jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Barry Marshall

Barry J. Marshall (født 30. september 1951 i Kalgoorlie, Vest-Australia) er en australsk lege og professor i klinisk mikrobiologi ved University of Western Australia (UWA).  Han er kjent for å ha bevist at bakterien Helicobacter pylori er den fremste grunnen til mavesår. Dette var stikk i strid med tidligere medisinsk forskning som i årtier har hevdet at mavesår skyldes stress, krydret mat og for meget syre.
Professor Marshall fullendte sin medisinerutdannelse ved University of Western Australia i 1974. Han møtte Robin Warren, en patolog med interesse for gastritt, under spesialiseringen i indremedisin ved Royal Perth Hospital i 1981. Sammen forsket de på sammenhengen mellom spiralbakterier og gastritt. Hypotesen om sammenhengen mellom Helicobacter pylori og mavesår og mavekreft kom i 1982.
Teorien om H. pylori ble latterliggjort av etablerte forskere og leger, da man ikke trodde noen bakterier kunne leve i den sure mavesekken. For å få folk til å ta teorien alvorlig drakk Marshall et reagensrør med bakterier og fikk raskt mavesår. Mavesåret kurerte han med antibiotika.
I 2005 fikk han og Robin Warren Nobelprisen i fysiologi eller medisin «for deres oppdagelse av bakterien Helicobacter pylori og dens rolle ved gastritt og mavesår». Professor Marshall driver fortsatt forskning på H. pylori og leder et laboratorium ved UWA.


== Andre priser ==
Albert Lasker Award for Basic Medical Research i 1995
Gairdner Foundation International Award i 1996
Liste over andre priser


== Litteratur ==
Marshall BJ. Unidentified curved bacillus on gastric epithelium in active chronic gastritis. Lancet 1983;1(8336):1273-1275. PMID 6134060.
Marshall BJ, Warren JR. Unidentified curved bacilli in the stomach patients with gastritis and peptic ulceration. Lancet 1984;1(8390):1311-1315. PMID 6145023.
http://www.vianet.net.au/~bjmrshll/features2.html


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Barry Marshall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 

(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 2005 hos Nobelprize.org
(en) Barry Marshall hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 2005
Helicobacter pylori Research Laboratory
Robin Warren

J. Robin Warren (født 11. juni 1937) er en australsk lege og forsker som er anerkjent for oppdagelsen av bakterien Helicobacter pylori i 1979. 
Warren ble født i Adelaide i Syd-Australia. Han fullførte sin medisinerutdannelse i 1961, og spesialiserte seg i patologi ved Royal Melbourne Hospital. I 1967 ble han medlem av Royal College of Pathologists of Australasia, og har siden den tid vært ansatt som ledende patolog ved Royal Perth Hospital i Vest-Australia.
Sammen med sin kollega Barry Marshall påviste Warren at bakterien er årsaken til mavesår. Han hjalp deretter til med å utvikle en enkel diagnostisk test for å påvise bakterien i mavesårpasienter. I 2005 ble Warren og Marshall tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin.


== Priser og utmerkelser ==
1994: Warren Alpert Prize (sammen med B.J. Marshall)
1995: Australian Medical Association (WA Branch) Medical award (sammen med B.J. Marshall)
1995: Distinguished Fellows Award, Royal College of Pathologists of Australasia
1996: Åpningsprisen ved The First Western Pacific Helicobacter Congress
1996: Hiroshima-universitetets medalje
1996: Distinguished Alumni Award, University of Adelaide
1997: Paul Ehrlich Prize (sammen med B.J. Marshall)
1997: M.D.h.c., University of Western Australia
1998: Howard Florey Centenary Medal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 2005 hos Nobelprize.org
(en) Robin Warren hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 2005
Margaret Beaufort

Margaret Beaufort (født 31. mai 1443, død 29. juni 1509) var moren til Henrik VII av England.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hun var datter av John Beaufort, 1. hertug av Somerset, barnebarn av John Beaufort, 1. jarl av Somerset og oldebarn av John av Gaunt og hans elskerinne Katherine Swynford. Da John av Gaunst giftet seg med Katherine ble barna legitimisert, men uten å ha arverett til tronen; allikevel er alle monarker siden Edvard IV etterkommere etter denne linjen. 


