jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Antje Harvey

Antje Harvey (født 10. mai 1967 i Magdeburg som Antje Misersky) er en tidligere tysk langrennsløper og skiskytter.
Antje Harvey begynte som langrennsløper, og var med på DDRs lag som tok bronse på stafetten under VM 1985 i Seefeld. Hennes far var trener for DDR fram til 1985, og siden han nektet å gi sin datter steroider ble han presset til å slutte. Antje ble senere også presset til å slutte på DDRs lag.
I 1989 begynte hun med skiskyting, og vant gull på 15 km under OL 1992 i Albertville, for Tyskland. Hun tok også sølv på 7,5 km og på stafetten.
Under OL på Lillehammer i 1994 ble det et nytt stafettsølv, og hun var også med på laget som gikk til topp i VM-stafetten i 1995.
Våren 1993 giftet hun seg med amerikaneren Ian Harvey, og flyttet etter karrieren til Utah. I 2000 fikk hun amerikansk statsborgerskap.
I 1995 mottok hun Heidi-Krieger-medaljen, for sin motstand mot å delta i DDRs systematiske doping av utøvere da hun var aktiv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Antje Harvey – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Antje Harvey – Olympedia 
(en) Antje Harvey – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Antje Harvey – FIS (langrenn) 
(en) Antje Harvey – IBU
Krongods

Krongods er et benefisert gods og betegner en monarks jordeiendommer og bygninger.Under visse former for styre kunne monarken etter eget forgodtbefinnende tilegne seg land, skog, forekomster og arbeidskraft (bønder).  Disse skapte da inntekter og ressurser som monarken kunne benytte til drift og spesielle prosjekt, blant annet bygging av borger, festningsverk og krigføring.  Økningen i nasjonens krongods kunne i perioder være spesielt stor, eksempelvis etter reformasjonen som medførte at tidligere klostergods ble konfiskert og innlemmet i krongodset.  Reduksjon i krongods var merkbar i forbindelse med ressurskrevende aktiviteter som krigføring.  I land der revolusjon ble gjennomført ble krongodset oppløst og fordelt etter den nye rådende filosofi.
Krongods ble ofte referert til i dokumenter under de latinske betegnelsene bona regalia, bona coronae eller bona acquisita. Det synes å være liten forskjell mellom bona coronae og bona regalia, men det tredje betegnelsen som å antyde eierskap av kongens familie framfor kronen som en institusjon. Forskeren Frode Iversen har argumentert for at utviklingen av bona regalia utgjør et nøkkelbegrep for å forstå veksten av en form for «over-regional makt» i nordlige Europa. Bona regalia var kongelig eiendom og gods tilhørende kronen, det kongelige kontor, men ikke til kongen i person. Bona patrimonialia var på den annen side kongens dynastiske eiendom.De dansk-norske krigene på 1600-tallet slet hardt på krongodset. Rundt 1663 ble kong Frederik III nødt til å selge eller pantsette over halvparten av sitt krongods for å dekke statlig gjeld, til en pris godt under vanlig takst. Muligheten for kjøp ble ikke offentliggjort, og et salg kunne oppfattes som innsidehandel, i den forstand at de velbeslåtte kjøpere agerte i et lukket marked.   Etter overtagelsen mistet mange av arbeiderne (bønder og leilendinger) anledningen til videre arbeid på godset.  Enkelte tidligere krongods ble igjen krongods på 1700-tallet. Etter eneveldets avskaffelse i Danmark i 1848–1849 ble nest alt krongods overført til den danske stat.
På Færøyene kalles krongodset for kongsjørð, «kongsjord». I Tyskland før år 1800 ble de tyske fyrstenes krongods kalt for Kammergut eller Kameralgut. I 1800-tallets Tyskland ble statlige domener, som ble stilt til rådighet for fyrstenes nærmeste familie, kalt for Thronlehen. Under Weimarrepublikken kom staten og de tidligere fyrster i strid om statsdomenenes framtid.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Rosén, Jerker; Lárusson, Magnús Már (1982): «Krongods» i: Kulturhistorisk Leksikon for nordisk middelalder, 2. Rosenkilde og Bagger, s. 434-438
Mario Reiter

Mario Reiter (født 5. november 1970 i Rankweil) er en tidligere østerriksk alpinist.


