jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Abisko

Abisko (nordsamisk: Ábeskovvu) er ei lita grend i Kiruna kommune i Sverige med vintersportanlegg og kjent nasjonalpark. Stedet er i Norge kjent som handelssted for norske matvarekunder fra nordlige deler av Nordland og sørlige deler av Troms.
E10 passerer Abisko, som også har jernbanestasjon på Malmbanan. Stedet ligger ved innsjøen Torneträsk, knapt 4 mil fra riksgrensa til Norge. Turstien Kungsleden har sitt nordlige endepunkt ved Abisko Turiststasjon og strekker seg gjennom 425 kilometer med fjell og villmark sørover til Hemavan i Västerbottens län.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Abisko – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cadwallon ap Cadfan av Gwynedd

Cadwallon ap Cadfan (født ca. 591, død 634) var konge av Gwynedd. Han var sønn av Cadfan ap Iago.
Cadwallon ble konge ved sin fars død, ca. 625. Gwynedd hadde allerede en tid vært under press fra Edwin av Northumbria, og det var antagelig kort tid etter at Cadwallon hadde kommet til makten at han startet en større offensiv. Northumbrierne invaderte Anglesey. Cadwallon led nederlag og måtte flykte til Priestholm, en liten øy øst for Anglesey. Han ble der beleiret av Edwin, men klarte å flykte først til Irland og så videre til Bretagne.
Omkring år 630 førte Cadwallon en hær inn i Dumnonia, hvor han møtte mercierne, som beleiret Exeter. Han inngikk en allianse med deres konge, Penda, og beseglet denne ved å gifte seg med Pendas søster. Cadwallon lyktes i å gjenerobre Gwynedd, og de to kongene gikk sammen mot Northumbria. Krigen som fulgte endte i Edwins død i slaget ved Hatfield Chase i 633. Hans sønn Osfrith falt også i slaget, og sønnen Eadfrith ble tatt til fange og senere henrettet. Dette førte til at kongedømmet Northumbria ble delt i to, Deira og Bernicia. 
Cadwallon utnyttet situasjonen ved å fortsette med plyndringstokt inn i Northumbria, men nå uten Pendas hjelp. Han erobret York, og Osric av Deira falt da han forsøkte å beleire byen. Cadwallons styrker brøt ut og kom seg i sikkerhet. Kong Eanfrith av Bernicia ble også drept av Cadwallon, etter mislykkede fredssamtaler. 
I 634 møtte Cadwallons hær, som var utslitt og dårlig utstyrt etter tapet av York, Oswald av Bernicia. I slaget ved Heavenfield flyktet Cadwallons styrker, og han ble selv drept.
Slaget ved Heavenfield

Slaget ved Heavenfield ble utkjempet i 634 mellom en northumbrisk hær under Oswald av Bernicia og en walisisk hær under Cadwallon ap Cadfan av Gwynedd. Slaget endte i en avgjørende seier for Oswald.
Etter slaget ved Hatfield Chase i 633, da Cadwallon hadde slått northumbrierne, hadde kongedømmet Northumbria raknet. De to underkongedømmene, Bernicia og Deira, ble delt etter at Edwin av Northumbria og en av hans sønner døde i slaget, mens den andre sønnen ble tatt til fange og senere henrettet. Cadwallon fortsatte med plyndringstokter i Northumbria og erobret blant annet York. Kong Oscric av Deira ble drept ved York, mens Eanfrith av Bernicia ble drept etter mislykkede fredssamtaler. 
Eanfriths bror Oswald vendte tilbake fra eksil i Dalriada og marsjerte mot Cadwallon. Med seg hadde han en skotsk styrke. Hærene møttes ved Hexham, i nærheten av Hadrians mur. Legenden forteller at Eanfrith før slaget reiste et kors og ba sammen med sine styrker, og slagmarken fikk av den grunn navnet Heavenfield («Himmelengen»). 
Waliserne hadde antagelig et større antall soldater, men de var slitne og ved dårlig mot etter å ha måttet flykte fra York, og hadde dårlig utstyr. De ble raskt drevet på flukt og ble forfulgt flere kilometer av northumbrierne. Cadwallon selv ble drept.
Etter slaget gjenforente Oswald Deira og Bernicia og ble konge over hele Northumbria.
Maud Angelica Behn

Maud Angelica Behn (født 29. april 2003 på Rikshospitalet i Oslo) er det eldste barnet til prinsesse Märtha Louise av Norge og Ari Behn og det eldste barnebarnet til kong Harald V av Norge og dronning Sonja av Norge.
Hun er nummer fem i arverekken til Norges trone, etter sin mor. Hun ble nasjonal kjent for talen hun holdt i sin fars begravelse og ga senere ut sin første bok.
Høsten 2022 deltok hun i Maskorama på NRK, der hun røk ut etter noen runder og måtte avsløre at det var hun som gjemte seg bak «Dandy»-kostymet.


