jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
373 f.Kr.


== Begivenheter ==
Hellas
Ifikrates leder en athensk ekspedisjon som lykkes i å fri Corcyra fra Spartas beleiring.
Det antikke Hellas' by Helike blir ødelagt av et massivt jordskjelv og tsunami.
Apollos tempel i Delfi ødelegges av jordskjelv.
Persia
Den persiske kong Artaxerxes II invaderer Egypt for å bringe landet tilbake under persisk styre. Invasjonen ble ledet av Farnabazos II. Etter initiell fremgang pusher de greske leiesoldatene mot Memfis. Dog den egyptiske faraoen Nektanebos I klarte å samle sine styrker og slå tilbake den persiske invasjonen.


== Referanser ==
374 f.Kr.


== Fødsler ==
375 f.Kr.


== Fødsler ==
376 f.Kr.


== Fødsler ==
377 f.Kr.


== Fødsler ==
378 f.Kr.


== Begivenheter ==
Egypt slutten på det 29. dynasti, og starten på det 30. dynasti
379 f.Kr.


== Fødsler ==
380 f.Kr.


== Fødsler ==
381 f.Kr.


== Fødsler ==
383 f.Kr.


== Fødsler ==
385 f.Kr.


== Dødsfall ==
Aristofanes, attisk (gresk) komediedikter, f. ca. 450 f.Kr.
386 f.Kr.


== Begivenheter ==
Alliansen kongefreden ble inngått mellom Sparta og Persia
388 f.Kr.


== Dødsfall ==
Thrasybulos, athensk strategos og statsmann
389 f.Kr.


== Fødsler ==
392 f.Kr.


== Begivenheter ==
Aristofanes skriver Kvinnene i folkeforsamlingen
393 f.Kr.


== Fødsler ==
394 f.Kr.


== Fødsler ==
395 f.Kr.


== Dødsfall ==
Lysander, spartansk kommandant
399 f.Kr.


== Dødsfall ==
Arkelaos I, konge av Makedonia
401 f.Kr.


== Dødsfall ==
Agathon, gresk tragedieforfatter, f. 448 f.Kr.
Domnall I av Strathclyde

Domnall I av Strathclyde (moderne gælisk: Domhnall; moderne walisisk: Dyfnwal; moderne engelsk: Donald) var en hersker av kongedømmet Strathclyde i sydlige Skottland for en tid på begynnelsen 900-tallet og kanskje også sent på 800-tallet. 
Domnall er kjent kun fra Krøniken over kongene av Alba, som slår fast at «på denne tiden døde Doneualdus, konge av britonene». «Denne tiden» viser til regimet til kong Causantín mac Áeda (Konstantin II av Skottland) etter år 908, men før 916. Domnall var sannsynlig en slektning av Eochaid, enten gjennom dynastiet til Cináed mac Ailpín (Kenneth I av Skottland) eller det innfødte britiske dynastiet Run, men ingenting av dette kan vites med sikkerhet. Imidlertid er det fakta at Krøniken over kongene av Alba rapporterer hans død, enn noe annet, betyr at han ikke er en annen ved samme navn, Domnall mac Áeda, en senere konge i Strathclyde.


== Noter ==


== Referanser ==
MacQuarrie, Alan, «The Kings of Strathclyde», in A. Grant & K.Stringer (eds.) Medieval Scotland: Crown, Lordship and Community, Essays Presented to G.W.S. Barrow, (Edinburgh, 1993), pp. 1-19
Smyth, Alfred, Warlords and Holy Men, (Edinburgh, 1984)


== Eksterne lenker ==
Chronicle of the Kings of Alba – Krøniken over kongene av Alba
Fokker F.VII

Fokker F.VIIa/3m var et mindre tre-motors høyvinget passasjerfly, produsert av Anthony Fokkers Atlantic Aircraft Company, og senere på lisens av andre flyprodusenter, bl.a. Avro som Avro 618X (618 Ten). Den opprinnelige modellen fra 1924 var et en-motors, høyvinget fly. Men fra 1925 ble flyet produsert som et tre-motors fly og kjent under navnet Fokker Trimotor.
F.VII/3m, sammen  med den nesten identiske Ford Trimotor, var det flyet som var det selvsagte valget og som dominerete på de tidlige amerikanske flyselskapenes ruter, inntil Boeing 247 og Douglas DC-2 kom på markedet tidlig på 1930-tallet. 
En transportutgave ble produsert for det amerikanske flyvåpenet under betegnelsen Atlantic C-2. Denne må ikke forveksles med den mye senere Grumman C-2 Greyhound.


