jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Geilo flyplass, Dagali

Geilo flyplass, Dagali (tidligere Geilo lufthavn, Dagali) er en privat flyplass som ligger 3–4 km øst for Dagali, øverst i Numedal, i Hol kommune i Viken.
Flyplassen hadde tidligere status som lufthavn, med kommersiell passasjertrafikk til Oslo (Fornebu) og Stavanger.
Flyplassen eies av Geilo Lufthavn Dagali AS, et aksjeselskap stiftet 22. november 1975. Tidligere ble den drevet av selskapet Geilo Lufthavn Dagali Drift IKS, som ble avviklet høsten 2004. Det er inngått en avtale om utleie av anlegget til Dagali Rafting AS og Dagali Action Park AS, men flyplassen vil være åpen for småfly i sommerhalvåret og om vinteren når det er brøytet.
Frekvens 121,300 MHz for blindsending skal brukes som generell flykommunikasjonsfrekvens. PPR (Prior permit required) kreves, mobiltel: 900 22 804 / 908 67 209 eller 975 31 353. PPR  skjema kan også brukes
Lufthavnen er tatt ut av AIP Norge og det utstedes ikke lenger NOTAM.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dagali flyplass
Dagali på norskeflyplasser.no
Mørketid

Mørketid er et naturfenomen som inntrer om vinteren, og bare noe nord for den nordlige polarsirkelen og tilsvarende syd for den sydlige polarsirkelen. I praksis er det områdene i Arktis som dette har betydning for menneskeheten, ettersom det ikke bor folk naturlig syd for den sydlige polarsirkelen (kun på forskningsstasjoner  i Antarktis). I denne perioden av året går Solens bane i sin helhet under horisonten, selv når den er på sitt høyeste (ca. midt på dagen). Mørketiden har kortest varighet ved polarsirklene, øker i lengde mot de respektive polene og er på sitt lengste på selve polpunktene, der varigheten er nesten seks måneder.


== Utbredelse av mørketid ==
Det er en utbredt oppfatning at polarsirklene, som ligger på 66°33′50″ danner grensene for mørketid og tilsvarende for perioden med midnattssol. På grunn av lysbrytningen i Jordens atmosfære, blir sollyset avbøyd («bøyd nedover») på sin vei gjennom luftlagene og tilsynelatende løftes solen høyere på himmelen. Som en følge av dette fenomenet flyttes grensen for mørketiden nordover (og tilsvarende sydover på den sydlige halvkule) med omkring 0,5°.Av denne grunn har Bodø på 67°16', som ligger 78 km nord for polarsirkelen, ikke virkelig (astronomisk) mørketid ettersom solranden så vidt kommer over horisonten selv ved vintersolverv. Et av de nordligste stedene i Norge som ikke har virkelig mørketid er Landegode på 67°23, hvilket er 91 km nord for polarsirkelen. Blant de sydligste stedene som har virkelig mørketid er Røst på 67°31', hvor mørketiden varer fra 16. til 27. desember. Avstanden til polarsirkelen er 106 km. Alle disse stedene har fri sikt mot syd, så det er mulig å få dette bekreftet med solobservasjoner.


== Varighet av mørketid i Norge ==
Datoene i tabellen angir når solen ikke kommer over horisonten, såkalt astronomisk mørketid. Ettersom dette forutsetter fri sikt mot syd, varer i praksis mørketiden lenger de fleste steder, ettersom fjell i syd sperrer for solen når den står lavt på himmelen. Dette kan også være tilfelle langt syd for polarsirkelen på steder der det er høye fjell mot syd. Blant annet oppleves det som mørketid i Rjukan som ligger på 59°53' (samme breddegrad som Oslo) fra september til mars på grunn av fjellene i den trange Vestfjorddalen.


