jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Feistein fyr

Feistein fyr er et fyr i Klepp kommune på Jæren. Fyret ligger på en holme ved Jærens rev, utenfor Borestranda og Selestranda.  Det er grunt rundt Feistein. Selv på stille dager kan sjøene reise seg ved holmen. Det blir fort drag. Derfor er det vanskelig å legge til med båt.  Stasjonen må sees i en sammenheng med både Obrestad fyr og Kvassheim fyr, som alle ble bygd for å lede trafikken trygt forbi jærkysten.  Feistein fyr ble opprettet i 1859.  Det ble automatisert og avfolket i 1989, og er fredet som kulturminne.


== Eksterne lenker ==
«Feistein fyr». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Sviland kapell

Sviland kapell er en langkirke fra 1913 i Sandnes kommune i Rogaland.
Byggverket er i tre og har 140 plasser.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Sviland kapell». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 434. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Sviland kapell». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Sviland kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Bokstaver.no om vigslingen i 1913
Vatneleiren kapell

Vatneleiren kapell er et kapell fra 1962 i Sandnes kommune, Rogaland fylke.
Kirken har 50 plasser.
Hellandsbygd kapell

Hellandsbygd kapell er en langkirke fra 1956 i Sauda kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er i tre og har 50 plasser.
Hellandsbygd kapell ble i 1956 bygd om fra bedehus til kapell. Kapellet har en møte- og aktivitetssal.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen, red. (1993). «Hellandsbygd kapell». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 415. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
«Hellandsbygd kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Clontarf

Clontarf er en gammel kystlandsby i Irland som i moderne tid har blitt en forstad til Dublin. Stedet er mest kjent for slaget ved Clontarf i 1014, der Brian Boru og Máel Sechnaill vant et avgjørende slag mot vikingene fra Dublin og deres allierte.
Den første kjente bosetningen på stedet er kjent fra det 12. århundre, og kan være noe eldre. Det irske navnet Cluain Tarbh betyr «Oksesletten». En herregård og en liten landsby lå på et lite høydedrag; herregården er nå Clontarf Castle Hotel. Den har blitt bygget om en rekke ganger, og den nåværende bygningen er for det meste fra det 19. århundre. Tårnet som står der er fra samme århundre, og er en kopi av et eldre tårn på eiendommen. Kirkeruinen ved siden av er fra midten av det 17. århundre. 
Det lå tidligere en øy utenfor Clontarf. Under pesten i 1650 flyktet folk dit, og den finnes på John Rocques' kart fra 1753. I det 19. århundre var den en stund et badested. Konstruksjonsarbeider i Dublins havn endret strømmene i området slik at øyen ble truet, og en stor storm i 1844 fjernet den helt fra kartet. 
I det 18. århundre oppstod en ny bosetning omkring en km øst for den opprinnelige landsbyen. Den ble kalt the Sheds («Skurene»), og var i hovedsak et sted hvor fattige fiskere og bønder bodde. Stedet ble merket av på sjøkart, men fikk aldri et eget navn. Da Den katolske kirke gjenetablerte seg i det 19. århundre ble sognekirken lagt til dette området, mens Church of Ireland holdt til i den eldre landsbyen. Dette førte til vekst og bedring av standarden, og etterhvert vokste den nye landsbyen seg større enn den gamle. Innen utgangen av det 19. århundre hadde de to vokst sammen til det moderne Clontarf, og området hadde blitt urbanisert. Det var først et feriested for rike Dublinboere, men ble raskt en forstad. Innen midten av det 20. århundre hadde Clontarf blitt innlemmet i Dublin, og stedet regnes nå med blant de indre forstedene.


