jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Droppfot

Droppfot er betegnelse på manglende evne til å bøye ankel og tær oppad dorsalfleksjon). Sykdomstilstander som kan medføre dette kan være av nevrologisk muskulær eller anatomisk, ofte med betydelig overlapning mellom de forskjellige tilstandene. 


== Kjennetegn ==
Droppfot er en meget sjelden sykdom, den kjennetegnes ved en klappende gange gjentatte ganger på låret. Personen vil kompensere for dette ved å løfte låret ekstra høyt når han går, som om man går opp en trapp. Personer med droppfot vil kunne ha problemer med å gå på hælene, bøye oppad i ankelen og gå med et normal hæl-tå mønser.Pasienter med unormal oppfatning av signaler som stimulerer hudfølelsen (dysestesi) kan ha en liknende gangart, men har ikke droppfot. Den ekstreme smerten forårsaket av det minste trykk på føttene kan sammenlignes med å gå barføtt på glovarm sand.


== Patofysiologi ==
Tilstander som rammer nervesystemet
Amyotrofisk lateral sklerose (Lou Gehrigs sykdom)
Lumbal radikulopati (L4 og L5 nerverøtter)
Skiveprolaps
Multippel sklerose
Perifere nevropatier: Multifokal motor nevropati (droppfot kan være debutsymptomet), diabetes nevropati
Nervus peroneus communis-parese
Charcot-Marie-Tooths sykdom (atrofi av peroneusmuskulaturen)
Progressive spinal muscular atrophy
Poliomyelitt
Spedalskhet
Kompartment-syndrom
Human monocytic ehrlichiosis (langtidseffekter)
Kryoglobulinemi
Guillain-Barré
Bickerstaff hjernestammeencefalitt
Tilstander som rammer muskulaturen
Forskjellige former for muskeldystrofi (Duchenne muskeldystrofi, Facioscapulohumeral dystrofi, scapuloperoneal muskeldystrofi, Myoton dystrofi, desmin myopati,
Inclusion body myositis
Medisin (bivirkninger)
Vincristin (voksne er mer påvirket enn barn) (Adams and Victor)
Auranofin
Allopurinol (årsaksammenhengen er ikke sikkert vist)
Glatiramer (uvanlig)
Chymopapain (uvanlig)
Thalidomid (uvanlig)
Toksiner
nevropati av blyforgiftning (begynner vanligvis med hengende håndledd og fingre. Dropfot er mindre vanlig.)  (Adams and Victor)


== Behandling ==
Den grunnleggende tilstanden må om mulig behandles. Dersom et nukleusprolaps i ryggraden er årsaken til droppfot bør det vurderes om det bør opereres.
I noen tilfelle kan trening bedre tilstanden og funksjonen.
Det finnes flere typer skinner og ortoser som motvirker droppfot. 
Det er forsøkt med nervestimulering av nervus peroneus. Dette har vært vellykket for noen MS- og hjerneslagpasienter.


== Se også ==
Gangforstyrrelse


== Referanser ==

Ropper AH, Brown RH (eds) Cerebrovascular Diseases in Adams and Victor's Principles of Neurology. 2005 McGraw-Hill, New York ISBN 0-07-141620-X
[Leg pain and numbness; what might these symptoms mean? http://www.spine-health.com/topics/cd/legnumb/legnumb01.html]
Markus Kiesenebner

Markus Kiesenebner (født 28. april 1979 i Linz) er en østerriksk fotballspiller som for tiden spiller for FC Pasching. I 2007 og 2008 spilte han for Lillestrøm Sportsklubb.
Kiesenebner begynte karrieren på et av hjembyens lag, FC Linz, og spilte deretter på LASK Linz når det to lagene i byen gikk sammen i en fusjon. Senere forflyttet han seg til Austria Wien når LASK Linz rykket ned i 2001. Der hadde han derimot problemer med å få etablert seg på laget. I 2002-03 sesongen og 2003-04 sesongen spilte han for SV Pasching. Der gjorde han det bra, og Austria Wien kjøpte han derfor tilbake i 2004. 
Markus Kiesenebner har spilt tolv ganger for landslaget til Østerrike og debuterte i 2004. Han har scoret et mål for landslaget. 
Han signerte 1. juni 2007 for Lillestrøm. Da han forlot Lillestrøm gikk han til SC Rheindorf Altach.


