jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kärdla

Kärdla (svensk: Kärrdal, tysk: Kertell) er den eneste byen på den estiske øya Hiiumaa (på svensk Dagö) og administrasjonssentrum for Hiiu fylke. I 2004 hadde Kärdla en befolkning på 3736. Byen ligger på nordøstkysten av Hiiumaa, ved Tarestebukta (Tareste laht).
Kärdla er først nevnt i skriftlige kilder i 1564 som svensk bosetning. Stedet fikk bystatus i 1938. Kärdla ble stygt skadet av tysk bombing under andre verdenskrig. Havna som da ble ødelagt er ennå ikke gjenoppbygd.
Kärdla har en flyplass med flyforbindelse til Tallinn.


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kärdla – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
hiiumaa.ee om Kärdla (engelsk)
BRICS

BRICS er en samlebetegnelse på Brasil, Russland, India, Kina (China) og Sør-Afrika. Landene ble tidligere omtalt som BRIC før Sør-Afrika kom med i 2011 og deltok for den årlige konferansen for første gang 14. april 2011 som ble avholdt i Sanya på øya Hainan i det sørlige Kina.
BRIC ble første gang benyttet i en artikkel publisert av investeringsbanken Goldman Sachs i 2001. De fire opprinnelige landene innledet etterhvert et samarbeid med utgangspunkt i denne kategoriseringen, og hadde sitt første årlige møte 16. juni 2009 i Jekaterinburg i Russland. På det tilsvarende møtet i 2010, som ble avholdt i Brasília, var Sør-Afrika invitert som gjest, og ble deretter invitert med som fullt medlem.
I artikkelen fra 2001 slås det fast at økonomien i disse fire landene vokser raskt. På bakgrunn av dette fremsettes en hypotese om at økonomien for BRIC-landene i løpet av 50 år vil bli like stor som USAs økonomi, som i dag er verdens største.
Etter hvert som betegnelsen har blitt mer kjent, har den blitt en mer generell betegnelse når man omtaler disse fem landene samlet.


== Medlemsland ==
Økonomiske data er hentet fra de nyeste tallene fra IMF og er gitt i amerikanske dollar ($).


== Toppmøter ==
BRICS-landene holder siden 2009 toppmøte årlig.


== Idrettsarrangører ==
Som fremvoksende økonomiske stormakter har BRICS-landene lagt stor prestisje i å arrangere store idrettsarrangementer. Dette kom særlig frem blant arrangementene i tiårsperioden 2008-2018:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkel fra Businessweek om Goldman Sachs BRIC-hypotese
Goldman Sachs prediksjoner for BRIC – pdf
Oksiderende syre

En oksiderende syre er en syre som har et negativt ion med oksiderende egenskaper, det vil si at det lett tar opp elektroner, slik at den selv blir redusert. 
Dette er syrer som inneholder strukturer med sterkere oksiderende egenskaper enn hydrogen-ionet. Disse inkluderer salpetersyre, perklorsyre, klorsyre, kromsyre og konsentrert svovelsyre.
Kärdla lufthavn

Kärdla lufthavn (IATA: KDL, ICAO: EEKA) er en flyplass i Estland. Flyplassen ligger 7 km øst for byen Kärdla på øya Hiiumaa.
Flyplassen har en asfaltert rullebane med lengde 1520 meter og bredde 30 meter. Baneretningene er 14 og 32. Rullebanen ble utbedret i 1998.
Kärdla lufthavn åpnet i 1963. I årene framover var det relativt stor aktivitet ved flyplassen, med rutefly til Tallinn, Haapsalu, Vormsi, Kuressaare, Riga, Pärnu, Viljandi og Tartu, og charterflygninger til Murmansk, Vilnius og Kaunas. I 1987 reiste 24 235 passasjerer via Kärdla lufthavn. Etter at Estland ble selvstendig i 1991 sank imidlertid flytrafikken kraftig, og i 1995 var passasjertallet på flyplassen nede i 727. Siden da har imidlertid trafikken tatt seg opp litt. I 2004 reiste 8840 passasjerer via flyplassen.
Operatør på Kärdla lufthavn er i dag Avies. De har rutefly mellom Kärdla og Tallinn med et 17 seters propellfly.
Flyplassen arrangerer «flydager» med blant annet veteranfly hvert år, første helga i august.
23. november 2001 styrtet et fly med 17 mennesker ombord på vei fra Tallinn til Kärdla, ved Palade på Hiiumaa. To personer omkom i styrten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
hiiumaa om Kärdla lufthavn (engelsk)
Offisielt nettsted 
(en) Kärdla Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (engelsk og estisk)
Presidenten (TV-serie)

