jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ernst von Salomon

Ernst von Salomon (født 25. september 1902 i Kiel, død 9. august 1972) var en tysk forfatter, offiser og en av attentatmennene som drepte Tysklands utenriksminister Walther Rathenau i 1922.
Han ble født i Kiel som sønn av en offiser. Fra 1913 var han kadett i Karlsruhe og tok abitur ved Preußische Hauptkadettenanstalt i Berlin-Lichterfelde, fra 1919 var han i frikorpset Marinebrigade Ehrhardt ved Østersjøen og i Oberschlesien.
Han ble dømt til fem års fengsel i 1922 for å ha deltatt i mordet på Rathenau. I 1927 fikk han enda en fengselsstraff for et annet drapsforsøk, men ble løslatt etter noen få måneder. Dommerne var på denne tiden sympatisk innstilt til høyreradikale.
I likhet med de aller fleste høyreorienterte frikorpskjemperne mislikte Salomon Hitler og nasjonalsosialistene, og trakk seg i 1933 tilbake fra politikk for isteden å skrive filmmanus. 
Etter andre verdenskrig ble Salomon internert som krigsfange av amerikanerne i perioden 1945–1946. Filmen Carl Peters fra 1940, hvor Salomon hadde skrevet manus, ble forbudt av de britiske okkupasjonsstyrkene, da den angivelig var «anti-britisk».
I 1951 ga han ut boken Der Fragebogen («Spørreskjemaet») hvor han ga ironiske svar på de 131 spørsmålene de ble stilt om sine aktiviteter under det nasjonalsosialistiske styret. Han har også utgitt en rekke bøker, hvorav den mest kjente er Der Fragebogen.
Salomon døde i Stoeckte nær Winsen.


== Verker ==
Die Geächteten, 1930
Die Stadt, 1932
Die Kadetten, 1933
Nahe Geschichte, ein Überblick, 1936
Das Buch vom deutschen Freikorpskämpfer, 1938
Der Fragebogen, 1951, ISBN 3-499-10419-9
Boche in Frankreich, Auszug aus " Der Fragebogen" 1952
Das Schicksal des A.D. Ein Mann im Schatten der Geschichte. Ein Bericht, 1960
Die schöne Wilhelmine, 1965
Glück in Frankreich, Hamburg 1966
Deutschland, Städte und Landschaften aus dem Flugzeug gesehen, 1967
Deutschland, Deine Schleswig-Holsteiner, 1971
Die Kette der tausend Kraniche, 1972
Der tote Preusse (posthumt publisert manuskript), 1973


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ernst von Salomon på Internet Movie Database 
(sv) Ernst von Salomon i Svensk Filmdatabas 
(fr) Ernst von Salomon på Allociné 
(en) Ernst von Salomon hos The Movie Database
Preussens utenriksministre

Dette er en oversikt over Preussens utenriksministre. Se også Tysklands utenriksministre og Preussens statsministre.


== Utenriksministre, 1808-1918 ==
Ewald Friedrich von Hertzberg 1768-1791
Grev August Friedrich Ferdinand Goltz 1808-1814
Fyrst Karl August von Hardenberg 1814-1818
Grev Christian Günther Bernstorff 1818-1832
Friedrich Ancillon 1832-1837
Baron Heinrich Wilhelm Werther 1837-1841
Grev Mortimer Maltzan 1841-1842
Baron Heinrich von Bülow 1842-1845
Baron Karl Ernst Wilhelm von Canitz und Dallwitz 1845-1848
Grev Adolf  Heinrich Arnim-Boitzenburg 1848
Baron Heinrich Alexander von Arnim 1848
Baron Alexander von Schleinitz 1848
Rudolf von Auerswald 1848
Grev August Hermann von Dönhoff 1848
Grev Friedrich Wilhelm von Brandenburg 1848
Franz August Eichmann 1848-1849
Grev Heinrich Friedrich von Arnim-Heinrichsdorff 1849-1850
Josef Maria von Radowitz 1850
Baron Otto Theodor von Manteuffel 1850-1858
Baron Alexander von Schleinitz 1858-1861
Grev Albrecht von Bernstorff 1861-1862
Fyrst Otto von Bismarck 1862-1890
Grev Leo von Caprivi 1890-1894
Baron Adolf Hermann Marschall von Bieberstein 1894-1897
Fyrst Bernhard von Bülow 1897-1909
Theobald von Bethmann-Hollweg 1909-1917
Georg Michaelis 1917
Grev Georg von Hertling 1917-1918
Prins Maximilian av Baden 1918
FNs medlemsland

