jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kangaatsiaq

Kangaatsiaq er en by i Qeqertalik kommune på vestkysten av Grønland. Byen hadde 552 innbyggere i 2018.


== Navn ==
Kangaatsiaq er grønlandsk og betyr «det temmelig store neset» eller «et mindre nes».


== Geografi ==
Kangaatsiaq ligger på sørenden av halvøya Kangaatsiaap Nunaa, som ligger i et 150 km langt fjordområde med mange øyer og bukter ut mot åpent havet i Davisstredet. Byen ligger litt sør for  Aasiaat.
Havet ved Kangaatsiaq er isfritt fra mai til desember.Bygdene Attu, Niaqornaarsuk, Ikerasaarsuk og Iqnniarfik ligger i nærheten.


== Historie ==
Området har vært bebodd i flere hundre år på grunn av gode fiskeforhold og muligheter for fangst av havpattedyr og reinsdyr. Kangaatsiaq fikk bystatus først i 1986 og er dermed Grønlands yngste by.Fram til 2009 var Kangaatsiaq sentrum i Kangaatsiaq kommune. Den var så en del av Qaasuitsup kommune fra 2009 til den ble delt fra 1. januar 2018 og Kangaatsiaq ble en del av Qeqertalik kommune.


== Samfunn ==
Fiske og fangst er de viktigste inntektskildene for byens beboere. Fiskefabrikken i byen produserer tørrfisk, blokkfryst torsk, reker og steinbitrogn. 
Turismen er basert på et lite hotell og privat innkvartering. Om vinteren tilbys turistturer med hundeslede til Kangerlussuaq, mens turistene om sommeren tilbys båtturer i området. Kangaatsiaq trafikkeres av en av bygdeskipslinjene til Royal Arctic Line. I sommersesongen er det også annen passasjertrafikk til Aasiaat, dit det om vinteren også går helikopter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilder fra Kangaatsiaq
Boolsk variabel

En boolsk variabel er en variabel som bare kan ha to verdier (sant/usant). Siden en bit er en boolsk variabel, kreves det kun en bit for å lagre en boolean, mens en byte har plass til 8 booleaner. På de vanligste datamaskinene som brukes i dag, er en byte den minste mengden minne som kan adresseres. Det betyr at en boolean vil oppta en hel byte for seg selv hvis man er uforsiktig, altså 8 ganger mer minne enn nødvendig. En måte å unngå det er å samle booleanene i grupper på 8, slik at de kan skrives og leses i minnet som tall mellom 0 og 255.
Innen statistikk brukes begrepet dikotom variabel om en variabel som kan anta én av bare to verdier. Eksempelvis Ja/Nei, 0/1 eller mann/kvinne.
En dikotom variabel har ikke noe målenivå. 


== Se også ==
Binært tallsystem
Boolsk algebra
Otto Jeremiassen

Otto Jeremiassen (født 21. juni 1961) er en Grønlandsk politiker.
Han representerer Grønlands største parti, Siumut. Pr 2007 er han borgermester i Kangaatsiaq kommune, og sitter også på Grønlands Landsting. Som borgermester representerer han kommunen i KANUKOKA; De Grønlandske Kommuners Landsforening.
Fra mai 2007 har han også vært én av Grønlands to medlemmer i Nordisk råd (den andre er Josef Motzfeldt).


== Eksterne lenker ==
Profil på Norden.org
Baix Llobregat

Baix Llobregat er et comarca i provinsen Barcelona i Catalonia, Spania. Baix Llobregat har 757 814 innbyggere (2006), og et areal på 486,5 km². Hovedstaden i comarcaet er Sant Feliu de Llobregat.


== Kommuner ==
Attu (Grønland)

Attu (tidligere Agto) er ei bygd i Qeqertalik kommune på vestkysten av Grønland. I 2018 hadde den 200 innbyggere.


== Navn ==
Navnet Attu betyr «det som ble berørt» på grønlandsk. Tidligere ble navnet skrevet Agto.


