jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Pensjonistpartiet

Pensjonistpartiet (Pp) er et verdikonservativt politisk parti i Norge.Partiet ble stiftet i 1985, men har hatt lav oppslutning ved stortingsvalg, og har aldri vært representert på Stortinget.  Partiet har enkelte representanter i kommunestyrer og fylkesting. Ved Stortingsvalget i 2021 fikk partiet 19 006 stemmer som tilsvarer 0,6 % av avgitte stemmer.


== Program og ideologi ==
I handlingsprogrammet 2021-2025 stadfester Pensjonistpartiet at de er et "blokkuavhengig politisk parti som bygger sitt arbeid på norsk kulturarv, grunnlovens og rettstatens prinsipper og på en styrking av folkestyret."


== Historie ==
Pensjonistpartiet ble i 2003 det første norske politiske partiet som sendte politisk reklame på fjernsyn, selv om dette ikke er i tråd med konsesjonsbetingelsene for kringkasting i Norge.


== Valgresultat ==
Ved stortingsvalget i 2009 stilte partiet liste i tolv fylker og fikk i alt 11 900 stemmer, dvs. 0,4 prosent. Størst oppslutning hadde det i Hedmark (2,0 prosent).
Ved kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011 stilte partiet liste i 13 fylker og fikk 0,9 prosent av stemmene nasjonalt og valgt inn en representant i hvert av fylkestingene i Hedmark, Aust-Agder og Rogaland. Partiet stilte også liste i 47 kommuner og ble representert i 34 kommunestyrer med totalt 50 representanter. Partiet fikk varaordførervervet på Hitra.Også ved stortingsvalget i 2013 stilte partiet liste i de samme tolv fylker som i 2009. Samlet fikk partiet 11 841 stemmer. Ved stortingsvalget i 2017 ble det stilt lister i 10 fylker. Samlet fikk partiet 12 855 stemmer.
Ved fylkestingsvalget i 2015 fikk partiet valgt inn en representant i hvert av fylkestingene i Aust-Agder, Hedmark og Sør-Trøndelag.
Ved fylkestingsvalget i 2019 stilte partiet lister i ni fylker og fikk til sammen 32 898 stemmer og 6 fylkestingsrepresentanter (To i Trøndelag, én i Innlandet, Viken, Agder og Vestland. Ved kommunestyrevalget samme år stilte partiet liste i 46 kommuner, fikk valgt inn representanter i 38 av disse, totalt 60 representanter.


== Partiledelse ==
Partileder per januar 2023 er Kurt Johnny Hæggernæs. Per Kristian Dahl er politisk nestleder og Ida Mellesdahl er organisatorisk nestleder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Pensjonistpartiet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Taxibane

Taxibane («sportaxi» eller «PRT» er et transportsystem for personer og lettgods basert på små automatiserte vogner som går på en egen bane, gjerne hevet over bakken. Stasjonene ligger alltid på sidespor, slik at vognene kun stopper ved reisens start- og sluttpunkter. 


== Reiseform ==
Reisestart skjer ved behov og medfører i prinsippet ingen ventetid. Ved et utbygget nettverk velger vognen selv retning og gjør overganger mellom vogner overflødig. Taxibane er en derfor en brukevennlig og komfortabel reisemåte som legger opp til individuell betjening av hver enkelt reisende.


== Økonomi ==
I forhold til tradisjonell skinnegående trafikk ligger kostnadene grovt sett på 1/3 i investeringer og 1/5 i drift, pga. automatisering, høy kapasitet og modulbasert produksjon. Inntekten kan ligge betydelig høyere enn tradisjonell skinnegående transport grunnet bedre arealdekning, større fleksibilitet og kundevennlighet. En forutsetning for et effektivt system er at sporveksling styres fra vognene, slik at sporet dermed er passivt og ikke beveger seg. Kapasiteten per spor er, ved 36 kmt (10 m/sek) og avhengig av øvrig teknologivalg, høyere enn en 4-felts motorvei i én retning (1600 vogner per felt per time). 


