jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kanalbrua (Tønsberg)

Kanalbrua i Tønsberg er ei 89 meter lang klaffebru i betong med klaffer av stål som forbinder Tønsberg by med Nøtterøy. Fylkesvei 308 går over brua i fire kjørefelt. Brua er eneste kjøreforbindelse mellom fastlandet og Nøtterøy (og over Vrengenbrua videre med Tjøme), og den er tungt trafikkert. Seilingshøyden under er ved normal vannstand cirka 3 meter, noe som gjør den til Norges laveste bro over en seilingsled. I sommerhalvåret åpnes Kanalbrua vanligvis fem ganger hver dag.


== Historikk, konstruksjon og annet ==
Dagens kanalbru ble bygd i 1957, og var «søsterbru» til Porsgrunnsbrua, med samme konstruksjon og styringsmåte. Den har dobbel klaff med motvekter, og spennvidden er 38 m. mellom hver svingaksel. Fundamentet er på pæler/pilarer til fjell. Kanalbrua ble oppgradert i 2005. Elektronikk og hydraulikk er installert på vippebrua, som også ble fornyet med blant annet fire nye el-motorer, to til hver av klaffene som heises opp ved bruåpninger.
Det har tidligere stått tre bevegelige bruer på stedet: Ei klaffebru bygd i 1735, ei rullebru bygd i 1838 og ei svingbru bygd i 1896. Dagens bru ble i 2002 foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. Riksantikvaren fredet brua 17. april 2008.Lyskrysset på Tønsberg-sida av kanalbrua, populært kalt Mammutkrysset, er Vestfolds tettest trafikkerte veikryss.
I tillegg til Kanalbrua går Kaldnes bru mellom Kaldnes på Nøtterøy-sida og brygga i Tønsberg sentrum. Den er også ei vippebru, men bygd for fotgjengere og syklister. Brua ble åpnet i 2005, er 130 meter lang og har en seilingshøyde på fem meter. Gangbrua åpner fem minutter før kjørebrua åpner, og går ned igjen fem minutter etter at kjørebrua stenger.

		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Se også ==
Kaldnes bru
Ekenessundet bru
Vrengen bru
Røssesund bru
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Kanalbrua (Tønsberg)». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Fossum bru

Fossum bru er en veibru (hengebru) som går over elven Glomma, mellom Spydeberg og Askim i Indre Østfold kommune. Brua ble innviet 22. november 1961 og er en av innfallsportene til Askim vestfra. Brua har spennvidde 125 meter og var tidligere en del av Europavei 18. Etter at motorveiparsellen Krosby – Knapstad ble åpnet i 2010 er den gamle veien over Fossum bru benevnt fylkesvei 128.
Gamle Fossum bru ble bygd i perioden fra høsten 1854 til mai 1856. Det var en buebru i to spenn. Brua ble forsøkt sprengt i forbindelse med krigshandlingene i 1940. Konstruksjonen ble skadet, men brua ble likevel brukt fram til høsten 1944. En provisorisk hengebru ble så satt opp over den gamle brukonstruksjonen, og den ble brukt fram til nye Fossum bru ble åpnet i 1961. Det gamle brudekket ble revet i 1965. I 1992 ble en gangbru som utseendemessig er ganske lik den gamle brua bygd på de gamle brupillarene og landkarene. [1]


== Krigshandlingene ==

Ved gamle Fossum bru lå det fra 10. april 1940 129 norske soldater i stillinger på Askimsiden. Leder for de norske styrkene ved Fossum bru var kaptein Fredrik Solie. Disse skulle forsøke å hindre at tyske tropper kom over elven. Angrepet kom ved syvtiden om morgenen 12. april. Et tysk regiment som hadde startet framrykking fra Oslo kvelden før var da kommet til Spydeberg. Et kompani i spissen var satt opp på beslaglagte busser, og de to første av dem ble lagt under kraftig ild fra de norske mitraljøsene.Tyskerne gjorde gjentatte forsøk på å komme over elva utover dagen, men ble holdt nede av den norske ilden. Et forsøk på å krysse elva på isen gikk galt da forsvarerne like før hadde åpnet damlukene på Solbergfoss, og et ukjent antall tyskere druknet da flodbølgen brakk isen opp.
Klokken to om natten innledet tyskerne et kraftig angrep dekket av bombekastere. Omtrent kl. 0400 klarte mindre enheter å ta seg over elva nord og sør for de norske styrkene. De begynte med en gang å rulle opp de norske stillingene fra flankene. Kl.0600 var de siste norske ute av stillingene sine og var på vei østover mot den norske hovedstyrken som lå ved Askim.
Tolv norske soldater falt i kampene ved Fossum bru. De tyske styrkene hadde mange flere falne, men antallet er ukjent. Et minnesmerke over de norske falne – inkludert kaptein Solie – her ved Fossum bru, Hurrahølet og Høytorp fort, i alt 20 mann, er reist på Askimsiden.  
Teksten på minnesmerket er:  