== Eksterne lenker ==
(en) Clontarf, Dublin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Oscar Swahn

Oscar Gomer Swahn (født 20. oktober 1847 i Tanum, død 1. mai 1927) var en svensk skytter og sportsutøver. Han deltok i tre olympiske leker og vant flere olympiske medaljer.
Under OL 1908 vant han to gull og en bronse. Han var da 60 år, kun et år yngre enn den da eldste olympiske gullmedaljøren Joshua Millner. Fire år senere, under OL 1912 i Stockholm var han med på det svenske laget som vant gull i 100 meter løpende hjort og han vant også bronse individuelt. Med sine 64 år og 257 dager er han den eldste gullmedaljøren i OL. I en alder av 72 år var han den eldste deltakeren under OL 1920 i Antwerpen. Han tok sølv i dobbeltskudd løpende hjortkonkurransen og er dermed den eldste medaljøren gjennom tidene; 72 år og 279 dager. Han deltok ikke under OL 1924 i Paris på grunn av sykdom. Under samtlige olympiske lagkonkurranser som Oscar Swahn deltok i, 1908, 1912 og 1920 var også hans sønn Alfred Swahn med på laget. Alfred vant også to gull, en sølv og en bronsemedalje individuelt.


== OL-medaljer ==
1908  London –  Gull i skyting,  enkeltskudd løpende hjort
1908  London –  Gull i skyting, enkeltskudd løpende hjort, lagkonkurranse
1908  London –  Bronse i skyting, dobbeltskudd løpende hjort
1912  Stockholm –  Gull i skyting, enkeltskudd løpende hjort
1912  Stockholm –  Bronse i skyting, dobbeltskudd løpende hjort
1920  Antwerpen –  Sølv i skyting, dobbeltskudd løpende hjort, lagkonkurranse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oscar Swahn – Olympics.com 
(en) Oscar Swahn – Olympic.org 
(en) Oscar Swahn – Olympedia 
(en) Oscar Swahn – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Oscar Swahn – databaseOlympics.com (arkivert) 
(sv) Oscar Swahn – Sveriges olympiske komité 
(en) Oscar Swahn – ISSF
Saudasjøen kapell

Saudasjøen kapell er en langkirke fra 1973 i Sauda kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er i betong og har 260 plasser.
Vigslet i 1973 av biskop Hagesæther.
Kirkerommet er dekorert med skisser og malerier av Samuel Tveit.


== Eksterne lenker ==
«Saudasjøen kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Saudasjøen kapell – historisk fremstilling på hjemmesiden til Sauda kyrkjelyd
Sokndal kirke

Sokndal kirke er en laftet korskirke i Louis-seize-stil i Sokndal kommune i Rogaland fylke. Kirken ble oppført i 1803 og tatt i bruk før den var helt ferdig. Vigslingen fant sted først den 8. juli 1807. Kirken har rundt 600 sitteplasser.
Sentralt inventar som altertavle, prekestol og døpefont er fra 1600- og 1700-tallet. Nytt orgel (fra Reil) ble innviet i 1995. Kong Harald V var til stede da kirken feiret sitt 200-årsjubileum i 2003.Kirkegården ved kirken er ikke lenger i bruk, men holdes i hevd. Det er to gravplasser — Eikedal og Frøyland — noe lenger øst i Hauge tettsted på hver sin side av fylkesvei 44.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Sokndal kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 439. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
Sokndal kirkelige fellesråd om kirken
(no) «Sokndal kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Sokndal kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Ræge kapell

Ræge kapell var en langkirke fra 1940 i Sola kommune, Rogaland fylke. Byggverket var i tre og hadde 170 sitteplasser. Kirken ble opprinnelig kondemnert i 1960-årene, men var i kontinuerlig bruk fram til september 2009, da Ræge nye kirke ble vigslet og tatt i bruk. Ræge kapell ble revet i april 2010.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Ræge kapell». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 435. ISBN 82-75-27022-7.
Sola kapell

Sola kapell er en langkirke fra 1955 i stein som ligger på tidligere gården «Kirke Sola» i Sola kommune i Rogaland fylke. Kirken har 260 plasser 
Kapellet hører til den norske kirke og er administrativt en del av Tungenes prosti. 
Arkitekten bak kirkebygget var Gustav Helland. 
Kirkebygget har ført videre den religiøse arven fra Sola Ruinkirke og Tjora Kirke. I kapellet er det en altertavle fra 1600-tallet med våpenskjoldene til ekteparet Jørgen Kaas og Mette Banner.
Kirkegården rundt kirken har en avdeling for britiske soldater som falt under annen verdenskrig.
Kirkebygget skiftet navn fra Sola kirke til Sola kapell den 18.10.2020 da ny kirke i Sola sentrum ble vigslet og fikk navnet Sola kirke.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Sola kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 435. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Sola kapell». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Sola kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Sørnes kirke

