jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Agnelo Rossi

Agnelo Rossi (født 4. mai 1913 i Joaquim Egidio i bispedømmet Campinas i Brasil, død 21. mai 1995 i Campinas) var en av Den katolske kirkes kardinaler, erkebiskop av São Paulo 1964–1970, og deretter kalt til Vatikanet der han ble prefekt for Kongregasjonen for folkenes evangelisering 1970–1984, president for Administrasjonen av Den Apostoliske Stols patrimonium 1984–1989, Dekanus for kardinalkollegiet 1986–1993.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1965.
Agnelo Rossi deltok i konklavet august 1978 som valgte Johannes Paul I, og i konklavet oktober 1978 som valgte Johannes Paul II.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1882
Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865-1930) *1900
Erkebiskop Leopoldo Duarte e Silva (1867-1938) *1904
Biskop Paulo de Tarso Campos * (1895-1970 *1935
Kardinal Agnelo Rossi (1913-1995) *1956


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Tundra

Tundraen er ett av hovedøkosystemene eller biomene på jorda. Ordet tundra stammer fra det kildinsamiske ordet tūndâr (som tilsvarer nordsamisk duottar = skogløst fjell), som ble opptatt i russisk som tundra, og derfra spredt videre.Tundraen er de treløse områdene nord og sør for den polare skoggrensen. I tillegg finnes alpin tundra over skoggrensen, blant annet i Norge. Det er svært lite tundra på den sørlige halvkula fordi det er lite land på de aktuelle breddegrader. Det meste av tundraen ligger i Russland, Canada og Alaska.
Tundraen har vanligvis permafrost, og bare de øverste lagene med jord tiner om sommeren. På grunn av tele i undergrunnen hindres dreneringen, og selv om nedbøren er liten, er jorda mettet av vann i vekstsesongen. Våtmarker er derfor svært utbredt på tundraen. Polar tundra finnes i fastlandsnorge kun på nordøstkysten av Finnmark. Vardø har for eksempel ikke sommer i meteorologisk forstand (ingen måned når opp i 10 ℃), men her er det ikke permafrost, da vintrene er forholdsvis milde på grunn av nærheten til et isfritt hav. Ekte polar tundra, med permafrost, finnes på Svalbard. De høyeste fjellområdene i Norge har også permafrost. 
I tundraens sørvendte og lune hellinger på kan en finne krattskog av vier og bjørk. Ellers dominerer gressarter og starr. Tundraen har en rik lavflora. Store pattedyr som rein, moskusfe, bjørn, ulv og fjellrev setter sitt preg på dyrelivet. Om sommeren er det en rik fauna av hekkende trekkfugler, særlig ender. Om vinteren er fuglelivet sparsomt, med rype, snøugle og jaktfalk som karakteristiske arter. Hare og smågnagere som lemen er viktige byttedyr.
Tundraen er, på grunn av den langsomme nedbrytingen som følger et kaldt klima, ett av de biomene som er mest sårbare for menneskelig aktivitet. Spor etter menneskelige inngrep blir bevart i årtier eller århundrer, slik som man kan observere på Svalbard. Permafrosten (under det tynne jordsmonnet som tiner om sommeren) bevarer biologisk materiale svært lenge. Man har derfor funnet 37 000 år gammel, velbevart mammut i Sibirs permafrost. Av samme grunn har forskere åpnet graver på Svalbard for å forsøke å finne viruset som forårsaket spanskesyken.
De senere år har global oppvarming ført til at grensen for permafrost synes å trekke lengre nord i Sibir, Canada og Alaska. Permafrost som tiner vil avgi gassen metan, som er en mer potent drivhusgass enn karbondioksid. Klimaforskere frykter derfor at dette kan gi en selvforsterkende effekt som leder til rask og dramatisk oppvarming. 


