jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Catalina Sandino Moreno

Catalina Sandino Moreno (født 19. april 1981 i Bogotá i Colombia) er en colombiansk skuespiller.
Hun var Oscarnominert for beste kvinnelige hovedrolle i 2004 for sin innsats som María Álvarez i filmen Maria Full of Grace.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Catalina Sandino Moreno på Internet Movie Database 
(sv) Catalina Sandino Moreno i Svensk Filmdatabas 
(da) Catalina Sandino Moreno på Filmdatabasen 
(da) Catalina Sandino Moreno på Scope 
(fr) Catalina Sandino Moreno på Allociné 
(en) Catalina Sandino Moreno på AllMovie 
(en) Catalina Sandino Moreno hos The Movie Database
Peder Soelvold

Peder Pedersen Soelvold (født 15. juli 1799 i Holla i Telemark, død 5. mars 1847 i Kristiania) var en norsk redaktør. Foreldrene var Peder Olsen Soelvold (tidligere Ejestrand) og Birthe Pedersdatter Sagverket. Soelvold var en husmannsplass under Rynningen. Han fikk noe utdanning til skolelærer hos stedets prest og skal ha fungert som lærer ved Ulefoss sagbruks skole. I årene fra 1825 til omkring 1835 var han huslærer på Hov (Hoff) i Vestre Aker.Soelvold oversatte lyrikk og skrev en del egne dikt som blant annet ble publisert i Den norske Huusven (redigert av Maurits Hansen og utgitt av Johan Jørgen Krohn). Han medvirket til det opposisjonelle «Selskap for Agers Sogns Vel» som blant annet ville ha 17. mai som sin festdag. «Hagbarth», 
«Halsteen i Aasen» og «Einar» var tre av Soelvolds pseudonymer med «Hagbarth» blant dem han brukte oftest.
Jeg er Normand og elsker dig, Fædreland!Ved navnet «Norge» høit svulmer mit Hjerte,
Blandt snedækte Klipper og eviggrønn Gran'
Jeg Livets de helligste Følelser lærte.

Fra 1831 til 1835 redigerte han den radikal-demokratiske avisen Statsborgeren, et organ for opposisjonen mot embetsmennene. Soelvold var trolig avisens grunnlegger, men selv om han ble inspirert og støttet av et fremvoksende «bondeparti», var ikke avisen et partiorgan, ifølge Munthe. Soelvold var kjent med Ola-boka og John Neergaard. 
Morgenbladet gikk ikke av veien for å karakterisere Soelvold som en «falsk Profet» og en «Klapper-Slange som smyge sig mellem os». Det ble satt ut rykter om at Soelvold skulle ha stjålet 50 spesidaler fra sin egen far, og at presten i Aker kunne fortelle en «smuk Historie» om Soelvold og en «Confirmantinde», som om han hadde stått i forhold til en mindreårig.
Selv angrep Soelvold embetsmannsstanden i avisen sin, og gikk ikke av veien for å fremsette anklager om underslag, rettet mot navngitte personer og uten å ha undersøkt saken nærmere. Embetsmennene sørget derfor for at Statsborgeren måtte betale høyere porto enn andre, så den skulle bukke under i konkurranse med andre aviser. Til sist ble Soelvold også dømt «æreløs» for skandaløse artikler, og i 1835 overtok Henrik Wergeland derfor som redaktør.Etter at han sluttet i Statsborgeren, fortsatte Soelvold med politisk agitasjon, blant annet med boken Om Storthingsvalg. Nogle Ord til Norges stemmeberettigede Borgere, utgitt i 1840. Han reiste også rundt på østlandsbygdene. I 1845 var han «husvild og hjælpeløs» i Christiania og ble av politiet innsatt på «arbeidsanstalten» Mangelsgården, der han døde som fattiglem. Akers fattigvesen tok seg av ham fra 1846.


== Referanser ==


== Kilder ==
Nordisk familjebok. Uggleupplagan
W. S. Munthe: Statsborgeren og Peder Soelvold. Kristiania: Det Mallingske Bogtrykkeri, 1907.
Dundee United FC

Dundee United er et skotsk fotballag fra byen Dundee. Klubben ble opprinnelig grunnlagt som Dundee Hibernians og fungerte som irske arbeidsinnvandreres klubb på samme måte som Celtic FC og Hibernian FC i Glasgow og Edinburgh. Klubbnavnet ble skiftet til Dundee United i 1923 for å skape en bredere appell, samtidig byttet klubben de grønne og hvite draktene med hvite og svarte, for å distansere seg fra sin irske opprinnelse. Klubbens fremste rival har siden grunnleggelsen vært Dundee FC, men også kampene mot St. Johnstone og Aberdeen FC omtales som derbies.


