Margarete, erkehertuginne av Østerrike

Margarete, erkehertuginne av Østerrike (født 10. januar 1480 i Brussel, død 1. desember 1530 i Mechelen) var en prinsesse fra Habsburg, datter av keiser Maximilian I av det tysk-romerske rike og Maria av Burgund.


== Liv og virke ==
I 1483 ble hun forlovet til dauphin (kronprins) av Frankrike, den senere kong Karl VIII av Frankrike, og brakte med seg en medgift bestående av landområdene Franche-Comté og Artois som ble lagt under formynderskapet til kong Ludvig XI av Frankrike, se Traktaten av Arras (1482). Etter at Karl opphevet traktaten og giftet seg med Anne av Bretagne dro Margarete tilbake til sin far i 1493.
I 1497 ble hun gift med Johan av Aragón og Castilla, infante (kronprins) av Spania (1478–1497), sønn og arving av kong Ferdinand II av Aragón og dronning Isabella I av Castilla, men han døde etter bare seks måneder. Johan etterlot henne gravid, men hun fødte senere et dødfødt barn.
I 1501 giftet hun seg med Philibert II, hertug av Savoia (1480–1504) som døde tre år senere. Dette ekteskapet var også barnløst. Hun ble utpekt for første gang som guvernør av det habsburgske Nederlandene (1507–1515) og ble formynder av sin unge nevø Karl, den framtidige Karl V av det tysk-romerske rike.
Margarete fungerte som mellomledd mellom sin far og hans undersåtter i Nederlandene. Hun forhandlet fram en handelsavtale med England som favoriserte flamske tekstilinteresser og hun spilte en rolle i dannelsen av Forbundet av Cambrai (1508).
Etter at Karl V ble myndig i 1515 gjorde han opprør mot Margaretes påvirkning, men innså snart at hun var en av hans beste rådgivere, og hun ble igjen guvernør for Nederlandene (1519–1530) fram til hun døde. I 1529, sammen med Louise av Savoia, forhandlet hun fram Cambrai-traktat av 1529, den såkalte Kvinnenes fred.
Margarete døde ved Mechelen, et sted mellom Antwerpen og Brussel, som var hennes bosted i Nederlandene. Hun hadde utpekt sin nevø Karl V som sin eneste arving. Hun ble gravlagt i Bourg-en-Bresse, Franche-Comté.
Det er en statue av henne rett ved Mechelenkatedralen. Hennes regime var en periode som besto av stort sett fred og framgang for Nederlandene, skjønt den protestantiske reformasjonen hadde så vidt begynt, spesielt i nordlige Nederlandene. De første protestantiske martyrer ble brent i 1524 og 1525. Hun hadde noen problemer med å holde Karl, hertug av Guelders, under kontroll. Hun fikk ham til å signere Gorinchemtraktaten i 1528, men problemet var ikke endelig avklart i hennes tid.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ernst Münch: Margaretha von Österreich, Oberstatthalterin der Niederlande. Biographie und Nachlass. Scheible, Leipzig 1833. Digitalisat der Bayerischen Staatsbibliothek
Constantin von Wurzbach: «Habsburg, Margaretha (Tochter des Kaisers Maximilian I.).» I Biographisches Lexikon des Kaiserthums Oesterreich. 7. Del. Kaiserlich-königliche Hof- und Staatsdruckerei, Wien 1861, s. 4–11 (Innscanning).
(de) Karl Theodor Wenzelburger: «Margarethe (Erzherzogin von Österreich)». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 20, Duncker & Humblot, Leipzig 1884, s. 323 f.
Karl Brandi: Kaiser Karl V., 7. Auflage, München 1964
Thea Leitner: Europas bester Diplomat. Margarete 1480–1530. In: Habsburgs verkaufte Töchter. Ueberreuter, Wien 1987; Taschenbuch: Piper, München und Zürich 1994, ISBN 3-492-11827-5, S. 57-92
(de) Inge Friedhuber: «Margarethe, Erzherzogin von Österreich.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 16, Duncker & Humblot, Berlin 1990, ISBN 3-428-00197-4, s. 159–161 (digitalisering).
Hermann Wiesflecker: Maximilian I. Wien / München 1991, ISBN 3-7028-0308-4 u. ISBN 3-486-55875-7
Ursula Tamussino: Margarete von Österreich : Diplomatin der Renaissance. Styria, Graz 1995, ISBN 3-222-12336-5.
Claudia Kruzik: Margarete von Österreich. Statthalterin der Niederlande und Tochter Kaiser Maximilians I. aus dem Blickwinkel der Korrespondenz mit ihrem Vater. Diplomarbeit an der Historisch-Kulturwissenschaftlichen Fakultät der Universität Wien, 2010 (Online-Version)
Margarete Zimmermann: Salon der Autorinnen – französische dames de lettres vom Mittelalter bis zum 17. Jahrhundert, S. 82–86 Online bei Google books
Linda Maria Koldau: Frauen – Musik – Kultur: Ein Handbuch zum deutschen Sprachgebiet der frühen Neuzeit, S. 47–50 [1]Skjønnlitteratur

Gertrud von Le Fort behandlet i fortellingen Plus ultra fra 1950  Margaretes siste leveår som stattholderske av Nederalandene.


== Eksterne lenker ==
(en) Margaret of Austria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons