jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jaguar (bil)

Jaguar (1935–) er et bilmerke for luksuriøse personbiler. Det lages i Storbritannia. Morselskap er TATA motors.
Merket ble lansert av S.S. Cars Ltd. i Coventry, et firma startet i 1922 av William Lyons for å lage sidevogner. På starten av 1930-tallet laget de  toseterne SS1, SS2 og SS90.
Første Jaguarer var SS Jaguar 1½-litre, 2½-litre og 3½-litre sports saloon, samt toseteren SS Jaguar 100 2½-litre og 3½-litre; disse ble laget 1935–41.  De ble importert i noen få eksemplarer til Norge av Lindviks Auto i Oslo og Brødrene Wigand i Bergen.

		
		
Efter den andre verdenskrig byttet de navn til Jaguar Cars Ltd. og laget helt nye bilmodeller.

Av sportsbiler kom Jaguar XK120, Jaguar XK140 og Jaguar XK150 (1948–61), alle som to-dørs  coupe og cabriolet. Så ble det Jaguar E-type (1961–74), Jaguar XJ-S (1976–96), Jaguar XK (1996–2013) og Jaguar F-Type som kom i 2013.
Av sedanbiler kom Jaguar Mark 1 (1955–59) og Mark 2 (1959–67). Deres største sedanserie var Jaguar Mark IV (1945–49), Mark V (1949–51), Mark VII (1951–56), Mark VIII (1956–58), Mark IX (1959–61), Mark X (1961–70). I 1968 kom helt ny sedan Jaguar XJ med varianter som XJ6, XJ12, XJ-C, XJ40 og XJ-R. XJ  lages fortsatt i 2018.
På SUV-fronten utviklet de  Jaguar F-Pace i 2016 og Jaguar E-Pace i 2017, samt den helelektriske Jaguar I-Pace i 2018.
De laget også løpsbiler som Jaguar XK120C, Jaguar C-type (1951–53) og Jaguar D-type (1954–57).På 1960-tallet ble de en del av British Leyland Motor Corporation. Etter de i 1960 kjøpte  Daimler Motor Company var Daimlermodeller  frem til 2007 varianter av Jaguarmodeller. 
Import til Norge skjedde via Skøyen Bilservice AS fra 1955, etterhvert Winterbil A/S, Autosenteret (Skotvedt) 1970–73, og selveste British Leyland Norge i noen år. Amerikanske Ford eide firmaet fra 1990 og  Oslo Jaguar Service status ble norsk importør.   
I 1999 kjøpte Ford det som ble Jaguar Racing og var aktiv til 2004-sesongen. Startet igjen i 2016.
Indiske Tata Motors kjøpte Jaguar og Land Rover i 2008 og startet Jaguar Land Rover.  BC Norway er fra 2013 ny importør for Norge.Det ble i 2013 laget  omkring 76 000 jaguarer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jaguar Cars – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Jaguar Norges hjemmeside
Norsk Jaguar Klubb (sic)
Jaguar XJ Klubb
Bifrost

For den norske organisasjonen med samme navn, se Åsatrufellesskapet Bifrost, eller for black metal albumet, se Bifrost (Elite-album).
Bifrost eller Bivrost er broen mellom gudenes og menneskenes verden i norrøn mytologi. Den ene enden var forankret i himmelberget, et stort fjell i utkanten av Åsgard der Heimdall sitter og skuer ut over verden. Mens den andre enden vandrer fritt rundt i Midgard. Gudene kunne bruke Bifrost som en bro da de skulle fra Åsgard til Midgard. Men broen var magisk, så intet menneske kunne finne den andre enden og komme seg til Gudenes rike.
Bokstavelig betyr navnet den bevrende broen, og uttales egentlig «biv-råst». På moderne norsk sier de fleste likevel «bi-frost». Det er en vanlig forestilling at bifrost er identisk med regnbuen, men noen mener det trolig er nordlyset som er den bevrende broen, på grunn av beskrivelsen hos Snorre, der den nevnes som en bro i tre farger.