== Referanser ==
ML-gruppa Revolusjon

ML-gruppa Revolusjon ble opprettet i 1987. Først som et redaksjonskollektiv, siden som en organisasjon som arbeidet for å gjenreise et marxist-leninistisk kommunistparti i Norge, uten det de kaller «fremmede ideologiske tilsetninger».
ML-gruppa Revolusjon har siden mai 1987 utgitt tidsskriftet Revolusjon. Fra 2007 har Kommunistisk plattform stått som utgiver.


== Historie ==
Den opprinnelige kjernen i ML-gruppa Revolusjon hadde sin bakgrunn fra Rød Ungdom og Kommunistisk Arbeiderforbund på 70-tallet. Kommunistisk Arbeiderforbund ble ledet av Kjell Hovden og bestod opprinnelig av utbrytere fra Norges Kommunistiske Parti (NKP) som støttet det marxist-leninistiske Arbeidets Parti i Albania. Kommunistisk Arbeiderforbund ble imidlertid rammet av en rekke splittelser, og aktivistene som senere er kjent fra ML-gruppa Revolusjon brøt etter en tid ut og dannet Marxist-leninistisk forbund.
Marxist-leninistisk forbund utga fra 1981 til 1986 månedsavisa Arbeideren. Arvtakeren ML-gruppa Revolusjon ble dannet i 1987 som et redaksjonskollektiv. På det første ordinære årsmøtet våren 1998, ble gruppa reorganisert etter marxist-leninistiske prinsipper. Gjennom Kommunistisk Forum forsøkte organisasjonen også en periode å drive frem en enhet mellom kommunister av ulikt slag, først og fremst da NKP og Arbeidernes Kommunistparti (AKP).
Ved valg støttet ML-gruppa Revolusjon lenge opp om Rød Valgallianse (RV). Kjente RV-ere fra Revolusjon inkluderer blant annet Kristine Mollø-Christensen som i en periode var medlem av partiets arbeidsutvalg. Aktivistene fra Revolusjon argumenterte for Rød Valgallianse som en revolusjonær venstrefront der ulike grupperinger og fraksjoner kunne delta på like fot. Revolusjon var i mot trotskistisk innflytelse og det de oppfattet som en høyredreining av Rød Valgallianse mot slutten av 1990-årene, og planen om å skape et nytt venstrereformistisk parti ved å slå sammen RV og AKP – det som i 2007 ble partiet Rødt.
ML-gruppa Revolusjon var sammen med Norges Kommunistiske Studentforbund (NKS) og tidligere medlemmer av AKP en drivkraft i å opprette Kommunistisk plattform – marxist-leninistene (KPML) samtidig med nedleggelsen av AKP, og drev etter 2007 utadrettet virksomhet gjennom KPML. ML-gruppa Revolusjon hadde aktivister og tillitsvalgte innenfor fagbevegelsen (LO), i Nei til EU og Komiteen for et fritt Irak.
En av de som var med på å stifte organisasjonen, Svein Borgen, døde i 2012.ML-gruppa Revolusjon ble nedlagt i 2013, all informasjon om gruppa er fjernet fra deres nettsted.


== Internasjonale forbindelser ==
ML-gruppa Revolusjon var fra 1996 medlem av Den internasjonale konferansen av marxist-leninistiske partier og organisasjoner (IKMLPO), med medlemspartier over hele verden. Organisasjonen har også bidratt med flere artikler til det internasjonale tidsskriftet Unity & Struggle.


== Se også ==
Kommunistisk Plattform
Marxist-leninistisk forbund
Norsk-Albansk Vennskapssamband


