jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fred Uhlman

Fred Uhlman (født 1901 i Stuttgart, død 1985 i London) var en tysk-britisk maler og forfatter. Til tross for at han primært levde av å male, er han i ettertiden kanskje mest kjent for å ha skrevet romanen Forsoningen (1971) og selvbiografien The Making of an Englishman (1960).


== Biografi ==
Fred Uhlman ble født i Stuttgart i 1901 i en jødisk familie. Han var utdannet jurist i Freiburg, München og Tübingen og arbeidet som advokat. Uhlman var også medlem av SPD og hadde blant annet kontakter til fremtredende sosialdemokrater, som Kurt Schumacher. I 1933 forlot han sin hjemby  som følge av nazistenes maktovertagelse, og planla å etablere seg som maler i Paris. Tre år senere flyttet han til London, der han giftet seg med Diana og etablerte seg som en skikkelig maler. Under krigen hjalp han og hans kone de tyske flyktningene som flyktet til England med å finne jobber og et sted å bo under deres opphold. Blant dem som Uhlman hjalp, var den tyske jøden og kunstneren John Heartfield (1891–1968), som bodde hos Uhlman i 47 Downshire Hill mellom 1938 og 1943. Fred Uhlman grunnla også i denne perioden «Free German League of Culture», som var en antinazistisk organisasjon.
Til tross for at han bodde i London, tilbrakte han somrene i Croesor Valley i Wales, og mange av motivene i bildene hans er hentet fra området rundt. Hans malerier kan bli sett i mange viktige gallerier, blant annet Fitzwilliam-museet i Cambridge og Victoria og Albert-museet i London. Ved siden av å være kjent som maler, er han også kjent for å ha skrevet romanen Forsoningen fra 1971, der han skildrer sin hjemby i 1930-årene, og et vennskap mellom en jødisk og en kristen tysker. 5 år etter ble boken hyllet av Arthur Koestler. Fred Uhlman døde i London i 1985. 


== Malerier ==
View from a window, 1943. [1]
«Parliament Square, Coronation», 1953. [2] Arkivert 13. oktober 2006 hos Wayback Machine.
«The Lighthouse», 1953. [3] Arkivert 13. oktober 2006 hos Wayback Machine.
«Welsh Hills», 1958. [4]


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fred Uhlman på Internet Movie Database 
(en) Fred Uhlman hos The Movie Database 
(en) Fred Uhlman hos The Peerage 
(en) The Fred & Diana Uhlman Collection
Rofekoksib

Rofekoksib (rofecoxib) er et ikkesteroid antiinflammatorisk middel, nærmere bestemt en COX-2-hemmer (koksib). Medikamentet er mest kjent under merkenavnet Vioxx.
I utgangspunktet mente man at koksibene hadde færre bivirkninger enn uselektive COX-hemmere, særlig fra mage-tarm, da prostaglandiner som virker beskyttende på mageslimhinnen i teorien ikke skulle bli påvirket. Det har vist seg at denne effekten ikke er så stor som man først antok, særlig ved lang tids bruk. 


== Vioxx-skandalen ==
VIGOR-studien (Vioxx GI Outcomes Research) sammenlignet effekter og bivirkninger av rofecoxib med naproxen. Det ble påvist en 4 ganger økt risiko for akutt hjerteinfarkt hos pasientene som brukte rofekoksib sammenlignet med dem som brukete naproksen i løpet de 12 månendene studien varte. Forskerne fra Merck (MSD) tolket dette som at det var en beskyttende effekt av naproksen. Dette argumentet var avgjørende for at Food and Drug Administration (FDA) godkjente medikamentet. Eksterne forskere gjorde allerede på et tidlig tidspunkt Merck oppmerksom på at den antatte protektive effekten av naproksen var sterkt overdrevet. Flere senere studier som alle viste at rofekoksib gav økt kardiovaskulær risiko førte til at medikamentet ble frivillig trukket tilbake av produsenten på verdensbasis 30. september 2004. 
Medikamentet hadde da allerede vært et av de mest omsatte i mange år, og i en metaanalyse publisert i The Lancet slås det fast at med informasjonen Merck satt inne med, skulle medikamentet ha vært trukket tilbake flere år tidligere. FDA har anslått at Vioxx i løpet av de fem årene det var på markedet har vært årsak til mellom 88 000 og 139 000 alvorlige hjerte-karhendelser, hvorav 30-40 % trolig med dødelig utfall.  
Vioxx-skandalen har medført en rekke søksmål mot Merck, og har medført betydelig redusert markedsverdi av dette selskapet. Saken var også et stort tilbakeslag for FDA, og har bidratt til å ytterligere press for å reformere denne institusjonen.