== Se også ==
Gjallarbru, brua til dødsriket i norrøn mytologi


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bifröst (mythology) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Selevkos VI Epifanes

Selevkos VI Epifanes (født ca. 120 f.Kr. - død 95 f.Kr.) var kortvarig en konge av deler av hellenistiske Selevkideriket fra 96 f.Kr. til 95 f.Kr. Han var den eldste sønnen til Antiokos VIII Grypos og av hans ptolemeiske hustru Tryfaena. 
I 96 f.Kr. beseiret Selevkos VI sin onkel Antiokos IX Kyzikenos som hevn for sin fars død. Imidlertid jevnet kampen seg ut året etterpå da Antiokos XI Epifanes, sønn av Kyzikenos, beseiret Selevkos VI.Han ble nødt til å flykte fra Syria og til Mopsuestia i Kilikia. Der holdt han hoff og etter signende i overdådig stil.
Innbyggerne i Kilikia, som allerede hadde vanskeligheter med pirater, kunne ikke betale for disse utgiftene. Selevkos VIs anstrengelser for å samle sammen en ny hær la ytterligheter byrder på folket. Det brøt ut et opprør mot ham og Selevkos VI ble beseiret i hippodromen som synes å ha brent ned sammen med kongen og en del av hans folk.
Fire av hans brødre, inkludert Antiokos XI Epifanes, Filip I Filadelfos, og Demetrios III Eukairos, fortsatte den ødeleggende borgerkrigen mot andre grener av familien og mot hverandre.


== Eksterne lenker ==
«Seleucus VI Epiphanes», Livius.org
«Seleucus VI Epiphanes», oppslag i historisk kildebok av Mahlon H. Smith
Naurus parlament

Naurus parlament, lokalt kjent som Huset (the House), består av 19 medlemmer, og møtes flere ganger i uka. Siste valg var 27. august 2019.
Parlamentet ble oppløst 2. oktober 2004 av president Ludwig Scotty, og parlamentet var inaktivt i tre uker. Til da hadde parlamentsformann vært Russell Kun, og parlamentssekretær Helen Bogdan. Fra det følgende valget 23. oktober 2004 har parlamentet vært fungerende, og parlamentsformann er nå Marcus Stephen. Bogdan forble parlamentssekretær.


== Medlemmer av Naurus parlament ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Parliament of Nauru – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Antiokos X Eusebes

Antiokos X Eusebes (død ca. 83 f.Kr.) var en konge av det hellenistiske Selevkideriket. Han var sønn av Antiokos IX Kyzikenos og muligens av hans ptolemeiske hustru Kleopatra IV av Egypt. Et av hans andre epiteter var Filopator, «elsker sin far».
Han begynte sitt styre i 95 f.Kr. og året etter han klarte han hevne sin fars død ved beseire sin fetter Selevkos VI Epifanes i Kilikia da Selevkos VI ble brent levende. I 93 f.Kr. okkuperte Antiokos XI Epifanes Antiokia, men ble slått tilbake, beseiret og drept av Antiokos X Eusebes. Han tok kontrollen over den nordlige delen av Syria, men hadde ingen innflytelse over de sørlige hvor Demetrios III Eukairos og Filip I Filadelfos styrte. En gang rundt 89 f.Kr. brøt det ut krig med Partia igjen, og borgerkrigen med Demetrios og Filip fortsatte.Datoen for hans undergang er uklar. Den jødiske historikeren Josefus mener at han ble drept en gang rundt 90 f.Kr. i kamp med partiere, og hans besittelser i Antiokia gikk ganske sikkert tapt til Filip I Filadelfos på omtrent samme tid. Appian nevner derimot at han ble beseiret da den armenske konge Tigranes den store invaderte Syria i 83 f.Kr., men i dette tilfellet er hans handlinger uansett ikke dokumentert. En påstått sønn av Antiokos X og hans dronning Kleopatra Selene I, Antiokos XIII Asiatikos, ble gjort til klientkonge av Syria etter at den romerske generalen Pompeius hadde beseiret Tigranes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Antiochus X Eusebes», oppslag i historisk kildebok av Mahlon H. Smith
Samlingspartiet Ny Fremtid