== Karriere ==
Karrierens store høydepunkt for Reiter var gullmedaljen han vant i kombinasjonsøvelsen under OL 1998 i Nagano. Han la opp som aktiv utøver etter sesongen 2000/2001.
Han vant tre verdenscuprenn i løpet av karrieren (ett i storslalåm og to i slalåm):


== Resultater i verdenscupen i alpint ==


=== Enkeltseire ===


=== Sammenlagtplasseringer ===


== Eksterne lenker ==
(de) Mario Reiter – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Mario Reiter – Olympedia 
(en) Mario Reiter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mario Reiter – FIS (alpint) 
(en) Mario Reiter – ski-db.com
Jøran Kallmyr

Jøran André Smedal Kallmyr (født 15. april 1978 i Fræna, Møre- og Romsdal) er en norsk politiker (FrP) og jurist.
Han var Norges justisminister mellom 29. mars 2019 og 24. januar 2020. Han var fra oktober 2014 til februar 2016 statssekretær i Justis- og beredskapsdepartementet, først for statsråd Anders Anundsen og deretter for statsråd Sylvi Listhaug. Etter at Tor Mikkel Wara gikk av i mars 2019, ble Kallmyr utnevnt til ny justisminister 29. mars 2019. Da FrP trakk seg ut av samarbeidsregjeringen i januar 2020, endte også Kallmyrs periode som justisminister i Erna Solbergs 2. regjering.


== Karriere ==


=== Politiker ===
Kallmyr er født og oppvokst i Fræna kommune i Møre og Romsdal, hvor han også var fylkesformann i FpU. Han var formann i Oslo FpU i årene 2000 til 2003. I perioden 2004–2006 satt han i sentralstyret for Fremskrittspartiets Ungdom (FpU).
I byrådet som var ledet av Erling Lae var Kallmyr byråd for miljø og samferdsel i Oslo. I stortingsperioden 2005–2009 var han 4. vararepresentant for Oslo FrP. I august 2009 ble han konstituert byråd for næring og idrett. Han var tidligere konstituert byråd for velferd og sosiale tjenester.
Han var Oslos byråd for miljø og samferdsel 2009–2011 og var leder av byutviklingskomiteen 2011–2012.
Kallmyr var medlem av finanskomiteen i Oslo bystyre fra 2012 til 2014.


=== Jurist ===
Kallmyr er utdannet jurist i 2012 og arbeidet som advokatfullmektig i Advokatfirma Ræder frem til 2014. Han kom tilbake til Advokatfirma Ræder DA som partner og advokat i 2016. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jøran André Kallmyr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Jøran Kallmyr hos Stortinget 
(no) Jøran Kallmyr hos Norsk senter for forskningsdata 
Biografi på regjeringen.no
Gunnar Oxaal

Gunnar Jens Brandt Oxaal (født 26. desember 1918, død 23. mai 1960) var en norsk journalist og forfatter.
Oxaal var redaksjonssekretær i Teknisk Ukeblad i årene 1946–1958. Han var med å starte Norsk Interplanetarisk Selskap (dagens Norsk Astronautisk Forening) i 1951 sammen med Erik Bergaust og Thorstein Thelle. 
Sammen med Olaf Coucheron, Alf Prøysen, Aimée Sommerfelt, Jo Tenfjord og Dagny Wennesland var han i 1959 redaktør for det populære 10-binds barnebokverket Mitt skattkammer. 


