jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ecatepec

Ecatepec de Morelos, mest kjent som Ecatepec, er en kommune lokalisert i sone III av delstaten México i Mexico.  Ecatepec har status som by, men er også med i Mexico bys storbyområde, ZMVM. Administrasjonssentrum er San Cristóbal Ecatepec de Morelos. Kommunen hadde 1 656 107 innbyggere ved folketellinga i 2010, og er dermed blant Mexicos mest folkerike kommuner. Kommunens areal er på 186,9 km², og den ligger 2 250 meter over havet. Ecatepec er verdens yngste katolske bispesete og katedral.


== Etymologi ==
Det offisielle navnet på kommunen er Ecatepec de Morelos. Ordet Ecatepec stammer fra urfolkspråket nahuatl og betyr «Vindfjellet». Dette er en omskrivning av den aztekiske guden Quetzalcoatl. Tillegget de Morelos er til ære for den meksikanske frihetshelten José María Morelos, som ble henrettet her. Til vanlig omtales den bare som Ecatepec.


== Geografi ==
Ecatepec de Morelos befinner seg nord for Mexico by, som den deler grense med. Ecatepec de Morelos tilhører storbyområdet ZMCM, og en stor del av befolkningen pendler hver dag til Mexico by for arbeid eller skole.


== Klima ==
Tross sin beliggenhet sør for Krepsens vendekrets nyter Ecatepec de Morelos et behagelig, halvtørt fjellklima, med regntid om sommeren. Middeltemperaturen ligger mellom 14 °C og 18 °C.


== Interessante steder ==
Ecatepec de Morelos har en bykjerne av bygninger i kolonistil, for eksempel kirken San Cristóbal. På stedet der José María Morelos ble henrettet i 1815 finnes det i dag et minnemuseum. Katedralen er fra 1995.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ecatepec de Morelos Municipality – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Nyheter fra Ecatepec
Informasjon om Ecatepec de Morelos kommune (spansk)
Nacogdoches

Nacogdoches er en by som ligger i fylket Nacogdoches County i Texas, USA. I år 2000 hadde byen en befolkning på 29 914 beboere.Nacogdoches har et totalt areal på 65,5 km² hvorav 0,2 km² er vann. Byens sentrum ligger rett nord for vegskillet mellom dalene LaNana og Banita.


== Historie ==
Nacogdoches er den eldste byen i Texas. Det har blitt funnet spor etter bosetning på det samme stedet som strekker seg 10 000 år tilbake. Det var området til en caddo-bosetning som startet rundt 700 år f.Kr. og en av de første europeiske bosetninger i regionen skjedde her.
Byen har vært under flere flagg enn staten Texas, det er påstått opptil ni ulik flagg. I tillegg til Texas' seks flagg, har byen vært under disse flaggene: Magee-Gutierrez-republikken, Den lange republikken og Fredonia-republikken.


== Dagens by ==
I dag er Nacogdoches anerkjent som en progressiv by og hvor Stephen F. Austin State University er lokalisert. Institusjonen har omtrent 11 000 studenter.Nacogdoches var i mediebildet i februar 2003 som det stedet i det østlige Texas som mottok mye av restene fra ulykken med Space Shuttle Columbia som brant opp på vegen ned mot Jorden.


== Befolkning ==
Beboerne består av 65,98 % hvite, 25,06 afrikanske-amerikanere, 9,34 % opprinnelige amerikanere, 1,13 % asiatisk, 0,11 % fra stillehavsøyene, 5,84 % fra andre raser og 1,55 % fra to eller flere raser. 10,82 % av befolkningen er spanske eller latinske.20,2 % av befolkningen er under 18 år, 30,9 % er mellom 18 og 24 år, 22,3 % er fra 25 til 44 år, 15,4 % er fra 45 til 64 år, og 11,1 % er 65 år eller eldre. Gjennomsnittsalderen er 24 år. For hver 100 av hunkjønn er det 87,7 av hankjønn. For hver 100 av hunkjønn på 18 år eller eldre er 84,2 av hankjønn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Nacogdoches, Texas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Åtteregelen

Åtteregelen, oktettregelen, er en enkel tommelfingerregel innen kjemien som sier at atomer har en tendens til å knytte seg til hverandre slik at de hver har åtte elektroner i sine ytterste elektronskall. Dette gir dem samme  elektronkonfigurasjon som edelgassene. Regelen fungerer for hovedgruppen elementer, deriblant karbon, nitrogen, oksygen og halogener, men også for metaller som natrium og magnesium. Molekyler og ioner viser seg ofte å være mest stabile når de ytterste skallene på de respektive atomene har åtte elektroner.
Et atom kan oppnå åtte elektroner i ytterste skall ved å gi fra seg, ta opp eller dele elektroner med ett eller flere atomer.


