jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gjøfjell kirke

Gjøfjell kirke (tidl. kapell) er en langkirke fra 1900 på Fagerstrand i Nesodden kommune, Viken fylke. Den ligger i Gjøfjell sogn i Søndre Follo prosti.
Byggverket er i tre og har ca. 300 plasser. Arkitekt for bygget var Holger Sinding-Larsen.
Altertavlen er utført av Nicolai Meidel. Den viser Den velsignende Kristus mot rankemønstrert bakgrunn. I rankene er innflettet syndefallsmotiv.
Prekestol og døpefont er begge i tre fra 1900. På vinduene i koret er det to små glassmalerier med nattverdsmotiv.
Nåværende orgel er et pipeorgel fra Olsen & Jørgensen med 6 stemmer fra 1907. Det ble restaurert i 2006/07.
Det er kirkegård ved kirken.


== Eksterne lenker ==
Sigrid og Håkon Christie: Gjøfjell kapell i «Norges kirker»
(no) «Gjøfjell kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Gjøfjell kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Skoklefall kirke

Skoklefall kirke, også omtalt som Skoklefall kapell, er en langkirke fra 1936 i Nesodden kommune, Søndre Follo prosti i Viken fylke.
Byggverket er tømret i tre og har sitteplass til ca. 130 personer. Både altertavle, prekestol og døpefont er laget og dekorert av Terje Grøstad på 1960-tallet. Skoklefall kirke har ikke kirkegård.
Grunnsten for kirken ble lagt ned 16. januar 1935 av daværende biskop i Oslo, Johan P. Lunde. Arkitekt var Carl Michalsen. Bygget ble oppført av byggmestre og tømrere hentet fra Hallingdal, Arnfinn og Knut Hodnungseth, og Knut Blakkestad. Til og med tømmeret de brukte var fra Hallingdal.


== Litteratur ==
Nesoddens historie bind III, av Harald Lorentzen.
Sigrid og Håkon Christie: Skoklefall kapell i «Norges kirker»
Rasmussen, Alf Henry (1993). Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 663. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Skoklefall kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Nesodden kirkelige fellesråd
«Skoklefall kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Robert Garrett

Robert S. Garrett (født 24. juni 1875 i Baltimore County i Maryland, død 25. april 1961) var en amerikansk friidrettsutøver. Garret var den første olympiske mester i diskos og kulestøt. 
Garrett var først og fremst kulestøter, men konkurrerte også i hoppøvelser. Da han bestemte seg for å delta i de første olympiske lekene i moderne tid 1896 i Athen, foreslo professor William Milligan Sloane at han også skulle prøve diskos. Garrett bad en smed å lage en diskos, den veide cirka 14 kg og var alt for tung til å kastes, så Garrett oppgav ideen.   
Garret betalte reisen til Athen for seg selv og tre andre klassekamerater, Francis Lane nummer tre på 100 meter, Herbert Jamison på andreplass på 400 meter og Albert Tyler nummer to i stav. Da han oppdaget at diskosen kun veide to kg besluttet han å delta i diskoskonkurransen likevel. De greske diskoskasterne var stilkastere, mens Garret gikk mer på ren kraft. Hans første to kast var pinlig klønete og både det amerikanske og utenlandske publikumet lo av hans stil. Men i sitt siste kast nådde diskosen hans 29,15 meter, 19 centimeter lengre enn den beste greske kasteren.
Garrett vant også kulestøt på 11,22 og i høydehopp ble han nummer to på 1,65 samme plass fikk han i lengde med et hopp på 6,00 meter. Under OL 1900 i Paris kom han på tredjeplass både i kule og i tresteg uten tilløp. Han var også med på tautrekkinglaget men da tre av lagete seks medlemmer var sleggekastere og tautrekkingkonkurransen kolliderte med sleggekastøvelsen, fikk han aldri sjansen til å konkurrere i den øvelsen.


== OL-medaljer ==
1896  Athen –  Gull i  friidrett, diskos  USA
1896  Athen –  Gull i friidrett, kulestøt  USA
1896  Athen –  Sølv i friidrett, høydehopp  USA
1896  Athen –  Sølv i friidrett, lengdehopp  USA
1900  Paris –  Bronse i friidrett, kulestøt  USA
1900  Paris –  Bronse i friidrett, tresteg uten tilløp  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Garrett – Olympedia 
(en) Robert Garrett – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Robert Garrett – databaseOlympics.com (arkivert)
Hakadal

Hakadal (kalles Hakadalen) er et sogn i Nittedal i Akershus, med Hakadal kirke som soknekirke. Sognet grenser i sør til Nittedal sogn, i øst til Gjerdrum sogn i Gjerdrum og Holter i Nannestad, i nord til Nannestad sogn i Nannestad og Harestua sogn i Lunner og i vest til Vestre Aker sogn i Oslo. 