== Bibliografi ==
1958 Verden uten grenser – Raketten, romfarten og mennesket
1954 Jens krysser himmelrommet barnebok, sammen med Jo Tenfjord
1952 Reisen til månen blir alvor. (sammen med Erik Bergaust)


== Priser ==
1954 Kultur- og kirkedepartementets pris for barne- og ungdomslitteratur for Jens krysser himmelrommet, sammen med Jo Tenfjord


== Referanser ==
Minaret

Minaret (arabisk manāra «fyrtårn»; urdu: minra, flertall minar, 
) er et tårnformet byggverk tilknyttet islamske moskeer. Minareter er generelt høye og grasiøse spir, ofte med løkformede kroner, vanligvis frittstående og markant høyere enn omliggende bygninger. 
Fra minareten kaller bønnutroperen, muezzinen (muaddhinen), fem ganger om dagen de troende muslimene til bønn (salah). Det er ofte én eller to minareter ved mindre moskeer og flere ved større. I moderne moskeer blir bønnekallet eller -ropet, adhan (azan), ropt ut med mikrofon og høyttalere isteden, og minaretene blir da mest et dekorativt arkitekturelement.
Minareter har blitt beskrevet som en port mellom himmel og jord. Tårnet blir også av og til sammenliknet med den arabiske bokstaven alif ('ælif), som er ei rett linje.

		
		
		

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Minarets – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Dominoteorien

Dominoteorien er en amerikansk geopolitisk teori fra siste halvdel av 1900-tallet. Den gikk ut på at hvis et land kom under kommunistisk styre, ville nabolandene også følge etter, slik som når alle dominobrikkene faller hvis du kun dytter én. Teorien kom i bruk under den kalde krigen for å vise hvordan daværende Sovjetunionen kunne spre kommunismen videre og til slutt kunne infiltrere kommunisme inn i alle verdens land. For å forhindre dette kom den amerikanske presidenten Harry S. Truman opp med Trumandoktrinen som gikk ut på å hjelpe alle land som følte seg truet eller ble angrepet av Sovjetunionen eller andre kommunister. Først og fremst ble denne teorien brukt i Sørøst-Asia, der USA førte Vietnamkrigen, nettopp for at nabolandene ikke skulle bli kommunistiske og dermed gi kommunistblokken et geopolitisk overtak. Dominoteorien har også blitt brukt mot Cuba og Nicaragua.
Triglyf

Triglyf er en del av den doriske frisen i gresk arkitektur. Triglyfen består av en utstikkende firkantet blokk med tre loddrette rifler, og med metopen veksler de og danner tilsammen frisen på entablementet over søylene.
Man mener triglyfen er en representasjon i stein av bjelkeender fra de gamle tømrede tempelene, som beskrevet av Vitruvius og andre klassiske- og renessanseforfattere. Gresk arkitektur (og senere romersk arkitektur) beholdt dette trekket, sammen med andre karakteristiske trekk fra eldre trearkitektur, som en æresbevisning til arkitekturens opprinnelse og dens rolle i menneskets historie. Den mest berømte doriske frisen med triglyfer og metoper finnes i Parthenontempelet i Athen, der motivet på metopene viser kampen mellom kentaurer og lapither. 
På renessansens bygninger og interiør er friseutsmykning også ofte brukt.


== Se også ==
Metope
Frise
Dorisk orden


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten.; Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0
Østsiden Idrettslag

Østsiden Idrettslag Fredrikstad (tidligere Østsiden IL, stiftet 14. juni 1935) er et idrettslag fra Østsiden i Fredrikstad. Klubben er mest kjent for sitt fotballag og som arrangør av Fredrikstad Cup. 