== Eksterne lenker ==
(en) Markus Kiesenebner – Transfermarkt 
(en) Markus Kiesenebner – national-football-teams.com 
(en) Markus Kiesenebner – FBref
Ringerikssandstein

Ringerikssandstein eller downtonsk sandstein (også kalt ringeriksheller) er en rødbrun og grågrønn sandsteinstype som er unik for Ringeriksdistriktet. Den ble dannet ved avsetning av sand (bittesmå korn av det glassaktige, harde mineralet kvarts) i elvene fra den kaledonske fjellkjede, som begynte å reise seg gjennom nordvestre deler av Norge i silur (for cirka 444-416 millioner år siden). Ringerikssandsteinen oppsto da Norge kolliderte med Grønland. På den tiden var landmassene som senere ble til Norge et tilnærmet flatt korallhav. Resultatet ble tørt land og veldige fjellkjedefoldinger i vest.
Steinarten opptrer i opptil 1 000 meter tykke lag og er typisk for visse deler av lanskapsområdet Ringerike i Buskerud (Hole og Ringerike kommuner), men finnes også i større mengde på Jeløya ved Moss og ved Holmestrand. Disse områdene inngår alle i Oslofeltet, der det også finnes slik sandstein i mindre mengder ved blant annet Kolsås og i Lierdalen. Ringerikssandstein har typisk bølgeslagsmerker og tørkesprekker. På Ringerike finnes det dessuten et tynt lag der det finnes fossiler, blant annet av sjøskorpioner og primitive fisker (skallhuder). Ellers er ikke fossiler vanlige i denne bergarten.


== Ringeriksheller ==
I tidligere tider ble det rundt Steinsfjordens østbredder brutt skiferheller av ringerikssandstein, som ble markedsført under navnet ringeriksheller. Hellene, som gjerne har innslag av glimmer, er ganske tykke og har ofte tydelige bølgeslagsmerker. I borggården foran nordfløyen ved Akershus festning finner man blant annet innslag av disse hellene.


== Annet ==
Flere runesteiner, blant annet den kjente Dynnasteinen som ble funnet i Gran på Hadeland, er gjort av ringerikssandstein. Den store steinen må ha blitt fraktet fra Ringerike til Hadeland, siden det ikke finnes ringerikssandstein på de kanter.
I 1910 fant professor Johan Kiær et unikt godt bevart fossil av en hittil ukjent art av kjempesjøskorpion i sandsteinlaget på Rudstangen ved Kroksund i Hole. 24 år senere ble arten beskrevet av den norske paleontologen og geologen Leif Størmer, som gav den det vitenskapelige navnet Mixopterus kiaeri til ære for Kiær. M. kiaeri har siden blitt verdsatt som ett av de flotteste fossilene verden har sett. Det er nå utstilt på Naturhistorisk Museum ved Universitetet i Oslo.


== Tilsvarende formasjoner ==
Old Red Sandstone i Storbritannia ble avsatt på omtrent samme tid (devontiden) og kan minne om den rødbrune ringerikssandsteinvarianten  i utseende.


== Se også ==
Liste over bergarter
Sandstein


== Referanser ==


== Kilder ==
Geologisk Museum
Varmeprodusentenes Forening

Varmeprodusentenes forening er den norske interesseorganisasjonen for produsentener av ildsteder og omramminger. Foreningen ble opprettet oktober 2001 og har medlemsbedriftene: Granit-Kleber, Jøtul, Nibe, Nordpeis og Scan.