Sørnes kirke er en arbeidskirke fra 1977 i Sola kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er i tegl og har 240 sitteplasser.Sørnes kirke huser også Ten Sing-koret Confession.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Sørnes kirke, Sola». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 434. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Sørnes kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
(no) Sørnes menighet
«Sørnes kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Tananger kirke

Tananger kirke er en murkirke fra 2002 i Sola kommune, Rogaland fylke. Kirken er et moderne kirkebygg som ble innviet 1. september 2002. Kirken ligger mellom Tananger Ring og Risavika Havnering rett ved siden av det eldre Tananger kapell. I denne kirken sitter man i en vifteform rundt alteret, dette skal være med på å fremheve fellesskapet.
Det var også en dødsulykke under oppførelsen av Tananger kirke, hvor en person omkom i august 2001.Veslemøy Nystedt Stoltenberg har utformet fondveggens glassmaleri. Tekstilkunstner Bjørg Marit Bjørnevik har utformet seil som henger sentralt i kirkerommet og interiørarkitekt Ewa Oudshoorn har designet liturgiske møbler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) «Tananger kirke». Kirkesøk. Den norske kirke.
Lalitpur (distrikt i Nepal)

Lalitpur er navnet på et av Nepals 75 administrative distrikter.
Lalitpur ligger i Sentralregionen, Bagmati Sone (se kart).  Hoveddelen av distriktet ligger innafor dalføret Katmandudalen, en mindre del ligger utafor.
Hovedstad i distriktet er Patan, en historisk by rett sør for Katmandu som i dag er vokst sammen med den større byen til et sammenhengende storbydistrikt. (Lalitpur blir også brukt som et alternativt navn på byen Patan.)
Lalitpur grenser mot Makwanpur i sør og vest, Katmandu i nord, Bhaktapur i nordøst og Kavrepalanchok i øst.
Arealet er 385 km². Av det er Patan 16 km². Lalitpur er Nepals nest minste distrikt.
Befolkninga i distriktet var i (2001) 337 785. I Patan by bodde 183 316 i 2005.
I distriktet er det 41 landsbyutviklingskomiteer og 1 bykommune. Bybefolkninga utgjør 48,3%.
Levealderen er 67,1 år. Barnedødelighet per 1 000 fødte er 40,1. 15,8% er uten tilgang til reint drikkevann. (Tall fra 2001.) Antall leger er 14 (2002).
Parbatiya-befolkninga utgjør 32,11%, dalit 2,57% og 26,2% er buddhister.
Urbefolkninga i distriktet er newarfolket (se egen artikkel), som fortsatt dominerer distriktene utafor Katmandu by og mange kvarterer inne i byen.
Distriktet har ei lang rekke berømte kulturminner som også er viktige turistattraksjoner. Mer om dem, se hovedartikler om Patan og Katmandudalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Lalitpur-distriktet
Kart med helsestatistikk (på engelsk)
Bhaktapur (distrikt)

Bhaktapur distrikt er et av Nepals 75 administrative distrikter.
Distriktet ligger i Sentralregionen, Bagmati Sone (se kart).  Hoveddelen av distriktet ligger innafor dalføret Kathmandudalen, en mindre del ligger utafor.
Distriktet grenser i nord mot Kathmandu, i sørøst mot Kavrepalanchok, og i sørvest mot Lalitpur.
Hovedstad i distriktet er den historiske byen Bhaktapur.
Areal er 119 km². Bhaktapur er Nepals minste distrikt.
Befolkninga i distriktet var i (2001) 225 461. I Bhaktapur by bodde 76 890 i 2005.
I distriktet er det 16 landsbyutviklingskomiteer og 2 bykommuner. Bybefolkninga er 53,4 %.
Levealderen er 71,3 år. Barnedødelighet pr. 1000 fødte er 24,0. Befolkning uten tilgang til reint drikkevann er 19,3 %. (Tall fra 2001.) Antall leger er 23 (2002).
Bhaktapur har Nepals høyeste levealder og laveste barnedødelighet.
Parbatiya-befolkninga er 28,97 %. Dalit er 2,16 %. Buddhister er 9,4 %.
Urbefolkninga i distriktet er newarfolket (se egen artikkel), som fortsatt dominerer distriktene utafor Kathmandu by og mange kvarterer inne i byen.
Distriktet inneholder ei lang rekke berømte kulturminner, bl.a. den svært godt bevarte middelalderbyen  Bhaktapur. Mer om det, se hovedartikkel om den og Kathmandudalen.
Distriktets nest største by, Madhyapur Thimi, ligger om lag 3 km vest for Bhaktapur.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bhaktapur District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kart over Bhaktapur-distriktet
Kart med helsestatistikk (på engelsk)
Austre Åmøy kapell

