jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Steingrim Wolland

Steingrim Wolland (født 16. mars 1961) er en norsk advokat med møterett for Høyesterett.Steingrim Wolland var juridisk rådgiver i Norsk Redaktørforening fra 1987 til 1991. I denne perioden knyttet han også nært samarbeid med organisasjonen Article 19 i England. Menneskerettighetsorganisasjonen har sitt navn fra FNs menneskerettighetserklæring artikkel 19, som sier: «Everyone has the right to freedom of opinion and expression; the right includes freedom to hold opinions without interference and to seek, receive and impart information and ideas through any media regardless of frontiers».
Som advokat er han kjent for Tromsødommen i Den europeiske menneskerettsdomstolen i Strasbourg, 20.05.1999. Der vant han over Den norske stat i saken om hvorvidt det var riktig av Avisa Tromsø å trykke en rapport skrevet av selfangstinspektør Odd Lindberg om norsk selfangst. Avisa Tromsø hadde tapt i norske rettsinstanser fram til Høyesterett. Wolland tok da saken inn for Den europeiske menneskerettsdomstolen i Strasbourg (EMD), som dømte den norske stat for brudd på Den europeiske menneskerettskonvensjonens (EMK) artikkel 10 om ytringsfrihet. Innen ett år tapte Norge ytterligere to injuriesaker i Strasbourg, og dermed var rettstilstanden på området kraftig endret, hvilket Steingrim Wolland og Rolf Øvrum tillegges mye av æren for.
Steingrim Wolland har også vært aktiv innen generell næringsvirksomhet. Som styreleder og deleier var han sentral i å re-etablere den tradisjonerike Tostrupkjelleren i Oslo i 1994.
Wolland gikk konkurs i april 2009. Wolland er tidligere dømt for uaktsomt bedrageri og fikk han forbud mot å drive rettshjelp. Han fikk tilbake advokatbevillingen i 2017.


== Forfatterskap ==
«Budbringerens dilemma – om ytringsfrihet, presseetikk og redaktøransvar», IJ-forlaget, sammen med Rolf Øvrum. (1992)


== Referanser ==
Lars Nordrum

Lars Nordrum (født 28. oktober 1921 i Oslo, død 25. januar 1973 i Oslo) var en norsk teater- og filmskuespiller. Han huskes kanskje særlig for å ha vært stemmen til Stompa i Stompahørespillene.


== Biografi ==
Nordrum debuterte 1935 på Centralteatret, fra 1938 knyttet til Nationaltheatret, bortsett fra to sesonger på Folketeatret. Også roller i film og radio. Begavet karakterkunstner som skapte egenartede sceneskikkelser med en sterkt personlig pregnans. Skapte også fantastiske komedieskikkelser hos Shakespeare og Holberg, kunne gjøre inntrykk som elegant sceneløve i Den glade enke, og gjorde en uforglemmelig innsats i musikalen Fantasticks på Chat Noir. Som kunstner nådde han imidlertid lengst i tragiske roller som for eksempel tittelrollen i Strindbergs Erik XIV, Osvald i Gengangere, Harald jarl i Sigurd Slembe. 
Han filmdebuterte i en smårolle i Tante Pose (1940), og gjorde bemerkede roller i blant annet Vi gifter oss (1951), Vildanden (1963) og Liv (1967). Nordrum gjorde også sterkt inntrykk som pianisten i Sverre Udnæs' Aske i Fjernsynsteatret 1973.
Han var gift med den norskfødte svenske skuespilleren Lillebil Kjellén.


== Filmografi (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lars Nordrum i Scenewebarkivet
Lars Nordrum hos Store norske leksikon
Lars Nordrum hos Filmdelta
(en) Lars Nordrum på Internet Movie Database 
(no) Lars Nordrum hos Sceneweb 
(sv) Lars Nordrum i Svensk Filmdatabas 
(da) Lars Nordrum på Filmdatabasen 
(en) Lars Nordrum hos The Movie Database
Valkenburg

Valkenburg kan vise til:


== Nederland ==
Valkenburg (Limburg) – en by i kommunen Valkenburg aan de Geul som ligger i provinsen Limburg i Nederland
Valkenburg aan de Geul – en kommune i provinsen Limburg
Slott Valkenburg – en slottsruin i Valkenburg
Valkenburg (Zuid-Holland) – en landsby i kommunen Katwijk som ligger i provinsen Zuid-Holland
Valkenburg (flyplass) – en flyplass i kommunen Katwijk som ligger i provinsen Zuid-Holland
Membran

Membran er en selektivt ikke-gjennomtrengelig hinne. Ofte kan membranen slippe gjennom større molekyler eller partikler, mens andre partikler ikke slipper gjennom. 

