jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
P.J. O’Rourke

Patrick Jake O’Rourke (1947–2022) var en amerikansk politisk satiriker, journalist og forfatter. Han ble  utdannet ved Miami University (Ohio) og Johns Hopkins University.
Han innrømmer at han i studiedagene var en hippie med tendenser mot venstresiden, men stod senere frem som en politisk observatør og humorist med libertarianske, av og til konservative synspunkter.
O'Rourke skrev artikler for flere publikasjoner før han begynte å skrive for National Lampoon i 1973. I 1981 ble han frilanser og skrev artikler for magasiner som Playboy, Vanity Fair, Car and Driver og Rolling Stone. Han ble senere sjef for utenriksredaksjonen hos Rolling Stone, hvor han ble til 2001.
O'Rourke har vært gift to ganger, og har tre barn.


== Sitater ==
Jeg er registrert medlem av det republikanske partiet og anser sosialismen som en krenkelse av det amerikanske prinsippet som sier at du ikke skal blande deg i andre menneskers saker hvis det ikke er for å tjene penger.
Politikere er interesserte i mennesker. Ikke at det alltid er en god ting. Lopper er interesserte i hunder.
Personlig synes jeg en vuggende hengekøye, en god sigar og en høy gin-and-tonic er måten å redde planeten på.
Å gi penger til staten er som å gi whiskey og bilnøkler til tenåringsgutter.
Jeg liker å tenke på min oppførsel på sekstitallet som en «erfaring». Men jeg liker å tenke på alle dumme ting jeg har gjort, som «erfaringer». Det får meg til å føle meg mindre dum.
Demokratene er partiet som sier at staten vil gjøre deg smartere, høyere, rikere og fjerne ugresset fra plenen din. Republikanerne er partiet som sier at staten ikke fungerer, og så blir de valgt og beviser det.
Narkotika har lært en hel generasjon av amerikanere det metriske systemet.


== Bøker ==
Republican Party Reptile (1987)
The Bachelor Home Companion (1987)
Holidays in Hell (1988)
Modern Manners (1990)
Parliament of Whores (1991)
Give War a Chance (1992)
All the Trouble in the World (1994)
Age and Guile Beat Youth, Innocence, and a Bad Haircut (1995)
The American Spectator's Enemies List (1996)
Eat the Rich (1999)
The CEO of the Sofa (2001)
Peace Kills: America's Fun New Imperialism (2004) ISBN 0-87113-919-7.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) P. J. O'Rourke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) P. J. O'Rourke – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) P.J. O'Rourke på Internet Movie Database 
(en) P.J. O'Rourke hos The Movie Database 
(en) P. J. O'Rourke Home Page
(en) Uoffisiell O'Rourke-side
Partisplittelse

Partisplittelse er et begrep som gjerne benyttes når to grupperinger som begge står bak et politisk parti blir sterkt uenige om et viktig politisk spørsmål.
I Norge brukes begrepet ofte om tre historiske begivenheter; de to partisplittelsene i Arbeiderpartiet i 1921 og i 1923, samt i Venstre i 1972.


== Arbeiderpartiet ==

Ved partisplittelsen i Arbeiderpartiet i 1921 meldte mindretallet seg ut og dannet det nye partiet Norges Socialdemokratiske Arbeiderparti. Spørsmålet som delte partiet var om Arbeiderpartiet fortsatt skulle være medlem av Komintern og følge Kominterns retningslinjer.
Da flertallet innad i Arbeiderpartiet hadde endret mening i 1923 og ønsket å trekke partiet ut av Komintern, fulgte partiets andre splittelse. Da brøt mindretallet som fortsatt ønsket å stå i Komintern ut og dannet Norges Kommunistiske Parti. Arbeiderpartiet og sosialdemokratene fusjonerte senere som følge av partisamlingen i 1927.