== Etymologi ==
Navnet Hakadal kommer ifølge Harald Hårfagres saga fra en mann som het Hake. Han var sønn til en norsk småkonge, og skal ha falt i kamp mot Harald i dalen som senere skulle til å bære navnet hans. Om dette er riktig eller ikke er vanskelig å vite, men Oluf Rygh er enig i at dalen nok er oppkalt etter en som het Hake (Haki). Navnet ble tidligere blant annet skrevet Hakedal.


== Tettsteder og innbyggertall ==
Hakadal har (ifølge SSB 2008) tettstedene Åneby (1 354 innbyggere), Grønvoll (1 519 innbyggere) og Løvstad (1 572 innbyggere).


== Jernbane ==
Åneby stasjon, Varingskollen holdeplass og Hakadal stasjon er alle stoppesteder på Gjøvikbanen.


== Verneverdig bebyggelse ==
På vestsida av dalen, nord i Hakadal, finner vi Hakadals verk, med mange av husene etter Norges eldste jernverk. Driften der startet ca. 1550.


== Idrett og friluftsliv ==
Varingskollen har et av Oslo-områdets største alpinanlegg, med fem nedfarter og tre heiser. Største høydeforskjell er 315 meter.
Nord i Hakadal ligger garden Ås med golfbane (Hakadal golfklubb). Dette er en 18-hulls bane åpnet i 2004. Ås er òg et populært utfartssted vinterstid, hvor man kan kjøre til Hakkim og gå skiturer i Romeriksåsene. Det er også mange som bruker Hakadal som startpunkt for løyper gjennom Nordmarka; fra Hakadal stasjon er det ca. 18 km til Kikutstua.


== Skoler ==
I Hakadal ligger Hakadal ungdomsskole (HUS), og Elvetangen skole, samt de nedlagte Krikeby barneskole og Hagen barneskole.


== Næringsliv ==
På Åneby finnes en gullsmedforretning/optiker, et apotek,  veterinær, legekontor, 2 frisører, en matvareforretning, kafe og et gatekjøkken.


== Referanser ==
Fylkesvei 4848

Fylkesvei 4848 går mellom Raglamyr og Tuastad i Karmøy. Veien er 6,2 km lang.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av de tidligere fylkesvei 835 og fylkesvei 873. Armen fra Norheim til E134 er primær fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==

 KarmøyUten navn 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv4848
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
William Edward Barclay

William Edward Barclay (født 14. juni 1857, død 30. januar 1917) var en engelsk fotballtrener. Han var Everton FCs første manager, og var også Liverpool FCs første manager sammen med klubbsekeretær John McKenna.
Barclay hadde en kort tid i Everton og ledet dem i deres 22 første kamper. Da majoriteten av de ansatte i Everton forlot Anfield ble han igjen og var med på og stifte en ny klubb, Liverpool.
Under hans ledelse rykket Liverpool opp til 1. divisjon i 1893/94-sesongen, men klubben rykket ned igjen sesongen etter. Men i sin siste sesong som manager i klubben i 1895/96 rykket de opp igjen.
Han har også vært formann i klubben og jobbet for det engelske fotballforbundet, The Football Association.


== Eksterne lenker ==
«William Barclay» (engelsk). Liverpool FC. Arkivert fra originalen 18. august 2017. Besøkt 17. august 2017. 
«William Edward Barclay» (engelsk). LFCHistory.net. Besøkt 17. august 2017.
Jens Steffensen