== Polarnetter ==

På grunn av skumringseffekten innebærer mørketid imidlertid ikke nødvendigvis at det er «bekmørkt» 24 timer av døgnet, på samme måte som det ellers er skumringstimen før soloppgang og etter at solen går ned ellers i året. De døgn i mørketiden da solen ikke kommer høyere enn 6° under horisonten og man derfor ikke har tussmørke, kalles polarnetter. Grensen for polarnatt ligger på ca 72°34', så man må så langt nord som til Bjørnøya eller Svalbard for å oppleve dette i Norge.


== Se også ==
Natt
Midnattssol
Tussmørke


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mørketidsdatoer hos yr.no Arkivert 31. desember 2011 hos Wayback Machine. (engelsk)
Om mørketiden hos met.no
Mette Janson

Mette Janson (egentlig Mette Henrietta Jane Bleness Janson, født 1. mai 1934 i Bergen, død 24. november 2004) var en norsk journalist. Hun vokste opp i Oslo og tok teaterutdannelse ved Royal Academy of Dramatic Arts i London. Etter en tid som trainee i fjernsynsproduksjon og journalistikk i Detroit og New York, kom hun tilbake til Norge i 1959 og ble ansatt som første kvinnelige medarbeider i Dagsrevyen samme år. Hun jobbet i NRK til hun ble pensjonert i 2001.


== Programleder (utvalg) ==
I 1960-årene ble det en del reaksjoner på en programserie om seksualitet der hun var programleder. I 1971 var hun programleder sammen med Eva Brustad for programserien Adams Eva, som ble beskrevet som en «dokumentarserie om kjønnsroller sosialt og mentalt». I 1995 og 1996 var hun aktuell med en serie portrettprogrammer på NRK med samletittelen Jansons Fristelse.Hun mottok flere utmerkelser for arbeidet sitt, blant annet Kongens fortjenstmedalje i gull og YS' likestillingspris.


== Seniorsaken ==
Som pensjonist engasjerte hun seg i Seniorsaken, der hun var generalsekretær og medlem av organisasjonens råd. Hun døde i en alder av 70 år.


== Familie ==
Hun var gift med skuespilleren Magne Bleness og var søster til musikeren Alfred Janson.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mette Janson på Internet Movie Database
Rema 1000

Rema 1000, stilisert som REMA 1000, er en norsk franchisekjede med dagligvareforretninger som eies av Reitan Retail.
Den første butikken ble startet av forretningsmannen Odd Reitan i samarbeid med hans far Ole Reitan 15. februar 1979 på Bromstad i Trondheim, under navnet Rema 600. Året etter ble det åpnet en butikk i Mo i Rana, og butikkens navn ble endret til Rema 1000. Butikken var laget med utgangspunkt i forretningsmodellen til tyske ALDI.
Per oktober 2020 hadde kjeden 1 001 butikker, hvorav 649 i Norge og 352 i Danmark. Butikk nummer 1 000 åpnet 1. oktober 2020 kl. 10.00 på Ranheim i Trondheim, og butikk nummer 1 001 åpnet 1. oktober 2020 kl. 10.01.Navnet Rema har sin bakgrunn i ordene Reitan og mat.


== Rema 1000 i Norge ==

Per 2016 var Rema 1000 Norges største dagligvarekjede målt i omsetning, på tross av at Kiwi hadde flere utsalgssteder. Selve butikkene i Rema 1000-kjeden drives hovedsakelig etter franchisetakerprinsippet. Rema 1000 Norge består av et hovedkontor på Ensjø i Oslo, samt ti regionkontor og fem distribunaler. Hovedkontorets oppgaver omfatter felles markedsføring og innkjøp, økonomi og IT, samt drift, etablering og sentrale støttefunksjoner. Regionkontorene er servicekontorer for butikkene i regionen, og tar seg av regional markedsføring og etablering av nye butikker i sitt område.


