jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hurghada

Hurghada (arabisk: ‏الغردقة‎, al-ġurdaqa, lokal dialekt: il-ġurdaga) er en by i Egypt og ligger ved kysten av Rødehavet. Den er Egypts tredje største by langs Rødehavet, etter Suez og Ismailia. Den er hovedstaden i Rødehavsguvernementet (Al-Bahr al-Ahmar). Byen er en av Egypts fremste turistsentre langs kysten av Rødehavet. Den hadde en befolkning på 160 901 i 2006, beregnet til 191 511 i 2017.


== Turisme ==
Byen og dets omkringliggende forsteder, flere som er bygd opp som rene turistmaskiner, er et populært reisemål for turister og egyptiske badegjester. Turisme er også byens hovednæringsvei. Byen regnes for å være et eldorado for sports- og fritidsdykkere. 
Det finnes to bysentrum, El Dahar og Sekalla (eller Sakkala, Siqala), et par kilometer fra hverandre, samt en langstrekt rekke med hoteller langs kysten. I nørheten ligger Hurghadaa flyplass med flyforbindelse til Midtøsten og Europa. Hele området strekker seg 30-40 km langs kysten.
Frem til begynnelsen av 1980-årene var Hurghada et lite fiskesamfunn. 


== Russiske Hurghada ==
Hurghada er preget av russisk tilstedeværelse. Byen har hele fire skoler for russiske barn: Созвездие (Galakse), Наши Традиции (Våre tradisjoner), Дина (Dina) og Мир знаний (Verdens kunnskap, eller Den russiske skole i Hurghada); foruten også nyhetsbrevet MK. Mye av skiltingen i byen, per 2015, er på russisk. I juni 2015 hevdet utgiveren av MK, Yulia Shevel, at det var rundt 20 000 russere i Hurghada, noe som gjorde den til Egypts største russiske befolkning, men kun rundt 3000 er offisielt dokumentert. En del russiske kvinner i Hurghada har giftet seg med egyptiske menn via en 'urfi-prosess (ikke-sharia). I 2017 åpnet Russland konsulat i Hurghada.


== Transport ==
Offentlige kommunikasjon er dårlig utbygget, men mulighetene til å komme seg frem er likevel gode med et stort omfang av minibusser og drosjer. Hurghada er også base for et godt utbygget tilbud av turistbusser som har forbindelser til Kairo, Luxor og Aswan. Vegforbindelsen til disse byene er god. Hurghada har også ferjeforbindelse til Sharm el-Sheikh og Saudi-Arabia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hurghada – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) الغردقة – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Vannpipe

Vannpipe er et instrument for røyking, og er særlig utbredt i den arabiske verden. I Egypt blir den kalt for «shisha», og den er også kjent som «hookah» eller «narghile».
Konstruksjonen består av en skål (typisk av keramikk, men kan også bestå av metall eller glass) som tobakken plasseres i og et rør som går ned i en beholder fylt med væske (vanligvis vann, derav navnet, men ofte brukes også ting som melk eller vin). Beholderen er ofte av glass, slik at en kan se bobler og bevegelse i vannet. Slangen kan være stiv, som illustrasjonen viser, eller av et elastisk lufttett materiale. Det kan være flere utganger på røret, slik at flere slanger kan kobles til. Disse tettes typisk igjen ved hjelp av en ventil når de ikke er i bruk.
Tobakken som brukes er ikke spesielt sterk, og er ofte tilsatt store mengder fruktsirup (eple, appelsin, melon og lignende) og glyserin. For å få fyr i tobakken, legges en preparert kullbrikett på toppen. Det finnes både naturkull og såkalt «quick lite»-kull, som tennes ved hjelp av en lighter. Førstnevnte foretrekkes vanligvis av kjennere, både fordi «quick lite» typisk avgir en distinktiv smak og inneholder diverse kjemikalier (for at selvoppvarmingen etter varmekontakt skal fungere). Røken som kommer ut av en vannpipe er gjerne nikotinsvak, men sterk på smak. Vannet i beholderen skifter ofte farge, litt avhengig av hvilken tobakk man røyker.


== Helse ==
All røyking er helseskadelig, og røyking med vannpipe er intet unntak. Det har vært forsket relativt lite på helseeffektene av vannpiperøyking, men en WHO-rapport konkluderer at vannpiperøyking gir økt risiko for hjerte-kar sykdom, kreft og andre tobakksrelaterte sykdommer.Vannpipetobakk inneholder nikotin og tjære og bruken av kull tilfører et skadeelement som også er omstridt. Nikotininnholdet overstiger meget sjelden 0,05 %, mye av nikotinen er fordampet av kullet som løser det opp i varmen. Å røyke vannpipe med frukttobakk kan være avhengighetsskapende.Såkalt «herbal shisha», urteblandinger, er helseskadelig å røyke, men gir ikke risiko for fysisk avhengighet.


