jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bergensbaneløpet

Bergensbaneløpet er en årlig stafett mellom som utkjempes mellom Norges Handelshøyskole (NHH) og Handelshøyskolen BI. Stafetten består av omtrent 110 etapper med ulik lengde og høydeforskjell. 
Stafetten blir organisert av en stafettkomité, forkortet «StafKom», ved hver skole.


== Historie ==
Stafetten ble arrangert første gang i 1973 og hadde sin bakgrunn i EF-avstemningen året før. På NHH hadde det hersket stor uenighet omkring spørsmålet, noe som skapte en heller dårlig atmosfære blant de engasjerte studentene. Etter hvert dannet det seg to grupper; en ja- og en nei- side, med sine respektive frontfigurer i henholdsvis Jan R. Stavik og Alf Hildrum. I etterkant av avstemningen ble imidlertid de to enige om at det var dumt å bruke så mye tid og krefter på å kjempe mot medstudentene – disse kreftene burde heller samles og settes inn for å kjempe mot BI på en eller annen måte. Resultatet ble arrangementet som etter hvert har blitt kalt Bergensbaneløpet. 


== Format ==
Det har skjedd en del forandringer siden den første stafetten gikk av stabelen i 1973. Den gang stilte løperne til start på Universitetsplassen i Oslo og stafetten gikk under navnet «Kienzle-stafetten», ettersom datafirmaet Kienzle var hovedsponsor. I 1984 tok DnC over som hovedsponsor. Hvert år frem til 1977 gikk stafetten fra Oslo til Bergen. Stafetten går nå fra Bergen til Oslo hvert oddetall år og fra Oslo til Bergen hvert partall år.
Stafetten var opprinnelig mellom siviløkonomstudentene ved BI Sandvika og NHH, men etter flyttingen fra Sandvika til Nydalen har tradisjonene blitt videreført av BI Oslo. De senere år har det blitt åpnet for en større andel studenter og kvoteløpere, men det er fortsatt en overvekt siviløkonomstudenter.
I begynnelsen gikk også stafetten sammenhengende dag og natt, og med svært få stopp underveis, men løpes nå over tre dager med flere stopp underveis.
Bergensbaneløpet omtales ofte som den norske versjonen av Oxford and Cambridge Boat Race. Lovstafetten er inspirert av Bergensbaneløpets konsept.


== Vinnere ==
Av totalt 49 løp har NHH stukket av med seieren 40 ganger (1973-78; 1980-81; 1983-84; 1987-93; 1995; 1997-98; 2002-22 (unntak 2020 grunnet avlysning)) og BI ni ganger (1979; 1982; 1985-86; 1994; 1996; 1999-2001).

Bergensbaneløpet ble avlyst i 2020 på grunn av Koronaviruspandemien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
BI sin offisielle Bergensbaneløpet side http://bbl.sbio.no Arkivert 31. januar 2019 hos Wayback Machine.
NHH sin offisielle Bergensbaneløpet side https://www.bergensbanelopetnhh.no/ Arkivert 28. september 2020 hos Wayback Machine.
Water frame

Water frame var en spinnemaskin som førte til et historisk vendepunkt. Water frame var den første maskinen som ble drevet av vannkraft.
Den ble oppfunnet av oppfinneren Richard Arkwright i 1769.
Motorstyringsenhet

En motorstyringsenhet eller motorstyreenhet, også kalt ECU (engelsk: engine control unit), er en nødvendig styringsenhet i nyere bensinmotorer og dieselmotorer. En ECU styrer innsprøytningsdysene og tennspolen, og bestemmer hvor mye bensin som skal sprøytes inn i forbrenningskammeret, akkurat når det skal skje, 
etc. I motorer med turbo kan også ECU'en styre turbotrykket.  Selve systemet består gjerne av ett eller to kretskort innkapslet i en boks. Den er plassert i motorrommet, og blir ofte henvist til som «hjernen» i motoren.
Det er koblet en rekke sensorer til styringsenheten som f.eks. forteller den om oksygennivået i eksosen og temperaturen på inntaksluften. Dette er faktorer som er med på å bestemme detaljene rundt motorstyringen.
Ved trimming av motorer er det vanlig å skifte ut en liten microchip som befinner seg i ECUen.
Hofsjökull

Hofsjökull er Islands tredje største isbre, med et areal på 925 km² og høyeste punkt på 1 765 moh. Breen ligger nesten midt i landet, med Vatnajökull i øst og Langjökull i vest. Før het den Arnarfellsjökull, men heter nå etter gården Hof i Vatnsdalur på Nord-Island.
Fra Hofsjökull renner elven Þjórsá mot øst og Jökullfall mot vest (og havner siden i Hvítá). Mot nord renner Blanda, Austari-Jökulsá og Vestari-Jökulsá.