== Flyets bruk blant pionérer og oppdagere ==
I mai 1926, kun dager før Roald Amundsen fløy over Nordpolen med Luftskipet «Norge», fløy Richard E. Byrd Spitsbergen – Nordpolen – Spitsbergen med en Fokker F.VII med navnet «Josephine Ford». Det er senere fastslått at Byrd ikke nådde Nordpolen.
Richard E. Byrd med Bernt Balchen som co-pilot i Fokkeren «America», 29. juni 1927 forsøkte direkte-flyvning New York – Paris med flermotors fly. Han nødlandet utenfor Frankrikes kyst.
Charles Kingsford Smith krysset som førstemann Stillehavet, med Fokkeren Southern Cross i perioden 31. mai – 8. juni 1928, i tre etapper Oakland, California – Hawaii – Suva, Fiji, til Brisbane.
Amelia Earhart krysset som første kvinne Atlanterhavet 17. august 1928 i en Fokker F.VII kalt «Friendship» (må ikke forveksles med den senere F-27).


== Brukt av flyvåpen ==
Tsjekkoslovakia, Finland (en F.VIIa), Nederland, Nederlandsk Øst-india, Polen, Spania, De forente stater, Jugoslavia.


== Spesifikasjoner (F.VII) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bent Balchen og Tri-motor[1]
Arvid Engegård

Arvid Engegård (født 13. mai 1963 i Bodø) er en norsk musiker (fiolin og klaver) og dirigent.
Engegård er utdannet i Norge, Østerrike og USA ved Eastman School of Music (New York) under Zvi Zeitlin. Engegård ble tidlig sterkt influert av Sándor Végh, leder av  «Camerata Academia» i Salzburg, der Engegård lenge var solist og konsertmester.  
Senere ledet Engegård Orlandokvintetten i Amsterdam (1991–97). Hans samarbeid med András Schiff resulterte i utgivelsen Contrasts på Decca. Han hadde også flere engasjement i Wien (Musikverein), Lockenhaus, Salzburg og London (Wigmore Hall).
Fra 1998 var Engegård i «Munch-Trio» med Xenia Jancovic cello og Silke Avenhaus klaver; plateutgivelsen Munch Trio kom derav. I Norge var han med i «Midnight Sun Trio» med Susanne Lundeng fiolin og Knut Erik Sundquist kontrabass.
Kammerorkesteret Arctic Festival Orchestra i Harstad (2002–2004) var et prosjekt, ledet av Engegård.
Fra 2004 har han vært kunstnerisk leder for MiNensemblet, med plateutgivelsen Party Music (2004) og konsertserien «Mest Mozart».
«Engegårdkvartetten» med base i Oslo er også hans initiativ (2005–), med Atle Sponberg fiolin, Juliet Jopling bratsj, og Jan-Erik Gustafsson cello. Engegårdkvartettens første album inneholder strykekvartetter av Joseph Haydn, Edvard Grieg og Leif Solberg.
Engegård er også sentral i Lofoten Internasjonale Kammermusikkfest.  
Som dirigent har han ledet Oslo Filharmoniske Orkester, Stavanger Symfoniorkester, Kringkastingsorkestret, Sveriges Radios symfoniorkester, Det Norske Blåseensemble, og Belgrade Filharmoniske.  I dag er han leder for
Forsvarets musikkorps Nord-Norge (Divisjonsmusikken i Harstad).
Han mottok Nordlysprisen 2000 og var profilert i Nordland Musikkfestuke 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Engegård Quartet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Arvid Engegård på Discogs 
(en) Arvid Engegård på MusicBrainz 
(en) Arvid Engegård på Spotify 
(no) engegard.com
Heimevernsstaben

Heimevernsstaben (HVST) er ansvarlig for Heimevernets daglige drift. Heimevernsstaben ledes av en stabssjef som er brigader eller flaggkommandør  og består av omtrent 45 ansatte.Heimevernsstaben holdt tidligere til ved Akershus festning i Oslo, men flyttet i desember 2011 til Terningmoen i Elverum.


