eller kommunisere med andre blindeskriftlesere uten hjelp fra seende translatører/avskrivere.  
Da han var 15 år fant Braille opp et «punktsystem» inspirert av systemet til kaptein Charles Barbier de La Serre, som besøkte skolen; han hadde med seg et system som soldater på den tiden brukte for å kunne kommunisere i mørket. Serres system var basert på 12 punkter, mens Brailles system var bygd opp ved hjelp av bare 6 punkter. Senere utvidet Braille systemet til å inkluderte matematiske og musikalske tegn.
Braille døde av tuberkulose i 1852. Han er gravlagt i Panthéon, Paris. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lise Männikö, Skriften i mørket, Omnipax 2009
Mats Køber og Kari Rudjord (red), Bare røre, ikke se. Om Louis Braille, språk og skrift, Akademisk publisering 2009


== Se også ==
Liste over personer som er begravd i Panthéon i Paris
Government Communications Headquarters

Government Communications Headquarters (norsk: Statens kommunikasjonshovedkvarter; forkortet GCHQ) er Storbritannias etat for signaletterretning. Etaten er underlagt den britiske utenriksministeren.
GCHQ ble opprettet i 1946 som etterfølgeren til Government Code and Cypher School (Statens kode- og chifferskole), som hadde vært statens kryptografiske organisasjon siden 1919. Dens hovedkvarter er The Doughnut i Cheltenham.


== Se også ==
National Cyber Force
Echelon
Bletchley Park
HMGCC


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Government Communications Headquarters – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Amylnitritt

Amylnitritt, C5H11NO2, eller isoamylnitritt, er en klar gul flyktig væske med en lukt som minner om råtne epler. Stoffet er en ester (nitrittester) av isoamylalkohol og salpetersyrling (pentanol).
Amylnitritt ble oppdaget i 1857, og ble første gang beskrevet som et gunstig legemiddel mot hjertekrampe av Thomas Lauder Brunton i 1867 pga. sin evne til å utvide blodårer og slappe av glatt muskulatur. I dag blir det sjelden foreskrevet pasienter, da bedre medikamenter har kommet på markedet.
Stoffet er imidlertid populært som et rusmiddel, spesielt blant homofile menn, og blir referert til som poppers.


== Se også ==
Psykoaktivt stoff
Palmerston

Palmerston er en av de sørlige øyene i øygruppen Cookøyene.
Dette er den eneste rene atollen i den sørlige gruppen av øyer, og har samlet landareal på kun 2,6 km². Den består av 6 små sandøyer på et korallrev på 1.457 hektar. Dette er den av Cookøyene som ligger lengst unna de andre øyene. 
Øya ble oppdaget av Kaptein Cook 16. juni 1774, på sin andre reise til Stillehavet, men var ikke i land før på sin tredje og siste reise i 1777. Da var Palmerston ikke bebodd, men misjonæren William Gill fant 12 gamle graver her, som tyder på at det har bodd folk her før europeerne kom hit. Han var misjonær fra London Missionary Society, og jobbet på Cookøyene fra 1845 til 1860. 
Det bor kun 50 mennesker på øya, som alle avstammer fra den engelske eventyreren William Marsters og hans tre koner fra Cookøyene. Han bosatte seg her i 1862 og døde i 1899, men hans etterkommere lever her fortsatt, og driver bl.a. plantasjene her. Alle på øya har den dag i dag etternavnet Marsters, og de snakker fortsatt Olde English her. På det meste har det bodd 150 mennesker her. Det er ingen gjestehus å leie her for turister, men man kan bo hos lokale, noe som organiseres av den lokale kirken. Man kan kun komme hit med båt, og Taoi Shipping sender lastebåt hit fra Rarotonga annenhver måned. 
Øyas elektrisitetsforsyning blir besørget av en dieseldrevet generator. Den lokale skolen ble gjenåpnet i 2001.


== Kilder ==
BBC News - Palmerston: The island at the end of the earth (publisert/sendt 30. desember 2013) Besøkt 22. januar 2016


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted Besøkt 22. januar 2016
Tor Bomann-Larsen

Tor Bomann-Larsen (født 26. april 1951 på Jevnaker) er en norsk forfatter og tegner. 