REIST TIL MINNE OM DEM SOM FALT FOR NORGES FRIHET I KAMPENE VED FOSSUM BRU APRILDAGENE 1940


== Se også ==
Fossum brogalleri
Kampene i Østfold, april 1940
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Askim kommune: Fossum bro.
Spydeberg kommune: Fergeveien over Onstadsund.
Smaalenenes Avis: Et hæderligt kunstværk for Nationen.
Forsvarets bygningstjeneste: Verneplan for Fossum brogalleri.
ARH

ARH er en forkortelse som kan sikte til blant annet:

Bell ARH-70 Arapaho, Armed Reconnaissance Helicopter.
IATA-koden til Talagi lufthavn i Russland.
Kanalbrua (Moss)

Kanalbrua i Moss er en veibro som forbinder øya Jeløya og fastlandsdelen av Moss kommune og Moss by. Denne lave broen ble først en skyvebro, som i 1888 ble erstattet av en dobbelt svingbro, og av en klaffebro i 1957. Broen er nå sveiset og er ikke til å åpne.
I mai 2022 ble antall kjørefelt innskrenket fra fire til to, grunnet dårlig teknisk tilstand for Kanalbrua.


== Kanalen ==
Kanalen i Moss ble laget for at blant annet trelastskuter skulle slippe å seile rundt hele Jeløy for å komme til brygger som lå i Mossesundet. Kanalen ble først foreslått gravd av kong Christian IV, som i 1605 uttalte at det ville være en fordel med en kanal som gir en sammenhengende seilingsled mellom Værla og Sundet. De første planene som ikke ble iverksatt, kom i 1647. Nye planer kom i 1704 etter befaring av kong Fredrik IV, men arbeidet startet først den 7. august 1812. 
På grunn av pengemangel stoppet arbeidet opp i 1814. Først i 1851 ble gravingen startet opp igjen. Åpningen av kanalen skjedde den 6. november 1855. Kanalen ble starten på en av de viktigste utviklingsperioder for Moss. Fem, seks tusen båter passerte gjennom kanalen hvert år, og etter få år ble det bygget tollbod. Ved forrige århundreskifte var begge sider av kanalen opparbeidet som park og var et populært promenadestrøk hvor byens befolkning spaserte og lyttet til parkkonsertene.

		
		


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kanalbrua (Moss) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kanalområdet i Moss
M2 Browning

M2 Browning er en mitraljøse (på trefot eller fastmontering) kamret for 12,7 x 99 mm NATO.


== Design og utvikling ==
Den ble designet i 1918 av John Moses Browning. Bakgrunnen for designet var maskingeværet Browning M1919, men M2 bruker et større kaliber (12.7 mm kontra 7.62 mm) og har lavere skuddtakt, 485–635 skudd i minuttet. M2 er luftkjølt og bruker et løp med stor overflate for å kjøle ned våpenet under skyting, noe som gir våpenet en vekt på 55 kilo.
M2 kom i det amerikanske forsvaret i 1920-årene og ble standard tungt maskingevær for USA og Storbritannia under andre verdenskrig.


== AN/M2 for fly ==
En egen versjon, Browing AN/M2 ble utviklet for bruk i fly. Denne hadde en skuddtakt på 750-850 skudd i minuttet, og ble benyttet i blant andre P-51 Mustang og senere utgaver av Supermarine Spitfire. I mangel av en egnet maskinkanon (se Hispano 20 mm maskinkanon) ble M2 benyttet som bevæpning for fly til og med Koreakrigen.


