jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The Actors

The Actors er en irsk/tysk/britisk krim-komedie fra 2003, regissert av Conor McPherson, og med Michael Caine og Dylan Moran i hovedrollene. 
Filmen handler om O'Malley, en gammel skuespiller som klekker ut en plan der han skal lure mafiasjefen Barreller for gammel gjeld han skylder en annen kriminell. Sammen med Tom, en av sine mindre vellykkede kollegaer fra teateret, setter de ut i livet et skuespill der de gir seg ut for å være pengeinnkreverene til hun som har lånt ut pengene. Problemene startet når de virkelige pengeinnkreverene dukker opp, og Tom faller for Barrellers datter.


== Roller ==
Michael Caine .... O'Malley
Dylan Moran .... Tom
Michael Gambon .... Barreller
Lena Headey .... Dolores
Miranda Richardson .... Mrs. Magnani
Michael McElhatton .... Jock
Aisling O'Sullivan .... Rita
Ben Miller .... Clive
Abigail Iversen .... Mary


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Actors på Internet Movie Database 
(fr) The Actors på Allociné 
(nl) The Actors på MovieMeter 
(en) The Actors på AllMovie 
(en) The Actors på Rotten Tomatoes
Polarhumle

Polarhumle (Bombus arcticus Kirby (= Bombus polaris Curtis) ) er en humleart 


== Kjennetegn ==
Polarhumla har sort bryst. De første leddene på bakkroppen er sorte, mens resten av bakkroppen er rustrød, ofte mot det rosa. 


== Størrelse ==
Det er en stor humle. Målene kan variere, og særlig lengden er unøyaktig da bakkroppen kan trekkes sammen eller strekkes ut. Radial cellen er 4,64 mm (4,25-4,90 mm)


== Bolet ==
Bolene er heller små eller av middels størrelse og er funnet både over og under jorden. Humlen er en pocket-maker. Vi har ikke mange kjente bolfunn i Norge.


== Utbredelse ==
Har tilnærmet samme utbredelse som stor fjellhumle. Den påtreffes i fjellstrøkene i Sør-Norge, men lenger nordover i Nord-Norge krabber den ned til kysten og helt ut på øyene i skjærgården.


== Litteratur ==
Løken, Astrid. 1985. Humler, tabeller til norske arter (nøkkel for å bestemme arter). Norsk entomologisk forening. (Norske Insekttabeller; 9). 39 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) polarhumle i Encyclopedia of Life 
(en) polarhumle i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) polarhumle hos Dyntaxa 
(en) polarhumle hos Fauna Europaea 
(en) polarhumle hos ITIS 
(en) polarhumle hos NCBI 
(en) Kategori:Bombus polaris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bombus polaris – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norske Insekttabeller; 9 Løken, Astrid. 1985. Humler, tabeller til norske arter (nøkkel for å bestemme arter). Norsk entomologisk forening. (Norske Insekttabeller; 9). 39 sider.
Bombus polaris hos itis.gov
Bombus bumbelbees of the world hos Natural History Museum
Radialcelle

Radialcellen er en stor celle på humlevingen som brukes til å beskrive størrelsen på humler da dette er et mål som er lett å måle og har vist seg å være et pålitelig mål for humlenes størrelse. Man kan bruke en lupe med måleokular, eller et godt skyvelær til å måle lengden.Imidlertid er den lengden som er brukt Radiallengden Ra.L., lengden fra starten av radialcellen til en liten vene eller tverribbe i overkant av den første cubitalcellen CU1 på figuren.
Fordi humlekroppen har mange ledd, som kan strekkes og bøyes, kan humlenes lengde variere etter hvor mye bakkroppen er strekt ut eller trukket sammen, og hodets posisjon. Her er det lett å bomme med 4-5 millimeter eller mer. Radialcellen derimot har konstant lengde i hele humlens voksne liv. Ra.L. har klare avgrensninger, og er således lett å måle svært nøyaktig og gir en klar indikasjon på humlens størrelse. 


== Se også ==
Humler
William Christopher

William Christopher (født 30. oktober 1932 i Evanston i Illinois, død 31. desember 2016 i Pasadena i USA) var en amerikansk skuespiller, best kjent for sin rolle som fader Mulcahy i TV-serien M*A*S*H og i spin-off-serien AfterMASH, og som menig Lester Hummel i Gomer Pyle, U.S.M.C.