== Bakgrunn og virke ==
Etter å ha tatt sin kunstutdanning fra Einar Granum Kunstfagskole og fra faghøyskolen i Münster i Tyskland hadde han først en kort karriere som billedkunstner. Han debuterte med egen separatutstilling i 1979, og ble innkjøpt av Nasjonalgalleriet samme år. Flere utstillinger ble det ikke, og i stedet begynte han som avistegner i avisen Ny Tid. Han har siden både utgitt tegneserier (blant annet Donald Duck og om Fridtjof Nansen), skrevet flere barnebøker, og utgitt biografier om Roald Amundsen og Sigurd Christiansen. Boka Den evige sne (1993) oppsummerer mange av hans tanker når det gjelder skisportens dominerende stilling i norsk åndsliv, et tema som går igjen i billedbøkene og tegneseriene.
I 2004 mottok han Brageprisen for Folket. Haakon & Maud, andre bind i en biografi om Haakon VII og dronning Maud. I NRK-programmet Faktasjekken kåret medlemmer i Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening Haakon og Maud-biografiene til femte beste norske bok i biografisjangeren utgitt etter 1945.Han er medlem av Det Norske Akademi for Språk og Litteratur. Han ble statsstipendiat i 2009.


== Bibliografi ==
Kongen : Haakon & Maud VIII (2019) ISBN 9788202555559
Hjemlandet : Haakon & Maud VII (2016) ISBN 9788202452643
Svaret. Haakon & Maud VI (2013)
Æresordet. Haakon & Maud V (2011)
Makten. Haakon & Maud IV (2008)
Vintertronen. Haakon & Maud III (2006)
Folket. Haakon & Maud II (2004)
Kongstanken. Haakon & Maud I (2002)
Sporet fra Ødemarken artikler (2001)
Livlegen: roman (1999) ISBN 82-02-18470-3
Det usynlige blekk: Sigurd Christiansens liv biografi (1997) ISBN 82-02-16177-0
Den siste prinsen billedbok (1996)
Roald Amundsen: en biografi (1995) ISBN 82-02-14137-0
Lille Sonjas store pappa billedbok (1993)
Den evige sne historisk essay (1993)
Roalds tur billedbok (1992)
Turen til nordpolen billedbok (1991) ISBN 82-02-13162-6
De fleste har nok med å leve : et essay om Sigurd Christiansens manglende monument biografisk essay (1991) ISBN 82-02-12916-8
Olavs første skitur billedbok (1990)
Da det gjaldt : en god nordmann står endelig frem satire (1990) ISBN 82-02-12439-5
Adolfs menn tegneserie (1990)
Den perfekte politiker satire (1989)
Drama i Bayern tegneserie (1987)
Fridjof & Hjalmar tegneserie (1986)
1905 tegneserie (1985)
Glipp 2 & jakten på åndslivet avistegninger (1982)
Glipp avistegninger (1981)


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1986 – Kultur- og kirkedepartementets tegneseriepris for barne- og ungdomslitteratur, for Fridtjof og Hjalmar
1987 – Sproing-prisen, for Drama i Bayern
1993 – Cappelenprisen
2000 – Brakeprisen, for Livlegen
2004 – Brageprisen for faglitteratur, for Folket. Haakon & Maud II
2009 – Utnevnt til statsstipendiat


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Tor Bomann-Larsen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
(en) Tor Bomann-Larsen på Internet Movie Database 
(no) Publikasjoner av Tor Bomann-Larsen i BIBSYS
(no) Tor Bomann-Larsen i Cappelen Forlag
(no) Tor Bomann-Larsen i Cappelen Publisher
(no) Tor Bomann-Larsen i NRK Forfatter
Indokina

For den franske filmen fra 1992, se Indokina (film)
Indokina (tidligere også kalt Bakindia) er en geografisk region i Sørøst-Asia, som har fått sitt navn etter den tidligere franske kolonien Fransk Indokina.Området omhandler en liten del av Sør-Kina, Kambodsja, Laos, Vietnam, Myanmar, Thailand og den delen av Malaysia som tilhører det asiatiske fastlandet (Malayahalvøya). Begrepet er spesielt praktisk i forbindelse med fauna- og artsbeskrivelser, selv om det også brukes i mange andre sammenhenger.