De forente nasjoner har 193 medlemsland. Sør-Sudan er det siste landet som ble medlem av organisasjonen 14. juli 2011. I tillegg har Den hellige stol (Vatikanstaten) og Palestina status som observatørstater og en rekke internasjonale organisasjoner og andre enheter har  observatørstatus i FNs hovedforsamling.


== Nåværende medlemmer ==


== Kinas sete ==

Republikken Kina var en av de opprinnelige grunnleggerne av FN i 1945. Men den Kuomintang-kontrollerte regjeringen ble avsatt i 1949 samtidig som den nye kommunistregjeringen i Folkerepublikken Kina tok over kontrollen over mesteparten av landet. Likevel fortsatte representanter for nasjonalistregjeringen å representere Kina i FN, selv om det ofte ble oppfattet som lite korrekt, sett i lys av at Republikken Kina omfattet kun Taiwan (og andre utaskjærs øyer) sammenlignet med Folkerepublikken Kina som omfattet hele Fastlands-Kina. I oktober 1971 vedtok FNs generalforsamling resolusjon 2758 som endret Kinas representasjon i FN, slik at det ikke lenger ble representert av Republikken Kina, men i stedet av Folkerepublikken Kina; dette gjorde at Folkerepublikken Kina fikk fast sete i Sikkerhetsrådet. Siden Republikken gjorde krav på å være hele Kinas regjering, nektet den å godta denne avgjørelsen, og er derfor ikke representert i FN. Det er mulig at det i 1971 hadde gått an å få gjennom en resolusjon som anerkjente Taiwan som en selvstendig stat på det tidspunktet, gikk Chiang Kai-shek imot dette. I nyere tid, har Taiwan, under regjeringer som argumenterer at Taiwan ikke er en del av Kina, men et eget land, forsøkt å bli medlem som «Taiwan» (og å representere kun Taiwan, ikke hele Kina), men dette har stadig blitt blokkert av Folkerepublikken Kina, som holder på sitt krav om at Taiwan er en del av dets territorium. Under president Ma, fra KMT, som vant presidentvalget i mars 2008, er det usannsynlig at Taiwan kommer til å søke om FN-medlemskap, siden KMT fastholder det synet at Taiwan er en del av Kina, men at det er Republikken Kina, og ikke Folkerepublikken, som er det «sanne» Kina.


== Observatørland ==

I tillegg til medlemslandene som er listet overfor, er Den hellige stol (Vatikanstaten) og Palestina permanente observatørstater. Det innebærer at statene har status som permanent observatør ved FNs hovedforsamling og kan delta i forsamlingens arbeid, men uten å ha stemmerett. Noen internasjonale organisasjoner har en tilsvarende observatørstatus.


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over stater


== Eksterne lenker ==
Official list of member states, including membership
Span

Span var et norsk rockeband med opprinnelse i Bærum. Bandet ble startet av Jarle Bernhoft på vokal og gitar, Fridtjof Nilsen på gitar, Fredrik Wallumrød på trommer og Vemund Stavnes på bass. Vemund Stavnes sluttet på slutten av 2003, og ble kort etter erstattet av Kim Nordbæk.
Etter å ha gitt ut EP-ene Baby's Come Back og Found, ga bandet ut debutalbumet Mass Distraction høsten 2003. Albumet fikk positiv respons fra både kritikere og fans, og Span ble ansett som et nytt norsk stjerneskudd med internasjonal appell. De spilte like mange konserter rundt i Europa som hjemme i Norge.
Våren 2005 ga de ut vs. Time, som ikke ble like godt mottatt av kritikerne som debutalbumet. Bandet ble oppløst samme høst.