== Geografi ==
Attu ligger på øya med samme navn, beliggende rundt 40 km sør for Kangaatsiaq på vestkysten av Grønland ut mot Davisstredet. Avstanden til Aasiaat i nord er 100 km.Bebyggelsen ligger på ei halvøy som mot nord har en naturlig havn. Havet ved Attu er fritt for is fra mars til desember. I perioden fra desember til mars fryser havet til og vinterisen gjør det umulig å anløpe Attu med båt.


== Historie ==
Attu ble grunnlagt i 1818 som en forsøksstasjon for garnfiske.I 1974 ble det innviet en nybygd kirke i bygda.En gang var den blant de største i landet, men folketallet har gått ned. Fra 1980 til 2014 falt innbyggertallet med 34 %.Fram til 1. januar 2018 tilhørte Attu Qaasuitsoq kommune. Deretter ble den en del av Qeqertalik.


== Samfunn ==
Fiske og fangst er det viktigste næringsvegene i bygda. Det finnes en liten fiskefabrikk med fryseri, hovedsakelig for innfrysing av torsk. Steinbitrogn mottas og sendes til videre foredling i Kangaatsiaq. Det foregår også fangst av sel og sjøfugl. Ut over fiske og fangst er sysselsettingen knyttet til tjenesteytende virksomhet, inkludert kommunale tjenester.Attu trafikkeres av Royal Arctic Line på en av rederiets bygdeskipslinjer ut fra Aasiaat. I sommersesongen fra mai til september driver også andre virksomheter passasjertrafikk til bygda fra Kangaatsiaq og Aasiaat.Det er helikopterrute til Aasiaat på helårsbasis.Bygda har butikk, kommunekontor, helsestasjon, forsamlingshus, barnehage og skole med ni klassetrinn.


== Kjente personer fra Attu ==
Jens Abrahamsen, dansk billedhugger


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gammelt bilde fra Agto
Iginniarfik

Iginniarfik er ei bygd i Qeqertalik kommune på vestkysten av Grønland. I 2018 hadde bygda 82 innbyggere.


== Navn ==
Stedsnavnet er grønlandsk og betyr «stedet der man vil skyte med pil og bue eller bøsse».


== Geografi ==
Iginniarfik ligger på sørsiden av halvøya Alanngorsua, omkring 40 km sør for Kangaatsiaq og omkring 15 km øst for Ikerasaarsuk. Byga ligger ved en liten vik og stedet har forholdsvis mildt klima. Havet ved Iginniarfik er isfritt fra juni til desember.


== Historie ==
Bygda ble grunnlagt som handelsplass rundt 1850. Den eldste bebyggelsen ble lagt mot et bratt fjellparti.
I 1990-årene var det vekst i folketallet i bygda, men fra 2005 falt det igjen.Fram til 1. januar 2018 tilhørte Iginniarfik Qaasuitsoq kommune. Deretter ble den en del av Qeqertalik. 


== Samfunn ==
Fiske og fangst er det viktigste næringene i Iginniarfik. Det finnes ikke mottak på stedet, så fangsten må leveres i Ikerasaarsuk eller Kangaatsiaq. Andre arbeidsplasser er tilknyttet tjenesteyting og offentlig virksomhet.Bygda har butikk, bygdekontor og en skole for første til niende klasse. Skolen huser helsestasjon og skolekapell. Den gamle skolebygningen benyttes som forsamlingshus.Iginniarfik trafikkeres av Royal Arctic Line på en av rederiets bygdeskipslinjer ut fra Aasiaat. I sommersesongen fra mai til september driver også andre virksomheter passasjertrafikk til bygda fra Kangaatsiaq og Aasiaat.Det er helikopterflygninger mellom Iginniarfik og Aasiaat på helårsbasis.


== Referanser ==
Sète

Sète er en kommune i departementet Hérault i regionen Occitanie sør i Frankrike. Byen er en havneby ved Middelhavet har om lag 40 000 innbyggere.


== Historie ==
Landsbyen som lå her begynte å vokse da kanalen Canal du Midi, som knytter Middelhavet til Atlanterhavet, sto ferdig i 1681. Byen ble kalt Cette fram til 1927. Rundt århundreskiftet 1800/1900 hadde den en betydelig innvandring fra Italia.