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Usbekere

Usbekere eller usbeker (O'zbek, pl. O'zbeklar) er en tyrkisk etnisk gruppe hovedsakelig i Usbekistan, men store befolkninger lever i Afghanistan, Tadsjikistan, Kirgisistan, Turkmenistan, Kasakhstan og Xinjiang-provinsen i Kina.
Usbekerne følger hovedsakelig islam (først og fremst sunniislam) i en form som ble svekket under styret til Sovjetunionen, men usbekisk uavhengighet førte til en fornyet interesse for islam etter 1991. Folket som bor i området til dagens Usbekistan konverterte til islam i det 8. århundre da arabiske tropper invaderte området og fortrengte zoroastrisme, buddhisme og syrisk-ortodoks kristendom som religioner i områdene. Arabernes seier over kineserne i slaget om Talas (nordøst for det moderne Tasjkent, nå kalt Dzambul i Kasakhstan) i 751 sikret islamsk dominans i tyrkisk Sentral-Asia.
Usbekerne er en av 56 etniske grupper som er offisielt anerkjent av Kina.
Det usbekiske språket er et tyrkisk språk, i slekt med uigurisk, kasakhisk, kirgisisk og turkmensk og mer fjernt med tyrkisk.
Balutsjere

Balutsjere er et folkeslag av iransk opprinnelse. De snakker balutsji, et nordvestlig iransk språk. De lever i grenseområdene mellom Pakistan, Iran og sørlige Afghanistan og spredt over regionen ved Den persiske gulf. Balutsjerne er hovedsakelig sunni-muslimer av hanafi-grenen, men de har beholdt noen tillegg og urgamle ritualer og trosinnslag.Pr. 2008 var det anslått at antallet balutsjere var rundt 5 millioner.Det er antatt at balutsjerne  opprinnelig bodde på Det iranske høylandet. Folkeslaget var nevnt i arabiske krøniker fra det tiende århundre e.Kr.


== Se også ==
Balutsjistan


== Referanser ==


== Kilder ==
Dashti, Naseer. The Baloch and Balochistan (engelsk). s. 142–145. ISBN 978-1466958968. 
Editors of Britannica (12. februar 2008). «Baloch (people)» (engelsk). Encyclopædia Britannica. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst: forfatterliste (link)
Jahani, Carina (2014). «The Baloch as an Ethnic Group in the Persian Gulf Region». The Persian Gulf in Modern Times (engelsk). 
Baloch, Pakistan: A Country Study, Washington: GPO for the Library of Congress


== Eksterne lenker ==
(en) Baloch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Balochistan.org
Turkmenere

For den distinkte gruppen av turkmenere i Irak se irakiske tyrkere.
Turkmenere (türkmen, flertall türkmenerli) er en etnisk folkegruppe av tyrkisk opprinnelse. Historisk ble alle vestlige eller oghuz-tyrkere kalt turkmenere, men i dag knyttes begrepet til to grupper, turkmenerne i Turkmenistan og omliggende områder i Iran og Afghanistan og turkmenerne nord i Irak som har et språk som er nærmere aserbajdsjansk. 
85% av befolkningen, eller rundt 4 150 000 mennesker, er etnisk turkmenere i Turkmenistan. I Iran er turkmenerne konsentrert i provinsene Golestan og nordlige Khorasan. I 1997 bodde rundt 2 000 000 turkmenere i Iran. Afghanistan har rundt 500 000 turkmensk-språklige, konsentrert hovedsakelig langs den turkmenske grensen i provinsene Faryab, Jowzjan og Baghlan.
Siden 22. oktober 1993 har Saparmurat Nijazov, president i Turkmenistan, brukt tittelen Turkmenbashi som betyr «leder for alle etniske turkmenere». Han har derimot ikke vist antydninger til å ville utvide Turkmenistans grenser.
En stor turkmensk minoritet, også kalt irakiske tyrkere, på 2-3 millioner lever i Irak  , først og fremst rundt Kirkuk. Mange bor også i byen Arbil som ligger i Nord-Irak og nord for Kerkuk og andre irakiske byer nord i landet. Turkmenere utgjør mer enn 90 % av befolkningen i Talafar (turkmensk: Telafir) .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nowpublic.com
Minorityrights.org
Sikher