== Diskografi ==
Baby's Come Back (EP) (2002)
Found (EP) (2003)
Mass Distraction (2003)
Vs. time (2005)


== Eksterne lenker ==
(en) Span på Discogs 
(en) Span på MusicBrainz 
(en) Span på AllMusic
Wolfgang Stresemann

Wolfgang Stresemann (født 20. juli 1904 i Dresden i Tyskland, død 6. november 1998 i Berlin) var en tysk jurist med doktorgrad (dr.jur.), orkesterintendant, dirigent og komponist.


== Liv og virke ==
Han var intendant for Berliner Philharmoniker fra 1959 til 1978 og igjen fra 1984 til 1986, og dermed mannen bak Herbert von Karajan.Stresemann var sønn av den liberale statsmannen Gustav Stresemann (1878–1929), tysk rikskansler og utenriksminister samt vinner av Nobels fredspris, og Käte Stresemann. Ettersom hans mor var av jødisk opprinnelse (begge hennes foreldre var jøder, men familien hadde konvertert til protestantismen), og på grunn av hans fars virke som en ledende liberal-demokratisk politiker, forlot han Tyskland sammen med sin mor høsten 1939, for å unnslippe nasjonalsosialistenes forfølgelser.
I USA arbeidet han som dirigent og musikkritiker. I 1956 slo han seg ned i Vest-Tyskland.
Han var far til Christina Stresemann, dommer i tysk føderal høyesterett.


== Verker ==
Mein Vater, Gustav Stresemann (1979)
Ein seltsamer Mann; Erinnerungen an Herbert von Karajan
Wie konnte es geschehen? Hitlers Aufstieg in der Erinnerung eines Zeitzeugen.
Philharmonie und Philharmoniker
... und abends in die Philharmonie. Erinnerungen an grosse Dirigenten.
Zeiten und Klänge: Ein Leben zwischen Musik und Politik
Eine Lanze für Felix Mendelssohn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wolfgang Stresemann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wolfgang Stresemann på Internet Movie Database
Berlinfilharmonien

Berlinfilharmonien (tysk: Berliner Philharmoniker) er et tysk symfoniorkester, grunnlagt våren 1882, som regnes som et av de beste i verden.
Orkesteret er siden 2002 en stiftelse finansiert av delstaten Berlin. I 2004 fikk orkesteret Herbert-von-Karajans musikkpris i Baden-Baden.
Etter at den gamle Filharmonien ble ødelagt ved bombardement i 1944 har Hans Scharouns bemerkelsesverdige nybygg Berliner Philharmonie i Tiergarten siden 1963 vært hjemsted for orkesteret.


== Kunstneriske ledere ==
Ludwig von Brenner (1882–1887)
Hans von Bülow (1887–1895)
Arthur Nikisch (1895–1923)
Wilhelm Furtwängler (1923–1945, 1952–1954)
Leo Borchard (1945)
Sergiu Celibidache (1945–1952)
Herbert von Karajan (1954–1989)
Claudio Abbado (1989–2002)
Simon Rattle (2002–)
Kirill Petrenko (fra 2018)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Berlin Philharmonic – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Berlinfilharmonien på Internet Movie Database 
(en) Berlinfilharmonien på Discogs 
(en) Berlinfilharmonien på MusicBrainz 
(en) Berlinfilharmonien på Spotify 
(en) Berlinfilharmonien på Songkick 
(en) Berlinfilharmonien på Last.fm 
(en) Berlinfilharmonien på AllMusic 
Berlinfilharmonien på Twitter 
Berlinfilharmonien på Facebook 
Berlinfilharmonien på Instagram 
Berlinfilharmonien på YouTube
Joschka Fischer

Joseph Martin «Joschka» Fischer (født 12. april 1948 i Gerabronn i Tyskland) er en tysk tidligere politiker (De grønne). Han var Tysklands visekansler og utenriksminister i den rød-grønne koalisjonen fra 1998 til 2005 og president Det europeiske råd 1. januar 1999 til 30. juni 1999. 


