jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sildrefamilien

Sildrefamilien (Saxifragaceae) er en plantefamilie som i APG III-systemet regnes til ordenen Saxifragales.
Alle arter som nå regnes til familien er urter. De aller fleste er utbredt i de arktiske og tempererte strøkene på den nordlige halvkule, men noen få finnes i sørlige Sør-Amerika samt i Andes og andre tropiske fjellområder. I Norge vokser arter fra tre slekter, maigullslekta (Chrysosplenium), sildreslekta (Saxifraga) og stjernesildreslekta (Micranthes). Mange av artene i familien dyrkes som hageplanter.
Familien omfatter to underfamilier, Saxifragoideae med én slekt, Saxifraga, og Heucheroideae med ca. 30 slekter. Saxifragoideae vokser hovedsakelig i Arktis og i høyfjellet lenger sør, mens de fleste artene i Heucheroideae er utbredt i tempererte strøk. Blomstene hos Micranthes og Saxifraga er svært like, men molekylærgenetiske studier har ført til artene i Micranthes er flyttet fra Saxifraga til en egen slekt i Heucheroideae.
Saxifragaceae ble tidligere brukt som et «oppsamlingstaxon» med mange arter som var vanskelig å plassere, men som egentlig tilhører andre grupper. I APG III-systemet er for eksempel jåblomslekta (Parnassia) flyttet til spolebuskfamilien (Celastraceae), Vahlia til en egen familie og de chilenske slektene Francoa og Tetilla til Francoaceae. Buskene i ripsslekta (Ribes) er utvilsomt nært beslektet med sildrefamilien og ble tidligere regnet hit. Fra og med Cronquist-systemet (1981) regnes de til en selvstendig familie, Grossulariaceae. 


== Kilder ==
«Saxifragaceae». APWEbsite. Besøkt 15. oktober 2015. 
D.E. Soltis m.fl. (2001). «Elucidating deep-level phylogenetic relationships in Saxifragaceae using sequences for six chloroplastic and nuclear DNA regions». Annals of the Missouri Botanical Garden. 88 (4): 669–693. ISSN 0026-6493. JSTOR 3298639. doi:10.2307/3298639. 
J. Deng m.fl. (2015). «Phylogeny, divergence times, and historical biogeography of the angiosperm family Saxifragaceae». Mol. Phylogenet. Evol. 83: 86–98. ISSN 1055-7903. PMID 25479063. doi:10.1016/j.ympev.2014.11.011. 


== Eksterne lenker ==

(en) sildrefamilien – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) sildrefamilien i Encyclopedia of Life 
(en) sildrefamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) sildrefamilien hos Artsdatabanken 
(sv) sildrefamilien hos Dyntaxa 
(en) sildrefamilien hos Fossilworks 
(en) sildrefamilien hos ITIS 
(en) sildrefamilien hos NCBI 
(en) sildrefamilien hos The International Plant Names Index 
(en) sildrefamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Saxifragaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Spireafamilien

Spireafamilien har tradisjonelt vært en familie eller underfamilie av blomsterplanter i rosefamilien. Systematikken i denne underfamilien har endret seg flere ganger i løpet av 1900-tallet etterhvert som mer detaljerte studier er blitt utført. Spireafamilien slik den var definert før 2007 er en parafyletisk gruppe, og representerer et primitiv utviklingstrinn av roseplanter. For å bøte på det har flere forskere definert en bredere underfamilie som omfatter både spireafamilien, Maleae (planter som epler, pærer og granateple) og steinfrukter (inkludert mandler og plommer). En slik utvidet underfamilie blir kalt Amygdaloideae under den International Code of Botanical Nomenclature.Den tradisjonelle spireafamilien er busker. De fleste har enkle blader, men slektene Aruncus og Sorbaria har sammensatte blader. Det er vanligvis 2-5 fruktblader. De fleste slekter som tradisjonelt er plassert i spireafamilien produsere blomster med forskjellige belgkapsler som under modningen danner sammensatte frukter. Etter tradisjonell klassifikasjon plasseres følgende slekter i gruppen:
Aruncus
Eriogynia
Euphronia
Exochorda
Gillenia
Holodiscus
Kageneckia
Lindleya
Neillia
Physocarpus
Quillaja
Sibiraea
Spiraea
Spiraeanthus
Sorbaria
Stephanandra
Vauquelinia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) spireafamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Amygdaloideae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Amygdaloideae