== Historie ==
Klubben hadde bare spilt fire sesonger totalt i den øverste skotske serien da Jerry Kerr tok over klubben i 1959. Siden har United vært en toppklubb i Skottland. I 1966 kom klubbens første internasjonale triumf da United med flere skandinaver på laget, inkludert nordmannen Finn Seemann, slo regjerende Messebycup-mestere FC Barcelona. I 1967 ble også klubben invitert til å spille i den amerikanske  North American Soccer League, noe de gjorde under navnet Dallas Tornado. Som et resultat av denne gjesteopptredenen, byttet United fra 1969 ut sine svarte og hvite drakter med Dallas' oransje farger også i den skotske serien.

Kerr ble etterfulgt av Jim McLean som ledet Dundee United i over 1000 kamper mellom 1971 og 1993. Under McLean tok klubben sitt første, og hittil eneste, seriemesterskap i sesongen 1982/1983, og i 1987 kom klubben til finalen i UEFA-cupen etter igjen å ha slått ut Barcelona, men måtte gi tapt for IFK Göteborg. På samme tid, rundt midten av 1980-tallet, hadde Aberdeen FC suksess under ledelse av Alex Ferguson. Dette innebar at skotsk fotballs maktsentrum  en kort periode var utenfor Glasgows Old Firm og kampene mellom Dundee United og Aberdeen fikk tilnavnet New Firm.
Dundees første cupmesterskap tok klubben i 1994, på sitt 7. forsøk. 1990-tallet var ellers preget av at klubben slet med å overleve i øverste divisjon. United måtte tåle et nedrykk slik at sesongen 1995/96 ble spilt på seriesystemets nivå 2, men klubben rykket rett opp igjen. Dundee United er dermed én av sju klubber har spilt i Scottish Premier League siden denne ble startet i 1998. United tapte cupfinalen for Celtic i 2005. Høsten 2006 ble tidligere Hearts og Leicester City-manager Craig Levein ansatt som manager og under hans ledelse klarte United i 2007/08 å komme på øvre halvdel av tabellen etter tre niendeplasser på rad i de foregående sesongene. I 2008 tapte klubben nok en cupfinale, da Rangers vant ligacupfinalen etter straffesparkkonkurranse.
Den 23. desember 2009 ble det meldt at manager Craig Levein ble ansatt som ny manager for det skotske landslaget. Peter Houston ble samtidig imidlertid ansatt som manager.
Den 15. mai 2010 vant klubben igjen det skotske cupmesterskapet, det andre i klubbens historie.


== Sesonger ==


== Kjente spillere ==
Charlie Miller
Robbie Winters
Lars Hirschfeld
Duncan Ferguson


== Norske spillere ==
Christian Kalvenes
Finn Seemann
Erik Pedersen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Dundee United F.C. – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stan Getz

Stanley Gayetzky (født 2. februar 1927 i Philadelphia i Pennsylvania i USA, død 6. juni 1991 i Malibu i California) var en amerikansk jazzmusiker. Han er regnet som en av de største tenorsaksofonistene verden har sett.