== Utdanning ==
Etter New Trier High School i Winnetka, Illinois fortsatte han på Wesleyan University i Middletown, Connecticut i 1954. Han ble uteksaminert i drama og drev også med fekting, fotball, synging og opptrådte på ulikt vis.


== Karriere ==
Etter en rekke ulike roller avanserte Christopher til roller i flere off-Broadway, som for eksempel The Hostage på One Sheridan Square. Debuten på Broadway var Beyond the Fringe. Christopher forlot scenen i New York til fordel for TV-produksjoner i Hollywood, der han hadde roller i The Andy Griffith Show, Death Valley Days, The Patti Duke Show og The Men from Shiloh. Han hadde også roller i Gomer Pyle, U.S.M.C., That Girl og Hogan's Heroes.
I 1972 erstattet Christopher skuespilleren George Morgan i rollen som fader Mulcahy i M*A*S*H. Morgan deltok kun i pilotepisoden. Da serien var over deltok Christopher i fortsettelsesserien AfterMASH som fulgte tre av figurene fra M*A*S*H i tiden etter Koreakrigen. Serien ble kansellert etter to sesonger.
Etter M*A*S*H hadde Christopher gjesteopptredener i flere TV-program og serier, blant annet Mad About You i 1998 og Murder, She Wrote. Christopher fortsatte å jobbe innenfor teater, inkludert en teaterturne i USA midt på 90-tallet med Jamie Farr der han spilte Neil Simons The Odd Couple.
Christopher har også hatt filmroller, så som i The Fortune Cookie, The Private Navy of Sgt. O'Farrell, The Shakiest Gun in the West, With Six You Get Egg Roll og Hearts of the West. Innenfor TV har han blant annet vært innom The Movie Maker, The Perils of Pauline og For the Love of It.


== Privat ==
Han møtte sin kone, Barbara O'Connor, på en blind date. De giftet seg i 1957 og adopterte to sønner, John og Ned. Christopher brukte mye av sin tid med organisasjonen National Autistic Society fordi sønnen Ned er autist. I 1989 skrev han og hans kone boka Mixed Blessings som handler om erfaringene med å ha et barn med autisme.
Christopher ble diagnostisert med krefttypen småcellet karsinom i 2015. Han døde i sitt hjem 31. desember 2016, på dagen ett år etter M*A*S*H-kollega Wayne Rogers.


== Bibliografi ==
William Christopher; Barbara Christopher (1989). Mixed blessings (engelsk). Abingdon Press. ISBN 9780687270842. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) William Christopher på Internet Movie Database 
(en) William Christopher på AllMovie 
(en) William Christopher hos The Movie Database 
(en) William Christopher hos Behind The Voice Actors 
(en) Biography for William Christopher – Biografi på Turner Classic Movies sitt nettsted
Larry Linville

Lawrence Lavon Linville (født 29. september 1939 i Ojai i California i USA, død 10. april 2000 i New York) var en amerikansk skuespiller, kjent for sin rolle som den arrogante og obsternasige major Frank Burns i TV-serien M*A*S*H. 
I sterk kontrast til den egoistiske og gjerrige Frank, var Linville selv en av de best likte skuespillerne blant sine kolleger. Han signerte opprinnelig på en femårskontrakt, og ble tilbudt en to års fornyelse, men han avviste tilbudet. Linville var blitt lei av å spille den stadig samme negative rollen, særlig ettersom Franks kjæreste Hot Lips Houlihan, spilt av Loretta Swit, hadde brutt med ham. Selv på Hot Lips' verste viste hun mer medmenneskelighet enn Frank.Linville var gift fire ganger, med henholdsvis Vana Tribbey, Kate Geer, Melissa Gallant og Deborah Guydon. Han fikk ett barn, Kelly Linville (født 1970). 
Larry Linville spilte i tilsammen 28 filmer og TV-serier. Han hadde også mange gjesteroller, blant annet i Murder, She Wrote, Fantasy Island, The Love Boat og Mannix. Han hadde også en rolle i Mission:Impossible. I TV-filmen The Night Stalker spilte han lege. Etter M*A*S*H spilte han Crazy General, sammen med Edward Winter i TV-serien Misfits. 
Linville døde av lungebetennelse i New York etter komplikasjoner fra en kreftoperasjon i en alder av 60.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Larry Linville på Internet Movie Database 
(sv) Larry Linville i Svensk Filmdatabas 
(fr) Larry Linville på Allociné 
(en) Larry Linville på AllMovie 
(en) Larry Linville hos Turner Classic Movies 
(en) Larry Linville hos The Movie Database 
(en) Larry Linville hos Internet Broadway Database 
(en) Larry Linville hos Internet Broadway Database 
Larry Linville Timeline
Loretta Swit

