Raufossmopeden

Raufossmopeden er en moped produsert på Raufoss i årene 1958-1962.


== Historie ==
I 1956 tegnet Raufoss Ammunisjonsfabrikker kontrakt med Zündapp-Werke i München om lisensproduksjon av fabrikkens mopedmotorer (type 255). I 1957 startet fabrikken utviklingen av sin egen moped. Rammer og platedeler ble produsert på Raufoss, og delene ble overflatebehandlet ved fabrikkens avanserte anlegg. Dette gjaldt både rustbeskyttelse, lakkering og fornikling. Mopeden ble produsert i utgavene 110, 111, 112, 113 og 114. 
I oktober 1958 ble Raufoss-mopeden vist for 300 forhandlere og pressefolk. Den første modellen hadde to gir og pedaler, og ble solgt i desember 1958, men senere versjoner av 110 ble også solgt med tre girs motor. 111 hadde tre gir og pedaler. 111 hadde lang bensintank og 111-8 hadde kort bensintank. 112 hadde tre gir på hånd eller tre gir fot, denne hadde også to forskjellige type bensintanker, kort og lang. 113 hadde tre gir på fot med kort bensintank. 114 var den eneste med fire girs motor med kort bensintank.
Raufoss Ammunisjonsfabrikker hadde planer om å produsere forgasser og det elektriske anlegget selv, men valgte å ikke gjøre det da de heller ville bruke universaldeler som de fleste mopeder på den tiden brukte.
13. oktober 1958 var det mopeddag på Raufoss, på denne dagen var det 276 gjester. Det var også ni aviser, ni institusjoner og 113 firmaer. Fylkesmessig var det bare Finnmark som ikke var representert. Mopeden ble demonstrert for gjestene, dens utmerkede egenskaper ble vist på Raufossmopedens egen prøvebane. Mopeddagens avslutning var ved Strand Hotel på Gjøvik.        
Før produksjonen startet ble det kjøpt inn topp moderne utstyr som brennlakkeringsanlegg og et prøveaggregat for og måle effekt,turtall osv.         
Ved overflatebehandling og lakkering ble kjemiskrensing og fosfatering benyttet før moped delene ble brennlakkert.         
Fra 1962 til 1965/66 ble det produsert Raufoss-mopeder som opplæring og på hobbybasis. Disse fikk rammenummer som fortsatte der fabrikken sluttet.        
I 1962 ble cirka 20 mopeder sendt til tyrkia for og bli solgt der, det ble også solgt 2 stykker i USA.                


=== 1300 km med Raufossmoped ===

7. Juli 1958 skulle Raufossmopeden på en lang prøvetur. Kortesjen besto av fire mopeder og R.as stasjonsvogn. En av disse mopedene var en Tempo Lett. Tempo`en var den eneste som hadde større problemer på denne turen. Rutens totallengde var på 1281 km og omfattet seks kjøredager. Tre av kjøredagene var været noenlunde bra bra, mens det for øvrig var skybrudd, sterk kuling og en del snøbyger. Dette gjorde at kjøreegenskapene ble elendige, stasjonsvognen brukte vanligvis 1 1/2 liter bensin pr. mil. Enkelte dager på denne turen brukte den nærmere tre liter. På turen ble det ført prøveprotokoll over mopedkjøringen, og eventuelle feil ble registrert. Det eneste som ble registrert var sot på tennplugg, stramming av kjede og justere bremser. Noen andre materielle uhell forekom ikke.  
Mopedene hadde ca. 18 kg med pakning på hver og gjennomsnittsfarten for hele turen var ca 40 km pr. time. Kjørestillingen var det ikke noe å si på, med en kjøring på 30 mil om dagen var det ingen som klagde på smerter i ryggen. Denne turen ble filmet fra stasjonsvognen. Ingen av Raufossmopedene som var med på turen ble noen gang produsert i den fargen. Der den ene er av fargen mørk rød, «vinrød», tilnærmet lik rødfargen som er på den svarte og røde 111 og 112. De to grønn/blå mopedene er i likhet med 56-58 modell Zündapp Combinette.


=== Roma-tur med Raufossmoped ===

Turen gikk fra Raufoss høsten 1959. På denne turen ble det brukt to gullfargede 110 og en rød og beige 111. Den ene av 110`ene hadde mye av ekstrautstyret som var tilgjengerlig til mopedene. Dette var scooterskjold, vindskjerm, og som på de to andre mopedene var det sidevesker. Etter et par mil fikk den ene av mopedene et lite problem, men dette var lett å fikse, så turen kunne fortsette. Den gikk videre ned til Østfold og så til Sverige. Etter en båttur var mopedene i Danmark, etter en lang kjøretur var de i Tyskland. Turen gjennom Tyskland gikk omtrent der Autobahn 7 går i dag. Halvveis nedover Tyskland ble det en overnatting i Sennhütte, dagen etter gikk turen til SUSPA rett utenfor Nürnberg, SUSPA var en deleprodusent til mopeden. Neste besøk på turen var hos Zündapp Werke i München, her var det omvisning på fabrikken. Etter kjøring med Alpene i horisonten var mopedene i Østerrike, etter smale og bratte veier nærmet de seg Brennerpasset og Italia. Turen gikk sørover gjennom Province of Belluno. Dette er et bratt landskap så mopedene ble testet godt. Turen gikk så til Passo Della Raticosa, som ligger et par mil sør for Bologna. Etter mange mil på mopedsete var de endelig framme i Roma. Her ble det kjøring forbi Colosseum og parkering foran Fontana di Trevi. På turen hjemover gikk det nordover mot Pisa. Rett utenfor Pisa fikk den ene mopeden en sjelden punktering. Da punkteringen var reparert ble det kjøretur til Middelhavet, etter dette gikk turen nordover mot Genova. Framme i Genova ble det en velt i trikkeskinnene, heldigvis ble det ikke store skaden så det var lett å reparere. Tilbake i Alpene lekte mopedene seg på de smale og svingete veiene. Etter dette fikk både mopedene og førerne en pust i bakken på St.Gotthard-passet. Turen gikk så videre til UNION en annen deleprodusent for mopeden, turen gikk så nordover i Tyskland og der etter til Frederikshavn i Danmark. Etter en båttur til Norge var mopedene endelig på Raufoss igjen.


== Modeller ==
Mathisen, Andreas (2018). R Raufossmopeden (avhandling).