== Referanser ==
Ånon Egeland

Ånon Egeland (født 26. januar 1954 i Oslo) er en norsk musiker og pedagog, cand.mag. ved Universitetet i Oslo.  Han er mest kjent for sitt spill på hardingfele, munnharpe og fløyte (sjøfløyte, dobbel seljefløyte), i fremføringer av norsk folkemusikk, ofte i samspill med folkemusikk fra andre land, altså world music.
Han har flere plateutgivelser, konserter og studiomedvirkninger. I kvartett med Svein Westad, Ånon Egeland, Rune Martinsen og Hallgrim Berg turnerte han med Partita for fire munnharper (2004).
Egeland var sentral i etableringen av folkemusikklinja på folkehøgskolen i Fagernes, der han også undervise (1988–96).  Han er i dag høgskolelektor ved Høgskolen i Telemark.


== Utgivelser ==
I heitaste slåtten, med Per Midtstigen,  Grappa Musikkforlag LP 1977; Heilo/Grappa CD HCD7071 1999
Norske strøk, med Per Midtstigen, Grappa Musikkforlag, HK7014, 1982
For borgere og bønder, med Hans Olav Gorset,  Polygram NKFCD 50025-2, 1989
Höök, med Magnus Gustavsson, Mikael Marin, Susanne Rosenberg and Mads Olovsson.  Drone DROCD007, 1995
Folk Music from Norway, m.fl. Grappa Musikkforlag HCD 7078, 1993
Musikk fra Christopher Hammers tid, med Lars Klevstrand, Knut Johannesen, L. Solberg o.a.  Utgitt med boken «Christopher Hammer Norsk Kogebog 1793», Hroar Dege Landbruksforlaget, 1994
Segner Syng, med Ragnhild Furholt, Grappa Musikkforlag HCD 7128, 1997
Norsk Folkemusikk 2 (Agder), Grappa Musikkforlag GRCD4062, 1997
Skjemt og sjanti, med Frode Nyvold, Grappa Musikkforlag HCD 7137, 1998
Ånon, Grappa Musikkforlag HCD 7136, 1999; NorthSide (USA) NSD6037, 1999
Slåtter på Vandring, m.fl. Musikk til "reisande spelemenn", dobbel-CD, 2002
Sorpesoll, med Mikael Marin, Taragot Sounds, 2017
Egeland/Edén/Marin Vol 1, med Mats Edén og Mikael Marin, 5b.no AS / Taragot, 2019
Farvel, farvel, med Mikael Marin, Taragot, 2021


== Utmerkelser ==
Spellemannprisen 1977 i klassen folkemusikk/gammaldans for I heitaste slåtten sammen med Per Midtstigen
Nominert til Spellemannprisen 1982 i klassen folkemusikk for Norske strøk sammen med Per Midtstigen
Nominert til Spellemannprisen 1990 i klassen folkemusikk/gammaldans for For borgere og bønder sammen med Hans Olav Gorset
Folkelarmprisen 2017 i klassen tradisjonelt samspill for Sorpesoll sammen med Mikael Marin
Nominert til Spellemannprisen 2017 i klassen folkemusikk/tradisjonsmusikk for Sorpesoll sammen med Mikael Marin
Nominert til Folkelarmprisen 2019 i klassen tradisjonelt samspill for Egeland/Edén/Marin Vol 1, sammen med Mats Edén og Mikael Marin
Nominert til Folkelarmprisen 2021 i klassen tradisjonelt samspill for Farvel, farvel, med Mikael Marin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ånon Egeland på Discogs 
(en) Ånon Egeland på MusicBrainz
Tōru Kamikawa

Tōru Kamikawa (født 8. juni 1963 i Kagoshima, Japan) er en japansk tidligere fotballdommer. Han dømte VM i 2002 i Japan og Sør-Korea og i 2006 i Tyskland. Kamikawa dømmer også landskamper og andre kamper i Asia. Han dømte bronsefinale i VM mellom Tyskland og Portugal.