== Eksterne lenker ==
(en) Hofsjökull – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hofsjökull – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Rekkemotor

Rekkemotor, sylinderarrangement av en  stempelmotor. Rekkemotor  innebærer at sylindrene er plassert etter hverandre og ligger i samme plan som veivakselen. Dette er det mest vanlige blant motorer opp til seks sylindere. (Kalles også I-motor).

Den «omvendte rekkemotoren» var ofte forkommende i  mindre fly som ble produsert i Europa på 1930- og 40-tallet. Veivakselen er plassert høyest og sylindrene henger i en rekke under. Dette gir flyet en smal nese, gir flyet mindre luftmotstand og piloten får fri utsikt uten at sylindrene sperrer for utsikten fremover. Eksempel på fly med omvendt rekkemotor er  de Havilland DH 71 Tiger Moth m.fl. mothtyper, Auster Autocrat, Klemm 35 samt SAAB Safir.

rekkefirer(l4)
rekkesekser(l6)
rekkeåtter(l8)


== Se også ==
Boksermotor
Stjernemotor
V-motor
Shelton Benjamin

Shelton Albert Benjamin (født 9. juli 1975) er en amerikansk fribryter i World Wrestling Entertainment ECW. Han har vært Intercontinental Champion tre ganger. Han har også vært WWE Tag Team Champion to ganger, begge gangene med Charlie Haas. De gikk under navnet «The World's Greatest Tag Team».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shelton Benjamin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Shelton Benjamin på Internet Movie Database 
(en) Shelton Benjamin hos The Movie Database 
(en) Shelton Benjamin – Cagematch 
(en) Shelton Benjamin – wrestlingdata.com 
(en) Shelton Benjamin – Online World of Wrestling 
(en) Shelton Benjamin – Online World of Wrestling 
(en) Shelton Benjamin på Twitter 
(en) WWE-profil
Fatale egg

Fatale egg (russisk: Роковые яйца, Rokovyje jajtsa) er en kortroman av den ukrainsk-russiske forfatteren Mikhail Bulgakov, utgitt første gang 1925 i samlinga Diaboliade av tidsskriftet Nedra i Moskva.
Fatale egg er en science fiction-fortelling med handling lagt til Moskva sommeren 1928. Her bruker Bulgakov sjangeren til en satire over betenkelige tendenser i sovjetsamfunnet. Fortellinga ble skrevet under den perioden av tidlig sovjetisk historie som kalles NEP-tida. Etter at fedrelandskrigen var vunnet, tillot Lenin og bolsjevikene en visse former for privat økonomisk virksomhet. Det resulterte i en kortvarig oppblomstring av økonomien, særlig i Moskva. Samtidig var det en periode med en frenetisk eksperimentering innafor alle kunstarter, og en uhemma framtidsoptimisme. Troen på at forskere, teknikere og kulturarbeidere sammen med folket skulle kunne skape en strålende framtid, var sterk. 
Fortellinga handler om den geniale naturvitenskapsmannen Vladimir Ipatjitsj Persikov, som en dag ved et tilfelle finner en stråle eller et særlig slags lys som viser seg å ha en overraskende virkning på egg av alle slags dyr. For det første vokser de utklekka individene raskt til mange ganger sin naturlige størrelse, og for det andre viser de en særlig aggressiv atferd. 
Når først pressen og dernest alle slags politiske kommissærer får fatt i nyheten, kommer eksperimentet ut av professor Persikovs kontroll, og når den erkerevolusjonære altmuligmannen Aleksander Semjonovitsj Rokk – som for øyeblikket er leder for et kollektivbruk i nærheten av Smolensk – med myndighetenes hjelp får fatt i oppfinnelsen, blir det farlig.
I en tidligere, ikke bevart versjon som forfatteren skal ha presentert ved en opplesning i Moskva, lot han begivenhetene ende i total katastrofe. Seinere innførte han en deus ex machina i sluttkapitlet som bringer verden tilbake til det normale igjen.
Denne og andre lite politisk korrekte historier bidro til at Bulgakov midt på 1920-tallet fikk store problemer med sensuren. Stalin skal personlig ha grepet inn mot forfatterskapet ved å plassere Bulgakov i en stilling som direktør ved Moskvas kunstneriske teater, og han tilbrakte resten av sitt liv som systemtro skuespillforfatter og regissør. Imens skrev han for skrivebordsskuffen, og de seinere verkene hans ble enten utgitt utenlands etter hans død, eller først under glasnost på slutten av 1980-tallet.
Carlito

Carlos «Carly» Edwin Colón jr. (født 21. februar 1979 i Santurce, Puerto Rico) best kjent som Carlito Caribbean Cool eller bare Carlito, er en puertoricansk fribryter i World Wrestling Entertainments RAW. Han er sønnen til den legendariske fribryteren Carlitos Colón.