== Pålitelighet ==
Avhengig av teknologivalg er systemet mer værbestandig enn andre transportsystemer. Ved lukkede spor og/ eller med lineærmotorer, vil systemet kunne tåle metervis med snø uten måking, samt underkjølt regn og is, og vind med opptil orkan styrke.


== Eksterne lenker ==
Internasjonal interesseorgarnisasjon ATRA
Universitetet i Seattle, 'Innovative Transport'
SkyTaxi Arkivert 4. november 2020 hos Wayback Machine.
USAs forsvar

Amerikas forente staters militærvesen (United States Armed Forces) er USAs militærvesen, bestående av seks forsvarsgrener.


== Forsvarsgrener ==
USA har seks forsvarsgrener. De fem første er underlagt Forsvarsdepartementet, mens kystvakten i fredstid er del av Sikkerhetsdepartementet.


== Militære tap i krig ==
Landet har vært involvert i en rekke kriger og andre militære aksjoner. Antallet drepte i disse operasjonene frem til 1996 har vært disse:

Andre verdenskrig: 291 557
Korea: 33 651 (Koreakrigen)
Vietnam 47 364 (Vietnamkrigen)
Grenada: 16 (Invasjonen av Grenada)
Panama: 24
Somalia: 43 (Tallene for de siste fire konfliktene er hentet fra Oxford Companion to Military History.)
Haiti: 4
Bosnia: 0
Kosovo: 7
Irak: 4 217


== Se også ==
U.S. Public Health Service Commissioned Corps
NOAA-korpset
Militære grader i USAKilde: Tabell 1 US Personnel Killed in Action (KIA) (Eikenberry, 1996; 113)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Military of the United States – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Alfheim stadion

Alfheim stadion er et fotballstadion i Tromsø og hjemmebanen til fotballaget Tromsø IL. Arenaen ligger på selve Tromsøya.
Fotballbanen på Alfheim ble først anlagt i 1963, men da bare med grusunderlag. Sommeren 1964 ble det lagt gressmatte på Valhall stadion. Vårkampene til Tromsø IL i 1965 måtte dermed spilles på Alfheim grus som allerede den gang hadde internasjonale mål. I 1967 ble "myra" på Alfheim drenert og gressbanen ble åpnet. Grunnarbeidet var dårlig utført - banen tålte ikke nedbør, og gressmatta ble etter hvert i elendig forfatning. Gressmatta på Valhall stadion var bedre, og de fleste kampene spiltes derfor der. Noen kamper måtte imidlertid spilles på Alfheim.Fotballbanen måler 110 x 70 meter, og var regnet som Norges største gressbane. Det var også innsydd kunstgress i selve gressmatta for å forsterke underlaget. I midten av 2006 ble det lagt kunstgress på hele Alfheim stadion. I juni 2009 spurte avisen VG eliteseriespillere fra samtlige 16 tippeligaklubber om hvilke kunstgressbaner de foretrekker. 14 av 16 rangerte Alfheim som den dårligste kunstgressbanen i Norge.Det er nå lagt et nytt kunstgress av aller nyeste og beste sort, ifølge nettsiden til Tromsø IL. Få klubber har i dag bedre matte enn Tromsø IL har på Alfheim.
På østsiden av stadionet er det oppført et nytt forretningsbygg som blant annet inneholder klubbhus, møterom og kurs- og konferanselokaler. Publikumsrekorden er 10 225 fra en kamp mot Rosenborg i 1990. 
Det er vurdert å bygge ut kortsidene på Alfheim, ettersom de for øyeblikket ligger under standarden i forhold til resten av anlegget.
På østsiden av klubbhuset er det en grusbane som brukes til trening og breddefotball.  Den er 90 x 45 meter og går derfor innenfor minimumsmålene til fotballbaner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alfheim stadion – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Alfheim Stadion - Nordic Stadiums
Steder i Nord-Norge: Alfheim stadion
Ullevi