Loretta Swit (født 4. november 1937 i Passaic i New Jersey) er en amerikansk skuespiller, mest kjent for sin rolle som major Margaret «Hot Lips» Houlihan i TV-serien M*A*S*H.
Swit kom til Hollywood i 1970 og hadde roller i ulike TV-serier som Gunsmoke, Hawaii-Five O og Mannix. 
Swits stjernerolle ble imidlertid rollen som «Hot Lips» i M*A*S*H, en rolle hun arvet fra Sally Kellerman som spilte «Hot Lips» i filmen M*A*S*H.
Sammen med Alan Alda, Jamie Farr og William Christopher spilte hun i alle de elleve sesongene av M*A*S*H og er sammen med Alan Alda den eneste som spilte både i første og siste episode av serien. Hun har mottatt to Emmy-priser for sin rolle.
Swit har også hatt gjesteroller i serier som Hawaii-Five O, The Love Boat, Pyramid og Hollywood Squares. 
I 1981 spilte Swit Cagney i TV-film-piloten til detektivserien Cagney & Lacey. En antar at det har henne som inspirerte Jim Henson til å lage Miss Piggy. Swit fikk sin stjerne på Hollywood Walk of Fame i 1989.
Loretta er datter av polske innvandrere og giftet seg med Dennis Holahan i 1983 til et ekteskap som varte til 1995. Hun var den første fra M*A*S*H-skuespillerne som besøkte Sør-Korea, noe som skjedde i forbindelse med arbeidet på dokumentarfilmen «Korea, the Forgotten War». 


== Filmografi ==
Stand Up and Be Counted (1972)
Freebie and the Bean (1974)
Race with the Devil (1975)
S.O.B. (1981)
The Best Christmas Pageant Ever (1983)
Beer (1985)
Whoops Apocalypse (1986)
A Killer Among Friends (1992)
Forest Warrior (1996)
Beach Movie (1998)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Loretta Swit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Loretta Swit – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Loretta Swit på Internet Movie Database 
(sv) Loretta Swit i Svensk Filmdatabas 
(fr) Loretta Swit på Allociné 
(en) Loretta Swit på AllMovie 
(en) Loretta Swit hos The Movie Database 
(en) Loretta Swit hos Internet Broadway Database 
(en) Loretta Swit hos TV.com
Harry Morgan

Harry Morgan (født Harry Bratsberg 10. april 1915 i Detroit i Michigan, død 7. desember 2011 i Brentwood i Los Angeles i California) var en amerikansk skuespiller med svenske og norske aner. Han er kjent for sin rolle som leirkommandant oberst Sherman T. Potter i TV-serien M*A*S*H.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Harry Bratsberg var sønn av den svenskættede Hannah og den norskættede Henry Bratsberg, Han hadde sin oppvekst i Muskegon i Michigan, der hag tok eksamen fra Muskegon High School i 1933. Han tok senere sikte på en juridisk utdannelse, men under studiene på University of Chicago begynte han å spille i interne  teaterforestillinger der i 1935.