== Titler ==
World Wrestling Council
WWC Universal Heavyweight Championship ×11
WWC Tag Team Championship ×2World Wrestling Entertainment
WWE United States Championship
WWE Intercontinental Championship


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carly Colón – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Carlito på Internet Movie Database 
(en) Carlito – Cagematch 
(en) Carlito – wrestlingdata.com 
(en) Carlito – Online World of Wrestling 
(en) Carlito – Online World of Wrestling 
Carlito på Twitter 
(en) WWE-profil
Chris Mordetsky

Christopher «Chris» Mordetsky (født 8. januar 1983), bedre kjent som Chris Masters, også kjent som «The Masterpiece», er en amerikansk fribryter i World Wrestling Entertainments RAW. Ingen har ennå klart å knekke hans «Masterlock» (full nelson), unntatt Bobby Lashley. Mordetsky er per @ ute i suspensjon etter å testet positivt i en doping test.


== Titler ==
Ohio Valley Wrestling
OVW Southern Tag Team Championship ×3


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chris Mordetzky – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Chris Mordetsky på Internet Movie Database 
(en) Chris Mordetsky hos The Movie Database 
(en) Chris Mordetsky – Cagematch 
(en) Chris Mordetsky – Online World of Wrestling 
(en) Chris Mordetsky – Online World of Wrestling 
(en) Chris Mordetsky på Twitter 
Chris Mordetsky på Instagram 
(en) Chris Mordetsky på Myspace 
(en) WWE-profil
Avenida de los Insurgentes

Avenida de los Insurgentes er en aveny i Mexico by. Den sies å være verdens lengste aveny. Den strekker seg over 28,8 kilometer, og går gjennom hele byen fra nord til sør. Langs Avenida de los Insurgentes er det et stort antall restauranter, diskoteker og moderne bygninger. Et sentralt knutepunkt er Glorieta de los Insurgentes, en stor rundkjøring rett ved Zona Rosa, hvor avenyen forbindes med bl.a. Avenida Chapultepec, og hvor metrostasjonen Insurgentes ligger.
Avenyen har på det meste fire kjørefelt i hver kjørereting, hvorav ett av dem er reservert for metrobús og sperra av med gule klosser.
Avenida de los Insurgentes er i dag delt inn i tre deler med ulike navn:

Insurgentes Norte, fra Indios Verdes til Ribera de San Cosme.
Insurgentes Centro, fra Ribera de San Cosme til Paseo de la Reforma.
Insurgentes Sur, fra Paseo de la Reforma til Monumento al Caminero.


== Beskrivelse ==
Avenida de los Insurgentes er byens lengste vei, og kanskje verdens lengste aveny. Med sine 28,8 kilometer er den en av de viktigste gjennomfartsårene i Mexico by. Den strekker seg fra Guadalupe-akvedukten i nord, hvor den munner ut i motorveien til Pachuca, til krysset med Viaducto Tlalpan i sør, hvor den munner ut i motorveien til Cuernavaca. I nord går den hovedsakelig forbi boligområder, mens den lenger sørover omsluttes av butikker, kontorbygninger, banker, restauranter og utesteder. I sør går den gjennom Ciudad Universitaria før den fortsetter mot motorveien til Cuernavaca.


== Historie ==
Avenyen ble bygd på begynnelsen av 1900-tallet for å forbinde det historiske sentrum med de sørlige delene av byen. Den het opprinnelig Vía del Centenario. I Miguel Alemán Valdés' presidentperiode bytta den navn til Avenida de los Insurgentes for å hedre De tre garantiers armé, eller Insurgentes-armeen, som spilte en viktig rolle under Mexicos uavhengighetskrig. I denne perioden ble den også utvida nordover.