== Kovalent binding ==
For å oppnå åtte elektroner i det ytterste elektronskallet, kan to atomer i en kovalent binding gå inn i en forbindelse og «dele» på elektroner.


== Ionebinding ==
Et atom som har for mange elektroner i ytterskallet sitt kan i en ioneforbindelse «gi fra seg» elektroner til et annet atom som trenger tilsvarende antall. Det dannes da et salt. Et eksempel er at natrium gir fra seg ett elektron til klor, og danner saltet natriumklorid.


== Unntak fra regelen ==
Grunnstoffer fra og med periode 3 kan ofte ha mer enn åtte elektroner i ytterste skall. To vanlige eksempler er det sentrale svovelatomet i svovelsyre eller det sentrale fosforatomet i fosfater. Et annet, og ofte brukt eksempel er svovel i SF6. Dette kalles ofte utvidet oktett.
Duettregelen i det innerste skallet til atomer: Edelgassen helium har to elektroner i sitt ytterste skall og er veldig stabilt. Hydrogen trenger kun et ekstra elektron for å oppnå denne stabile elektronkonfigurasjonen, mens litium trenger å gi fra seg ett.
Frie radikaler (for eksempel nitrogenmonoksid) har ett eller flere atomer der antallet elektroner er et oddetall.
For transisjonsmetaller blir oktettregelen erstattet av 18-elektronregelen på grunn av betydningen av d-orbitaler i disse atomene.
Gus Mager

Gus Mager (1878–1956) var en amerikansk tegneserietegner og en pioner innenfor mediet.
Mager var sønn av tyske immigranter, Charles Augustus «Gus» Mager, ble som barn inspirert av tyske tegneserier som ble sendt til hans foreldre av deres tyske slektninger. Da han var tyve år gammel hadde han allerede solgt en rekke sportsserier på en rute til flere aviser og to år etter ved århundreskiftet var han tilknyttet William Randolph Hearsts organisasjon King Features Syndicate. Mager, som tegnet humoristiske dyrefigurer, fikk snart sine serier trykket på daglig basis under tittelen «In Jungle Land» (stundom også «In Jungle Society»). I 1904 kom den første av hans Monk-striper: 'Knocko the Monk' med en apekattlignende figur. Etter hvert som seriens popularitet steg utvidet han figurgalleriet med nye figurer som fikk navn etter en dominerende trekk: 'Rhymo the Monk', 'Henpecko the Monk', 'Colfeeto the Monk', 'Tightwaddo the Monk' og 'Groucho the Monk' som etter sigende Groucho Marx tok sitt scenenavn fra.
Den tegneseriefiguren som var aller mest populær var 'Sherlocko the Monk' og som hadde en assistent ved det ikke usannsynlige navnet Watso og begge debuterte i løpet av desember 1910. Det er vanskelig å overse at denne duoen var inspirert som en parodi på Arthur Conan Doyles berømte engelske detektivpar Sherlock Holmes og Dr. Watson. Faktisk oppdaget Conan Doyle selv likheten og truet med å saksøke tegneren for bruken av navnet. Trusselen var nok til at Mager skiftet avis og gikk over til en Hearst-konkurrent og kom opp med en ny figur med navn som var trygt å bruke. Dramatikeren Tom Taylors teaterstykke fra 1866, The Ticket-of-Leave Man, hadde en detektiv ved navn 'Hawkshaw' – og dette navnet var frigitt til allmennheten (public domain). Magers 'Hawkshaw the Detective' fikk sin debut i avisen The New York World den 23. februar 1913.
Hawkshaw lignet mindre på en apekatt enn hans foregående serie, men ellers var likehetene slående og hadde i tillegg en assistent, 'The Colonel', med samme ytre endring. Hawkshaws erkefiende, 'Professoren', hadde derimot ikke trekk som ga assosiasjoner til Conon Doyles 'Professor Moriarty'. De tre figurene gikk i avisene i flere år og kom også ut i bokform i 1917, før Mager ga opp serien i 1922.
Utover 1920-tallet var Mager assistent til Rudolph Dirks på hans serie 'Captain and the Kids’. Han jobbet også videre med sine gamle seirer inntil han gikk av med pensjon på slutten av 1940-tallet. Siden han var bundet til ett avissyndikat måtte han bruke pseudonym på serier som gikk i andre aviser, og han benyttet da aliaset Watso. Andre serier han sto bak var 'And then Papa came' (1904), 'Hawkshaw the Detective' (1913–1947), 'Obliging Otto' (1913), og 'Millionbucks' (1913).