Permeabel membran : En gjennomtrengelig hinne som de fleste forbindelser kan passere gjennom.
Semipermeabel membran : En halvgjennomtrengelig hinne som bare noen forbindelser kan passere gjennom.Levende organismer tar opp næringsstoffer gjennom en membran og frakter de gjennom organismen ved blodomløp eller stengel. Tilsvarende skilles avfallsstoffer ut gjennom en membran.


== Se også ==
Membranpotensial
Cellemembran
Membranmanometer
Mauro Camoranesi

Mauro Germán Serra Camoranesi (født 4. oktober 1976 i Tandil, Argentina) er en argentinskfødt italiensk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Han er nå hovedtrener for den argentinske klubben Club Atlético Tigre.
Camoranesi spilte for klubber i Mexico og Argentina før han dro til Italia i 2000, først til Hellas Verona i 2000, og deretter til Juventus i 2002. 
Argentinskfødte Camoranesi hadde muligheten til å spille for Italia på grunn av sitt italienske opphav, så han bestemte seg for å spille for Italia i stedet for sitt argentinske fødeland. Han debuterte på landslaget i en kamp mot Portugal i 2003. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Mauro Camoranesi – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Mauro Camoranesi – FIFA 
(en) Mauro Camoranesi – UEFA 
(en) Mauro Camoranesi – Transfermarkt 
(en) Mauro Camoranesi – national-football-teams.com 
(en) Mauro Camoranesi – WorldFootball.net 
(en) Mauro Camoranesi – FootballDatabase.eu 
(en) Mauro Camoranesi – Soccerway 
(en) Mauro Camoranesi – EU-Football.info 
(en) Mauro Camoranesi – FBref 
Profil og statistikk
Trondheim Torg

Trondheim Torg er et kjøpesenter som ligger ved Torvet i Trondheim. 
Kjøpesenteret har 65 butikker og syv spisesteder fordelt på fire etasjer. Senteret ble etablert i 1992 og ligger ved Torvet i Midtbyen. Etter utvidelsen i 2002, som tok utgangspunkt i et helt kvartal, ble en rekke med trehusbebyggelse langs Prinsens gate en del av senteret. Denne utvidelsen gjorde at Trondheim Torg nå er et av de største kjøpesentrene nord for Dovre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Trondheim Torg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Last In First Out

Innen databehandling er Last In First Out (LIFO), norsk «sist inn først ut») en køalgoritme hvor siste element inn i køen blir først behandlet. Algoritmen kan sammenlignes med en stabel med spillkort hvor man kun kan legge til eller ta bort kort fra toppen av stabelen.


== Se også ==
Stakk (datastruktur)
Olofsborg

Olofsborg (finsk Olavinlinna) er en festning i byen Nyslott i Øst-Finland, anlagt i 1475. Erik Axelsson (Tott) var festningens byggherre, og i senmiddelalderen var festningen et strategisk viktig forsvarsanlegg ved Finlands daværende østgrense. I krigene mellom Sverige og Russland var festningen et viktig støttepunkt. Den er restaurert, og er nå nasjonalminnesmerke. Det arrangeres en årlig operafestival i borgen. 


== Slottets eldste historie ==
Festningen ble anlagt på holmen Kyrönsaari i Kyrönsalmisundet i Savolax, og ble kalt Sankt Olofs borg. Slottsherren på Viborg Erik Axelsson (Tott), bygde først en borg i tre i 1475 og i 1477 i stein. Borgen ble bygget som et vern for Savolax mot russerne. Da freden i Nöteborg ble avtalt mellom Sverige og Russland i 1323, var holmen og sundet russiske besittelser. Strategisk sett var det viktig å befeste dette området for å hindre russiske plyndringstokt i området rundt Savolax. Fra Erik Axelsson og hans brors Lars Axelssons tid står ennå de tre eldste tårnene; Kyrktornet, Klocktornet og det eldste tårnet Sankt Eriks torn. 