== Barndom og ungdom ==
Fischer ble født som tredje barn av ungarsktyske foreldre, som hadde måttet forlate Budapest i 1946 etter at Ungarn var blitt okkupert av Sovjetunionen. Hans fornavn «Joschka» er avledet av Jóska, en ungarsk kortform for Josef (ungarsk József). 
Fischer var som ung medlem av organisasjonen Revolutionärer Kampf. Han deltok i voldelige demonstrasjoner og er fotografert i slagsmål med en politimann, noe han har erkjent. Fischer har ikke erkjent at han og vennen Daniel Cohn-Bendit skjulte våpen for RAF. Fischer har hevdet at han lånte ut bilen sin til Hans-Joachim Klein og at han først senere brakte i erfaring at den var brukt til transport av våpen stjålet av amerikanske styrker. 


== Karriere ==

Joschka Fischer ble en av de første grønne representantene i det tyske parlamentet i 1983. Han var også medlem av den grønne regjeringen i Hessen, som miljøvernminister, og ble kjent for å ha avlagt ministereden i joggesko, som nå er utstilt i Deutsches Ledermuseum i Offenbach.
Etter valget til forbundsdagen 2005 trakk Fischer seg tilbake fra politikken. Han arbeider nå som konsulent og foredragsholder.
Fischer ble lenge regnet som en av de sterkeste kandidatene til posten som EUs nye utenriksminister.
Som utenriksminister nedsatte Fischer 11. juli 2005 en uavhengig historiekommisjon som avla sin innstilling 21. oktober 2010. Kommisjonen har vist at det tyske utenriksdepartementet var systematisk delaktig i jødeforfølgelsene under den andre verdenskrigen og at diplomatenes karriere fortsatte uavbrutt etter 1945.


== Privatliv ==
Joschka Fischer giftet seg for femte gang 29. oktober 2005 med iranske Minu Barati (født 1976).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joschka Fischer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Joschka Fischer – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Joschka Fischer på Internet Movie Database 
(fr) Joschka Fischer på Allociné 
(en) Joschka Fischer på AllMovie 
(en) Joschka Fischer hos The Movie Database 
(en) Joschka Fischer på Discogs 
(en) Joschka Fischer på MusicBrainz 
(de) Joschka Fischer hos Forbundsdagen 
(de) Deutsches Historisches Museum: Biografi
Georges Cziffra

Georges Cziffra (født 5. november 1921, død 17. januar 1994) var en ungarsk klassisk pianist.
Født som György Cziffra i Budapest, sønn av ungarske sigøynere, ble han lagt merke til i en alder av fem år, da han improviserte over populære melodier i barer og sirkuser. Blant hans lærere ved Franz Liszt-akademiet var Ernö Dohnányi.
Et forsøk på å rømme fra det sovjetstyrte Ungarn førte til fengsling og tvangsarbeid i perioden 1950–1953. I 1956, etter en rettssak, fikk Cziffra tillatelse til å dra til Wien, hvor han begynte sin internasjonale karriere. Senere dro han videre til London og Frankrike. Georges Cziffra døde i Senlis, Frankrike, 72 år gammel.
Cziffra har spilt inn Franz Liszts virtuosverker. Han har også gjort innspillinger av mange av Frédéric Chopins komposisjoner.