=== Egne merkevarer ===
Rema 1000 har flere egne merkevarer (såkalte EMV-er): 

REMA 1000 (tørrvarer)
PRIMA (laveste pris)
Softstyle (hygieneprodukter)
Fiskeriet (sjømat)
Solvinge (Norsk kylling AS) (100 % eierandel)
Norske bryggerier AS (100 % eierandel)
Stanges Gårdsprodukter (95 % eierandel)
Kolonihagen (82 % eierandel)
Grans bryggeri (50 % eierandel)
Spekeloftet (pinnekjøtt) (50 % eierandel)
Kjeldsberg kaffebrenneri (50 % eierandel)
BAMA Gruppen (20 % eierandel)Konsernet har også og eierandeler i flere foretak som leverer varer til REMA-butikkene.


=== Overtagelse av Lidl Norge ===
Den 14. mars 2008 signerte Rema 1000 en kontrakt som sikret dem all Lidls virksomhet i Norge. I oktober 2009 ble det kjent at Reitangruppen betalte 1,918 milliarder kroner for alle eiendommer som Lidl Norge eide og samtlige av Lidls butikker, lager, hovedkontor og ansatte.


=== Distribunaler og regioner ===
Rema 1000 Norge er inndelt i 12 regioner, og har 6 distribunaler.


== Se også ==
Kuttisme


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rema 1000 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  Wikiquote: REMA 1000 – sitater
Reitan (selskap)

Reitan AS (offisiell skrivemåte REITAN AS, og  het tidligere Reitangruppen) er et familieeid selskap med hovedkontor på Lade gård i Trondheim. Selskapet ble til som et resultat av samarbeidet mellom Ole Reitan og hans sønn Odd Reitan på 1970- og 1980-årene. I dag står Odd og hans sønner Ole Robert og Magnus Reitan som offisielle eiere av selskapet.


== Forretningsområder ==
Reitan AS består av tre forretningsområder: 

Reitan Retail er et handelshus som omfatter konseptselskapene REMA 1000 Norge, REMA 1000 Danmark, Reitan Convenience og Uno-X Mobility.Reitan Eiendom har tre satsingsområder: Sentrumseiendom i Trondheim, Bergen og Oslo, Logistikk- og industrieiendom i Skandinavia og Handelseiendom i Skandinavia.Reitan Kapital er et investeringsselskap som ivaretar og utvikler finansielle verdier for REITAN.I tillegg driver Reitan AS Britannia Hotell  i Trondheim.
Innenfor retail opererer gruppen med selskapene REMA 1000, Narvesen, 7-eleven, YX, Pressbyrån (Sverige), R-kioski (Finland), R-kiosk (Estland og Litauen), Lietuvos Spauda (Litauen), Uno-X Automat, YX Betjent, Uno-X Mobility og Uno-X Smøreolje. Samlet omsetning i 2018 var på 95 milliarder kroner. Reitangruppen  beskjeftiger 38 000 mennesker.Selskapet endret navn til Reitan AS fra Reitangruppen AS i november 2020. Bedriften slo også sammen selskapet til 3 ulike satsingsområder: Reitan Kapital AS (Finans -og verdipapir), Reitan Retail (Rema 1000 Norge, Rema 1000 Danmark, Reitan Convenience og Uno-X Mobility) og Reitan Eiendom AS (Eiendomsinvesteringer). 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Reitangruppen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dølle Døck

Dølle Døck er en tegneserie av Tommy Sydsæter og Dick Kolby, hvor hovedpersonen har samme navn. Serien parodierer Donald Duck ved å portrettere en vulgær og sexfiksert Donald-lignende figur, gjerne med godt synlige kjønnsorganer. I likhet med Donald går Dølle ikledd matrosdress og uten bukse. Andre kjennetegnet ved Dølle er et bein i hodet, og at han åpner ølflasker med øyet. Dølle Døck var lenge en av hovedseriene i bladet Pyton. 