== Venstre ==
Etter krigen er det partisplittelsen i Venstre som er den mest omtalte. På partiets landsmøte på Røros i 1972 i etterkant av folkeavstemningen om EF-medlemskap kom det til splittelse mellom partiets tilhengere og motstandere av medlemskap. Landsmøtet vedtok å støtte deltakelse i Lars Korvalds nye Nei-regjering, noe som førte til at et stort mindretall marsjerte ut av landsmøtesalen med Helge Seip i spissen og etablerte Det Nye Folkepartiet, senere omdøpt til Det Liberale Folkepartiet (DLF). Splittelsen førte til at de to partiene nesten falt ut av Stortinget, fra 13 representanter for gamle Venstre ved Stortingsvalget i 1969, til 2 for Venstre og 1 for utbryterne ved valget i 1973.
Ved lokalvalgene i 1987 stilte Venstre og DLF felles lister i en rekke fylker og kommuner og en gjenforeningsprosess ble startet. I 1988 ble de to partiene gjenforent på en ekstraordinær samlingskongress.
WarpCrew

WarpCrew er arrangør av datatreff i Rogaland. Den norske ungdomsorganisasjonen ble grunnlagt av Bjørn Gunnar Knudsen og Roy Olsen i 1997 og stiftet under demokratisk styre fra 1999. Organisasjonen har rundt 650 medlemmer (2006) og har vært involvert i over 100 datatreff, hvorav 45 i egen regi, noe som gjør den til en av Norges største og fremste datatrefforganisasjoner. De er organisert gjennom et arbeidsutvalg (drift og planlegging av arrangement, hovedsakelig warpzone), et styre (økonomi, ta seg av organisasjonens fremtid og kontrollere AU) og et årsmøte (øverste organ).
De fleste medlemmene til organisasjonen er fra Rogaland, men Warpcrew har også medlemmer fra andre deler av landet. Snittalder på medlemmene ligger stabilt på rundt 17 år. WarpCrew arrangerer datatreffene warpzone og MetroLAN, begge rusfri. Warpzone er størst og avholdes hver høstferie mens MetroLAN er mindre og ble arrangert omtrent hver 2. måned.
WarpCrew er også medlem av den landsdekkende organisasjonen Hyperion, Norsk Forbund for Fantastiske Fritidsinteresser.


== Organisering ==
WarpCrew er organisert gjennom årsmøtet som blir avholdt før 1. februar hvert år. På årsmøtet velges det et styre, et arbeidsutvalg og en revisor.
Styret er WarpCrew sitt øverste organ mellom årsmøtene. Hovedoppgavene består av økonomi og regnskap, planlegge organisasjonens fremtid, kontrollere arbeidsutvalget og ta beslutninger i viktige saker (ofte med stor økonomisk konsekvens). Styremedlemmene blir valgt annen hvert år (leder, styremedlem 1 og 2 på likt og motsatt i andre år).
Den daglige driften av organisasjonen er lagt til arbeidsutvalget. Hovedoppgavene til arbeidsutvalget er å plaglegge og gjennomføre arrangementene til WarpCrew, warpzone og MetroLAN samt skaffe sponsoravtaler og ellers andre oppgaver nedsatt av årsmøtet og styret.


== Arrangement ==
Warpzone – Vårt hovedarrangement og arrangeres hver høst.
MetroLAN – Mindre arrangement, ca. hver 2. måned
LyseLAN – Samarbeidsprosjekt med Lyse
Venture - Mindre arrangement, typisk gjennomført i vinterferien.


== Eksterne lenker ==
WarpCrew – Organisasjonswebside
warpzone – Arrangement
MetroLAN – Arrangement
WAS (WarpCrews Arrangementsystem) – Påmelding til arrangement
WarpCrew-bildegalleri - Bilder fra tidligere arrangement
WarpCrew-forum – Forum for arrangement
Johan Norberg

Johan Norberg (født 1973) er en svensk idéhistoriker, forfatter og debattør som arbeider for liberalisme, kapitalisme og globalisering. Norberg var tidligere aktiv i den svenske foreningen Frihetsfronten og redaktør for deres avis Nyliberaleren. Han jobbet for tankesmien Timbro fra 1999 til 2005.
Norberg er utdannet ved Stockholms universitet, der han har studert filosofi, litteratur, statsvitenskap og idéhistorie. Videre har han studert økonomi ved City University. Han avla i 1999 fil.mag.-graden ved Stockholms universitet.
Norberg er mest kjent for sin populære bok ved navn Till världskapitalismens försvar fra 2001, som har blitt oversatt til 28 språk, bl.a. engelsk, tysk, spansk, kinesisk, arabisk og russisk. Den engelske tittelen på boken er In Defence of Global Capitalism. I boken argumenterer han for at fattige land bør innføre liberale økonomiske reformer for å komme ut av fattigdommen. Han begrunner dette med å vise til tall og statistikker over hvorledes utviklingen har vært i de land i Asia og Afrika som har gjennomført slike reformer kontra de som ikke har gjort det.
I 2003 produserte Norberg dokumentarfilmen Globalisation is good for den britiske fjernsynskanalen Channel 4.
Till världskapitalismens försvar har en oppfølger (Civita, 2008) i Da mennesket skapte verden (svensk: När människan skapade världen, 2006).


