jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Operasjon Mobilisering

Operasjon Mobilisering (OM) er en internasjonal, kristen tverrkirkelig misjons organisasjon som har arbeid i over 100 land. I tillegg driver de to skip.


== Virksomhet ==
I organisasjonen jobber det over 4 000 personer fra 80 ulike nasjoner. Hvorav omtrent 500 har vært ute i mer enn 10 år. En stor del av de som arbeider er «teltmakere» som bruker sitt yrke i misjonens tjeneste.
Operasjon Mobilisering verver arbeidere for korte eller lengre perioder.

Global Challenge er korttidsteam i f.eks. sommer- eller påskeferien.
Global Action-team i et land eller ombord på skip, på fulltid, fra 6 måneder til 2 år.
Global Service er langtidsarbeid over flere år.Det norske Operasjon Mobilisering har base i Kristiansand og ledes av ekteparet Meberg.


== Skipene ==
Ombord på de to skipene MV Logos og MV Doulos, arbeider det henholdsvis 200 og 350 personer. Alle ombord arbeider på frivillig basis, kommer fra ca. 35 forskjellige land og er i alle aldre. De må delta i praktisk arbeid ombord, men også være med på å møte lokalbefolkningen. Hver dag er det grupper ifra skipene som reiser ut og har møter på barnehjem, i fengsel, sykehus, skoler, aldershjem og med evangelisering på gata med mer. I noen av havnene som skipene besøker drives humanitært arbeid.


== Historie ==
Operasjon Mobilisering kan spore sine røtter tilbake til 1950-tallet. Dorothea Clapp, en amerikansk husmor, begynte å be Gud om at Han måtte berøre verden gjennom ungdommene på den lokale High School. En dag gav fru Clapp en Johannesevangelium til en av studentene. Senere gav denne studenten livet sitt til Jesus Kristus på et Billy Graham møte. Denne studenten var George Verwer, grunnleggeren av Operasjon Mobilisering.


== Kilder ==
www.om-norge.no/


== Eksterne lenker ==
www.om-norge.no/ – hjemmeside, Norge
Internasjonale hjemmesider.
Australia
Canada
Chile
Danmark Arkivert 1. februar 2009 hos Wayback Machine.
Finland
Frankrike
India
Italia
Nederland Arkivert 24. oktober 2016 hos Wayback Machine.
New Zealand
Singapore
Storbritannia
Sveits
Sverige Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Sør-Afrika
Sør-Korea
Tyskland Arkivert 16. juli 2016 hos Wayback Machine.
USA
Østerrike
Áo dài

Áo dài, også skrevet ao-dai og aodai (vietnamesisk for «lang kjole») er et tradisjonelt vietnamesisk klesplagg som i dag for det meste bare brukes av kvinner.
Klesplagget likner en lang, ettersittende kaftan eller sid kjole med eller uten splitt i siden, og bæres over lange, vide bukser. Plagget har en lang historie og har gjennomgått mange mindre endringer gjennom tidene.
Selv om fasongen som regel er temmelig lik, lages plagget i svært mange ulike farger og mønstre. I moderne tid brukes áo dài gjerne til finere anledninger. Det er også skoleuniform for jenter i den videregående skolen i Vietnam.


== Eksterne lenker ==
(en) Áo dài – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gillis Grafström

Gillis Grafström (født 7. juni 1893 i Stockholm, død 14. april 1938 i Potsdam, Tyskland) var en svensk kunstløper som vant flere OL- og VM-gull. Grafström var den første – og er inntil 2014 den eneste – utøver som har vunnet individuell gullmedalje både i sommer-OL og vinter-OL. Kunstløp var en del av programmet i sommer-OL i 1920, og fra 1924 i vinter-OL. Grafstrøm var også en aktiv tegner og maler, og jobbet som arkitekt i Berlin. Han var gift med Cecile Grafström. Grafström er begravd ved Bornstedter Kirche i Potsdam, samme sted som han giftet seg. Han trente ofte på Bornstedter see da den var islagt på vinteren.
Gillis Grafström er én av få som har tatt medalje i både sommer- og vinter-OL.
Han døde 44 år gammel av blodforgiftning. Han var bosatt i Potsdam fra 1925 til sin død. I Potsdam var en gate oppkalt etter ham (Gillis Grafström-Strasse), i 2003 ble den omdøpt til Ulanenweg.
I 1929 ble Grafström tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje.