Presidenten (orig. The West Wing) er en amerikansk fjernsynsserie skapt av Aaron Sorkin og produsert av John Wells i perioden 1999–2006. Serien er lagt til vestfløyen (engelsk: «West Wing») i Det hvite hus, som rommer den amerikanske presidentens kontor og hans nærmeste stab, og omhandler administrasjonen til den fiktive demokratiske presidenten «Josiah Bartlet» (Martin Sheen).
Presidenten ble produsert av Warner Bros. og er avsluttet etter sin syvende og siste sesong. Første sesong ble sendt i USA på NBC i 1999. I Norge har serien vært vist på NRK, Hallmark Channel og TV3 Norge.
Serien har vunnet tre Golden Globe og hele 27 Emmy-priser (som er rekord).


== Eksterne lenker ==
(en) Presidenten på Internet Movie Database 
(no) Presidenten hos Filmfront 
(sv) Presidenten i Svensk Filmdatabas 
(en) Presidenten på AllMovie 
(en) Presidenten på Rotten Tomatoes 
(en) Presidenten på Metacritic 
NBC – The West Wing
West Wing

West Wing (engelsk for «vestfløyen») er den vestre delen av Det hvite hus i Washington D.C. Her ligger kontorene til USAs president, og fløyen inneholder kjente rom som Det ovale kontor, Cabinet Room, Situasjonsrommet og Roosevelt Room.
Den moderne bruken av vestfløyen som kontorer og møterom kommer fra presidentperioden til Theodore Roosevelt, som i 1902 satte i gang en ombygging av Det hvite hus. Før dette lå presidentens kontorer i andre etasje i den delen av bygningen som nå er presidentens private residens.


== Referanser ==
Chuck Palahniuk

Charles Michael «Chuck» Palahniuk (IPA [pælænʊk]) (født 21. februar 1962) er en amerikansk forfatter og freelance journalist bosatt i Portland, Oregon. Han er mest kjent for den prisbelønnede romanen Fight Club, som også har blitt filmatisert av David Fincher. Chuck Palahniuk er en av nåtidens mest populære amerikanske forfattere.


== Biografi ==
Charles Michael Palahniuk ble født i Pasco, Washington, USA, og er sønn av Carol og Fred Palahniuk. Chuck vokste derimot opp i Burbank, Washington, sammen med familien sin i et mobilt hjem. Etter at foreldrene hans skilte seg, tilbrakte han sammen med sine tre søsken mye av tiden hos sine besteforeldre i en gård i østre deler av Washington.
Palahniuk utdannet seg ved University of Oregons School of Journalism, og tok eksamen i 1986. Samtidig som han studerte, jobbet han for National Public Radios KLCC i Eugene, Oregon. Tilbake i Portland begynte han å jobbe for den lokale avisen som journalist, men sluttet seg etterhvert til Freightliner som mekaniker, et yrke han holdt seg til, inntil han lyktes som forfatter.
Palahniuk begynte å skrive skjønnlitteratur da han nådde midten av tredveårene. Faktisk så sier han selv, at han først begynte å skrive seriøst da han deltok på en del forfatter-workshops, som han egentlig møtte opp på for å skaffe seg nye venner.


== Bibliografi ==


=== Skjønnlitteratur ===
Utgitt i Amerika, noen av romanene er også utgitt i Norge.