== Biografi ==
I 1943 fikk han spille i Jack Teagardens band, så bandene til Stan Kenton, Jimmy Dorsey og Benny Goodman.  Så i Woody Hermans saks-kvartett Second Herd (også kjent som «Four Brothers», etter låten de ga ut) med Herbie Steward, Serge Chaloff og Zoot Sims. Ifølge Knut Borge «hadde vi [på 50-tallet] den nedkjørte Getz som tok tilflukt i Europa».Med svenske Bengt Hallberg ble han i 1951 kjent for «Ack Värmeland, du sköna», en kobling av jazz og folkemusikk. I 1959 bodde han med sin familie i København.Han var ved Nordstrandhallen den 22. mai 1958 som del av Jazz at the Philharmonic. Så kom han til  Universitetets Aula 19. februar 1959 med Jan Johansson piano, Gunnar Johnsson bass, Rolf Svendsson trommer og Eric Nordstrøm saksofon, og fremførte kammerjazz. Getz bodde da med sin svenske kone Monica Silfverskiöld Getz (datter av Nils Silfverskiöld), som han var svært voldelig mot hos Randi Hultin, som fulgte ham på turneen til Drammen og Tønsberg i desember 1959, før de og Helen Merrill feiret jul i lag. 
Ved Metropol Jazz Club fikk den 21. april 1960 spille med Kjell Karlsens orkester, såvel som Magni Wentzel og Svein-Erik Gaardvik. Han flyttet tilbake til USA i 1961. Med brasilianske Astrud Gilberto ble det en rekke verdens-slagere i klassen bossa nova utover på 60-tallet.
Tilsammen fikk Getz elleve Grammy-priser.
De to utsolgte konsertene ved Chat Noir den 2. februar 1970 ble utsatt da Getz kollapset. Han brakte med seg Mike Pine piano, Ron Matthews bass og Spike Wells trommer. Matthews og Wells gikk over til Jan Garbarek etter at Getz heller ville ha Arild Andersen bass og Jon Christensen trommer på en fem uker turne i Sør-Afrika.Den 24. august 1977 startet Getz en lengre turne, med to dager ved Club 7, som ikke gikk bra, grunnet hans stoffproblemer. Turen gikk videre til Trondheim, Voss, Bergen og Kristiansand. Med Lou Levy piano, Victor Lewis trommer og Marc Johnson ved bassen, var Getz ved Kongsberg Jazzfestival 26. juli 1981, som Knut Borge mente var «gnistrende vakkert».  Med Chet Baker spilte han bare ved Sandvika kino den 19. februar 1983, kompet av Jim McNeely piano, George Mraz bass og Victor Lewis trommer. Getz med samme komp var ved Nattjazz i Bergen 1984 (samt i Stavanger); Getz var da blitt lærer ved Stanford University.  Han var ved Moldejazz den 18. juli 1990. Tross operasjon i 1987 døde han av lever-kreft i 1991.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Stan Getz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Stan Getz på Internet Movie Database 
(da) Stan Getz på Filmdatabasen 
(en) Stan Getz hos The Movie Database 
(en) Stan Getz på Discogs 
(en) Stan Getz på MusicBrainz 
(en) Stan Getz på Songkick 
(en) Stan Getz på AllMusic
Mollakkord

En mollakkord er en akkord bestående av en grunntone, en liten ters og en ren kvint i en gitt toneart, som da også er akkordens navn. 
Den skiller seg fra durakkord ved at mollakkorden har en liten ters der durakkorden har en stor ters. Hvis grunntonen er tonen C, består akkorden (i grunnstilling) av tonene C, Eb og G. Første omvending av denne C-durakkorden er tonene Eb, G og C. Andre omvending er G, C og Eb.
Ettersom intervallet mellom liten ters og ren kvint er en stor ters, kan en betrakte en mollakkord som en akkord bestående av en liten ters (f.eks. C til Eb) med en stor ters (Eb til G) over. Til sammenligning består en durakkord av en stor ters med en liten ters over.


== Se også ==
Dur
Moll
Durakkord
Sikringskost

Sikringskost er mat som er spesielt rik på proteiner, vitaminer og mineraler, og ment å sikre mot mangelsykdommer.  Man bør i tillegg få i seg tilleggskost for å dekke kroppens totale energibehov.


== Se også ==
Ernæring
Supermat
Bimbo

For det meksikanske selskapet, se Grupo Bimbo.
Bimbo er nedsettende slang for en attraktiv, men ikke særlig intelligent kvinne. Tilsvarende betegnelse er «dum blondine».
Begrepet kommer fra USA hvor det ble tatt fra italiensk som «lite barn, baby», og først brukt fra 1919 for uintelligent eller brutal mann. Derfra gled begrepet over til å betegne en ung kvinne som ble betraktet, muligens i sammenheng at i mellomkrigsårene var det stadig flere kvinner som gikk ut i arbeidslivet på lik linje med menn.
Den stereotypiske framtoning av en bimbo er en tiltrekkende ung kvinne, ofte blond og med veldreid former og store bryst, kanskje tung sminke og klær som viser mye hud. Imidlertid er ingen av disse trekke strengt tatt nødvendig for en person å bli nedsettende vurdert som bimbo. Den vanlige henvisningen til blondt hår har sin årsak til europeisk oppfatning om at blondt hår er vakkert. Begrepet er således tidvis knyttet til kvinner som åpenbart har farget håret blondt, og således omfattes av stereotypen «dum blondine».