== Sammenligning mellom Dølle- og Donald-verdenen ==
Donald Duck – Dølle Døck
Dolly Duck – Dølly Døck
Ole Duck – Ølle Døck
Dole Duck – Bølle Døck (Noen ganger kalt Dølle Døck Jr.)
Doffen Duck – Døffen Døck
Skrue McDuck – Skrølle McDøck (Kjent som Onkel Skrølle)
Jensen – Freddy
Petter Smart – Fetter Fart
Mikke Mus – Møkka Mick
Langbein – Kortbein
Elisabeth av Bayern (østerriksk keiserinne)

Elisabeth Amalie Eugenie av Bayern (født 24. desember 1837 i München, død 10. september 1898), av huset Wittelsbach, var keiserinne av Østerrike og dronning av Ungarn gjennom sitt ekteskap med keiser Frans Josef av Østerrike-Ungarn. 


== Biografi ==
Hun var datter av hertug Maximilian Joseph av Bayern og prinsesse Ludovika av Bayern, datter av kong Maximilian I av Bayern. Hun ble kalt Sisi av familie og venner.
Elisabeths liv har vært gjenstand for en omfattende romantisk mytos, som har resultert i en rekke bøker og filmer og gjort henne svært populær. Hun er ofte blitt sammenlignet med Diana, prinsessen av Wales.
Elisabeth ble i sin tid sett på som den vakreste kvinnen i verden.
Hun ble myrdet av den italienske anarkisten Luigi Lucheni (1873–1910) i Genève i 1898. Hennes sønn, Rudolf av Østerrike, døde i Mayerlingdramaet 1889. Ektefellens brorsønn Franz Ferdinand og hans ektefelle døde i skuddene i Sarajevo. 


== Barn ==
Sofie, (f. 5. mars 1855, d. 29. mai 1857)
Gisela av Østerrike, (f. 12. juli 1856, d. 27. juli 1932)
Rudolf av Østerrike, (f. 21. august 1858, d. 30. januar 1889)
Marie Valerie av Østerrike, (f. 22. april 1868, d. 6. september 1924)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hamann, Brigitte: The Reluctant Empress: A Biography of Empress Elisabeth of Austria (Knopf: 1986) (ISBN 0-394-53717-3) (410pp.).
Hamann, Brigitte: Sissi, Elisabeth, Empress of Austria (Taschen America: 1997) (ISBN 3-8228-7865-0) (short, illustrated).
Denenburg, Barry: The Royal Diaries Elisabeth, The Princess Bride


== Eksterne lenker ==
(en) Empress Elisabeth of Austria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Empress Elisabeth of Austria – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Elisabeth av Bayern hos The Peerage
Uwe Johnson

Uwe Johnson (født 20. juli 1934 i Cammin in Pommern i Tyskland, død 23. februar 1984 i Sheerness i Storbritannia) var en tysk forfatter.
Johnson ble født i Pommern, som på slutten av andre verdenskrig ble okkupert av Stalin og gitt til Polen, som ga stedet navnet Kamien Pomorski. I 1945 måtte familien hans flykte fra Stalins røde armé, og Johnson begynte å studere germanistikk i Leipzig med Herrmann August Korff, Theodor Frings og Hans Mayer. I Leipzig begynte han å skrive. Hans første arbeid var Ingrid Babendererde.
I 1959 flyktet Johnson til Vest-Berlin, fordi han ikke kunne publisere i DDR. I Vest-Tyskland ble hans arbeider utgitt av forlaget Suhrkamp. Han skrev flere store verker. Årsdager i fire bind på rundt 2 000 sider er det største. Alle hans bøker handler om livet i DDR og hans personlige opplevelser er tilstedeværende i alle hans romaner. Johnson hadde i de siste årene store problemer med alkoholisme og led av skrivesperre.
Han døde i Sheerness on Sea i England i 1984.