== Bibliografi ==
Motståndsmannen Vilhelm Moberg (1997)
Den svenska liberalismens historia (1998)
Fullständiga rättigheter: ett försvar för de första 21 artiklarna i FN:s deklaration om de mänskliga rättigheterna (1999)
Stat, individ och marknad : sex skolor i samtida samhällsfilosofi (2000)
Till världskapitalismens försvar (2001)
Global rättvisa är möjlig (sammen med America Vera-Zavala, 2001)
Frihetens klassiker (sammen med Mattias Bengtsson, 2003)
Da mennesket skapte verden (När människan skapade världen, 2006)
Ett annat Sverige är möjligt. Om ett liberalt Sverige, (2006)
Allt om Naomi Kleins Nakenchock, (sammen med Boris Benulic, 2008)
En perfekt storm (2009)
Den eviga matchen om lyckan (2009)
Hjärnrevolutionen : varför din intelligens påverkar allt du gör - och allt du gör påverkar din intelligens (2012)
Progress: Ten Reasons to Look Forward to the Future (2016)
Open: The Story of Human Progress (2020)


== Priser og utmerkelser ==
2002 – Sir Antony Fisher International Memorial Award (Atlas Foundation).
2002 – Sture Lindmark-stiftelsens pris.
2003 – Friedrich Hayek-stiftelsens gullmedalje.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Johan Norberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Till världskapitalismens försvar i pdf-format
Johan Daniel Ramus

Johan Daniel Ramus (født i juli 1685 i Trondhjem, døde 14. oktober 1761 i Köln i Tyskland) var norsk katolsk prest og professor i teologi, tilknyttet jesuittordenen. Han virket for det meste i Tyskland.Han var sønn av teolog og kartograf Melchior Ramus (1646–1693) som var lektor ved Katedralskolen i Trondheim, og Anne Kyhn. Etter farens død, sendte mora Johan til Bergen katedralskole, hvor han ble uteksaminert sammen med den jamnaldrende Ludvig Holberg (1684–1754) i 1702, skolen var forresten gått med i bybrannen det året. Derpå bars det til København der han hadde fått plass ved Regensen, men han flyttet snart til det nybygde Elers' Kollegium.
Under sine studier ved Københavns Universitet møtte han konvertitten Matthias Bagger, sønn av presten Ole Bagger i Kristiansand.  Matthias foreslo en tur til jesuittene i Strasbourg der han hadde vært selv.  Dette ble oppdaget og den nå arresterte Johan måtte fornekte, insistere på å ikke ha vurdert å melde overgang. Men allerede neste år traff han den katolske legasjonsprest Konrad Weys S.J. som i 1707 tok Ramus opp i Den katolske kirke sammen med kompisen Henrik Krog (født 1687), sønn av Nidarosbispen Peder Krog. 
Johan Daniel reiste nå til det tyske Universität Trier (etablert 1473) der han fortsatte sine studier og ble best av 52 studenter.  I 1709 trådte han inn i jesuitterordenens novisiat i Trier, der han skulle forberedes til sitt katolske virke.  Han ble presteviet i Roma den 28. oktober 1717.  Fra 1720 underviste han i filosofi ved  Dreikönigsgymnasium (etablert 1450) i Köln.  I 1726 ble han lærer i skolastisk teologi ved det som i dag er jesuittskolen Mauritius-Gymnasium Büren i Büren (stod ferdig i 1728).Omkring 1730 fikk han en doktorgrad i teologi og satt i tyve år professor i dette fag ved Universität zu Köln (etablert 1388). I 1733 fikk han det ærefulle oppdrag å katalogisere det store universitetsbiblioteket, i likhet med studievennen Henrik Krog som hadde blitt pavens bibliotekar i Roma; Mathias Bagger ble forøvrig bibliotekar i Madrid.  Fra 1752 var Ramus provinsialrådgiver for sitt ordenssamfunn. 
Johan Daniel var som nevnt sønn av teolog og kartograf Melchior Ramus, men han var også bror til Joachim Frederik Ramus (1685–1769) som ble professor i matematikk ved Universitetet i København, og Christian Ramus (1687–1762) som var luthersk biskop i Fyns stift.