Amygdaloideae er en underfamilie i rosefamilien.
Artene er for det meste busker og trær, men det er også noen få urter, som skogskjegg. De er hovedsakelig utbredt i de tempererte strøkene på den nordlige halvkule, men finnes også i fjellene i tropene og i de tempererte delene av Sør-Amerika. Mange av artene er viktige pryd- og nytteplanter som eple, pære, kirsebær, plomme, mandel og spirea. Plantene i gruppen inneholder cyanogene glykosider og sorbitol.
Rosefamilien er tradisjonelt blitt delt i fire underfamilier. En av disse var «steinfruktfamilien» Prunoideae (Prunaceae eller Amygdalaceae). Fylogenetiske studier viser at Prunoideae i tradisjonell forstand er en delgruppe av den gamle underfamilien Spiraeoideae. «Kjernefruktfamilien» Pyrinae (Maloideae eller Pomoideae) viste seg å være en annen delgruppe. Alle arter fra de gamle underfamiliene Spiraeoideae, Prunoideae og Pyrinae er nå samlet i underfamilien Amygdaloideae. Den nye, mer omfattende underfamilien blir av og til kalt Spiraeoideae.
Antatte slektskapsforhold i Amygdaloideae er vist i kladogrammet nedenfor.


== Litteratur ==
D. Potter m.fl. (2007). «Phylogeny and classification of Rosaceae» (PDF). Plant Syst. Evol. 266 (1–2): 5–43. ISSN 1615-6110. doi:10.1007/s00606-007-0539-9. 
«Rosaceae». APWEbsite. Besøkt 15. mai 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Steinfruktfamilien hos NCBI 
(en) Steinfruktfamilien hos The International Plant Names Index 
(en) Steinfruktfamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Amygdaloideae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Amygdaloideae – detaljert informasjon på Wikispecies
Fiolfamilien

Fiolfamilien (Violaceae) er en plantefamilie i ordenen Malpighiales. Den omfatter ca. 800 arter fordelt på 23 planteslekter. Fiolene er de desidert mest kjente medlemmene av denne familien, med arter som for eksempel stemorsblomst.


== Kjente slekter ==
Fiolslekten (Viola)


== Eksterne lenker ==
(en) fiolfamilien – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) fiolfamilien i Encyclopedia of Life 
(en) fiolfamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) fiolfamilien hos Artsdatabanken 
(sv) fiolfamilien hos Dyntaxa 
(en) fiolfamilien hos Fossilworks 
(en) fiolfamilien hos ITIS 
(en) fiolfamilien hos NCBI 
(en) fiolfamilien hos The International Plant Names Index 
(en) fiolfamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Violaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Bergflettefamilien

Bergflettefamilien eller eføyfamilien, tidvis kalt ginsengfamilien  (vitenskapelig navn Araliaceae) er en plantefamilie i ordenen Apiales. Den omfatter ca. 700 arter fordelt på 49 planteslekter.


== Eksterne lenker ==
(en) Bergflettefamilien – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Bergflettefamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Bergflettefamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Bergflettefamilien hos Artsdatabanken 
(sv) Bergflettefamilien hos Dyntaxa 
(en) Bergflettefamilien hos Fossilworks 
(en) Bergflettefamilien hos ITIS 
(en) Bergflettefamilien hos NCBI 
(en) Bergflettefamilien hos The International Plant Names Index 
(en) Bergflettefamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Araliaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
MOBOT – beskrivelse av familien.
Fagerblomstfamilien

Fagerblomstfamilien (Gesneriaceae) er en plantefamilie i ordenen Lamiales. Den omfatter ca. 2000 arter fordelt på 140 planteslekter. Flere kjente potteplanter hører til fagerblomstfamilien, blant annet Saintpaulia og Gloxinia.


== Kjente slekter ==
Columnea
Gesneria
Gloxinia
Saintpaulia
Streptocarpus


== Eksterne lenker ==
(en) Fagerblomstfamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Fagerblomstfamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Fagerblomstfamilien hos Artsdatabanken 
(en) Fagerblomstfamilien hos Fossilworks 
(en) Fagerblomstfamilien hos ITIS 
(en) Fagerblomstfamilien hos NCBI 
(en) Fagerblomstfamilien hos The International Plant Names Index 
(en) Fagerblomstfamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Gesneriaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gesneriaceae – detaljert informasjon på Wikispecies
Gaukesyrefamilien

Gaukesyrefamilien (Oxalidaceae) er en plantefamilie i ordenen Oxalidales. Den omfatter ca. 875 arter fordelt på 3 planteslekter. Familien Averrhoaceae ble tidligere regnet til gaukesyrefamilien, men regnes nå som egen familie.