Samlingspartiet Ny Fremtid var et norsk politisk parti grunnlagt av Finn Thoresen i 1993. I 1994 gikk Kristent Samlingsparti inn i partiet og i 1998 ble Samlingspartiet Ny Fremtid slått sammen med Kristent Konservativt Parti under navnet Kristent Samlingsparti.
Partiet stilte lister i alle fylker i Stortingsvalget 1993 og fikk 7 404 stemmer i alt (0,3 %), noe som var langt unna stortingsrepresentasjon i noe fylke. Partiet stilte lister i to fylker i Stortingsvalget 1997.
Politisk inntok Samlingspartiet Ny Fremtid et høyreorientert kristenfundamentalistisk standpunkt. Partiet ville blant annet forby abort og homofili, samt å gi kristendommen en langt sterkere plass i samfunnslivet.


== Referanser ==
AB Volvo

AB Volvo er en av Sveriges største bedrifter, og produserer lastebiler, busser, anleggsmaskiner og båtmotorer. Volvo ble grunnlagt i Göteborg i 1927. Konsernet har i dag omtrent 81 000 ansatte, og hadde i 2004 en omsetning på 210 milliarder svenske kroner.


== Historie ==

Frem til 1980-tallet produserte Volvo også traktorer og skurtreskere under navnet Volvo BM, men den delen av selskapet ble etter noen års samarbeid solgt til finske Valmet.
Inntil 1999 produserte Volvo også personbiler, men personbildivisjonen Volvo Personvagnar ble i 1998 solgt til Ford Motor Company.


== Forretningsområder ==
Volvo Bussar (Volvo Buses) - produsent av busser
Volvo Construction Equipment - produsent av anleggsmaskiner
Volvo Lastvagnar (Volvo Trucks) - produsent av lastebiler
Volvo Penta - produsent av båtmotorer
Volvo Powertrain - utvikler og produsent av motorer og girkasser for de andre delene av Volvo-konsernet
Volvo Financial Services
Mack Trucks - amerikansk produsent av lastebiler
Renault Trucks - produsent av lastebiler og varebiler/minibusser under Renault-navnet


== Volvo & trafikksikkerhet ==
Volvo har som mål at ingen, fra og med årstall 2020, skal omkomme eller bli livstruende skadet i en Volvo produsert i 2020 eller nyere. Ett av Volvos fokus er altså tryggheten i en Volvo i trafikken. Volvo arbeider for at deres kjøretøy og biler skal være trygge i drift, uansett fører eller passasjerers høyde og alder. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Volvo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Volvo – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Antonio Correr

Antonio Correr eller Corraro eller  Carrario (født 15. juli 1369 i Venezia, død 19. januar 1445 i Padova) var en av den katolske kirkes kardinaler, biskop av Bologna og latinsk patriark av Konstantinopel.
Han ble kreert til kardinal i mai 1408 av sin onkel, pave Gregor XII, som var pave av den romerske obediens under det vestlige skisma.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Antonio Correr var sønn av Filippo Correr og Cassandra Venier. Han var nevø av Gregor XII, som var den eldste storebroren til Filippo Correr. Han var dessuten nevø av pave Eugenius IV, sønn av hans far Filippos søster Bariola og Angelo Condulmer.
Correr ble en av grunnleggerne av regularkannikene av San Giorgio in Alga.