== Biografi ==
Hun ble døpt den 2. juli 2003 i Slottskapellet, nøyaktig 100 år etter at hennes oldefar, kong Olav V, ble født. Hun ble båret til dåpen av sin morfar, kong Harald V. De øvrige fadderne var kronprins Haakon, prinsesse Alexandra zu Sayn-Wittgenstein-Berleburg, Marianne Ulrichsen, Kåre Conradi, Anja Sabrina Bjørshol og Trond Giske.
Behn bodde sitt første leveår i Lommedalen i Bærum, før familien flyttet til New York høsten 2004.  Familien flyttet tilbake til Norge før hennes lillesøster Leah Isadora ble født i april 2005. Hun fikk enda en lillesøster i september 2008, Emma Tallulah.
Høsten 2009 begynte hun på Steinerskolen i Bærum.Hun fikk Tara-prisen i 2020 for sin tale i sin far Ari Behns bisettelse.I 2021 ga hun ut boken Tråder av tårer på Juritzen Forlag. Boken kapret førsteplassen på Boklista for skjønnlitteratur i Uke 42 (2021).


== Dekorasjoner ==
Kong Harald Vs jubileumsmedalje 1991–2016


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maud Angelica Behn på Internet Movie Database 
(en) Maud Angelica Behn hos The Peerage 
(en) Maud Angelica Behn på Instagram
Carolina Klüft

Carolina Evelyn Klüft (født 2. februar 1983 i Borås) er en tidligere svensk friidrettsutøver som først og fremst konkurrerte i mangekamp. I årene 2002 til 2008 har hun dominert denne grenen i internasjonale mesterskap, og har vunnet både EM, VM og OL. I VM 2007 satte hun ny europarekord i sjukamp med 7032 poeng, med følgende serie; 13,15 (100 m hekk), 1,95 (høyde), 14,81 (kule), 23,38 (200 m), 6,85 (lengde), 47,98 (spyd) og 2.12,56 (800 m). I 2008 avsluttet hun sin mangekampkarriere og konsentrerte seg på lengdehopp.
Klüft har også konkurrert internasjonalt i lengdehopp, og fikk bronsemedalje i innendørs-VM i 2004. I høsten 2012 avsluttet hun sin profesjonelle idrettskarriere. 
I 2002 ble hun tildelt Radiosportens Jerringpris og i 2003 Svenska Dagbladets gullmedalje.I mars 2008 bestemte Klüft seg for å gi seg med sjukamp fordi hun hadde mistet motivasjonen, og istedenfor satse på lengde og tresteg.


== Meritter sjukamp ==
OL-gull: Athen 2004
VM-gull: 2003, 2005, 2007
VM-gull innendørs: 2003
EM-gull: 2002, 2006
EM-gull innendørs: 2005, 2007
Gull i junior-VM: 2000, 2002


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carolina Klüft – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Carolina Klüft på Internet Movie Database 
(de) Carolina Klüft – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Carolina Klüft – Olympics.com 
(en) Carolina Klüft – Olympic.org 
(en) Carolina Klüft – Olympedia 
(en) Carolina Klüft – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Carolina Klüft – Sveriges olympiske komité 
(en) Carolina Klüft – World Athletics 
(en) Carolina Klüft – Diamond League 
(en) Carolina Klüft – Track and Field Statistics
Doncaster

Doncaster er en stor markedsby i South Yorkshire, England. Sammen med de omliggende forsteder og bosetninger, utgjør byen en del av det administrative distriktet Doncaster. Doncaster ligger omtrent 30 km fra Sheffield, som begge blir betjent av en internasjonal flyplass, Robin Hood flyplass Doncaster Sheffield i Finningley. Storbydistriktet hadde ved midten av 2014 en befolkning på 304 185 innbyggere. Byen alene har en befolkning på 109 805 innbyggere i henhold til folketelling i 2011.