En sikh er en etterfølger av sikhisme, en religion som stammer fra Punjab i India/Pakistan.
Ordet sikh er avledet fra et ord på sanskrit shishya som betyr «disippel» eller «elev». På punjabi betyr ordet sikh også «å lære». En sikh er en disippel av de ti guruene og en etterfølger av læren i sikhenes hellige skrift Adi Granth som de anser som en levende guru.
Sikhenes livsførsel er vanligvis preget av de fem k'er: kirpan (å bære sverd), kangha (kam), kara (stålarmbånd), kacch (en type bukser), og kes (å ikke klippe håret). Det er imidlertid fire ulike sikh-identiteter: amrit-dhari (de som er innviet i khalsaen); sahaj-dhari (de som støtter Nának, men ikke khalsaen); kes-dhari (de som ikke klipper håret, men som likevel ikke har gått gjennom dåpsritualet som innvier til khalsaen); mona (de som klipper håret, men som likevel er knyttet til khalsaen). 
I Norge finnes det tre gurdwaraer (menigheter): Gurdwara Sri Guru Nanak Dev Ji i Oslo, Bergen Singh Sabha Gurdwara og Gurudwara Siri Guru Nanak Niwas i Lier.


== Litteratur ==
Knut A. Jacobsen. Sikhismen : historie, tradisjon og kultur. Høyskoleforlaget, 2006 ISBN 978-82-7634-676-3
Sanger fra Adi Granth, sikhenes hellige bok. Utvalg og innledende essay av Knut A. Jacobsen ; oversatt av Astri Ghosh. De norske bokklubbene, 2004 – XLVII, 310 s. – (Verdens hellige skrifter). ISBN 82-525-5196-3


== Eksterne lenker ==
(en) Sikhs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Shri Guru Nanak Niwas, Lier
Panjabi

Panjabi er språket i Punjab-regionene i India og Pakistan. Det er et indoeuropeisk språk i den indoariske grenen av den indoiranske underfamilien. Panjabi er et tonespråk.
Ordet «panjabi» kommer fra «panj-āb», innført av turkisk-persiske talere, og betyr på persisk «fem vann», nemlig de fem store østlige bielvene til Indus.I Pakistan er det ikke et offisielt språk og har ingen offisiell status i utdanningen. I formelle sammenhenger, som styre, aviser og utdanning samt skriftlig generelt, pleier pakistanske panjabispråklige å bruke urdu og engelsk, som er nasjonens offisielle talemål. Dette har ført til motstand fra mange panjabispråklige som er den største språklige gruppen i Pakistan (rundt 50 % av den totale befolkningen, eller over 60% dersom vi tar med den nære panjabi-dialekten siraiki som blir snakket i og rundt den historiske byen Multan).
Panjabi er det offisielle språket i den indiske staten Punjab, og blir også snakket i nabo-områder som Haryana og Delhi. 
Panjabi blir også snakket som et minoritetsspråk i flere andre land, inkludert Afghanistan, så vel som mange land der punjabier har emigrert i stort antall, f.eks. Storbritannia, USA og spesielt Canada der det er det 6. største språket med 271 220 mennesker som bruker det daglig. I Norge er panjabi morsmålet for de fleste innen den pakistansk-norske befolkningsgruppen.Panjabi er det hellige språket til sikhene som også de hellige skriftene er skrevet i. Det er vanligvis språket i bhangra-musikken som nylig har blitt svært populært i Sør-Asia og i utlandet.


== Referanser ==

Yip, Moira: Tone, 2002. Cambridge, Cambridge University Press
Fylkesvei 662

Fylkesvei 662 (Fv662) går mellom Aukrasanden på Gossa i Aukra og Moldegård i Molde. Veien (unntatt fergestrekningen) er 18,2 km lang.
Veien begynner i en rundkjøring med europavei 39 ved Moldegård i Molde, går gjennom Molde sentrum (over Øvre veg) og vestover langs Moldefjorden til Julneset, der den har kryss med fylkesvei 668 til Midsund, og fortsetter deretter nordover langs Julsundet til Hollingsholm der den krysser Julsundet med ferge til Aukrasanden.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
I forbindelse med prosjektet E39 Romsdalsfjorden planlegges en hengebru med 1625 m spenn over Julsundet (lengst i Norge), og at E39 vil gå her.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Aukra