== Kamper i VM som hoveddommer ==
2002:

 Irland - Kamerun  (gruppespill)2006:

  Polen - Ecuador   (gruppespill)
  England - Trinidad og Tobago   (gruppespill)
  Tyskland - Portugal  (bronsefinale)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tōru Kamikawa – Transfermarkt (dommer) 
(en) Tōru Kamikawa – WorldFootball.net (dommer) 
(en) Tōru Kamikawa – Soccerway 
(en) Tōru Kamikawa – PlaymakerStats.com (dommer)
Shamsul Maidin

Shamsul Maidin (født 16. april 1966 i Singapore) er en fotballdommer fra Singapore. Han dømmer i Asias store cuper, og dømte også i VM 2006.


== Kamper i VM 2006 som hoveddommer ==
  Trinidad og Tobago - Sverige   (gruppespill)
  Mexico - Angola   (gruppespill)
  Costa Rica - Polen   (gruppespill)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shamsul Maidin – Transfermarkt (dommer) 
(en) Shamsul Maidin – WorldFootball.net (dommer) 
(en) Shamsul Maidin – Soccerway 
(en) Shamsul Maidin – PlaymakerStats.com (dommer)
Advokatfirmaet BA-HR

Advokatfirmaet BAHR AS (BAHR) er et norsk forretningsadvokatfirma, etablert i 1966. Firmaet har nær 200 ansatte, i overkant av 130 jurister. Selskapet har sitt hovedkontor i Oslo. BAHRs praksis dekker alle forretningsjuridiske disipliner.


== Lokaler ==
I 2012 flyttet BAHR til nytt, eget bygg med adresse Tjuvholmen allé 16 på Tjuvholmen i Oslo, tegnet av den italienske arkitekten Renzo Piano.


== Se også ==
Tore Tønne
Kari Breirem


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
BA-HRs nettsted, om Ba-HR
Vil saksøke BA-HR
Stavanger Aftenblad: Tilbakeblikk på Tønne-saken, 5 år etter. Desember 2007
Essam Abd El Fatah

Essam El Deen Abd El Fatah (født 30. desember 1965 i  Kairo, Egypt) er en egyptisk fotballdommer. Han har dømt blant annet VM-kvalifisering og OL, og var en av 23 dommere som dømte i VM 2006. Han fikk en kamp i det mesterskapet.


== Kamper i VM som hoveddommer ==
  Australia - Japan   (gruppespill)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Essam Abd El Fatah – Transfermarkt (dommer) 
(en) Essam Abd El Fatah – WorldFootball.net (dommer) 
(en) Essam Abd El Fatah – Soccerway 
(en) Essam Abd El Fatah – PlaymakerStats.com (dommer)
Coffi Codjia

Coffi B. Codjia (født 9. desember 1967 i Benin) er en beninsk fotballdommer. Han dømte VM i 2002 og 2006, og har dømt to Afrikamesterskap.


== Kamper i VM som hoveddommer ==
2002:

 Costa Rica - Tyrkia  (gruppespill)2006:

 Ecuador - Costa Rica   (gruppespill)
 Saudi-Arabia - Spania   (gruppespill)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Coffi Codjia – Transfermarkt (dommer) 
(en) Coffi Codjia – WorldFootball.net (dommer) 
(en) Coffi Codjia – Soccerway 
(en) Coffi Codjia – PlaymakerStats.com (dommer)
Innkast

Et innkast er når ballen kastes inn på banen igjen hvis den går over en av sidelinjene i fotball, håndball eller basketball. Hvis en av spillerne på motstanderlaget var sist nær ballen når den går over sidelinjen, er det ditt lags ball, og omvendt.


== Praktisering i de ulike sportene ==
Det er forskjellig hvordan innkast praktiseres i de ulike sportene:

I fotball må ballen kastes med begge hendene, med begge beina i bakken og før ballen kommer foran hodet. Kasteren må også stå bak sidelinjen som er markert med en hvit strek, men dette gjelder ikke på kortsidene, de såkalte dødlinjene, da det blir hjørnespark eller målspark dersom ballen går utenfor disse.
I basketball må personen som kaster, kun stå bak en av sidelinjene, enten kortsiden eller langsiden. Det er ingen regler om hvordan en spiller skal ta et innkast, sett bort ifra at innkastet må kastes med én eller to hender.
I håndball må spilleren som kaster inn ballen, stå bak sidelinjen, og ballen må kastes med én eller to hender.
Dersom ballen eller pucken går over vantet i innebandy eller ishockey, blir det ikke innkast, men frislag eller dropp.