== Historie ==
Den første kjente bebyggelse på stedet var at romersk festning, castrum, bygget på 100-tallet ved et overgangssted ved elven Don. Festningen fikk navnet Danum, og det nåværende stedet er sammensatt av forvanskninger av Danum og castrum. I angelsaksisk tid var Doncaster antagelig bosted for kongene av Northumbria.
Etter at Vilhelm Erobreren hadde tatt makten over England i 1066 ble byen, som hadde forfalt kraftig, gjenoppbygd av normannerne. De bygde også en festning ved Conisbrough.
På 1500-tallet begynte byen å tjene godt på hesteoppdrett, og dette førte videre til at man begynte å avholde hesteveddeløp. De første veddeløpene i byen skal ha vært avholdt tidlig på 1600-tallet, men det som ga Doncaster berømmelse var løpene St. Leger Stakes, som først ble avholdt i 1770-årene.
Etter den industrielle revolusjon kom jernbanen til Doncaster. Great Northern Railways lokomotiv- og vognbyggeri ble lagt dit, og på dette verkstedet ble både Mallard og Flying Scotsman bygget. Byen ligger i dag ved den østlige hovedlinjen mellom London og Skottland.
Under første og andre verdenskrig ble jernbaneindustrien omstilt til produksjon av ammunisjon. Etter 1945 ble Doncaster en av de viktigste kullgruvebyene i England, og gruvene ble langt den største arbeidsplass i området. Mange av jobbene gikk tapt ved nedtrappingen av gruveindustrien i 1980-årene, og det er i dag nesten ingen utvinning av kull rundt Doncaster.
Ettersom det som gjennom etterkrigstiden har vært hovednæring forsvant har byen forsøkt å etablere seg som et sentrum for handel og fritidsaktiviteter. Hesteveddeløpene er fortsatt svært populære, og trekker mange besøkende.


== Idrett ==
Doncaster har en av de mest framgangsrike kvinnefotballklubber i England, Doncaster Belles LFC, samt herrefotballklubben Doncaster Rovers FC.


== Vennskapsbyer ==
Doncaster har følgende vennskapsbyer:
 Avion, Frankrike
 Herten, Tyskland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Doncaster – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Doncaster Council
Conisbrough

Conisbrough (ofte feilstavet Conisborough) er en by innenfor det administrative distriktet Doncaster i South Yorkshire, England. Den ligger omtrent midt mellom byene Doncaster og Rotherham og ligger ved elven Don. I henhold til folketellingen i 2011 har den en befolkning på 14 333 innbyggere.


== Etymologi ==
Navnet Conisbrough er avledet fra angelsaksiske Cyningesburh, først gang bevitnet ca 1000, i betydningen «kongens borg».Peter Langtoft, som skrev på 1200-tallet, hevdet at Egbert av Wessex hadde mottatt Burghe Conane. Denne henvisning har blitt identifisert med Conisbrough.


== Historie ==

Geoffrey av Monmouth skrev om byen og hevdet at den hadde blitt befestet av Ambrosius Aurelianus, en mytiske konge av britene, etter hans påståtte seier over angelsaksere, ledet av Hengist.Historikeren David Hey har beskrevet Conisbrough som det mest betydningsfulle stedet i angelsakserne og det norrøne South Yorkshire. I et testamente fra rundt 1003 ble Conisbrough gitt til Wulfric Spott, en angelsaksisk adelsmann og grunnlegger av klosteret Burton Abbey. Ved denne tiden synes det som om det var et senter for en betydelig tidligere kongelig eiendom. Godset ble kongelig igjen under Harald Godwinson, og ved den normanniske erobringen, 28 bysamfunn i hva som nå er South Yorkshire tilhørte herren av Conisbrough. Vilhelm Erobreren ga hele herredømmet til en av sine menn, William de Warenne.Conisbrough Castle er reist på en menneskeskapt oval formet inngjerding tilsvarende til de som ble benyttet som wapentake, møteplass eller tingsted, ved Gringley-on-the-Hill og East Markham, noe som antyder at stedet var et ting for Strafforth før festningen ble reist. Den første festningen var reist som en festning av typen motte-and-bailey, og ble bygget av William de Warenne i 1070. Den ble raskt erstattet med en i stein, som mot slutten av 1100-tallet ble overdratt til Hamelin de Warenne, jarl av Surrey gjennom ekteskap. På 1300-tallet døde eieren John de Warennes uten arvinger, og festningen tilfalt derfor Kronen, som ga det videre til hertugen av York. Det var i dårlig forfatning, og kunne ikke brukes som forsvarverk. Derfor unngikk det å bli ødelagt under borgerkrigen. Staten tok over ruinen i 1949, og den har blitt satt i bedre stand slik at den kan være åpen for publikum. Festningen ble omtalt av Walter Scott i hans populære roman Ivanhoe. Conisbrough Castle er i dag en av de mest populære turistattraksjonene i området.
Byen har det som regnes som hva som er den eldste bevarte bygningen i South Yorkshire, den angelsaksiske St. Peters kirke, nå tilhørende den engelske kirke, datert til 600- eller 700-tallet. Det meste av kirken slik den står nå er fra det 1100-tallet. Opprinnelig var den en del mindre, og den ble utvidet i normannisk tid. En del av glassmaleriene fra det 1400-tallet er bevart. David Hey mener den var en ministerkirke (katedralkirke) og utgjorde sentrum i et stort tidlig sogn som dekket hele eller det meste av 1000-tallets Fee av Conisbrough.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Conisbrough – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Conisbrough Castle, offisielt nettsted
Conisbrough i Open Directory Project
Ælla av Deira