== Etterkrigstiden ==
Etter krigen var det store mengder M2-maskingevær tilgjengelig, og den ble tatt i bruk som tungt maskingevær av mange Nato-land og andre nasjoner med tilknytning til USA. M2-maskingevær er slitesterke og velbygde og mange av de som tjenestegjør i hærer verden over ble bygget under andre verdenskrig. 


== Norge ==
M2 Browning er i tjeneste i Norges forsvar som 12,7 mm mitraljøse HPS, og har vært i bruk siden 1940-årene.I 2019 opplyste Forsvarsmateriell at de har inngått en sjuårig rammeavtale med U.S. Ordnance for kjøp av nye mitraljøser, der første avrop er på tusen våpen. Totalt kan det bli behov for rundt 1 300 våpen. Det er også inngått en 15-årig avtale om reservedeler, verktøy og lignende.
De nye mitraljøsene vil få betegnelsen M2A2N. En av forskjellene på nye og gamle våpen er at de gamle skyter med åpent sluttstykke. Det vil si at sluttstykket automatisk hektes opp i bakre stilling når avtrekkeren slippes. Hensikten er å unngå at en skarp patron blir liggende i et varmt kammer, noe som kan skje dersom det er skutt mye. I verste fall kan sprengstoffet i prosjektilet omsettes eller kruttet antennes, og man får det som gjerne kalles «cook-off».
Dette vil man unngå på de nye våpnene med drilling og nye ildhåndgrep. Da tar man et ladegrep dersom man vet at det ikke skal skytes mer på en stund. 
En annen forskjell er flammedemperen som avgir betydelig mindre lysglimt. Redusert signatur betyr redusert risiko for å stikke seg ut som et mål fienden vil prioritere å angripe.
Utskiftingen av våpen var planlagt til 2020.[trenger oppdatering]


== Se også ==
Liste over maskingeværer
M2 Browning on Modern Firearms (en)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Browning M2 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Browning M2 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Kilstraumen bru

Kilstraumen bru er ei veibru på fylkesvei 565 over Kilstraumen i Austrheim kommune i Hordaland. Brua er 205 meter lang og ble åpnet i 1971.


== Se også ==
Bakkastraumbrua
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Eksterne lenker ==
Bilde av brua fra nordvest.
Bilde av brua fra sørvest.
Drømtorp holdeplass

Drømtorp holdeplass var en holdeplass på Østfoldbanens østre linje. Drømtorp ligger i Nordre Follo kommune. Holdeplassen ble åpnet i 1932, og ble betjent av lokaltogene mellom Mysen og Skøyen. Fra Drømtorp holdeplass til Oslo S er det 25,840 km.
Holdeplassen ble lagt ned 9. desember 2012 i forbindelse med innføring av ny grunnrutemodell for jernbanetrafikken i østlandsområdet. Stasjonen hadde 44 på/avstigende pr døgn i 2008.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 48. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen østre linje. NSB Arkitektkontoret. s. 7. 


== Eksterne lenker ==
Norsk jernbaneklubbs stasjonsdatabase om Drømtorp holdeplass
Kråkstad stasjon

Kråkstad stasjon er en jernbanestasjon på Østfoldbanens østre linje i Nordre Follo kommune. Stasjonen ble åpnet i 1882, og betjenes av Vys lokaltog mellom Mysen og Skøyen. Fra Kråkstad stasjon til Oslo S er det 30,090 km. Stasjonen har to kryssingsspor med plattformer og et lastespor.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 48–49. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen østre linje. NSB Arkitektkontoret. s. 9–16. 


== Eksterne lenker ==

(no) Bane NORs informasjonsside om Kråkstad stasjon
(no) Kråkstad stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Østre linje
Langli holdeplass

Langli holdeplass var en jernbaneholdeplass på Østfoldbanens østre linje. Langli ligger i Nordre Follo kommune. Holdeplassen ble åpnet i 1932, og ble betjent av NSBs lokaltog mellom Mysen og Skøyen. Fra Langli holdeplass til Oslo S er det 31,990 km.
Holdeplassen ble lagt ned 9. desember 2012 i forbindelse med innføring av ny grunnrutemodell for jernbanetrafikken i østlandsområdet. Holdeplassen hadde i 2008 et passasjertall på 15 sum av- og påstigende pr. årsdøgn.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 48. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen østre linje. NSB Arkitektkontoret. s. 17. 