== Litteratur ==
Johannes Metzler (1934). «Der norwegische Konvertit Johann Daniel Ramus S.I.». Archivum Historicum Societatis Iesu (3): 223–247. 


== Referanser ==
Jan Hansen (fotballspiller)

Jan Hansen (født 14. februar 1955 i Trondheim) er en tidligere norsk fotballspiller. 
Jan Hansen kom til Rosenborg BK fra Ranheim IL i 1975. Han spilte for Rosenborg frem til han avsluttet karrieren i 1988, og fikk blant annet med seg opprykk i 1978, seriemesterskap i 1985 samt «the double» i 1988. Hansen spilte 234 kamper og skåret 36 mål for Rosenborg, én kamp for U-21-landslaget (1975) og 19 kamper for A-landslaget (1975–1981).
Jan Hansen innehar 5.-plassen på listen over spillere med flest kamper for Rosenborg i eliteserien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Hansen – Transfermarkt 
(en) Jan Hansen – national-football-teams.com 
(en) Jan Hansen – EU-Football.info 
(no) Jan Hansen – Norges Fotballforbund
Kidwelly

Kidwelly (walisisk Cydweli) er en by i Carmarthenshire i det vestlige Wales. Den ligger ved elven Gwendraeth over Carmarthen Bay.
Blant byens severdigheter er Kidwelly Castle fra 1106, en bro og byport fra det 14. århundre, den gamle kaia som når er et naturreservat og et industrimuseum. 
Byen har bare omkring 3000 innbyggere, men blir besøkt av omkring 30 000 turister hvert år. Mange av dem kommer i forbindelse med det årlige Kidwelly Carnival, hvor Red Arrows har flyoppvisning. 
I 1136 stod slaget ved Maes Gwenllian ved byen. Sletten hvor det stod, som ligger nær slottet, har fått navn etter prinsesse Gwenllian av Gwynedd som ledet sin mann Owain Gwynedds tropper mot en normannisk hær. Det antas at hun falt i slaget eller ble drept kort tid etter.
Orvieto

Orvieto er en by i provinsen Terni i regionen Umbria, sentralt i Italia. Byen har drøyt 20 000 innbyggere. 
Den ligger på en topp med stupbratte fjellsider ned mot dalbunnen på alle kanter. 
Etruskerne hadde bosetninger her, og museet Museo Claudio Faina e Museo Civico har en samling med etruskiske gjenstander som er funnet i området. Mange mener at her lå etruskerbyen Velzna, som var.den siste som ble erobret av romerne. Velzna (volsonii) var med i De tolv byers forbund. Den kan imidlertid også ha ligget i Bolsena ca. 20 km unna. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Orvieto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Orvieto – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Porsgrunnssangen

«Porsgrunnssangen» er en lokalpatriotisk sang om Porsgrunn som ble skrevet av Hans Reynolds (d. 1933) og musikk av H. Christiansen.


== Eksterne lenker ==
Porsgrunnssangens tekst i Wikisource
Porsgrunns Sangforening synger Porsgrunnssangen
Havnene i Falas

Havnene i Falas var to av alvenes byer i Beleriand i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard i det første tidevervet.
Falas var riket til Círdan Skipsbyggeren og hans folk, Sindar-alver kjent som Falathrim. De bodde i to store havner omgitt av murer. Disse to havnene var Eglarest, som lå ved munningen av elva Nenning og var den søndre av de to, og den andre havnen var Brithombar, som lå ved munningen av elva Brithon og var den nordligste av de to.
Havnene var beleiret under det første slaget av Beleriand, men i løpet av slaget Dagor-nuin-Giliath måtte orkene som beleiret byene dra mot nord for å slåss mot Noldoene, og ble drept. Etter året 45 F.T. ble vest Beleriand styrt av alven Finrod Felagund som styrte fra Nargothrond, og Círdan Skipsbyggeren var hans allierte.
Havnene i Falas holdt ut gjennom de senere slagene i Beleriand, helt til de til slutt ble ødelagt i året 473 i det første tidevervet, og da flyktet Círdan og hans folk til Sirions munninger og til Balar øya.
Millisekund