Aella (Ælla, Ella, Ille) (død 588) er den første kjente kongen av Deira.  
Ifølge den Angelsaksiske krønike ble han konge samme år som Ceawlin av Wessex, det vil si 560, og hersket i 30 år. Samtidig står det i krøniken at han døde i 588, så kilden er ikke helt konsekvent. Florence av Worcester, som skrev i det 12. århundre, mente at han hadde tiltrådt i 559, hvilket betyr at han i 588 var i sitt 30. år som konge. 
Han ble etterfulgt av sønnen Aethelric, mens en annen sønn, Edwin, ble konge over hele Northumbria, det vil si Deira og Bernicia. 
Ifølge Parkermanuskriptet var han sønn av Yffe, som var sønn av Uxfrea, sønn av Wilgisl, sønn av Westerfalca, sønn av Sæfugl, sønn av Sæbald, sønn av Segegeat, sønn av Swebdæg, sønn av Sigegar, sønn av Wædæg, sønn av Odin. Denne slektshistorien er åpenbart mytisk. 
En av hans sønner var Edwin av Northumbria.


== Referanser ==
Aethelric av Deira

Aethelric (død ca. 604) var konge av Deira ca. 589 til ca. 604. Han var sønn av Aella av Deira, og bror av Edwin av Northumbria. 
Deira ble invadert av Aethelfrith av Bernicia ca. år 604. Aethelric led nederlag, og ble antagelig drept, enten i kamp eller ved henrettelse senere. Aethelfrith hersket deretter over Deira og Bernicia sammen, under navnet Northumbria. 
Broren Edwin ble konge i Northumbria etter at Aethelfrith hadde falt i slaget ved Idle ca. 616.
Prekestolen

Prekestolen eller Preikestolen er navn på flere fjellformasjoner i Norge.
Oppslaget kan vise til:

Preikestolen, fjellklippe i Forsand kommune, 706 moh.
Prekestolen (Gjerdrum), høyeste punkt i Gjerdrum kommune, 410 moh.
Lene Marlin

Lene Marlin Pedersen som bruker artistnavnet Lene Marlin (født 17. august 1980), er en norsk popmusiker og låtskriver.
Pedersen ble født i Tromsø, og flyttet dit med foreldrene fra den lille bygda Stordalstrand ved Ullsfjorden da hun var 3 år. 
Hun ble oppdaget i hjembyen av NRK Troms sommeren 1997, og etter å ha spilt inn noen låter i studio hos NRK Troms ble hun oppdaget av Virgin Records. Den første singelen ble utgitt i 1998 og het «Unforgivable Sinner». Den ble kåret til årets låt under Spellemannprisen 1998. I 1999 vant hun MTV-Europes pris som beste nordiske artist. Under Spellemannprisen 1999 ble hun kveldens store vinner med hele fire priser for albumet Playing My Game og singelen Sitting Down Here. Hun vant da prisene for årets artist, årets nykommer, popsolist og årets låt. I 2007 fikk hun Gammleng-prisen i åpen klasse.
Hun har til sammen solgt over 2,2 millioner album (2005-estimat), og har også samarbeidet med andre artister, blant andre sveitsiske Lovebugs på deres låt «Avalon». I tillegg har hun bidratt som låtskriver på den barbadiske artisten Rihannas Good Girl Gone Bad.
I januar i 2013 hadde sesong 2 av TV-programmet Hver gang vi møtes premiere, og Lene Marlin deltok sammen med Kurt Nilsen, Ole Paus, Marion Ravn, Magnus Grønneberg, Morten Abel og Anita Skorgan. Hun ga også ut en nyinnspilt versjon av monsterhiten Unforgivable Sinner, etter en avstemning på sin facebookside.
I oktober 2014 ble Lene Marlin tildelt Åpenhetsprisen av Mental helse for sin åpenhet om at hun hadde forsøkt å ta sitt liv. I november 2014 ble hun nominert til Årets navn av Dagbladet av samme grunn. Hun fikk i mars 2015 Fredrikkeprisen, som er hedersprisen til Norske Kvinners Sanitetsforening, for sin åpenhet rundt psykisk helse. 
Lene Marlin flyttet til London sommeren 2008 etter å ha bodd en tid i Oslo, og bekreftet i et intervju med Dagbladet i august 2008 at hun og Kåre Conradi var samboere. I 2020 fikk paret en datter.