== Tabell ==


== Historikk ==
I 1937 anla laget sin egen grusbane og i 1948 ble gressbanen åpnet. I 1959 åpnet man treningsbanen og ytterligere en treningsbane ble åpnet syd for Nabbetorp skole i 1987. Damehåndball kom på programmet i 1966 og klubbens første leder av håndballgruppa var Kirsten Hellesnes.
Av sportslige meritter må nevnes fotballagets 2-1 seier over Lyn i kvartfinalen i 1962 og andreplassen i 2. divisjon samme år. På ungdomssiden har det blitt en rekke kretsmesterskap samt juniorfinale i NM i 1955 og sølv i Norway Cup i 1975.
Norges Fotballforbund innførte ferdighetsmerke i 1953 og lagets Thor Magnussen var den første i landet som klarte gullmerket. Andre kjentfolk med bakgrunn fra klubben er FIFA-dommer Tore Hollung, landslagssjef Egil Roger «Drillo» Olsen og mangeårige proff Jørn Andersen.
Fra om med 1. januar 2008 gikk klubben inn for et samarbeid med Fredrikstad HK for å samle en stor klubb med både gutte- og jente- lag. Det nye navnet ble Østsiden Idrettslag Fredrikstad.


== Arrangementer ==
Østsiden IL Fredrikstad arrangerer hvert år blant annet som fotballskole, fotballcup, og «Øssiæloppene» for å nevne noen. I tillegg til dette dessuten håndballcupen Fredrikstad Cup.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Josef Polig

Josef Polig (født 9. november 1968 i Sterzing) er en tidligere italiensk alpinist. Han deltok i verdenscupen fra 1988 til 1995, uten å oppnå en eneste pallplassering. Hans beste resultat var to femteplasser (i kombinasjonen i Kitzbühel i januar 1992 og i utforrennet i Kvitfjell i mars 1993).
Knapt noen hadde levnet italieneren medaljesjanser da han stilte opp i OL 1992, men Polig overrasket alle og gikk helt til topps i kombinasjonsøvelsen, et renn som for øvrig ble preget av mange utkjøringer. Det ble en stor italiensk dag i alpinbakken, da en annen overraskelsesmann, landsmannen Gianfranco Martin, tok sølv og sikret italiensk dobbeltseier.


== Eksterne lenker ==
(en) Josef Polig – Olympics.com 
(en) Josef Polig – Olympedia 
(en) Josef Polig – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Josef Polig – Italias olympiske komité 
(en) Josef Polig – FIS (alpint) 
(en) Josef Polig – ski-db.com
Michela Figini

Michela Figini (født 7. april 1966 i Prato) er en tidligere sveitsisk alpinist.
I 1980-årene var Figini blant de aller beste i fartsdisiplinene. Hun vant 26 enkeltrenn i verdenscupen derav 17 i utfor. Hun vant verdenscupen sammenlagt i 1985 og 1988. Videre vant hun utforcupen fire ganger.
I VM 1985 vant hun gull i utfor, og to år senere, da VM gikk i Crans-Montana, tok hun sølv i både utfor og Super-G. I OL 1984 i Sarajevo vant hun gull i utfor. Fire år senere, i OL i Calgary, tok hun sølvmedaljen i super-G bak Sigrid Wolf.
Michela Figini la opp i 1990.


== Eksterne lenker ==
(de) Michela Figini – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Michela Figini – Olympedia 
(en) Michela Figini – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Michela Figini – FIS (alpint) 
(en) Michela Figini – ski-db.com
Skogsvåg

Skogsvåg er kommunesenter i Øygarden kommune i Vestland. Her finner man kommunehuset, Sund senter, Skogsvåg barnehage, Sundhallen, Skogsvåg Idrettslag og Skogsvåg stadion, Sotra videregående skole avd. Sund og Sundheimen aldershjem. Skogsvåg har 569 innbyggere.
Dine Penger