== Eksterne lenker ==
Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase om Langli holdeplass
Skotbu stoppested

Skotbu stoppested ligger langs Østfoldbanens østre linje i Nordre Follo kommune. Stasjonen ble åpnet i 1908 som Skodbo stoppested, fra 1926 ble dagens skrivemåte brukt. 1969 ble stoppestedet nedgradert til holdeplass med lastespor, siden 1982 blir ikke last betjent lenger. Holdeplassen betjenes av Vys lokaltog mellom Mysen og Skøyen. Fra Skotbu stasjon til Oslo S er det 32,090 km. Holdeplassen har pr. 2012 et passasjertall på 180 sum av- og påstigende pr. årsdøgn (66 000 per år).


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 48–49. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen østre linje. NSB Arkitektkontoret. s. 19–28. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Skotbu stoppested
(no) Skotbu stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Østre linje
Knapstad stoppested

Knapstad stoppested er en jernbanestasjon på Østfoldbanens Østre linje i Hobøl i Indre Østfold kommune. Stoppestedet ble åpnet i 1912 og var betjent til 1969, 1976 ble det nedgradert til holdeplass. Fra Knapstad stasjon til Oslo S er det 41,790 km.
I 2014 kom det en ny/oppgradert stasjon, som er 250 meter lang. Den er utstyrt med skur, linjekart og en digital tidtabell i sanntid. Stasjonen har ikke noen billettautomat, så man kjøper billett på toget uten gebyr.
Stasjonen har en skinnesmører som forhindrer gnisselyd. 
Knapstad er stoppested på Vys lokaltog mellom Skøyen og Mysen.


== Galleri ==

		


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 48–49. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen østre linje. NSB Arkitektkontoret. s. 39. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Knapstad stoppested
(no) Knapstad stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Østre linje
Spydeberg stasjon

Spydeberg stasjon er en jernbanestasjon på Østfoldbanens østre linje. Spydeberg stasjon ligger i Spydeberg i Indre Østfold kommune. Stasjonen ble åpnet i 1882, og er stoppested på Vys rute mellom Mysen og Skøyen. Fra Spydeberg stasjon til Oslo S er det 44,630 km. Stasjonen ligger 107,3 meter over havet.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 48–49. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen østre linje. NSB Arkitektkontoret. s. 41–50. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Spydeberg stasjon
(no) Spydeberg stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Østre linje
Langnes holdeplass

Langnes holdeplass var en holdeplass på Østfoldbanens Østre linje. Langnes ligger i Indre Østfold kommune. Holdeplassen åpnet i 1932, og ble betjent av lokaltogene mellom Mysen og Skøyen. Fra Langnes til Oslo S er det 49,610 km. Stasjonen ligger omtrent en halv kilometer fra der slaget ved Langnes Skanse sto i 1814. Holdeplassen hadde pr 2008 et passasjertall på sum 28 av- og påstigende pr. årsdøgn.
Holdeplassen ble lagt ned 9. desember 2012 i forbindelse med innføring av ny grunnrutemodell for jernbanetrafikken i østlandsområdet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 50. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen østre linje. NSB Arkitektkontoret. s. 51. 


== Eksterne lenker ==
Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase om Langnes holdeplass
Jens Peter Broch