Austre Åmøy kapell er et kapell fra 1904 på Austre Åmøy i Stavanger kommune, Rogaland fylke.
Det fungerer som prekensted i Mosterøy menighet (sokn). Kapellet var frem til 01.01.2020 en del av  Vardeneset menighet (sogn).
Byggverket er i tre og har 120 plasser.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Austre Åmøy kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 447. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
Vardeneset menighet (offisiell side)
Stavanger kirkelige fellesråd
Menighetens egen nettside Arkivert 5. november 2017 hos Wayback Machine.
Varhaug gamle kirkegård

Varhaug gamle kirkegård er en kirkegård som ligger i havgapet på gården Varhaug i Hå kommune.  Kirkeplassen er fra mellomalderen.  Rundt 1200 ble trolig den første kirken reist her, og det er mye som tyder på at denne ble lagt på et gammel hedensk kultsted.  Flere forskjellige kirker har stått på kirkegården.  Den gamle kirken ble revet i 1905 og ny kirke ble bygget på Odland.  
Like utenfor kysten her var det et skipsforlis («Ingermanland») i 1842 som krevde 389 russiske liv.  De fleste ble begravet på Varhaug gamle kirkegård som er fredet.  Det er også reist et minnesmerke over russerne og «sjøfolk som her fikk sin grav».


== Varhaug kapell ==
I 1951 ble dagens kapell, Varhaug kapell, reist med de gamle kirkeklokkene fra 1791 i. Fabrikkeier Asbjørn Stueland fikk bygd dette kapellet. Senere testamenterte Guri Ånestad et beløp til legging av glaserte takpanner.  Kapellet er vel 15 m² stort, og har 14 jærstoler til å sitte på. Kapellet blir ofte brukt til vielser.
I 2003 ble kapellet brukt i innspillingen av musikkvideoen til Kaizers Orchestras sang Evig Pint fra albumet med samme navn.


== Eksterne lenker ==
Om Varhaug gamle kyrkegard, Hå kyrkjelege fellesråd
(en) Varhaug gamle kirkegård – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Varhaug gamle kirkegård». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Bekkefaret kirke

Bekkefaret kirke er en langkirke fra 1977 i Stavanger kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er i tegl og har 550 plasser. Else Marie Jakobsen laget i 1980 billedveven som er altertavle i kirken. Den heter «Jul/påske/allehelgenssøndag» og er 450x400 cm.


== Eksterne lenker ==
(no) «Bekkefaret kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Bekkefaret kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Menighetens egen nettside
Stavanger kirkelige fellesråd
Saariselkä (fjell)

Saariselkä (nordsamisk: Suoločielgi) er et fjellområde i Finland. Området ligger i Enare, Sodankylä og Savukoski kommune i Lappland, nær grensen til Russland. Mesteparten av Saariselkä ligger innenfor Urho Kekkonen nasjonalpark. Helt nordvest i området ligger landsbyen Saariselkä, en populær turistdestinasjon.
Saariselkä er en del av vannskillet mellom Østersjøen og Barentshavet. Elvene på nordsiden av Saariselkä renner ut i Barentshavet via elva Tuloma, men de på sørsiden drenerer til Bottenviken via Kemi älv. Flere av toppene er over 600 meter høye. De høyeste fjellene er Sokosti (718 moh.), Ukselmapää (698 moh.) og Vuomapää (689 moh.).Bergartene i fjellområdet, lapplandsgranulitt, ble dannet for cirka 1,9 milliarder år siden. Fjellene ble dannet for 30–50 millioner år siden gjennom forkastninger. Forkastningslinjene har blitt til elvedaler. Da innlandsisen smeltet bort for cirka 9 500 år siden etterlot den seg morener, grusåser, spylerenner og fjelldaler.


