Per Aabel

Peter Pavels Aabel, kjent som Per Aabel, (født 25. april 1902 i Kristiania, død 22. desember 1999 i Oslo) var en norsk skuespiller, tegner, danser, koreograf og instruktør.


== Liv og arbeid ==


=== Bakgrunn ===
Per Aabel var sønn av skuespillerne Hauk Aabel og Svanhild Johannessen, og fikk utdannelse innen tegning i Paris og ballett i London. Hans første kunstneriske oppdrag var å illustrere en barnebok, men han ofret raskt tegnekarrieren til fordel for dansen. Han gikk på Hallings skole sammen med blant andre den ett år yngre kronprins Olav, som han beholdt vennskapet med opp gjennom livet. De to spilte blant annet bridge sammen i voksen alder.


=== Karriere ===
Som ballettdanser debuterte han i 1921 på Mayol i balletten Carneval. Etter å ha vært danselærer i Oslo i flere år, fikk han i 1926 sitt første instruktøroppdrag ved Nationaltheatret. Først i 1931 debuterte han som skuespiller på Det Nye Teater. 
Aabel var direktør for Carl Johan Teatret i perioden 1933 til 1938. Sammen med blant annet Thorleif Reiss og Wenche Foss sto han bak en rekke forestillinger i forskjellige genre. Aabel og Foss videreførte sitt samarbeide i andre sammenhenger i årtier framover, blant annet i teateroppsetningen av Soloppgang i Riga (1979).
Han var ansatt ved Centralteatret fra 1938 til 1940 og ved Nationaltheatret fra 1940 til 1972. Som pensjonist arbeidet han frilans, og gjestet Nationaltheatret jevnlig. Han deltok under teatrets 100-årsjubileum i 1999, kun uker før han døde. Aabel var da 97 år gammel.
Som teatermann med bred fagbakgrunn ble Per Aabel en sentral kulturpersonlighet innen norsk scenekunst og underholdning i størstedelen av forrige århundre. Han spilte en rekke roller, særlig i komedier, på teater og i film, blant annet i flere Holberg-stykker og som populær oppleser av H.C. Andersens eventyr.Per Aabel fikk statens æreslønn fra 1973. Han mottok Storkors av St. Olavs Orden i 1988. Han vant Spellemannprisen 1975 i åpen klasse. Flere kunstnere har portrettert Aabel: Per Krohg (maleri, 1959), Joseph Grimeland (byste, 1962), Ulf Aas (tegning) og Arne Nøst (karikatur, 1992). En statue av ham, «Per Aabel som Jean de France» utført av Nina Sundbye, ble avduket på Johanne Dybwads plass i 1999. Han ble begravet på statens bekostning.


== Filmografi ==

1939 - Forandring fryder (svensk)
1942 – En herre med bart
1946 – Et spøkelse forelsker seg
1953 – Brudebuketten
1960 – Tre ønsker (svensk)


== Litteratur ==
Alene på scenen : Per Aabel og tekstene hans. Ole Lillo-Stenberg (red.). Andresen & Butenschøn, 2001. ISBN 82-7694-071-4
Hansen, Jan Erik. Kjære Per Aabel.   Cappelen, 1993. ISBN 82-02-13805-1
Lunde, Reidar. Per Aabel. Nasjonalforlaget, 1943. (I serien Små filmbiografier)Aabel, Per. Den stundesløse Per Aabel. Gyldendal, 1980 ISBN 82-05-12409-4
Aabel, Per. Du verden. Oslo: Prent, 1950Munthe, Margrethe. Askepot og den nysgjerrige kone : Barnekomedier. Illustrert av Per Aabel. Steenske forlag, 1917


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1972 – Årets Peer Gynt
1970 – Karl Gerhards Hederspris
1996 – St. Hallvard-medaljen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Per Aabel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Per Aabel på Internet Movie Database 
(no) Per Aabel hos Nationaltheatret 
(no) Per Aabel hos Sceneweb 
(sv) Per Aabel i Svensk Filmdatabas 
(en) Per Aabel hos The Movie Database 
(no) Nationaltheatrets rollearkiv
(no) Portrett av Per Aabel 1934, Oslo museum