Dario Fo

Dario Fo (født 24. mars 1926  i Sangiano i provinsen Varese i Lombardia i Italia, død 13. oktober 2016 i Milano) var en  italiensk dramatiker og teaterregissør som mottok Nobelprisen i litteratur i 1997. I Norge var han særlig kjent for sine satiriske skuespill av politisk og sosial karakter. Han var en av de få italienske skuespillforfattere som regelmessig fikk sine stykker oppført over hele verden mens han levde. Av hans skuespill oppført i Norge kan nevnes «En anarkists tilfeldige død», «Vi betaler ikke, vi betaler ikke». I Italia var han også kjent som skuespiller og instruktør, ofte i egne teatergrupper sammen med sin kone Franca Rame. Hans arbeid ga dem begge i perioder problemer med det etablerte Italia, i form av for eksempel arrestasjoner og fysiske overgrep.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Foreldrene var Felice Fo (1898-1987) og Pina Rota (1903-1987). Dario Fos far var stasjonsmester, amatørskuepiller og sosialist. Familie måtte flytte hyppig, idet faren ble postert til stadig nye steder i jernbanesystemet. Møte med fortellerkunsten fikk den unge Dario fra sin morfar, som var fisker og glassblåser.
Familien var engasjert i antifascistisk motstandsarbeid, og Dario hjelp faren med å smugle flyktninger og desertører over til Sveits under annen verdenskrig.
Som ung bedrev Fo maleri og utdannet seg til arkitekt. Han deltok i en amatørteatergruppe som han skrev sketsjer og farser. I Paris studerte han mime hos Jacques Lecoq og var knyttet til Piccoloteateret i Milano som skuespiller og tekstforfatter.


=== Forfatter ===
Hans gjennombrudd kom i 1953 med revyen Il dito nell'occhio. I 1958 grunnla han teaterselskapet Compagnia Fo-Rame sammen med sin kone Franca Rame. I 1968 var de del av teaterkollektivet Nuova scena som var en agitasjonsteater som var direkte knyttet til det italienske kommunistiske parti. I 1970 grunnla Fo sammen med hustruen teaterkollektivet La Comune.
Dario Fo var gjennom hele sitt virke vært en viktig og retningskapende inspirator politisk likesinnede teaterfolk som interesserer seg for politisk teater, gjennom sine samfunnskritiske og humoristiske teaterstykker.


== Priser (utvalg) ==
1997 – Nobelprisen i litteratur
1983 – Sonningprisen


== Litteratur ==
Erminia Artese. Dario Fo parla di Dario Fo. Cosenza, Lerici 1977
Anna Barsotti. Eduardo, Fo e l'attore-autore del Novecento. Roma, Bulzoni, 2007
Anna Barsotti, Eva Marinai (a cura di). Dario Fo e Franca Rame, una vita per l'arte, Corazzano (PI), Titivillus, 2011
Lanfranco Binni. Dario Fo. Firenze, La Nuova Italia 1977
Andrea Bisicchia. Invito alla lettura di Dario Fo. Milano, Mursia 2003
Concetta D'Angeli - Simone Soriani (a cura di). Coppia d'arte - Dario Fo e Franca Rame. Pisa, Plus, 2006
Giuseppina Manin (a cura di). Dario Fo - Il mondo secondo Fo. Conversazione con Giuseppina Manin. Parma, Ugo Guanda Editore, 2007
Claudio Meldolesi. Su un comico in rivolta. Roma, Bulzoni 1978
Marisa Pizza. Il gesto, la parola, l'azione. Roma, Bulzoni 1996
Paolo Puppa. Il teatro di Dario Fo. Venezia, Marsilio 1978
Antonio Scuderi. Dario Fo and Popular Performance. Legas 1998
Simone Soriani. Dario Fo. Dalla commedia al monologo (1959-1969). Corazzano (PI), Titivillus, 2007
Chiara Valentini. La storia di Dario Fo. Milano, Feltrinelli 1997


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Dario Fo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dario Fo på Internet Movie Database 
(no) Dario Fo hos Sceneweb 
(en) Dario Fo hos The Movie Database 
(en) Dario Fo hos Internet Broadway Database 
(en) Dario Fo på Apple Music 
(en) Dario Fo på Discogs 
(en) Dario Fo på MusicBrainz 
(en) Dario Fo på Songkick 
(en) Nobelprisen i litteratur 1997 hos Nobelprize.org
(en) Dario Fo hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i litteratur 1997