== Forsterkning i Vasasønnenes tid ==

Under Erik XIVs, Johan III av Sverige og Karl IX av Sveriges styre ble slottet forsterket og ombygget. I perioden 1560–1562 ble det såkalte Tjocka tornet oppført. I Johan IIIs tid var opp mot 300 mann stasjonert i borgen. Da Sverige ekspanderte mot Russland på 1600-tallet, tapte slottet sin viktige stilling som grensefestning.


== Gustav II Adolf besøker Olofsborg ==
I den tiden Sverige og Finland var samme rike, var Gustav II Adolf den eneste kongen som besøkte Olofsborg. Det var vinteren 1622; kongen var på vei til Stockholm fra krigsskueplassen i Polen, som også betød  besøk i blant annet Viborg og Torneå. Kongens bror Karl Filip besøkte slottet ni år tidigere, etter forhandlinger med byen Novgorod, som stod under svensk beskyttelse, i Viborg 1612–1613. Karl Filip var Novgorods kandidat til tsar av Russland.


== Eksterne lenker ==
(fi) Offisielt nettsted 
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Olavinlinna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Olavinlinna – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Narve Bonna

Narve Nilsen Bonna (født 16. januar 1901 i Lommedalen, død 2. mars 1976 samme sted) var en norsk skihopper.
Han tok sølv i spesielt hopprenn under OL 1924 i Chamonix. Narve Bonna ledet etter første omgang, men etter andre omgang ble han henvist til andreplassen av landsmannen Jacob Tullin Thams. 
Bonna var utdannet som skimaker, og etter idrettskarrieren startet han Lommedalen Skifabrikk, som produserte ski under merkevarenavet «Bonna-ski».


== OL-medaljer ==
1924  Chamonix -  Sølv i skihopping


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Narve Bonna – Olympedia 
(en) Narve Bonna – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Narve Bonna – FIS (skihopping) 
Bonna-ski
Artikkel om Narve Bonna i Norsk biografisk leksikon
Peter Schlickenrieder

Peter Schlickenrieder (født 16. februar 1970 i Tegernsee) er en  tysk langrennstrener og tidligere langrennsløper.
Hans fremste resultat var sølvmedaljen i langrennssprint under OL 2002 i Salt Lake City. I tillegg har han to enkeltseire (og en stafettseier) i verdenscupen og fem tyske mesterskapstitler.
I april 2018 begynte han som trener for det tyske landslaget i langrenn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Peter Schlickenrieder – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Peter Schlickenrieder – Olympics.com 
(en) Peter Schlickenrieder – Olympic.org 
(en) Peter Schlickenrieder – Olympedia 
(en) Peter Schlickenrieder – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Peter Schlickenrieder – FIS (langrenn)
Kampala

Kampala er hovedstaden i Uganda. Med 1 208 544 (2002) innbyggere er Kampala den største byen i Uganda. Byen er en del av det større Kampala distrikt og ligger 1189 meter over havet.


== Historie ==

Før britenes ankomst hadde kongen av det gamle Buganda, det området som senere skulle bli Kampala, som en av sine favorittsteder for jakt. Området består av utallige åskammer og frodig våtmark. Området var ideelt for diverse antiloper, spesielt rasen impala (Aepyceros melampus). Britene kalte først området «Impala-åsene».
Folkegruppen Baganda sitt språk (luganda) tok til seg mange engelske ord fra britene. I denne sammenhengen oversatte Bagandaene britenes «hills of the Impala» til «Kasozi Ka Mpala» – «Kasozi» betyr «ås/bakke» på luganda, «Ka» betyr «of» og ordet «Impala» ble uttalt med stum i – derav «Mpala». Og når sagt på luganda høres «Ka» og «Mpala» ut som ett ord – «Ka'mpala», og snart, når kongen skulle jakte i dette området, sa bagandaene «Kabaka a'genze e Ka'mpala» – "Kongen har dratt til Ka'mpala". Navnet Kampala satte seg raskt.
Byen Kampala vokste opp rundt et fort som ble bygget av Frederick Lugard i 1890 for Imperial British East Africa Company. I 1962 erstattet Kampala Entebbe som landets hovedstad. Mye av byen ble ødelagt etter 1979-opprøret mot Idi Amins diktatur og den påfølgende borgerkrigen.


== Økonomi ==
Produksjon inkluderer møbler og maskindeler. Landbrukseksport er hovedsakelig kaffe, bomull, te, og sukker. Air Uganda har hovedkontoret sitt her i Kampala.