Jens Peter Broch (født 6. november 1819 i Kristiansand, død 15. mars 1886) var en norsk orientalist og språkforsker, spesialist på semittiske språk.Sammen med broren (Ole Jacob Broch, senere professor i matematikk) gikk han tre år på Kristiansand katedralskole, før familien i 1833 flyttet til Kristiania. Der begynte de på den private Overlærer Møllers institut som Ulrik Wilhelm Møller (1791–1853) hadde startet i 1822. Jens studerte derpå til cand.theol. i 1843 og ble lærer ved Nissens latin- og realskole som broren Ole nettopp hadde startet. Fra 1845 ble han universitetsstipendiat ved Det Kongelige Frederiks Universitet, dets andre lærer i orientalske/østerlandske språk, spesielt arabisk da. Han studerte utenlands og gjestet, blant annet hos  Heinrich Leberecht Fleischer (1801–1888) i Leipzig, samme stedet der den kjente testamente-tolker Carl Paul Caspari (1814–1892) oppholdt seg 1834–1838 og i 1842 mottok sin doktorgrad. Brochs og Casparis erfaringer fra Leipzig inspirerte forresten den senere professor i hebraisk, Elias Blix (1836–1902) til å komme ned og være 1871–1872. Broch hadde også et lengre utenlandsopphold fra 1853 til 1855.  Til det nystartede Videnskabs-Selskabet i Christiania ble han innvalgt i 1859, og til Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab i 1877. Han ble ekstraordinær lektor i 1865 og full professor i 1876. Hans hovedarbeide er en meget omhyggelig utgave av Zamakhsharis grammatiske verk Al-Mufassal (1879).
Han var sønn av oberstløytnant/krigskommissær og stortingsrepresentant Johan Jørgen Broch (1791–1860) og Jensine Laurentze Bentzen (1790–1877). Hans bror Ole Jacob Broch (1818–89) ble professor i matematikk ved samme universitet som Jens (Oslo), og de bygde hver sin bolig i «Professorbyen» (se Gamle Aker); Jens bygde Fridarheim og Ole bygde Fagerheim. Selv giftet Jens seg i 1847 med Louise Joachime Müller (1827–1913), datter av kaptein Otto Fredrik Müller (1782–1854) og Vilhelmine Hedevig Bech (1796–1880) av Müller (slekt). De hadde ingen barn, men en pleiedatter Hedvig Bie (født Solberg) som var konens søsterdatter.
Se Broch (slekt)


== Utgivelser ==
J. P. Broch (1879). Al-Mufassal. P. T. Mallings forlag.  [annen versjon]


== Referanser ==
Næringsparken holdeplass

Næringsparken holdeplass var en holdeplass på Østfoldbanen (Østre linje). Næringsparken ligger i Indre Østfold kommune. Holdeplassen ble åpnet i 1994, og ble betjent av NSBs lokaltog mellom Mysen og Skøyen. Fra Næringsparken holdeplass til Oslo S er det 55,330 km. Holdeplassen hadde pr 2008 et passasjertall på 44 sum av- og påstigende pr. årsdøgn.
Holdeplassen ble lagt ned 9. desember 2012 i forbindelse med innføring av ny grunnrutemodell for jernbanetrafikken i østlandsområdet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 50. ISBN 82-90286-28-7. 


== Eksterne lenker ==
Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase om Næringsparken holdeplass
Slitu stasjon

Slitu stasjon er en jernbanestasjon på Østfoldbanen (østre linje) i Indre Østfold kommune. Stasjonen ble åpnet i 1882 og var bemannet til 1969, 1991 ble den nedgradert til holdeplass. Den betjenes av Vys lokaltog mellom Mysen og Skøyen. Fra Slitu stasjon til Oslo S er det 59,330 km. Stasjonen har pr 2008 et passasjertall på 28 sum av- og påstigende pr. årsdøgn.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 50–51. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). Bygningsregistrering: Oslo distrikt: Østfoldbanen østre linje. NSB Arkitektkontoret. s. 63–72. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Slitu stasjon
(no) Slitu stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Østre linje
Sonora

Sonora er en av Mexicos 31 delstater, og befinner seg i landets nordvestre del. Mot nord har Sonora grense mot Arizona, USA, mot øst ligger delstaten Chihuahua, mot sør Sinaloa og mot vest Baja California. Sonora har også en lang kyst mot Californiabukta (Mar de Cortés på spansk). I utstrekning er Sonora den nest største delstaten, med en utstrekning på 179 503 km², større enn Nord-Norge, Trøndelag og Møre og Romsdal til sammen. Det bor om lag 2,7 millioner mennesker i Sonora, eller ca. 12 mennesker per kvadratkilometer. Hovedstaden heter Hermosillo og ligger i en oase midt i Sonora-ørkenen.