== Geografi ==
Byen er bygget på og rundt Mont St. Clair, og ligger i den sørøstlige enden av Étang de Thau, en lukket saltvannssjø som blir benyttet til dyrking av østers og muslinger. På den andre siden ligger Middelhavet.


== Transport ==
Sète er det østlige utgangspunktet til Canal du Midi, og ligger 25 minutter med tog fra Montpellier.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Sète


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sète – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sète – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Offisiell turistside
Sète, «Languedocs svar på Venezia» Arkivert 14. mai 2007 hos Wayback Machine.
Nøtterøy Idrettsforening

Nøtterøy Idrettsforening (stiftet 19. mars 1917 som Nøterø Skiklubb) er et idrettslag fra Færder i Vestfold. Uteidrettene benytter Nesskogen idrettspark på Nesbrygga som hjemmearena. Inneidrettene holder til i Nøtterøyhallen på Teie, som har en kapasitet på rundt 1500 tilskuere. Klubbens farger er grønn skjorte og røde bukser.
Nøtterøy rykket ned fra eliteserien i håndball for menn etter sesongen 2014/15, rykket opp igjen i 2017, ned igjen i 2018 og opp igjen i 2021.


== Historikk ==

Klubben ble stiftet 19. mars] 1917 under navnet Nøterø Skiklubb. I 1915 ble det bygd en hoppbakke i området, og det ble danna en skiklubb to år seinere. I 1919 kom også sommeridretter med, og klubben bytta navn til Nøterø Sportsklubb. Denne klubben ble i 1925 slått sammen med Nøterø Dameklubb, og bytta navn igjen, til Nøterø Idrets- og ungdomslag. Klubben fikk fotballgruppe i 1934. Idrettslaget og ungdomslaget skilte lag i 1937, og navnet ble nå Nøtterø Idrettslag. Draktene som ble benytta av utøverne besto av brune trøyer og hvite bukser. Etter flere endringer endte de til slutt opp med dagens farger. Nøtterøy Idrettsforening fikk navnet som brukes i dag da de slo seg sammen med Nesbryggen Idrettsforening i 1939. Nesbryggen var en idrettsforening på østsiden av Nøtterøy.


== Idretter ==


=== Håndball ===
Nøtterøys herrelag i håndball vant 1. divisjon i 2010/11-sesongen og spilte i Eliteserien i håndball for menn fra 2011/12.

Tabellen (2021/22)


== Fotball ==


=== Tabellen ===

Divisjonsutvikling for herrenes seniorlag, hvor den øverste viser a-laget, og den under for samme året viser 2.-laget.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Nøtterøy Fotball
Nøtterøy Friidrett
Nøtterøy Håndball
Nøtterøy Ski
Bogafjell

Bogafjell er en bydel i Sandnes i Rogaland, med 7 448 innbyggere per 1. januar 2019.Bogafjell er en avledning av Bogafjellet og brukes som navn for bebyggelsen rundt (litla og stora) Bogafjellet og Stokkelandsfjellet i Sandnes. Boligområdet ligger sørvest for Håbafjell i Høyland, og avgrenses i nord av E39. Området har et eget bydelssenter i grunnkretsen Bogafjell senter. Navnet brukes ofte om hele bebyggelsen rundt Bogafjell senter, som inkluderer områdene Stokkelandsfjellet, Buggeland og Vagletjern, mens selve Bogafjellet ligger sør for boligområdet. Frem til 2011 var Bogafjell en del av Austrått, men ble fra 2011 skilt ut som egen bydel.
Området er et relativt nytt utbyggingsområde i Sandnes, som en fortsettelse av utbyggingen på Håbet. Området består av flere mindre planlagte nabolag som er bygget ut etappevis, og området vil ha et innbyggertall på rundt 8000 i 2019. Bogafjell er også et rekreasjonsområde med fine muligheter for turgåing, terrengsykling og småviltjakt. Forsvaret og Statsskog har anlagt en del grusveier i området som gjør at det også er egnet for rullestolbrukere og personer med barnevogn.
Bydelen har grunnskolene Bogafjell skole og Buggeland skole. 1. januar 2008 ble Bogafjell sokn opprettet. Bogafjell kirke ble vigslet 4. mars 2012. Bogafjellhallen med kunstgressbane stod åpnet sommeren 2015. Bygging av Bogafjell ungdomsskole begynte i 2019 og sto ferdig for skoleåret 2020-21. 
Bogafjell har også eget idrettslag; Bogafjell idrettslag og egen sykleklubb; Bogafjell Sykleklubb. Idrettslaget ble stiftet i 2001 og har ca 720 medlemmer (2016). Sykleklubben ble etablert 6. august 2010 og ved utgangen av 2012 hadde klubben 410 medlemmer. Årlig arrangeres familierittet «Tour de Bogafjell» av sykleklubben.
Bydelsutvalget 2015-2019 består av 9 representanter (3 fra AP, 2 fra FRP, 1 fra H, 1 fra KRF og 2 elevrepresentanter fra Lundehaugen ungdomsskole). Bydelsutvalget er siden 2011 ledet av Guttorm Stangeland (H).