== Se også ==
Fransk Indokina
Sørøstasia
Asia


== Referanser ==
Equador

Equador kan vise til:

Ecuador – et land i Sør-Amerika
Equador (Rio Grande do Norte) – en brasiliansk kommune i delstaten Rio Grande do Norte
Getúlio Dornelles Vargas

Andre betydninger av Getúlio VargasGetúlio Dornelles Vargas (født 19. april 1883, død 24. august 1954) var en brasiliansk politiker og dominerte Brasils politikk i 25 år. Som president førte han en populistisk politikk.
Vargas var født i São Borja i delstaten Rio Grande do Sul. Han tok makten i Brasil ved et statskupp i 1930 og innførte et personlig diktatur med seg selv som president. Han var diktator i perioden 1930-34, president valgt av kongressen i perioden 1934-37 og diktator igjen i perioden 1937-45. I 1945 ble han tvunget av de militære til å gå av og Vargas ble da senator i Rio Grande do Sul. Han brukte denne perioden aktivt for å skaffe seg fornyet støtte. I presidentvalget i 1950 vant han også med nesten 50% av stemmene. Oppslutningen om Vargas sank gradvis gjennom hele presidentperioden, med økende krav om at Vargas måtte gå av. Da han skjønte at han ikke hadde støtte hos parlamentet eller hos de militære, begikk han selvmord i presidentpalasset i august 1954.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Getúlio Vargas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Getúlio Dornelles Vargas på Internet Movie Database
Liste over programmeringsspråk


== A ==


== B ==


== C ==


== D ==


== E ==


== F ==


== G ==


== H ==


== I ==


== J ==


== K ==


== L ==


== M ==


== N ==


== O ==


== P ==


== Q ==


== R ==


== S ==


== T ==


== U ==


== V ==


== W ==


== X ==


== Y ==


== Z ==
Måbødal-ulykken

Måbødal-ulykken var en bussulykke som skjedde 15. august 1988 ved utløpet av Måbøtunnelen på riksvei 7 i Måbødalen i Eidfjord. En buss med skolebarn og foreldre fra Kista i Sverige var på skoletur underveis til Bergen for å ta båt til Shetland. Ulykken skyldtes bremsesvikt.  Bremsene var slitt, de virket på bare to av fire hjul, og nedbremsningen fra Hardangervidda hadde ført til varmgang slik at bremsevirkningen var helt vekk i tunnelen. Under forsøk på å gire ned, koblet giret i kardangen ikke inn, og drivverket på bussen gikk i fri. Dermed virket ikke hjelpebremsen, og sjåføren fikk ikke girt ned og redusert farten i bakken som har 8 prosent stigning. Sjåføren valgte selv å legge bussen i tunnelveggen, siden farten økte og en ville vært sjanseløs i hårnålssvingene lengre nede. I et valg mellom to onder valgte sjåføren å begrense ulykken i tunnelmunningen i Måbøtunnelen. Bussen kjørte inn i den betongkledde veggen på høyre side ved tunnelutløpet. Hastigheten ble anslått til å være mellom 64 og 100 km/t da ulykken skjedde. Totalt omkom 16 mennesker, hvorav 12 barn i 11–12-årsalderen og fire voksne (foreldre og bussjåføren). 18 mennesker ble skadet.


== Se også ==
Norske katastrofer og store ulykker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Snorre Sklet, NTNU/SINTEF: Storulykker i Norge de siste 20 årene
Socialstyrelsen: Brandkatastrofen i Göteborg (svensk, se Bussolyckan i Måbødalstunneln, s. 110)
Bergens Tidende: Måbødal-ulykken 20 år etter (15. august 2008)
Bazar Forlag