Insomnia: If You Lived Here, You'd Be Home Already (tidlig på -tallet, ikke utgitt)
Fight Club (1996) — filmatisert: Fight Club
Survivor (1999) - norsk tittel Nedtelling (2005), oversatt av Einar Blomgren
Invisible Monsters (1999)
Choke (2001)
Lullaby (2002)
Diary (2003)
Haunted (2005)
Pygmy (2009)
Beautiful You: A Novel (2014)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Chuck Palahniuk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Chuck Palahniuk – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Chuck Palahniuk på Internet Movie Database 
(fr) Chuck Palahniuk på Allociné 
(en) Chuck Palahniuk på AllMovie 
(en) Chuck Palahniuk hos The Movie Database 
(en) Chuck Palahniuk på Discogs 
(en) Chuck Palahniuk på MusicBrainz 
(en) Chuck Palahniuk på Twitter
Johanne Plesner

Johanne Cathrine Plesner, gift Johanne Ibsen og senere Johanne Paus (født 1770, død 1847) var farmor til dikteren Henrik Ibsen. Hun var først gift med skipperen Henrik Ibsen (1765–1797), men etter at hun ble enke da Ibsen omkom i et forlis, giftet hun seg på nytt med skipsreder og proprietær Ole Paus. Johanne Plesner ble født inn i en slektskrets, det såkalte patrisiatet, som på 1700-tallet dominerte havnebyen Skien. Hun datter av Knud Plesner (1731–1789) og Maria Kall (1741–1786). Hennes søster Maria Plesner var gift med eidsvollsmannen Didrich von Cappelen.
Johanne Cathrine var mor til Knud Ibsen (fra første ekteskap). Med sin andre mann fikk hun 5 sønner og 4 døtre, blant dem byfogd og stortingsrepresentant Christian Cornelius Paus, skipsreder og bankdirektør Christopher Blom Paus, fogd og advokat Henrik Johan Paus, Marie Martine og Christine Pernille Paus. Blant etterkommerne hennes finner man Henrik Ibsen, visesanger Ole Paus, og godseier og pavelig kammerherre Christopher Tostrup Paus.
I fjernsynsserien En udødelig mann fra 2006 ble hun spilt av Lise Fjeldstad.


== Referanser ==
Johan Andreas Altenburg

Johan Andreas Altenburg (født 1763 på Ulefoss, død 2. oktober 1824 i Skien) var en norsk skipskaptein og senere skipsreder og kjøpmann i Skien. Han var «en av Skiens mest betydningsfulle forretningsmenn i sin tid». Han var morfar til Henrik Ibsen.


== Biografi ==
Johan Andreas Altenburg var født på Lille Ulefos og var sønn av sagbruksforvalter Diderik Altenburg (1719–1766) og Marichen Johansdatter Barth (1737–1769). Hans farfar var trelasthandler og sagbrukseier i Skien Jochum Altenburg (1684–1745). Foreldrene Diderik og Marichen ble gift 20. mars 1760 på Ulefoss, men begge døde tidlig. Moren ble gift i 1767 i andre ekteskap med fenrik (Fredrich) Engebreth Christopher Blom Bertelsen Bomhoff (1737–1800), sønn av jernverksforvalter på Ulefoss Bertel Engebretsen Bomhoff og Maren Christophersdatter Blom. Etter morens død ble Johan Andreas og søsknene boende med stefaren.
Som ung dro han til sjøs og ble skipskaptein. Han sluttet tidlig å seile og slo seg ned som kjøpmann og skipsreder i Skien. I tillegg til skipsrederi drev han trelasthandel, alminnelig butikkhandel og eide et stort brennevinsbrenneri på Lundetangen. Han eide en stor bygård, Altenburggården, der han bodde med sin familie, og eide også en av Århusgårdene utenfor Skien, som familien brukte som landsted. Videre eide han den store gården «Hospitalet». Rundt 1804 ble hans formue beregnet til mellom 20 000 og 30 000 riksdaler.
Han ble gift i 1794 med Hedevig Christine Paus, datter av skoginspektør i Øvre Telemark Cornelius Paus. Svigerfaren Cornelius Paus var fetter av Altenburgs stefar Bomhoff. Cornelius Paus ble beskrevet som «en sjelden snil og god Mand» og flyttet inn hos datteren og svigersønnen i sitt siste leveår, og døde i Altenburggården i 1799. Samme år flyttet Johan Andreas Altenburgs søster Kristine Cathrine Ploug (kalt «faster Ploug» i Altenburg- og Ibsenfamilien) inn hos dem.
Johan Andreas Altenburg og Hedevig Paus var foreldre til Christine Altenburg (f. 1798) og Marichen Altenburg (f. 1799). Christine Altenburg ble gift i 1827 med skipskaptein John Stenersen; Marichen Altenburg ble gift i 1825 med kjøpmann i Skien Knud Ibsen, som samme år etablerte seg som selvstendig trelasthandler. Nevøen Henrik Johan Paus, som var jevngammel med sin kusine Marichen og som også var Knud Ibsens halvbror, bodde hos onkelen og tanten i Altenburggården i rundt ti år fra femårsalderen (1804).
Etter ektemannens død i 1824 overtok enken Hedevig hans verdier, og i 1830 overlot hun store deler av verdiene, herunder Altenburggården og brennevinsbrenneriet, til svigersønnen Knud Ibsen.