=== Ekteskap ===
Margaret giftet seg fire ganger, men fikk bare ett barn.Hennes første mann var John de la Pole, 2. hertug av Suffolk. De giftet seg i 1450, da hun var syv år gammel. Ekteskapet ble annullert etter kort tid. 
Hennes andre mann var Edmund Tudor, 1. jarl av Richmond, som hun giftet seg med i 1455, da han var 25 og hun 12 år gammel. Edmund var halvbroren til hennes første mann. Hun ble gravid året etter. Hennes mann ble tatt til fange av yorkistene under rosekrigene som brøt ut samme år som de giftet seg, og døde i november 1456 av pest mens han var i fangenskap. Sønnen Henry Tudor, den senere Henrik VII, ble født i januar 1457. Etter den vanskelige fødselen fikk hun ikke flere barn, sannsynligvis fordi hun var fysisk ute av stand til å bli gravid igjen.Hun giftet seg snart etter med Henry Stafford, yngste sønn av Humphrey Stafford, 1. hertug av Buckingham. Han døde i 1471, og hun avla kyskhetsløfte. Dette gikk hun tilbake på en gang mellom 1473 og 1482, og giftet seg med Thomas Stanley. 
Stanley hadde skiftet side flere ganger under rosekrigene, og valgte under slaget ved Bosworth Field å svikte Rikard III og i stedet støtte sin stesønn Henry Tudor. Som takk for dette ble han senere utnevnt til jarl av Derby. Henrik VII skal ha vært svært glad i sin mor. Ettersom hun ikke hadde vært dronning kunne hun ikke ta tittelen dronningmor, og ved hoffet ble hun tiltalt som My Lady the King's Mother. 
I 1502 etablerte hun Lady Margaret's Professorship in Divinity ved University of Cambridge. Dette er det eldste professoratet i Cambridge, og et av de meste ettertraktede teologiprofessorater. 
Et kjent portrett av Margaret viser henne alene i bønn, noe som stemmer overens med hennes rykte for gudfryktighet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lady Margaret Beaufort – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Margaret Beaufort hos The Peerage
Dean Holdsworth

Dean Holdsworth (født 8. november 1968 i Walthamstow) er en tidligere engelsk fotballspiller, og assistentmanager, som nå trener Aldershot Town. 
Holdsworth startet sin karriere i Watford  i 1986, og har senere spilt for Brentford, Wimbledon (nå AFC Wimbledon), Bolton, Coventry og Rushden & Diamonds. I tillegg har han hatt låneperioder i klubbene Carlisle United, Port Vale og Swansea City. Sommeren 2004 forlot han det profesjonelle ligasystemet, og ble spiller i Havent and Waterlooville. I februar ble han også utnevnt til assistent manager i denne klubben. Med 33 mål bidro han til at klubben rykket opp i Conference South.
Den 19. august 2005 sa han ja til å bli Phil Brown sin assistentmanager i Derby County. Selv om han er assistentmanager har han også spillerlisens, og han debuterte i ligasammenheng for Derby County den 14. september 2005 mot Coventry City.


== Karriere som spiller ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dean Holdsworth – Transfermarkt 
(en) Dean Holdsworth – WorldFootball.net 
(en) Dean Holdsworth – Soccerbase.com 
(en) Dean Holdsworth – Soccerbase.com (manager) 
(en) Dean Holdsworth – FootballDatabase.eu
Europatouren i golf for menn 2006

2006-sesongen på Europatouren startet med turneringen HSBC Champions Tournament i november 2005 og endte med Volvo Masters Andalucia i oktober 2006.
Alle turneringene frem til mars fant sted utenfor Europa, og de fleste av disse har offisiell status også på andre tourer. 2006-sesongen innbefatter fem turneringer i Kina (inkludert én i Hongkong), to i Syd-Afrika, og enkeltturneringer i Singapore, Australia, New Zealand, Malaysia, Indonesia, De forente arabiske emirater og Qatar. Fra rundt slutten av mars spiller touren hovedsakelig i Europa, og disse turneringene har som regel større premiepotter enn de som arrangeres andre steder (bortsett fra USA). Sesongen ble avsluttet med Volvo Masters Andalucia – motstykket til The Tour Championship på PGA-touren – som arrangeres i slutten av oktober.