== Se også ==
Røyking
Piperøyking
TobakkTobakkspipe


== Eksterne lenker ==
(en) Hookahs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
TobReg – Advisory Note Waterpipe Tobacco Smoking: Health Effects, Research Needs and Recommended Actions by Regulators
Hookah smoking and cancer: carcinoembryonic antigen (CEA) levels in exclusive/ever hookah smokers
Water-Pipe (Narghile) Smoking: An Emerging Health Risk Behavior
What You Don’t Know Can Kill You
A critique of the WHO TobReg's «Advisory Note» report entitled: «Waterpipe tobacco smoking: health effects, research needs and recommended actions by regulators»
Spiro Agnew

Spiro Theodore Agnew (født Spiro Anagnostopoulos 9. november 1918, død 17. september 1996) var USAs 39. visepresident, etter å ha vært guvernør i Maryland. Han var visepresident for Richard Nixon, men gikk av etter korrupsjonsanklager i 1973 og ble erstattet av Gerald Ford.
Agnew var kjent som Nixons angrepshund overfor den liberale pressen og antikrigsdemonstranter og ble kjent for å ordlegge seg med rare ord. Han omtalte pressen som «nattering nabobs of negativism» og «effete corps of impudent snobs». Taleskriverne Pat Buchanan og William Safire var personene bak dette språket. Etter valget i 1972 ble imidlertid dette tonet sterkt ned.
Agnew er den eneste gresk-amerikaner som har vært visepresident.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Spiro Agnew – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Spiro Agnew – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Spiro Agnew på Discogs 
(en) Spiro Agnew på MusicBrainz 
(en) Spiro Agnew på Songkick 
(en) Spiro Agnew hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek 
(en) Spiro Agnew hos American National Biography
Liste over bilmerkers produksjonsland

Liste over bilmerkers produksjonsland inneholder en oversikt over ulike historiske og nåværende bilmerkers historiske opprinnelsesland, uavhengig av lisensproduksjon utenfor dette opprinnelseslandet. I realiteten produseres mange bilmerker på lisens eller egeneide fabrikker utenfor det opprinnelige utspringslandet - ofte for å spare fraktkostnader. Eksempelvis produseres Toyotamodeller for det europeiske bilmarkedet i Storbritannia, Frankrike, Portugal, Russland, Tsjekkia og Tyrkia, enkelte modeller av Volkswagen produseres ved Škoda-fabrikken i Tsjekkia, Mini produseres av BMW i Østerrike, Fiat i Serbia, og så videre. Det er også en gjennomgående trend at europeiske og japanske biler for USA-markedet produseres i Nord-Amerika.Listen er ikke komplett.


== Australia ==
Holden


== Belgia ==
Minerva


== Danmark ==
Zenvo


== Frankrike ==
Aixam
Alpine
Berliet
Bugatti
Citroën
DS
Facel Vega
Gardner-Serpollet
Matra
Panhard
Peugeot
Simca
Renault
Unic
Venturi
Le Zèbre


== India ==
Hindustan
Mahindra
Tata


== Italia ==
Alfa Romeo
Auto-Bianchi
Bremach
De Tomaso
Ferrari
Fiat
Lamborghini
Lancia
Maserati
Pagani
SCAM


== Japan ==
Acura
Daihatsu
Datsun
Honda
Infiniti
Kawasaki
Lexus
Mitsubishi
Mazda
Nissan
Scion
Subaru
Suzuki
Toyota


== Kina ==
Brilliance
BYD
Chery
Dongefeng
Geely
Lifan
Nanjing
Roewe


== Malaysia ==
Perodua
Proton


== Nederland ==
DAF
Spyker


== Norge ==
Bjering
Buddy
Fossum
Geijer
Kewet
Mobile
Norsk Automobil og Vognfabrik A/S
Norsk Bilproduksjon AS
Paxster
Pivco
Stabil
Staværn
Strømmen
TFK
Th!nk
TrollSe også: Bilmerker produsert i Norge