== Eksterne lenker ==
Foreningens hjemmeside
.aero

.aero er et generisk toppnivådomene (gTLD) på internett.  Det var det første gTLD'et basert på en enkelt industri, og er reservert for luftfartsrelaterte virksomheter.
Domenet ble opprettet i 2002 og administreres av SITA. Et Dot Aero Council, hvor diverse organisasjoner innen flyindustrien har partnerstatus, ble opprettet av SITA for å motta innspill fra flytransportmiljøet i .aero-relaterte saker.
.aero-domenet er forbeholdt selskaper, organisasjoner, sammenslutninger, statlige enheter og enkeltpersoner innen luftfart og beslektet virksomhet.
To-bokstavkoder under .aero er reservert for flyselskaper i henhold til IATA flyselskapskoder, mens trebokstavskoder er reservert for lufthavner, i henhold til IATA-flyplasskoder.
Registreringer behandles via akkrediterte registrarer.  Før registrering sjekkes det om søkeren er berettiget til et .aero-domene.
.aero-domenet ble godkjent for en periode på 5-år, som utløp 17. desember 2006, som en del av et «proof of concept» for nye TLD'er.  SITA har søkt om fornyelse av denne avtalen. Søknaden er ikke avgjort ennå (juli-07).


== Eksterne lenker ==
IANA .aero WHOIS info
Registreringsenhetens nettsted
Liste over .aero akkrediterte registrarer
Dot Aero Council
SITA's forslag til fornyelse av avtalen med ICANN for .aero
Offentlige kommentarer til fornyelsen av .aero-avtalen
Digitalt læreverk

Digitalt læreverk refererer oftest til nettsteder som skal brukes som elektroniske lærebøker. På 90-tallet var ofte digitale læremidler CD-rom-produksjoner, ettersom tilgang og båndbredde på internett på denne tiden ofte var begrenset.
I Norge Fylkeskommunene med å utvikling av elektroniske læreverk i forbindelse med prosjektet Nasjonal Digital Læringsarena der alle elever i videregående skole skal ta i bruk læremidler som kunne vil finnes i elektronisk utgaver. I løpet av skoleåret 2007-2008 tilbys gratis nettbaserte læremidler i fagene norsk vg1, naturfag vg1 samt helse- og sosialfag vg1.


== Lisenser ==
Publisering av digitale læreverk reguleres av åndsverkloven. Spesielt for digitale læreverk er det utarbeidet internasjonale avtaler som sammensluttes i Creative Commons.


== Digitale læreverk på norsk ==


=== Cappelen Damm ===
Digitale læremidler for videregående
Norsk for vgs. Arkivert 14. september 2008 hos Wayback Machine.
Naturfag for vgs.
Digitale læremidler for grunnskolen
Norsk som andrespråk


=== Gyldendal Norsk Forlag ===
Salaby for barnehage og grunnskole
Smartboka
Bygg- og anleggsteknikk


=== Aschehoug ===
Lokus for grunnskolen og vgs.
Lingua Planet for språkfagene på vgs. Arkivert 28. september 2013 hos Wayback Machine.
Digitale verk for obligatoriske fag, lesetrening og filosofi i barneskolen


=== Tell forlag ===
Scenetreff for Musikk, dans og drama på vgs.


=== Forelesning.no ===
Matematikk for Universiteter og Høyskoler


=== Internettforlaget ===
Matematikk for ungdomstrinnet


=== Nasjonal digital læringsarena ===
Læremidler til videregående opplæring


== Digitale læreverk på engelsk ==
Connexions
Wikibooks
Geofysikk og geologi for Universiteter og Høyskoler


== Referanser ==

Sandvik, Margareth (2007) Digitale læringsressursar for 1. klasse  I: Sjong, Synnøve (red.)  GLSM


== Litteratur ==
Geir Haugsbakk: Digital skole på sviktende grunn – om nye muligheter og dilemmaer. Gyldendal 2010. ISBN 978-82-05-40048-1
Alfa Romeo 8C Competizione