=== Biskop ===
I 1405 ble han utnevnt til biskop av Modon. To år etter ble han flyttet av sin onkel pave Gregor XII til erkebispesetet Bologna. Han kunne imidlertid ikke ta bispestolen der i besittelse på grunn av den motstand han ble utsatt for fra kardinal Baldassare Cossa (den senere motpave Johannes XXIII), som ikke ville anerkjenne utnevnelsen ettersom han var av den mening at Gregor XII ikke var retmessig pave.


=== Kardinal ===
Den 9. mai 1408 ble Antonio kreert til kardinalprest for San Pietro in Vincoli av sin onkel. Noen få måneder etter bøe han promobert til kardinalvoiskop av Porto. Han var også administrator av bispedømmet Fiesole (1408–10) og latinsk patriark av Konstantinopel (1408–09).
Kardinal Correr var camerlengo av Den hellige romerske Kirke fra 1407 til juli 1415. Han deltok under Konsilet i Konstanz som representant for den romerske obediens i kardinalkollegiet, og deltok ved pavevalget i 1417 og likeledes ved pavevalget i 1431.
Han var erkeprest for den patriarkale Peterskirken 1420–1434, og gjorde tjeneste som pavelig legat i Perugia (1425) og i Toscana (1431) - i Toscana meglet han fred mellom Firenze og Siena. Antonio var administrator av bispedømmene Cittanova (1420–21), Rimini (1435) og Cervia (1435–40).
Den nye pave Eugenius IV (hans fetter) flyttet ham til suburbikarbispedømmet Ostia e Velletri den 14. mars 1431. Han ble dekanus for kardinalskollegiet ved kardinal Giordano Orsinis død 29. mai 1438.
Han forfatter et historisk verk om sin samtid, men rakk ikke å utgi det.
Han døde i Padova, men hans levninger ble overflrt til Venezia der de ble lagt til hvile i kirken San Giorgio in Alga.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pilsens Samlingsparti

Pilsens Samlingsparti (PsP) var et politisk parti i Vest-Agder. Valgprogrammet til partiet bestod av ti punkter som alle var relatert til øl, pils eller bryggerier. Blant hovedsakene var lavere alkoholavgifter og økte tollkvoter, enklere å få skjenkebevilling og utvidede skjenketider, kulturstøtte til bryggeriene og hindring av ølmonopol. Partiet stilte liste i Vest-Agder ved stortingsvalget 2005 og fikk 65 stemmer, eller 0,07 % av stemmene i fylket (0,0025% på landsbasis).


== Referanser ==
Direktedemokratene

Direktedemokratene (DD) var en bevegelse for direktedemokrati i Norge. Bevegelsen ønsket å tvinge gjennom en slik utvikling ved å stille kandidater til valg. Direktedemokratene ville legge ethvert spørsmål i alle saker representantene skulle stemme over ut til en frivillig folkeavstemning på Internett, og så skulle DDs representanter være bundet av resultatet. Direktedemokratene hadde ingen politisk agenda utover dette.
Leder av Direktedemokratene var Roy Magnus Løken, nestleder var Lars Kilevold.


== Valgresultat 2003 ==
Ved kommunestyrevalget i 2003 stilte Direktedemokratene liste i tre kommuner: Oslo, Moss og Rygge.


== Se også ==
Demoex – Svensk variant av direktedemokratene
Reformpartiet

Reformpartiet (2004–09) var et norsk registrert politisk parti.


== Bakgrunn ==
De ønsket å forhindre bomringer rundt Tønsberg, og ble stiftet den 12. oktober 2004 på Nøtterøy Menighetshus med trettien fremmøtte, ordstyrer var Kristen Ringvold, leder for Tønsberglisten.Partiet  samlet de 5 000 støtteunderskrifter innen årsskiftet som var fristen for Stortingsvalget 2005 og stilte i seks fylker: Vestfold, Rogaland, Møre og Romsdal, Oppland, Østfold og Akershus. 