=== Skuespiller ===
Harry Morgan debuterte med dette navnet i filmen To the Shores of Tripoli (1942). Senere brukte han Henry «Harry» Morgan og til slutt Harry Morgan for å ikke bli forvekslet med komikeren Henry Morgan.
Morgan hadde roller i filmer som Dragonwyck (1946), The Glenn Miller Story (1953), Inherit the Wind (1960), Vi vant Vesten (1962), Frankie and Johnny (1966) og Support Your Local Sheriff (1969). Blant TV-rollene var Pete i Pete and Gladys (1960–1962), politibetjent Bill Gannon, Joe Fridays partner i Dragnet (1967–1970).
Morgan spilte en liten rolle i M*A*S*H allerede i tredje sesong, i episoden «The General Flipped at Dawn» som en halvsprø general som vil flytte M*A*S*H-enheten nærmere fronten. Fra og med fjerde sesong spilte Morgan rollen som leirkommandant oberst Sherman T. Potter og erstattet McLean Stevenson som hadde forlatt serien. Potter var en karrieremilitær og ble en svært godt likt oberst og nærmest som en far for enheten 4077. Han fikk i 1980 en Emmy for sin rolle i M*A*S*H. Morgan fortsatte i rollen som Potter i den kortlivede spin-off serien AfterMASH.
I 1987 spilte Morgan på nytt rollen som Bill Gannon i filmen Dragnet en komedie skrevet av Dan Aykroyd som også spilte sammen med blant annet Tom Hanks og Christopher Plummer.
Morgan lånte stemmen til en episode av The Simpsons. Han regisserte også flere TV-serier, inklusive to episoder av The Alfred Hitchcock Hour og ni episoder av M*A*S*H.
Morgan var gift to ganger, først med Eileen Detchon fra 1940 til hun døde i 1985, og fra 1998 med Barbara Bushman Quine. Han fikk fire sønner med sin første kone, Christopher, Charles, Paul og Daniel (som døde 1989).


== Filmografi (utvalg) ==

1943 – Dommer Lynsj


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harry Morgan på Internet Movie Database 
(sv) Harry Morgan i Svensk Filmdatabas 
(da) Harry Morgan på Filmdatabasen 
(da) Harry Morgan på Filmdatabasen 
(fr) Harry Morgan på Allociné 
(en) Harry Morgan på AllMovie 
(en) Harry Morgan hos Turner Classic Movies 
(en) Harry Morgan hos The Movie Database 
(en) Harry Morgan hos Internet Broadway Database 
(en) Harry Morgan hos Internet Broadway Database
Mike Farrell

Michael Joseph «Mike» Farrell jr. (født 6. februar 1939 i St. Paul i Minnesota) er en amerikansk skuespiller, kjent for sin rolle som legen B.J. Hunnicutt i TV-serien M*A*S*H som han spilte fra 1975 til 1983. I de siste årene har Farrell spilt i TV-serien Providence.
Farrells karriere i M*A*S*Hinkluderte manus til fem episoder og regien til fire. Han har også jobbet som produsent innen både TV og film.
Farrell var aktivist og jobbet for Human Rights Watch og støttet langsiktig hjelpeinnsats for å forhindre hjemløshet og sult. Han har vært tillitsvalgt for skuespillere og har støttet andre fagforeninger.
Farrell gav stemmen til Jonathan Kent i serien Superman: The Animated Series (1996) med Shelley Fabares (hans kone) som Martha Kent. Han har hatt gjesteroller i blant annet Murder, She Wrote, Justice League, Matlock og Mannix. 
Farrell giftet seg med skuespiller Judy Farrell i 1963, et ekteskap som varte til 1983. De har to barn sammen, Michael og Erin. Farrell giftet seg 31. desember 1984 med skuespiller Shelley Fabares.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mike Farrell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mike Farrell – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mike Farrell på Internet Movie Database 
(sv) Mike Farrell i Svensk Filmdatabas 
(da) Mike Farrell på Filmdatabasen 
(da) Mike Farrell på Scope 
(fr) Mike Farrell på Allociné 
(en) Mike Farrell på AllMovie 
(en) Mike Farrell hos The Movie Database 
Critical article on Farrell's involvement in left-wing politics
Death Penalty Focus
Channel 4

Channel 4 er en britisk TV-kringkaster. Kanalen ble opprettet etter en avgjørelse fra Det britiske parlamentet som et supplement til de allerede eksisterende kanalene. Kanalen startet sine sendinger 2. november 1982, to år etter at avgjørelsen ble tatt. Kanalen skulle drives av et styre oppnevnt av Office of Communications i samarbeid med Ministry for Culture, Media and Sport. På samme måte som BBC, må den også fungere som allmennkringkaster ved å sende publikumsinformasjon og drive skolefjernsyn. Kanalen blir sendt i England, Skottland og Nord-Irland. I Wales har de en lokal variant, S4C, som sender Channel 4-programmer sammen med programmer på walisisk. I Irland sendes den på kabel. 