== OL-medaljer ==
Sommer-OL1920  Antwerpen -  Gull i kunstløpVinter-OL1924  Chamonix -  Gull i kunstløp
1928  St. Moritz -  Gull i kunstløp
1932  Lake Placid -  Sølv i kunstløp


== VM-medaljer ==
1922 gull
1924 gull
1929 gull


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gillis Grafström – Olympics.com 
(en) Gillis Grafström – Olympic.org 
(en) Gillis Grafström – Olympedia 
(en) Gillis Grafström – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Gillis Grafström – Sveriges olympiske komité 
Olof Groth: (sv) Gillis Grafström i Svenskt biografiskt lexikon (2014-12-08)
Binyrebark

Binyrebarken (cortex glandulae suprarenalis) er en den ytterste delen av binyrene og produserer mange hormoner med fellesnavnet kortikosteroider (også kalt kortikoider). Den består av tre lag som produserer hver sin hovedtype kortikoider:

Det ytterste laget: mineralkortikoider
Det midterste laget: glukokortikoider
Det innerste laget: androgener
Årets trønder

Årets trønder er en pris som fra 2010 utdeles av Adresseavisen og NRK Trøndelag i samarbeid.
Prosessen frem mot tildelingen er slik: Adresseavisen og NRK informerer på sine nettsteder om muligheten for alle til å stemme på sine kandidater. Det settes en frist, som regel sent på høsten året før tildelingen. Etter fristens utløp samles en fagjury, som består av representanter for NRK eller Adresseavisen og representanter for utdannings- og kulturinstitusjoner i Trondheim. Ut fra de foreslåtte kandidatene velger jurymedlemmene fem kandidater hver. Valgene må begrunnes. Juryen samler seg om fem av disse kandidatene. Navnene offentliggjøres, og lyttere og lesere kan stemme på den de mener bør få tittelen Årets trønder. Vinneren offentliggjøres på nyttårskonserten som arrangeres i januar av Trondheim Symfoniorkester og Adresseavisen.
Inntil 2010 var Årets trønder to priser som ble utdelt av henholdsvis Adresseavisen og NRK Trøndelag.


== Årets trønder, utdelt av Adresseavisen og NRK Trøndelag ==
2010 – Siv Toverød og Tare Teksum, deltakere i programmet Ingen grenser
2011 – Arne Okkenhaug, far til Emil Okkenhaug som omkom på Utøya
2012 – Vegard Wollan og Alf-Egil Bogen, gründere av Atmel AVR
2013 – Erlend Johannesen, driver av barnehjemmet Streetlight i Tacloban på Filippinene siden 2005
2014 – May-Britt og Edvard Moser, forskerekteparet ved NTNU som, sammen med John O'Keefe, mottok Nobelprisen i fysiologi eller medisin for 2014, for sine funn av «hjernens stedsans»
2015 – Kåre Ingebrigtsen, trener for Rosenborg Ballklub
2016 – Birgit Skarstein, «en samfunnsengasjert foregangskvinne på flere arenaer»
2017 – Christian Berge, trener for Norges herrelandslag i håndball
2018 – Marit Bjørgen, langrennsløper
2019 – Astrid S, artist
2020 – Victor Sotberg, youtuber og NRK Super-programleder
2021 – Tove Røsstad, kommuneoverlege i Trondheim


== Årets trønder, utdelt av Adresseavisen ==
Prisvinneren ble utpekt av en jury. Prisen ble utdelt fra 2002 til 2009.

