jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hasle stasjon

Hasle stasjon er en t-banestasjon på Grorudbanen beliggende på Hasle i bydel Grünerløkka like sør for Økernveien. Stasjonen er den første stasjonen på Grorudbanen som kun tilhører linje 5. Stasjonen ligger over bakken, ved munningen av tunnelen til banen fra Carl Berners. Mot Økern går banen over bakken før den går i tunnel til Økern stasjon.
Like ved stasjonen ligger Norges nasjonalanlegg for tennis.
Stasjonen ble oppgradert og modernisert i 2009 til metrostandard. Den ble åpnet 17. august 2009.


== Eksterne lenker ==
Ruters nettsted
Ruters linjekart for T-banen
Økern

Økern er en delbydel sør i bydel Bjerke i Oslo, og navnet på et strøk innenfor den samme delbydelen. Delbydelen dekker også strøkene Refstad, Risløkka, Brobekk, Nordre Hovin, Aker sykehus, Bjerkebanen og Økern senter. 
Strøket Økern er et område øst for Ring 3. Økern senter med t-banen regnes av bydelen som et eget strøk, men omtales i dagligtale som Økern. Senteret er et av de eldre kjøpesentrene i Oslo. 


== Knutepunkt ==
Økern er et viktig trafikknutepunkt. T-Banestasjon med buss holdeplasser Økern stasjon på Grorudbanen ligger i området. Det er Oslos mest trafikkerte T-banelinje. Økern har forbindelse med T-baneringen via Lørenbanen. Alnabanen skjærer gjennom Økern, men brukes bare til godstrafikk og har ingen holdeplasser her. Riksvei 150 (Ring 3) fra Sinsenkrysset går gjennom Økerntunnelen og det mektige Økernkrysset. Østre Aker vei skjærer også gjennom området.
Økern næringspark ligger i hovedsak på sørsiden av Østre Aker vei, mye sentrert rundt Kabelgata og Tårngata. En rekke bedrifter er lokalisert her, som NAVs Hjelpemiddelsentral, Teknologisk Institutt, Toyota Oslo og Kuben yrkesarena med Kuben videregående skole og Fagskolen Oslo. 
Aspelin Ramm er aktive i området for utleie av forretningsbygg i samarbeid med OBOS. Oxer eiendom eier bygningsmassen i mellom Kabelgaten og Tårngata. Standard Telefon og Kabelfabrik var lenge områdets største arbeidsplass med opp mot 4000 ansatte på 1950- og 1970-tallet.


== Etymologi og Økern gård ==

Den norrøne formen av gårdsnavnet Økern var Eykrin, antakelig uregelrett sammensatt av eik og vin som betyr naturlig eng eller gressbeite. 
Økern gård lå i dette området som etter navnet har hatt eikeskog. På slutten av middeelalderen ble gården delt i to bruk, men disse ble senere slått sammen igjen som kirkegods. Fra 1679 til 1681 var gården eid av stattholder Ulrik Fredrik Gyldenløve. Gården har også vært eid av Jens Bjelke, og fra 1794 til 1811 av høyesterettsdommer Peter Collett. Gården ble så solgt til forretningsmannen Ludvig Mariboe, som bodde her i to perioder fram til 1841, avbrutt av et opphold i Sverige. Gården ble oppstykket utover på 1800-tallet, overtatt av kommunen i 1938, og deretter utparsellert som byggetomter.Det ligger tre gravhauger til gården, trolig fra eldre jernalder. Rester av hageanlegget er bevart rundt bygget til Økern sykehjem.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lokalhistorie fra vårt nærmiljø. Omfatter områdene: Løren - Økern - Økernlund - Risløkka - Refstad - Linderud - Hovin - Ulven. Oslo: Redaksjonskomiteen for «Østre Akern». 1997. 
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Økern». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 490. ISBN 82-573-0815-3.
Risløkka stasjon

Risløkka stasjon er en t-banestasjon på Grorudbanen, beliggende på Risløkka i bydel Bjerke like nord for Østre Aker vei. Stasjonen er delvis plassert i bro over Risløkkalléen. Banen kommer over bakken fra Økern og holder seg over bakken til Vollebekk.
Statens vegvesen, og Oslo trafikkstasjon ligger på sørsiden av stasjonen.


== Eksterne lenker ==
Ruters nettsted
Ruters linjekart for T-banen
Vollebekk stasjon

Vollebekk stasjon er en t-banestasjon på Grorudbanen med adkomst fra veien Lunden på Vollebekk i bydel Bjerke like nord for Østre Aker vei. Den ligger mellom stasjonene Risløkka og Linderud. Fra stasjonen går linjen på bru over Lunden mot Linderud, og over bakken mot sentrum til Risløkka.