== Slagord og partiprogram ==
Slagordet var «Norge uten bommer! Reformpartiet – mot velgerforakt og maktmisbruk!». 
Partiprogrammet sa videre at folkeavstemning skal utløses hvis mer enn fem prosent av velgerne ønsker det, ønsket å legge ned fylkeskommunen, bygge firefelts E18 og dobbeltsporet jernbane gjennom Vestfold, mer begrenset innvandring og invasjonsbasert forsvar.


== Resultat og nedleggelse ==

De fikk 729 stemmer i Stortingsvalget 2005, som ga en 16. plass, såvidt foran Sámeálbmot Bellodat.
Bomringen rundt Tønsberg var i drift fra 2004 til 20. november 2016, og brakte inn rundt 1,8 milliarder kroner, som finansierte blant andre Frodeåstunnelen som ble bygget 2004–08 til en pris på rundt 1 milliard kroner.Reformpartiet ble etter dette oppløst 13. juli 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Reformpartiets rikspolitiske program 2005-09 fra nsd.uib.no, sist lest den 13. juli 2018
Reformpartiet, hjemmeside
Latinerkvarteret

Latinerkvarteret (fransk: Quartier latin) er en bydel i Paris, på venstre bredde av Seinen, i 5. og 6. arrondissement. Området har ingen administrativ status, og kan løst defineres som området mellom Saint-Germain-des-Prés og Luxembourghagen. Tidvis innlemmes også området østover mot Jardin des Plantes.
Latinerkvarteret har fått navnet sitt etter universitetet Sorbonne og de andre av middelalderens lærde skoler, og aktivitetene knyttet til dem. Området var dominert av lærde og studenter fra hele Europa, med deres fellesspråk latin, derav navnet.


== Severdigheter ==
Collège de France
Panthéon-kirken
Sorbonne
Middelaldermuseet Musée de Cluny
Luxembourghagen
Luxembourgpalasset
Odéon-teatret
Arènes de Lutèce
		
		
		
		


== Litteratur ==
Arnold-Peltier, André; Karist, Vassili (2007): Le Quartier Latin et ses entours , Éditions PIPPA, collection Itinérances, ISBN 978-2-916506-02-9
Mellot, Philippe (2009): La Vie secrète du Quartier latin, illustrée d’environ 350 photos et dessins, Omnibus


== Eksterne lenker ==
Le Quartier Latin - gjennomgående utforskning av den litterære kulturen, vinstuene og  Oscar Wilde (fransk)
Le Quartier Latin - Paris  5e et 6e - fotografier fra idag og fra 1900 (fransk)
Paris CVB-Latin Quarter (engelsk turistinformasjon)
Kristen Framtid

Kristen Framtid er et norsk parti som ble grunnlagt i 2001 da Kristent Samlingspartis leder Ivar Kristianslund forlot dette partiet i protest mot at sentraltyret tillot kvinner i verv og posisjoner. Kristen Framtid ønsker et samfunn styrt etter sin fortolkning av Bibelen. Partiet har ennå ikke stilt til valg, men Kristianslund stod på 3.-plass på Abortmotstandernes Liste i Vest-Agder ved valget i 2005. Han stilte også på denne lista i Østfold i 2009; for øvrig en liste der mer enn halvparten av de oppførte kandidatene var medlemmer av Kristianslunds nærmeste familie.
Ifølge nettsiden til partiet har Kristianslund nå meldt seg ut av dette, og er blitt generalsekretær i partiet Abort-motstanderne.
Sentraleuropeisk tid

Sentraleuropeisk tid eller Central European Time (CET) er tidssonen som ligger en time før GMT/UTC, og skrives dermed gjerne GMT+1 eller UTC+1. CET var før også kjent som Middeleuropeisk tid (Middle European Time – MET).