== Bibliografi ==
Ingrid Babendererde (1953 ff. først publisert på tysk i 1985)
Mutmaßungen über Jakob
Das dritte Buch über Achim
Jahrestage (Årsdager, 1970–1983)
Der fünfte Kanal


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1971 – Georg Büchners pris


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(de) Offisielt nettsted 
(en) Uwe Johnson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Uwe Johnson på Internet Movie Database 
(en) Uwe Johnson på Discogs 
(en) Uwe Johnson på MusicBrainz
Erwin von Witzleben

Job-Wilhelm Georg Erwin von Witzleben (født 4. desember 1881 i Breslau, henrettet 8. august 1944 i Berlin i fengselet Plötzensee) var en tysk generalfeltmarskalk. Han var en av lederne for 20. juli-attentatet mot naziregimet og ble henrettet av nazistene for sin rolle i dette.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Erwin von Witzleben kom fra militær bakgrunn; fra Elgersburg-Angelroda-grenen av den thüringiske adelige offisersfamilien von Witzleben. Hans far var den prøyssiske kaptein Georg von Witzleben (1838–1898), moren var den borgerlige Therese f. Brandenburg (1847–1925). 
Han tjenestegjorde som generalstabsoffiser under første verdenskrig.


=== Under nazismen ===
I 1935 engasjerte han seg i den konservative motstanden mot det nasjonalsosialistiske styret, og var i den indre krets av septembersammensvergelsen som nesten ble iverksatt i 1938.  
I begynnelsen av andre verdenskrig hadde han kommando i  Polen og deretter i Frankrike.  Han ble generalfeltmarskalk i 1940 og hadde ansvaret for område West 1941–42. I midten av mars 1942 ble han, angivelig av helsegrunner, men i virkeligheten på grunn av mistanker om at han tilhørte den militære opposisjon via Franz Halder (som i mellomtiden hadde distansert seg fra denne), overført av Hitler i Führerreserve. Han ble erstattet av Rundstedt.


=== 20. juli-attentatet 1944 ===
I forbindelse med 20. juli-attentatet mot Adolf Hitler var Witzleben tiltenkt rollen som øverstkommanderende for Wehrmacht etter statskuppet. Etter at attentatet mislyktes ble han arrestert og dømt til døden av Folkedomstolen under ledelse av Roland Freisler og henrettet av SS i fengselet Plötzensee. Henrettelsesmetoden var langsom hengning med pianotråd, og henrettelsen ble filmet for at Hitler skulle kunne få se den.


== Æresbevisninger ==
Witzleben mottok bl.a. Jernkorset 2. og 1. klasse både under første og annen verdenskrig, Jernkorsets ridderkors og ridderkorset med sverd av Königlicher Hausorden von Hohenzollern.
En barneskole i bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf i Berlin, Erwin-von-Witzleben-Grundschule, er oppkalt etter ham. Witzleben har også fått gater oppkalt etter seg i mange tyske byer, bl.a. i Mannheim, Düsseldorf, Lüneburg og Münster.