 Ferge fra Aukrasanden (15 min, 2 turer/time)
 til HollingsholmJulsundet 

 MoldeJulsundvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Vegliste Møre og Romsdal

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv662
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldingerFergeinfo Hollingsholm-Aukra
Møre og Romsdal Fylkesbaatane
Temperert lauvskog

Den tempererte (nemorale) lauvskogen er et av de store biomene på landjorda og ligger sør for den boreale barskogen. Den er ikke sammenhengende, men omfatter tre hovedområder i Øst-Asia, Europa og østlige Nord-Amerika. Disse områdene hører til de tettest befolkede områdene på jorda, og det meste av den tempererte lauvskogen er gått tapt til fordel for jordbruk, eller den er sterkt endra ved treslagskifte og intens skogsdrift. Den norske edellauvskogen er en nordlig utløper av den tempererte lauvskogen i Europa.


== Klima og jordmonn ==
Klimaet varierer mye innafor biomet, men generelt er det rikelig med nedbør i vekstsesongen.
Bladfellinga gir et tjukt strøsjikt og en rik fauna av nedbrytere. Nedbrytinga går likevel langsommere enn i den tropiske regnskogen, og det øvre jordlaget er humusrikt og et viktig lager for plantenæringsstoff. Jordsmonnet er brunjord.


== Vegetasjon ==
Skogbildet domineres av store løvtrær som feller blada om høsten: eik, bøk, lønn, lind, hassel og kastanje. Pga. det tette kronetaket er ofte busksjiktet sparsomt, men der lysforholda tillater det, kan busksjiktet være godt utvikla. Artsrikdommen av trær og busker er størst i Øst-Asia, noe mindre i Nord-Amerika og minst i Europa.
Feltsjiktet kan deles i to hovedgrupper: En vårflora som blomstrer før trærne har fått blad (for eksempel blåveis), og en skyggetålende sommerflora (for eksempel gaukesyre).


== Fauna ==
Karakteristiske arter er villsvin, hjort, rådyr og dåhjort. Ulv og bjørn har gått sterkt tilbake pga. jakt. Mindre rovpattedyr som rødrev og ulike mårdyr er fortsatt vanlige.
Standfuglfaunaen er mer artsrik enn i de nordlige barskogene, men flere av de store rovfuglene er kraftig redusert. Trekkfuglfaunaen er svært artsrik.
Det tjukke strøsjiktet huser et stort antall arter av insekter, tusenbein og meitemark.


== Se også ==
Tropisk lauvfellende skog
Norges skoger
Løvtrær


== Litteratur ==
O. Gjærevoll (1992). Plantegeografi (2 utg.). Tapir. s. 35–37. ISBN 82-519-1104-4.
José Luis Rodríguez Zapatero

José Luis Rodríguez Zapatero (født 4. august 1960 i Valladolid), mest kjent under sitt andre etternavn Zapatero, var Spanias statsminister fra 2004 til 2011. Han representerer det spanske sosialdemokratiske partiet Partido Socialista Obrero Español (PSOE). Han overtok som statsminister etter José María Aznar (Partido Popular), etter at PSOE overraskende vant valget i 2004. Ved parlamentsvalget 9. mars 2008 ble han gjenvalgt, men PSOE tapte i 2011.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
José Luis Rodríguez Zapatero er sønnesønn av en republikansk offiser, Juan Rodríguez Lozano, som ble tidlig arrestert og henrettet under den spanske borgerkrig i 1936.


=== Tidlig virke og politisk karriere ===
Etter en tale av Felipe González som Zapatero hørte på, ble han i 1979 med i PSOE. Han studerte rettsvitenskap ved Universitetet i Léon og fikk senere stilling ved  universitetet, der han foreleste i forfatningsrett. Allerede i 1986 ble han medlem av parlamentet, som det yngste parlamentsmedlem i Spania noensinne.Han ble partileder i 2000 og overtok et splittet parti i krise.