Jens Olai Steffensen (født 23. mars 1891 i Bø i Vesterålen, død 17. oktober 1961) var en norsk politiker (Ap) og fiskarlagsformann. Han var blant annet stortingsrepresentant, formann i Norges Fiskarlag og styreformann i Norges Råfisklag.
Jens Steffensen var opprinnelig fisker og anleggsarbeider. Han var stortingsrepresentant for Nordland mellom 1934 og 1957, ordfører i Bø en kort periode i 1945, og varaordfører mellom 1934 og 1941. Han var formann i Norges Fiskarlag 1937-1941 og 1945–1951, og styreformann i Norges Råfisklag mellom 1952 og 1961.
Steffensen var en kjent men omstridt fiskeripolitiker. I 1951 gikk ledelsen i Arbeiderpartiet inn for å liberalisere trålerloven. I Fiskarlaget, med Jens Steffensen i spissen, var det sterk motstand mot dette, og Steffensen klarte å mobilisere et flertall i Arbeiderpartiets stortingsgruppe mot forslaget. Forslaget ble imidlertid vedtatt med støtte fra de borgerlige partiene. På Fiskarlagets landsmøte senere samme år sørget statsminister Einar Gerhardsen, fiskeriminister Reidar Carlsen og LO-formann Konrad Nordahl for at Steffensen ikke ble gjenvalgt som fiskarlagsformann.


== Stortingskomitéer ==
1954–1957 formann i Sjøfarts- og fiskerikomiteen
1954–1957 medlem i Valgkomitéen
1950–1953 formann i Sjøfarts- og fiskerikomiteen
1950–1953 medlem i Valgkomitéen
1945–1949 formann i Sjøfarts- og fiskerikomiteen
1945–1949 medlem i Valgkomitéen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Jens Steffensen hos Stortinget 
(no) Jens Steffensen hos Norsk senter for forskningsdata
Sigurd Odland

Sigurd Vilhelm Odland (født 5. desember 1857 i Bergen, død 30. april 1937 i Oslo) var en norsk teolog og kirkeleder. Etter teologisk embetseksamen i 1879 studerte Odland ved flere universiteter i Tyskland. Han var universitetsstipendiat i flere år inntil han i 1894 ble professor i teologi ved Universitetet i Oslo – med nytestamentlige fag som spesialområde.
Odland var fra en haugiansk slekt og stod for et sterkt og konsekvent konservativt teologisk syn. Da den liberale teologen Johannes Ording i 1906 ble utnevnt til professor i teologi, gikk Odland – i likhet med kirkestatsråd Christopher Knudsen – av i protest. En rekke mennesker i kretsen rundt Odland gikk da sammen om å stifte en uavhengig institusjon for utdanning av prester – Det teologiske menighetsfakultet, som ble opprettet i 1907. Her ble Odland lærer i Det nye testamente.
Odland etterfulgte i 1892 Gisle Johnson som formann i Det norske lutherske Indremisjonsselskap, men han forlot Indremisjonsselskapet i 1911 da Generalforsamlingen vedtok at kvinner skulle ha stemmerett i organisasjonen. I 1916 forlot han også Menighetsfakultetet da han ikke kunne være med på å utdanne prester for Den norske kirke, etter at det var blitt tillatt for kvinner å holde foredrag o.l. i kirkene. Han ble senere lærer ved Kinamisjonsforbundets (Norsk Luthersk Misjonssambands) skole til 1924.
Odland utga en rekke teologiske skrifter.
Odland var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi fra 1892. I 1904 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.Han er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo.


== Referanser ==
John McKenna

John McKenna (født 3. januar 1855 i County Monaghan i Irland, død 22. mars 1936) var en irsk forretningsmann, rugbyspiller og fotballmanager, som sammen med W. E. Barclay var Liverpool FCs første manager ved at han hadde en delt manager/klubbsekretær-rolle.
Via sine forretningsforbindelser fikk han hentet mange rimelige fotballspillere fra Glasgow til Liverpool, blant annet: Duncan McClean, James McBride, Malcolm McVean, Hugh McQueen, Matt McQueen, John McCartney, Bill McOwen and Joe McQue. 
Det var McKenna som ordnet det slik at Liverpool FC fikk bli medlem av The Football League.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John McKenna – Soccerbase.com (manager) 
Profil på Liverpools offisielle webside
Profil på Lfchistory.net
Lahaugmoen kapell

Lahaugmoen kapell var et militærkapell fra 1968, beliggende i Lahaugmoen leir i Skedsmo kommune, Akershus. Kapellet hadde 35 sitteplasser.Lahaugmoen leir ble lagt ned i 2002.