== Referanser ==
Siricius

Siricius var pave fra 17. november 384 til sin død 26. november 399.
Ifølge Liber Pontificalis var han sønn av en Tiburtius fra Roma. Som ung gutt gikk han i kirkens tjeneste, først som lektor og deretter som diakon. 
Etter pave Damasus Is død i 384 stilte motpave Ursinus opp som kandidat, men Siricius ble enstemmig valgt. Dette ble stadfestet av keiser Valentinian II den 25. februar 385. Det var tydelig at keiseren var fornøyd med valget. Han stilte midler til rådighet for restaurering av kirken Sankt Paul utenfor murene i Roma. Siricius konsekrerte den nye kirken i 390; det står nå en moderne søyle utenfor nordre søylehall til minne om dette. 
Hieronymus, som selv var en mulig etterfølger etter Damasus I, ble forvist fra Roma under Siricius. Han beskrev paven som enfoldig, troskyldig og lettlurt, og mente at Siricius lot seg bruke av andre. Paulinus av Nola omtalte paven som hovmodig og utilnærmelig. Like fullt ser det ut til at Siricius var en kraftfull pave, som var svært oppmerksom på Romas status innen kirken og sin rolle som Peters etterfølger. Han var den første som forbeholdt tittelen pave for biskopen av Roma. Han kunne dog ikke unngå å bli overskygget av biskop Ambrosius av Milano.
Hans dekretaler – direktiver i disiplinære spørsmål – er de eldste som er bevart. Mens referanser til tidligere dekretaler antyder at de var i en broderlig tone, er Siricius' dekretalier i en autoritativ kansellistil som minner om keiserlige edikter. De fikk automatisk status som lover.
Siricius bekreftet at arianere som ble gjenopptatt i den katolske kirke ikke skulle døpes på nytt. Han slo også fast at man bare unntaksvis skulle døpe på andre tidser enn påske og pinse, noe som var en gammel skikk. Han utstedte også blant regler for sølibat, aldersgrense for kandidater til ordinasjon og for botsdisiplinen. 
Det var i Siricius' pontifikat at keiser Theodosius I forbød alle hedenske ofringer i Romerriket. Selv om kristendommen allerede tidligere hadde blitt statens religion, ble den nå den eneste tillatte. 
Under en romersk synode i 396 ble det blant annet bestemt at det i fremtiden skulle nyvalgte biskoper ikke bispevies uten at det var innhentet approbasjon fra Roma, og at det skulle være flere enn én biskop som foretok bispevielsen. Beslutningene ble tilsendt kirken i Afrika og formodentlig også til andre kirker, ettersom den nye ordningen nå begynte å slå gjennom. 
Siricius misbilliget likesom Ambrosius av Milano skarpt henrettelsen av kjetteridødsdømte teologen Priscillian. Bonosus og Jovinianus ble fordømt. 
Siricius var den første biskopen av Roma som benyttet tittelen «pave» om seg selv. 
Siricius døde i Roma 26. november 399. Han ble gravlagt i basilikaen San Silvestro nær Priscilla-katakomben.
Han ble æret som helgen kort tid etter sin død, men var ikke med i de offisielle helgenlister. Dette skyldtes kritikken fra Hieronymus og Paulinus. Først i 1748 tilføyde pave Benedikt XIV ham til listene, etter å ha skrevet en avhandling om ham.
Andøya Space

Andøya Space AS, tidligere Andøya Space Center og Andøya Rakettskytefelt, er et senter for oppskyting av forskningsraketter og slipp av vitenskapelige ballonger. Andøya Space er lokalisert i Oksebåsen på Andøya, som ligger 5 km sørvest for Andenes i Andøy kommune i Nordland fylke. Anlegget er også utstyrt med en rekke bakkeinstrumenter som benyttes i utforskningen av det nære verdensrom. Det fokuseres særlig på den polare atmosfæren i høydeområdet mellom  70 og 2 000 kilometer.
Andøya Space er en av Nord-Norges mest høyteknologiske bedrifter og har 110 ansatte.

Den første raketten, «Ferdinand I», ble skutt opp 18. august 1962 for å studere den polare ionosfæren. Ved årsskiftet til 2012 var det sendt opp mer enn 1 000 raketter fra Andøya Rakettskytefelt.
Andøya Space har et utstrakt samarbeid med en rekke internasjonale forskningsmiljøer, og siden 1962 har mer enn 100 universiteter og forskningsinstitutter fra hele verden benyttet seg av anleggets tjenester.
Andøya Space er et aksjeselskap hvor 10 % av aksjene eies av Kongsberg Defence & Aerospace, og 90 % eies av Nærings- og handelsdepartementet, som igjen forvaltes av Norsk romsenter.
Andøya Space driver også SvalRak på Svalbard. 
Andøya Space har ukentlig elever fra Andøy videregående skole, der det finnes en egen linje for romteknologi for 3. årselever som har gått Data og Elektronikk.