== Referanser ==
Storø

Storø er den største øya i Nuuk-fjorden, den heter på grønlandsk Qeqertarsuaq, som nettopp betyr «den store øy».  Øya er ubebodd. 
I historisk tid er der blitt utsatt rein på øya, som trives godt. Der drives vinterjakt på reinene. 
Øya er et alpint landskap, dvs. et meget kupert landskap med høye tinder, som det 1616 meter høye Qingaaq – det nest høyeste fjellet i Nuuk-fjorden. I nyere tid er det funnet gull omkring dette fjellet. Selskapet NunaMinerals har rettighetene til etterforskningen i området. Etterforskningen foregår fra slutten av mai til omkring oktober.  Resten av året tillater snø- og værforhold ikke feltarbeid.
Ikerasaarsuk (Qeqertalik)

Ikerasaarsuk er ei bygd i Qeqertalik kommune på vestkysten av Grønland. I 2018 hadde bygda 105 innbyggere.


== Navn ==
Stedsnavnet er grønlandsk og betyr «et sted mindre betydelig sted med strøm». En annen forklaring er at navnet betyr «det lille merkelige sundet». Bygda er også kalt Illukoq, et navn som betyr «det gamle huset».


== Geografi ==
Ikerasaarsuk ligger på halvøya Alanngorsua, omkring 35 km sør for Kangaatsiaq og 12 km vest for Iginniarfik. Tidevannet skaper sterk strøm mellom halvøya der Ikerasaarsuk ligger og øya Tulugartalik.
Sjøen ved Ikerasaarsuk er isfritt fra sist i mai til midten av desember.


== Historie ==
Ikerasaarsuk fikk status som bygd i 1993.


== Samfunn ==
Fiske og fangst er det viktigste næringene i Ikerasaarsuk. Det finnes fiskemottak uten fryseri i bygda. Det er torsk som leveres, samt steinbitrogn som sendes videre til foredling i Kangaatsiaq. Andre arbeidsplasser er tilknyttet tjenesteyting og offentlig virksomhet.Ikerasaarsuk har butikk, bygdekontor, skolen, helsestasjonen og kirke.Ikerasaarsuk trafikkeres med skip fra Royal Arctic Line på en av rederiets bygdeskipslinjer ut fra Aasiaat. I sommersesongen fra mai til september driver også andre virksomheter passasjertrafikk til bygda fra Kangaatsiaq og Aasiaat.Om vinteren er det helikopterflygninger mellom Ikerasaarsuk og Aasiaat.


== Referanser ==
Niaqornaarsuk

Niaqornaarsuk er ei bygd i Qeqertalik kommune på vestkysten av Grønland. I 2018 hadde bygda 280 innbyggere.


== Navn ==
Stedsnavnet er grønlandsk og betyr «det ganske store hodelignende». En annen forklaring er at navnet betyr «det underlige, hodelignende».


== Geografi ==
Niaqornaarsuk ligger ytterst i fjorden Arfersiorfik, rundt 40 km sørøst for Kangaatsiaq.Sjøen omkring er isfri fra mai/juni og fram til desember. Selv om havnen i Niaqornaarsuk ikke fryser til om vinteren, hindrer likevel vinterisen anløp med båt.