== Referanser ==
Tom Remlov

Tom Remlov (født 21. juli 1949) er en norsk filmprodusent og teatersjef. Mellom 2015 og 2020 var han teatersjef i Riksteatret. Remlov begynte som administrerende direktør i Den Norske Opera & Ballett 1. august 2008, med oppdrag å etablere virksomheten i det nye operahuset. I juni 2020 ble han utnevnt til styreleder i Talent Norge.Remlov er en av grunnleggerne av Norsk forsøksgymnas, der han tok realartium i 1968. Han er utdannet som teaterinstruktør og dramaturg i Norge og England, og arbeidet som skribent, skuespiller og universitetslærer i London fra 1971 til 1978. Han var teatersjef ved Den Nationale Scene i Bergen fra 1986 til 1996, der han som del av en satsing på ny, norsk dramatikk blant annet lanserte den nå verdenskjente Jon Fosse. Fra 1996 til 2001 var han direktør for det nasjonale filmselskapet Norsk Film AS, og fra 2001 til 2008 førsteamanuensis og leder for produsentutdanningen ved Den norske filmskolen.
Remlov har hele sitt yrkesaktive liv vært virksom som foredragsholder, kursleder, kåsør, artikkelforfatter og organisasjonsmenneske – blant annet som styreleder i den statlige stiftelsen Office for Contemporary Art Norway (OCA, 2001-2009) og i Filmfondet FUZZ AS (2006-). Han har oversatt og/eller hatt tekstansvaret for ca. 30 sceneforestillinger og ca. 10 filmer, er medeier i filmselskapet USF International AS, og har produsert/co-produsert et tjuetalls filmer, deriblant Insomnia (originalversjonen), Aberdeen, Heftig og begeistret (som han fikk Amandaprisen for, som «Årets film 2001»), Det største i verden og Musikk for bryllup og begravelser.
Han er gift med tidligere P2-sjef, kommunikasjonsdirektør i Statistisk sentralbyrå (SSB), Herborg Bryn.Han er bror av skuespiller Kai Remlov.I 2015 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs orden for innsatsen i norsk kulturliv.


== Produsent ==
Play (2003) (produsent)
Musikk for bryllup og begravelser (2002) (produsent)
Det største i verden (2001) (produsent)
Lime (2001) (produsent)
Heftig og begeistret (2001) (produsent)
Aberdeen (2000) (produsent)
Ballen i øyet (2000) (produsent)
Når mørket er forbi (2000) (medprodusent)
Tsatsiki (1999) (medprodusent)
Tørst - Framtidens forbrytelser (1999) (produsent)
Magnetisørens femte vinter (1999) (medprodusent)
1732 Høtten (1998) (produsent)
Cellofan - med døden til følge (1998) (medprodusent)
Brent av frost (1997) (medprodusent)
Mendel (1997) (medprodusent)
Insomnia (1997) (produsent)
Budbringeren (1997) (medprodusent)
1996: Pust på meg! (1997) (produsent)
Maja Steinansikt (1996) (produsent)


== Filmroller ==
Markus og Diana (1996) … Taxisjåfør
Drømspel (1994) … Mann x
Avsporing (1993) … Mannen
Papirfuglen (1985) … Advokatkolega
Musikanter (1967) … Orgelelev
Et øye på hver finger (1961) … Dag Allnes
Bussen (1961) … Knut


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tom Remlov (Dagbladet, 2007)
(en) Tom Remlov på Internet Movie Database 
(da) Tom Remlov på Filmdatabasen 
(en) Tom Remlov hos The Movie Database 
Tom Remlov, Å finne sin plass (Artikkel i Samtiden nr.1/2012
Vienna (Virginia)

Vienna er også det engelskspråklige navnet på Østerrikes hovedstad Wien.Vienna er en by i Fairfax County i den amerikanske delstaten Virginia, 15 kilometer vest for Washington, DC. Byen het opprinnelig Ayr Hill, og fikk sitt nåværende navn mot slutten av 1850-årene. Ved folketellingen i år 2010 hadde den 15 687 innbyggere.  Byen er et pressområde på grunn av sin gunstige beliggenhet nær den amerikanske hovedstaden, den store Dulles-flyplassen og sine gode kommunikasjoner også med vei, tog og metro.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside for Vienna
ILIOS-festivalen

ILIOS-festivalen er en årlig festival for samtidsmusikk. Festivalen blir arrangert i Harstad i månedsskifter januar/februar. Festivalarrangør er NyMusikk Harstad, og festivalen legger vekt på å presentere samtidsmusikk for et bredere publikum. I 2007 satte festivalen publikumsrekord med 2700 besøkende. Daglig leder og festivalsjef for ILIOS-festivalen er Anders Eriksson.