2002 – Nils Arne Eggen, for sin mangeårige innsats som trener for Rosenborg
2003 – maleren Håkon Bleken, en av landets mest profilerte kunstnere
2004 – major i Frelsesarmeen Ingrid Olsen for det uegennyttige arbeidet hun har gjort for byens tapere og folk på gaten gjennom mange år
2005 – politikeren Bengt Eidem for sin åpenhjertige og tøffe kamp mot kreft
2006 – forfatteren Anne B. Ragde for sine populære romaner fra Byneset
2007 – håndballandslagets trener Marit Breivik
2008 – skuespiller og regissør Liv Ullmann
2009 – klimadirektør i SINTEF Nils Anders Røkke, som representant for SINTEFs verdensledende spisskompetanse på fangst og lagring av CO2


== Årets trønder, utdelt av NRK Trøndelag ==
Prisvinneren ble stemt fram av NRK Trøndelags lyttere.

2006 – Joralf Gjerstad, helbreder
2007 – Bente Eidesmo, leder for kriseteamet i Overhalla etter Overhalla-drapet
2008 – Marit Breivik, håndballandslagets trener
2009 – Lotte Lien, bokser, europamester i weltervekt 2009


== Referanser ==
Villa Otium

Villa Otium er en villa i jugendstil i Nobels gate 28 på Frogner i Oslo. Den ble oppført av arkitekt Henrik Bull i 1911 for den daværende norske generalkonsul til St. Petersburg, Hans Andreas Olsen og hans kone Wilhelmina – som for øvrig var niesen til Alfred Nobel. Bygningen er en av de første arkitekttegnede boligene i Norge på 1900-tallet. Den er rikt utsmykket inne og ute, og arkitekten har tegnet alle detaljene: parkett, fliser, dører og ornamenter. Ifølge Riksantikvaren er villaen av stor historisk betydning.


== Navnet ==

Navnet på villaen er latinsk. Villa betyr «gård» og otium betyr fritid eller letthet, og henspiller på hageområdet som ligger rundt villaen. Dette er i dag bare en fjerdedel av hva det opprinnelig var.


== Bygningshistorie ==

I dag er villaen residens for Amerikas forente staters ambassadør til Norge. USAs regjering kjøpte den i 1924 for 125 000 dollar, den største sum USA til da hadde betalt for en eiendom i utlandet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Åpent rom nr. 4/2007 side 24


== Eksterne lenker ==
USAs ambassade i Norge om Villa Otium
«Villa Otium». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Slow Motion

Slow Motion er det ellevte studioalbumet av Supertramp, utgitt i 2002. Albumet ble utgitt på eget selskap og kun solgt via bandets nettsted. Slow Motion ble ingen kommersiell suksess. 


== Sporliste ==
«Slow Motion» (3.50)
«Little By Little» (4.30)
«Broken Hearted» (4.28)
«Over You» (5.07)
«Tenth Avenue Breakdown» (8.57)
«Sting in the Tail» (5.17)
«Bee in Your Bonnet» (6.27)
«Goldrush» (3.05)
«Dead Man's Blues» (8.25)Alle komposisjonene er skrevet av Rick Davies, unntatt «Goldrush», som er kreditert Davies/Palmer.