== Samfunn ==
Innbyggerne i Niaqornaarsuk lever av torskefiske. Det er fiskemottak uten fryseri i bygda. Fisken saltes. Det tas også imot steinbitrogn. Om vinteren fanges sel til eget bruk. Andre arbeidsplasser er tilknyttet tjenesteyting og offentlig virksomhet.Niaqornaarsuk trafikkeres med skip fra Royal Arctic Line på en av rederiets bygdeskipslinjer ut fra Aasiaat. I sommersesongen fra mai til september driver også andre virksomheter passasjertrafikk til bygda fra Kangaatsiaq og Aasiaat.Det er helikopterflygninger mellom Niaqornaarsuk og Aasiaat på helårsbasis.Bygda har butikk, skole, bygdekontor, forsamlingshus og helsestasjon. Kirken er fra 1981.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde fra Niaqornaarsuk
Ellingsrudåsen skole

Ellingsrudåsen skole er en barneskole (1. – 7. trinn), på Ellingsrudåsen i bydel Alna i Oslo. Skolen ligger tett på Østmarka, og har Lørenskog kommune som nabo i øst. 


== Rektorer ==
Kristoffer Kvinge (2021-)
Thomas Hansen (2019-2021)
Hilde Røssum Strandenæs (2013-2019 fra Vestli skole, til Tåsen skole)
Inger-Jorunn Andersen (2009-2013)
Morten Hagen (1979-2009 til Åsen skole (Lørenskog))


== Eksterne lenker ==
Data og statistikk - MinOsloskole, Oslo kommune. Besøkt 7. februar 2018.
Skolens hjemmeside
Elián González-saken

Elián González-saken (født 6. desember 1993 på Cuba) er en hendelse som startet med en liten cubansk gutt som ble funnet flytende på en bilring utenfor Floridas kyst i 1999. Gutten hadde rømt fra Cuba sammen med sin mor, men moren og de andre i følget hadde druknet i løpet av ferden. Gutten ble oppdaget av noen fiskere og senere tatt hånd om av slektninger i det eksil-kubanske miljøet i Miami. Deretter ble det strid om gutten skulle forbli i USA eller sendes tilbake til sin far på Cuba. Hele saken førte til en krangel mellom cubanske myndigheter og USA, og etterhvert utviklet det hele seg til en storpolitisk affære mellom de to landene. Det endte med at gutten ble tilbakeført til sin far på Cuba.


== Bakgrunn for striden ==
Elian ble tatt hånd om av slektninger i Miami som hevdet at den seks år gamle gutten var politisk flyktning og derfor nektet å sende ham tilbake til faren på Cuba. Han ble raskt utnyttet som symbol på kampen mot Fidel Castro. Blant annet gikk USAs visepresident Al Gore gikk inn for at Kongressen skulle gi gutten fast oppholdstillatelse. Gores standpunkt adskilte seg fra Clinton-administrasjonens. Justisminister Janet Reno gikk inn for at gutten skulle hjem til faren på Cuba. Mange politiske kommentatorer mente at det ville være et alvorlig slag mot Gores presidentsjanser i Florida hvis Elian ble sendt tilbake til Cuba.Til eksilkubanernes store frustrasjon bestemte innvandringsmyndighetene 5. januar 2000 at faren, Juan Miguel González, hadde foreldreretten, og at gutten måtte sendes hjem. Etter en lang rettsprosess og langvarige forhandlinger nektet grandonkelen Lázaro González å utlevere ham, og Elian ble til slutt hentet av amerikansk politi i en dramatisk kommandoaksjon. Eksilmiljøet i USA reagerte med voldsomme gateprotester, mens Elian ble gjenforent med sin far, som var kommet til Washington fra Cuba for å hente ham. Det varte likevel enda noen måneder før USAs høyesterett bestemte at slektningene i USA ikke hadde rett til å søke asyl på guttens vegne og at bare faren kan ta beslutninger på vegne av gutten. Dermed kunne far og sønn reise tilbake til Cuba.