== Eksterne lenker ==
ILIOS-festivalen
James B. Connolly

James Brendan Bennet Connolly (født 28. november 1865 i Boston død 20. januar 1957 i New York) var en amerikansk friidrettsutøver. 
Connolly var den første olympiske mesteren i moderne tid, han vant trestegskonkurransen 1896 i Athen. Han vant tresteg på 13,71, ble nummer to i høydehopp og tok en tredjeplass i lengdehopp. 


== OL-medaljer ==
1896  Athen -  Gull i friidrett, tresteg  USA
1896  Athen -  Sølv i friidrett, høydehopp  USA
1900  Paris -  Sølv i friidrett, tresteg  USA
1896  Athen -  Bronse i friidrett, lengdehopp  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James B. Connolly – Olympics.com 
(en) James B. Connolly – Olympic.org 
(en) James B. Connolly – Olympedia 
(en) James B. Connolly – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) James B. Connolly – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) James B. Connolly – Track and Field Statistics
Malcolm McVean

Malcolm McVean (født 7. mars 1871 i Jamestown i West Dunbartonshire i Skottland, død 6. juni 1907 i Glasgow i Skottland) var en skotsk fotballspiller som signerte for Liverpool FC og John McKenna fra Third Lanark AC.
Han har Liverpools første mål både i treningskamper og i ligaen. Han var i Liverpool fra 1892 til 1897 og fikk til sammen 130 kamper og 41 mål for klubben. McVean var først og fremst høyreving (ytre høyre) i den gamle formasjonen 2-3-5 og spilte på fire av fem plasser i angrep.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil på Lfchistory.net
Ski nye kirke

«Ski kirke» omdirigeres hit; se også Ski middelalderkirkeSki nye kirke er en kirke konstruert i en kvadratisk form, fra 1988 i Nordre Follo kommune, Nordre Follo prosti i Viken fylke.
Byggverket er i tegl og har 460 plasser.


== Eksterne lenker ==
Ski menighet
Frogner gamle kirke

Frogner gamle kirke er en langkirke fra ca. 1180 i Lillestrøm kommune i Viken fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Nedre Romerike prosti i Borg bispedømme. Byggverket er i stein og har 90 plasser.
Middelalderkirken ved navn Frauna kirkia à Gauteið brant i 1918. Murene ble reparert 1936, gulv og tak i 1948. Restaureringen ble ferdigstilt i 1977. På en stein i muren like vest for sørportalen ble det etter brannen funnet en runeinnskrift. Den er tolket til:
Gud signe den mann som gjorde, og den som lot gjøre, det er Erling Loftssøn.
Adkomst til stedet er via Rv171.


== Referanser ==


== Se også ==
Frogner nye kirke


== Eksterne lenker ==
(no) «Frogner gamle kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Frogner gamle kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Frogner nye kirke

Frogner nye kirke er en langkirke fra 1925 i Lillestrøm kommune i Viken fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Nedre Romerike prosti i Borg bispedømme.
Byggverket er i tre og har 350 plasser. Arkitekt for kirken var Ole Stein.


== Se også ==
Frogner gamle kirke


== Eksterne lenker ==
(no) «Frogner nye kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Frogner kirke i «Norges kirker»
Frogner i det 20. århundre (Blaker og Sørum historielag)
Sørum kommune om kirkene i Sørum Arkivert 21. mars 2015 hos Wayback Machine.
«Frogner nye kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
George Patterson

George Patterson (født 1887, død 1955) var en engelsk fotballspiller, fotballtrener og sekretær som jobbet for Liverpool FC i store deler på starten av 1900-tallet. Etter å ha spilt mesteparten av sin karriere i Marine FC ble han assistenten til Liverpool-manager Tom Watson i 1908. Etter Watsons bortgang i 1915, tok han også over rollen som sekretær, samtidig som han var vikarmanager i starten av 1919/20-sesongen. Da han hadde jobbet for Anfield-klubben i over tjue år, var det ingen overraskelse da Patterson overtok managerjobben i klubben etter Matt McQueen i 1928. 
I Pattersons tid på Anfield fikk to unge og lovende spillere sine debuter, Jack Balmer og Phil Taylor. Sistnevnte skulle senere selv bli manager for klubben. Det største aktivum var imidlertid signeringen av skotten Matt Busby, som kom til klubben i 1936. Liverpool var senere svært interessert i å la Busby bli en del av trenergruppen i klubben, men han ble i stedet manager for rivalen Manchester United. Busby forble en sentral spiller i klubben også under George Kay, som overtok managerjobben etter Patterson i august 1936. Patterson fortsatte imidlertid i klubben, igjen i rollen som sekretær. 