== Kilder ==
Jüni P, Nartey L, Reichenbach S, Sterchi R, Dieppe PA, Egger M (2004). Risk of cardiovascular events and rofecoxib: cumulative meta-analysis. Lancet (Tilgjengelig online)
McIntyre, W. F., and G. Evans. 2014. "The Vioxx legacy: Enduring lessons from the not so distant past."  Cardiol J 21 (2):203-5. doi: 10.5603/cj.2014.0029.
Anthony Perkins

Anthony Perkins (født 4. april 1932, død 12. september 1992) var en amerikansk skuespiller. Han skulle bli best kjent for sin rolle som seriemorderen Norman Bates i Alfred Hitchcocks Psycho (1960) og senere oppfølgere. Han har fått to stjerner på Hollywood Walk of Fame.
Perkins døde i 1992 av komplikasjoner i forbindelse med aids-sykdom. Han var gift med skuespiller og fotograf Berry Berenson som var søster av Marisa Berenson.


== Filmografi (utvalg) ==

1959 – Veien til Rio Lama

1960 – Psycho

1974 – Mord på Orientekspressen

1986 – Psycho III

1990 – Psycho IV: The Beginning


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anthony Perkins på Internet Movie Database 
(sv) Anthony Perkins i Svensk Filmdatabas 
(da) Anthony Perkins på Filmdatabasen 
(da) Anthony Perkins på Scope 
(fr) Anthony Perkins på Allociné 
(en) Anthony Perkins på AllMovie 
(en) Anthony Perkins hos Turner Classic Movies 
(en) Anthony Perkins hos Rotten Tomatoes 
(en) Anthony Perkins hos The Movie Database 
(en) Anthony Perkins hos Internet Broadway Database 
(en) Anthony Perkins på Internet Broadway Database
(en) Anthony Perkins på Internet Off-Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Fabio Capello

Fabio Capello (født 18. juni 1946) er en italiensk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for den kinesiske klubben Jiangsu FC.
I sin aktive karriere spilte han for SPAL 2013, AS Roma, Juventus og AC Milan, noe som resulterte i ni Serie A-titler og seks triumfer i Coppa Italia. Senere har han trent de tre sistnevnte klubbene, i tillegg til Real Madrid. Inntil nylig trente han Englands herrelandslag i fotball.
Capello er ansett som en av de beste trenerne i verden, basert på det han har oppnådd i de klubbene han har vært. Han har vunnet Serie A som trener i alt syv ganger: fire med Milan (1991–1992, 1992–1993, 1995–1996), én med Roma (2000–2001) og to med Juventus (2004–2005, 2005–2006). Titlene han vant som Juventus-trener har dog senere blitt trukket tilbake, på grunn av dommerskandalen som rammet italiensk fotball. Denne resulterte i tillegg i at Juventus ble tvangsdegradert til Serie B foran sesongen 2006–2007. I tillegg har han blant annet vunnet La Liga med Real Madrid (i 1996–1997, 2006–2007) og Mesterligaen med Milan i 1994. Han førte også Milan fram til finalen i Champions League i 1993 (tap for Marseille) og 1995 (tap for Ajax).
Juventus' tvangsdegradering var bakgrunnen for at Capello sa opp som treneri klubben, og igjen overtok ansvaret i Real Madrid, 2. juli 2006. Han fikk følge av keepertrener Franco Tancredi.
Fabio Capello var ansatt som Englands landslagstrener fra 7. januar 2008 fram til 8. februar 2012; han trakk seg som følge av uenighet med det engelske fotballforbundet. Capello ledet Englands herrelandslag i fotball i VM 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Fabio Capello – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Fabio Capello – FIFA 
(en) Fabio Capello – UEFA 
(fr) Fabio Capello – LÉquipe 
(en) Fabio Capello – Transfermarkt 
(en) Fabio Capello – Transfermarkt (manager) 
(en) Fabio Capello – national-football-teams.com 
(en) Fabio Capello – WorldFootball.net 
(en) Fabio Capello – Soccerbase.com (manager) 
(en) Fabio Capello – FootballDatabase.eu
Norodom Sihamoni av Kambodsja