Millisekund er en SI-enhet for måling av tid.
Et millisekund er lik 10−3 sekunder.
Enheten brukes i dagligtale som «et tusendels sekund».
Symbolet for millisekund er ms.
Enheten brukes i idretter som bob og aking. Enheten har vært oppe til vurdering også i alpint.
1 millisekund er lik:

1 000 mikrosekunder
0,1 centisekunder
0,01 desisekunder
0,001 sekunderOg motsatt:

1 mikrosekund = 0,001 millisekunder
1 centisekund = 10 millisekunder
1 desisekund = 100 millisekunder
1 sekund = 1000 millisekunder
Runnymede

Runnymede er en eng ved Themsen i Surrey. Den er kjent for at Magna Carta ble undertegnet der, og har senere også blitt kjent for minnesmerker som er reist der. Stedet har gitt navn til distriktet Runnymede.


== Magna Carta Memorial ==
Magna Carta Memorial er et bygning i klassisk stil med kuppeltak. Den ble reist av American Bar Association. I midten står en pilar av engelsk granitt hvor det er inngravert «To commemorate Magna Carta, symbol of Freedom Under Law» («Til minne om Magna Carta, et symbol på frihet under loven»).


== John F. Kennedy Memorial ==
John F. Kennedy Memorial er det offisielle britiske minnesmerket for USAs president John F. Kennedy. Det er bygget i Portlandstein. Et sitat fra Kennedys innsettingstale er inngravert på monumentet. Adgang til monumentet er via en granittrapp med uregelmessige trinn, som symboliserer en pilegrimsferd over vanskelig terreng. Tomten monumentet står på ble gitt til USA av det engelske folk, og regnes som amerikansk territorium. 


== Air Forces Memorial ==
Air Forces Memorial er reist til minne om menn og kvinner i de allierte flyvåpnene som falt under andre verdenskrig. Navnene på de 20 456 av dem som ikke har noen kjent grav er inngravert på monumentet. Fra toppen av tårnet kan man se utover Windsor og grevskapene omkring, og man kan se fly som letter og lander på Heathrow.
Papirmark

Papirmark (tysk : Papiermark) var navnet på den tyske valutaen i perioden 1914–23, da den ble erstattet av Rentenmark på grunn av den økende inflasjonen i landet.


== Se også ==
Tysklands historie (1918-1933)
Rentenmark
Goldmark


== Eksterne lenker ==
«Den tyske Inflasjonen 1914–1923»
James McNeill Whistler

James Abbott McNeill Whistler (født 14. juli 1834 i Lowell i Massachusetts i USA, død 17. juli 1903 i Chelsea i London) var en amerikansk kunstner, bosatt i England.
Whistler flyttet til Paris som ung mann, hvor han ble kjent med, og påvirket av, fremstående franske kunstnere som Gustave Courbet og Édouard Manet. Etter å ha tatt avstand fra Courbet og realismen, slo han seg ned i London hvor han utviklet sitt karakteristiske og forenklede billeduttrykk. Mange ser Whistlers bilder som forløpere for det abstrakte maleriet på 1900-tallet.