== Eksterne lenker ==
(en) Slow Motion på Discogs 
(en) Slow Motion på MusicBrainz
Ulrich Salchow

Karl Emil Julius Ulrich Salchow (født 7. august 1877, død 18. april 1949) var en svensk kunstløper (AIK).
Salchow var den første olympiske gullmedaljøren i kunstløp, han vant da øvelsen var med for første gang i London under Sommer-OL 1908.
Han dominerte sporten stort på begynnelsen av 1900-tallet. Han vant 10 verdensmesterskap mellom 1901 og 1911 og 7 europamesterskap i årene 1893 til 1913.
I 1909 introduserte han Salchow-hoppet, et hopp hvor utøveren satser bakover på venstre ben med innerskjær hvor høyre ben svinges rundt for å skape rotasjon og hvor man letter idet høyre ben svinges fra bak til foran. Salchow vant alle sine medaljer med ett og samme par skøyter.
Salchow var president i International Skating Union fra 1925 til 1937. Han var også president for Svenska Skridskoförbundet i 3 perioder (1918–1920, 1923–1930 og 1935–1938).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ulrich Salchow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ulrich Salchow – Olympedia 
(en) Ulrich Salchow – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Ulrich Salchow – Sveriges olympiske komité 
Jan Lindroth: (sv) Ulrich Salchow i Svenskt biografiskt lexikon (2014-12-08)
St. Lawrence-bukta

St. Lawrence-bukta, eller Saint Lawrence-bukta, (engelsk: Gulf of Saint Lawrence, fransk: Golfe du Saint-Laurent) er ei stor havbukt på Canadas østkyst, mellom Newfoundland og det canadiske fastlandet. Grensa mot Atlanterhavet går langs ei linje fra Kapp Breton på Nova Scotia til den franske øya St. Pierre utafor sørkysten av Newfoundland. St. Lawrence-bukta har forbindelse til Atlanterhavet gjennom Cabotstredet mellom Nova Scotia og Newfoundland, og gjennom Belle Isle-stredet mellom Newfoundland og Labradorhalvøya. 
St. Lawrence-elva, som kommer fra De store sjøer, har utløp innerst i bukta. I St. Lawrence-bukta ligger de store øyene Anticosti og Prince Edward Island, og den mindre øygruppa Îles de la Madeleine. Ytterst mot havet ligger den franske øygruppa Saint-Pierre og Miquelon.


== Referanser ==
Breakfast in America

Breakfast in America er det sjette studioalbumet av Supertramp, utgitt i 1979. Albumet ble gruppens største kommersielle suksess med singler som «The Logical Song», «Take the Long Way Home», «Breakfast in America» og «Goodbye Stranger». 


== Sporliste ==
«Gone Hollywood» (5.19)
«The Logical Song» (4.10)
«Goodbye Stranger» (5.50)
«Breakfast in America» (2.39)
«Oh Darling» (4.02)
«Take the Long Way Home» (5.08)
«Lord Is It Mine» (4.09)
«Just Another Nervous Wreck» (4.25)
«Casual Conversations» (2.58)
«Child of Vision» (7.28)Alle låtene er skrevet av Rick Davies og Roger Hodgson.


== Eksterne lenker ==
(en) Breakfast in America på Discogs 
(en) Breakfast in America på MusicBrainz 
(en) Breakfast in America på AllMusic
Trontale

En trontale er en tale som holdes av monarken i visse monarkier foran nasjonalforsamlingen. I talen presenterer monarken sin regjerings agenda for den kommende sesjonen. Begivenheten finner gjerne sted en gang i året, men visse steder kan det forekomme trontaler med mindre eller mer enn et års mellomrom, avhengig av monarkens myndighet til å kalle sammen nasjonalforsamlingen. Trontalen skrives av monarkens regjering, og ikke av monarken selv.


== Se også ==
Trontalen (Norge)
Buckcherry

Buckcherry er et amerikansk rock and roll band som ble stiftet i Anaheim, California i 1995. I 1999 varmet de opp for Kiss i Oslo Spektrum. De har gitt ut fire plater: Buckcherry, Time Bomb,15,Black Butterfly og nyeste All Night Long .
Bandet lå en periode helt nede, mye på grunn av rusmisbruk, men er igjen aktive.