Norodom Sihamoni (født 14. mai 1953 i Phnom Penh) er konge i Kambodsja.
Han er sønn av kong Norodom Sihanouk og dronning Monineath. Han bodde i Praha mellom 1962 og 1975, da han flyttet til Nord-Korea, der han studerte filmkunst. Mellom 1976 og 1979 var han sammen med familien fanger av Røde Khmer.Han ble valgt til konge den 14. oktober 2004 etter den uventede abdikasjonen til kong Norodom Sihanouk en uke før. Kong Norodom Sihamoni ble kronet i Phnom Penh den 29. oktober. Før han besteg tronen var han best kjent for sitt arbeid som kulturambassadør i Europa og som instruktør i klassisk dans. Han var også Kambodsjas ambassadør til UNESCO.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Norodom Sihamoni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Norodom Sihamoni på Internet Movie Database
Forsoningen

For å lese om forsoningen mellom Gud og mennesker som et dogme i kristen teologi, se forsoning (kristendom)Forsoningen (engelsk originaltittel Reunion) er en roman av den tysk-engelske forfatteren og maleren Fred Uhlman (1901–1985). Den ble utgitt i 1971 og handler om forsoningen mellom fiender i etterspillet av andre verdenskrig. Den berømte forfatteren Arthur Koestler omtalte boka i 1976 som et «mesterverk i miniatyr». Forsoningen er Uhlmans eneste roman.


== Boken ==
Da Forsoningen ble skrevet i 1960, var det 15 år siden krigen sluttet og fortsatt mange som ikke hadde tilgitt hverandre for de lidelsene de ble påført den gangen. Fred Uhlman var selv jøde og hadde som mangeårig motstander av nasjonalsosialistene flyktet fra Tyskland allerede i  1933, lenge før nazistregimet startet jødeforfølgelsene. Til tross for dette innså Uhlman at ikke alle tyskere støttet Hitler, men selv var ofre under hans styre. Dette poenget forsøker forfatteren å formidle gjennom boka, ikke minst til jøder, og dermed skape forsoning og tilgivelse. 
Romanen ble raskt glemt etter at den kom ut. Men da et engelsk forlag skulle gi ut boken igjen i 1976 med forord av Arthur Koestler, en jøde som opprinnelig kom fra Ungarn og hadde røtter i tysk kultur, ble romanen svært populær og oversatt til mange språk, også til norsk.
Forsoningen handler om de to vennene Hans Strauss og Konradin von Lohenburgs sterke vennskap i 1930-årenes Stuttgart. Den ene tilhører en jødisk familie som føler seg mer som tyskere enn jøder og ikke støtter sionismen. Den andre tilhører en gammel tysk adelsfamilie som kan spores mange hundre år tilbake. Vennskapet varer i et-to år før Hans må flykte til USA. Vennene glir fra hverandre da hver av deres familien gikk til hver sin side da nazistene kom til makten og fordi vennene selv ikke hadde tatt noen stilling. Etter mange års adskillelse opplever Hans Strauss vennskapets virkelige avslutning.
«Forsoningen» handler om forsoning og blir dermed først og fremst tolket som det der viktighet om å forsone seg med den andre parten som har gjort deg ondt er sentral. Romanen tar for seg også at hvordan kunne «dikternes og filosofenes land» plutselig kunne bli «dommernes og bødlenes land», men understreker også at alle tyskerne ikke var onde vesener.