== Geografi ==

Det meste av territoriet er preget av Sonoraørkenen, som også strekker seg inn i California og Arizona. I tillegg går fjellkjeden Sierra Madre Occidental i nord-sørretning gjennom staten. Et annet fjell er Cerro del Pinacate i Cabeza Prieta-fjellene, 1 390 moh. I nordvest renner elva Colorado inn fra USA og danner et lavtliggende området som er preget av intens jordbruk. Utenfor kysten ligger det flere øyer. Haiøya (Isla Tiburón) er Mexicos største øy med 1 208 km² (litt mindre enn Senja).


== Økonomi ==
Kvegdrift og gruvedrift er tradisjonelt de viktigste næringsveiene. Imidlertid er det også en sterk vekst i antallet maquiladoras, fabrikker som lager ferdigvarer til markedene i USA og Canada. 


== Befolkning ==
Befolkningen øker sterkt i Sonora. Det er først og fremst på grunn av innvandring fra fattigere områder sør i Mexico, og innvandrerne jobber først og fremst i den nye industrien som blomstrer opp langs grensen i nord. Urfolksgrupper som seri, yaquí og mayo hører hjemme i Sonora, men de aller fleste innbyggerne er mestiser.


== Se også ==
Liste over kommuner i delstaten Sonora
William Walker (leiesoldat)
Berg stasjon (Sognsvannsbanen)

Berg stasjon er en stasjon på Sognsvannsbanen i Oslo, mellom Ullevaal Stadion og Tåsen. Stasjonen ble anlagt ved åpningen i 1934, men er ombygd og forlenget flere ganger, senest i 2002. Berg stasjon ligger i nærheten av Berg tennisklubb og Berg barneskole (tidligere Berg videregående skole).


== Eksterne lenker ==
Ruters nettsted
Ruters linjekart for T-banen
Hassel-Nødder

Hassel-Nødder (full tittel: Hassel-Nødder, med og uden Kjerne, dog til Tidsfordriv, plukkede af min henvisnede Livs-Busk) er et selvbiografisk verk skrevet av Henrik Wergeland mens han lå på dødsleiet 1845.
Wergeland presenterer her en samling episoder fra sitt begivenhetsrike liv, for eksempel reisen til England og Frankrike.


== Den første bok med xylografier utført i Norge ==
Hassel-Nødder utkom posthumt med xylografiske illustrasjoner etter Adolph Tidemands og Johannes Flintoes tegninger. Andreas Aubert har gjort rede for måten Wergeland selv laget direktiver og forlegg for tegningene, og Erik Henning Edvardsen har fortalt hvordan det gikk til at han fikk høre om at xylografen Hans Peter Hansen var kommet til Christiania med et dansk teaterselskap. Wergeland sendte bud på Hansen og tok den lovnad av ham at han skulle bli i byen og lage tresnittene for boka. Gjennom dette arbeidet kom Hansen, ved også å få lært opp den første norske utøver av xylografikunsten, Haakon Adelsten Lunde, til å etablere xylografikunsten i Norge.
Hassel-Nødder ble senere illustrert av Chrix Dahl.


== Utgivelser ==
Hassel-Nødder, med og uden Kjerne, dog til Tidsfordriv, plukkede af min henvisnede Livs-Busk. Christian Tønsbergs Forlag. Trykt hos W.C. Fabritius. Christiania 1845.
Hassel-Nødder, med og uden Kjerne, dog til Tidsfordriv, plukkede af min henvisnede Livs-Busk. Illustrasjoner av Chrix Dahl. Fabritius & Sønners Forlag. Oslo 1936.
Hassel-Nødder, med og uden Kjerne, dog til Tidsfordriv, plukkede af min henvisnede Livs-Busk. Cappelen Damm. Oslo 2008. Utgitt i samarbeid med Nasjonalbiblioteket


== Sekundærlitteratur ==
Andreas Aubert: Henrik Wergelands Tegninger fra Dødsleiet. VG No. 187. Lørdag den 5. juli 1902, s. 1.
Erik Henning Edvardsen: Gammelt nytt i våre tidligste ukeblader. Norsk Folkeminnelags skrifter nr. 143. Oslo 1997, s. 11–12.


== Eksterne lenker ==
Utgaven fra 1845, 1936 og 1997 hos Nasjonalbiblioteket.