== Besetning ==
Joshua Todd – vokal
Keith Nelson – gitar
Jonathan Brightman – bass
Devon Glenn – trommer.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Buckcherry – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Buckcherry på Internet Movie Database 
(en) Buckcherry på Apple Music 
(en) Buckcherry på Discogs 
(en) Buckcherry på MusicBrainz 
(en) Buckcherry på Spotify 
(en) Buckcherry på Songkick 
(en) Buckcherry på Last.fm 
(en) Buckcherry på Genius — sangtekster 
(en) Buckcherry på AllMusic
USAs ambassade i Paris

USAs ambassade ligger på avenue Gabriel 2 på det nordvestre hjørnet av Place de la Concorde. Bygningen, som er på fire etasjer og rommer ambassadørens kontor, ble bygget i 1931 og er tegnet av det amerikanske arkitektkontoret Delano & Aldrich.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Embassy of the United States in Paris – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Madam X

Madam X er et amerikansk heavy metal-band som var aktivt på 80-tallet og ble gjenforent i 2014. Gitarist Maxine Petrucci og hennes søster, trommeslager Roxy Petrucci, fant bassisten Chris Doliber i Detroit, Michigan, USA og flyttet til New York hvor de fikk vokalist Bret Kaiser med i bandet. De skal ha fått platekontrakt etter at direktøren i Jet Records, Don Arden, så dem fremvise god forretningssans ved å forlange betaling fra et konsertsted før de ville gå på scenen. Madam X fikk etter utgivelsen av We Reserve The Right i 1984 oppmerksomhet for et outrert visuelt uttrykk og enkle, fengende låter.


== Medlemsbytter og oppløsning ==
Kaiser forlot Madam X og ble erstattet av John Ward. De spilte inn en demo med ham som aldri førte til noen plateutgivelse. Da Roxy Petrucci forlot bandet for å bli med i Vixen, ble hun erstattet av Mark McConnell, samtidig som Sebastian Bach erstattet Ward som vokalist. Heller ikke denne besetningen ga ut noe innspilt materiale. Bach gjorde senere suksess med Skid Row, Doliber startet Godzilla og McConnell ble med i Carrera. Maxine Petrucci ga ut soloalbumet Titania i 2005.


== Gjenforening ==
Besetningen som ga ut platen i 1984 ble gjenforent og opptrådte på Sweden Rock Festival i 2014. De ga også ut singelen «Another '80s Rock Song».


== Medlemmer ==
Bret Kaiser – Vokal
Maxine Petrucci – Gitar
Chris Doliber – Bass
Roxy Petrucci – Trommer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Madam X på Discogs 
(en) Madam X på MusicBrainz 
(en) Madam X på Songkick 
(en) Madam X på Last.fm
Theodor Reuss

Theodor Reuss (født 18. juni 1855 i Augsburg i Tyskland, død 28. oktober 1923 i München) var en tantrisk okkultist, utopisk sosialist, journalist, politi-spion, sanger og forkjemper for kvinne-frigjøring. Han etterfulgte Carl Celner som overhode og stormester i Ordo Templi Orientis.


== Referanser ==
White Lightning

For den am. actionfilmen fra 1973 med Burt Reynolds, se Spikern i bånn, McKlusky (White Lightning).White Lightning/We Rule er et hardcore/skinhead-prosjekt fra Australia. I 1990 ga de ut albumet Destiny på Rebelles Européens som ifølge Discogs er et kjent nynazistisk plateselskap.


== We Rule ==
Platen We Rule ble spilt inn i mars 1998 og er egenutgitt, og inneholder ti spor, som alle handler om antikommunisme og nynazisme.

LåtlisteAustralien youth
We rule
We look to the east
Old battalion
Freedoms flame
1 000 years
Lest we forget
Howling
The name of the game
DestinyTeksten til We Look To The East er skrevet av Ian Stuart Donaldson, som var frontmann i legendariske Skrewdriver.
De involverte i prosjektet kaller seg for Aussie Nigel, Billy og The Boss.