Ullevi, eventuelt Ullevi Stadion eller tidligere Nya Ullevi, i Göteborg var Sveriges største arena. Ullevi brukes til internasjonale idrettsmesterskap, store musikkonserter og spennende showforestillinger. Ullevi ble innviet i 1958 og har etter ombygging en publikumskapasitet på 43 200 tilskuere. Ved musikkonserter er kapasiteten ca. 75 000 plasser, hvorav 25 000 ståplasser på banen.Ullevi var opprinnelig navnet på stadionet som ble innviet i 1916. Dette stadionet ble omdøpt til Gamla Ullevi da den nye arenaen sto ferdig like ved i 1958. Gamla Ullevi ble revet i 2007, og et nytt stadion med samme navn ble åpnet samme sted i april 2009.


== Skøytearena ==

Som skøytearena var Ullevi den første kunstfrosne 400 m-bane som ble brukt til et internasjonalt mesterskap under EM i 1959. To år senere ble også det første VM på en kunstfrossen bane arrangert her.
Gjennom det meste av sin islagte periode var Nya Ullevi en av skøytesportens hovedarenaer. VM ble arrangert her både i 1961, 1966, 1968, 1971, 1975 (sprint), 1978 og 1984. Foruten EM i 1959 hadde Nya Ullevi EM i 1963 og 1965. I 1963 kunne norske skøyteløpere feire en av sine mest legendariske triumfer her. Da EM var over, var det nordmenn på de fire øverste plassene – med Nils Egil Aaness på topp. I 1968 ble Fred Anton Maier verdensmester på Ullevi med ny verdensrekord sammenlagt. Under VM i 1971 satte Ard Schenk verdensrekord på 10 000 m med 15.01,6 og også verdensrekord sammenlagt.
Siden 1989 har Ruddalen Idrottsplass tatt over som internasjonal skøytearena i Göteborg.


== Friidrettsarena ==
7.–13. august 2006 ble EM i friidrett arrangert på Ullevi.


== Ullevis publikumsrekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ullevi
(en) Ullevi – Profil og resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
Profil og resultatoversikt på SpeedSkatingStats.com en nl
«Nya Ullevi» (engelsk). Skateresults.com. Arkivert fra originalen 30. desember 2006. Besøkt 20. juni 2012.
Sissel Solbjørg Bjugn

Sissel Solbjørg Bjugn (født 28. oktober 1947 på Setermoen i Bardu, død 14. juli 2011 i Bodø) var en norsk forfatter. Hun debuterte i 1978 med diktsamlingen Den første avisa på Lofotveggen, som ble belønnet med Tarjei Vesaas' debutantpris. Bjugn har utgitt prisbelønnede diktsamlinger og barnebøker, foruten romaner. Gjennom hele sitt forfatterskap var Bjugn holdt for å være nyskapende og original med en stil som grenser til absurdisme, også når hun skrev for barn. 


== Bibliografi ==
Den første avisa på Lofotveggen – dikt (1978)
Stille etter elleve i Bokheimen – barnebok (1979)
Sulis' Bok – barnebok (1980)
Spenn beltet kring livet og hald lampa tend! Ei bok om gruva  – roman (1981)
Elisa der og Beth her – barnebok (1983)
Handa i buret – barnebok (1984) (illustrert av Dag Fyri)
Den magre narsissisten – dikt (1984
Bill og ei til – barnebok (1985)
Stakkars Ungarn – barnebok (1986)
Bye, bye – dikt (1989)
Ti bestemødrer og eitt barnebarn – barnebok (1990) (sammen med Judith Allan)
Tornekysset – dikt (1992)
Jente i bitar – barnebok, (1992) (illustrert av Fam Ekman)
Sjonglering og bjugnlering : 1972-1993 – dikt i samling (1994)
Ola trudde først! – barnebok (1994) (illustrert av Alf-Kaare Berg)
Lus – barnebok (1996) (illustrert av Alf-Kaare Berg)
Depp – dikt (1999)
Brynhilds – barnebok (2002) (sammen med Judith Allan)
Foten veit – barnebok (2009) (under pseudonymet Marry, prinsesse av Europa)