== Referanser ==
Filgrave

Filgrave er en landsby i distriktet det seremonielle grevskapet Buckinghamshire i England. Siden 1995 har stedet blitt administrert som en del av Milton Keynes. 
Navnet er opprinnelige av angelsaksisk opphav, og betyr «Fyglas lund». I 1241 opptrer det i en liste over herregårder under navnet Filegrave. 
I 1639 ble sognet slått sammen med Tyringham til Tyringham and Filgrave, som fortsatt eksisterer som et verdslig sogn.


== Referanser ==
Stein (Hole)

Stein er en gård i Hole kommune i Viken. Gården har gårdsnummeret 9. Navnet uttales tradisjonelt stejjn. Gården omfatter omtrent 1 000 dekar innmark og omtrent 4 000 dekar skog. Den tilhørte Mariakirken i Oslo på 1300-tallet. Ifølge kongesagaene ble det her reist en haug over Halvdan Svarte: Halvdanshaugen. På gården finnes også ruiner av en Olavskirke fra 1100-tallet, Stein kirkeruin. Kirken utgjorde i tidligere tider et eget kirkesogn og sorterte under Hole kirke. Det var også tilsatt egen prest ved kirken. Gårdsbygningen fra 1830-årene er fredet. Nå eier Henrik Hornemann gården. 


== Navn og beliggenhet ==
Stein er en svært gammel gård i norsk sammenheng, men det er lite trolig at vi noen gang får rede på nøyaktig hvor gammel den er. Navn og beliggenhet kan imidlertid indikere at den opprinnelig ble dannet i hundreårene før Kristi fødsel. Man antar at de første gårdene i dette området ble bosatt for omkring 2 000–3 000 år siden.
Gården har trolig fått navnet etter stedet der den ligger, på et lite berg i nær tilknytning til den fruktbare jorden rundt gården og Steinsfjorden, som nok er oppkalt etter gården og ikke omvendt, som er en arm av Tyrifjorden. Distriktet rundt gården er også lokalt kjent som Steinsfjerdingen, og den store sletten som strekker seg nord og vest for gården som Steinssletta.
Like sørvest for gårdstunet ligger en nord-sørgående bergrygg som rager omkring 50 m over Steinsfjorden og er kjent som Hesthagaberget lokalt. På det høyeste punktet av denne bergryggen finnes rester etter en bygdeborg. Borgmuren er utrast og overgrodd med vegetasjon. Den ble fredet 19. juli 1968. Slike bygdeborger, som vanligvis dateres til ca. 200–600 e. Kr., var naturligvis viktige for samfunnet rundt, og noen har indikert at borgen kan ha sammenheng med gårdsnavnet.


== Referanser og noter ==


== Eksterne lenker ==
«KMID 28978-1, Halvdanshaugen / Gravminne». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«KMID 77169-1, Hesthagaberget / Forsvarsanlegg». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«KMID 38973-1, Stein kirkeruin - kirkested». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«KMID 59248-1, Gjøgraputten/Gygerpytten». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Takstol

Takstol er en understøttelse for sperrene i en takkonstruksjon. Egentlige takstoler forekommer både enkeltvis og dobbelt, alltid i husets lengderetning. De kan også etter tysk forbilde være skråstilt parallelt med takflaten, «liegender Stuhl» (liggende stol). Takstoler er fagverk av grovt dimensjonert skurtømmer, sammensatt av bjelker, stolper og skråstivere.