== Referanser ==
Døvekirken

Døvekirken kan sikte til flere menigheter.

Døvekirken i Bergen
Døvekirken i Møre
Døvekirken i Oslo
Døvekirken i Stavanger
Døvekirken i Trondheim
Døvekirken i Tromsø
Døvekirken i Vestfold
Gausel kirke

Gausel kirke er en kirke fra 1996 på Gausel i Stavanger kommune i Rogaland.


== Eksterne lenker ==
(no) «Gausel kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Menighetens egen nettside
Stavanger kirkelige fellesråd
Hillevåg kirke

Hillevåg kirke er en arbeidskirke i Stavanger kommune, Rogaland fylke. Kirken er oppført i to byggetrinn med vigsling 1. oktober 1961 og 28. mars 1993. Det er betong og tre i fasaden. Kirken har 240 sitteplasser.Altertavlen ble laget av Sverre Næsheim i 1961. Orgelet er bygget av Kaliff & Löthman og ble innviet den 12. mars 1995.Det er ikke kirkegård ved kirken.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Hillevåg kirke, Stavanger». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 447. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
Erling Jensen: Hillevåg kirke
(no) «Hillevåg kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Hillevåg kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Hillevåg menighet
Stavanger kirkelige fellesråd
Hundvåg kirke

Hundvåg kirke er en arbeidskirke fra 1983 på Hundvåg i Stavanger kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er i tegl og har 380 plasser.


== Historie ==
Hundvåg menighet ble utskilt fra Hetland menighet i 1974. Da ble også Buøy, Engøy, Sølyst og Grasholmen utskilt fra St.Petri menighet og lagt til Hundvåg.
Arbeidet med ny kirke til den nye menigheten var ikke ferdig ved utskillelsen, og grunnsteinen til den nye kirken ble ikke lagt ned før i november 1981. Deretter gikk byggingen av kirken relativt fort. Det ble feiret kranselag 1. september 1982, og 13. februar 1983 ble kirken vigslet av biskop Sigurd Lunde, som også hadde stått for grunnsteinnedleggelsen.


== Inventar ==
OrgelOrgelet kom på plass i 1986. Det er bygget av Jehmlich Orgelbau i Dresden i Tyskland.

LysglobeHundvåg kirke var den første kirken i Stavanger som fikk lysglobe. Den kom i 1986.

AlteretAlteret i Hundvåg kirke er blant annet lagd av en stor stein man har funnet på Hundvåg. Denne steinen mener man stammer fra Mariakirken som stod på Hundvåg på 1300-tallet. Dette alteret ble innviet av biskop Bjørn Bue i 1995.

SteinkorsI kirkerommet står det et stort steinkors. Dette korset er beskrevet i kilder fra svært langt tilbake i tid, men brakk i to på et tidspunkt. Korset ble først reist på en gravhaug på gården Husabø. Den øverste delen av korset forsvant, mens korsstammen ble brukt som dørhelle for en låve. Etter lang leting fant man i 1999 toppdelen nedgravd under gulvet i en liten låve like ved Krosshaug, der man mener korset stod opprinnelig. Korset ble så satt sammen og plassert i kirken. Korset har en fullstendig høyde i dag på 3,5 meter.


== Litteratur ==
Einar Dale og Jiri Havran (2008). «Hundvåg kirke». Kirker i Norge, bind 6: Modernismen. 1900-tallet. Oslo: ARFO. s. 246–249. ISBN 978-82-91399-12-6. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Hundvåg kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 446. ISBN 82-7527-022-7. 
Menighetsblad for Øyane, nr.1, 2008


== Eksterne lenker ==
Hundvåg menighet
Rogalands Avis om 25-årsjubileet i 2008
Gravde fram altertavle. Rogalands Avis om de gamle gjenstandene som nå står i Hundvåg kirke
(no) «Hundvåg kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Hundvåg kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Stavanger kirkelige fellesråd
Stokka kirke

Stokka kirke er en arbeidskirke fra 1974 i Stavanger kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er i tegl og har 250 plasser.