Dine Penger er Norges største privatøkonomiske fagblad.
Det ble etablert i 1983 av Carl Johan Berg og Carsten O. Five som likestilte redaktører. Senere overtok Christian Vennerød redaktørkrakken fra Berg. Vennerød og Five kjøpte bladet i 1988 og solgte det for nesten 50 millioner kroner til Schibsted i 1996. Dine Penger ble fusjonert med E24 (som også var eid av Schibsted) i 2013, og begge mediene er en del av et felles selskap.
Vennerød og Five fortsatte som redaktører til henholdsvis 2000 og 2002. Ansvarlig redaktør fra 2002 til 2013 var Tom Staavi. Øyvind Henriksen er for tiden magasinredaktør for Dine Penger, og Gard Michalsen er sjefredaktør og administrerende direktør for både E24 og Dine Penger. Andreas Wolden Fredriksen er redaksjonssjef i magasinet.
Bladet kommer med 11 utgaver per år, og skriver blant annet om sparing, fond, pensjon, bolig, arv og skatt. Magasinet har en egen seksjon der de gir terningkast på alle fond tilbudt i Norge. Hallgeir Kvadsheim er fast bidragsyter i bladet, og bidrar med ekspertråd på disse temaene. Magasinet har også podkasten Pengerådet, samt en egen nettutgave.


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
2011: 44 419
2012: 39 021
2013: 36 347
2014: 33 228
2015: 34 255
2016: 30 206
2017: 32 288
2018: 29 754
2019: 29 284
2020: 30 991
2021: 26 106


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Aleksej Kosygin

Aleksej Nikolajevitsj Kosygin (ru. Алексей Николаевич Косыгин; født 8. februarjul./ 21. februar 1904greg. i St. Petersburg,  død 18. desember 1980 i Moskva) var en sovjetisk politiker, 
I en alder av 15 sluttet Kosygin seg til Den røde armé i 1919 og han kjempet i den russiske borgerkrigen til 1921. Etter krigen utdannet han seg i Petrograd (som St. Petersburg het da) og var fra 1924 i 1934 i arbeid i Sibir, der han også sluttet seg til kommunistpartiet i 1927. I 1930-årene utdannet han seg videre ved Leningrad Tekstilinstitutt og han begynte som ingeniør ved Oktabrskaya tekstilfabrikk i Leningrad. Her gikk han gradene og endte opp som direktør. 
Under Stalins store utrenskninger på 1930 tallet åpnet det seg mange muligheter i partiapparatet, og i 1938 begynte Kosygin å jobbe med politikk på heltid, først som leder av Leningrad transport- og industridepartement, deretter som borgermester i Leningrad.
I 1939 ble han valgt inn i Sentralkomiteen som fullt medlem, hvor han var medlem helt frem til sin død i 1980. Under krigen var han blant annet visestatsminister. Etter krigen ble Kosygin valgt inn i Politbyrået og som fullt medlem fra 1948. Han var også finansminister og «lettindustri»-minister en kort periode frem til 1953.
Etter Stalins død i 1953 steg Kosygin videre i gradene som en trofast tilhenger av Nikita Khrusjtsjov. Han ble leder av Den sovjetiske planleggingskomite og fullt medlem av Presidiet, som Politbyrået nå ble kalt. Han var også visestatsminister med mindre avbrudd fra 1940 og frem til 1960. Etter dette ble han første visestatsminister.
I 1964 ble Khrusjtsjov avsatt og Kosygin overtok hans rolle som statsminister i en ledertroika hvor Leonid Bresjnev var generalsekretær og Nikolaj Podgornyj var president. Kosygin spilte selv ingen rolle i selve avsettingen av Khrusjtsjov.
Kosygin fremmet flere økonomiske reformer for å skifte fokus fra tungindustri og militær produksjon til lett industri og konsumentartikler. Bresjnev støttet ikke denne politikken og bremset Kosygins reformer. Han var med å holde effektiviteten og disiplinen oppe i sovjetisk økonomi, men hans politiske stilling var svekket. På slutten av 1970-tallet var Bresjnev den ubestridte leder, men Kosygin beholdt sin stilling som statsminister og medlem av Politbyrået helt frem til uker før sin død. Han ble syk og sa fra seg sine verv i oktober 1980.