== Kilder ==
(no) Innkast i Store norske leksikon
Fotballkamp

En fotballkamp for senior-spillere varer i to omganger à 45 minutter, altså til sammen 90 minutter. I kampen er det en pause på ca. 15 minutter mellom hver omgang. Dommeren kan legge til tilleggsminutter etter hver omgang hvis det har vært bytter av spillere eller skader som har tatt mye tid, eller mye uthaling av tid. I landskamper og andre kamper på høyt nivå er det fjerdedommeren som bestemmer antall tilleggsminutter.
Hvis det er uavgjort etter 90 minutter i cupspill, blir det enten spilt ekstraomganger, eller omkamp senere. Hver ekstraomgang er på 15 minutter. Står det uavgjort etter to ganger 15 minutter, blir det straffesparkkonkurranse. Der får hvert lag fem straffespark. Er det fremdeles uavgjort etter at hvert lag har tatt fem straffespark, får hvert lag ett nytt straffespark helt til en avgjørelse har falt.
Golden goal og silver goal er henholdsvis første målet vinner i ekstraomganger, og det laget som har flest mål når ekstraomgangen (første eller andre) er ferdigspilt.
I aldersbestemte klasser er spilletiden kortere. I seniorkamper for kvinner i Norge var spilletiden tidligere 80 minutter.
Dommeren kan selvsagt blåse av kampen før full tid dersom han eller hun finner det absolutt nødvendig. Dersom det skjer, er hovedregelen at kampen skal spilles på nytt senere, dersom ikke annet er bestemt i regelverket for konkurransen (serie, cup eller annet). [1] Arkivert 29. juni 2006 hos Wayback Machine.


== Kuriositeter ==
I 1987-sesongen i Norge ble det spilt straffesparkkonkurranse etter hver seriekamp som endte uavgjort. Vinneren av straffesparkkonkurransen fikk to poeng, mens taperen fikk ett poeng. Dette forsøket varte imidlertid bare i én sesong. Lignende regler har vært brukt i enkelte andre land, for eksempel i seriespill i USA.
Hvis et lag har færre enn syv spillere på banen, enten på grunn av mange skader eller mange utvisninger, vil kampen vanligvis bli stoppet. Dette er imidlertid ingen fast regel fra fotballens internasjonale lovkomité, men en anbefaling som hvert enkelt fotballforbund kan vedta som regel. [2] Arkivert 13. juni 2006 hos Wayback Machine.
Hvis det dømmes straffespark mot slutten av en omgang, skal omgangen ikke avsluttes før straffesparket er tatt.
Rekorden for antall omkamper i den engelske FA-cupen ble satt i 1971. Da vant Alvechurch 1–0 over Oxford City i den 5. omkampen i 4. kvalifiserende runde. I dag avgjøres imidlertid FA-cup-kamper etter ekstraomganger og straffesparkkonkurranse hvis det er uavgjort etter ordinær spilletid. (Kilde: Mike Collett: The Guinnes record of the FA Cup, ISBN 0-85112-538-7)
Det er antatt at verdensrekorden i antall straffespark i en straffesparkkonkurranse i en kamp på internasjonalt nivå er fra Copa Libertadores i Sør-Amerika i 1992. Etter at begge kampene i semifinalen mellom Newell's Old Boys og América hadde endt 1–1, trengte lagene 13 straffespark hver for å komme til en avgjørelse. Newell's Old Boys vant til slutt straffesparkkonkurransen 11–10. Det har imidlertid vært straffesparkkonkurranser på lavere nivåer som har vart betydelig lengre. (Kilde: The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation)
Fransiskushjelpen