== Historie ==
Ordet bimbo har blitt avledet fra italienske bimbo, igjen avledet fra bambino, hankjønnsformen som betyr mannlig barn eller baby. Hunkjønnsutgaven av bimbo er egentlig bimba på italiensk. Bruken av begrepet begynte i USA så tidlig som 1919, og var da slangord for å beskrive en uintelligent eller brutal mann.
Det var ikke før på 1920-tallet at begrepet bimbo først begynte å bli assosiert med kvinner. I 1920 spilte komponist Frank Crumit inn sangen «My Little Bimbo Down on the Bamboo Isle», hvor begrepet bimbo ble benyttet for å beskrive en øypike av tvilsomt rykte. I stumfilmen Desert Nights fra 1929 beskrives en rik, kvinnelig skurk som en bimbo og i musikkfilmen The Broadway Melody (1929) kaller en rasende Bessie Love en korpike for en bimbo. Den første bruken av den kvinnelige betydningen i Oxford English Dictionary var også i 1929, da fra vitenskapsmagasinet American Speech hvor definisjonen ble gitt ganske enkelt som «en kvinne».
I USA kan en lite smart mann bli referert til som en «himbo» eller «mimbo» (en mannlig bimbo), hvilket er en subtraksjonsdannelse av bimbo.På 1990-tallet benyttet det danske popbandet Aqua ordet bimbo i deres fremste hitsang «Barbie Girl» i sammenheng med den dumme, blonde stereotypen: «I'm a blonde bimbo girl...».


== Referanser ==
Plzeň

Plzeň (tysk: Pilsen, tsjekkisk: Plzeň ) er en by i regionen Plzeň vest i Tsjekkia med 168 733 innbyggere (2022). Den ligger omkring 90 kilometer via motorvei sørvest for Praha. Fire elver løper sammen ved byen og danner elven Berounka.
Byen er kjent for sine bryggerier som produserer øltypen pilsner, hvorav det mest kjente foretaket er Plzeňsky Prazdroj (grunnlagt 1842) som produserer Pilsner Urquell, den opprinnelige pilsen.
Selskapet Škodaverkene ble grunnlagt i 1859, og har fortsatt en omfattende produksjon. Škoda-biler har siden 1924 ikke blitt tilvirket i Plzeň, men i Mladá Boleslav. Verkstedene i Plzeň har i stedet produsert trolleybusser, lokomotiver og jernbanevogner. Tidligere fantes det også en omfattende våpenproduksjon.
Plzeň ligger i det fruktbare Plzeň-bekkenet ved samløpet av elvene Mže, Radbuza (med Úhlava) og Úslava. Byen fikk byrettigheter i 1292 og ble raskt et betydelig handelssted på grunn av sin beliggenhet i møteplassen mellom flere viktige ferdselsårer. Etter en periode med nedgang fikk byen et nytt løft på 1800-tallet, da betydelige kullforekomster i nærområdet begynte å bli utnyttet. Senere ble Plzeň en betydelig industriby, der Škodaverkene alene hadde rundt 15 000 ansatte på 1920-tallet.
Byens synagoge er den nest største i Sentral-Europa (etter den i Budapest). Imidlertid ble de fleste av byens jøder sendt til Theresienstadt konsentrasjonsleir i 1942. Historisk sett har en stor andel av befolkningen vært tysktalende, men denne ble utvist etter slutten av andre verdenskrig, i samsvar med Potsdamavtalen.
Sammen med den belgiske byen Mons var Plzeň Europeisk kulturhovedstad i 2015.