== Turneringer ==


== Se også ==
Europatouren 2005
Golf 2006
PGA-touren 2006
LPGA-touren 2006
Ladies European Tour 2006


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Hans Peter Schnitler Krag

Hans Peter Schnitler Krag (født 16. november 1794 i Meldal, død 18. juli 1855) var prest, skolemann, forfatter og lokalhistoriker.Faren var prest Peter Schnitler Krag (1759–1818) og moren Sophie Christine Schnitler (1766–1840). Han flyttet med familien til Røros (1797), videre til Trondheim (1805) der han tok examen artium (1814), studerte til embedseksamen (1814–19), hvorpå han ble kapellan i Stod (1819). Krag var sogneprest i Grong prestegjeld (1821–30), der han holdt gudstjenester og opplæring i kristendom for samer i Røyrvik; en statue av ham ble i 1976 reist ved Røyrvik kirke. I 1830 ble han sogneprest i Vågå kyrkje, der han etablerte og ledet en høyere almueskole med sommerkurs for lærere (1835), og ble kjent som Vågåpresten. I perioden 1842–1848 var han sogneprest i Fredrikshald (Halden), der han ble etterfulgt av sitt søskenbarn Magnus Brostrup Landstad.
Etter flytting til Eidsvoll (1848), grunnla han Eidsvollgalleriet (17. mai 1849), og var sogneprest, etterhvert kirkeverge samme sted inntil sin død (1855).
Krag var sønn av skolereformator i Nidaros, presten Peter Schnitler Krag (1759–1818) og moren Sophie Christine Schnitler. Han var bror til Sophonias Christian Krag (1803–1865) og hadde selv tre navngjetne sønner, Peter Rasmus Krag (1825–91), Hans Hagerup Krag (1829–1907) og Ole Herman Krag (1837–1916).


== Utgivelser ==
Eventyr fra Gudbrandsdalen. (1828)
Hovedindholden af Jesu Christi lære, til brug ved ungdommens underviisning (1831). Oversettelse fra Samuel Lieberkühn (tysk).
Sagn, samlede i Gudbrandsdalen om Slaget ved Kringen, 26de August 1612. (1838)
Nogle tanker om opdragelse (1841). Oversettelse fra Karl Jacob Früauf (tysk).
Begrundet formening om at dronninger bør krones i Norge (1846)
Kort utredning om Fredrikshald by og dens Krigshistorie. (1848)
Begrundet formening om Carl den tolvtes dødssted som et indläg i sagen om hans dødsmåde, i Tidsskrift for videnskab og litteratur (1850)
Nogle noticer om de egne, som omgive Mjøsen (1851).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Olaus Arvesen. Vaagaa-presten, folkeopdrageren, provst Hans Peter Schnitler Krag og hans samtid. Et livsbillede fra 30-40 aarene. Cappelens Forlag, Kristiania 1916.
Paul Botten-Hansen: «Provst H.P.S. Krag» (s. 117–118). Illustreret Nyhedsblad No. 30. Christiania den 28de Juli 1855.
Slaget ved Cambrai

Slaget ved Cambrai (20. november–3. desember 1917) var et slag mellom britiske og tyske styrker under første verdenskrig. Det er kjent fordi det her for første gang ble brukt stridsvogner i større sammenheng. Slaget endte med britisk tap.
Cambrai er en fransk by i departementet Nord. I 1917 var det et viktig forsyningsknutepunkt for den tyske Siegfried Stellung, også kjent som Hindenburg-linjen.


== Eksterne lenker ==
(en) Battle of Cambrai (1917) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
A7V

A7V er en tysk stridsvogn fra første verdenskrig, lansert i 1918.  I alt ble 22 A7V stridsvogner produsert, inkludert en uten bestykning og med treplater som pansring som ble brukt til trening og den eksperimentelle A7V-U som hadde et skrog som kopierte den britiske rombeformen deres samtidige stridsvogner brukte. A7V debuterte i kamp 21. mars 1918 ved St. Quentin og ble brukt frem til slutten av første verdenskrig.
I tillegg til stridsvognen ble chassiet brukt til å produsere over 30 A7V Gelandwagen transportkjøretøyer, tre A7V Flakpanzer ble bygget som mobile plattformer for luftverkanoner og utstyrt med to 76,2 mm kanoner, en ble bygget for å grave ut skyttergraver under navnet A7V Schützengrabenbagger og to chassier ble satt av for utvikling av A7V Funkpanzer kommunikasjonskjøretøyer.
A7V var bevæpnet med seks mitraljøser og en 57 mm kanon.
Den eneste overlevende A7V i verden er Mephisto som sto utstilt ved Queensland Museum i Brisbane frem til Flommen i Queensland i 2010-2011. Panzermuseum Munster i Tyskland har utstilt en kopi av Wotan.
Schneider CA1

Schneider CA1 (opprinnelig Schneider CA eller Schneider Char d'Assault) var den første franske stridsvognen. Den ble utviklet under første verdenskrig for å få slutt på stillstanden i skyttergravskrigen. Tanken var at stridsvognen skulle lage åpninger i fiendens piggtråd og uskadeliggjøre maskingeværstillinger. 400 Schneider CA1 ble produsert ved SOMUA i Paris mellom september 1916 og august 1918.