Fransiskushjelpen er en karitativ katolsk organisasjon startet i 1956 av Brita Collett Paus. Den ideelle organisasjonen er knyttet til Fransiskanerordenen i Den katolske kirke, og yter hjelp til alvorlig syke, døende mennesker og mennesker i nød. Arbeidet utføres i «Frans av Assisis ånd» og er åpne for alle uansett livssyn.
Da Fransiskushjelpen startet i 1956 var alle medarbeidere engasjert på frivillig basis. Etter mange års utvikling består Fransiskushjelpen av både ansatte og frivillige.
«Besøkstjenesten», «Fratello Oppsøkende Tjeneste» (på gata i Oslo sentrum blant rusmiddelavhengige, kvinner og menn i prostitusjon, uteliggere og sinnslidende) og «sorgtjenesten» drives i hovedsak av frivillige medarbeidere. En lønnet leder koordinerer disse tjenestene. I tillegg til Fratello Oppsøkende Tjeneste består Fransiskushjelpens gatetjeneste også av «Sykepleie på hjul», en bobil som på dagtid (hverdager) yter sykepleiefaglige tilbud til folk som lever mye av sitt liv på gata. Pleietjenesten hjelper alvorlig syke og døende og deres pårørende i deres private hjem.
Fransiskushjelpen ble tildelt Livsvernprisen av organisasjonen Menneskeverd i 1998.


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Hroar Dege

Hroar Dege (født 25. juni 1930 i Fredrikstad, død 2. september 2003) var en norsk kokk, forfatter og forretningsmann, eier og driver av spisestedene «Det blå kjøkken» på Solli plass, som han startet i 1969 (og som senere fikk navnet «Tre Kokker» i partnerskap med Arvid Skogseth), samt «Soria Moria Restaurant» på Torshov.  
Dege arbeidet før det som kjøkkensjef ved Norsk Folkemuseum (1954–), var commis ved Hotel Viking i Oslo og senere kjøkkensjef ved Farris bad i Larvik.  
Han skrev en rekke bøker om matlaging og fikk sendetid på NRK. Dege  var norsk dommer i kokkekonkurransen Bocuse d`Or i 1987, 1989 og 1991.
Ellers  drev han import av uvanlige ingredienser, som Maldonsalt, og forestod flere restaureringer av eldre bygninger, som Spinnerigården i Son, Moss Hotell i Moss (1969), Lille Frogner hovedgård og Egelands jernverk i Gjerstad, der han også var bosatt. Hans boksamling ble auksjonert på Sotheby's i London i 2005.


== Verv og premier ==
St. Olavs Orden, ridder av 1. klasse, i 2002, for «fremme av norsk mat- og kjøkkenkultur».
franske Ordenen for landbruksfortjenester.
medlem av den franske «Den gyldne kumage»
æresmedlem i den norske Akevittens venner den 16. mars 2000


== Utgivelser ==
Hroar Dege (1963). Fra mitt blå kjøkken. Mortensens forlag. 
Hroar Dege (1964). Mat for venner. Mortensens forlag. 
Hroar Dege (1995). Fra Neptuns gaffel: en kokebok om fisk og skalldyr. Aschehoug. 
Hroar Dege (1994). Christopher Hammer: Norsk Kogebog, 1793, noen glimt av justisråden, hans samtid og hans kjøkken. Landbruksforlaget. ISBN 82-529-1659-7. 
Hroar Dege (1997). Historien om de norske akevitter: aqua vitae fra trolldomskunst og magi til moderne industri fortalt i tekst og bilder. Kilde forlag, Arendal. 
Hroar Dege (1999). Beretninger om øl. Fra næring til nytelse, en faction i tekst og bilder. Kilden forlag. 


== Referanser ==
Johan Nymo

Johan Nymo (født 4. august 1908, død 27. august 1997 i Andselv) var en norsk lærer og folkemusiker.  
Han var med og etablerte samt dirigerte Sørreisa mannskor (1939), ledet Målselv Spelmannslag (1949), og var også leder i Troms Mållag en periode på 1970-tallet.  Ellers var han sentral i prosessen som på 1940-tallet gjorde «Målselvbindingen» (stramming frampå tåa, slik som den kjente Kandahar-bindingen) kjent i det nasjonale skigåing-miljøet. Johan Nymo gjorde et stort innsamlingsarbeid av folkemusikk i Målselv, og må dermed ha æra for at mange av slåttene og sangene ikke døde ut. På 50-60-tallet syklet han milevis rundt med en bandspiller på bagasjebæreren for å bandfeste slåtter og intervjue gamle spillemenn. Man kan klart si at han var ei ildsjel som sørga for at en kulturarv ikke gikk bort; en arv som hadde sine røtter i utvandringa fra dalførene i Midt-Norge for over 200 år siden.
Han mottok Blixprisen 1986.
Johan Nymo var far til folkemusiker Svein Nymo og bestefar til musiker Anne Nymo Trulsen.