== Vennskapsbyer ==
Plzeň har følgende vennskapsbyer:

 Birmingham, USA
 Liège, Belgia
 Limoges, Frankrike
 Regensburg, Tyskland
 Takasaki, Japan
 Winterthur, Sveits
 Žilina, Slovakia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(pl) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(de) Offisielt nettsted 
(en) Plzeň – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Plzeň – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Leonard Rickhard

Leonard Rickhard (født 12. mai 1945 i Tvedestrand) er en norsk maler, bosatt i Arendal. Han omtales som «stillhetens maler». Gjennom mer enn 30 år har han markert seg som en av Norges ledende malere. Verket «Trett modellflybygger» (1985) er kåret til et av Morgenbladets 12 viktigste kunstverk.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han er utdannet ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole 1966–67, og ved Statens kunstakademi 1967–71. 


=== Kunstner ===
Rickhard har hatt gjentatte separatutstillinger på Kunstnerforbundet siden 1974, og på Galleri Dobloug i 1979 og 1982, og ble allerede rundt 1980 regnet som en av de ledende kunstnere i sin generasjon. Han deltok i gruppe Zink, med fellesutstillinger i 1983, 1985 og 1986. Retrospektive utstillinger er vist på Astrup Fearnley Museet høsten 2001 og på Sørlandets kunstmuseum høsten 2005. Han har bidratt til å etablere og bygge opp institusjonen Bomuldsfabriken Kunsthall i Arendal, hvor han også har hatt utstillinger.
I 2009 var Leonard Rickhard årets festspillutstiller i Bergen kunsthall. 
Han ble i 2009 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. I 2000 mottok han den svenske Prins Eugen-medaljen, i 2002 mottok han Aust-Agder fylkes kulturpris, og i 2015 Anders Jahres kulturpris.
Det er flere ganger nevnt at noen motiver går igjen hans bilder: bjørkeskogen, dørgløttene, fragmentene, landmåleren, modellflybyggeren og fugleelskeren.

Det er en egen stemning over Rickhards bilder, eller rettere sagt en stillhet. Stumme og nesten tomme landskap i lav sol eller med blekt halvlys, forlatte bygninger og utbrukte maskiner, kanskje med en menneskelig skikkelse i stillferdig virksomhet. Men det er en tomhet vi som publikum ikke blir ferdig med, den har en slags uro eller kanskje en metafysisk dimensjon som vi fengsles av.  Leonard Rickard er en stor maler. Stor og stille. De største er ofte det! Stillhet er mangelvare i dagens verden. Derfor gjør det sterkt inntrykk når noen lykkes med å skape rom for stillhet, male stillhet, kreve stillhet, tid og rom! Det gledet meg også å lese at Leonard Rickard heller ikke vil være til pynt. Da er vi to!


== Litteratur ==
Bjerke, Øivind Storm; Åsmund Thorkildsen. Leonard Rickhard. Cappelen, 1995. ISBN 82-02-15312-3
Svein Olav Hoff. Leonard Rickhard = a conversation about form and content : en samtale om form og innhold. Labyrinth Press; Lillehammer Kunstmuseum, 1996. ISBN 82-91388-12-1
Wenche Volle; Åsmund Thorkildsen. Leonard Rickhard : -det hvisker så svakt i bjørkeskogen. Astrup Fearnley museet, 2001. ISBN 82-91430-26-8
Johnsrud, Even Hebbe. «Leonard Rickhards verden». I: Kunst, 1986, nr 1.
Opstad, Gunvald: «Leonard Rickhard». I: Kunst, 1979, nr 4.
Opstad, Gunvald: "Leonard Rickhard – mellom idyll og dekonstruksjon". Hrymfaxe, Danmark, nr.  1. 2004.
Asmundsen Thorkildsen, Martin Herbert og Jorunn Veiteberg: "Leonard Rickhard Paintings". Arnoldsche Art Publishers. 2012.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kunstnerforbundet : CV, bilder, m.m. Arkivert 22. januar 2016 hos Wayback Machine.
Cap Ferrat

Cap Ferrat er en halvøy utenfor den franske byen Nice, i forlengelsen av byen Villefranche-sur-Mer. Halvøyen preges av diskret skjulte millionvillaer eid av noen av klodens rikeste. Her har Rothschild-familien, Winston Churchill, Somerset Maugham, Alex Ferguson, kong Leopold II av Belgia, deler av den svenske kongefamilien og mange andre aristokrater bodd. 
Byen Saint Jean de Cap Ferrat er en rolig og hyggelig lystbåthavn som innbyr alle til et besøk.
Cecilia Lindqvist

Cecilia Lindqvist (født Norman, kinesisk navn: Lín Xīlì 林西莉, født 1932 i Lund i Sverige, død 27. september 2021) var en svensk sinolog, forfatter og fotograf. 