== Referanser ==
Halakhá

Halakhá (hebraisk: הֲלָכָה, eller bare הלכה, hălākhā, «livsførsel», fra הלך halakh, «å gå, vandre») er den kollektive mengden jødiske, religiøse lover, avlevert fra den skriftlige Tora og muntlige Tora. Halakhá er basert på bibelske lover eller bud (mitzvot), tradisjonelt nummerert som 613 stykker, for de religiøse forpliktelsene i jødedommen. Det er veien å følge for å leve et hellig liv i henhold til pakten Gud hadde mellom det jødiske folk, som det er beskrevet i Mosebøkene. Det er talmudske og rabbanittisk og skikkene og tradisjonene kompilert i mange bøker, en av de mest kjente er Shulhan Arukh («Det dekkede bord») fra midten av 1500-tallet av den sefardiske rabbineren Josef Caro.I litteraturen kan halakhá transkriberes ulikt, som eksempelvis halacha, halakhah, halocho eller halaka. Det er ofte oversatt som «jødisk lov», men en mer direkte oversettelse kan være «livsførsel» eller «måter å gå». Ordet er avledet fra rotord som betyr «å oppføre» (og «å gå, vandre»). Halakhá rettleder ikke bare religiøs praksis og tro, men også tallrike aspekter av dagliglivet. Disse lovene eller påbudene får sin autoritet i Den hebraiske Bibelen og rabbinernes fortolkninger slik de finnes i Mishna, Tosefta og Talmud. Den gir bud om alle deler av livet, som gudstjenester, dagligliv, bønn, mat regler, landbruk, sivil og kriminallov og etikk og moral. De ulike retningene i jødedommen legger forskjellig vekt på overholdelsen av halakhá. Ortodokse jøder prøver å leve etter halakhá så mye som mulig, mens andre overholder bare noen av forpliktelsene.


== Obligatorisk eller ikke ==
Historisk under jødisk diaspora fungerte halakhá i mange jødiske samfunn som en pålagt rekker av lover, både sivile og religiøse, ettersom det ikke eksisterte noe skille i klassisk jødedom. Siden den jødiske opplysningstiden (Haskalá) og jødisk frigjøring fra undertrykkelse og jødefiendtlige lover i Europa har mange jøder kommet til å se på halakhá som mindre forpliktende for dagliglivet da den støtter seg på rabbanittisk tolkning, i motsetningen til rene, skriftlige ordene som er nedtegnet i Den hebraiske Bibelen.
Mange bud er nevnt i den skriftlige Tora. Disse tilsvarer med mer detaljerte bud som ble gitt  til Moses på Sinaifjellet. Mange bud er vanskelig å forstå fra den skriftlige Tora uten samtidig å ha den muntlige Tora. Mange praktiske utføringer og forklaring på hvordan de skal se ut, sånn som kiddush eller tefillin, kan ikke bli funnet i den skriftlige Tora, kun i den muntlige.
I halakhá er det tre nivåer på hva man skal følge.

«Må følge» : Bud som generelt ikke skal diskuteres, kun følges uansett omstendighet.
«Burde følge»: Bud eller skikker som er akseptert av nesten hele den jødiske verden og som kan brytes hvis det er nødvendig i ekstreme situasjoner.
«Ikke bindende skikker»: Skikker som ikke er universelle å følge.


== Referanser ==
Tora Dahle Aagård

Tora Dahle Aagård (født 3. januar 1994 i Flatanger) er en norsk gitarist, sanger og låtskriver og er frontfigur i sitt eget band, TORA. 
Aagård studerte musikk, dans og drama på Olav Duun videregående skole i Namsos fra 2011-2013. I 2012 fikk hun hovedrolle i en musikal ved navn Kongen av luftslott med nyskrevet musikk av Åge Aleksandersen. I 2014 og 2015 spilte Tora hovedrollen i musikalen Vinsjan på kaia på Verdal hvor musikken besto av låter fra D.D.E.Hun har opptrådt på Royal Albert Hall i London under The Norwegian Blues Adventure i november 2019 sammen med blant andre Knut Reiersrud, Vidar Busk og Amund Maarud. Hun er internasjonal ambassadør for den franske gitarprodusenten Marceau Guitars, som har laget en skreddersydd signaturgitar for henne.