== Transport ==
Kampalas og Ugandas hovedflyplass er Entebbe internasjonale lufthavn som ligger 41 kilometer sørvest for Kampala ved den gamle hovedstaden Entebbe.


== Samfunn ==
Makerere Universitet, ett av Øst- og Sentral-Afrikas fremste akademiske institusjoner, ligger på Makerereåsen i byen. Kampala er også hovedkvarter for East African Development Bank.
Som mange andre byer sies det at Kampala er bygget på syv bakketopper, men dette er ikke helt korrekt i Kampalas tilfelle.
Kampala er også kjent for sitt uteliv, som inkluderer et kasino. Victoriasjøen er 10 km unna.
Det er også verd å merke seg at Kampala er vertskap for et av bare syv Bahai-templer i hele verden. Det er kjent som «Mother Temple of Africa» og ligger i utkanten av byen. Grunnsteinen ble lagt ned i januar 1958, og bygget ble fullført den 13. januar 1961.
Ifølge en undersøkelsen i 2004–2005 utført for Ugandas Helsedepartement har Kampala den høyeste andelen av HIV-infeksjoner i Uganda. 9,2 % av voksne og 47 % av prostituerte i byen er smittet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kampala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Satellittbilde fra Google Maps
Kampala reiseguide (engelsk)
Kettil Karlsson (Vasa)

Kettil Karlsson (Vasa) (født 1433, død 11. august 1465) var først biskop og siden riksforstander av Sverige under Kalmarunionen fra februar 1464 til 1465, avbrutt av et seks måneders mellomspill av Karl Knutsson (Bonde) som konge.
Kettil Karlsson var biskop i Linköping fra 1459 til 1465. I 1464 ledet han et opprør mot kong Christian I av Danmark og Sverige, satt deretter en kort tid som riksforstander, men hjemkalte i juli Karl Knutsson (Bonde) til embetet som konge, men overtok for andre gang i februar 1465.
Han var sønn av Karl Kristiernsson (Vasa) og Ebba Eriksdotter (Krummedige).
Han døde under en pestepidemi den 11. august 1465.
Lothar von Trotha

Adrian Dietrich Lothar von Trotha (født 3. juli 1848 i Magdeburg, død 31. mars 1920 i Bonn) var en prøyssisk infanterigeneral som virket under den europeiske kolonialismen. Han deltok i den østerriksk-prøyssiske krig, den fransk-prøyssiske krig, knusingen av bokseropprøret i Kina og herero-oppstanden i Tysk Sydvest-Afrika, som han ledet som øverstkommanderende for kolonistyrken og koloniens guvernør.
I 1905 ble han kalt hjem og mottok for sine fortjenester Pour le Mérite.
Han var gift med Lucy Goldstein-Brinckmann, datter av en bankdirektør av jødisk opprinnelse.
Etter hans død ble han utnevnt til æresfører for Hitler-Jugend.
Handlingene hans har senere blitt kalt for «1900-tallets første folkemord» og flere historikere har sett likheter med hans utryddelse av hereroene og Holocaust. Under en minneseremoni i Namibia i 2007 beklaget von Trotha-familien de overgrep som hadde blitt begått. «Vi, von Trotha-familien, skammer oss dypt over de forferdelige hendelsene som fant sted for 100 år siden. Det ble begått grove brudd på menneskerettighetene den gang.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Deutsche-Schutzgebiete.de om Trotha
Trothafamiliens side om Lothar von Trotha
Bilde av Lothar von Trotha
Klemens von Ketteler