== Biografi ==
Whistler var amerikaner, men bodde og arbeidet nesten hele sitt liv i Storbritannia og Frankrike. Hans maleri «Symfoni i hvitt Nr 1: Pike i hvitt» (1862) forårsaket en del oppstandelse da det ble fremvist på en utstilling i London og senere på Salon des Refusés (de refusertes utstilling) i Paris. Dette maleriet representerte meget av det Whistler mente var maleriets egentlige oppgave: å arrangere farge og form til en harmonisk helhet, ikke å forsøke å avbilde naturen eller et menneske så naturtro som mulig.En av Whistlers fremste kritikere var John Ruskin. I 1878 saksøkte Whistler Ruskin for ærekrenkelse etter kritikk av maleriet «Nocturne i svart og gull: den fallende rakett» (1874). Ruskin skrev blant annet at Whistler «kastet et fargespann i ansiktet på publikum». Dette maleriet går enda lengre i sin streben etter l'art pour l'art der han vil jamstille maleriet med musikken, blant annet ved å gi sine malerier navn som «Nocturne» eller «Symfonie». Uten disse titler kan det være vanskelig å  oppfatte noe egentlig motiv; man sanser kanskje bare fargeflekker og former arrangerte på et harmonisk vis. Whistlers argumentering ved rettegangen ses av mange som en gjennomtenkt forklaring til det som med tiden skulle kalles abstrakt kunst. Whistler vant rettssaken men ble tvunget til å betale dens kostnader og gikk bankerott på toppen av det hele, og ble nødt til blant annet å selge sitt hjem, en villa i London.
Whistler var kjent med mange fremstående franske kunstnere, blant andre Édouard Manet og Gustave Courbet. Oscar Wilde og Whistler, som var gode venner, ble ofte sett sammen på Paris' kafeer. 
Hans vennskap tidens franske avant-gardekunstnere, impulser fra det japanske fargetresnittet, som han var en av de første i vesten til å befatte seg med, og påvirkning fra de engelske prerafaelittene sammensmeltet hos Whistler til en svært personlig billedstil i landskap og portrett, som med sin summariske forenkling og tilbakeholdende, etterhvert nesten monokrome fargeskala, gjorde ham till banebrytende for århundresluttens symbolisme og syntesisisme. Med sine myktonede impresjonistiske etsninger fremstod han også som en av tidens ypperste grafikere.Whistler bodde i årene 1860-1866 sammen med Joanna Hiffernan, som også var modell for ham, for blant andre Symphony in White-maleriene.
Han er begravet på St Nicholas' kirkegård i Chiswick i London.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James McNeill Whistler – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) James McNeill Whistler – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Ukeavis

En ukeavis er en avis som kommer ut en dag i uken. Ukeblader kommer også ut en gang i uken, men en skiller gjerne mellom ukeblader og ukeaviser, dels ved ulik papirkvalitet, dels ved at ukeavisen er mer nyhetsorientert enn ukebladet. Ukeblader har et innhold som henvender seg til et bredt publikum med et mer underholdende og almenopplysende innhold (for eksempel Allers, Hjemmet og Norsk Ukeblad), mens ukeaviser gjerne retter seg mot en smalere nisje med større nyhets- og kommentarpreg (for eksempel Dag og Tid, Morgenbladet, Bondebladet, Friheten og Utrop). Ukeaviser er typisk kvalitetsaviser med vesentlig større vekt på kommentar- og kulturstoff enn dagsaviser.
Metallbinding

Metallbindinger er en kjemisk binding mellom metallatomer. Metallatomene deler alle elektronene mellom seg og det er det som gir dem de karakteristiske egenskapene. Metallbindinger ble oppdaget av Frederick Louise i 1922. Atomene ligger lagvis, pakket som kuler. Metallatomene avgir e-1 til en mobil elektronsky som omslutter atomene (elektronene er delokalisert).
Metallbinding, betegnelse på en kjemisk binding mellom metallatomer, i metaller, legeringer og intermetalliske forbindelser. Metallbindinger oppstår mellom atomer med lav elektronegativitet, og beskrives populært som en elektronsky som ligger mellom positivt ladde metallioner. I denne beskrivelsen er den kjemiske bindingen ikke mellom atomene, men de positive metallatomene tiltrekkes av den negativt ladde skyen. En viktig konsekvens er at man kan forskyve metallatomene i forhold til hverandre uten å svekke bindingene, hvilket medfører at metaller kan deformeres uten å miste sin styrke.


== Generelt ==
Metallatomene gir fra seg alle valenselektronene og putter dem i en felles «pott». Alle valenselektronene er felles. Elektronene er ikke bundet til kjernen, men flyter fritt rundt metallionene. De flyter mest rundt i ytterkantene, det er få elektroner innerst i metallet.
I et metall ligger atomene side om side, oppå hverandre og parallelt skrått ovenfor hverandre, i tilsynelatende uendelig lange rekker. Metallene har lav ioniseringsenergi, det vil si energien det kreves for å fjerne elektroner, og derfor har metaller den egenskapen at mange atomer kan dele de ytterste elektronene.


== Egenskaper ==
Elektronhinnen gir dem en spesiell glans.
Metaller er smidig, fordi elektronene (som holder stoffet sammen) kan bevege seg fritt.
Metaller leder strøm og varme godt. Det er fordi strøm er en strøm av elektroner.


== Referanser ==