== Kjente slekter ==
Gaukesyre (Oxalis)


=== Kjente arter ===
Gaukesyre (Oxalis acetosella)


== Eksterne lenker ==
(en) Gaukesyrefamilien – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Gaukesyrefamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Gaukesyrefamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gaukesyrefamilien hos Artsdatabanken 
(sv) Gaukesyrefamilien hos Dyntaxa 
(en) Gaukesyrefamilien hos Fossilworks 
(en) Gaukesyrefamilien hos ITIS 
(en) Gaukesyrefamilien hos NCBI 
(en) Gaukesyrefamilien hos The International Plant Names Index 
(en) Gaukesyrefamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Oxalidaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Averrhoaceae

Averrhoaceae er en plantefamilie i ordenen Oxalidales som omfatter tre slekter. 
Familien mangler et norsk navn, men stjernefruktfamilien er foreslått. 
Stjernefrukt, også kalt carambole, er familiens mest kjente art. 


== Eksterne lenker ==
(en) Averrhoaceae i Encyclopedia of Life 
(en) Averrhoaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Averrhoaceae hos ITIS 
(en) Averrhoaceae hos NCBI 
(en) Averrhoaceae hos The International Plant Names Index 
(en) Averrhoaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Averrhoa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Averrhoa – detaljert informasjon på Wikispecies
Granateplefamilien

Granateplefamilien (Punicaceae) er en familie av busker og løvtrær innenfor ordenen Myrtales. Den har bare én slekt, granatepleslekten (Punica), som omfatter to arter.
Den spiselige frukten granateple har gitt familien navn.


== Eksterne lenker ==
(en) Granateplefamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Granateplefamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Granateplefamilien hos Dyntaxa 
(en) Granateplefamilien hos ITIS 
(en) Granateplefamilien hos NCBI 
(en) Granateplefamilien hos The International Plant Names Index 
(en) Granateplefamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Punica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Punica – detaljert informasjon på Wikispecies
Giftliljefamilien

Giftliljefamilien (Melanthiaceae) er en plantefamilie i lilje-ordenen Liliales. Den omfatter ca. 170 arter fordelt på 16 planteslekter. Som navnet antyder er artene i denne familien giftige.
Etter nyere DNA-studier har denne familien fått tilført firbladslekten (Paris) og fem andre slekter, som tidligere utgjorde en egen familie, Trilliaceae, i ordenen Dioscoreales, og som i nordisk botanikk tidvis fortsatt regnes som selvstendig familie.Arten nyserot (Veratrum album) er vanlig i Norge med to varianter. Arten firblad (Paris quadrifolia) er vanlig på skyggefull skogbunn i Norge. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Giftliljefamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Giftliljefamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Giftliljefamilien hos Artsdatabanken 
(sv) Giftliljefamilien hos Dyntaxa 
(en) Giftliljefamilien hos Fossilworks 
(en) Giftliljefamilien hos ITIS 
(en) Giftliljefamilien hos NCBI 
(en) Giftliljefamilien hos The International Plant Names Index 
(en) Giftliljefamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Melanthiaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Melanthiaceae – detaljert informasjon på Wikispecies
Allioideae

Allioideae er en underfamilie i løkfamilien (Amaryllidaceae). Denne gruppen ble tidligere regnet som en egen familie Alliaceae med norsk navn «løkfamilien». Artsdatabanken har valgt å kalle hele Amaryllidaceae for løkfamilien.
Artene er flerårige urter med mellomstore, undersittende blomster som sitter i en skjerm. Mange av artene har en sterk løklukt som skyldes svovelforbindelser. Flere arter i løkslekta (Allium) er viktige grønnsaker. Både Allium og noen andre, som Nothoscordum, Leucocoryne og Ipheion uniflorum, dyrkes som prydplanter i hager. 