== Priser ==
Tarjei Vesaas' debutantpris 1978, for Den første avisa på Lofotveggen
Nynorsk barnelitteraturpris 1985, for Handa i buret
Blixprisen 1989
Brageprisen 1992, for Jente i bitar (sammen med Fam Ekman)
Melsom-prisen 1993, for Tornekysset


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Audiatur: Om Sissel Soberg Bjugns diktning
Majavatnaffæren

Majavatn-affæren også kalt Majavasstragedien var en hendelse i Norge under andre verdenskrig.
Motstandsarbeidet mot den tyske okkupasjonsmakten var omfattende i enkelte deler av Helgeland. Kaptein Birger E. Sjøberg (eg. Nils Berdahl) fikk i oppdrag av sin overordnede, kaptein Martin Linge, å organisere og utruste en ekspedisjon til Helgeland. Formålet med denne ekspedisjonen var å åpne kontakt med motstandsgrupper i distriktet og skaffe våpen og utstyr som gruppene måtte mangle, som en del av Operasjon Jupiter. Store mengder våpen og annet utstyr til motstandskampen ble brakt med båt fra Storbritannia av blant annet Shetlands-Larsen. Disse ble fraktet over fjellene fra Helgelandskysten til Grane og Vefsn.
I 1942 kom tyske Gestapo på sporet av motstandsbevegelsen, og det hele kulminerte om høsten samme år. Trefninger ved Tangen gård på Majavatn høsten 1942, bedre kjent under navnet Majavatn-affæren, resulterte i en lokal opprulling med resultat at 24 menn fra Grane, Vefsn, Vevelstad og Trondheimsområdet ble henrettet i Falstad leir 8. og 9. oktober 1942 etter summariske rettssaker.


== Se også ==
Majavatn
Sjøbergmarsjen


== Litteratur ==
Sjøberg, Birger: Rapport fra Kaptein Sjøberg 8. juli 1943: Majavasstragedien, Oladalens Venner 2011


== Eksterne lenker ==
Friheten.no – Øyenvitneskildring
Artikkel med lenke til radiodokumentar Arkivert 9. august 2021 hos Wayback Machine.
Mil.no - Motstandsbevegelsens hytte
Fylkesvei 53

Fylkesvei 53 er veistrekningen som går mellom Rv5 ved Fodnes i Lærdal og Tyinkrysset i Vang, via Årdal.
Strekningen er mest kjent for fjellovergangen Tyin–Årdal, som i utgangspunktet ikke er vinterstengt, men som hver vinter må stenges midlertidig på grunn av uvær, rasfare eller annet.
Med utgangspunkt ved Tyinkrysset tar fylkesvei 53 av fra E16 ved Tyinkrysset, forbi det tidligere Tyin Hotell, langs den sørvestre bredden av Tyin, over fjellet og ned til Øvre Årdal, videre langs den sørlige bredden av Årdalsvatnet til Årdalstangen og så langs den sørlige bredden av Årdalsfjorden før veien ender i riksvei 5 ca. 1,5 km fra Fodnes ferjekai i Lærdal.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Historie ==
Den første veien mellom Årdalstangen og Øvre Årdal ble anlagt av okkupasjonsmakten under andre verdenskrig. Det var på det meste fem tunneler på veien langs Årdalsvatnet.Steiggjatunnelen erstattet i 1977 den opprinnelige «Stedjetunnelen» som var 900 m lang og ble åpnet i 1942, og skal da ha vært den lengste tunnelen i Norge. Midnestunnelen erstattet flere kortete tunneler langs Årdalsvatnet. Naustbukttunnelen ble forlenget i 2009, 2022 ble Ljotelitunnelen åpnet.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestland fylke ===