== Sperrebind ==
Betegnelsen 'takstol' har også, særlig i nyere tid, vært brukt om et selvbærende sperrebind eller takbind, som i sin enkleste form består av to sperrer bundet sammen av en horisontal bjelke (bindbjelke, ankerbjelke). Et sperrebind har som hovedfunksjon å  overføre kreftene fra takflaten til ytterveggene. De kan opptre tettstilt (på Østlandet kalt «fotingsrøst»), en byggemåte som trolig er innlånt fra tyske hus av murverk eller bindingsverk, som først ble vanlige i byer hvor innflytelsen fra Tyskland var sterk, særlig Bergen og Christiania. 
I sperrebind av tysk type er sperrene tappet ned i bjelken. For å hindre at tappen sprenger ut trevirket i bjelken utenfor tapphullet, må det være en viss avstand til bjelkeenden. Den ytre, horisontale «sperretåen» krever påforing med en «skalk» i overgangen, slik at taktekkingen (takstein på lekter festet direkte til sperrene) kan få fall hele veien ut til kanten – men noe slakere enn på takflaten ovenfor. Denne løsningen er opphavet til svaitaket, opprinnelig teknisk betinget, men senere videreført som mote til tak konstruert på andre måter.
Sperrebind opptrer også med større avstand som understøttelse (sperrebukk) for et åstak med lange spenn mellom de bærende tverrveggene.
Slike sperrebind kan også være mer sammensatte; ofte ved at det settes inn enda en horisontal hanebjelke høyere oppe som trykkledd for å hindre nedbøyning av lange sperrer. I tillegg kan de ha parallelle eller slakere undersperrer (saksesperrer) og vertikale ledd. De fleste norske stavkirkene hadde karakteristiske takbind med saksesperrer og hanebjelker som bar langsgående åstak. Senere kirketak kan ha mer kompliserte takbind. Blant de mest kompliserte er hammerbeam-konstruksjonen fra engelsk middelalder.


== Ulike sperrebind ==
Sperrebindene som er opplistet betegnes som takstoler, selv om de ikke er takstoler etter den opprinnelige definisjonen av begrepet.

Saltakstoler
Saksetakstoler
Valmtakstoler
Pulttakstoler
Gittertakstoler
Lofttakstoler
SK-takstoler
A-takstoler
W-takstoler
WW-takstoler


== Referanser ==


== Litteratur ==
Volmer, Lutz og W.Haio Zimmermann (2012): Glossary of Prehistoric and Historic Timber Buildings. Verlag Marie Leidorf GmbH, Rahden. ISBN 978-3-86757-333-7
Hallstatt

Hallstatt er en kommune i Salzkammergut ca. 50 km fra Salzburg i Østerrike. Stedet er kjent for rike arkeologiske funn som har gitt navn til Hallstattkulturen – en kulturform fra perioden mellom bronsealder og jernalder, samt jernalderens eldste periode.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hallstatt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hallstatt – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Fibula (spenne)

Fibula er en type draktsmykker fra førhistorisk tid. Betegnelsen skriver seg fra latin, figo, det vil si noe som fester eller føyer noe sammen. De tidligste fibulaene er da også ganske enkle nåler og hekter, som utvikler seg til låsbare nåler etter samme prinsipp som ved vår tids sikkerhetsnåler. Som ved disse er den klassiske fibulaen satt sammen av en fast bøyle med nåleholder (også benevnt fot), og en fjærende nål som kan holdes fast i nåleholderen.


== I Europa ==
I gresk draktskikk hører fibulaene sammen med kvinnedrakten peplos, en løsthengende kjole holdt oppe med stropper over hver skulder. Disse stroppene ble holdt sammen med hver sin fibula. Peplos ble beholdt som kvinnedrakt gjennom lange tider, og prinsippet ble overtatt av romerne som laget sine egne versjoner av fibulaene. Herfra gikk de videre over til germanerne, slik at varianter av fibulaer finnes over størstedelen av Europa over lange perioder av forhistorien. Gjennom disse tidene har moten svinget, og utformingen av fibulaene har variert svært opp gjennom de arkeologiske periodene. På det viset er fibulaen en av de arkeologiske gjenstandsgruppene som har egnet seg best for typologisk datering. 