== Viktige steder langs avenyen ==
Insurgentes Norte

Indios Verdes
Colonia Lindavista
Centro Médico La Raza
Monumento a La Raza
Torre Insignia
Jernbanestasjonen Buenavista
Colonia Santa María la RiberaInsurgentes Centro

Monumento a la Madre
Cuauhtémoc-monumentetInsurgentes Sur

Zona Rosa
Glorieta de los Insurgentes
World Trade Center Mexico
Torre Mural
Polyforum Cultural Siqueiros
Parque Hundido
Teatro de los Insurgentes
Álvaro Obregón-monumentet
Ciudad Universitaria
Kjøpesenteret Perisur
Det arkeologiske funnstedet Cuicuilco
Kjøpesenteret Plaza Inbursa
Den økologiske parken Peña Pobre
Torre Telmex
Fuentes Brotantes
Monumento al Caminero


== Eksterne lenker ==
(en) Avenida de los Insurgentes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Avenida de los Insurgentes hos Distrito Federals samferdselsdepartement
Eda skanse

Eda skanse lå i Eda sogn i Värmland ca. 15 km. fra den norske grensen, straks syd for Eda kirke ved hovedveien til Karlstad. Sammen med Morast skanse lenger nord var den anlagt for å forhindre norske innfall i Värmland. Eda skanse ble anlagt omkring 1650, men allerede 1657 inntatt av nordmennene.
Under den store nordiske krig ble skansen satt i forsvarsstand igjen og tjente som replipunkt. Den samme rolle spilte den også i 1808 og 1818.


== Eksterne lenker ==
(en) Eda skans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Japan under Paralympiske vinterleker 2006

Japan deltok med førti deltakere i de paralympiske vinterlekene 2006 i Torino i Italia.


== Medaljer ==


=== Gull ===
Nordiske grener
11. mars: Miyuki Kobayashi, skiskyting 12,5 km for kvinner, synshemmedeAlpin skiidrett
17. mars: Kuniko Obinata, storslalåm for kvinner, sittende


=== Sølv ===
Alpin skiidrett
12. mars: Kuniko Obinata, utfor for kvinner, sittende
14. mars: Kuniko Obinata, super-G for kvinner, sittende
16. mars: Masahiko Tokai, storslalåm for menn, stående
17. mars: Taiki Morii, storslalåm for menn, sittendeNordiske grener
14. mars: Miyuki Kobayashi, skiskyting 7,5 km for kvinner, synshemmede


=== Bronse ===
Nordiske grener
11. mars: Shoko Ota, skiskyting 12,5 km for kvinner, ståendeAlpin skiidrett
19. mars: Tatsuko Aoki, slalåm for kvinner, sittende


== Deltakere ==
Alpin skiidrett
Toshiro Abe, Tatsuko Aoki, Junichi Fujisaku, Junichi Hasegawa, Shinji Inoue, Akira Kano, Gakuta Koike, Naoya Maruyama, Hiraku Misawa, Taiki Morii, Hiroshi Nojima, Kuniko Obinata, Naomi Sasaki, Takeshi Suzuki, Yoshiko Tanaka, Akira Taniguchi, Masahiko TokaiKjelkehockey
Mikio Annaka, Takayuki Endo, Shinobu Fukushima, Naohiko Ishida, Tadashi Kato, Makoto Majima, Junichi Matsui, Eiji Misawa, Mitsuri Nagase, Taimei Shiba, Satoru Sudo, Kazuhiro Takahashi, Toshifumi Takeuchi, Daisuke Uehara, Mamoru YoshikawaNordiske grener
Momoko Dekijima, Hiroshi Denda, Hiroshi Kato, Minoru Kobayashi, Miyuki Kobayashi, Hiroyuki Nagata, Yoshihira Nitta, Shoko Ota


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Athletes and teams list by NPC
Rick Swenson

Rick Swenson (født i Minnesota, USA) er en amerikansk hundekjører fra Two Rivers, Alaska, USA. 
Swenson flyttet til Alaska i 1973 for å kunne drive med hundekjøring. Han deltok for første gang i Iditarod i 1976 der han ble nummer 10. Året etter vant han verdens lengste hundesledeløp, og den bedriften gjentok han i 1979, 1981, 1982 og 1991. Med sine fem seire er han den mestvinnende hundekjøreren i løpets historie. Swenson har også rekorden for flest deltagelser i Iditarod, og den er etter Iditarod 2006 på 29 løp. Totalt har han gjennomført løpet 28 ganger, og den eneste gangen han har brutt var i 2005 da han brøt ved sjekkpunktet McGrath. 
I 1980 ble hundesledeløpet Kuskokwim 300 arrangert for første gang med Rick Swenson som vinner. Han vant også dette løpet i 1984.