LærdalStrendene 

ÅrdalVikadalsvegen 

Uten navn 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv53
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
(no) Statens vegvesen – nattestenginger
Majavatn

Majavatn (sørsamisk: Maajehjaevrie) er ei grend i Grane kommune i Nordland. Stedet ligger ved Store Majavatn, like ved grensen til Nord-Trøndelag. Europavei 6 og Nordlandsbanen passerer gjennom Majavatn. Majavatn stasjon ligger her. 
Det drives sørsamisk reindrift i områdene rundt Majavatn. Majavatn kirke og Stevneplassen ved Majavatn ble etablert av Finnemisjonen i 1915 som møtested for samer.


== Majavatn-affæren ==
Majavatn-affæren eller Majavasstragedien var en hendelse i Majavatn høsten 1942 under andre verdenskrig.
Den norske motstandsbevegelsen organiserte og utrustet en ekspedisjon til Helgeland, for å forsyne motstandsgrupper med våpen og utstyr. Mye av dette ble brakt med båt fra Storbritannia av blant annet Shetlands-Larsen (1906–1990), og fraktet over fjellene Helgelandskysten til Grane og Vefsn.
Nils Berdahl (1905–1944) hadde fått i oppdrag å gjennomføre denne ekspedisjonen, som en del av Winston Churchills plan om å invadere og frigjøre Norge i 1942 (operasjon Jupiter).
I 1942 kom Gestapo på sporet av motstandsbevegelsen, og det kom til trefninger mellom tyskere og norske motstandsfolk ved Tangen gård. En lokal opprulling gjorde at 24 menn fra Grane, Vefsn, Vevelstad og Trondheimsområdet ble henrettet i Falstad leir den 8. og 9. oktober 1942 etter summariske rettssaker.
Bohai

Bohai er også navn på et kongedømme i Mandsjuria og det nordlige Korea mellom 698 og 926.
Bohai eller Bohaihavet (kinesisk:  渤海, pinyin: Bo Hai, direkte oversatt «Bo-havet») er den innerste av buktene i Gulehavet og omkranses i nord, vest og sør av Kina. Den dekker et område på omkring 823.000 km². Buktens offisielle navn var inntil januar 1929 "Chih-li-bukten". Chih-li (moderne transkripsjon Zhili) var et eldre navn for provinsen Hebei. 
Bukten avgrenses i nordøst av Liaodonghalvøya og i sør av Shandonghalvøya. Den utgjøres av tre mindre bukter: Laizhoubukten i sør, Liaodongbukten i nord og Bohaibukten i vest. Elvene Huang He, Liao He og Hai He tømmer seg i Bo Hai. Olje og naturgass er blitt oppdaget i bukten. 
Bohai grenser til provinsene Shandong, Liaoning og Hebei, og til byen Tianjin som er en egen administrativ enhet på provinsnivå. Blant havnebyer inntil Bohai kan nevnes:

Hebei: Qinhuangdao
Liaoning: Dalian, Jinzhou, Yingkou
Shandong: Longkou, Weihai, Yantai
Tianjin: TangguBukten har noen få øyer. Den viktigste er

Zhifu, som er del av byprefekturet og byen Yantai i Shandong.
Tyinkrysset

Tyinkrysset er en grend som ligger ca. 900 moh., øverst i Valdres, i Vang kommune i Innlandet fylke. Ved Tyinkrysset ligger Tyinkrysset Fjellstue og i området rundt ligger et stort antall hytter.
Fra Tyinkrysset går E16 mot Oslo og Bergen og Fv53 mot Årdal. Tyinkrysset er stoppested for bussene som går mellom Oslo og Årdal/Lærdal/Bergen og til Eidsbugarden om sommeren. Ved Tyinkrysset Fjellstue er det ladestasjon for elbiler. Like ved Tyinkrysset ligger Filefjellsenteret. Der inngår Intersport, Joker, Best og campingplass. Innkjøring til Tørrisheisen, en av de flere skiheisene på Filefjell, ved Filefjellsenteret på Tyinkrysset. 