== Bruk ==
Ett land bruker CET hele året:

AlgerieFølgende land og territorier bruker CET kun i vinterhalvåret:

Albania
Andorra
Belgia
Bosnia-Hercegovina
Danmark (utenom Færøyene og Grønland)
Frankrike
Gibraltar
Italia
Kroatia
Liechtenstein
Luxembourg
Nord-Makedonia
Malta
Monaco
Nederland
Norge
Polen
San Marino
Serbia og Montenegro
Slovakia
Slovenia
Spania (utenom Kanariøyene)
Sverige
Sveits
Tsjekkia
Tunisia
Tyskland
Ungarn
Vatikanstaten
Østerrike
Niccolò Albergati

Niccolò Albergati (født ca. 1375 i Bologna i Kirkestaten, død 9. mai 1443 i Siena) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var biskop av Bologna. Han tilhørte Karteuserordenen.


== Biografi ==


=== Biskop ===
Albergati ble mot sin vilje utnevnt til biskop av Bologna i 1417. Pavene Martin V og hans etterfølger Eugenius IV benyttet ham til en rekke viktige oppdrag. I 1435 deltok han som pavens legat ved fredsforhandlingene mellom England, Frankrike og Bourgogne i Arras. Sekretæren hans var Æneas Piccolomini, den senere pave Pius II. Under fredsforhandlingene i 1435 laget Jan van Eyck en tegning av Albergati. Det malte portrettet ble laget kort tid etter.


=== Kardinal ===
Han ble utnevnt til kardinal i mai 1426 av pave Martin V, med Santa Croce in Gerusalemme som tittelkirke. Han meglet mellom den tyske keiser og pave Martin, og franskekongen og pave Eugenius IV.Han tok del i konferansene med den gresk-ortodokse kirke forut for forsoningen mellom den katolske og den greske kirke som ble erklært i Firenze. Paven utnevnte ham til storpønitentiar kort tid før han døde. Albergatis statue er blant de som pryder fasaden på Santa Maria Maggiore i Roma.Han forfattet en rekke teologiske og andre traktater, som «Recollecta multae electionis», «Apologia pro Eugenio IV», prekener, bønner og brev.
Albergati ble saligkåret 25. september 1744 av pave Benedikt XIV og er gravlagt ved karteuserklosteret i Firenze.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Biskop Pietro Boiardi (?-1430 eller senere)
Erkebiskop Tommaso Perenduli ( -1445) *bispeviet i 1411
Kardinal Niccolò Albergati (1404-1443) *1417


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Jan Aleksander Lipski

Jan Aleksander Lipski  (født 1690 i Hudzkow ved Gniezno i Polen, død 20. februar 1746 i Kielce) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Luzk noen måneder i 1732, og deretter erkebiskop av Kraków 1732–1746.
Han ble kreert til kardinal i desember 1732. Han deltok ikke ved konklavet 1740.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Bernard Maciejowski

Bernard Maciejowski  (født 1548 i Lillepolen i Polen, død 19. januar 1608 i Kraków) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Luzk 1587–1600, og deretter erkebiskop av Kraków fra 1600, og erkebiskop av Gniezno fra 1606.
Han ble kreert til kardinal i desember 1604, med San Giovanni a Porta Latina som tittelkirke.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Erkebiskop Jakub Uchański (1502-1581)
Erkebiskop Stanisław Karnkowski (1520-1603) * bispeviet 1568
Kardinal Bernard Maciejowski (1548-1608) *1588