== Referanser ==
Allofon

En allofon (av allo- og fon gr. 'lyd'). er i fonologien en uttalevariant av et fonem. Et fonem er en variant av en språklyd som har betydningsskillende funksjon, mens en allofon ikke har betydningsskillende funksjon. Selv om alle allofonene til et fonem er alternative uttaler av dette fonemet, er det ofte forutsigbart hvilken allofon som vil benyttes i en gitt situasjon.
Når et fonem har mer enn ett allofon kan allofonet som faktisk høres ved en gitt forekomst av et fonem være avhengig av de fonetiske omgivelsene (hvilke lyder omgir allofonet). Allofoner som normalt ikke kan forekomme i de samme omgivelsene sies å være i komplementær distribusjon. I andre tilfeller kan valget av allofon være avhengig av den enkelte brukeren av språket eller andre uforutsigbare faktorer. Slike allofoner sies å være i fri variasjon.
Et eksempel på komplementær distribusjon kan hentes fra trøndersk. Det kan uttales [l] (tynn L som i los [lo:s]), [ɭ] (tjukk L som i sol [soɭ]) eller [ʎ] (palatalisert L som i ball [baʎ]). Å forveksle disse lydene vil ikke endre meningen av ordene, men i verste fall kun høres rart ut for de som har vokst opp med talemålet.
Foner som regnes som allofoner i ett språk kan være fonemer i et annet. Et eksempel er fonemet /k/ i norsk, som kan uttales både aspirert [kʰ] og uaspirert [k]. På islandsk derimot er  [kʰ] den første lyden av kátur, som betyr "glede", mens  [k] er den første lyden av gátur som betyr "gåter". Islandsk har derfor to separate fonemer  /kʰ/ og  /k/.
Et ordpar som kátur og gátur (ovenfor), som bare skiller seg fra hverandre ved ett fon, kalles et minimalt par for de to alternative fonene (i dette tilfellet  [kʰ] og  [k]). Eksistensen av minimale par er en vanlig test for å avgjøre om to foner representerer forskjellige fonemer eller er allofoner av samme fonem.
Fraværet av minimale par for et gitt par foner vil likevel ikke alltid bety at de tilhører det samme fonemet. De kan være altfor ulike fonetisk for at det skal være tenkelig at de oppfattes som den samme lyden. For eksempel har norsk ingen minimale par for de lydene  [h] (som i hatt) og  [ŋ] (som i sang), men de er så ulike at de regnes som separate fonemer. Det kan også være "nær minimale par" eller andre data som viser at de som snakker språket oppfatter to lyder som vesentlig forskjellige selv om ingen eksakte minimale par eksisterer i ordforrådet.
Hedevig Christine Paus

Hedevig Christine Paus (født 29. oktober 1763 på Bjåland i Lårdal, død 7. mars 1848 i Porsgrunn) var dikteren Henrik Ibsens mormor. Hun var gift med skipsreder og kjøpmann i Skien Johan Andreas Altenburg.


== Biografi ==
Hun tilhørte slekten Paus og var datter av skoginspektør i Øvre Telemark Cornelius Paus og Christine Falck. Hun var søster av skipsfører, skipsreder og proprietær Ole Paus og av Martha Paus (1761–1786), gift med skipsreder og trelasthandler Hans Jensen Blom.