==== Parlamentsvalget i Spania 2004 ====
Parlamentsvalget ble preget av terrorangrepet mot Madrid i 2004. Sittende statsminister Aznar var rask med å fordømme angrepet, og rettet skytset mot den baskiske terrorgruppen ETA. Da dette viste seg ikke å stemme, snudde dette opp ned på valget, og det endte med at Partido Socialista Obrero Español (PSOE) vant valget.


==== Statsminister (2004–2011) ====
Noe av det første Zapatero foretok seg etter å ha blitt utnevnt som regjeringssjef var å gjennomføre valgløftet om hente de spanske troppene hjem fra Irak. Parlamentsvalget i 2008 var en utfordring for Zapatero grunnet de økonomiske nedgangstidene i landet, men til tross for dette vant han valget. Ved parlamentsvalget i november 2011 tapte PSOE, og Zapatero ble etterfulgt av Mariano Rajoy som statsminister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) José Luis Rodríguez Zapatero – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) José Luis Rodríguez Zapatero – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) José Luis Rodríguez Zapatero på Internet Movie Database  Wikiquote: José Luis Rodríguez Zapatero – sitater


=== Offisielle ===
(en) Spanish Socialist Workers' Party
(en) Web site of La Moncloa, official residence of the Spanish Prime Minister


=== Andre ===
(en) The second transition, a survey of Spain by The Economist, Jun 24th 2004
(en) Interview published by Time Magazine, 19 Sep 2004 Arkivert 16. mai 2008 hos Wayback Machine.
(en) Accidental Prime Minister
(es) Extended biography by CIDOB Foundation
(en) "The real Rodriguez Zapatero"; Critic review from the Victims of Terrorism association
(en) BBC News: Profile: Jose Luis Rodriguez Zapatero
John Bonham

John Henry «Bonzo» Bonham (født 31. mai 1948, død 25. september 1980) var en britisk musiker. Bonham var trommeslager i Led Zeppelin, og blir av mange regnet som rockehistoriens beste trommeslager.
Bonham fikk sin første skarptromme da han var 10 år gammel, og trommesett da han var 15. Han spilte senere i en rekke lokale band – deriblant Band of Joy, hvor Robert Plant var vokalist. Det var Plant som anbefalte Bonham for Jimmy Page, da Page var i ferd med å starte et nytt band etter oppløsningen av The Yardbirds, og hadde gitt Plant jobben som vokalist. Bonham var imidlertid ikke så veldig lysten på å bli heltidsmusiker, og Plant måtte bruke lang tid på å overtale Bonham til å bli med i det nye bandet, som senere fikk navnet Led Zeppelin. 
Selv om Plant og Page var de naturlige frontfigurene i Led Zeppelin, fikk også Bonham mye oppmerksomhet. Han var en svært energisk og hardtslående trommeslager som kunne ta lange soloer både på scenen og i studioet.
Om Bonham var en villmann på scenen, var han om mulig enda villere utenfor. Han var glad i en fest, og selv om den beskrivelsen også passer på de andre medlemmene, var det Bonham som levde mest opp til rock n' roll-livsstilen av de fire medlemmene i Zeppelin. Han var kjent for å feste hele natten og enda litt til. Dette ble også hans død. 25. september 1980 drakk han tett hele dagen, og obduksjonen etter at han ble funnet død viste at han hadde drukket førti enheter med vodka på de siste 24 timene. Dødsårsaken var væske i lungene, da han hadde blitt kvalt av sitt eget oppkast.
Kort tid etter Bonhams død bestemte de gjenlevende medlemmene av Led Zeppelin seg for at det ikke var noe poeng i å fortsette. Gruppen, som kanskje var verdens mest populære band på første halvdel av 1970-tallet, ble oppløst.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) John Bonham – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Bonham på Internet Movie Database 
(da) John Bonham på Filmdatabasen 
(en) John Bonham hos The Movie Database 
(en) John Bonham hos Internet Broadway Database 
(en) John Bonham på Discogs 
(en) John Bonham på MusicBrainz 
(en) John Bonham på AllMusic