== I Norge ==
I Norge ble romanen første gang utgitt i 1977 på Cappelen forlag i Aase Gjerdrum Kagges oversettelse og er utgitt igjen i 1983 (Den norske bokklubben) og i 1993 (Aventura). Bokklubbutgaven fra 1983 er dessuten illustrert av Judith Allan. Ny utgivelse 2012 på Arneberg Forlag.


== Film ==
Jerry Schatzberg: Reunion (1989). Christien Anholt som Hans Strauss og Samuel West som Count Konradin von Lohenburg.
Helene Tursten

Helene Tursten (født 1954 i Göteborg) er en svensk forfatter. 
Helene Tursten er utdannet sykepleier og tannlege, men måtte på grunn av revmatisme slutte å arbeide. I stedet begynte hun å skrive kriminalromaner. Bøkene om kriminalinspektør Irene Huss ved Göteborg-politiet er oversatt til flere språk. Tursten er en av få samtidige svenske forfattere som er utgitt i USA, og Den krossade tanghästen var blant de mestselgende oversatte krimbøker utgitt i Tyskland.
Tursten er bosatt i Sunne i Värmland. 


== Bibliografi ==


=== Kriminalromaner med Irene Huss ===
Den krossade tanghästen (1998)
Nattrond (1999)
Tatuerad torso (2000)
Kallt mord (2002)
Glasdjävulen (2002)
Guldkalven (2004)
Eldsdansen (2005)
En man med litet ansikte (2007)
Det lömska nätet  (2008)
Den som vakar i mörkret (2010)
I skydd av skuggorna (2012)


=== Andre bøker ===
Kvinnan i hissen och andra mystiska historier – noveller (2003)
Svarta diamanter – antologi redigert av Tursten (2004)


=== Oversettelser til norsk ===


== Filmatisering (utvalg) ==
Irene Huss – Tatovert torso


== Priser (utvalg) ==
2009 – Årets värmlandsforfatter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Helene Tursten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Helene Tursten på Internet Movie Database 
(en) Helene Tursten hos The Movie Database 
(sv) Länsbiblioteket i Värmland: Helene Tursten
(de) Krimicouch: Helene Tursten
(sv) Alfabeta Bokförlag: Helene Tursten
(no) Gyldendal Norsk Forlag: Helene Tursten
Kungliga Musikhögskolan

Kungliga Musikhögskolan i Stockholm (etablert 1771), er et av verdens eldste musikkakademi, grunnlagt av Gustav III.
De initielle mål var fremme av «hvad till Musicaliske Vetenskapen hörer, så väl Composition som Execution ... at nya musicaliska Arbeten och Poëmer blifva författade och granskade ...  af svensk infödd Ungdom ... utsöka tjenlige ämnen, hvilka på hennes (akademiens) egen bekostnad komma att undervisas i Composition, Sång och uppå Musicaliska Instrumenter, var och en efter sin böjelse.»[1]
Frem til 1941 hadde skolen navnet Kungliga Musikaliska Akademiens konservatorium, eller bare «Ackis», og var inntil 1971 den eneste, statlige utdanning innen musikk, et ansvar som i 1971 ble overført til Musikhögskolan i Stockholm.  Fra 1975 har skolen gitt ut tidsskriftet «ARTES», i samarbeid med bl.a. Svenska Akademien.
Fra å ha nærmere tyve spesialiserte institutt på 90-tallet, har skolen i dag av seks institutt:  Klassisk, folkemusikk, jazz og afroamerikansk tradisjon, musikk- og medieteknikk, komposisjon og direksjon, samt musikk, pedagogikk og samfunn.  Skolen har om lag 700 studenter og 200 tilknyttede lærere. Tidligere har Gunnar Bucht (1987–93), Gunilla von Bahr (2000–06) og Johannes Johansson (2006–2012) vært rektor.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Royal College of Music in Stockholm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
kmh.se
musakad.se
Sean Hannity