== Utvikling ==
Schneider var en større fransk våpenprodusent. Tidlig under første verdenskrig hadde de fått beskjed om å utvikle traktorer for å trekke tungt artilleri. I forbindelse med utviklingen av disse begynte Schneider å eksperimentere med beltedrift.


== Design ==
Schneider CA1 var bygget over et Holt traktorchassis og hjuloppheng. Skroget var formet som et båtskrog foran for å lette forseringer av skyttergraver, samme funksjon hadde to bøyde stålplater montert bak skroget. Foran var den utstyrt med en kutter for å trenge gjennom piggtrådsperringer. En 75 mm kanon var plassert i en pongtong foran på høyre side og den hadde to 8 mm Hotchkiss mitraljøser, en på hver side av skroget.
CA1 hadde som de fleste stridsvogner fra den første verdenskrig dårlig ventilasjon for mannskapet, men skruefjærene som hjulopphenget var utstyrt med gav en behageligere forsering av ulendt terreng enn hva som var vanlig. Ellers var CA1 en primitiv stridsvogn. Den var vanskelig å manøvrere, kanonens bevegelighet var begrenset og bensintankene, som var montert på sidene, tok lett fyr hvis de ble truffet. Ofte var et geværskudd nok til å sette stridsvognen i brann.


=== Senere varianter ===
Schneider utviklet flere varianter med tårn og bedre bestykning. Disse var kjent som CA2, CA3 og CA4. Bare prototyper ble laget av CA2 og CA3 og CA4 forlot ikke tegnebrettet.


== I tjeneste ==
CA-1 ble levert fra september 1916, men debuterte ikke i kamp før 16. april 1917 ved Berry-au-Bac. 132 CA1 fordelt på åtte kompanier deltok, men med store tap. 76 ble i alt ødelagt av fiendtlig ild. 57 av fiendtlig artilleri og de fleste av de resterende av at bensintankene tok fyr.
Omtrent 400 CA1 ble bygget, men en del av disse uten kanon og mitraljøser og brukt som transportkjøretøyer. En prototype ble bygget med en 47 mm kanon i et lite tårn og fikk navnet CA2. Den ble aldri satt i produksjon, men førte til at Schneider CA ble CA1. Mot slutten av krigen ble Schneider CA1 faset ut til fordel for Renault FT-17.


=== Etter første verdenskrig ===

Etter krigen ble noen av stridsvognene bygget om til støtteroller. Noen ubevæpnede CA1 ble overført til den amerikanske hæren i Frankrike i 1918. Seks vogner ble solgt til Spania som var i aksjon i Marokko mellom 1923 og 1926. De fire gjenværende vognene tok del i den spanske borgerkrigen på republikanernes side.
Det finnes kun en Schneider CA1 igjen, den er utstilt ved Musée des Blindés i Frankrike og er den eldste kjørbare stridsvognen i verden.
T-35

T-35 var en tung sovjetisk stridsvogn med fem tårn, produsert på 1930-tallet og i begrenset bruk under andre verdenskrig. Den viste seg å være lite effektiv i kamp. Bestykningen i hovedtårnet var en 76,2-mm kanon og i de fire mindre tårnene henholdsvis to maskingevær og to 45 mm-kanoner, som var plassert foran og bak. På bildet kan den kortløpede 76,2 mm-kanonen sees øverst, og en langløpet 45-mm kanon i det ene tårnet (til venstre i bildet) i fronten. I det andre fronttårnet (til høyre i bildet) kan et maskingeværløp skimtes. T-35 hadde et mannskap på 11 og veide 45 000 kg.