== Referanser ==
Ciborium

Ciborium har to betydninger: 

Ciborium kan være en baldakin over et alter som er båret av fire søyler. I gresk-ortodokse kirker er den ofte formet som en kuppel.Ciborium brukes også om et kar som ofte har fot og lokk der en oppbevarer det konsekrerte nattverdsbrødet (Kristi legeme). Ciboriene benyttes i katolske, anglikanske og beslektede kirker ved oppbevaring eller utdeling av nattverden. Ciboriet er nesten alltid kalkformet, men med lokk. Den er imidlertid noe mer rund enn en vanlig konisk kalk.Ciboriet blir som regel satt i tabernakelet, men tas frem til nattverdsutdelingen dersom de konsekrete nattverdselementer som får plass på en patene ikke vil  strekke til. Det kan også bringes med til sykekommunion, skjønt da er det langt mer vanlig å medbringe en mindre beholder ved navn pyx.   


== Ciborium som alteroverbygning ==

		
		
		
		
		
		
		


== Ciborium som oppbevaringskar ==

		


== Se også ==
Baldakin


== Eksterne lenker ==
(en) Ciboria (container) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ciborium – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Catholic Encyclopedia (betydning 1)
Catholic Encyclopedia (betydning 2)
Geitskartunnelen

Geitskartunnelen er en tunnel i Berg kommune i Troms som binder bygdene Ersfjord og Senjahopen sammen. Den er 2 147 meter lang og har en bredde på 6,5 m med to kjørefelt. 
Tunnelen ble åpnet 21. august 2004 av daværende samferdselsminister Torild Skogsholm, sammen med resten av fylkesvei 862.
Kommunen fikk statstilskudd på 55 millioner kroner i 2002 til prosjektet Internveg Berg (fylkesvei 862), som tunnelen er en del av. Totalt hadde veistrekningen en kostnad på 126 millioner kroner. Det nye veisambandet kortet ned reisestrekningen mellom Skaland og Senjahopen/Mefjordvær med 95 km.
Geitskartunnelen er Berg kommunes tusenårssted, og veistrekningen inngår i Nasjonal turistveg Senja. Det er i den forbindelse lagt stor vekt på den arkitektoniske utformingen av veien.
Som en av flere veitunneler på Senja har Geitskartunnelen sykkelvarsling hvor man trykker på en knapp for så å varsle bilistene om at det er syklist i tunnelen.


== Se også ==
Veitunneler i Norge


== Eksterne lenker ==
Artikkel fra byggeperioden i Bergtatt!
Artikkel fra åpningen på kommunens hjemmeside Arkivert 20. november 2004 hos Wayback Machine.
Artikkel fra åpningen i Nordlys
The World's Longest Tunnel Page
Skivesoppordenen

Skivesoppordenen (Agaricales) er en systematisk orden. Det finnes flere enn 2000 arter i Norge. Ordenen består av de fleste skivesopper, et navn de har fått fordi undersiden av hatten har kantstilte, radiære skiver som bærer det sporeproduserende vevet. Inndelingen av sopper har tradisjonelt vært tilpasset karakteristikker av soppenes fruktlegemer fordi det har vært praktisk for å gjenkjenne dem der de vokser, mens moderne systematikk tar utgangspunkt i fylogenetiske studier.
Selv om risker og kremler også er skivesopper, tilhører de en annen orden, kremleordenen. Røyksopper tilhører derimot skivesoppordenen, selv om de ikke har skiver.
Sjampinjonger, fluesopper, slørsopper og trevlesopper er eksempler på skivesopper som tilhører skivesoppordenen.


== Familier ==
I følge Catalogue of Life er ordenen inndelt i 38 familier som er listet opp under. Noter i løpende tekst angir hvor Artsdatabankens norske navn avviker fra denne listen.