== Delgrupper ==
Allioideae omfatter rundt 950 arter som fordeles på 17 slekter og 4 stammer. De 4 stammene er:

Allieae omfatter bare løkslekta (Allium) med 800–850 arter, hvis en inkluderer Caloscordum, Milula og Nectaroscordum i Allium. Disse plantene har løk og er utbredt på den nordlige halvkule og i Sør-Afrika.
Gilliesiea omfatter 9 slekter med omtrent 20 arter i Sør-Amerika.
Leucocoryneae omfatter 6 slekter med omtrent 60 arter i Sør- og Mellom-Amerika, Mexico og sørlige USA.
Tulbaghieae omfatter bare slekta Tulbaghia med 22 arter i sørlige Afrika. Disse plantene har jordstengel.


== Kilder ==
«Allioideae». APWEbsite. Besøkt 5. november 2016. 
M.W. Chase, J.L. Reveal og M.F. Fay (2009). «A subfamilial classification for the expanded asparagalean families Amaryllidaceae, Asparagaceae and Xanthorrhoeaceae». Botanical Journal of the Linnean Society. 161 (2): 132–136. ISSN 1095-8339. doi:10.1111/j.1095-8339.2009.00999.x. 


== Eksterne lenker ==

(en) Løkfamilien hos NCBI 
(en) Løkfamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Allioideae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Allioideae – detaljert informasjon på Wikispecies
Etyde

En etyde (av fransk étude, «studie») er en musikalsk komposisjon konstruert for å øve opp en spesifikk teknikk på et soloinstrument. 

Noen eksempler er Frédéric Chopins etyde nr. 6 fra op. 25, som gir pianister trening i å spille raske parallelle kromatiske terser, nr. 5 op. 10, som skal forbedre ens evne til å spille arpeggioer på de svarte tangentene, og nr. 10 fra op. 25, en studie i parallelle oktaver. 
Slike musikalske studier har blitt komponert siden det 18. århundre, mest notabelt av Carl Czerny, men det var Chopin som gjorde etyden til en viktig musikalsk sjanger. Chopin skrev 24 etyder i to sett à 12 etyder (op. 10 og op. 25), pluss tre «Nouvelle-etyder», altså 27 til sammen. Andre viktige komponister av etyder for piano er Franz Liszt (med f.eks. La Campanella og  Feux Follets), Aleksandr Skrjabin og Sergej Rakhmaninov. Etyder for andre instrumenter er også vanlig, for eksempel Rodolphe Kreutzers etyder for fiolin.
Chopins etyder legger stort sett vekt på å mestre ett spesielt aspekt ved framføringen, mens Liszts etyder virker å være bredere konsentrert, ofte med et stort spekter av tekniske vanskeligheter.
Etydene som er mest beundret er de som hever seg over sin praktiske funksjon og blir verdsatt rent musikalsk. Chopins etyder er gode eksempler på dette. De anses ikke for bare å være teknisk vanskelige, men også for å være musikalsk kraft- og uttrykksfulle. Czernys etyder er den rake motsetning til dette, og kan kun sies å være teknisk vanskelige. Chopins etyder framføres dermed ofte foran store publikum, mens Czernys har sin plass i øvingsrommet.
Det diskuteres hvorvidt de mindre musikalske etydene, som Czernys og Hanons, er verdt å øve. Mange mener de er uengasjerende og kjedelige øvelser som kan tære på både engasjement og innsatsvilje, mens andre mener de er viktige for å bygge opp grunnleggende og solid teknikk. Det finnes imidlertid kjente pianister som selv sier de har utviklet sin teknikk nærmest utelukkende gjennom å spille «ordentlig» musikk, og ikke rene øvelser av Czernys slag.
Bolero

Se også Bolero (andre betydninger)Bolero er en dans og en musikalsk form.
Boleroen oppsto i Spania på slutten av det 18. århundre og danses enten solo eller parvis. Den går i et moderat sent tempo, og blir framført til musikk som synges og akkompagneres av kastanjetter og gitarer. Den går i tretakt og har vanligvis en triol på andre slag i hver takt. Flere klassiske komponister har skrevet verker basert på denne dansen: Frédéric Chopin skrev en bolero for piano, og Maurice Ravels bolero er et av hans mest berømte verker. Den ble opprinnelig skrevet som ballettmusikk, men spilles nå vanligvis som konsertstykke.
På Cuba utviklet boleroen seg til en distinkt dans i to fjerdedels takt, som etter hvert spredte seg til andre land. I 1950-årene ble sungne boleroer populære og har blitt en varig populær sangform i Latin-Amerika.
En tredje form for bolero ble utviklet innen den amerikanske balltradisjonen.
Arthur Rubinstein