Sean Patrick Hannity (født 20. desember 1961 i New York) er en amerikansk høyreorientert radiovert og programleder for TV som siden 1996 har vært en av programlederne på aktualitetsprogrammet Hannity & Colmes på Fox News.
Hannity startet sin mediekarriere i 1989 som radiovert på studentradiokanalen KCSB-FM etter å ha avbrutt studier ved New York University. I 1992 ble han talkshowvert på radiokanalen WVNN i Alabama og var der helt til han i 1996 gikk til Fox News for å være programleder (sammen med Alan Colmes) for Hannity & Colmes. Hannity har gjennom programmet gitt uttrykk for sitt konservative og høyreorienterte ståsted, som forøvrig har stått i en viss kontrast til den mer liberale Colmes.Hannity har skrevet to bøker: Let Freedom Ring: Winning the War of Liberty Against Liberalism (2002) og Deliver Us From Evil: Defeating Terrorism, Despotism, and Liberalism (2004).


== Privatliv ==
Hannity har siden 1993 vært gift med Jill Rhodes Hannity. De har to barn, Patrick og Merri Kelly Hannity.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Sean Hannity – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sean Hannity på Internet Movie Database 
(en) Sean Hannity hos The Movie Database 
(en) Sean Hannity på MusicBrainz 
(en) Sean Hannity på Songkick 
Sean Hannity på Twitter 
Sean Hannity på Twitter 
Sean Hannity på Facebook 
Sean Hannity på Instagram
Fox News Channel

Fox News Channel (FNC) er en amerikansk nyhetskanal som sendes over kabel-tv-nettet og via satellitt. Kanalen er eid av Fox Entertainment Group. Fox News Channel begynte å sende 7. oktober 1996 til daværende 17 millioner kabel-tv-abonnenter. Kanalen er idag tilgjengelig for rundt 85 millioner amerikanere samt i en rekke utenlandske land.
Kanalen har hatt en sterk vekst i antall seere. I USA er den pr. oktober 2006 den ledende kanal på kabelnyhetsmarkedet, med høyere rating enn hovedkonkurrentene CNN og MSNBC. En viktig grunn kan være at konkurransen på den massemediale «høyreside» er svak: Mange amerikanere er langt mer konservative enn de fleste journalister i de store amerikanske mediene, men få andre medieplattformer enn Fox News Channel (med unntak av radio) tilbyr et i hovedtendens konservativt utsyn, og gir en bred plattform til talspersoner for tradisjonelle verdier og holdninger, enten høyresiden sitter i regjering eller ikke. Det mest sette programmet på kanalen var Bill O'Reillys The O'Reilly Factor.  
I innholdet fra Fox News og blant seerne finner man støtte for helbredelse gjennom bønn, kreasjonisme, Trump, Putin, abortmotstand, klimafornektelse og konspirasjonsteorier.Under Russlands invasjon av Ukraina 2022 fikk Fox News positiv omtale av Russlands utenriksminister Sergej Lavrov for å tilby alternative nyheter.En undersøkelse i 2010 viste at seerne til Fox News var mer feilinformerte enn seere ved andre kanaler.