Agaricales, skivesoppordenen
Agaricaceae
Amanitaceae
Biannulariaceae
Bolbitiaceae
Broomeiaceae
Catathelasmataceae
Chromocyphellaceae
Clavariaceae
Cortinariaceae
Crassisporiaceae
Cyphellaceae
Cystostereaceae
Entolomataceae
Fistulinaceae
Hemigasteraceae
Hydnangiaceae
Hygrophoraceae
Hymenogastraceae
Inocybaceae
Lyophyllaceae
Marasmiaceae
Mycenaceae
Niaceae
Omphalotaceae
Phelloriniaceae
Physalacriaceae
Pleurotaceae
Pluteaceae
Porotheleaceae
Psathyrellaceae
Pseudoclitocybaceae
Pterulaceae
Schizophyllaceae
Stephanosporaceae
Strophariaceae
Tricholomataceae
Tubariaceae
Typhulaceae
Slekter som ikke er plassert i egen familie
Acanthocorticium
Acinophora
Aleurocystis	
Atractosporocybe
Aureofungus
Brunneocorticium
Camarophyllopsis, narrevokssopper	
Chalymmota
Cheilophlebium
Coniolepiota
Copelandia
Coraemyces
Dictyonematomyces
Gloioxanthomyces	
Gondwanagaricites
Gramincola
Hodophilus	
Hygrotrama	
Leucocalocybe
Leucocybe
Lignomyces
Loreleia, oransjenavlesopper 
Musumecia 
Mycospongia
Palaeoagaricites
Panaeolina 
Panaeolus, flekkskivesopper	
Phlebophyllum
Pilosace
Polygaster
Protomycena
Radulomycetopsis
Rhipidonematomyces
Rhizocybe
Sedecula
Stemastrum
Stylobates
Synnematomyces
Tephroderma
Trichocybe


== Noter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) skivesoppordenen – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) skivesoppordenen i Encyclopedia of Life 
(en) skivesoppordenen i Global Biodiversity Information Facility 
(no) skivesoppordenen hos Artsdatabanken 
(sv) skivesoppordenen hos Dyntaxa 
(en) skivesoppordenen hos Fossilworks 
(en) skivesoppordenen hos Index Fungorum 
(en) skivesoppordenen hos ITIS 
(en) skivesoppordenen hos MycoBank 
(en) skivesoppordenen hos NCBI 
(en) skivesoppordenen hos Tropicos
Teddybjørn

Teddybjørn eller bamse er et lekedyr som forestiller en bjørn. Den første bjørnen ble laget i Leipzig av Richard Steiff i 1902.


== Navnet ==
Theodore Roosevelt hadde tilfeldigvis vært innblandet i en jakthistorie med en bjørn i 1902. Han nektet å skyte en bjørn som andre hadde fanget for ham. Karikaturtegnere fråtset i denne hendelsen, og da de første teddybjørnene ble lagt ut for salg i USA, ble de kalt Teddy's Bear. Dette ble etterhvert til Teddy bear, på norsk teddybjørn.
Kongeparken har en egen temapark dedikert til teddybjørner og andre kosedyr. To av heltene i parken er Brumle og Brumleline.
Lunds Tivoli er det selskapet som deler ut flest teddybjørner i året i Norge. Lunds Tivoli ble etablert i 1895 og var en av de første som importerte bamser til Norge. 
Som venn og leketøy har teddybjørnen gitt glede til mange generasjoner, og mange viser er skrevet om den, blant andre

«Teddyen min» – Lille Grethe
«Teddybjørnens vise» – Alf Prøysen
«Teddybjörnen Fredriksson» – Lasse Berghagen


== Samler ==
Nå i verden er det rundt tjue museer dedikert til teddybjørner, og flere titusenvis av samlere av denne leken. Spesielt for dem produseres begrensede opplag av bamser, for eksempel av Steiff, Dean's, Merrythought, eller unike bjørner av moderne teddy-artister, laget i ett eksemplar. Auksjon "Christie's" holder med jevne mellomrom auksjoner, som kun er eksponert for bamser. Den dyreste teddybjørnen er et mohairleketøy laget i 1929. Den ble solgt for 90 tusen amerikanske dollar. Store teddybjørner  er en flott ga til enhver anledning. Denne populære leken er likt av alle uten unntak, uavhengig av alder.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Marcel Gauts, Kronen på merket, 2005, Spartacus Forlag ISBN 82-430-0334-7