Bazar Forlag var et norsk forlag stiftet av forlagsmannen Øyvind Hagen i 2002. Forlaget hadde filialer i Sverige, Danmark og Finland. Bazar Forlag utga i hovedsak oversatt skjønnlitteratur og bakgrunnen for etableringen var ønsket om å starte et uavhengig forlagshus for kvalitetslitteratur.
Bazar utgir flere bestselgende forfattere, deriblant Paulo Coelho, Dan Brown, Ildefonso Falcones, Tatiana de Rosnay, Bernard Cornwell, Katherine Pancol, Cecelia Ahern og Vikas Swarup.
Forlaget ble i 2005 utnevnt til Årets mediegaselle av Dagens Næringsliv. Forlaget har hatt en del intern turbulens, og ved flere anledninger har hele redaksjonen nedlagt sitt arbeid eller sagt opp sine stillinger. I 2009 og 2010 var Bazar et av Norges mest lønnsomme forlag; imidlertid ble forlagets danske filial slått konkurs i 2009, blant annet på grunn av en underslagsaffære. I 2016 hadde forlaget igjen ingen faste ansatte, etter at hele staben hadde sagt opp, og forlagshuset Cappelen Damm kjøpte opp samtlige aksjer, men akter å videreføre en utgivelsesprofil med vekt på oversatt skjønnlitteratur.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(no) Offisielt nettsted
Bazar

Bazar eller basar kan ha flere betydninger:

Begge stavemåter benyttes om markeder, særlig i muslimske områder.Bazar Forlag - et norsk forlag.
Bazar (bok)  - roman fra 1970 av Tor Åge Bringsværd.
Bazar (band) - var et norsk band, mest aktive i 1970-årene.
Serhij Bubka

Serhij Nazarovytsj Bubka (ukrainsk Сергій Назарович Бубка; født 4. desember 1963 i Vorosjilovgrad i Sovjetunionen, i dag Luhansk i Ukraina) er en ukrainsk tidligere friidrettsutøver. Han var førstemann i verden som hoppet over 6 meter i stavsprang. Han satte den inntil 2020 gjeldende verdensrekorden på 6,14 m 31. juli 1994 i Sestriere, Italia.
I 1978 flyttet Serhij til den ukrainske byen Donetsk med treneren sin. Han debuterte internasjonalt i 1983 da han vant øvelsen i VM i Helsingfors med 5,70 m. I årene som fulgte satte Bubka helt nye standarder i stavsprang. 13. juli 1985 hoppet han 6 meter i Paris.
I perioden mellom 1984 og 1994 forbedret Bubka verdensrekorden i stavsprang med 21 centimeter, vanligvis med 1 cm om gangen. I alt satte han 17 verdensrekorder utendørs.
Hele seks ganger ble Bubka verdensmester i stavsprang. Han vant de seks første verdensmesterskapene som ble arrangert i friidrett, i årene 1983, 1987, 1991, 1993, 1995 og 1997. I tillegg ble han olympisk mester i Sommer-OL 1988 i Seoul, og europamester i 1986 i Stuttgart.
Siden 2002 har han vært representant i det ukrainske parlamentet. Han har vært medlem av Ukrainas olympiske komité siden 2005, og ble valgt inn i IOCs utøverkomite i 1996, han ble IOC-medlem i 1999, og er fortsatt æresmedlem i IOC. Han har også vært aktiv i IAAF siden 2001, og har vært visepresident siden 2007.


== OL-medaljer ==
1988  Seoul - gull i stavsprang


== VM-medaljer ==
VM 1983  Helsingfors - gull i stavsprang
VM 1987  Roma - gull i stavsprang
VM 1991  Tokyo - gull i stavsprang
VM 1993  Stuttgart - gull i stavsprang
VM 1995  Göteborg - gull i stavsprang
VM 1997  Athen - gull i stavsprang


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Sergei Bubka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Serhij Bubka – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Serhij Bubka – Olympics.com 
(en) Serhij Bubka – Olympic.org 
(en) Serhij Bubka – Olympedia 
(en) Serhij Bubka – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Serhij Bubka – World Athletics 
(en) Serhij Bubka – Track and Field Statistics
Tonbridge and Malling

Tonbridge and Malling er et distrikt i Kent, England. Det dekker et område fra North Downs ved Burham og Snodland i nord til Tonbridge i sør. Elven Medway renner gjennom distriktet fra vest mot øst. Administrasjonssenteret er formelt landsbyen West Malling, men flere kontorer er lagt til Tonbridge og Kings Hill.