== Referanser ==
Fylkesvei 252

Fylkesvei 252 er veistrekningen som går mellom det tidligere Tyin Hotell og Eidsbugarden.
Veien er normalt vinterstengt, vanligvis mellom oktober og juni. Fylkesvei 252 er en av de få hovedveiene som har fått beholde grusdekket ettersom den har verdi i henhold til Nasjonal verneplan for veger og bruer. Blant de andre er fylkesvei 258 (Gamle Strynefjellsveg) og fylkesvei 886 (Bjørnstad–Jacobselv).
Med utgangspunkt ved fylkesvei 53, ved det tidligere Tyin Hotell ved sørenden av Tyin, går veien langs den østre bredden av Tyin til Tyinholmen ved nordenden av Tyin og derfra videre til Eidsbugarden ved vestenden av Bygdin.
Veien ble bygd først på 1950-tallet og første bilen kjørte veien i september 1954. Veien kom til som en forlengelse av riksveien mellom Eidsbugarden og Tyinholmen og hadde status som riksvei helt til regionsreformen trådte i kraft 1. januar 2010. Fra denne dato har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Innlandet fylke ===

VangEidsbugardvegen 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv252
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
(no) Statens vegvesen – vinterstenginger
Påskelys

Et påskelys er et stort vokslys, eller i moderne tid stearinlys, som brukes kirker. Det er vanlig både i både katolske og protestantiske kirker. Lyset symboliserer Jesus Kristus, som kalte seg «verdens lys». 
Et nytt påskelys tas i bruk hvert år. Tradisjonelt tennes det under påskevigilien, men i de kirker hvor man ikke feirer vigilien tennes det på påskedag. I katolsk liturgi skal det normalt tennes utenfor kirken, og så bæres inn i prosesjon i en mørklagt kirke. 
Ellers i året er det vanlig at lyset tennes under dåpsseremonier og begravelser.
Den stille uke

Den stille uke er tiden fra palmesøndag til påskeaften. Den kalles også Den hellige uke (latin Hebdomas sancta) eller Den store uke (Hebdomas maior). Uken omtales også ofte feilaktig som påskeuken, som egentlig er betegnelsen på uken mellom påskedag og 2. søndag i påsketiden.
I den tidligste kristne liturgi ble påsken antagelig feiret kun på påskedag. Etter hvert begynte man å feire den over flere dager, for å følge Jesu lidelseshistorie. Dette skjedde særlig i forbindelse med at pilegrimmer begynte å valfarte til Jerusalem. På slutten av 300-tallet var langfredag og påskeaften regnet som dagene for Jesu lidelse, og det utviklet seg en egen liturgi for disse dagene. 
Pave Leo den store bestemte på 400-tallet at man i Roma skulle lese de fire evangelistenes lidelseshistorier på palmesøndag, onsdag og fredag i den stille uke og påskenatt. Dette ble etter hvert endret, men ordningen ble i Den katolske kirke gjeninnført av Pius XII i 1955. Mange protestantiske kirker følger en lignende modell. 
Navnet kommer av at man tradisjonelt ikke ringer med kirkeklokker denne uken. Andre navn er dimmel-uken, dømmel-uken eller dymbill-uken, som refererer til en dymbill, en treklubbe som kunne brukes til å slå på klokkene med dersom det var behov for å ringe med dem, slik at de fikk en dempet klang. Denne tradisjonen er beholdt i Den katolske kirke, hvor man ringer under Ære være Gud i det høyeste på skjærtorsdag for så å la klokkene stilne inntil påskevigilien. Dette er et symbol på sorg og tomhet i de dagene som minner om Jesu lidelse og tiden han lå i graven.
I flere kirker, og foreskrevet i Den katolske kirke, blir statuer og andre bilder i kirkene dekket til, helst med fiolette kleder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Den stille uke», fra nettstedet kirken.no
«Den stille uke og påsken», fra nettstedet katolsk.no
Norn