== Eksterne lenker ==
Ruters nettsted
Ruters linjekart for T-banen
Linderud stasjon

Linderud stasjon er en t-banestasjon på Grorudbanen mellom stasjonene Vollebekk og Veitvet i bydel Bjerke. Stasjonen har en kort tunnel som går under stasjonsbygningen og Linderudveien. 
Ved Linderud stasjon ligger Siemens på sørsiden, og Bjerke videregående skole, Linderud skole og Linderud senter med Bydel Bjerkes administrasjon på nordsiden. Stasjonsbygningen over tunnelen har en Mix-kiosk med gatekjøkken og trafikkskoler. 
Stasjonen ble bygget om til metrostandard og gjenåpnet 17.august 2009.
Arkitektene for stasjonen var Abrahamsen og Grinde som tegnet flere stasjoner på Grorudbanen.


== Eksterne lenker ==
Ruters nettsted
Ruters linjekart for T-banen
Veitvet stasjon

Veitvet stasjon er en t-banestasjon på Grorudbanen beliggende på Veitvet ved Veitvet senter, drøyt 100 meter sør for Trondheimsveien i bydel Bjerke. Stasjonen ligger opphevet mellom stasjonene Linderud og Rødtvet, i et strekke på ca. 5 km mellom Økern og Kalbakken der Grorudbanen ligger over bakken. 
Veitvetveien krysser under stasjonen, og i stasjonssokkelen finnes en Narvesen-kiosk. Under 5 minutters gange mot sør ligger Veitvet skole.
I tilknytning til Veitvet stasjon er det anlagt et midtspor med mulighet for oppstilling av et tog på opptil 6 vogner og for vending av tog i begge retninger.


== Eksterne lenker ==
Ruters nettsted
Ruters linjekart for T-banen
Rødtvet stasjon

Rødtvet stasjon er en t-banestasjon på Grorudbanen mellom stasjonene Veitvet og Kalbakken i bydel Grorud. Stasjonen ligger i et strekke på ca. 5 km mellom Økern og Kalbakken der Grorudbanen ligger over bakken. 
Stasjonen ligger sørvest på Rødtvet på nordsiden av Riksvei 4, Trondheimsveien. En gangvei i tunnel under Trondheimsveien knytter stasjonen mot Kalbakken og Bredvet. Bredvet fengsel ligger på sørsiden av Trondheimsveien. Innen 5 minutter gåavstand  mot nord ligger Rødtvet skole. 
Beliggenheten gjør at store deler befolkningen på Kalbakken og Bredvet hovedsakelig nytter Rødtvet stasjon.


== Eksterne lenker ==
Ruters nettsted
Ruters linjekart for T-banen
Kalbakken stasjon

Kalbakken stasjon er en t-banestasjon på Grorudbanen mellom stasjonene Rødtvet og Ammerud i bydel Grorud. Stasjonen ligger delvis på en bro over Rødtvetveien, og fortsetter på bakkenivå mot Rødtvet. Andre veien går banen inn en kortere tunnel mot Ammerud. Under stasjonen er det en kiosk, per 2016 drevet av Narvesen. 
Stasjonen ligger mot nord på Kalbakken på grensen til Rødtvet på nordsiden av Riksvei 4, Trondheimsveien. Fures sykehjem er stasjonens nabo. Innen 5 minutter gåavstand ligger Rødtvet kirke, og Rødtvet skole. 
Beliggenheten gjør at store deler befolkningen på Rødvet hovedsakelig nytter Kalbakken stasjon.


== Eksterne lenker ==
Ruters nettsted
Ruters linjekart for T-banen
Grorud stasjon

Grorud stasjon er en t-banestasjon på Grorudbanen plassert ved Grorud Senter. Stasjonen ligger i bydel Grorud mellom stasjonene Ammerud og Romsås. Stasjonen åpnet 16. oktober 1966 og var frem til 1974 endestasjon på Grorudbanen. T-banen går over bakken fra Ammerud og går direkte i tunnel mot fjellet under Romsås. 
I tilknytning til stasjonen og senteret ligger Grorud bussholdeplass med flere overgangsmuligheter. Riksvei 4, Trondheimsveien med holdeplasser i begge retninger går like ved. På sørsiden av Trondheimsveien, med under 5 minutter gåavstand ligger Grorud skole og Grorud kirke.