I 1794 ble hun gift med skipskaptein Johan Andreas Altenburg, som tidlig sluttet å seile og slo seg ned som skipsreder og kjøpmann i Skien. På begynnelsen av 1800-tallet var Altenburg-familien en av de rikeste handelsfamiliene i havnebyen Skien. Johan Andreas Altenburg «hadde eiendommer til en verdi av mellom tyve og tredve tusen riksdaler, deriblant et stort palé, et brennevinsbrenneri på Lundetangen, som var det nest største i fylket, samt en gård på landet i Århus og to skip som gikk i trelastfart.»Ektemannen døde i 1824 og året etter giftet datteren Marichen Altenburg seg med Knud Ibsen. Hedevig lot da verdiene gå over til datteren, og i tråd med tidens lover ble de svigersønnens eiendom. Formuen gjorde det mulig for Knud Ibsen å etablere seg som en av Skiens mest velstående kjøpmenn på slutten av 1820-tallet og begynnelsen av 1830-tallet. Knud Ibsen var stesønn av hennes bror Ole Paus. En av brorens sønner, og Knuds halvbrødre, Henrik Johan Paus, ble selv oppfostret av Hedevig og Johan Andreas Altenburg. Familiene Paus, Altenburg og Ibsen var derfor svært tett og komplisert sammenvevd, og ekteskapet mellom Marichen og Knud har blitt beskrevet som «et perfekt familiearrangement». Hedevig Paus var mormor til Henrik Ibsen og Hedvig Ibsen, som ble oppkalt etter henne.
Henrik Ibsen oppkalte mange litterære skikkelser etter familiemedlemmer, og gav mormorens (og søsterens) navn til skikkelsen «Hedvig Ekdal» i Vildanden.


== Referanser ==
Guttorm Schjelderup

Guttorm Schjelderup (født 15. januar 1961 i Harstad) er professor i samfunnsøkonomi ved Norges Handelshøyskole. 
Han tok siviløkonomeksamen i 1985 og doktorgraden ved NHH i 1991 med en avhandling om internasjonal skattekonkurranse.Han var leder for Rederiskatteutvalget, som overleverte sin innstilling (NOU 2006:4) til Finansdepartementet 7. mars 2006, og Kapitalfluktutvalget, som overleverte sin innstilling (NOU 2009:15) til miljø- og utviklingsminister Erik Solheim 18. juni 2009.Schjelderup var medlem av utvalget som forberedte skattereformen av 2016. Han har også vært ekspertvitne i flere større skattesaker. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Guttorm Schjelderup i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Guttorm Schjelderup i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Artikulasjonssted

I fonetikk er en språklyds artikulasjonssted det stedet i munnen det lages en innsnevring når lyden uttales. Innsnevringen skapes av en aktiv artikulator (oftest en del av tungen) og en passiv artikulator (oftest en del av toppen munnen). Sammen med artikulasjonsmåten og fonasjonen gir dette språklyden dens særegne uttale. Artikulasjonsstedet er altså kombinasjonen av den aktive og den passive artikulatoren som brukes for å produsere lyden.
Et artikulasjonssted defineres ved både den aktive og den passive artikulatoren. For eksempel kan den aktive underleppen berøre enten den passive overleppen (bilabial, som [m]) eller tennene i overkjeven (labiodental, som [f]). Det er fem basale aktive artikulatorer: leppene (labium), den fremre del av tungen (corona), den bakre tungen med epiglottis (radix), og larynx. Disse kan virke uavhengige av hverandre, eller sammen; det siste kalles «koartikulasjon». De passive artikulatorene er derimot et sammenhengende område uten skarpe skillelinjer. De er leppene (labium), tennene (dentes), den fremre og bakre gommen (alveoli og postalveoli), den harde og den myke ganen (palatum og velum), drøvelen (uvula) og svelget (farynx).
Videre deles den fremre delen av tungen inn i tungespissen (apex), tungebladet (lamina) og undersiden (sub-apex). Disse artikulatorene har heller ikke skarpe grenser.


== Tabell over aktive artikulatorer og artikulasjonssteder ==


== Koartikulasjon ==
I noen språk kan språklydene ha to samtidige artikulasjonssteder; dette kalles koartikulasjon. Noen vanlige koartikulasjoner:

Labialisering: Leppene rundes under innsnevringen, som i kʷ.
Palatalisering: Tungen heves mot den harde ganen under innsnevringen, som i russisk tʲ.
Velarisering: Tungen heves mot den myke ganen.
Faryngalisering: Strupesammentrekning.


== Se også ==
Artikulasjonsmåte
Artikulasjonsmåte

I fonetikk beskriver artikulasjonsmåten hvordan tungen, leppene, tennene og andre taleorganer samhandler når de lager språklyder.