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Jurgis Radvila

Jerzy Radziwiłł  eller Jurgis Radvila (født 31. mai 1556 i Vilna i Litauen, død 21. januar 1600 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Han mistet sine foreldre da han var 12 år, og konverterte da fra lutherdommen (han var døpt luthersk) til katolisismen. Han trådte deretter inn i den katolske geistlighet.  Biskop Valerijonas Protasevičius av Vilnius ønsket ham som koadjutor-biskop. Både Stefan Bathóry, konge av Polen, og pave Gregor XIII samtykket, men krevde at han først måtte til Roma for videre studier og befestes i den katolske tro. Han reiste da til Roma sammen med en yngre bror som også hadde avsverget Martin Luthers lære. De ble satt under jesuittpateren Achille Gagliardis overoppsyn og bodde i pave Julius IIIs villa.
I desember 1574 ble han så koadjutor-biskop av Vilnius, og etterfulgte som ordinær biskop der i 1581, med pavelig dispens fra minimumsalderen for et slikt embede. Han arbeidet utrettelig for å fri sitt bispedømme fra lutherdommen.
Han ble kreert til kardinal den 12. desember 1583, og den 26. desember 1983 ble han bispeviet av kardinal Alberto Bolognetti.
Han var så erkebiskop av Kraków 1591–1600. Han døde under en pilegrimsreise til Roma i forbindelse med jubelåret 1600.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Stoffmengde

I kjemi er stoffmengden n i en gitt prøve av stoff definert som mengden eller antallet diskrete partikler i atomskala i den delt på Avogadro-konstanten NA. Partiklene eller enhetene kan være molekyler, atomer, ioner, elektroner eller annet, avhengig av konteksten, og bør spesifiseres (f.eks. mengde natriumklorid nNaCl). Verdien av Avogadro-konstanten NA er definert som 6,02214076×1023 mol−1. Mol (symbol: mol) er en enhet for mengde stoff i SI-systemet, definert (siden 2019) ved å fikse Avogadro-konstanten til den gitte verdien. Noen ganger blir mengden stoff referert til som den kjemiske mengden.


== Rollen til stoffmengden og dets enhet mol i kjemi ==
Historisk sett ble mol definert som mengden stoff i 12 gram av karbon-12 isotopen. Som en konsekvens er massen av én mol av en kjemisk forbindelse, i gram, numerisk lik (for alle praktiske formål) massen til ett molekyl av forbindelsen, i dalton, og molarmassen til en isotop i gram per mol er lik massetallet. For eksempel har et vannmolekyl en masse på omtrent 18.015 dalton i gjennomsnitt, mens et mol vann (som inneholder 6.02214076 × 1023 vannmolekyler) har en total masse på omtrent 18.015 gram.
I kjemi, på grunn av loven om flere proporsjoner, er det ofte mye mer praktisk å arbeide med mengder stoffer (det vil si antall mol eller molekyler) enn med masser (gram) eller volumer (liter). For eksempel, det kjemiske faktum "1 molekyl oksygen (O2) vil reagere med 2 molekyler hydrogen (H2) å lage 2 molekyler vann (H2O)" kan også angis som "1 mol O2 vil reagere med 2 mol H2 for å danne 2 mol vann". Det samme kjemiske faktum, uttrykt i form av masser, vil være "32 g (1 mol) oksygen vil reagere med omtrent 4,0304 g (2 mol H2) hydrogen for å lage omtrent 36,0304 g (2 mol) vann" (og tallene vil avhenge av isotopsammensetningen til reagensene). Når det gjelder volum, vil tallene avhenge av trykket og temperaturen til reagensene og produktene. Av samme grunner er konsentrasjonene av reagenser og produkter i løsning ofte spesifisert i mol per liter, i stedet for gram per liter.
Stoffmengden er også et praktisk konsept innen termodynamikk. For eksempel er trykket til en viss mengde av en edelgass i en mottaker av et gitt volum, ved en gitt temperatur, direkte relatert til antall molekyler i gassen (gjennom den ideelle gassloven), ikke til dens masse.
Denne tekniske betydningen av begrepet "stoffmengde" må ikke forveksles med den generelle betydningen av "mengde". Sistnevnte kan referere til andre målinger som masse eller volum, i stedet for antall partikler. Det er forslag om å erstatte "mengde stoff" med termer som er lettere å skille fra hverandre, slik som enplethi og støkiometrisk mengde.IUPAC anbefaler at "stoffmengde" bør brukes i stedet for "antall mol", akkurat som mengden for masse ikke bør kalles "antall kilogram".


== Referanser ==