== Polen ==
FSO
FSO Warszawa
Polski-Fiat


== Romania ==
Dacia


== Russland ==
Kamaz
Lada
Moskvitch
Pobeda
VAZ
Volga


== Spania ==
Santana
SEAT


== Storbritannia ==
Aston Martin
Austin
Bentley
Commer
Daimler Motor Company
Hillman
Humber
Jaguar
Jensen
Land Rover
Leyland
Lotus
McLaren
MG
Morgan
Morris
Rolls-Royce
Rover
Singer
Sunbeam
Triumph
Vauxhall
Wolseley


== Sveits ==
Monteverdi


== Sverige ==
Koenigsegg
NEVS
Polestar
Saab
Scania
Volvo (personbiler)
Volvo (lastebiler, busser, anleggsmaskiner, båtmotorer)


== Sør-Korea ==
Daewoo
Hyundai
Kia
SsangYong


== Tsjekkia ==
Jawa
Škoda
Tatra


== Tyskland ==
Audi
BMW
Loremo
Maybach
Mercedes-Benz
Opel
Porsche
Smart
Trabant
Volkswagen
Wartburg


== USA ==
Buick
Cadillac
Chevrolet
Chrysler
Dodge
Ford
Jeep
Plymouth
Pontiac
Tesla


== Se også ==
Liste over bilmerker
Bilmerker produsert i Norge


== Referanser ==
Liste over grunnstoffer

Dette er en liste over kjemiske grunnstoffer sortert etter atomnummer og fargekodet etter kjemisk serie i periodesystemet. Med relativt få unntak er listen også sortert etter atommasse. (Unntakene er: 18 Ar, 28 Ni, 32 Ge, 52 Te, 72 Hf, 91 Pa, 93 Np, 104 Rf.)


== Merknader ==
Navn og kjemisk symbol er ikke endelig fastsatt for alle de tyngste grunnstoffene. Dette er en pågående prosess, og enkelte navn og symboler kan endres. En oppdatert navneliste kan man finne hos IUPAC.
Atommassene for stabile grunnstoffer er oppgitt som snittet av de isotopene som forekommer på jorda. Massetallene for radioaktive grunnstoffer, f.eks. [227] for actinium, er oppgitt for den vanligste (eller eneste) kjente isotopen. På bakgrunn av nye data kan også atommasser og massetall endres.


== Se også ==
Atom
Grunnstoff
Periodesystemet
Isotoptabell


== Eksterne lenker ==
IUPAC – periodic table
Strontium

Strontium er et grunnstoff med kjemisk symbol Sr og atomnummer 38. Atommassen (u) er 87,62.


== Historie ==
Strontium har fått navnet sitt fra mineralet strontianitt som igjen er oppkalt etter landsbyen Strontian på den skotske vestkysten. Det var i blygruvene her at mineralet ble funnet første gang i 1787. I 1790 la den irske kjemikeren Adair Crawford merke til at mineralet var annerledes enn andre bariummineraler. Han konkluderte med at det måtte inneholde et hittil ukjent grunnstoff. Grunnstoffet ble oppdaget i 1798 av den skotske kjemikeren Thomas Charles Hope i Edinburgh, og metallisk strontium ble første gang isolert av Humphry Davy i 1808 ved hjelp av elektrolyse.
10. oktober 1957 var Strontiumisotopene 89Sr og 90Sr blant de radioaktive stoffene som ble sluppet ut ved brannen i Windscalereaktoren i Cumbria, England (der Sellafield-anlegget ligger i dag).


== Egenskaper ==
Strontium er et sølvhvitt jordalkalimetall som er mykere og mer reaktivt i vann enn kalsium. Strontium brenner i luft med dannelse av strontiumoksid og strontiumnitrat, men siden det ikke reagerer med nitrogen i temperaturer under 380°C er det bare oksidet som dannes ved romtemperatur.
Rent strontium oksiderer raskt i luft og får et gulaktig oksidsjikt. Det oppbevares derfor i parafin eller edelgass-atmosfære. Fint strontiumpulver vil selvantenne i luft. Strontiumsalter gir rødfarge hvis de brennes, og dette blir utnyttet i pyrotekniske produkter.