== Etter striden ==
Det kubanske eksilmiljø endte opp med å bli diskreditert og mange amerikanere oppfatter dem som fanatikere som. Stikk i strid med deres ønsker bidro dramaet til at den amerikanske kongressen lettet litt på den nesten 40 år gamle blokaden av Cuba.Janet Reno, som var generaladvokat og som hadde gitt ordre om å gripe gutten med makt mottok en del kritikk for måten gutten ble hentet på.I 2005 ble Elian intervjuet av 60 Minutes hvor han fortalte at han trivdes og at han betraktet Castro som en venn.Hendelsen har blitt overført til film flere ganger. Blant annet en dramafilm for TV allerede i 2000 og en dokumentarfilm i 2017.


== Referanser ==
Sinsenlinjen

Sinsenlinjen er en trikkelinje som går mellom Oslo sentrum og Grefsen stasjon. Den betjenes av linje 17, som går mellom Grefsen stasjon og Rikshospitalet holdeplass.Linjen forlater Grünerløkka-Torshov-linjen nord for Nybrua, følger Trondheimsveien forbi Carl Berners plass til Sinsenkrysset, krysser under Ring 3 og følger Storoveiens nordside til Grefsen stasjon der den møter Grünerløkka-Torshov-linjen igjen.
Ved Carl Berners plass og ved Sinsenkrysset er det overgang til T-bane, ved Grefsen stasjon overgang til Gjøvikbanen.


== Historikk ==
Sinsenlinjen ble satt i drift etappevis. Den første delstrekningen ble åpnet 27. mars 1900 som Rodeløkkalinjen mellom Nybrua og Dælenenggata på Rodeløkka. Den ble drevet av Kristiania Kommunale Sporvei (Rødtrikken) med en linje som gikk mellom Egertorget og Rodeløkka. Traséen var Trondheimsveien–Helgesens gate–Rathkes gate–Verksgata (gjennom den nåværende Freiaparken)–Københavngata-Dælenenggata.
Sinsenlinjen selv ble åpnet 1. februar 1923 som en sidelinje til Rodeløkkalinjen, med endepunkt litt nord for Carl Berners plass. 19. desember 1939 ble den forlenget av A/S Oslo Sporveier til Sinsen. Den 6. februar 1949 ble Rodeløkkalinjen fra Helgesens gate nedlagt og erstattet med buss. 2. januar 1955 ble en ny sidelinje til Rodeløkka åpnet, denne gikk fra Carl Berners plass til Dælenenggata og videre i en sløyfe gjennom Dælenengata–Fagerheimgata–Marstrandgata–Københavngata–Dælenengata. 3. november 1957 ble linjen forlenget fra Sinsen til Grefsen trikkedepot, hvor den ble forbundet med Grünerløkka-Torshov-linjen. 23. april 1961 ble sidelinjen til Rodeløkka nedlagt igjen.


== Fremtid ==
Det har blitt foreslått å bygge en trikkelinje mellom Sinsen terrasse og Tonsenhagen, med trasé videre på Trondheimsveien forbi Aker sykehus, i en kulvert videre til Bjerke, og via Årvoll til Tonsenhagen.


== Linjekart ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
bradager.net om Grünerløkka
Olav Bægjuv

Olav Bægjuv (født 19. januar 1830 i Seljord, død i Amerika antakelig første halvdel av 1900-tallet) var en norsk folkemusikkutøver fra Telemark.
Bægjuven var sønn av Jakob Eivindson Dale (Vouskare) som var bror av Øli Skogen – en av Olea Crøger og Magnus Brostrup Landstad sine beste kilder. Olav Bægjuv var søskenbarn med Olav Skogen, og i slekt med Tjønnstaulene.
Det var et stort tap for spelemannsstanden da Olav reiste med kona, Gunnhild Jørensdotter Berge, til Amerika i 1869. Sønnen Jakob Olavsson Bægjuv fulgte med foreldrene som tenåring. Jakob ble og spelemann og kom i kontakt med Olav Napper fra Fyresdal. Norske spelemenn som blant annet Høye Kvåle fra Seljord, var på Amerikaferd og fikk lære slåtter av Jakob etter Olav Bægjuv. Bægjuvfolket kom ikke tilbake til Norge.