== I Skandinavia ==
I Skandinavia finnes de første ganske enkle fibulaene så langt tilbake som i eldre bronsealder, dvs. omtrent 1000 f.Kr. Fra førromersk jernalder har vi fibulaer av både bronse og jern, med fjærende nål. Romertiden kan oppvise et meget rikt og mangfoldig materiale med flere hovedtyper. 
I Danmark ble det laget en spesiell type fibula, kalt rosettfibula, i romertiden. Denne typen spenner ble antakelig kun laget ved Him­ling­øje på Øst-Sjælland. Derfra ble de distribuert rundt i resten av Skandinavia, trolig som gaver blant eliten. I Norge er rosettfibulaer funnet både i Levanger, på Karmøy og i Rygge.I folkevandringstiden ble den korsformede fibulaen vanlig, både for menn og kvinner; dette er en direkte etterlikning av senromerske former. 
Fibulaene kunne ha ornamenter på bøyle og fot, men etter hvert ble det i tillegg lagt plater med dekor oppå bøylen, og vi får bl.a. rosettfibulaene. Senere kom de overdimensjonerte relieffspennene, de største og mest prangende i denne funnkategorien.
Yngre jernalders fibulaer finnes i flere varianter som de treflikede og tosidige spennene. De vanligste er imidlertid de skålformede spennene, også kjent som ovale spenner, som er selve kjennemerket på vikingtidens kvinnedrakt i Norden. Her sitter bøyle og nål under et ovalt halvrundt skall, som regel av bronse, men de fineste er av sølv. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fibulae – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Oscar Montelius

Gustaf Oscar Augustin Montelius (født 9. september 1843 i Stockholm, død 4. november 1921 samme sted) var en svensk arkeolog, professor og riksantikvar. Han er mest kjent for sine arbeider med kronologiske spørsmål fra bronse- og jernalderen. 
Montelius var sønn av dommer Oscar Augustin Montelius og Klara Norin. Hans kone var feministen og filantropen Agda Montelius, født Reuterskiöld.


== Medlemskap og utmerkelser (utvalg) ==
Montelius ble medlem av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien i 1877 og av 
Kungliga Vetenskapsakademien i 1895. Han ble tildelt Kungliga priset i 1885. 12. april 1917 ble han innvalgt i Svenska Akademien på stol nummer 18 etter Vitalis Norström og inntrådte 20. desember samme år.


== Referanser ==
Fordelingstransformator

Fordelingstransformator er en elektrisk transformator som transformerer ned til forbruksspenning (230V).
Den elektriske stømmen kommer via en høyspentlinje fra kraftstasjonen og det nå landsomfattende fordelingsnettet. I Norge er 22–24 kV og 12 kV de vanligste spenningene i fordelingsnettet, før det transformeres ned til lavspenning.Energilevering med høyspenning er uegnet for de fleste sluttforbrukere. I Norge brukse derfor mest 230 volts IT-nett (3 faser + jord) mens resten av Europa har utelukkende 400 volts TN-S-nett (3 faser + PE og N leder). Enkelte deler i verden har også 110 volts system. Dette systemet er egentlig et TN-Nett med fasespenning på 230V (der europeisk TN har 400V). Grunnen til at 400 volts systemet er mest utbredt er at det gir mest effekt og lavest strømforbruk (ved samme effekt vil høyere spenning føre til lavere strøm, og demed også mindre energitap i overføringsledningene).

Industrien og boliger kan få levert andre spenninger ved behov, så lenge det er en egnet fordelingsstasjon innen rekkevidde. TN-Nett har blitt den foretrukne nettypen når nye fordelingsstasjoner bygges fordi den byr større fleksibilitet. En enkel transformator i et 400V TN-nett kan for eksempel forsyne både en datamaskin med 230V og en stor industrimaskin med 400V.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«EUs forordning om krafttransformatorer». NVE. 7. mars 2017. Arkivert fra originalen 25. januar 2018. Besøkt 24. januar 2018. 
Ordliste kraftproduksjon Arkivert 25. januar 2018 hos Wayback Machine. (E-CO Energi 2018)
«Tonsen». NVE. 17. august 2016. Besøkt 24. januar 2018.  - en av Norges eldste transformatorstasjoner
Flomtap

Flomtap er en fagterm innen kraftproduksjon som betegner vann som i en flomsituasjon ikke kan nyttes til kraftproduksjon på grunn av for liten magasinkapasitet eller for liten maskininstallasjon i et vannkraftverk.
Vestavind (avis)

Vestavind er en uavhengig lokalavis som gis ut en gang i uka i papirutgave, og daglig på nett, i Sveio kommune i Vestland. Lokalavisa blir skrevet på nynorsk.
Vestavind ble første gang utgitt i 1986 og var den gangen kun et A3-ark som ble gitt ut gratis, sponset av annonser. 
Redaktør per 2021 er Torstein Tysvær Nymoen. Bent Rune Sinnes er styreleder i Vestavind AS.