Alfa Romeo 8C Competizione er en sportsbil fra den italienske bilprodusenten Alfa Romeo, først vist på Frankfurt Motor Show i 2003.
Navnet "8C" er antall sylindre, og ble også brukt i 30-tallets Alfa Romeo 8C med Vittorio Janos rekke-åtter, mens  «Competizione» er en henvisning til Alfa Romeo 6C 2500 Competizione som deltok i Mille Miglia 1950.8C (2007–10, 500 eks.) kom med  V8-motor på 4,7 liter og rundt 450 hk, basert på Ferraris F136-motor og understell som også satt i  og den ganske likense Ferrari California. Konsernet Fiat eide Alfa Romeo og Ferrari og Maserati, så det gjaldt å utnytte mulighetene til å kombinere for å spare penger. 8C var tegnet av tyske Wolfgang Egger (født 1963) ved fabrikkens eget tegnekontor Centro Stile i Milano, men (som den etterfølgende Alfa Romeo 4C) bygget ved Maseratis fabrikk i Modena lenger sør. Spider (2008–11, 500 eks.) var tegnet av Carrozzeria Marazzi og hadde tøytak.  Spesialutgaven Touring Disco Volante ble bygget på en 8C av milanesiske Carrozzeria Touring, mens Bertone i 2008 laget BAT 11 basert på 8C.
8C ble den første nye Alfa solgt i USA siden de trakk seg derfra i 1995. Det ble solgt minst ett (1) eksemplar i Norge.

		
		
		
		


== Referanser ==
Internationale Automobil-Ausstellung

Internationale Automobil-Ausstellung (Internasjonal bilutstilling) eller Frankfurt Motor Show er verdens største bilutstilling, som fra 2021 arrangeres annenhvert år i München i Tyskland. Til 2019 ble den arrangert i  Frankfurt am Main.

IAA arrangeres av en forening bestående av tysk bilindustri (VDA). Fra 1992 har messen vært delt i to, med en utstilling for kommersielle kjøretøyer i Hannover i år med partall, og en utstilling for personbiler i Frankfurt am Main i år med oddetall. 


== Historie ==
1897: Første mini-utstilling på et hotell i Berlin
1923: Diesel-lastebiler vises for første gang
1921–1926: Internasjonale utstillere nektes adgang, som et resultat av 1. verdenskrig
1939: Kort tid før 2. verdenskrig blir Volkswagen, senere kjent som VW Boble vist første gang.
1950: Første IAA etter krigen
1951: IAA flyttes til Frankfurt
1965: Den første japanske bilen vises
1977: Den første turboladede, masseproduserte modellen vises


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) IAA – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Polarmuseet

Polarmuseet er et museum i Tromsø som tar vare på og formidler historier knyttet til norsk fangst, arktisk vitenskap og polarekspedisjoner.  
Museet ble åpnet den 18. juni 1978, nøyaktig 50 år etter at Roald Amundsen dro ut på sin siste og skjebnesvangre ferd med flybåten Latham. Museet ligger i et av Tromsøs eldste hus fra tidlig 1800-tall, trebygningene som tidligere huset tollvesenets pakkhus og tollboder nær Skansen i Søndre Tollbodgate 11 Tromsø. Bygningene fra 1840-tallet er fredet av Riksantikvaren.  
Tromsø etablerte seg som porten til ishavet og Arktis fra ca 1850. Byen ble raskt en sentral base for polarekspedisjoner innen fangst, vitenskap og eventyr/turisme. Polarmuseet formidler historier knyttet til denne delen av Tromsø bys- og Arktis historie.
I 2013 satte CNN opp en liste over verdens 10 beste byer for en vinterferie, der Tromsø var med. CNN skrev: "Det er flere fascinerende museer, bl.a. Polarmuseet som gir et innblikk i tidligere arktiske ekspedisjoner.