== Historie ==
Området har vært bebodd siden steinalderen. Det finnes en rekke spor fra den yngre steinalder, som megalittene Kits Coty ved Aylesford, Coldrumsteinene ved Trottiscliffe og Long Barrow ved Aldington. Det er også gjort en rekke funn fra bronse- og jernalderen. Som ellers i Kent, som var området hvor romerne gikk i land i 43, er det mange romersk funn. 
Området nærmest Tonbridge er ikke med i Domesday Book, men de fleste andre bosetninger i distriktet er nevnt. Det ble bygget slott ved Tonbridge, Allington og West Malling i det 13. århundre. Det fantes også flere større klostre, som St. Mary's Abbey fra 1092 og Aylesford Priory fra det 13. århundre. Flere herregårder fra middelalderen er bevart, blant annet Ightham Mote og Old Soar Manor.


== Kretsinndeling ==
Distriktet er delt i 26 kretser (wards), hvorav syv er bydeler i Tonbridge og resten er landkretser, basert på landsbyer.


=== Landkretser og landsbyer ===
Aylesford
Blue Bell Hill og Walderslade
Borough Green og Lenham
Ditton
East Malling,
East Peckham og Golden Green
Hadlow, Mereworth og West Peckham
Hildenborough
Ightham
Kings Hill
Larkfield (delt i to kretser, nord og sør)
Snodland (delt i to kretser, øst og vest)
Wateringbury
West Malling og Leybourne
WrothamBlant landsbyer som ligger innenfor en av disse kretsene er:

Addington
Birling
Plaxtol
Ryarsh
Shipbourne
Stansted
Trottiscliffe
Wouldham
Johan Ludvig Runeberg

Johan Ludvig Runeberg (født 5. februar 1804 i Jakobstad, død 6. mai 1877 i Borgå) var en finsk svenskspråklig forfatter og dikter. Runeberg er kjent for å ha skrevet teksten til den finske nasjonalsangen «Vårt land».


== Personlig ==
I 1831 giftet han seg med sin kusine Fredrika Tengström. Paret fikk åtte barn, hvorav to døde i ung alder:

Anna Carolina (1832 – 1833)
Ludvig Mikael (1835 – 1902)
Lorenzo (1836 – 1919)
Walter Magnus (1838 – 1920)
Johan Wilhelm (1843 – 1918)
Jakob Robert (1846 – 1919)
Edvard Moritz (1848 – 1851)
Fredrik Karl (1850 – 1884)Prosjekt Runeberg er oppkalt etter Johan Ludvig Runeberg. Det er også Runebergstårta som spises i Finland på Runebergsdagen den 5. februar.


== Bibliografi ==

Fänrik Ståls sägner (del 1-2, 1848-60)
Enkeltdikt:
Den enda stunden
Högt bland Saarijärvis moar
Lotta Svärd
Sven Dufva
Vårt landSalmer:
Bevara, Gud, vårt fosterland
En dyr klenod
Fosterlandet
Gud, se i nåd till dessa två
Han på korset, han allena
Jag lyfter ögat mot himmelen
Till natt det åter lider


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fi) Offisielt nettsted 
(en) Johan Ludvig Runeberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Johan Ludvig Runeberg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Johan Ludvig Runeberg på Internet Movie Database 
(sv) Johan Ludvig Runeberg i Svensk Filmdatabas 
(en) Johan Ludvig Runeberg hos The Movie Database 
(sv) Prosjekt Runeberg om Runeberg
Frisland

For landskapet i Nederland og Tyskland se Friesland

Frisland var en fantomøy i havområdet sør for Island som oppsto på kart på midten av 1500-tallet. Det originale kartet var basert på detaljerte reiseskildringer i et arbeid De I Commentarii del Viaggio som beretter om de to brødrene Nicolo and Antonio Zenos reiser i Nord-Atlanteren. Øya ble inkludert i mange kart i det neste århundret. Men til slutt ble det altså avslørt at øya ikke hadde rot i virkeligheten.


== Kilder ==
http://www.philaprintshop.com/zeno.html Arkivert 31. mai 2015 hos Wayback Machine.
http://dic.academic.ru/dic.nsf/enwiki/259983
Jambi

Jambi er en indonesisk provins på østkysten av det sentrale Sumatra.
Jambi grenser i nord mot provinsen Riau, i vest mot Vest-Sumatra, i sørvest mot Bengkulu og i sørøst mot Sør-Sumatra.  
De største byene i provinsen er:

Jambi – 420 400 innbyggere
Kualatungkal – 33 700 innb.
Mendahara – 56 300 innb.
Simpang – 36 700 innb.
Sungaipenuh – 96 000 innb.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jambi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
West Malling

West Malling (historisk Town Malling) er en markedsby i distriktet Tonbridge and Malling i grevskapet Kent, England. Den er formelt administrasjonssenter for distriktet, men de fleste offentlige kontorer ligger i Tonbridge eller Kings Hill. I henhold til folketellingen i 2011 har byen en befolkning på 2590 innbyggere.


== Historiske bygninger ==
Landsbyen har flere historiske bygninger, blant annet:

Et priori, som også har vært leprakoloni
Ford House, 600 år gammel hus i hovedgaten
Swan Bar, som var skysstasjon på 1700-tallet
St. Leonards tårn, et normannisk borgtårn bygget av biskop Gundolf (biskop mellom 1077 og 1108). Han sto også sto bak Rochesterkatedralen, og Det hvite tårnet, som er det sentrale tårnet i Londons festning Tower of London. Ca. 2090 opprettet Gundulf klosteret St. Mary's Abbey (også kjent som Malling Abbey) i West Malling for nonner tilhørende benediktinerordenen. Det er også en klosterkirke som har vært listet som bevaringsverdig bygg klasse II i 1966.Under den andre verdenskrig hadde det britiske flyvåpen en base i nærheten, RAF West Malling. I området hvor den lå har Kings Hill blitt anlagt, som et blandet bolig- og handelsområde. 
I 2004 hadde landsbyens innbyggere den høyeste gjennomsnittsinntekten i Storbritannia, og den hadde også den høyeste andelen av husholdninger med inntekt over 100 000 pund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) West Malling – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Panoramisk utsyn over West Malling, BBC
Malling Action Partnership, partnerskap for å utvikle en visjon for framtiden av West Malling som en markedsby.
West Malling Resource Centre Arkivert 23. januar 2019 hos Wayback Machine., uavhengig lokalt nettsted for byens historie og innbyggere
Kings Hill

Kings Hill er en ny landsby og verdslig sogn i distriktet Tonbridge and Malling i grevskapet Kent, England. Den ble grunnlagt på 1950-tallet, i et område som tidligere hadde rommet RAF West Malling, en flybase brukt under den andre verdenskrig. Den ble utviklet som et blandet bolig- og handelsområde. Målet er 2500 hjem og 1 million kvadratfot kontor-, handels- og produksjonslokaler. Flere av administrasjonskontorene til distriktet Tonbridge and Malling ligger i Kings Hill, selv om det formelle administrasjonssenteret er den gamle landsbyen West Malling like ved. Ved folketellingen i 2011 har landsbyen og sognet en befolkning på 7 770 innbyggere, noe som gjør den på størrelse med en by.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kings Hill – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Landsbyens nettsted
Kings Hill parish council
Ightham

Headcorn er en landsby distriktet Tonbridge and Malling i grevskapet Kent, England. Den er mest kjent for herregården Ightham Mote fra middelalderen, men selve landsbyen er enda eldre. I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen en befolkning på 2084 innbyggere.


== historie ==
Stedet er ikke nevnt i Domesday Book, men man mener at stedsnavnet kommer fra angelsaksisk Ehtaham, «Ehtas bosetning».
Sognekirken, viet apostelen Peter, er fra 1100-tallet. William Lambarde, den første som skrev om et engelsk grevskaps historie (A Perambulation of Kent), giftet seg i kirken i 1570. Han kone Jane døde bare tre år senere, og det finnes et monument til minne om henne i kirken. I 1643 framprovoserte sognepresten, John Gryme, et rojalistisk opprør da han nektet å avlegge troskapsed til parlamentet, og å pålegge sine sognebarn å ta eden. Soldater kom for å arrestere ham, og landsbyboerne stilte opp for å hindre dem. Etter at en av landsbyboerne hadde blitt drept trakk soldatene seg tilbake. Da det ankom forsterkninger roet opprøret seg ned. 1800-tallets store britiske operasangerinner, Adelaide Kemble, er gravlagt på kirkegården ved siden av.
I 1336 innvilget Edvard II en forespørsel om tillatelse til å holde en årlig marked i landsbyen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ightham – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Ightham Community Arkivert 21. februar 2006 hos Wayback Machine.
Historic Kent