== TORA ==
Hun er gitarist, vokalist og låtskriver i bandet TORA som  spiller bluesinspirert pop-rock. Bandet slapp i 2019 sitt selvtitulerte debutalbum som ble omtalt av Dagbladet som en «Lovende debut fra ny, kvinnelig gitarhelt». Bandets andre album, GIRLS, kom 10. september 2020, med tilhørende releasekonsert på Rockefeller i Oslo. Blant de som bidrar på albumet er internasjonale navn som Aaron Sterling (John Mayers' trommeslager) og Joey Landreth. For albumet ble de nominert til Spellemannprisen 2020 i klassen blues.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tora Dahle Aagård på Facebook 
Tora Dahle Aagård på Instagram 
(en) Tora Dahle Aagård på Internet Movie Database
Nebiim

Neviím (hebraisk: נביאים, Nevi'im), eller Profetene, utgjør den andre av tre hoveddeler av Tanákh, eller den hebraiske Bibelen. Denne delen er igjen delt inn i to deler; Neviim risjonim (de tidligere profetene – Josva, Dommernes bok, Samuelsbøkene og Kongebøkene) og Neviim aharonim (de senere profetene – Jesaja, Jeremia og Esekiel og de tolv mindre profetene).
I den jødiske liturgi leses utdrag av tekstene offentlig i synagogen etter torahlesningene hver sabbat og på jødiske festdager.


== Referanser ==
Children’s Corner

Children's Corner er en suite for solopiano av Claude Debussy, fullført i 1908.
Verket er dedisert til Debussys datter Emma-Claude — kjent som Chou-Chou — som den gang var tre år gammel. Stykkene er ikke ment å bli spilt av barn — de er snarere ment å skildre barndom.
Suiten består av seks små stykker, hvert med en engelskspråklig tittel. Språkvalget reflekterer Debussys anglofili, og kan også være et vink til Chou-Chous engelske barnepike. Suiten består av stykkene:

Doctor Gradus ad Parnassum
Jimbo's Lullaby
Serenade for the Doll
The Snow is Dancing
The Little Shepherd
Golliwog's CakewalkDen første tittelen refererer til Muzio Clementis samling pianostykker, Gradus ad Parnassum. Det mest kjente stykket er det siste, Golliwog's Cakewalk. Midtseksjonen av denne blir flere ganger spøkefullt avbrutt av åpningen fra Richard Wagners opera Tristan og Isolde, merket med avec une grande émotion («med stor innlevelse»). Dette følges av en slags musikalsk latter av akkorder spilt stakkato:

Children's Corner ble utgitt på Durand i 1908, og ble urfremført i Paris av Harold Bauer i desember det året. I 1911 ble det utgitt en orkestrering av verket av André Caplet. En typisk fremføring av suiten varer i rundt 15 minutter.


== Eksterne lenker ==
Noter til Debussys pianomusikk, blant annet Children's Corner
Ketuvim

Ketuvím eller Ketubím (hebraisk כתובים), eller Skriftene, er den tredje hoveddelen av Tanákh, eller den jødiske Bibelen. Den består av Ruts bok, Krønikebøkene, Esras bok, Nehemjas bok, Esters bok, Daniels bok, Jobs bok, Salomos ordspråk, Forkynneren, Høysangen, Salmenes bok og Klagesangene.


== Referanser ==
Bjørn Eirik Loftås

Bjørn Eirik Loftås (født 14. oktober 1971 i Bergen) er en norsk journalist og redaktør. Han er utdannet adjunkt og cand.mag. fra Høgskolen i Buskerud, tidligere Statens Lærerhøgskole for handels- og kontorfag ø.
Loftås ble i 2000 redaktør i DinSide Data, et norsk IT-relatert magasin på internett, fra høsten 2007 teknologiredaktør i dinside.no. I 2018 ble han redaktør for nettstedet. Han er i tillegg fast gjest i God morgen, Norge! og TV 2 Hjelper Deg på TV 2.