== Permanente utstillinger ==
Nederlandsk fangst, kulturminner og fangsthistorie fra de nederlandske fangstfolkene som ble lokket til å drive hvalfangst på Spitsbergen etter Willem Barentsz sin ferd i 1596.
Arktisk overvintringsfangst viser overvintringsfangst etter isbjørn og polarrev. Museet stiller ut en fangsthytte fra Svalbard, opprinnelig oppført på Krosspynten i Wijdefjorden i 1910.
Plukkfangst, Tromsø var i årtier et senter for selfangst i polarisområdene.
Roald Amundsen, fotos og klenodier fra Amundsens ekspedisjoner.
Fritjof Nansen, ekspedisjon mot Nordpolen med «Fram» i 1893 - 1896 er dokumentert gjennom bilder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Polarmussets nettsider
Tromsø Museum - Universitetsmuseets hjemmeside
Fjellibelle

Fjellibelle [syn. A. coerulea og A. borealis] er en øyenstikker som tilhører familiegruppen  storlibeller, (Aeshnidae).


== Utbredelse ==
Fjellibelle er utbredt i Nord-Europa,  nordlige Asia, samt enkelte steder, i fjellet, lengre sør i Asia. Finnes i det meste av Sverige og i hele Finland. Mangler i Danmark og lengre sør i Europa. I hele Norge på egnede lokaliteter, men mangler lengst nordøst i Finnmark.


== Utseende ==
Storlibeller er en gruppe der det er vanskelig å skille artene fra hverandre. Det er bare små forskjeller i det ytre utseende.  
Kjønnene hos fjellibelleen er noe ulike. Hunnen er brunere enn hannen. Hannen synes litt mer lysblå i flukt, enn de andre hannene i gruppen storlibeller.
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 76 og 85  millimeter.  


== Levevis ==
Nymfene lever i myrtjern og små dammer under alpin sone, i fjellet. De er funnet opp til omtrent 1 000 moh, men arten kan også påtreffes i lavlandet, på egnede lokaliteter. Arten foretrekker flytende torvmose langs bredden, men stiller ikke så store krav. Den finnes ganske vanlig i myrområder, men mangler i kulturlandskapet. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe, men kan også fly ganske langt. Ofte patruljerer de langs vann, myrer eller finnes sittende på lyse steiner i terrenget. 
Flygetiden er fra slutten av juni til midten av september.
Fjellibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.


== Referanser ==


== Kilder ==
Olsvik, Hans. 1996. Øyenstikkere i Møre & Romsdal, VestNorge, status for atlasprosjektet pr. 1995 Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 16
Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9


== Eksterne lenker ==
(en) Fjelløyenstikker i Encyclopedia of Life 
(en) Fjelløyenstikker i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Fjelløyenstikker hos Artsdatabanken 
(sv) Fjelløyenstikker hos Dyntaxa 
(en) Fjelløyenstikker hos Fauna Europaea 
(en) Fjelløyenstikker hos NCBI 
(en) Kategori:Aeshna caerulea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aeshna caerulea – detaljert informasjon på Wikispecies 
Fjellibelle – www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Starrlibelle

Starrlibelle er en øyenstikker som tilhører familiegruppen  storlibellerøyestikkere, (Aeshnidae).


== Utbredelse ==
Starrlibelle er utbredt i Europa og vestlige Asia. Finnes i Danmark, Sverige og Finland. I hele Norge, men mangler i fjellet (alpin sone), samt helt nordøst i Finnmark.I østlige Asia og Nord-Afrika finnes noen underarter (varianter).


== Utseende ==
Storlibeller er en gruppe der det er vanskelig å skille artene fra hverandre. Det er bare små forskjeller i det ytre utseende.  
Kjønnene hos den vanlige øyenstikkeren er noe ulike. Hunnen er brunere enn hannen. Hannen er mer himmelblå, enn hunnen og har gule og svarte tegninger (mønster).  
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 80 og 100  millimeter.  