== Plasseringer i Iditarod ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rick Swenson – Alaska Sports Hall of Fame 
(en) Rick Swenson – Iditarod Trail Sled Dog Race Biografiside fra Cabela
Polen under Paralympiske vinterleker 2006

Polen deltok med ti deltakere i de paralympiske vinterlekene 2006 i Torino.


== Medaljervinnere ==


== Deltakere ==
Nordiske grener
Wieslaw Fiedor, Grazyna Gron, Jan Kolodziej, Katarzyna Rogowiec, Kamil Rosiek, Anna Szarota, Robert WatorAlpin skiidrett
Bogdan Mirski, Jaroslaw Rola, Andrzej Szczesny, Lukasz Szeliga


== Kilder ==
Athletes and teams list by NPC
Resultater fra paralympic.org


== Se også ==
Polen ved de paralympiske leker
Tsjekkia under Paralympiske vinterleker 2006

Tsjekkia deltok med fem deltakere i de paralympiske vinterlekene 2006 i Torino, alle innen alpin skiidrett.


== Medaljer ==


=== Sølv ===
Alpin skiidrett
14. mars: Anna Kuliskova, super-G for kvinner, synshemmede


== Deltakere ==
Alpin skiidrett
Jan Dostal, Radim Kozlovsky, Anna Kuliskova, Stanislav Loska, Michal Nevrkla


== Kilder ==
Athletes and teams list by NPC


== Se også ==
Tsjekkia ved de paralympiske leker
Italia under Paralympiske vinterleker 2006

Italia var vert for de niende paralympiske vinterlekene 2006 i Torino, og deltok selv med trettini deltakere. De var en av fem nasjoner som deltok i alle fire idretter; de fire andre var Canada, Norge, Sverige og USA.


== Medaljer ==


=== Gull ===
Alpin skiidrett
14. mars: Gianmaria Dal Maistro, super-G for menn, synshemmede
17. mars: Silvia Parente, storslalåm for kvinner, synshemmede


=== Sølv ===
Alpin skiidrett
17. mars: Gianmaria Dal Maistro, storslalåm for menn, synshemmede
19. mars: Daila Dameno, slalåm for kvinner, sittende


=== Bronse ===
Alpin skiidrett
12. mars: Silvia Parente, utfor for kvinner, synshemmede
14. mars: Silvia Parente, super-G for kvinner, synshemmede
17. mars: Daila Dameno, storslalåm for kvinner, sittende
19. mars: Silvia Parente, slalåm for kvinner, synshemmede


== Deltakere ==
Nordiske grener
Ermenegildo Arnoldi, Franz Gatscher, Enzo Masiello, Pamela Novaglio, Francesca Porcellato, Daniele StefanoniKjelkehockey
Bruno Balossetti, Danilo Bosio, Gianluca Cavaliere, Andrea Chiarotti, Giovanni Colaone, Fabrizio Cozzi, Orazio Fagone, Ivan Ghironzi, Luigi Grill, Gregory Leperdi, Ambrogio Magistrelli, Francesco Mancuso, Hermann Oberparleiter, Adriano Rossetti, Werner WinklerAlpin skiidrett
Luigi Bertanza, Ugo Bregant, Melania Corradini, Gianmaria Dal Maistro, Dameno Daila, Luca Maroffio, Emanuele Pagnini, Silvia Parente, Florian Planker, Michael Stampfer, Vindicio Vescovi, Fabrizio ZardiniRullestolcurling
Rita Dal Monte, Pierino Gaspard, Christian Lanthaler, Egidio Marchese, Emanuele Spelorzi, Andrea Tabanelli


== Kilder ==
Athletes and teams list by NPC


== Se også ==
Italia ved de paralympiske leker
Slovenia under Paralympiske vinterleker 2006

Slovenia deltok med én deltaker i de paralympiske vinterlekene 2006 i Torino.