Arthur (Artur) Rubinstein (født 28. januar 1887 i Łódź, død 20. desember 1982 i Genève) var en polsk jødisk pianist som allment anerkjennes som en av det 20. århundres største pianovirtuoser. Han var best kjent for sine fremføringer av Chopin og Brahms og sin forkjærlighet for spansk musikk.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Rubinstein ble født i Łódź og studerte i Warszawa. Han debuterte i Berlin i 1900. Debuten ble etterfulgt av opptredener ellers i Tyskland, Polen og videre studier med Ignacy Paderewski. I 1904 dro han til Paris, hvor han møtte komponistene Maurice Ravel, Paul Dukas og Camille Saint-Saëns, og fiolinisten Jacques Thibaud.


=== Karriere ===
Rubinstein debuterte i New York i Carnegie Hall i 1906, og turnerte deretter i USA, Østerrike, Italia og Russland. I 1912 hadde han sin London-debut.
Under første verdenskrig oppholdt Rubinstein seg hovedsakelig i London, hvor han akkompagnerte fiolinisten Eugène Ysaÿe. Fra 1916 til 1917 turnerte han i Spania og Sør-Amerika hvor han utviklet en entusiasme for Granados, Albéniz, Villa-Lobos og de Fallas musikk. I 1932 trakk han seg tilbake fra konsertlivet i flere år for å jobbe med teknikk og repertoar.
Under andre verdenskrig oppholdt Rubinstein seg i USA, og ble amerikansk statsborger i 1946. 
Ved begynnelsen av sin karriere vegret Rubinstein seg mot å gi undervisning. Først i 1950-årene utviklet han en pedagogisk virksomhet, og ble lærer for blant andre François-René Duchâble, Avi Schönfeld, Ann Schein Carlyss, Eugen Indjic, Dean Kramer og Marc Laforêt. 
I 1964, under den kalde krigen, gav Rubinstein en legendarisk konsert i Moskva med verker av Chopin, Schumann, Debussy og Villa-Lobos. Hans siste konsert fant sted i mai 1976 i Wigmore Hall i London
Han trakk seg tilbake fra konsertscenen i 1975, grunnet sitt stadig dårligere syn.
Selv om han er best kjent som solist, var Rubinstein også en utsøkt kammermusiker, og samarbeidet med Henryk Szeryng, Jascha Heifetz, Gregor Piatigorsky, og Guarneri-kvartetten. I tillegg til Chopin, spilte han inn verker av Johannes Brahms, Franz Schubert, Robert Schumann, Antonín Dvořák og Karol Szymanowski. Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Rubinstein døde i Genève i 1982 i en alder av 95 år. Rubinsteins urne ble etter et år bisatt i Jerusalem.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1971 – Léonie Sonnings musikkpris


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arthur Rubinstein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Arthur Rubinstein på Internet Movie Database 
(sv) Arthur Rubinstein i Svensk Filmdatabas 
(da) Arthur Rubinstein på Filmdatabasen 
(fr) Arthur Rubinstein på Allociné 
(en) Arthur Rubinstein på AllMovie 
(en) Arthur Rubinstein hos The Movie Database 
(en) Arthur Rubinstein hos Internet Broadway Database 
(en) Arthur Rubinstein på Apple Music 
(en) Arthur Rubinstein på Discogs 
(en) Arthur Rubinstein på MusicBrainz 
(en) Arthur Rubinstein på Spotify 
(en) Arthur Rubinstein på AllMusic 
(en) Arthur Rubinstein hos American National Biography 
(en) Biografi i «American Masters»
Madeléne Rubinstein

Madeléne Rubinstein (født 28. februar 1995) er en norsk judoutøver som representerer Fredrikstad KSK.Hun vant ti NM-gull og tre NM-sølv i perioden 2011–2018. Hun vant kongepokalen i 2013, 2014 og 2015.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==
Heimdall

Heimdall var i den norrøne mytologien vokteren av Bifrost, regnbuebroen mellom Åsgard og Midgard, som er den viktigste veien inn i gudenes rike. 
Han er sønn av ni mødre, og disse er søstre. Det spekuleres på om disse samsvarer til de ni døtrene til Ran og Ægir, men det er ikke enighet om dette. I Snorres Skaldskaparmål, under Heimdalkenninger, sies det at han er sønn av Odin.  
Han trengte mindre søvn enn en fugl, kunne se hundre mil avgårde både natt og dag, og hadde så god hørsel at han kunne høre gresset gro på engene og ullen vokse på sauene. Det var disse egenskapene som gjorde at gudene valgte ham til å vokte Bifrost. Denne forflytter seg hele tiden, slik at kun gudene skal kunne finne den.
Heimdall kalles ofte Den hvite Ås og har tenner av gull, noe som har gitt han et annet navn, Gullinntanne. I skaldekvad omtales gull ofte som «Heimdalls tenner». Han kalles også Hallinskide. Hans bolig heter Himmelbergene (Himinbjorg), og hesten hans heter Gulltopp. Sverdet hans omtales i skaldekvad som «höfuð» (manns), manns-hode. 


== Heimdall som opphav til menneskene ==
Eddadiktet Rigstula forteller hvordan Heimdall er ute på vandring (under navnet Rig), ligger med tre ulike kvinner, og han blir dermed stamfar til de tre samfunnsgruppene treller, bønder og jarler. De tre kvinnene het Edda (kona til Ai), Moder (kona til Fader) og Amma (kona til Afi), og barna han fikk med dem het Trell (opphavet til trellene), Karl (opphav til bøndene) og Jarl (opphav til Jarlene). Diktet slutter med at guden Rig selv åpenbarer seg for den unge Jarl og kaller ham sønn. Jarls yngste sønn får navnet Kon unge (kon ungr) som betyr konge.


== Navnet Heimdall ==
Navnet Heimdall betyr kanskje «den klartlysende» eller «den som lyser over verden». Dette passer godt med kallenavnet «den hvite ås», og at han omtales som «den hviteste av alle æsene». 


== Gjallarhorn ==

Hornet hans heter Gjallarhorn. Dette hornet kunne høres i både menneskenes verden og gudenes verden, og til og med i underverdenen, og brukes til å vekke gudene dersom det er fare på ferde. Et signal fra dette hornet skal markere starten på Ragnarok, verdens undergang.


== Heimdall og Ragnarok ==
Når Ragnarok starter skal Heimdall blåse i Gjallarhorn for å vekke æsene. I konflikten skal han møte den slu Loke i kamp. De sender hverandre i døden, på lik linje med Tor og Midgardsormen.


== Heimdall og Tors hammer ==
Da Trym stjal Tors hammer, var det Heimdall som kom på ideen med å la Tor kle seg ut som Frøya.


== Litteratur ==
Gro Steinsland Norrøn religion - Myter, riter, samfunn Pax 2005 ISBN 978-82-530-2607-7


== Eksterne lenker ==
(en) Heimdallr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gjallarhorn

Gjallarhorn er, ifølge Snorre Sturlasons eddadikt Gylfaginning, hornet til guden Heimdall i den norrøne mytologien.
Dette hornet kunne høres i både menneskenes verden og gudenes verden, og til og med i underverdenen, og brukes til å vekke gudene dersom det er fare på ferde, særlig dersom noen forsøker å komme seg over Bifrost, broen mellom Åsgard og Midgard, som Heimdall vokter. Dette hornet skal også markere starten på Ragnarok, verdens undergang.
Navnet Gjallarhorn brukes også om det (drikke-)hornet som Mime drikker av fra Mimesbrønnen for å få visdom. Også eddadiktet Grimnismål antas å referere til Heimdalls horn som et drikkehorn. Den doble bruken av hornet - som blåseinstrument og som drikkehorn - har vært allment kjent også i den «menneskelige» verden fra tidlig jernalder. Hornet som varsling i strid er også kjent fra andre land, jf. den frankiske sagnhelten Rolands olifant - et blåseinstrument laget av elfenben.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Store norske leksikon, Gjallarhorn


== Litteratur ==
Anders Bæksted, Nordiske guder og helte, København (1984), s 142-145
Arkaisme

En arkaisme er innen lingvistikk et foreldet ord, bøyningform eller uttrykk. Arkaismer har falt ut av vanlig bruk i et språk, mens et arkaisk språk er et som høres gammeldags ut. Arkaismer brukes bevisst blant annet i litteratur, for å etterligne en eldre skrivestil.I andre sammenhenger kan ordet arkaisk brukes for å beskrive noe som er foreldet eller gammeldags.


== Referanser ==