== Levevis ==
Nymfene lever i næringsfattige små og større innsjøer, dammer eller myrtjern i lavlandet.  Arten  foretrekker torvmose langs bredden, men finnes også i dammer uten særlig vegetasjon.  Den er en av de vanligste øyenstikkerne i Norge. 
Eggene legges på vannplanter, både over og under vannlinjen.  Utviklingen tar 2-5 år, alt etter næringstilgang og leveområde (habitat).
De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe, men ofte tar de seg lengre flygeturer. De finnes ofte patruljerende langs skogsbilveier og kraftlinjegater eller andre naturlige steder langs skog. Arten kan også påtreffes ganske langt til fjells. 
Flygetiden er fra juni til  oktober.
Starrlibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.


== Referanser ==


== Kilder ==
Olsvik, Hans. 1996. Øyenstikkere i Møre & Romsdal, VestNorge, status for atlasprosjektet pr. 1995 Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 16
Holmen, M. & H. Pedersen. 1995. Odonata i Danmark, foreløbig status 1995. Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 4
Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9


== Eksterne lenker ==
(en) starrlibelle i Encyclopedia of Life 
(en) starrlibelle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) starrlibelle hos Artsdatabanken 
(sv) starrlibelle hos Dyntaxa 
(en) starrlibelle hos Fauna Europaea 
(en) starrlibelle hos ITIS 
(en) starrlibelle hos NCBI 
(en) Kategori:Aeshna juncea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Aeshna juncea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aeshna juncea – detaljert informasjon på Wikispecies 
Starrlibelle – www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Wimbledon-turneringen 2005

Wimbledon-turneringen 2005 ble spilt mellom 20. juni og 3. juli i London og er en Grand Slam-turnering i tennis på gress. Herrenes singlefinale ble vunnet av Roger Federer fra Sveits som vant sin tredje strake Wimbledonfinale, og amerikanske Venus Williams beseiret fjorårets vinnere Marija Sjarapova i damefinalen. Double-turneringen for herrer ble vunnet av Stephen Huss / Wesley Moodie og damedoublen ble vunnet av Cara Black fra Zimbabwe og Liezel Huber fra Sør-Afrika. Mary Pierce fra Frankrike vant sammen med Mahesh Bhupathi fra India mixeddouble. 


== Menn ==


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Finale ===


== Kvinner ==


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
ITF Menn, Kvinner
Homotherium

Homotherium er en utdødd gruppe dyr i kattefamilien som regnes med til sabeltannkattene. Slekten Homotherium og den nærstående slekten Xenosmilus omfatter flere arter. 
Disse dyrene kunne trolig løpe veldig raskt, kanskje mer en 90 km/t. De jaktet trolig på antiloper og andre planteetere.
Man har funnet skjeletter flere steder i verden. I Texas har man gjort en rekke funn.
Man kjenner til 9 arter av Homotherium.
De yngste funnene av Homotherium i Europa regnes til arten Homotherium latidens, tidligere kalt Dinobastis latidens. Den er kjent fra eldre og midtre pleistocen, og inntil nylig var det yngste sikre funnet en 300 000 år gammel hjørnetann fra Steinheim an der Murr i Tyskland. I England er det gjort funn av tenner i lag fra siste istid, men de ser ut til å ha blitt importert fra kontinentet av mennesker. I 2000 ble deler av en kjeve funnet under bunntråling i Nordsjøen utenfor den nederlandske kysten. Dette funnet er datert til ca. 28 000 år, og derfor vet man nå sikkert at arten ennå eksisterte i siste istid på Doggerland mens Nordsjøen var tørrlagt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Homotherium i Encyclopedia of Life 
(en) Homotherium i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Homotherium hos Fossilworks 
(en) Homotherium hos NCBI 
(en) Kategori:Homotherium – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Homotherium – detaljert informasjon på Wikispecies