== Historie ==
Mellom starten i 1982 og frem til 1990 ble kanalen styrt av Independent Broadcasting Authority. Disse tok seg av salg av reklame på kanalen, og sørget samtidig at kanalen ikke kom i konflikt med ITV. Kanalen skulle være et alternativ til det allerede eksisterende tilbudet, og henvendte seg ofte til minoritetsgrupper som ble oversett av andre. Samtidig beveget kanalen seg på grensen til hva som ble regnet som anstendig. Kanalen ble mål for flere kampanjer, men presset frem en liberalisering av hva som kunne vises på TV. 
Channel 4 var en av de første kanalene som ikke produserte noen programmer selv. Alle programmene på kanalen var produsert av andre aktører, men ble finansiert, sendt og distribuert av kanalen. Samtidig ble den den første kanalen som satt sitt navn på ikke-egenproduserte produkter, med plaketter på begynnelsen eller slutten av programmet om at programmet var produsert for Channel 4. I tillegg finansierte kanalen en rekke uavhengige spillefilmer.I 1990 førte en lovendring til at Channel 4 måtte omorganiseres, og selskapet ble gjort om til et offentlig selskap styrt av et styre delvis utnevnt av det nyopprettede Independent Television Commission. Hovedmålsettingen med kanalen ble opprettholdt, men de måtte nå styre sitt eget reklamesalg. Kanalen var sikret en minimumsinntekt gjennom en forsikringsordning. Denne omorganiseringen førte til at kanalen nå satset på et bredere publikumsnedslagsfelt. De begynte å sende mange amerikanskproduserte serier i beste sendetid, som Venner for livet og Akutten, i tillegg til realityserier som Big Brother og mer sport. Endringene førte til at seerandelen til kanalen steg kraftig.
Channel 4 begynte også å sende betalkanaler som sendte film og sport. I 2002 ble imidlertid  deres filmproduksjonsselskap FilmFour nedlagt grunnet lengre tids tap, til tross for tidligere suksesser som Trainspotting og Fire bryllup og en gravferd.Delvis som en reaksjon på kanalens nye retning, ble The Communications Act 2003 vedtatt. Loven skulle få kanalen til å vise innovasjon og kreativitet, appellere til et flerkulturelt samfunn og produsere flere undervisningsprogram.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Channel 4 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Slaget ved Zama

Slaget ved Zama – det avgjørende slaget i den andre puniske krig – sto den 19. oktober 202 f.Kr. Slaget ble utkjempet ved Zama, i nærheten av Karthago, og sto mellom punerne ledet av Hannibal og deres allierte samt leiesoldater, og romere ledet av Scipio Africanus og romernes numidiske allierte.


== Bakgrunn ==

En hær ledet av Hannibal hadde i femten år herjet romernes territorium i Italia. De romerske arméer hadde store problemer med å slå Hannibal i slag i Italia, så Scipio Africanus foreslo derfor overfor senatet at krigen skulle bringes over til punernes hjemmebane i Nord-Afrika. På tross av laber støtte i senatet fikk Scipio mandat til å gjøre dette.
I Nord-Afrika begynte Scipio felttoget med en beleiring av Utica uten suksess. Etter å ha overvintret i Afrika vant Scipio slaget ved Bagbrades, og tvang dermed den karthagenske ledelsen til å kalle Hannibal hjem fra Italia. Hannibal organiserte en ny armé i Afrika, men da numidierne gikk over til å støtte Roma fremfor Karthago, fikk Scipio tro på at krigen kunne vinnes til tross for at Hannibal hadde stablet en ny armé på beina.


== Slaget ==
Slaget begynte med et frontalangrep med de karthagenske elefantene, men mange av elefantene fikk panikk og snudde. Resten av elefantene løp i mellomrommene mellom de romerske maniplene og gjorde liten skade.
Det numidiske og romerske kavaleriet gikk nå til angrep på Hannibals kavaleri på begge flanker. Det karthagenske kavaleriet var allerede dårlig organisert på grunn av panikken blant elefantene og måtte gi etter for det romerske/numidiske angrepet. Karthagenernes kavaleri flyktet nå vekk fra slagmarken, med romerne og numidierne hakk i hel.
Samtidig foregikk det heftige kamper i sentrum, der de to sidenes infanteri sto mot hverandre. Ingen av partene fikk overtaket, men da Hannibal etterhvert satte inn sine veteraner fra felttoget i Italia som hittil hadde vært holdt i reserve, så situasjonen stygg ut for romerne. Heldigvis for Scipio vendte det romerske og numidiske kavaleriet tilbake til slagmarken, og da disse angrep karthagenerne i ryggen og på begge flanker brøt de karthagenske linjene sammen, og de ble slaktet ned i stort antall.