=== Isotoper ===
Naturlig forekommende strontium består av 4 stabile isotoper: 84Sr (0,56%), 86Sr (9,86%), 87Sr (7%) og 88Sr (82,58%). I tillegg er 29 kunstig fremstilte ustabile (og dermed radioaktive) isotoper kjent. De mest stabile av disse er 90Sr med halveringstid 28,79 år, 85Sr med halveringstid 64,84 døgn, 89Sr med halveringstid 50,53 døgn, 82Sr med halveringstid 25,55 døgn og 83Sr med halveringstid 1,35 døgn. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 10 timer, og de fleste kortere enn 1 time.CAS-nummer: 7440-24-6


== Forekomst ==

På grunn av sin ekstreme reaktivitet i luft forekommer ikke strontium naturlig i ren form, men finnes i kjemiske forbindelser med andre stoffer. Det er det 15. vanligste stoffet på Jorden og finnes hovedsakelig i karbonatmineralet strontianitt (SrCO3) og sulfatmineralet celestin (SrSO4). De mest drivverdige forekomstene finnes som celestin.
Det ble i 2007 produsert 600 000 tonn strontium på verdensbasis. Spania var den største produsenten (200 000 tonn) fulgt av  Kina (190 000 tonn) og Mexico (125 000 tonn). Verdens utvinnbare strontium-reserver anslås til 6,8 millioner tonn.


== Anvendelse ==
Ulike strontiumsalter brukes som rødt fargestoff i fyrverkeri. Strontiumkarbonat brukes mye i keramikk. Strontium brukes også som tilsetning i glasset i billedrør. Strontiumtitanat-krystaller (SrTiO3) har større lysbrytningsindeks enn diamant, men siden det ikke er på langt nær så hardt, er bruken begrenset.


== Referanser ==
Paul Felix Lazarsfeld

Paul Felix Lazarsfeld (født 13. februar 1901, død 30. august 1976) var en østerriksk sosiolog. Han studerte og arbeidet ved universitetet i Wien, blant annet innen sosialpsykologi. Lazarsfeld emigrerte til USA i 1933. Han arbeidet som professor i sosiologi ved Columbia University. Lazarsfeld er mest kjent for å ha utviklet krysspresshypotesen og tostegshypotesen. I 1946 var han gjesteforeleser ved Universitetet i Oslo og ble en av veilederne for oppstart av det sosiologiske miljøet ved universitetet.


== Referanser ==
Musikkvitenskap

Musikkvitenskap er læren om musikk som kunstart, dens klingende struktur, tilblivelsesprosess, historie og plass i samfunnet. Universitetet i Bergen definerer musikkvitenskap som akademisk fag som følgende: «studiet av musikk og lyduttrykk i vid betydning, uten avgrensinger når det gjelder sjanger, repertoar, historisk epoke, geografi, eller den sosiale posisjonen til de som produserer eller konsumerer musikken.»Viktige fagområder i musikkvitenskapen er 

musikkteori er forsøk på å beskrive teorier om hvordan musikk «virker», og hvordan de harmoniske strukturene er
verkanalyse er således musikkteoretisk analyse av enkelte verker
musikkhistorie befatter seg med musikkens historie og med framføringens historie og med utviklingen av ulike sjangre og metoder
etnomusikologi er fagfeltet som søker å forstå musikkens rolle i samfunnet og forholdet mellom samfunn og musikk
musikksosiologi er et begrep som delvis overlapper sistnevnte
musikkpedagogikk er studiet av hvordan mennesker tilegner seg musikk og lærer musikk og hvordan musikk kan brukes i læring
musikkteknologi er et fagfelt som dekker alle teknologiske aspekter med musikk. Akustikk og kognitiv musikk hører gjerne inn under musikkteknologi.
musikkterapi er et fagfelt som ser på sammenhenger mellom musikk og helse og hvordan disse kan utnyttes terapeutisk.


== Referanser ==
Norges Golfforbund

Norges Golfforbund (NGF) er sammenslutningen av norske golfklubber, og er det fjerde største særforbundetet underlagt Norges idrettsforbund og olympiske komité.
NGF ble stiftet 28. mai 1948, opprinnelig med navnet Norsk Golfforbund. Grunnleggende medlemmer var Oslo GK, Høsbjør GK, Bergen GK og Borregaard GK.President i Norges Golfforbund siden 2019 er Egil Hatling.
Forbundets formål er å fremme golfidretten på vegne av klubbene, samt å legge forholdene til rette for at golfklubbene kan skape flere og bedre golfspillere.
Golfidretten i Norge har hatt en stabil medlemsmasse de siste årene. Ved utgangen av 2009 var det knyttet 125 000 medlemskap til norske golfklubber tilknyttet Norges Golfforbund. Det er ca. 190 golfklubber i Norge, med ca. 60 fullverdige 18-hullsbaner og drøyt 100 ni- og sekshullsbaner.
Norges Golfforbund utgir bladet Norsk Golf i samarbeid med SPORTMEDIA AS. Med et opplag på 75 000 og åtte årlige utgivelser er Norsk Golf et av landets største magasiner.