Norn er et utdødd vestnordisk språk som ble talt på Orknøyene og Shetland i nærmere 1000 år. Språket utviklet seg med etterkommerne av norrøne bosettere, som kom til de skotske høyland og øygrupper på 800-tallet. Navnet «norn» er en sammentrekning av norrǿnn.I det skotske høylandet hadde norn blitt fortrengt av skotsk allerede på 1400-tallet. På Orknøyene og Shetland levde språket lengre som allmuespråk. Etter at øyene på 1400-tallet ble pantsatt til den skotske kongen og fikk en skotsktalende elite, ble norn gradvis fortrengt. På 1500- og 1600-tallet var øyene for det meste tospråklige. Den siste som skal ha behersket norn som morsmål, døde på Shetland rundt 1850.
Norn hadde, i likhet med færøysk, trekk som kan henføres til sørvestnorske dialekter.Mange stedsnavn på Orknøyene og Shetland med norrønt opphav er bevart, men skrivemåten har aldri vært standardisert i skotske kilder, som ofte ikke visste bakgrunnen for navnene. Noen stedsnavn er derfor ikke mulig å tyde.Rester av norn finnes fremdeles i dialektene som snakkes på Orknøyene og Shetland. Mange dialektord, spesielt ord i forbindelse med arbeidsliv og natur, stammer fra norn. Eksempler fra Orknøyene (standard engelsk i parentes):

Atfers (behaviour) – Atferd
Gock (cuckoo) – Gjøk
Mirk (darkness) – Mørke
Scorie (young seagull) – Skårunge (ung måse)
Swartback (black backed gull) – Svartbak
Uikie (father-lasher / bullhead) – Ulke
Wadmell (homewoven cloth) – Vadmel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hans Reynolds: Shetland Fra boka I vesterveg, 1912
Forsvarets tros- og livssynskorps

Forsvarets tros- og livssynskorps (FTLK), tidligere Feltprestkorpset (FPK), er en militær fellesinstitusjon som organiserer tros- og livssynstjenesten i det norske Forsvaret. Tros- og livssynspersonellet er fordelt på de ulike avdelingene i Forsvaret.
FTLK organiserer tros- og livssynstjenesten ved alle landets militære avdelinger. I korpset tjenestegjør det for tiden i overkant av 50 sertifiserte fagpersoner fra Den norske kirke og andre tros. og livssynssamfunn. De utfører tros- og livssynsbetjening i henhold til egen sertifisering, legger til rette for annen tros- og livssynsutøvelse, underviser i etikk og gir råd i religiøse, etiske og moralske spørsmål.
Tros- og livssynspersonellet underviser i tillegg i etikk. Alle soldater i grunnleggende soldatutdanning undervises i emnet etikk og militærmakt. Etikk er også et integrert fag på Forsvarets skoler. Tros- og livssynspersonllet gjennomfører samtaler med personellet og bidrar også i veteranivaretakelsen i Forsvaret.
FTLKs hovedkvarter er lokalisert på Akershus festning (bygning 7), med Akershus slottskirke like ved som fungerer som Forsvarets hovedkirke. Kirken tjener også som kongefamiliens private gravkirke. Akershus slottskirke blir mye brukt til vielser.
FTLK ledes av sjef Forsvarets tros- og livssynskorps, som er underlagt sjef Forsvarets fellestjenester. Det kirkelige tilsyn ivaretas av Oslo biskop for feltprester tilhørende Den norske kirkes . 
Feltprestkorpset fylte 60 år i 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Forsvaret.no Arkivert 28. oktober 2016 hos Wayback Machine.