== Eksterne lenker ==
(en) T-35 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) T-35 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Luftlandsetting

En luftlandsetting er en militær operasjon for å sette militære styrker (luftbårne styrker) på bakken ved hjelp av fallskjerm, glidefly eller direkte fra helikopter. 
En luftlandsetting foregår (som oftest) bak fiendens linjer, som regel som en støtte til en større militær operasjon.  På grunn av vektbegrensninger kan soldatene bare ta med seg håndvåpen, mens lette kjøretøy og lett artilleri må landsettes i fallsjerm fra transportfly, eller landsettes fra helikoptre eller ved hjelp av glidefly.
Infanteri sluppet i fallskjerm ser på seg selv som spesialtrente soldater, og innehar fallskjermvingen, mens tropper landsatt via glidefly, helikopter, og transportfly landet på flyplass, normalt regnes som regulært infanteri.
Eksempler er tysk landsetting av soldater på Fornebu under andre verdenskrig og amerikanske operasjoner med større antall helikoptre under Vietnamkrigen. Mest kjent for luftlandsetting med glidefly var Airspeed Horsa som ble benyttet av britene under invasjonen i Normandie  6. juni 1944


== Se også ==
Operasjon Overlord
Operasjon Market Garden
Luftbårne styrker
Fallskjermsoldat
Brandy Norwood

Brandy Rayana Norwood (født 11. februar 1979) er en amerikansk soulsangerinne.
Hun er født i McComb, Mississippi, men familien bodde senere i Los Angeles, California. I barndommen viste hun interesse for musikk og musikalske opptredender. Hun var med på mange slags show siden begynnelsen av 1990-årene, og hun sang med på platene til gruppene Norment og Immature. Siden oppnådde hun noe oppmerksomhet med tittelrollen i den afroamerikanske sit-comen Moesha. Sitt virkelige gjennombrudd fikk hun med albumet Never say never. Hun har også siden spilt i flere filmer.
Hun var også dommer i sesong 1 av America's Got Talent sammen med David Hasselhoff og Piers Morgan.


== Album ==
Brandy (1994)
Never Say Never (1998)
Full Moon (2002)
Afrodisiac (2004)
The Best of Brandy (2005)
Human (2008)
Two Eleven (2012)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Brandy Norwood – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Brandy Norwood på Internet Movie Database 
(sv) Brandy Norwood i Svensk Filmdatabas 
(da) Brandy Norwood på Filmdatabasen 
(da) Brandy Norwood på Scope 
(fr) Brandy Norwood på Allociné 
(en) Brandy Norwood på AllMovie 
(en) Brandy Norwood hos Rotten Tomatoes 
(en) Brandy Norwood hos The Movie Database 
(en) Brandy Norwood hos Internet Broadway Database 
(en) Brandy Norwood på Apple Music 
(en) Brandy Norwood på Discogs 
(en) Brandy Norwood på MusicBrainz 
(en) Brandy Norwood på Spotify 
(en) Brandy Norwood på Songkick 
(en) Brandy Norwood på AllMusic 
Brandy Norwood på Twitter 
Brandy Norwood på Instagram 
(en) Brandy Norwood på YouTube
Stridsvognmine

En stridsvognmine er en landmine spesielt laget for å slå ut fiendtlige stridsvogner.  De er gjerne mindre følsomme og har mer eksplosiver enn antipersonellminer.  De ble først tatt i bruk i større utstrekning under andre verdenskrig.


== Eksterne lenker ==
(en) Anti-tank landmines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Utarmet uran

Utarmet uran er uran som i hovedsak består av isotopen 238U, og inneholder forholdsvis mindre av isotopene 235U og 234U enn naturlig forekommende uran. 238U er ikke spaltbart – i motsetning til 235U, og i anriking av uran økes andelen av 235U på bekostning av 238U. Utarmet uran er et restprodukt fra anrikingsprosessen av uran, og kan ikke brukes som kjernefysisk brensel.


== Egenskaper ==
Utarmet uran er forholdsvis lite radioaktivt, og avgir svak alfastråling. Det har en giftighetsgrad som bly eller kadmium. (Innholdet av plutonium er gjerne ca. 10 ppb (milliarddeler). Det har høy tetthet (egenvekt) og selvantenner i luft hvis det er finfordelt.