== Eksterne lenker ==
Ruters nettsted
Ruters linjekart for T-banen
Rommen stasjon

Rommen stasjon er en t-banestasjon på Grorudbanen i bydel Stovner mellom stasjonene Stovner og Romsås. Stasjonen ligger over jorden, men kommer ut fra tunnel i fjellet under Romsås. Mot Stovner går den over bakken, gjennom en kort tunnel under Aasta Hansteens vei, før den igjen går under bakken like før Stovner stasjon i tilknytning til Stovner senter.
Stasjonen åpnet 3. mai 1974 og var da endestasjon på Grorudbanen til Stovner stasjon åpnet 18. august samme år. I 2010 ble stasjonen rehabilitert og gjenåpnet 18. august 2010.


== Eksterne lenker ==
Ruters nettsted
Ruters linjekart for T-banen
Vestli stasjon

Vestli stasjon er endestasjon for Grorudbanen. Den ble åpnet 21. desember 1975, etter at strekningen ble utvidet fra Stovner til Vestli. Sommeren 2013 ble stasjonen stengt for oppussing. Den ble gjenåpnet 24. september samme år og er nå i moderne metrostandard.
Stasjonen ligger i umiddelbar nærhet til Vestli Torg, som huser flere mattilbud, hvor man blant annet finner Rudolfs bar, Coop Prix og Mathus Mat.
Stasjonen har også en nattbuss forbindelse som ligger i gangavstand og blir betjent av Ruters linje 5N (Vestli-Jernbanetorget).

		
		


== Eksterne lenker ==
Ruters nettsted
Ruters linjekart for T-banen
Marcel Achard

Marcel Achard (født 5. juli 1899, død 4. september 1974) var en fransk forfatter av skuespill og filmmanuskripter.
Hans første betydelig suksess kom i 1923 hvor den kjente skuespiller-regissøren Charles Dullin satte opp hans skuespill Voulez-vous jouer avec moâ? (Vil du like å leke med meg?), en sensitiv og delikat komedie om sirkus og dets klovner. Dette skuespillet satte mønsteret som gikk igjen i de fleste av hans verker, blant annet at han bearbeidet kjente typer og situasjoner fra den tradisjonelle italienske sjangeren Commedia dell'arte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marcel Achard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Marcel Achard på Internet Movie Database 
(sv) Marcel Achard i Svensk Filmdatabas 
(da) Marcel Achard på Filmdatabasen 
(da) Marcel Achard på Scope 
(fr) Marcel Achard på Allociné 
(en) Marcel Achard på AllMovie 
(en) Marcel Achard hos The Movie Database 
(en) Marcel Achard hos Internet Broadway Database
Robert Smithson

Robert Smithson (født 2. januar 1938, død 20. juni 1973) var en amerikansk kunstner. Hans kunstnerskap er et av de mest betydningsfulle fra den amerikanske «land art»-bevegelsen på 1960- og 70-tallet.
Smithson arbeidet på begynnelsen av 1960-tallet innenfor et minimalistisk formspråk, og kan regnes som en av minimalismens foregangsfigurer (i tillegg til Sol LeWitt, Robert Morris og Donald Judd). På denne tiden gjorde han seg også bemerket som kunstkritiker i tidsskrifter som Artforum.
I 1966 begynte Smithson å eksperimentere med ideer om landskap, spesifikke steder og kartlegging. Hans bruk av topografiske kart fra et utsmykkingsarbeid for flyplassen i Dallas, Texas resulterte i et større prosjekt basert på kart og kartlegging, som også inkluderte kunstinstitusjoner og museer. Året etter startet Smithson å undersøke industriområder, og ble interessert i hvordan maskiner kunne omforme landskapet på måter som kunne sammenlignes med antikkens monumenter. Dette resulterte i serien av «Non-sites», eller «ikke-steder», hvor Smithson samlet jord og stein fra bestemte steder, som så ble installert i gallerier som skulpturer, ofte kombinert med speil og glass.
Smithsons mest kjente arbeid, «Spiral Jetty» fra 1970, består av en 500 meter lang og tre meter bred, spiralformet molo som strekker seg ut i innsjøen Store Saltsjø i Utah. «Spiral Jetty» betydde et skifte fra arbeidet med «Non-sites» innenfor gallerirommet, til «sites» – stedspesifikke arbeider som ikke kan flyttes fra stedet de er utført i. Smithsons arbeid tok med dette en mer eksplisitt institusjonskritisk vending. «Spiral Jetty» og andre «earthworks» markerte for Smithson en avstandtaken fra kunstverket som en vare som kan kjøpes og selges, eller plasseres innenfor et gallerirom.
Et viktig utgangspunkt for Smithsons landskapsprosjekter var undersøkelsen av naturens bevegelse mot økende uorden og tilfeldighet (entropi). Det «entropiske» landskapet kunne for Smithson avdekke både den opprinnelige fortiden og den mulige fremtiden.
Robert Smithson omkom i en flystyrt i Amarillo, Texas i 1973, da han var ute på rekognoseringstokt i forbindelse med et nytt landskapsprosjekt («Amarillo Ramp»).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Robert Smithson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bilder av Spiral Jetty
Liste over stortingsrepresentanter 1910–1912