Klemens Freiherr von Ketteler (født 22. november 1853 i Münster i Tyskland, drept 20. juni 1900 i Beijing i Kina) var en tysk diplomat.
Han tilhørte en prøyssisk offisersslekt og var sønn av baronen major August von Ketteler og nevø av Mainz-biskopen Wilhelm Emmanuel von Ketteler. Etter å ha tatt abitur i 1873 trådte han inn i hæren, og så inn i utenrikstjenesten i 1879. Fra 1880 til 1889 arbeidet han som oversetter ved konsulatene i Kanton og Tientsin. Etter en kort stasjonering ved Auswärtiges Amt i Berlin var han fra 1892 til 1896 gesandt i USA, og deretter frem til 1899 i Mexico. Han ble gift med amerikanske Matilda Cass Ledyard. 
Fra 11. april 1899 var han tysk gesandt i Beijing. Han advarte allerede samme år flere ganger mot legasjonsområdets sikkerhetssituasjon dersom det skulle komme til fremmedfiendtlige angrep.I forbindelse med bokseropprøret i 1900 ble han skutt av en kineser da hans kortesje som var på vei til det kinesiske utenrikskontor Zongli Yamen støtte på væpnede styrker. Kineseren som skjøt ham ble senere henrettet etter at utenlandske styrker hadde kommet de beleirede legasjonene til unnsetning og tatt kontrollen i Beijing. 
Drapet på von Ketteler kan ha vært et anslag rettet direkte mot ham personlig, ettersom han noen dager tidligere hadde skutt en kineser kledd i bokserklær og tatt til fange hans bokserkledte sønn – og så skutt ham.Drapet på Ketteler ble en viktig begivenhet under opprøret og førte til en eskalering av kampviljen hos fremmedmaktene i åttenasjonsalliansen. De sendte etter noe tid en internasjonal styrke for å slå ned bokseropprøret og unnsette de beleirede legasjonene i Beijing.
Hans grav er i Münster i Tyskland.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Susanne Kuß, Bernd Martin (red.): Das Deutsche Reich und der Boxeraufstand. ERGA Bd. 2, 2002. Politisches Archiv des Auswärtigen Amtes Berlin.


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20050927103514/http://www.deutsche-schutzgebiete.de/ketteler.htm
Matti Yrjänä Joensuu

Matti Yrjänä Joensuu (født 31. oktober 1948, død 4. desember 2011) var en finsk forfatter. 
Inntil han ble pensjonert var Joensuu polititjenestemann i Helsingfors. Han er med sin serie romaner om politietterforskeren Timo Harjunpää en av Finlands mest kjente krimforfattere. Bøkene hans er oversatt til flere språk. Han er to ganger nominert til Finlandia-prisen.


== Bibliografi ==
Väkivallan virkamies (1976)
Possu ja paavin panttivangit (1977)
Harjunpää ja pyromaani (1978)
Harjunpää ja kapteeni Karhu (1981)
Harjunpää ja ahdistelija (1982)
Harjunpää ja poliisin poika (1983)
Harjunpää ja heimolaiset (1984)
Harjunpää ja rakkauden lait (1985)
Harjunpää ja kiusantekijät (1986)
Harjunpää ja rakkauden nälkä (1993)
Harjunpää ja pahan pappi (2003)


=== Oversettelser til norsk ===


== Priser og utmerkelser ==
The Martin Beck Award 1987 for Plågoandarna (Harjunpää ja kiusantekijät)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Matti Yrjänä Joensuu på Internet Movie Database 
(en) Bloody Foreigner: Matti-Yrjänä Joensuu and his translator David Hackston in conversation with Bob Cornwell
Barney Wilen

Bernard Jean «Barney» Wilen (født 4. mars 1937 i Nice, død 25. mai 1996 i Paris) var en fransk jazzmusiker (saksofon), kjent verden over for sin eksperimentelle tilnærming og for sine bidrag til filmmusikken.
Han startet jazzklubb i oppvekstens Nice, og ble senere bosatt i Paris der han på jazzklubben Club St. Germain spilte med datidens storheter som Bud Powell, Benny Golson, Roy Haynes (1954), Milt Jackson (1958), John Lewis (1956), Jay Cameron (1955), Miles Davis, og J.J. Johnson.  Wilen var med på Miles Davis' musikk til Louis Malles film L'Ascenseur Pour L'Echafaud.  Wilen spilte også i Edouard Molinaros Un Temoin Dans La Ville (1959).  Med Kenny Clarke ble det musikk til
Hannes Schmidhausers film Mental Cruelty (1960), utgitt på en meget sjelden EP (100 trykt).
I Art Blakeys «Messengers» bidro han på Roger Vadims Les Liaisons Dangereuses (1961).  
Han var forøvrig en av de første ikke-amerikanere som underholdt på Newport Jazz Festival (1959).
Selv ga han ut Zodiac (1966) med frijazz-betonte melodier om Dyrekretsen; Dear Pr. Leary (1968), og begynte sine eksperiment med indisk musikk, rock, musikalske ekspedisjoner til Afrika, der han en tid var bosatt for å oppsøke pygme-musikk.  Med Eje Thelin ga han ut plate (1966).
På 1980-tallet medvirket han i punkrock-bandet «Moko» og på 90-tallet startet «jazzmobile», en mobil jazzunderholdning i Paris' forsteder.  
Han mottok «Grand Prix Charles Cros» (1987).
En av hans siste utgivelser var med Philip Catherine (1991).
Wilen døde av kreft.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Barney Wilen på Internet Movie Database 
(en) Barney Wilen hos The Movie Database 
(en) Barney Wilen på Discogs 
(en) Barney Wilen på MusicBrainz 
(en) Barney Wilen på Songkick 
(en) Barney Wilen på AllMusic
Jukkis Uotila