== Bægjuvslåtter i skriftlige kilder ==
Eksempler på slåtteformer etter Olav Bægjuv:

Feleverkene: Bægjuven [1]
Feleverkene: Bægjuvslått [2]


== Kilder ==
Buen, Knut: Jørgen Tjønnstaul (1984) ISBN 82-991168-0-5
Lasse Simonsen

Lasse Simonsen (født 2. september 1953) er en norsk professor ved juridisk fakultet ved Universitetet i Oslo.
Han tok sin cand.jur.-grad ved Universitetet i Oslo i 1979 og doktorgraden i juss i 1997. Han var stipendiat ved samme universitet og senere professor i 2001. Han har vært leder for Privatretten ved juridisk fakultet siden 2004. Han har tidligere hatt embed som dommer i daværende herredsretten, og en rekke oppdrag som voldgiftsdommer.
Han har skrevet flere bøker om europeisk erstatningsrett og kontraktsrett – den mest kjente er hans bok om det prekontraktuelle erstatningsansvar fra 1997. Han er også medforfatter av boken The Common Core of European Private Law. Mistake, Fraud and Duties to inform in European Contract Law, utgitt ved Cambridge University Press 2005. (ISBN 0-521-84423-1. 414 sider)
Lasse Simonsen er onkel til jurist og forfatter Claes Zangenberg.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Lasse Simonsen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Lasse Simonsen i BIBSYS
Lasse Simonsen, UiO Hjemmeside
Gavlbåt

Gavlbåt er en åpen båt, nesten alltid bygd av tre, som er flat bak, har gavl (akterspeil).  I Rogaland er betegnelsen gjerne gavlabåt.  Gavlbåter er nokså kraftig bygd, og beregnet for notfiske.  Betegnelsen gavlbåt brukes derimot ikke om andre båter med akterspeil. (Frem til ca. 1900 ble det rundt om i kystbygdene også bygd båter med akterspeil beregnet for skyss (av prest, lensmann, overklasse).  Disse ble gjerne kalt rett og slett skyssbåt eller også vengbåt - selv om de ikke hadde veng (= hus) akter.)
Gavlbåtene har nesten alltid en 'garnrulle', en rund, vannrett stokk som kan snurre rundt, like over toppen av gavlen. Rullen er festet mellom to solide dokker som er spikret fast øverst på hver side, peker rett bakover, og rager ut over sjøen med rullen mellom seg.  Denne rullen er som oftest av tre, og har ofte langsgående lister for å få bedre tak på nota, som settes og trekkes over rullen.  Enkelte ruller kunne dog være av jernrør.
For at nota ikke skulle kile seg fast mellom rullen og dokkene, sto det også to tynnere ruller loddrett opp på hver side på utsiden av gavlen, som nota gikk mellom.  Disse tynnere rullene stod festet i jernbeslag nede på gavlen, under den store, vannrette rullen, og hadde jernakslinger fra gavlen og helt til topps inni rullene. Når man finner gamle gavlbåter, er nesten alltid disse tynnere, loddrette rullene forsvunnet.
For å lette arbeidet med å trekke nota inn i båten, hadde de fleste gavlbåter også en rulle midt inni båten, som sto festet i jernbeslag under vaterbordene på hver side av båten.  Denne rullen hadde gjerne huller på den ene eller begge sidene, der man kunne sette ned spaker (trestenger) vinkelrett på rullen, og så dreie rullen rundt. Når man hadde dreid rullen et stykke, kunne spakene flyttes til hull som pekte en annen vei (som på et gammeldags ankerspill).  Denne indre rullen kan sees på som en av forløperne til dagens kraftblokk.
Gavlbåter ble bygd som en variant av lokale båttyper og ble vanlig fra ca. 1800. Den ble gjerne rigget med gaffelrigg, og kunne ha både klyver og toppseil.
Motorgavler, gavlbåter utstyrt med fast innenbordsmotor, er som oftest dyper og bredere enn de opprinnelige 'rogavlene', og var vanlige langs kysten frem til i våre dager.


== Eksterne lenker ==
Video av gavlbåten "Notmann" i Austevoll
Video av "Notmann" i Bekkjarviksundet i Austevoll, 2013