== Diskografi ==
StudioalbumPlaying My Game (1999)
Another Day (2003)
Lost in a Moment (2005)
Twist the Truth (2009)
Here We Are - Historier så langt (2013)Singler«Unforgivable Sinner» (1999)
«Sitting Down Here» (1999)
«Where I'm Headed» (1999)
«A Place Nearby»  (2003)
«You Weren't There» (2003)
«Another Day» (2003)
«Sorry» (2004)
«How Would It Be» (2005)
«Here We Are» (2009)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Lene Marlin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lene Marlin på Internet Movie Database 
(en) Lene Marlin på Discogs 
(en) Lene Marlin på MusicBrainz 
(en) Lene Marlin på Spotify 
(en) Lene Marlin på Songkick 
(en) Lene Marlin på Genius — sangtekster 
(en) Lene Marlin på AllMusic 
(en) Lene Marlin på Myspace 
(it) Lene Marlin offisiell Italiensk fanside
(fr) Lene Marlin offisiell Fransk fanside
Bertine Zetlitz

Bertine Axeliane Robberstad Zetlitz (født 9. april 1975) er en norsk popartist, komponist og forfatter. Hun vokste opp på Frogner i Oslo. 13 år gammel var hun med i NRKs lørdagsprogram for barn og unge, Midt i smørøyet. Hun gikk på musikklinja ved Foss videregående skole. I februar 1997 platedebuterte hun med singelen «Getting Out». Høsten 2021 debuterte hun som romanforfatter med ungdomsboken Top Girl.
Hun har fått Spellemannprisen fire ganger. For debutalbumet Morbid Latenight Show, som kom i mars 1998, fikk hun Spellemannprisen 1998 som årets nykommer og popartist. Hun fikk også Spellemannprisen 2000 i klassen popsolist for albumet Beautiful So Far og Spellemannprisen 2003 i klassen kvinnelig popsolist for albumet Sweet Injections. Dette albumet ble det store gjennombruddet for Zetlitz i Norge, og det solgte i ca. 75 000 eksemplarer. Albumet Rollerskating fulgte opp suksessen med over 80 000 solgte album på fire måneder. Dette førte til at hun ble Norges mestselgende kvinnelige artist i 2004.


== Diskografi ==
Morbid Latenight Show, 1998 – nr. 27 på VG-lista,  
Morbid Remix Show, 1998
Beautiful So Far, 2000 – nr. 2 på VG-lista 
Sweet Injections, 2003 – nr. 1 på VG-lista 
Rollerskating, 2004 – nr. 2 på VG-lista 
My Italian Greyhound, 2006 – nr. 6 på VG-lista 
In My Mind 1997–2007 - Best of Bertine Zetlitz, 2007 – nr. 10 på VG-lista 
Electric Feet, 2012 – nr. 6 på VG-lista 
Tikamp, 2015 – første plate med norske tekster
Closer, 2020 – med Bugge Wesseltoft 


== Utmerkelser ==
Spellemannprisen:Årets nykommer (1998)
Årets popartist (1998)
Årets popsolist (2000)
Årets kvinnelige popsolist (2003)
Hit Awards:
Årets beste kvinnelige artist (1998)
Årets beste kvinnelige artist (2000)
Gullmikrofonen fra GramArt for 2004


== Bibliografi ==
2000: Og dagen inntil nå er god – 23 sangtekster på norsk og engelsk, med fotografier av Nils Vik
2021: Top Girl (ungdomsroman), Aschehoug