== Medaljer ==


== Deltakere ==
Alpin skiidrett
Ziga Breznik


== Kilder ==
Athletes and teams list by NPC


== Se også ==
Slovenia ved de paralympiske leker
Astor Fotballklubb

Astor Fotballklubb er en fotballklubb med geografisk nedslagsfelt på midtre Byåsen i Trondheim. Klubben ble etablert i 1963, opprinnelig som en utbryterklubb fra Byåsen IL. Klubben er ifølge Idrettsrådet i Trondheim (2014) byens største rene fotballklubb for barn og unge, og har over 40 % jenteandel blant sine om lag 650 spillere under 25 år. I tillegg til aldersbestemte lag, har klubben seniorlag for menn og kvinner, samt Oldboyslag (M34/39). 
Astor FK sitt motto er «Aldersbestemt fotball i fokus», har fostret en rekke gode spillere gjennom tidene, og er moderklubb for Steffen Iversen,  Michael Jamtfall, Børge Hernes og Christian Steen, som alle har spilt på Rosenborg. Klubben har egen kunstgressbane, Astorbanen Havstad kunstgress, med nytt kunstgressdekke høsten 2014, og har i tilknytning til anlegget sitt eget klubbhus på Havstad. 


== Eksterne lenker ==
Astor Fotballklubb
Klubbens historie
Rick Casillo

Rick Casillo (født 14. mars 1973 i New York, USA) er en amerikansk hundekjører fra Big Lake, Alaska, USA. 
Casillo flyttet til Alaska i 1999, og han begynte også med hundekjøring dette året. 
I 2004 debuterte han i Iditarod med en 57.-plass. Neste gang han deltok i verdens lengste hundesledeløp var i 2006, og i dette løpet ble han nummer 34. Framgangen på 23 plasseringer siden hans første løp gjorde at Casillo ble kåret til Hundekjøreren som har hatt størst framgang i 2006.
Rick Casillo jobber som guide i tillegg til hundekjøring.


== Plasseringer i Iditarod ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rick Casillo – Iditarod Trail Sled Dog Race 
Biografiside fra Cabela
Péter Lékó

Péter Lékó (født 8. september 1979 i Subotica i Serbia) er en ungarsk sjakkspiller. Han ble utnevnt til stormester i 1994, 14 år gammel (på det tidspunkt den yngste noen gang). 
På FIDEs liste over verdens høyest rangerte spillere har han en rating på 2675 per april 2019, og ligger med det på 69.-plass.
I september – oktober 2004 var Lékó svært nær ved å bli PCA-verdensmester i sjakk, da han spilte tittel-match over 14 partier mot Vladimir Kramnik i Brissago i Sveits. Før siste parti ledet Lékó med 7:6, og trengte bare en avsluttende remis for å fravriste Kramnik verdensmestertittelen. Men med kniven på strupen klarte Kramnik å vinne det siste partiet, slik at sluttresultatet ble uavgjort 7:7. Kramnik beholdt dermed tittelen etter gjeldende regler. 
Lékó oppnådde sin høyeste Elo-rating på FIDEs offisielle lister i april 2005 med 2763 poeng, noe som da ga ham en 4.-plass på listen over verdens beste spillere. At han i årene etter årtusenskiftet hørte til det absolutte toppsjiktet blant verdens sjakkspillere framgår også tydelig av det faktum at han er den eneste ikke-verdensmester som har lykkes med å vinne både Wijk aan Zee- (2005), Dortmund- (1999, 2002, 2008) og Linares-turneringen i sjakk (2003).
Lékó nyter spesielt stor respekt for sin dype innsikt i åpningsteori, og har vært sekundant i 3 VM-matcher, riktignok alltid på den tapende siden: For Vladimir Kramnik i 2008 (mot Viswanathan Anand) og for Anand i 1998 (mot Anatolij Karpov) og 2013 (mot Magnus Carlsen).


== Meritter ==
2008: 1.-plass i Dortmund-turneringen
2005: 1.-plass i Corus-turneringen i Wijk aan Zee
2004: Spilte uavgjort i VM-tittelmatch mot Vladimir Kramnik
2004: 2.-plass i Linares-turneringen
2004: 2.-plass i Corus-turneringen
2003: 1.-plass i Linares
2002: 1.-plass i Dortmund-turneringen
Vant retten til å utfordre Vladimir Kramnik om VM-tittelen
2001: 3.-plass i Dortmund
1999: 1.-plass i Dortmund
1996: Vant VM (for spillere under 16 år)
1995: 3.-plass i Dortmund-turneringen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Péter Lékó – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Péter Lékó – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Péter Lékó – FIDE 
(en) Péter Lékó – chessgames.com 
(en) Péter Lékó – OlimpBase 
(en) Péter Lékó – 365Chess.com 
Offisiell webside for VM 2004 Kramnik Vs. Leko
Dannemann World Chess Championship 2004 Alle reportasjer fra Chessbase
VM 2005, 4.-plass
25 kritiske stillinger fra Lékós partier