== Presidenter ==
1948 - 1953: A. Monrad Aas
1953 - 1956: Ragnar Stoud Platou
1956 - 1962: Johan S. Horn
1962 - 1965: Otto Grieg Tidemand
1965 - 1967: Torolf Smedvig
1967 - 1971: Arild Wahlstrøm
1971 - 1975: Fredrik Munthe
1975 - 1978: Jan H. Bentzon
1978 - 1981: Lars Ø. Lund
1981 - 1983: Birger Wist
1983 - 1986: Jan Aaseth
1986 - 1988: Knut Kloster
1988 - 1996: Carl Semb
1996 - 2000: Morten Erichsen
2000 - 2009: Christian Anker-Rasch
2009 - 2011: Jon Kåre Brekke
2011 - 2015: Finn H. Andreassen
2015 - 2019: Marit Wiig
2019 -                    :  Egil Hatling


== Se også ==
Golf i Norge


== Referanser ==


== Kilder ==
Om NGF


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Pfizer

Pfizer Inc. er et verdensomspennende amerikansk legemiddelfirma med hovedsete i New York. Det er verdens største legemiddelselskap og ifølge Forbes verdens 4. største selskap overhodet. Det ble grunnlagt av den tyske kjemikeren Charles Pfizer (1824–1906) som begynte å produsere kjemiske produkter i en bygning i Williamsburg i Brooklyn i 1849.
Selskapet produserer og markedsfører verdens mest omsatte legemiddel, Lipitor (atorvastatin), som brukes mot dyslipidemi (høyt kolesterol). Pfizer markedsfører også Viagra (sildenafil), som brukes mot impotens (erektil dysfunksjon). Selskapet har forøvrig fått kritikk i sosiale medier for å legge skylden på impotens på aldrende kvinner. 
Den 2. september 2009 kunngjorde USAs justisdepartement at man var kommet til et forlik som tildels skjermet Pfizer for rettslig forfølgelse av uredelig markedsføring. Pfizer ga med på å betale en bot på 2,3 milliarder dollar i det som frem til da var det økonomisk mest omfattende strafferegimet i departementets historie.


== I Norge ==

Pfizer AS er Norges største legemiddelfirma med en omsetning på ca. 1,5 milliarder kroner (2004). Selskapet markedsfører legemidler innenfor en rekke terapiområder, for eksempel hjerte-karsykdommer, kreft, nevrologiske lidelser, urologiske lidelser, øyesykdommer og psykiske lidelser. Pfizer AS er det norske datterselskapet av Pfizer Inc.
Adm. dir. er Sissel Andresen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Pfizer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Pfizer Norge
Hoffmann-La Roche

F. Hoffmann-La Roche AG er et sveitsisk legemiddelfirma med hovedkvarter i Basel.
Det ble grunnlagt i 1898 av Fritz Hoffmann-La Roche.
Legemiddelfirmaet har blant annet utviklet Benzodiazepinene, Diazepam (Valium), Klonazepam (Rivotril) og Flunitrazepam (Rohypnol). Stoffet Flunitrazepam (Rohypnol) er for tiden utgått i Norge og i mange andre land etter produsentens eget ønske på grunn av det store misbrukspotensiale. Men man kan få stoffet dersom man har et «spesielt godkjenningsfritak.». Dette fritaket er veldig strengt, og det er veldig få som får det innvilget.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hoffmann-La Roche – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
GlaxoSmithKline

GlaxoSmithKline (GSK) er et britisk farmasøytisk selskap med hovedsete i London som jobber innenfor tre forretningsområder: reseptpliktige medisiner, vaksiner og handelsvarer.
GSK er et av verdens største forskningsbaserte legemiddelfirmaer med over 100 000 ansatte i over 150 land.Selskapet ble dannet i desember 2000 ved en fusjon mellom Glaxo Wellcome og SmithKline Beecham.


== GlaxoSmithKline Norge ==
GSK Norge har ca. 90 ansatte og omsetter for 700 millioner kroner. Selskapet har lokaler på Lysaker i Oslo.


== Forskning- og terapiområder ==


==== Reseptpliktige medisiner og vaksiner ====
GSKs satsningsområder er vaksiner, lunge-medisiner for astma og kols, samt hiv/aids.


==== Reseptfrie legemidler og handelsvarer ====
I Norge leverer GSK Consumer Healthcare en rekke produkter innenfor kategoriområdene: smerte, tannpleie og hudpleie.