== Utgivelser ==
ABC i felespel med slåttegrep, med skisser av May Karen Pedersen, 1979
Spelmenn og spelmannsarv i Målselv, noter og notater, 1982
Frode Fjellheim

Frode Fjellheim (født 27. august 1959 i Mosjøen) er en sørsamisk musiker (piano og synthesizer), komponist og vokalist (joik).
Fjellheim er professor i musikk ved Nord universitet.


== Virksomhet ==
Han er utdannet ved Trøndelag musikkonservatorium (1980–84) og bosatt i Trondheim der han har vært frilans musiker og komponist, bl.a. i oppsetninger ved Trøndelag Teater, med Rikskonsertene.
Han har skrevet bestillingsverk til bl.a. Festspillene i Nord-Norge (2000) og Telemarkfestivalen (Sørsamar rundt Hardangervidda med bl.a. Transjoik, 2003), Vinterfestuka i Narvik (Àhkunjárga eller Tøtta sitt ness, 2006) og Osafestivalen (Biejjien vuelie - Solkvad, 2011)
Siden 1997 har han også komponert musikk for dokumentarer og serier på NRK og en rekke kortfilmer.
På 1990-tallet ledet han sitt «Jazz Joik Ensemble» til plateutgivelser; bandet er i dag kjent under navnet Transjoik som har fire plateutgivelser. Fjellheim var også med i «Tango Concertino».
Andre artister han har samarbeidet med i plateutgivelser er Iren Reppen, Annbjørg Lien, Sverre Porsanger, Ella Holm Bull, Tone Hulbækmo, Hans Fredrik Jacobsen, Cantus, Ulla Pirttijärvi, Hildegunn Øiseth, Anne Vada, Mari Boine og Kolbjørn Botten. Fjellheim driver også eget musikkforlag, Vuelie.
Han har komponert åpningslåten til Disney-filmen Frost (Frozen), 2013.


== Utgivelser ==
Soloalbum1991: Sangen Vi Glemte — Mijjen Vuelieh (Iđut)
2004: Aejlies Gaaltije — The Sacred Source (Vuelie)
2011: Biejjien vuelie – Solkvad (Vuelie)Med Frode Fjellheim's JazzJoik Ensemble - Transjoik1994: Saajve Dans (Iđut)
1998: Mahkalahke (Atrium)
2001: Meavraa (Atrium)
2004: Uja Nami (Vuelie)
2005: Bewafá (Vuelie), med Sher Miandad KhanSamarbeidMed Ulla Pirttijärvi:

1997: Ruossa Eanan
2002: Máttaráhku Askái
2008: Áibbašeabmi (Vuelie)Med Bárut

2011: Bálggis (Vuelie) Vinner av Spellemannprisen 2011 i Åpen klasseMed  KORK (Kringkastingsorkestret) og Mari Boine

2013: Gilvve gollát (Sow Your Gold)Med  Hildegunn Øiseth

2013: Valencia (Vuelie)Med Sharaka Ensemble 

2015: Never again (Vuelie)Med Anne Vada

2015: As I Walk (Vuelie)Med Katarina Barruk 

2015: Báruos (Vuelie)


== Bibliografi ==
Joik for kor, (Vuelie 2002)
Med joik som utgangspunkt, (Vuelie 2004)


== Utmerkelser ==
Statens arbeidsstipend (1993–1996).
Spellemannprisen 2004 åpen klasse, for Aejlies Gaaltiie – the Sacred Source 
Sør-Trøndelag fylkes kulturpris, 2007
Umeå sameforenings ærespris, 2007
Liv Ullmann-prisen, 2015
Hilmar Alexandersens musikkpris, 2015
Gammleng-prisen 2016 i åpen klasse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frode Fjellheim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Frode Fjellheim hos Nationaltheatret 
(en) Frode Fjellheim hos Internet Broadway Database 
(en) Frode Fjellheim på Discogs 
(en) Frode Fjellheim på MusicBrainz 
(en) Frode Fjellheim på Spotify 
(en) Frode Fjellheim på AllMusic 
Frode Fjellheim på Facebook