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Norsk Opplagskontroll og Landslaget for Lokalaviser.
2004: 1 229
2005: 1 426
2006: 1 540
2007: 1 481
2008: 1 599
2009: 1 572
2010: 1 664
2011: 1 621
2012: 1 615
2013: 1 647
2014: 1 662
2015: 1 587
2016: 1 603
2017: 1 575
2018: 1 545
2019: 1 519
2020: 1 5152021: 1 596


== Tidligere medarbeidere ==
Mange journalister har startet sin karriere i Vestavind, blant andre Vidar Enerstvedt, Ellen Tveit og Irene Jacobsen. De fleste som blir ansatt i Vestavind, har bakgrunn som journalist eller tidligere elev ved medialinjen.


== Ansvarlige redaktører ==
1986–1989: Eva Sternhoff Austvik
Per A. Enge
Ingeborg Marie Jensen
Margrethe Hegland (Langebo)
Sigurd Olav Larsen
Sveio Olav Hansen
Ellen Tveit
2006–2010: Irene Jacobsen
2010–2011: Mona Terjesen
2019–2020: Iris Elin Ullvang (vikariat)
2020: Ellen Marie Hagevik (vikariat)
2012–2021: Irene Flatnes
2021–: Torstein Tysvær Nymoen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Jernvitriol

Jernvitriol, også kalt jernsulfat, er en kjemisk forbindelse: jern(II)sulfat med krystallvann, FeSO4×7H2O.
Jernvitriol er et lyst grønt, ikke giftig pulver som lett oppløses i vann.


== Bruk ==
Jernvitriol er mye brukt som beisemiddel i farging av garn med planter og gjør at gule farger blir grågrønne, røde blir brune, brune blir gråbrune, svartbrune.
Jernvitriol kan også benyttes til overflatebehandling av treverk. Treverket får noen måneder etter påføringen en brunlig til sølvgrå fargetone. Nytt panel må stå og tørke i 5-6 uker før påføring. Behandlingen gir ingen bedre beskyttelse enn om treverket står ubehandlet, men en oppnår en raskere gråfarge på treverket. Jernvitriol hindrer ikke fuktigheten å komme inn i treverket. Beising med jernvitriol er derfor mindre egnet i slagregnsområder.
Jernvitriol kan kjøpes hos de fleste større fargehandlere.


== Eksterne lenker ==
Øyvind Engan: I Stedet for beis
Bygningskultur på Bornholm. Farging av kalk
542.640 Overflatebehandling av utvendig treverk, Byggdetaljer, Byggforskserien
742.642 Utvendig behandling av eldre trehus. Fargeundersøkelse og ny maling, Byggdetaljer, Byggforskserien
Quilt Design
Høyspenning

Høyspenning betyr at spenningen i et elektrisk anlegg er høy. IEC og Norsk elektroteknisk komité definerer høyspenning som nominell spenning høyere enn 1000 V vekselspenning eller 1500 V likespenning. Alle regler for elektriske anlegg i Norge (bla NEK 400) baserer seg på denne definisjonen. 
Land som ikke er medlem av IEC, blant annet USA, bruker andre definisjoner.


== Fordeler ==
Høyspenning brukes for å kunne overføre elektrisk energi over store avstander med mindre tap i form av varme på grunn av motstand enn det tykkelsen på lederne skulle tilsi.


== Se også ==
Lavspenning
Helårsmagasin

Helårsmagasin er et vannmagasin som har en fylle- og tappesyklus på ett år. Vanntilsiget i et magasin varierer normalt med årstidene, størst tilsig er det under vår- og høstflom og mindre tilsig om sommeren og vinteren. Et helårsmagasin er stort nok til at det kan samle opp vannmengdene fra flomperiodene og dermed levere en jevn tilførsel av vann til kraftverket som ligger nedenfor.


== Se også ==
Flerårsmagasin