== Profiler ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Fox News Channel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Steve Doocy

Steve Doocy (født 19. oktober 1956 i Algona, Iowa) er en amerikansk programleder på Fox News Channels Fox & Friends morgennyhetsprogram.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Steve Doocy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Steve Doocy på Internet Movie Database 
Steve Doocy på Twitter 
Steve Doocy på Facebook 
Steve Doocy på Instagram
Antidepressivum

Antidepressiva er legemidler som brukes i behandling av en rekke psykiatriske tilstander, først og fremst depresjon, angst og tvangslidelser. Medikamentene har også en plass ved en del somatiske tilstander som nevropatisk smerte, premenstruelt syndrom og menopausale plager. 
Hovedgrupper av antidepressiva er:

Uselektive monoaminreopptakshemmere (Tricykliske antidepressiva (TCA))
Selektive serotoninreopptakshemmere (SSRI, også kalt lykkepiller)
Selektive noradrenalinreopptakshemmere (SNRI)
Monoamin-oksidasehemmere (MAO-hemmere)
Andre


== Se også ==
Depresjon
Psykiatri
Psykoaktivt stoff
Proteinintoleranse


== Kilder ==
Norsk legemiddelhåndbok om antidepressiva
Sylvester Levay

Sylvester Levay (født 16. mai  1945 i Subotica i nordre Bačka okrug i Vojvodina, Serbia) er serbisk-fødte ungarsk innspillingskunstner og komponist. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Levay ble født 16. mai 1945 i Subotica i Nord-Bačka-distriktet i Vojvodina, Jugoslavia (nå Serbia). 
Sylvester Levay begynte på musikkskole da han var åtte år gammel. 
Levay utviklet smak for amerikansk musikk mens han vokste opp i Jugoslavia, og til slutt ble han musikkarrangør og tekstforfatter. 
Fra 1962 jobber han i hele Europa inntil han ankom München i 1972. Der traff han sin skrivepartner Michael Kunze, og de to jobber fremdels og har skapt mange vellykkede teaterarbeider. Fra 1980 til 2000 bodde han i Hollywood og konsentrerte seg om komponering av filmmusikk. For tiden deler har sin tid mellom hjem i München, Wien og Los Angeles. Sammen med sin kone Monika som han har vært gift med i 25 år har han datteren Alice og sønnen Sylvester.


=== Karriere ===
15 år gammel vant Sylvester sin første konkurranse i komposisjon. I München jobbet han sammen med Udo Jürgens og Katja Ebstein. Mellom 1977 og 1980 komponerte og produserte han for Elton John, Donna Summer, Silver Convention med flere. Fra 1980 og utover har han jobbet med forskjellige størrelser fra Hollywood, inkludert Michael Douglas, Charlie Sheen, George Lucas og andre. Som medlem av Grammy-organisasjonen og Academy of Television Arts & Sciences har han forelest om filmkomponering ved UCLA og USC. 
Han dirigerer og orkestrerer sine egne arbeider samt spiller piano, saksofon, klarinett, fløyte og orgel. Fra 90-tallet begynte han å hengi seg til musikalarbeider. For tiden arbeider han sammen med Michael Kunze på et nytt prosjekt, musikalen Rebekka, som vil få sin premiere ved  Raimundtheater i Wien i september 2006.


== Komposisjoner (utvalgt) ==
Fly Robin Fly (oppnådde førsteplass på amerikanske hitlister med discogruppa Silver Convention)
musikk til  Bambi
musikk til Hot Shots!
musikk til Medicopter 117 (tysk-østerriksk fjernsynsserie)
musikk til  Airwolf (1984–1986)
Hexen, Hexen (musikal)
Elisabeth (Musikal) (1992, hadde premiere ved Theater an der Wien)
 Mozart! (Musikal) (2001, hadde premiere ved Theater an der Wien)


== Pristildelinger ==
Grammypris for Fly, Robin, Fly, tekst av Michael Kunze (1975)
Golden Raspberry Award (1984)
Goldene Stimmgabel (2002)
Goldene Europa (2002)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sylvester Levay på Internet Movie Database 
(sv) Sylvester Levay i Svensk Filmdatabas 
(da) Sylvester Levay på Filmdatabasen 
(da) Sylvester Levay på Scope 
(fr) Sylvester Levay på Allociné 
(en) Sylvester Levay på AllMovie 
(en) Sylvester Levay hos The Movie Database 
(en) Sylvester Levay på Discogs 
(en) Sylvester Levay på MusicBrainz
Geir Henæs