== Se også ==
Artikulasjonssted
Jan Otto Myrseth

Jan Otto Myrseth (født 2. juli 1957 i Sykkylven på Sunnmøre) er en norsk prest, og biskop i Tunsberg bispedømme. Han ble i statsråd fredag 5. februar 2010 utnevnt til domprost i Bergen. Den 6. juni 2018 ble han utnevnt til ny biskop i Tunsberg av Kirkerådet. Han ble vigslet til bispeembetet i september samme år.
Myrseth tok teologisk embetseksamen i 1988 og ble ordinert sommeren 1989. Etter å ha vært vikarprest i Tunsberg bispedømme fra 1989, ble han 1991 utnevnt til sogneprest i Norderhov prestegjeld. Den 17. desember 2004 ble han utnevnt til ny prost i Ringerike prosti, der han overtok etter Per Tore Meberg som sluttet sommeren 2003. Han ble innsatt i embetet søndag 24. april 2005. Myrseth har også hatt tjeneste som sykehusprest og som lærervikar ved Menighetsfakultetets praktisk-teologiske seminar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Jan Otto Myrseth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Command & Conquer

Command & Conquer er en serie sanntidsstrategispill, i tillegg til et førstepersonsskytespill. Westwood Studios utviklet spillene i serien frem til 2003, da selskapet ble lagt ned av Electronic Arts som hadde kjøpt dem opp i 1998. Etter det har Electronic Arts utviklet spillene i serien. I februar 2006 ga Electronic Arts ut en samlepakke, Command & Conquer: The First Decade, inneholdende de fleste spillene i serien.
Spillene i Command & Conquer-serien foregår i tre forskjellige spillunivers.


== Tiberian-serien ==
Tiberian-serien introduserte Command & Conquer-serien med Command & Conquer i 1995. I dette universet kjemper FN-støttede Global Defense Initiative mot terroristorganisasjonen Brotherhood of Nod.  Command & Conquer: Renegade er det eneste førstepersonsskytespillet i serien. Den 18. april 2006 annonserte Electronic Arts Command & Conquer 3: Tiberium Wars.


=== Spillene i serien ===
Command & Conquer (31. august 1995)
The Covert Operations (utvidelsespakke, 30. april 1996)
Command & Conquer: Sole Survivor (30. november 1997)
Command & Conquer: Tiberian Sun (27. august 1999)
Firestorm (utvidelsespakke, 7. mars 2000)
Command & Conquer: Renegade (26. februar 2002)
Command & Conquer 3: Tiberium Wars (26. mars 2007)
Command & Conquer 3: Kane's Wrath (utvidelsespakke, 13. november 2009)
Command & Conquer 4: Tiberiun Twilight (2010)


== Red Alert-serien ==
I Red-Alert-serien finner Albert Einstein opp en tidsmaskin og drar tilbake i tiden for å drepe Adolf Hitler før han kommer til makten i Tyskland, så andre verdenskrig aldri skal finne sted. Stalin og Sovjetunionen ser nå imidlertid muligheten til å overta Europa. Alle spillene i serien omhandler kamper mellom Sovjetunionen og den frie verden, med USA i spissen.


=== Spillene i serien ===
Command & Conquer: Red Alert (oktober 1996)
Counterstrike (utvidelsespakke, 31. mars 1997)
The Aftermath (utvidelsespakke, 30. september 1997)
Retaliation (konsollversjon, 28. august 1998)
Command & Conquer: Red Alert 2 (27. oktober 2000)
Yuri's Revenge (utvidelsespakke, 10. oktober 2001)
Command & Conquer: Red Alert 3 (oktober 2008)


== Generals-serien ==
Generals-serien ble utviklet av Electronic Arts, og brøt på mange punkter med resten av Command & Conquer-serien. Likevel har spillene solgt bedre enn noen andre sanntids strategispill. I dette universet er det tre sider: USA, Kina og terroristorganisasjonen Global Liberation Army.


=== Spillene i serien ===
Command & Conquer: Generals (14. februar 2003)
Zero Hour (22. september 2003)


== Se også ==
Enheter i Command & Conquer-serien


== Eksterne lenker ==
(en) Command & Conquer hos Giant Bomb 
(en) Command & Conquer hos MobyGames 
(en) Command & Conquer hos GameFAQs