== Referanser ==
Kattehalefamilien

Kattehalefamilien (Lythraceae) er en plantefamilie i ordenen Myrtales. Den omfatter ca. 620 arter fordelt på 31 planteslekter. I Norge vokser artene kattehale og vasskryp.


== Eksterne lenker ==
(en) Kattehalefamilien – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Kattehalefamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Kattehalefamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kattehalefamilien hos Artsdatabanken 
(sv) Kattehalefamilien hos Dyntaxa 
(en) Kattehalefamilien hos Fossilworks 
(en) Kattehalefamilien hos ITIS 
(en) Kattehalefamilien hos NCBI 
(en) Kattehalefamilien hos The International Plant Names Index 
(en) Kattehalefamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Lythraceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Lindefamilien

Lindefamilien (Tiliaceae) er en tidligere plantefamilie. Molekylærgenetiske studier har vist at familien er polyfyletisk, og de fleste artene regnes nå til underfamiliene Tilioideae, Brownlowioideae og Grewioideae i kattostfamilien (Malvaceae).
Artene er busker og trær, mer sjeldent urter. De har ikke melkesaft. Bladene er stilkete, enkle og hårete. Blomstene er som regel femtallige. Omfanget av familien varierte i ulike oversikter, men tidlig på 1990-tallet ble ca. 450 arter i 50 slekter plassert her. Utbredelsen omfatter de fleste tropiske og tempererte strøk. Velkjente arter er lind (Tilia), jute (Corchorus) og stuelind (Sparrmannia africana).


== Kilder ==
«Malvaceae». APWEbsite. Besøkt 13. april 2019. 
«Tiliaceae». L. Watson og M.J. Dallwitz (1992–) The families of flowering plants. Besøkt 13. april 2019.
Bombacoideae

Bombacoideae er en underfamilie i kattostfamilien. Den omfatter ca. 120 arter fordelt på 16 planteslekter. Familien har ikke noe norsk navn. Fra apebrødtreet (Adansonia digitata) kommer frukten baobab. Andre kjente arter er bomullstre (kapok) og durian.


== Eksterne lenker ==
(en) Bombacoideae hos NCBI 
(en) Bombacoideae hos Tropicos 
(en) Kategori:Bombacoideae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bombacoideae – detaljert informasjon på Wikispecies
Pepperfamilien

Pepperfamilien (Piperaceae) er en plantefamilie i ordenen Piperales. Den omfatter ca. 2 015 arter fordelt på 8 planteslekter. Artene er rike på eteriske oljer med brennende smak. Vanlig pepper er bærene av krydderpepper (Piper nigrum). Den polynesiske rusdrikken kava lages av arten Piper methysticum.


== Eksterne lenker ==
(en) Pepperfamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Pepperfamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Pepperfamilien hos Artsdatabanken 
(sv) Pepperfamilien hos Dyntaxa 
(en) Pepperfamilien hos Fossilworks 
(en) Pepperfamilien hos ITIS 
(en) Pepperfamilien hos NCBI 
(en) Pepperfamilien hos The International Plant Names Index 
(en) Pepperfamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Piperaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Piperaceae – detaljert informasjon på Wikispecies
Sivfamilien

Sivfamilien er en familie som omfatter 8 planteslekter i ordenen Poales. I Norge vokser ca. 20 arter av siv og 7 arter av frytle.
Artene mangler mykorrhiza. Plantene har runde stengler og ofte også avrundede blader.


== Galleri ==

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Sivfamilien – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Sivfamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Sivfamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Sivfamilien hos Artsdatabanken 
(sv) Sivfamilien hos Dyntaxa 
(en) Sivfamilien hos Fossilworks 
(en) Sivfamilien hos ITIS 
(en) Sivfamilien hos NCBI 
(en) Sivfamilien hos The International Plant Names Index 
(en) Sivfamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Juncaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Juncaceae – beskrivelse i: L. Watson & M.J. Dallwitz (1992–). «The families of flowering plants Arkivert 3. januar 2007 hos Wayback Machine. – descriptions, illustrations, identification, information retrieval».