Geir Olav Henæs (født 3. september 1955) er en norsk tidligere fotballspiller. 
I perioden 1977–1988 spilte han 227 seriekamper for Moss, noe som er klubbrekord. Henæs skåret 78 mål i perioden. Han vant NM-gull i 1983 og ble seriemester i 1987, begge med Moss.
Han spilte tre landskamper for Norge, alle i 1979.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Geir Henæs – Transfermarkt 
(en) Geir Henæs – EU-Football.info 
(no) Geir Henæs – Norges Fotballforbund
Life… But How To Live It?

Life… But How To Live It?, ofte forkortet LBHTLI, var et norsk hardcore/punk band.


== Historie ==
Life… But How To Live It? ble dannet av personer i Blitz-miljøet i Oslo i 1988. Brødrene Tom og Roger Andreassen kom opprinnelig fra Kongsvik ved Harstad, og hadde spilt sammen i bandet Barn av regnbuen der. Trommeslageren Geir Petter Jensen hadde fortid som vokalist i bodøbandet Hjertesvikt A/S. Vokalist Katja Osvold hadde liten eller ingen tidligere erfaring fra band, men hennes vokal utgjorde mye av nøkkelen til bandets suksess.LBHTLI regnes som sentrale innen den europeiske hardcore punk-scenen på begynnelsen av 90-tallet. De turnerte aktivt og ga ut skiver som også hadde appell utenfor punk-kretsene, og det gikk rykter om at de takket nei til et tilbud fra Warner. 
Sammen med band som So Much Hate og Stengte dører var de viktige ambassadører for norsk undergrunnsmusikk i Sentral-Europa. Spesielt i Tyskland opplevde Blitz-bandene et hengivent publikum og suksess, men Life... But How To Live It? spilte også mye i distriktsnorge fra nord til sør. 
LBHTLI ble oppløst i 1994, men flere av medlemmene gikk videre med band som Captain Not Responsible, Drunk, Xisters, 2:20 og Danger!Man.


== Gjenforeningskonserter ==
Life… But How To Live It? spilte sin første gjenforeningskonsert 3. mai 2002 i forbindelse med markeringen av Blitz' 20-årsjubileum. Konserten trakk fulle hus, og ble videooverført på storskjerm på utsiden av huset.
Den 31. mai 2008 sto bandet igjen på scenen i forbindelse med en minnekonsert for gitaristen Børre Løvik. Konserten som ble arrangert under Dyvekes bro i Oslo, trakk 1400 personer og var helt utsolgt.
Uken etter, den 7. juni 2008, spilte bandet en konsert under 25-årsjubileet for det eldste okkuperte huset i Tyskland, AU-Squat i Frankfurt am Main.


== Besetning ==
Tom Andreassen – bassist
Roger Andreassen – gitarist
Katja B. Osvold – vokalist
Geir Petter «Dyret» Jensen – trommeslager


== Plateutgivelser ==
1989: Life... But How To Live It? (studioalbum), X-port Plater
1989: Your Choice Live Series (konsertalbum), Your Choice Live Series
1990: Day by Day (studioalbum), Konkurell
1990: Green (singel), Beri-Beri
1991: Burn (singel), Beri-Beri
1993: Ugly (studioalbum), Progress Records
1994: This Might Be My Second Last Beer (konsertalbum), Zone
1994: Life... But How to Live It? (konsertalbum)
1996: Life... But How to Live It?/Dag by Day (konsertalbum)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Life… But How To Live It? på Discogs 
(en) Life… But How To Live It? på MusicBrainz 
(no) Life… But How To Live It? på Rockipedia 
(en) Life… But How To Live It? på AllMusic
Hanøy

Hanøy kan vise til:

Hanøy i Askøy kommune i Hordaland
Hanøy i Hadsel kommune i Nordland
Erik Hanøy, radioreporter