== Anvendelse ==
Utarmet uran har både sivile og militære bruksområder, men begge er forbundet med en viss kontrovers. Det kan brukes til å fremstille den spaltbare plutoniumisotopen 239Pu, og er effektivt som panserbrytende ammunisjon.
Den viktigste egenskapen utarmet uran har i ammunisjon, er egenvekten (19 160 kg/m³), som er høyere enn blys (11 340 kg/m³). Et prosjektil av uran har dermed større kinetisk energi (bevegelsesenergi) enn tilsvarende blyprosjektiler. Dette gir økt gjennomtrengnings- og ødeleggelseskraft. Det er også meget hardt, så det vil kunne trenge gjennom stålpanser.
Sivile bruksområder for utarmet uran utnytter stoffets høye egenvekt og evnen til å stoppe gammastråler. Siden utarmet uran har høy tetthet, brukes en mindre mengde i enden av vingene på større fly. Dette reduserer vingens egensvingefrekvens slik at ikke vingen går fort opp og ned. Det ble brukt som ballast i seilbåt-kjøler på 70-tallet, men er nå forbudt. I radiografiske apparater som bruker gammastråler, anvendes utarmet uran som strålingsskjerming. Utbredt sivil anvendelse begrenses av at uran korroderer lett.


== Se også ==
Uran
235U
Anriket uran
Uranisotoper


== Eksterne lenker ==
Statens strålevern
Laserbelyser

En laserbelyser er en innretning for å belyse et mål med laser-lys.  Et våpen, for eksempel en bombe, med de rette sensorer kan da heime inn mot målet.
Tren

Tren (fra fransk, av trainer «slepe», sammenlign med engelsk train «tog») er militære forsyningsavdelinger, forsyningskjøretøyene i en militær avdeling eller en kolonne med slike kjøretøyer. Trenet er ofte en egen våpenart.Trenet deles inn i stridstren (tren som avdelingen må ha nært for hånden også under kamp; herunder ammunisjonstren), kjøkkentren (tren som kan holdes noe lenger tilbake og trekkes frem etter behov) og pakktren (bagasje; også kalt materielltren). En gruppe personer, herunder sivile, som følger trenet kalles et tross.


== Se også ==
Trenkorpset
Royal Wagon Train
Trängregementet
Trænregimentet
Intendantur


== Referanser ==
Lockheed C-5 Galaxy

Lockheed C-5 Galaxy er et amerikansk militært transportfly. Flyets hovedformål er strategisk luftfrakt, noe som vanligvis betyr frakt av tung last over lange avstander, gjerne mellom verdensdeler. Det er det største flyet i det amerikanske luftforsvaret, og er et av verdens største fly. Flyet ble konstruert og produsert av Lockheed Corporation og er kun i bruk av United States Air Force. Antonov An-124 og Antonov An-225 er begge større enn Lockheed C-5 Galaxy.


== Historie ==
Den første C-5A Galaxy kom av samlebåndet 2. mars 1968. 30. juni samme år tok flyet til vingene første gang.
C-5A var ferdig utprøvet i desember 1969, og ble da overført til Altus Air Force Base i Oklahoma. Den første operative Galaxy ble levert i juni 1970.
På midten av 70-tallet ble det oppdaget sprekkdannelser i vingene på mange av flyene. På grunn av dette ble lasten satt til maksimalt 22 700 kg per fly. For å øke løfteevnen og levetiden gjennomgikk 77 C-5A i perioden 1981 til 1986 et modifikasjonprogram der vingekonstruksjonen ble endret. I den nye vingekonstruksjonen ble det brukt en ny aluminiumslegering som ikke hadde eksistert ti år tidligere.
Den første C-5B, som hadde forbedringer slik som styrket vingekonstruksjon og oppdaterte flyinstrumenter, ble levert i januar 1986. C-5 produksjonen ble avsluttet da den siste C-5B modellen ble levert i april 1989. I tillegg til endringer i avionikk og vingekonstruksjon inneholder C-5B over 100 andre endringer for å forbedre pålitelighet og vedlikehold.
To spesielt modifiserte C-5C varianter ble tilpasset for NASA. Disse to flyene ble modifisert med større lasterom, for blant annet å transportere satellitter. Dette var bare en av mange modifikasjoner. Selv om flyene er eiet av NASA blir de fløyet av personell fra det amerikanske luftforsvaret.


== Spesifikasjoner ==
Besetning: Seks (to piloter, to flyteknikere, to lastoperatører)
Maksimal last
Fredstid: 108 862 kg
Krigstid: 131 995 kg
(Gamle) Motorer: Fire stk. General Electric TF39-GE-1C 43 000 lb
(Nye RE) Motorer: Fire stk. General Electric CF6-80C2L1F 50 000 lb
Maksimal startvekt i krigstid 381 018 kg
Tomvekt: 170 tonn
Maksimal fart: 917 km/h (0,77 Mach)
Vingespenn: 67,88 m
Lengde: 75,57 m
Høyde: 19,81 m


== Eksterne lenker ==
C-5 Galaxy