Liste over alle stortingsrepresentanter i perioden 1910 til 1912. Listen omfatter alle som ble valgt til
Stortinget.
Det var totalt 123 representanter, fordelt med 45 til Venstre, 41 til Høyre, 23 til 
Det Frisinnede Venstre, 11 til Det norske Arbeiderparti og 3 til Arbeiderdemokratene.
Valget medførte at regjeringen Knudsen I ble avløst av koalisjonsregjeringen (Høyre, Det Frisinnede Venstre) Konow 1. februar 1910.
Den ble sittende til 19. februar 1912. Høyre trakk sine statsråder etter varm støtte til målsaken fra Konow.
Regjeringen Bratlie tok over resten av perioden. Den var også en koalisjon mellom Høyre og Det Frisinnede Venstre.
Anna Georgine Rogstad møtte fra 17. mars 1911 som første kvinne på Stortinget.


== Landkretser ==


=== Smaalenenes Amt ===


=== Akershus amt ===


=== Hedemarkens amt ===


=== Kristians amt ===


=== Buskeruds amt ===


=== Jarlsberg og Larviks amt ===


=== Bratsberg amt ===


=== Nedenes amt ===


=== Lister og Mandals amt ===


=== Stavanger amt ===


=== Søndre Bergenhus amt ===


=== Nordre Bergenhus amt ===


=== Romsdals amt ===


=== Søndre Trondhjems amt ===


=== Nordre Trondhjems amt ===


=== Nordlands amt ===


=== Tromsø amt ===


=== Finmarkens amt ===


== Bykretser ==


=== Fredrikshald ===


=== Sarpsborg ===


=== Fredrikstad ===


=== Moss og Drøbak ===


=== Kristiania ===


=== Lillehammer, Hamar, Gjøvik og Kongsvinger ===


=== Drammen ===


=== Kongsberg og Hønefoss ===


=== Horten ===


=== Tønsberg ===


=== Larvik og Sandefjord ===


=== Brevik og Holmestrand ===


=== Porsgrund ===


=== Skien ===


=== Kragerø ===


=== Risør ===


=== Arendal og Grimstad ===


=== Kristiansand ===


=== Flekkefjord ===


=== Stavanger ===


=== Haugesund ===


=== Bergen ===


=== Aalesund og Molde ===


=== Kristiansund ===


=== Trondhjem og Levanger ===


=== Bodø og Narvik ===


=== Tromsø ===


=== Hammerfest, Vardø og Vadsø ===


== Litteratur ==
Haffner, Vilhelm (1910). Stortinget : 1910-1912. Kristiania: Cappelen.  [Tilgang for norske IP-adresser.]


== Eksterne lenker ==
Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste
kildevilkår"(En del av) De data som er benyttet i denne publikasjonen er hentet
	fra Norsk samfunnsvitenskapelig datatjenestes Politikerarkiv. NSD
	er ikke ansvarlig for hverken analysen av dataene, eller for de
	tolkninger som her er gjort."
Gedern

Gedern er en småby i Wetterau, og hører historisk til Oberhessen. Den ligger ved foten til Vogelsberg, en gang Europas største vulkan.
Byen nevnes tidligst i år 780, og fikk byrettigheter av keiser Karl IV i 1356. Byens borgermester er Wolfgang Zenkert (CDU).


== Kultur og severdigheter ==
Gederner See
Schloss Gedern
Evangelische Kirche Gedern
Altes Rathaus in Gedern
Kulturhistorisches Museum im Torbogenhaus des Schlosses


== Personer ==
Tysklands tidligere visekansler, fyrst Otto zu Stolberg-Wernigerode, ble født på slottet i Gedern.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gedern – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Vulkania – Feuer und Flamme für Gedern
Kulturkreis Gedern
Junichirō Koizumi

Junichiro Koizumi (japansk: 小泉 純一郎 Koizumi Jun'ichirō) (født 8. januar 1942 i Yokosuka) er en japansk politiker og var den 87. statsministeren i Japan.