== Etterspill ==
Hannibal selv unnslapp med nød og neppe slaget og flyktet til Karthago via Hadrumetun ved kysten. Her anbefalte han ledelsen i Karthago å slutte fred med Roma, da krigen ikke kunne fortsette. Det karthagenske senatet bad så romerne om fred, en fred Karthago fikk på svært dårlige betingelser.
Karthagos dager som stormakt i det vestlige Middelhav var etter dette talte. Republikken Roma derimot var blitt den dominerende makten i området.


== Se også ==
Andre punerkrig
Liste over slag


== Eksterne lenker ==
(en) Battle of Zama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Enhedslisten

Enhedslisten – De Rød-Grønne, oftest bare Enhedslisten (EL), er et sosialistisk og grønt politisk parti i Danmark. Partiet er det mest venstreorienterte i Folketinget, hvor det har 14 mandater. Partiet ble dannet i 1989 som en valgallianse mellom Venstresocialisterne, Danmarks Kommunistiske Parti og Socialistisk Arbejderparti, men gradvis ble det et eget parti. Enhedslisten har støttet Folkebevægelsen mod EU ved valg til Europaparlamentet.
Uttalte merkesaker for partiet er å åpne for mer innvandring, øke sosiale ytelser til blant andre arbeidsløse, styrke offentlige helsetjenester og fjerne støtte til private helsetjenester og -forsikringer, samt øke skatter og avgifter, for eksempel på olje, aksjehandel og utenlandske selskaper i Danmark. Partiet har også satt seg som mål å skape 56 000 «grønne» arbeidsplasser.På stemmesedlene benytter partiet bokstaven «Ø». Offisielt har ikke partiet noen ungdomsorganisasjon, men har en samarbeidsavtale med Socialistisk UngdomsFront. Enhedslisten har som det eneste partiet i Folketinget ingen formann. I stedet har man en kollektiv ledelse. Stine Brix er parlamentarisk leder. De siste årene har imidlertid Johanne Schmidt-Nielsen, partiets politiske ordfører 2009-16, stått frem som en stadig mer markert lederskikkelse. Hun var partiets frontfigur i valgkampen i 2011, og tilskrives mye av æren for partiets store fremgang ved dette valget. Pernille Skipper ble ny politisk ordfører i maj 2016.Partiet utgir medlemsbladet Rød+Grøn.


== Organisasjon ==
Medlemsutvikling 1992–2014


== Historie ==
Enhedslisten kom første gang inn på Folketinget i 1994 med seks mandater. Ved valget i 1998 fikk de fem mandater, og ved valget i 2001 fire mandater. Ved valget i 2005 oppnådde partiet en fremgang på to mandater til i alt seks. I 2007 fikk de fire mandater, og partiets medlemmer av Folketinget i denne perioden var Line Barfod, Per Clausen, Johanne Schmidt-Nielsen og Frank Aaen.
Ved valget i 2011 tredoblet partiet stemmeoppslutningen og antall mandater. Enhedslisten endte opp med en folketingsgruppe på 12 medlemmer. Det ble et av partiene Danmarks nye sosialdemokratiske regjering måtte basere seg på støtte fra. I folketingsgruppen inngår Johanne Schmidt-Nielsen, Christian Juhl, Per Clausen, Frank Aaen, Pernille Skipper, Rosa Lund, Stine Brix, Jørgen Arbo-Bæhr, Finn Sørensen, Henning Hyllested, Lars Dohn og Nikolaj Villumsen.
I lokalpolitikken hadde partiet et gjennombrudd i 2013. Ved kommune- og regionvalgene økte partiets stemmetall på landsbasis fra 2,3 til 6,9 prosent. I København fikk Enhedslisten 19,5 prosent av stemmene og ble det nest største partiet. Ved dette valget fikk Enhedslisten inn 119 representanter fordelt på 79 kommuner og ble representert i alle Danmarks regioner.


== Valghistorikk ==
Folketingsvalg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Enhedslisten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons