jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hustad leir

Hustad leir ligger ytterst ved Hustadvika i Fræna kommune i Møre og Romsdal. Hustad fungerte fra 1950 til 2004 som arbeidsleir, administrasjons- og opplæringsinstitusjon for sivilt vernepliktige, det vil si militærnektere, fra Vestlandet, Trøndelag og Nord-Norge. Hustad leir omfatter i dag Hustad fengsel og Nasjonalt senter for automatisk trafikkontroll (ATK). Leiren eies av Justis- og beredskapsdepartementet.


== Historikk ==
Fra 1946 var Hustad leir straffarbeidsleir og politisk omskoleringsanstalt for landssvikdømte fra rettsoppgjøret etter andre verdenskrig. I 1950 ble leiren omgjort til arbeidsleir for militærnektere i Norge. Sivilarbeiderne ble først satt til å arbeide for bøndene i Fræna og på leirens eget gårdsbruk, men mange protesterte og var misfornøyde med arbeidsinnholdet. De ønsket seg en mer meningsfull tjeneste med mulighet for å arbeide for fred og global rettferdighet. Med dette begynte kampen for en forskole for sivilarbeidere, en skole som på sikt skulle bli en allmenn utdanningsinstitusjon for samfunnsrelevant freds- og ikkevoldskamp i Norge. Forskolen for sivile tjenestepliktige ble omsider satt i gang høsten 1984, men ble nedlagt i 2002. Satsingsområdet til Siviltjenesteadministrasjonen på Hustad var volds- og konfliktforebyggende tiltak blant unge (VOKT). 
Den 15. november 2004 ble siviltjenesteadministrasjonen ved Hustad leir lagt ned. Leiren ble fra 1. januar 2005 isteden omgjort til Nasjonalt senter for automatisk trafikkontroll (ATK), som fikk ansvar for «fotoboksene» langs landets veier, og til Hustad fengsel, et erstatningsfengsel for det gamle kretsfengselet i Molde. Oppgavene Siviltjenesteadministrasjonen Hustad hadde hatt, ble overført til Siviltjenesteadministrasjonen Dillingøy på Dillingøy i Østfold. De tidligere ansatte ved leiren fikk tilbud om å fortsette i de nye institusjonene på stedet.


== Se også ==
Hustad fengsel
Siviltjenesteadministrasjonen Dillingøy
Siviltjeneste


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aldri glemme Hustad leir – rapport fra Hustad leir i Studvest, 31. oktober 2001
Hallvard Flatland

Hallvard Bergfinn Flatland (født 10. februar 1957 i Seljord) er en norsk programleder i NRK, TVNorge, TV 2 og TV3. Han er mest kjent som underholdningssjef og programleder på Norges første kommersielle TV-kanal, TVNorge. 
Han er utdannet lærer. Flatland startet i bladet Trav- og Galopp-Nytt i 1979. Han jobbet som travkommentator i NRK fra 1981 til 1986 og i TVNorge fra 1988 til 1994. Flatland solgte seg ut av TVNorge i 1993 med milliongevinst. Han hadde stor suksess som programleder for NRKs sendinger fra OL på Lillehammer i 1994. Han skapte Norges mest populære gameshow, Casino, og ledet dette på TVNorge fra 1989 til 1993 og på TV3 fra 2003 til 2004. I desember 2018 var han tilbake med 4 programmer av showet, i forbindelse med Casinos nærstående tyveårsjubileum. 
Flatland kom i Økokrims søkelys høsten 2000 i forbindelse med saken mot travkusk Atle Hamre. Økokrim anklaget Flatland for grovt heleri og hvitvasking av penger i forbindelse med en overføring på 520.000 amerikanske dollar til hans bankkonto i Monaco. Økokrim mente det var hvitvasking av penger som Hamre fikk fra skipsreder Thor Christensen i forbindelse med utpressingen mot ham. Høsten 2003 ble Flatland frikjent for hvitvasking i Oslo tingrett, men han ble pålagt å sone 30 dager på grunn av falsk politiforklaring. Frikjennelsen i tingretten ble anket. Flatland ble i 2004 dømt av Borgarting lagmannsrett til seks måneders fengsel, hvorav to måneder betinget, og inndragning av 1.096.000 kroner for uaktsomt heleri. Flatland anket, men Høyesteretts kjæremålsutvalg avviste anken hans. Selv betegnet Flatland saken som et justismord. I løpet av soningen skrev Flatland en bok om sine erfaringer med rettsprosessen, hvor Økokrim fikk betydelig kritikk.I 2008 var han etter et lengre opphold tilbake på TVNorge som programleder for gameshowet Power of 10. I tillegg har han kommentert golf på Viasat.
Høsten 2009 var han deltager i sesong 5 av Skal vi danse på TV 2, og kom der på tredjeplass.
I 2010 startet Flatland produksjonsselskapet NordicStories sammen med Stein-Roger Bull og Rune Trondsen. Selskapet har hatt stor suksess med sine produksjoner innen dokumentar og kultur.
I 2013 ble Flatland behandlet for T-celle lymfom ved Rikshospitalet, komplisert av hemofagocytisk lymfohistiocytoseHan er gift og har to døtre; blant dem Katarina Flatland, som er programleder på TV 2.
Hallvard Flatland vant årets ærespris under Gullruten 2014 på TV 2. Prisen ble delt ut av kulturminister Thorhild Widvey.


== TV-programmer ==
Flatland har vært programleder i følgende TV-programmer:

Casino – TVNorge (1989–1993, 2018), TV3 (2003–2006)
Sportsquiz – TVNorge (1991)
Vindu mot Lillehammer – NRK-TV (1994)
Fredagsbørsen – TV 2 (1999)
Ditt livs sjanse – NRK1 (2000)
Experimentet – TV3
Power of 10 – TVNorge (2008)
Landskampen – TV3 (2011)
Forræder  – TV 2 (2022)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hallvard Flatland på Internet Movie Database 
(no) Hallvard Flatland hos Filmfront 
(en) Hallvard Flatland på Discogs
Tresteg

Tresteg er en øvelse i friidrett der de konkurrerende med tre påfølgende sprang (et hink, et steg og et avsluttende hopp) skal nå lengst mulig og lande i en sandgrop. Hopperen løper mot hoppgropen på en tilløpsbane og satser fra en planke. I satsøyeblikket skal ingen del av foten berøre bakken etter planken. Skjer dette, underkjennes hoppet, såkalt overtramp. Vanligvis har deltakerne seks forsøk hver i løpet av en konkurranse.

Tresteg er en gren i de olympiske leker og inngår i alle store mesterskap. Tresteg for herrer har vært med i samtlige moderne olympiske leker fra starten i 1896 i Athen, tresteg for kvinner kom med hundre år senere under OL 1996 i Atlanta.


== Rekorder ==


=== Utendørs ===


=== Innendørs ===


== Referanser ==
Blink (nettsamfunn)

Blink var et norsk nettsamfunn som eksisterte fra 2002 til 2011. Her kunne brukerne treffe nye mennesker, snakke om felles interesser og skrive sine egne nyheter og meninger. Blink var kanskje Norges første allmenne sosiale nettmedium og hadde 300 000 brukere på det meste. I 2006 møtte de sterk konkurranse fra norske Nettby og etterhvert også Facebook. Konkurransen førte til at mange av medlemmene forsvant over til konkurrentene og i januar 2011 hadde de bare 4000 igjen, noe som ikke gav grunnlag for videre drift. Blink ble utviklet av DB Medialab for Dagbladet.no og ble lansert 1. februar 2002.
Nettstedet inneholdt (pr 22. mai 2006) 44 285 ulike grupper med ulike temaer, alt fra fanklubber, meningsmålinger, politiske diskusjoner til kåring av årets nisse og «blinker». Nettsamfunnet ble moderert av blinksmoderatorer, som var brukere av Blink med utvidede rettigheter. 


== Historie ==
Utviklingsavdelingen i DB Medialab utviklet konsept og teknologi bak Blink siden 2001. Selskapet satte av store ressurser for å videreutvikle Blink. Flere fast ansatte moderatorer og dusinvis av frivillige sørget for å holde nettstedet mest mulig fritt for støy og misbruk.
Frem til 2006 var nettstedet kun tilgjengelig på adressen blink.dagbladet.no, men da kjøpte Dagbladet.no nettadressen blink.no, en adresse som var lettere å huske.


=== Striden med Nettby ===
Etableringen av Nettby skjedde på en slik måte at den førte til en langvarig juridisk strid mellom VG og Dagbladet, som endte med et forlik der VG-selskapet Nettby Community måtte betale 24 millioner til DB Medialab. DB Medialab gikk til sak mot programmerer Fredrik Kristiansen og VG Multimedia i 2008. Kristiansen jobbet i DB Medialab fra 2000 til våren 2006 og var sentral i oppbyggingen av Dagbladets nettsamfunn Blink, før han gikk over til VG Multimedia og på kort tid bygget opp Nettby. Dagbladet mente blant annet at Kristiansen opptrådte illojalt, og at han stjal med seg Blinks kildekode. Blink ble nærmest utradert da VG startet Nettby, og partene har vært svært uenige om hvor stort tapet har vært for Dagbladet.[1]


== b-post ==
Blinksamfunnet hadde et eget internt beskjedsystem kalt b-post. Dette gjorde det mulig for brukerne av Blink å sende meldinger til andre blinkere. Innretningen kan sammenlignes med elektroniske forums 'personlige meldinger'. B-post skilte seg likevel fra disse ved at meldingsystemet hadde et unikt, velkjent navn, samt at det ble benyttet av et stort antall brukere. I denne forbindelse lignet b-post på ordinær e-post, selv om teknologien og infrastrukturen ikke var sammenfallende. 


== Blink Tidende ==
Dette var nettavisa for samfunnet i Blink City. 
En interaktiv avis som tok pulsen på Blink og dets relaterte saker. Skribentene i gruppen var enten ansatte skribenter BT eller tilhørte BTs gruppe med freelance-skribenter. Disse var vanlige blinkere. BT ble opprettet 29. mars 2004.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Blink
Leo V

Leo V er navnet på flere personer:

Pave Leo V, romersk-katolsk pave (903)
Keiser Leo V, bysantinsk keiser (813 – 820)
Uriel Acosta

Uriel Acosta (født 1585, død 1640) var en portugisisk filosof av jødisk opphav.
Acosta ble født i Porto i Portugal i 1585 som Gabriel da Costa. Familien hans var jødisk, men hadde konvertert til katolisismen. Uriel Acosta overtalte familien til å gå tilbake til jødedommen, og de måtte flytte til Amsterdam. På grunn av sin heretiske filosofi ble han (som også Baruch de Spinoza) bannlyst av den jødiske menigheten. Etter en svært fornedrende seremoni da han søkte forsoning med menigheten begikk han selvmord i 1640.


== Referanser ==
Jørgine Massa Vasstrand

Jørgine Massa Vasstrand (født 1989, kjent som «Funkygine») er en norsk blogger, influenser og personlig trener.


== Biografi ==
Hun har norsk mor og italiensk far, og har vokst opp i både Italia og i Ålesund. Hun er kjent under navnet «Funkygine», og har blogget under det samme navnet siden 2014.Siden våren 2018 har hun også hatt en serie på VGTV, Vegard X Funkygine, sammen med den norske influenseren Vegard Harm, der hun skal hjelpe han å komme i form. Hun ble nominert til publikumsprisen foran Gullruten 2019.I 2018 ga hun ut sin første bok, Sterk utenpå, sterk inni. I 2019 kom hennes andre bok, Våre beste pastaretter. I 2020 utkom bok nummer tre, Råsterk hjemme.
Høsten 2019 kom hun på andreplass i TV2-programmet Skal vi danse.
Hun ble i 2019 nominert til prisen «Årets Navn» i VG som Christine Koht til slutt vant.Hun har fire barn.I 2019 fikk familien Vasstrand en egen dokusåpe, kalt Funkyfam. Per sommeren 2022 har serien kommet i tre sesonger med totalt 67 episoder.
I 2021 er Jørgine Vasstrand programleder for tredje sesong av NRK-serien Norges tøffeste. Hun deltok selv i sesong to av serien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Jørgine Massa Vasstrand på Internet Movie Database 
Jørgine Massa Vasstrand på Facebook 
Jørgine Massa Vasstrand på Instagram 
Jørgine Massa Vasstrand på YouTube 
Jørgine Massa Vasstrand på Snapchat
Boris Spasskij

Boris Vasiljevitsj Spasskij (ru. Борис Васильевич Спасский; født 30. januar 1937 i Leningrad (nå St. Petersburg)) er en russisk sjakkspiller, tidligere verdensmester. Han representerte tidligere Sovjetunionen, men flyttet i 1975 til Frankrike, og er i dag fransk statsborger. Han fikk VM-tittelen etter å ha slått Tigran Petrosjan i en VM-kamp i 1969. Han beholdt tittelen til 1972, da han ble beseiret av amerikaneren Bobby Fischer i Reykjavík. Kampen hadde stor symbolverdi som en strid mellom USA og Sovjetunionen under den kalde krigen.   
Siden Fisher var eksentrisk og spesiell, varte kampen lenge, og han klaget på blant annet at stolene var for dårlige, at bordene var for høye/lave, og at brikkene var "feil".


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Boris Spassky – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Boris Spassky – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Boris Spasskij på Internet Movie Database 
(en) Boris Spasskij på AllMovie 
(de) Boris Spasskij – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Boris Spasskij – FIDE 
(en) Boris Spasskij – chessgames.com 
(en) Boris Spasskij – OlimpBase 
(en) Boris Spasskij – 365Chess.com 
(en) 60 kritiske stillinger fra Spasskijs partier
Lomma full av regn

Lomma full av regn er en tegneserie av Jason som kom ut i 1995. Den fikk Sproingprisen for beste norske tegneserie i 1995, og ble i 1999 kåret til tidenes beste tegneseriealbum noensinne av det norske tegneseriemagasinet TEGN. Albumet var i stor grad Jasons gjennombrudd som serieskaper, selv om det ikke førte til at han ble kjent utenfor tegneseriemiljøet.


== Sammendrag ==
En mann blir gravd ned i ørkenen av en såpebobleblåsende mann. Etter den såpebobleblåsende mannen har dratt blir den andre mannen reddet av en struts, og han begynner på reisen derfra. Samtidig i en by møtes en gutt og en jente da gutten faller av sykkelen og hun hjelper ham opp. De er ensomme begge to, men de blir godt kjent med hverandre. De fortsetter med å treffe hverandre og snakke om livet. De forelsker seg. Gutten jobber som polititegner og tegner til stadighet et romvesen som stadig raner forskjellige banker. En dag forteller jenta at hun tidligere hadde en overbeskyttende kjæreste som fortsatt tror han eier henne. Hun forteller at gamlekjæresten en gang skrøt av at han hadde som jobb å få mennesker til å forsvinne. Så får man se en såpebobleblåsende mann med solbriller som henger en mann.
En dag gutten og jenta sitter sammen og prater, ringer politikammeret til gutten og forteller at det har skjedd et nytt ran og at de har bruk for ham. Han drar til politistasjonen bare for å få beskjed om at de ikke har ringt etter ham. På vei ut på gaten igjen møter han den såpebobleblåsende mannen som truer ham på livet. Gutten får gå i siste liten. Sammen bestemmer gutten og jenta at de skal rømme, og hun finner frem en koffert full med penger som hun har gjemt unna for gamlekjæresten. De drar til Påskeøya.
På Påskeøya møter de romvesenet som stjeler alle pengene. Når han får vite at gutten har tegnet alle tegningene av ham blir han henrykt og ber om autografen. De har det fint på øya hvor de lever i fred en lang stund. Til slutt greier dessverre den såpebobleblåsende mannen å oppspore dem og han truer dem med en pistol. Akkurat når han skal til å skyte hopper den mannen som vi så ble gravd ned tidligere i boken opp og tar livet av den såpebobleblåsende mannen.


== Eksterne lenker ==
Anmeldelse av Morten Harper
Anmeldelse hos tegneserier.no
Transvaalkrigen

Transvaalkrigen (også kalt første boerkrig) ble utkjempet 1880–1881 mellom boere og britiske styrker i Sør-Afrika.
Foranledningen var Theophilus Shepstones annektering av Transvaal i 1877 etter zulukrigen. Boerne, sørafrikanere hovedsakelig av nederlandsk avstamning, protesterte kraftig mot dette, og i 1880 gjorde de opprør. Krigen tok en annen vending enn britene hadde ventet da boerne drev geriljavirksomhet og påførte de britiske styrkene forholdsvis store tap ved bruk av skarpskyttere.
En britisk styrke under George Pomeroy-Collery ble beseiret i slaget ved Majuba Hill i februar 1881, og boerne fikk selvstyre i Transvaal.


== Se også ==
Boerkrigen
Jan Åge Fjørtoft

Jan Åge Fjørtoft (født 10. januar 1967 i Ålesund) er en norsk tidligere fotballspiller, fotballtrener og sportskommentator.


== Biografi ==


=== Som spiller ===
Som fotballspiller var han en målfarlig spiss som spilte for en rekke forskjellige klubber i Norge, Østerrike, England og Tyskland. 
Han spilte 71 landskamper for Norge (hvorav 10 som kaptein), og scoret 20 mål. På landslaget huskes han for målet borte mot Polen den 13. oktober 1993, der han brukte «Fjørtoft-finten» og ga Norge ledelsen 2–0. Norge kvalifisert seg med det til VM i fotball i 1994 for første gang siden 1938.
Fjørtoft var Norges foretrukne spiss i kvalifisering til EM i fotball 1996 hvor han startet alle kampene. Hans siste kamp på landslaget var i september 1996, selv om han var med i spillertroppene også etter dette. Han la opp som spiller i 2002.


=== Etter endt spillerkarriere ===
Han jobbet en periode som ekspertkommentator for NRK, men sluttet i jobben da han ble manager for Lillestrøm, der han var fra 2004 til 2008.
I slutten av 2006 var han midlertidig trener for Lillestrøm, fra Uwe Rösler gikk av til Tom Nordlie overtok som trener. I denne perioden spilte klubben seks kamper i Royal League, med tre seirer og tre uavgjorte.
Mens han var manager i klubben, var Lillestrøm tapende finalist i cupfinalen i 2005 og Royal League-finalen 2006, men vant cupfinalen og ble Norgesmester i fotball i 2007.
Fjørtoft har jobbet med Champions League for Viasat siden 2004. De første åtte årene som programleder, men de siste årene har han vært intervjuer på indre- bane.
Fjørtoft var styreformann for MTG United for Peace, en stiftelse som arrangerer turneringer for barn i 12 land og som har hvert år en turnering i Oslo hvor 150 barn fra 12 nasjoner deltar. Målet er å bruke fotball til å skape forståelse og toleranse mellom barn fra forskjellige land og kulturer.Siden 2008 har Fjørtoft vært tilknyttet Norges Fotballforbund hvor han har jobbet med forskjellige prosjekter. Fjørtoft har vært med fra starten på "Handshake for Peace" i nært samarbeid med mannen bak prosjektet, Kjetil Siem. I 2014 ble Fjørtoft utnevnt som Internasjonal Rådgiver for det norske herrelandslaget i fotball.I januar 2015 ble Fjørtoft utnevnt av Kulturminister Widvey til å lede et strategisk utvalg som skal gi Regjeringen råd på hvilke måte de best kan bruke idretten i det norske samfunnet.


== Annet ==
Sesongen 2009–2010 stemte leserne av lokalavisen Swindon Advertiser fram sitt favorittlag gjennom tidene og Fjørtoft ble stemt fram som tidenes beste spiss på Swindon Town.


== Litteratur ==
Berthelsen, I., Berglund, T. H. og Odden, I.: Oppslagsbok om norsk fotball.
Fjørtoft, Jan Åge (1997). Elsket og hatet. Familievennen forlag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Åge Fjørtoft – FIFA 
(en) Jan Åge Fjørtoft – UEFA 
(en) Jan Åge Fjørtoft – Transfermarkt 
(en) Jan Åge Fjørtoft – national-football-teams.com 
(en) Jan Åge Fjørtoft – Soccerbase.com 
(en) Jan Åge Fjørtoft – EU-Football.info 
(no) Jan Åge Fjørtoft – Norges Fotballforbund 
(en) Jan Åge Fjørtoft – FBref 
(no) Jan Åge Fjørtoft på Twitter
Offentlig eiendom

Offentlig eiendom (engelsk public domain) er åndsverk og fotografiske bilder som ingen har enerett til å råde over (opphavsrett til), enten fordi den opprinnelige rettighetshaveren selv har unntatt det fra rettsreglene om slik enerett, eller fordi verkets alder har overskredet grensen for hvor lenge noe kan være rettighetsbundet. I norsk rett kan begrepet offentlig eiendom virke noe misvisende, da råderetten normalt ikke overføres fra den opprinnelige rettighetshaveren til offentligheten, men snarere faller bort. I avtalesammenheng brukes derfor ofte begrepet «falt i det fri».  Et mindre brukt uttrykk for public domain er allemannseie.


== Vernetid ==
I Norge bortfaller opphavsretten til åndsverk normalt 70 år etter utløpet av rettighetshaverens dødsår, eller 70 år etter utløpet av det året åndsverket første gang ble publisert dersom rettighetshaver ikke er identifisert i publikasjonen. Verk fra andre land kan være underlagt kortere vernetid, basert på bestemmelsene i Bernkonvensjonen som sier at et verks vernetid ikke kan være lenger enn det som følger av lovgivningen i verkets hjemland. Standard vernetid etter konvensjonen er 50 år, og denne perioden kan ikke forkortes. Innen EØS-området, samt enkelte andre land (bla. USA) er vernetiden utvidet til 70 år, mens den i de fleste andre land vil være 50 år i tråd med konvensjonens hovedregel.
For fotografiske bilder uten verkshøyde bortfaller eneretten 15 år etter utløpet av fotografens dødsår, men likevel minst 50 år fra utløpet av det år bildet ble laget.
Selv om vernetiden er utløpt vil opphavspersonens ideelle rettigheter fortsatt være i behold. Det er således ikke tillatt å sette verket inn i en krenkende kontekst, og man plikter å opplyse om opphavspersonens navn ved offentliggjøring av verket.


== Opphavsrettslisenser ==
Den enkelte opphavsmann står fritt til å bestemme at verket hans skal kunne utnyttes fritt av allmennheten, noe som normalt gjøres ved at verket tilgjengeliggjøres i tilknytning til spesielle lisenser som kan fastsette ulike bestemmelser for hvordan og i hvilke sammenhenger verket kan utnyttes (såkalt åpent innhold). De meste kjente er utarbeidet av Creative Commons, som har flere lisenser med ulike bestemmelser.
Wikipedia er et eksempel på et prosjekt som lisensieres under Creative Commons-lisensen Navngivelse-Del på samme vilkår. I de siste årene har også flere forfattere gitt ut sine bøker under slike lisenser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Creative Commons
Kanaløyene

Kanaløyene er en øygruppe utenfor kysten av Normandie, Frankrike, i Den engelske kanal. Øygruppen består av to bailiwicks (fogdesogn), som er kronbesittelser og inngår i hertugdømmet Normandie. Kanaløyene inngår i den større øygruppen De britiske øyer.
I 1204 mistet den engelske kongen kontrollen over fastlandet og etter det har Kanaløyene blitt styrt uavhengig av fastlandsnormandie.
Tyskland okkuperte Kanaløyene under andre verdenskrig. Victor Hugo tilbrakte mange år i eksil på Guernsey og skrev Les Misérables der.
Beboerne her har britiske pass med tittelen  «British Islands, Bailiwick of Jersey» eller «British Islands, Bailiwick of Guernsey», i motsetning til britene, som har «United Kingdom».
Øygruppen er ikke medlem av EU.


== Øyer ==
Bailiwick of Guernsey:

Guernsey
Alderney
Sark
Herm
Jethou
Brecqhou
Burhou
Lihou
andre mindre øyer og holmerBailiwick of Jersey:

Jersey
Minquiers
Ecréhous


== Eksterne lenker ==
States of Alderney
States of Guernsey
States of Jersey
Seigneur of Sark Arkivert 15. september 2019 hos Wayback Machine.
Channel Islands at Britlink
Kronbesittelse

Kronbesittelse er en stat som er underlagt den britiske monarken som sådan, i motsetning til oversjøiske territorier, som er underlagt den britiske statens overhøyhet. En kronbesittelse er ikke en del av Storbritannia. Det finnes tre kronbesittelser: Jersey, Guernsey (Kanaløyene) og Man.
Ved å være en uavhengig administrert embetsområde er kronbesittelser ikke en del av Storbritannia eller britisk oversjøisk territorium. De er selvstyrte besittelser underlagt den britiske kronen (definert som unike i hver jurisdiksjon). Imidlertid er kronbesittelsene internasjonal anerkjent som «territorier som Storbritannia er ansvarlig for». Som resultat av dette er de ikke medlem av Samveldet av nasjoner, EU, og andre internasjonale organisasjoner, men er medlemmer av Det britisk-irske råd. De er ikke en del av Den europeiske union (EU), men omfattes likevel av EUs tollunion og Storbritannias tiltredelsestraktat med EU regulerer ellers kronbesittelsenes forhold til EU.
Kronbesittelsene har gjennom sine lovgivende forsamlinger makt til vedta lovgivning som har effekt for dem selv, med samtykke fra kronen, Privy Council for Kanaløyene, og viseguvernøren for Man. I 2005 fulgte Jersey etter Man og Guernsey i å opprette rollen som førsteminister (Chief Minister) for å tjenestegjøre som øyas regjeringsleder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) British Crown Dependencies – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

States of Jersey
States of Guernsey
Isle of Man Government
Ministry of Justice UK