== Eksterne lenker ==
Profil på Soccerbase.com
Profil på Lfchistory.net
Huntsville

Huntsville er et navn på flere steder:


== Canada ==
Huntsville er en by i Ontario


== USA ==
Huntsville i Alabama
Huntsville i Arkansas
Huntsville i Missouri
Huntsville i Ohio
Huntsville Tennessee
Huntsville i Texas
Huntsville i Utah


== Andre betydninger ==
Huntsville (Jazz trio)
Furuset kirke (Ullensaker)

Furuset kirke er en langkirke fra 1879 i Ullensaker kommune i Akershus (Viken fylke). Den er en del av Den norske kirke og hører til Øvre Romerike prosti i Borg bispedømme.
Byggverket er i tegl og har 300 plasser.


== Eksterne lenker ==
Sigrid og Håkon Christie: Furuset kapell i «Norges kirker»
(no) «Furuset kirke (Ullensaker)». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Furuset kirke (Ullensaker)». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Herald Sun

The Herald Sun er en australsk avis som utgis i Melbourne.
Den ble dannet i 1990 gjennom en sammenslåing av den tabloide morgenavisen The Sun News-Pictorial og ettermiddagsavisen The Herald. Den første utgaven ble utgitt 8. oktober, 1990 som The Herald-Sun. Bindestreken i tittelen ble droppet i 1993. 
The Herald Sun er Australias mestselgende avis, med et opplag på ca. 550 000 på hverdager.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Jessheim kirke (1984–2016)

Jessheim arbeidskirke er en kirke fra 1984 i Ullensaker kommune, Akershus (fra 2020 Viken fylke). Den er en del av Den norske kirke og hører til Øvre Romerike prosti i Borg bispedømme.
Byggverket er i leca og har 300 plasser.
Jessheim kirke er den yngste kirken i Ullensaker kommune og gjennomgikk flere byggetrinn før de opprinnelige planene var gjennomført. Kirken ble  vigslet av biskop Lislerud i januar 1985.  Kirken ble opprinnelig bygget som arbeidskirke, men fikk senere status som kirke. Arkitekt var Harald Hille. Kirken ligger sentralt til og kort avstand fra Rådhuset på Jessheim.
På grunn av kapasitetsproblemer er det besluttet å bygge større kirke. Den gamle kirkesalen ble revet i 2016, og ny kirkesal er under oppføring og forventes vigslet den 5. mars 2017.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Rasmussen, Alf Henry (1993). «Jessheim arbeidskirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 646. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Jessheim kirke (1984–2016)». Kirkesøk. Den norske kirke.
Boliviansk tegnspråk

Boliviansk tegnspråk er et tegnspråk som benyttes av mellom 350 og 400 døve i Bolivia. Språket er basert på amerikansk tegnspråk, tegnspråket som benyttes i USA. Det blir brukt i Cochabamba, La Paz og Santa Cruz. Det er ni institusjoner for døve i landet, og 46 800 døve bolivianere.


== Referanser ==
Brasiliansk tegnspråk

Brasiliansk tegnspråk, også kjent som «Libras» (fra «Língua Brasileira de Sinais») er et tegnspråk som benyttes av døve i Brasil. Tegnspråket er vel etablert, og flere ordbøker, instruksjonsvideoer og et antall artikler om språkets lingvistiske trekk har blitt utgitt. En sterk tegnspråklovgivning ble vedtatt av Brasils nasjonalkongress 24. april 2002, og er i ferd med å settes i praksis. Loven autoriserer bruken av Libras i utdannelse og myndighetstjenester.


== Se også ==
Urubú-tegnspråk, et annet tegnspråk som benyttes i Brasil


== Eksterne lenker ==
Portal de Libras Arkivert 4. april 2006 hos Wayback Machine., ikke-statlig organisasjon med informasjon og tjenester rleatert til Libras