== Liv og virke ==
Lindqvist studerte i Beijing i 1961-62. Etter å ha vært bosatt flere år i Asia, Latin-Amerika og Kina begynte hun å undervise i kinesisk i 1971. Fra 1978 til 1981 skrev hun manus til flere TV-program på SVT om kinesisk språk og kultur. I 1989 skrev hun boka Tecknens Rike som viste Kinas kulturhistorie belyst av utviklingen av de 500 av de mest særpregede tegnene. Med denne gjorde hun et komplisert felt som kinesisk etymologi tilgjengelig i populær form. Lindqvist ble valgt til leder i Svensk/Kinesiska Föreningen i 1994. 


=== Litteratur ===
1969 Resa med Aron
1963 Kina inifrån (sammen med Sven Lindqvist)
1962 Asiatisk erfarenhet (sammen med Sven Lindqvist)
1979 Vad skulle Mao ha sagt (sammen med Sven Lindqvist)
1980 Kina nu (sammen med Sven Lindqvist)
1989 Tecknens Rike (norsk utgave 1993: Tegnenes rike en beretning om kineserne og skrifttegnene deres) digitalisert utgave i bokhylla.no ISBN 8203220002
2006 Qin, Albert Bonniers förlag. ISBN 91-0-010580-5


== Priser (utvalg) ==


== Referanser ==
Aksum

Aksum eller Axum er en by i Tigrayprovinsen nord i Etiopia. Den  ligger ved Adoua-fjella. Byen var senter for kongeriket Aksum som oppstod rundt år 1. Riket var på sitt høydepunkt på 300-tallet, men gikk i oppløsning på 1100-tallet. Riket var den største maktfaktoren mellom østromerriket og Persia, og det ødela Meroë, som hadde vært et mektig rike i lang tid. Riket ble tidlig kristnet. Riket hadde kontrollen i området rundt Rødehavet frem til 900-tallet. Selv lenge etter at Aksum mistet sin rolle som faktisk politisk maktsentrum ble stedet brukt som gravplass for etiopiske keisere.

Byen er kjent for sine mange bygninger med storslåtte utsmykninger. Store obelisker, steler, kongegraver og ruiner av palass.
Dronningen av Saba skal ifølge legendene ha hersket i dette området.
Aksum har flyplass som ligger 5 km fra sentrum. Det er daglige flyforbindelser fra Addis Abeba.


== Eksterne lenker ==
(en) Aksum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) አክሱም – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
The Metropolitan Museum of Art: Timeline of art history
Dagens Nyheter: Reisebrev fra Aksum
Austad (bydel)

Austad er en del av bydelen Austad/Fjell i Drammen.  
Austad befinner seg langs åssiden oppover mot friområder og Strømsåsen sørøst ved Strømsø byområde i Drammen. Bydelen består av varierende husbebyggelse med stort sett eneboliger og privatboliger. Navnet kommer av den historiske Austad gård som fortsatt finnes som vernet hovedhus og er en del av Drammen museum. Austad har klubbhus og fotballbane for idrettsklubben Drafn.
Radio Grimstad

Radio Grimstad hadde sin første sending 10. april 1985. Radioen ble startet som et samarbeid mellom næringslivet, forskjellige kristne organisasjoner, kultur og idrett og Grimstad Adressetidende
Det begynte i starten med faste fredagssendinger og ble fulgt på med første søndagssending 1. desember 1985 der Norsk Luthersk Misjonssamband laget programmet og Bjørn Olav Karlsen og Ole Harald Jansen som programledere. Fredagssendingen var de mest populære sendingene og de hadde forskjellig preg etter hvem som var programledere. 
I starten holdt Radio Grimstad til i Grimstad Adressetidendes lokaler, men dette ble fort for lite og flyttet etter ikke altfor mange år opp i nye lokaler.
I 2006 hadde Radio Grimstad sendinger hver dag utenom lørdager.
Redaktører i Radio Grimstad:

Bjarne Berg
Dagfinn Grønlund
Arnfinn Fosselie
Bjørn Olav Karlsen
Halvard Colbjørnsen
Ann Kristin Bakken


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted Arkivert 9. januar 2016 hos Wayback Machine.