== Koronavaksinearbeide ==
GlaxoSmithKline har sammen med Sanofi en vaksinekandidat som i september 2020 var i fase 1-utviklingsstadium. Av type dreier det den om en subenhetsvaksine. EUhar signert en avtale om 300 millioner doser til alle EU-land + Norge, hvis vaksinen er trygg og effektiv mot Covid-19. USA har investert i prosjektet gjennom Operation Warp Speed, med 100 millioner doser og mulighet til å utvide til 500 millioner doser. Det er også en av vaksinene Storbritannia satser på.GlaxoSmithKline støtter også opp om Clover Biopharmaceuticals og det amerikanske selskapet Dynavax i samarbeide om en koronavaksinekandidat. Dette er en av vaksinene Norge kan få tilgang til gjennom den globale COVAX-alliansen, dersom vaksinen faktisk lykkes.


== Referanser ==
no.gsk.com 


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) GlaxoSmithKline – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rognaldsvåg

Rognaldsvåg ligger på øya Reksta rett vest for Florø, i Kinn kommune i Vestland, og hadde 1. januar 2012 ca. 80 innbyggere. Fiskeværet har en sjelden bygningsmasse med våningshus, naust og buer. 
Stedet har to havner med en særpreget kanal mellom dem hvor naustene står tett i tett. Rognaldsvåg er rik på atmosfære og kulturminner som gravplasser og hustufter fra vikingtiden. 
Sommeren 2009 ble skolen på øya lagt ned og skolehuset brukes nå til festlokale, samlingssted, klubblokale(4H) og en kan leige det til overnatting. 
Det høyeste fjellet på øya heter Harefjellet og måler 218 moh (meter over havet). Øya er knyttet til fastlandet via båt.


== Dialekt ==
Lydopptak av dialekt fra Rognaldsvåg:
Ausevika

Ausevika (bestemt form av bygdenavnet Ausevik) er mest kjent som et helleristningsfelt i Kinn kommune.  Feltet har Riksantikvarens ID nr. 25845. Det er et av Norges største og ligger på nordsiden av Skålefjellet som reiser seg til 765 meters høyde. Fjellet danner enden på et fjellområde som strekker seg helt inn til Jotunheimen. Det har sannsynligvis vært et viktig jaktområde så lenge der har bodd folk i Ausevik.
Feltet består av flere bergpaneler, som dekker tilsammen i overkant av 1 500 m². Her er det registrert mer enn 300 figurer.  I tillegg mener man at det kan finnes flere figurer som ennå ikke er avdekket. Motivene kan være lett gjenkjennbare, som dyr og mennesker, men også mer vanskelig tolkbare abstrakte figurer, men det er hjort som er oftest avbildet. Det er tydelig at dette dyret hadde en viktig plass i jaktkulturen her for ca. 4 000 år siden.
Feltet er nylig oppdatert med informasjonstavler, plattformer for publikum, parkeringsplass, toalett og gangveier.


== Bygda Ausevik ==

Bygda ligger på sørsiden av Høydalsfjorden, og var tidligere (eks. på 1960-tallet) stoppested for lokale båtruter i kommunen. Navnet Ausa kommer av den karakteristiske ause-formen på den lille vika like vestenfor helleristningsfeltet. Stedet kan ha vært bebodd kontinuerlig etter steinalderen, og det finnes fantastiske muntlig overleverte historier fra storgården i Ausevika. Tor Grønevik kjente disse historiene og nyttet noen ganger anledningen til å fortelle. 
I dag inkluderes Ausevika geografisk i bygdelagene Store- og Likkje-Høydal.


== Ausevikstølen ==
En halv times gange rett sørover og oppover mot Skålefjell ligger Ausevikstølen. Denne stølen var aktiv lenge etter 1930, men i dag står bare de gamle stølsmurene igjen. Imidlertid er stien opp til stølen i meget god stand etter nyrestaurering. Stien fortsetter derfra vestover til den felles gjeterhytta som sauebøndene i området har reist. Beiteområdet fra Ausevikstølen og oppover på Skålefjellet er utmerket.


== Litteratur ==
Anders Hagen: Studier i Vestnorsk bergkunst. Ausevik i Flora. UiB. 1970


== Se også ==
Helleristninger


== Eksterne lenker ==
Anders Hagen: Studier i Vestnorsk bergkunst. Ausevik i Flora. 1970.
Intervju med Tor Grønevik; mannen som oppdaget helleristningsfeltet.
«Ausevika». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.