== Referanser ==
Garry’s Mod

Garry's Mod (eller GMod) er et «fysikksandkasse»-spill i Half-Life 2-serien. Spillet går ut på å bygge ting av diverse objekter som finnes i omgivelsene, eller som kan hentes fra en meny. For å spille Garrys's Mod, må man ha installert distribusjonsplattformen Steam. Spillet er avhengig av programmeringsspråket Lua, som tillater andre programmerere å lage egne addons.
Det Finnes Mange Forskjellige aktiviteter i Spillets innehaver, Om du vil kjempe mot en annen spiller kan du starte en egen Server eller bli med i en allerede eksisterende Server.
Rollespill Serverene går vanligvis ut på at man bruker en av karakterene i spillet og spiller som den karakteren, Dem mest kjente typene av Rollespill Servere i Garry´s Mod er Tyskland Under Andre Verdenskrig.
Mer kan man finne på selv.
Det ble gitt ut 24. desember 2004. Garry's Mod har ingen spesielle mål som skal oppnås, men gir spillerne en «sandbox» (en «fysikksandkasse») til å manipulere ting uten restriksjoner, selv om noen flerspiller-servere bruker rollespill eller andre spill og spillmoduser som er laget av andre spillere. Garry's Mod lar spillerne manipulere ting, møbler og andre gjenstander som kan plasseres i spillet. Gjenstandene kan bli valgt fra andre Source-spill, for eksempel fra hele «Orange Box».


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Garry's Mod – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Garry's Mod på Steam 
(en) Garry's Mod hos MobyGames 
(en) Garry's Mod på Metacritic 
(en) Garry's Mod på Internet Movie Database 
(en) Garry's Mod hos Giant Bomb 
(en) Garry's Mod hos Internet Game Database
Presseklubben

Presseklubben (har sin fortid som Tostrupkjelleren og Ryktebørsen) var et utested i Oslo som hovedsakelig orienterte seg mot politikere og ansatte i mediebransjen. Stedet holdt tidligere til i Arbeidergaten og ble der drevet som Oslo Journalistklubbs presseklubb. Senere flyttet den til Tostrupgården, i det som ble kjent som Tostrupkjelleren. Stedet flyttet til Egertorget i 2005. Om sommeren har de hatt uteservering langs nordsiden av torget. Stedet ble drevet av Anne Dawson.21. desember 2007 stengte Presseklubben dørene. Utestedet er solgt til gårdeier, som har foretatt en ombygning av Kjøpesenteret Eger.


== Referanser ==
Running with Scissors

Running With Scissors er en amerikansk film fra 2006. Filmen er regissert av Ryan Murphy, og er basert på Augusten Burroughs' memoarer Running with Scissors.


== Handling ==
Filmen er basert på Augusten Burroughs' semibiografiske memoarer, og handler om hans barndom. Da Burroughs var liten ga moren ham bort til en uortodoks psykiatrist, en eksentrisk mann med en eksentrisk familie, slik at han skulle få oppdragelsen sin der.
I en alder av tolv år ble Burroughs venn med Neil Bookman, en pedofil som bodde i en skur i en bakgård. Handlingen er sentrert rundt en barndom på grensen av loven, der regler var uhørte, og juletreet sto oppe hele året, der Valium ble inntatt som godteri, og hvis man kjedet seg kunne man skape underholdning med elektrosjokkterapimaskinen.


== Rolleliste ==


== Annet ==
Denne filmen gjenforente Ryan Murphy med flere av skuespillerne fra TV-dramaet han skapte, Nip/Tuck, inkludert  Alec Baldwin, Jill Clayburgh, Seth Gabel, Leslie Grossman og Vanessa Redgrave.
Gwyneth Paltrow, som er en av produsentene, er også med i filmen.
Julianne Moore skulle opprinnelig få rollen som Deirdre Langton.