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bertine Zetlitz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bertine Zetlitz på Internet Movie Database 
(no) Bertine Zetlitz hos Nationaltheatret 
(en) Bertine Zetlitz hos The Movie Database 
(en) Bertine Zetlitz på Discogs 
(en) Bertine Zetlitz på MusicBrainz 
(en) Bertine Zetlitz på Songkick 
Management for Bertine Zetlitz
Bertine Zetlitz i Dagbladet Forfatter
Bertine Zetlitz i NRK Forfatter
Brandenburg bispedømme

Det katolske bispedømmet Brandenburg ble opprettet den 1. oktober 948 av Otto den store, og omfattet området mellom elvene Oder (i øst), Elben og Schwarze Elster (i vest og sør) og landskapet Uckermark (i nord). Den første biskopen var Thietmar (eller Ditmar) (død før 968). Hans etterfølger, biskop Dodilo, ble myrdet i 980. De neste biskopene kunne ikke lenger bo i Brandenburg fordi de hedenske venderne klarte å gjenerobre området i 983; de var for det meste koadjutorer til andre prelater annetsteds i Tyskland.
Biskop Wigger (1138–60), den 15. i rekken, var den første som var i stand til å vende tilbake til sitt bispedømme. Som sine etterfølgere helt frem langt inn på 1400-tallet var han medlem av premonstratenserordenen, og domkapittelet han opprettet ble rekruttert av korherrer fra denne ordenen.
Biskop Stephan Bodeker (1421–59) utmerket seg med et usedvanlig aktivt undervisnings- og reformarbeid.
Biskop Matthias von Jagow (1527–44), den 44. biskop, var en ivrig tilhenger av den protestantiske reformasjon, til tross for at han i 1528 under ed hadde lovet paven og kurfyrst Joachim I å stå i mot Luther-inspirerte innovasjoner. Han innsatte samme år en luthersk predikant i byen Brandenburg, løste i 1535 alle prester fra sølibatsløftet og innførte nattverdutdeling under begge skikkelser. Etter at Joachim Is etterfølger hertug Joachim II trådte tilbake, ble kurfyrst Johann Georg utnevnt til bispedømmets administrator, noe som i praksis innebar at det ble sekularisert. Domkapittelet ble bevart i navnet.
Bamburgh

Bamburgh er en stor landsby og verdslig sogn ved kysten av Northumberland i England. Den hadde en befolkning på 454 innbyggere i 2001, noe som minsket til 414 ved folketellingen i 2011.Det er kjent for to grunner: den fryktinngytende festningen Bamburgh Castle som har utsyn over stranden og var setet til de tidligere kongene av Northumbria, og for tiden eid slekten Armstrong (se William Armstrong); og landsbyen tilknytning til den viktorianske heltinnen Grace Darling som er gravlagt her.
Den omfattende sandstranden ble belønnet med Blått Flagg i 2005; en internasjonal miljøsertifisering som gis til badestrender og småbåthavner som oppfyller visse krav om vannkvalitet, sikkerhet, service og miljøinformasjon. Området med sandstrender er utsett til et «sted av særskilt vitenskapelig interesse» (Site of Special Scientific Interest). Stredene er også populære hos ferieturister, friluftsfolk og andre besøkende, og er innenfor Northumberlands område av «Område med spesielt vakker natur».


== Historie ==
Bamburgh Castle var sete for kongene av Northumbria. Byen var også hovedstad for det angelsaksiske kongedømmet Bernicia på 500- og 600-tallet. Det ble bygget av Ida av Bernicia (ca. 547 559). Det opprinnelige navnet på stedet skal ha vært Bebbanburgh, etter Bebba, som var gift med Idas sønnesønn Adda av Bernicia. i 1704 ble festningen kjøpt av Lord Crewe, biskop av Durham. Han opprettet en veldedig pikeskole der. Fondet som skulle finansiere skolen dekket ikke driften over tid, og i 1894 kjøpte William, 1. Lord Armstrong slottet og gjorde det til familiens bolig. De bor fortsatt der.
Den første kirken i Bamburgh ble reist av Oswald av Northumbria i 635.
En av de mest kjente personer fra Bamburgh er Grace Darling (1815–1842). I 1838 rodde hun sammen med sin far ut til et skip som hadde gått på grunn, og de lyktes i å redde ni passasjerer. Hun er gravlagt på kirkegården, og rett ved siden av ligger et museum til hennes ære.


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bamburgh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bamburgh – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Bamburgh Online
Lokalhistorie og informasjon om Bamburgh, Farne Islands og områdene rundt
Glassvinduene i kirken St. Aidan's Church
Bamburghs turistattraksjoner
Fotografier fra Bamburgh