Han ble leder for det liberaldemokratiske partiet i Japan 24. april 2000, og ble valgt til statsminister 26. april 2001. Koalisjonsregjeringen hans hadde 78 av 121 seter i det japanske parlamentet.
Sommeren 2005 bestemte Koizumi seg for å oppløse annetkammeret (underhuset) i nasjonalforsamlingen, og skrev ut nyvalg. Dette fordi annetkammeret ikke ville godkjenne planen hans for å privatisere det japanske postvesenet. Forslaget ble nedstemt med en margin på fem stemmer, og 51 av Koizumis egne partifeller stemte mot, eller unnlot å stemme. 
Hans årlige besøk til Yasukuni-helligdommen, som hedrer falne japanske soldater (inkludert krigsforbrytere fra annen verdenskrig) skapte stor irritasjon i Kina og Sør-Korea. I senere år har Koizumi markert seg som en sterk motstander av japansk atomkraft, og kritiserte statsminister Shinzo Abe for å villede det internasjonale samfunn om situasjonen ved Fukushima I kjernekraftverk etter Fukushima-ulykken i 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Junichiro Koizumi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Junichiro Koizumi på Internet Movie Database 
(en) Junichiro Koizumi hos The Movie Database
Astorgio Agnesi

Astorgio Agnesi (født 1391 i Napoli, død 10. oktober 1451 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av  Benevento.
Han ble kreert til kardinal den 20. desember 1448 av pave Nikolaus V.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Antonio Cerdá y Lloscos

Antonio Cerdá y Lloscos (født 1390 i Santa Margarita i Spania, død 21. september 1459 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av  Messina på Sicilia 1448–1449.
Han ble kreert til kardinal den 16. februar 1448 av pave Nikolaus V.
Han var så biskop av Lérida 1449–1459.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Juan Carvajal

Juan Carvajal (født ca. 1400 i Trujillo i Spania, død 6. desember 1469 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av  Placencia i Spania.
Han ble kreert til kardinal den 16. desember 1446 av pave Eugenius IV, med Sant'Angelo in Pescheria som tittelkirke.


== Litteratur ==
(de) Bruno W. Häuptli: «Juan Carvajal» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 23, Nordhausen 2004, ISBN 3-88309-155-3, sp. 207–210.
Erich Meuthen: Carvajal, Juan de. I: Lexikon des Mittelalters Band 2 (1983), Sp. 1536.
M. Alamo: Carvajal (Jean de). I: Dictionnaire d’histoire et de géographie ecclésiastiques Band 11 (1949), Sp. 1240–1242.
Wilhelm Fraknói: Cardinal Joannes Carvajals Legationen in Ungarn 1448–1461. I: Ungarische Revue 10 (1890), s. 1–18, 124–143, 399–425.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Giovanni de Primis

Giovanni de Primis (død 21. januar 1449) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var abbed ved San Paolo fuori le Mura i Roma.
Han ble kreert til kardinal den 16. desember 1446 av pave Eugenius IV.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Enrico Rampini de’ Sant’Allosio

Enrico Rampini de' Sant'Allosio (født ca. 1390 i Tortona, død 4. juli 1450 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Milano.
Han ble kreert til kardinal den 16. desember 1446 av pave Eugenius IV.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Ludovico Trevisano

Ludovico Trevisano  (født 14. november 1401, død 22. mars 1465) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var patriark av Aquileia.
Han ble kreert til kardinal den 1. juli 1440 av pave Eugenius IV.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Juan de Torquemada

Juan de Torquemada eller  Johannes de Turrecremata (født 1388 i Valladolid i Spania, død 26. september 1468 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var pavelig legat i Frankrike.
Han ble kreert til kardinal den 18. desember 1439 av pave Eugenius IV.
Torquemada regnes som en av grunnleggerne av den katolske ekklesiologi, særlig på grunn av hans verk «Summa de Ecclesia». Her beskriver han Kirkens natur og mysterium, det romerske primat, konsilene, skisma og heresi. Som teolog befattet han seg også med andre teologiske spørsmål, som det geistlige embedes struktur og med noen spørsmål innen mariologien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Meditationes, seu Contemplationes devotissimae
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Peter von Schaumberg