== Eksterne lenker ==
(en) Running with Scissors på Internet Movie Database 
(sv) Running with Scissors i Svensk Filmdatabas 
(fr) Running with Scissors på Allociné 
(nl) Running with Scissors på MovieMeter 
(en) Running with Scissors på AllMovie 
(en) Running with Scissors på Rotten Tomatoes 
(en) Running with Scissors på Metacritic 
(en) Running with Scissors på Box Office Mojo
Jeffrey Wigand

Jeffrey Wigand (født 1942) er en amerikansk forsker, biokjemiker og whistleblower som ble kjent for sin kamp mot den amerikanske tobakk-bransjen. I 1990-årene avslørte på CBS hvordan tobakks-firmaet han hadde vært ansatt i manipulerte nikotinen i sigarettene i den hensikt å gjøre folk mer avhengig.
Hans kamp mot det amerikanske tobakksfirmaet Brown & Williamson ble i 1999 overført til film (regissert av Michael Mann og med Russel Crowe og Al Pacino i hovedrollene). Filmen er kritisk overfor Brown & Williamson og til dels også overfor CBS som i starten lot seg presse av tobakksfirmaets trusler om søksmål og overtakelse av CBS. Filmen bidro til å gjøre Wigands kamp kjent utenfor USA.


== Liv og virke ==
Wigand ble tilsatt som forskningssjef i den amerikanske tobakksgiganten Brown & Williamson i 1989. Målet hans var å utvikle en ny og mindre helsefarlig sigarett, men han kom raskt i konflikt med sin arbeidsgiver. Wigand reagerte blant annet på hvordan Brown & Williamson manipulerte sine tobakksprodukter for å skape større avhengighet hos røykerne, og han ble sett på som et uromoment innad i firmaet. I 1993 ble han oppsagt og pålagt en omfattende taushetsplikt om alt han visste om tobakksindustriens indre liv. Brown & Williamson hevdet at han hadde brutt denne taushetsplikten og saksøkte Wigand som på sin side kom i kontakt med Lowell Bergman, produsent i aktualitetsprogrammet 60 Minutes på fjernsynskanalen CBS. Dette innledet en langvarig strid mellom Wigand og Brown & Williamson. Wigands liv ble totalt endret, men han ble en viktig mann i de amerikanske myndigheters arbeid for å bevise hvordan tobakksindustrien bruker avhengighet som et middel for å holde på sine kunder.Det store gjennombruddet kom i 1997 i Washington, hvor hele 40 delstater var representert ved sin regjeringsadvokat. Etter intense forhandlinger kom det 20. juni 1997 til avtale mellom Mississippi og 49 andre delstater på den ene siden og på den andre siden Philip Morris, RJR, BAT Industries, Brown & Williamson og Loews' Lorillard. Avtalen er også blitt benevnt «the Global Settlement», skjønt avtalen kun gjaldt tobakksindustrien i USA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Hammarby sjö

Hammarby sjö er en innsjø i det østlige Stockholm, mellom bydelene Södermalm og Södra Hammarbyhamnen.
Opprinnelig var det en innsjø mellom Skanstull og Danviken, som hadde sitt utløp i en liten bekk til Saltsjön. Gustav Vasa besluttet å lage en demning ved Skanstull og hevet sjøens overflate til 4,8 meter over Saltsjön. Ved Danviken oppførte man Danvikens hospital, og der kunne man anlegge en mølle og en smie som dro nytte av det fossende vannet.
På 1920-tallet ble Hammarbyleden bygd, og vannivået ble igjen senket til samme nivå som Saltsjön, og man bygde sluser ved Skanstull og Sicklasjön. 
På begge sider av innsjøen ligger Hammarby Sjöstad, byggingen ble påbegynt tidlig på 1990-tallet, og vil være sluttført i 2012. 

		


== Se også ==
Danvikens hospital
Hammarbyleden
Hammarby Sjöstad
Hammarby IF


== Eksterne lenker ==
Artportalen - Siste fugleobservasjoner