== Eksterne lenker ==
«Stokka kirke» i Mur nr 1 2003, pdf
"Stokka kirke" på Kirkesøk
Menighetens egen nettside
Stavanger kirkelige fellesråd
Sunde kirke

Sunde kirke er en arbeidskirke fra 1984 i Stavanger kommune, Rogaland fylke.
Byggverket er i betong og murstein og har 650 plasser.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Sunde kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 446. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Sunde kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Sunde kirke, Stavanger (Den norske kirke)
Sunde menighet
Tasta kirke

Tasta kirke er en arbeidskirke fra 1977 i Stavanger kommune, Rogaland fylke.


== Historie ==
5. august 1976 godkjente Kirkedepartementet at det skulle bli bygget kirke på Tasta og  allerede i september samme år, var grunnarbeidet til kirken i gang. Grunnmuren og underetasjen i kirken var ferdigstøpte til januar 1977, og 29. januar kom den nye biskopen i bispedømmet, Sigurd Lunde og nedla grunnsteinen i den nye kirken. Mye av arbeidet ble gjort på dugnad, og i mars dette året, anslo menighetsbladet at det var nedlagt dugnadsarbeid som tilsvarte en verdi på 200 000 kroner. I tillegg hadde man på dette tidspunktet samlet inn 400 000 kroner i pengestøtte. På begge disse områdene hadde man da nådd målet man satte seg.
Kirken ble vigslet første søndag i advent, 27. november. Den følgende uken ble det arrangert en «festuke» med blant annet gudstjenester, konserter, basar og menighetsfest.
Det er ikke kirkegård ved kirken.


== Litteratur ==
Livet. Tasta menighets blad, september 1976, side 4.
Livet. Tasta menighets blad, januar 1977, side 4.
Livet. Tasta menighets blad, mars 1977, side 4.
Livet. Tasta menighets blad, desember 1977, side 4-7.
Alf Henry Rasmussen (1993). «Tasta kirke, Stavanger». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 446. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Tasta kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Tasta kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Tasta menighet
Tjensvoll kirke

Tjensvoll kirke er en arbeidskirke fra 1978 i Stavanger kommune, Rogaland fylke.


== Menigheten blir opprettet ==
Tjensvoll menighet ble opprettet 1. januar 1967, etter at Stavanger, Hetland og Madla kommune ble slått sammen til en kommune i 1965. Kirkedepartementet bestemte da at det gamle Hetland sokn burde deles inn i fem nye prestegjeld, og Tjensvoll var ett av dem. Prestegjeldet bestod da av to menigheter, Tjensvoll og Stokka, som senere har blitt helt selvstendige fra hverandre.
Fra starten hadde man ikke egen kirke, og leide derfor foredragssalen på Solborg folkehøyskole fram til kirken stod klar i 1978.


== Byggingen av kirken ==


=== Første byggetrinn ===
Etter litt problemer med å finne en egnet tomt til kirken, falt menighetsrådet i 1973 ned på den tomten kirken står på i dag. Per Faltinsen fikk i oppdrag å tegne kirken, og i juni 1975 godkjente formannskapet i kommunen planene for kirken, og i 1976 ble det bestemt i bystyret at første byggetrinn skulle bygges, og det ble budsjettert til 4,2 millioner kroner. 27. januar 1977 satte biskop Sigurd Lunde i gang byggearbeidet.
4. mai 1978, på Kristi himmelfartsdag, ble kirken vigslet av biskop Lunde.


=== Andre byggetrinn ===
Andre byggetrinn var ferdig i 2003. Den nye delen er tegnet av Inger-Lise Faltinsen, datter av arkitekten som tegnet første trinn.


== Litteratur ==
«Tjensvoll kirke – vår historie» i Kirketorget nr. 2, 2008, utgitt av Tjensvoll menighet. s. 4-5.
Alf Henry Rasmussen (1993). «Tjensvoll kirke, Stavanger». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 445. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Tjensvoll kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Tjensvoll kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Tjensvoll menighet
Stavanger kirkelige fellesråd
Informationen zur Jehmlich Orgel