Peter von Schaumberg  (født 22. februar 1388 i Mitwitz ved Kronach) i Bayern, død 12. april 1469 i Dillingen) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Augsburg i Bayern.
Han ble kreert til kardinal den 18. desember 1439 av pave Eugenius IV, med San Stefano al Monte Celio som tittelkirke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
António Martins de Chaves

António Martins de Chaves (føst i  Eaus de Flavia i Portugal, død 6. juli 1447 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Porto i Portugal.
Han ble kreert til kardinal den 18. desember 1439 av pave Eugenius IV.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Zbigniew Olesnicki

Zbigniew Olesnicki  (født 5. desember 1389 i Polen, død 1. april 1455 i Sandomir) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Kraków i Polen.
Han ble kreert til kardinal den 18. desember 1439 av pave Eugenius IV, med Santa Prisca som tittelkirke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Aleksander Ziemowit

Aleksander Ziemowit (født i  1400 i Płock i Polen, død 4. juni 1444 i Wien) var en av Den katolske kirkes kardinaler, skjønt ansett av mange som pseudokardinal.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var den fjerde sønn av hertugen av Masovie, Ziemowit IV (død 30. april 1426), som var onkel til kongen av Polen, og hans hustru Alexandra av Litauen (død 19. juni 1434, 19. barn av  Olgierd), en søster av kong Władysław II Jagiełło av Polen. Hans søster Cimburgis ble gift med (erke-)hertug Ernst I av Østerrike.
Aleksander studerte ved universitetet i Krakow.


=== Biskop og kardinal ===
Han var fyrstbiskop av Trient i Italia. Han ble kreert til kardinal (pseudokardinal) den 12. oktober 1440 av motpaven Felix V. 
Fra 1442 til sin død var Aleksander dompropst av St. Stefan i Wien. Han kom i konflikt med pave Eugenius IVs sendemann, kardinal Julian Cesarini, som forsøkte å overbevise stedets hersker kong Fredrik IV av Tyskland til å tilsluttet seg ey anti-tyskisk korstog. I sin egenskap som (mot-)pave Felix V pavelige legat i Østerrike, Ungarn og Polen klarte Aleksander å overbevise den tyske konge om denne rankens manglende realisme. Diskusjonen var så heftig at ddet kom til håndgripeligheter; den piastiske prins slo til kardinal Cesarini. Etter dette plamla Aleksander et besøk til Ungarn, der han ville besøke og prøve få gå kong Władysław III til å se det ufornuftige i en krig mot tyrkerne. Men så ble han alvorlig syk, og det ble ikke noe av den reisen.
Kort før sin død ble han den 2. juni 1444 elevert til patriark av Aquileia.
Hans siste hvilested ble i kvinnenes kor i Stefansdomen i Wien.


=== Frasa seg kardinalverdigheten ... eller ikke ===
Han frasa seg ifølge Francesco Cristoforis verk Cronotassi dei cardinali de Santa Romana Chiesa kardinalsverdigheten den 8. november 1448. Da dette er etter hans død kan det vise til at han posthumt ble fratatt verdigheten, eller det kan være en sammenblanding med en annen person.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jan Władysław Woś: Beschwerden der Bürger von Trient über ihren Bischof Alexander von Masowien, “Zeitschrift für Ostforschung”, Jahr 38 (1989), 3. Heft, pp. 364–375.
Jan Władysław Woś: Alessandro di Masovia vescovo di Trento (1423-1444). Un profilo introduttivo, Trento, Civis, 1990.
Jan Władysław Woś: Alessandro di Masovia vescovo-principe di Trento (1423-1444). Un profilo introduttivo, Pisa, Giardini, 1994.
Jan Władysław Woś: Alessandro di Masovia, vescovo di Trento e patriarca di Aquileia (1400-1444), Trento; Roma, Editrice Università degli Studi di Trento; Istituto Polacco di Roma, 1998.
Jan Władysław Woś: Aleksander Mazowiecki – biskup trydencki (1423-1444), “Saeculum Christianum”, 6th year (1999), nr 2, pp. 17–31.
Teresa Michałowska: Średniowiecze. Warszawa: Wydawnictwo Naukowe PWN, 1995, pp. 331–332, seria: Wielka Historia Literatury Polskiej. ISBN 83-01-11452-5.
Karol Piotrowicz in: Polish Biographical Dictionary. vol. 1: Kraków: Polish Academy of Learning – Gebethner and Wolff Editorial, 1935, pp. 64–65. Reprint: National Ossoliński Institute, Kraków 1989.