Jukkis Uotila (født 23. august 1960 i Helsingfors) er en finsk jazzmusiker (trommer) og komponist, kjent fra egne, såvel som et hundretall innspillinger med internasjonale jazzstorheter.
Hans første utgivelse var Introspection med bl.a. Randy Brecker, Bob Mintzer og Dave Liebman (1984).  Samme besetning var sentral på Avenida (1987), der forøvrig også John Scofield var med.  Med eget band Lars Danielsson, Lars Jansson, Mike Stern og Bob Berg  ga ut Jukkis Uotila Band Live (1990).  
Han mottok Yrjö-prisen 1991.
Med egen kvartett utkom Fast Company (1998), etterfulgt av Hunters and Gatherers (2000) og Meninas (2005).
Han ble dekan for jazzlinjen ved Sibelius-akademiet, senere utnevnt til professor (1994).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jukkis Uotila på Internet Movie Database 
(en) Jukkis Uotila på Discogs 
(en) Jukkis Uotila på MusicBrainz 
(en) Jukkis Uotila på Songkick 
(en) Jukkis Uotila på AllMusic 
jukkis.com
Tomb videregående skole

Tomb videregående skole, tidligere kjent som Tomb videregående skole og landbruksstudier og Tomb Jordbruksskole, er en offentlig godkjent frittstående skole. Skolen ligger ved Krokstadfjorden i Råde kommune i Østfold.
Tomb er en internatskole og har elever fra hele landet. Skolen har følgende utdanningsprogram: Naturbruk (landbruk, hest, friluftsliv, realfag), Byggteknikk/tømrer/anleggsteknikk, Teknologi- og industrifag/kjøretøy, Studiespesialisering, samt påbygging til studiekompetanse. Mer å lese på tomb.no, Facebook og Instagram.
Skolen ble i 1939 bygget rundt en eldre stor herregård med et omfattende parkanlegg og ble først til en jordbruksskole og senere en videregående skole. På eiendommen ligger også et gårdsmuseum og en husmannsplass. Skolen har et totalareal på 2 267 dekar, deriblant 1 024 dekar fulldyrket jord og 955 dekar med skog. På den fulldyrkede jorden dyrkes det gras, havre, hvete, bygg og rug. Skolen driver med sau, ku, gris, hest, kornproduksjon og skogbruk. 
Johan Lyche var skolens første rektor. Lars Korvald, som var Norges statsminister 1972–1973, var i mange år rektor ved Tomb jordbruksskole overtok som rektor etter Lyche. Skolens neste rektorer: Kristian Mangrud, Jan-Erik Sundby, Astrid Langmoen Olsen og Morten Thomassen (dagens rektor, des 2021).


== Utdanningstilbud ==
Naturbruk (Landbruk og gartnernæring eller Heste- og hovslagerfag i Vg2, Landbruk eller Naturbruk studieforberedende i Vg3)
Teknikk og industriell produksjon (Kjøretøy i Vg2)
Bygg- og anleggsteknikk (Byggteknikk eller Anleggsteknikk i Vg2)
Studiespesialisering (3 årig)
Studieforberedende (Påbygg til generell studiekompetanse Vg3)


== Eksterne lenker ==
Skolens hjemmeside
https://gardskart.nibio.no/landbrukseiendom/3017/25/1/0
https://utdanning.no/org/vilbli_no_adr_6560
Thomas Ranheim

Thomas Ranheim (født 1888, død 1952) var banksjef ved Skrautvål Sparebank, senere Fagernes Sparebank på Fagernes.
Ranheim var banksjef under annen verdenskrig, da Oldsaksamlingens gullskatt, som blant annet inneholdt Snartemosverdet, var gjømt under sparebankens panserhvelv.


== Referanser ==