== Raketthendelsen på Andøya januar 1995 ==

25. januar 1995 var det en spesiell hendelse på Andøya ved at en rakett som ble skutt opp fra rakettskytefeltet utløste alarmberedskap i Russland. Den ble fanget opp av radar og tatt for å være en amerikansk Trident-missil skutt opp fra en amerikansk ubåt i Norskehavet. Bildene av Boris Jeltsin med atomkofferten sin gikk verden rundt, før man oppdaget at rakettens bane var feilberegnet av russerne. Raketten som ble skutt opp var en Black Brant-rakett som passerte over Svalbard. Hvorfor det skulle kunne være noen grunn til å tro at dette var en militær rakett er uvisst. Alle varslingsprosedyrer før oppskytningen var fulgt. Dette betyr at også Russland hadde fått beskjed om den planlagte oppskytningen, noe som er en del av standard prosedyre før oppskyting av rakett fra Andøya Space. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gemini nr. 6, 2004, side 34. SINTEF/NTNU, Trondheim.


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Andøya Space Center – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
e24.no - Grønt lys for Andøya Space-finansiering: – En historisk dag (08.10.2021)
Prince Edward Island

Prince Edward Island (fransk: l'Île-du-Prince-Édouard) er en canadisk provins. Det er den minste provinsen i Canada, både i størrelse og folketall. Provinsen hadde 142 907 innbyggere ved folketellingen i 2016. Hovedstaden på Prince Edward Island er Charlottetown.


== Geografi ==
Prince Edward Island, som altså geografisk sett er en øy, ligger i St. Lawrence-bukta nord for Nova Scotia og øst for New Brunswick. På grunn av denne beliggenheten, er det via denne provinsen at all bakketransport til og fra Madeleine-øyene skjer, via en bro fra fastlandet og en fergeforbindelse fra havnebyen Souris.


== Se også ==
Liste over Prince Edward Islands statsministre
Liste over Prince Edward Islands viseguvernører
President for Prince Edward Islands lovgivende forsamling


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Prince Edward Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Saskatchewan

Saskatchewan er en canadisk provins. Den ligger i sør og er en av to provinser som ikke har kystlinje og den grenser mot Alberta i vest, Northwest Territories i nord og mot Manitoba i øst. Den har også grense mot de amerikanske delstatene Montana og Nord-Dakota i sør. Den har fått sitt navn etter elva Saskatchewan.
Saskatchewan er den midtre av Canadas tre prærieprovinser. Den er med en areal på 651 900 km² omtrent dobbelt så stor som Fastlands-Norge. I 2006 hadde provinsen 985 386 innbyggere, mesteparten bor i den sørlige delen. Provinshovedstaden heter Regina og provinsens største by er Saskatoon.
Saskatchewan er den av Canadas tretten provinser og territorier hvor prosentvis flest oppgir å ha norsk etnisitet (6,9 % i 2011).


== Se også ==
Liste over Saskatchewans statsministre
Liste over Saskatchewans viseguvernører
President for Saskatchewans lovgivende forsamling


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Saskatchewan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Saskatchewan – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Familien på Borgan

Familien på Borgan er en norsk spillefilm fra 1939. Regissør var Helge Lunde.


== Handling ==
Filmen finner sted på en eiendom kalt Borgan. Grunn-eieren er fremdeles ugift, men har i mange år hatt et forhold til fru Berg. Hun har en datter, og grunn-eieren er som en far for henne. Resten av bygda mener imidlertid at herr Berg faktisk er den biologiske faren for jenta. I nærmiljøet bor også grunn-eierens bror, grosserer Borgan.
Men Borgan, hans kone og deres to døtre har store økonomiske problemer. Faren havner ofte i konflikt med kvinnene i familien, og den eneste som forsvarer ham er sønnen Knut. Knut går på landbruksskole, og ønsker å bli bonde. Han er også hemmelig forlovet med Bergs datter Anne.


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Familien på Borgan på Internet Movie Database 
(no) Familien på Borgan i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Familien på Borgan hos Filmfront