jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hvidebæk kommune

Hvidebæk kommune er en tidligere kommune i Vestsjællands amt i Danmark, dannet ved kommunalreformen i 1970 fra 1. april 1970. I forbindelse med kommunalreformen 2005–2007 ble den slått sammen med Bjergsted kommune, Gørlev kommune, Høng kommune og tidligere Kalundborg kommune til den nye storkommunen Kalundborg kommune i Region Sjælland fra 1. januar 2007.


== Borgermestre ==
Henning Fougt (V) 1998–2006
Ole P. Nielsen (Lokal liste) 1986–1998
Aksel Brøndsted (Lokal liste) 1970–1986


== Referanser ==
Coprophagia (hund)

Koprofagi/Coprophagia er i realiteten en teknisk terminologi for å beskrive at hunder spiser avføring. Dette fenomenet har vært studert av en rekke forskere uten at de har funnet et definitivt svar på problemet. Coprophagia kan føre til akutt diaré og ev. også alvorlige sykdommer dersom avføringen inneholder smittestoff.


== Årsak ==
Ernæringsmessige behov kan være en årsak hos noen hunder, men helt klart bare hos et fåtall. For andre kan det rett og slett være kjedsomhet eller en spiseforstyrrelse som er årsaken, uten at noen har klart å dokumentere dette med noen grad av sikkerhet heller. Det kan også ha med genetikk å gjøre, i den grad at (ville) tisper jo gjerne spiser avføringen til valpene sine, for derigjennom å skjule de for eventuelle predatorer.
Noen mener også at tilstanden kan ha sammenheng med andre sykdommer, som f.eks pankreatit, problemer med bukspyttkjertelen, infeksjoner i tarmkanalen, en for fettrik diett m.m.
Vi kan vel også slå fast at hunder på en eller annen måte finner avføring attraktivt å spise (i noen sammenhenger), ellers ville de ikke spist det.


== Løsning ==
Den beste måten å løse problemet på er naturligvis å hindre hunden tilgang til slik avføring. Et alternativ kan være å lufte hunden i bånd, slik at du kan kontrollere hva den får tilgang til. Noen hunder lærer også at det å spise avføring gir dem oppmerksomhet, fordi du reagerer. Det kan derfor også være en løsning å «lære» hunden at å gå forbi avføring uten å spise det lønner seg i form av at den får en godbit/ball eller annet hunden ønsker å oppnå.


== Kilder ==
Erik Hofmeister; Melinda Cumming, DVM PhD; Cheryl Dhein, DVM, MS, DACVIM
Stortingets utvidede utenrikskomité (2001–2005)

Den utvidede utenrikskomitéen er en fast komité på Stortinget. Den utvidede utenrikskomité har til oppgave å drøfte med regjeringen viktige utenrikspolitiske, handelspolitiske og sikkerhetspolitiske spørsmål. Forhandlingene holdes normalt hemmelige.
Komitéen består av: 

medlemmene av utenrikskomitéen
Thorbjørn Jagland (A), leder
Inge Lønning (H), første nestleder
Åslaug Haga (Sp), andre nestleder
Haakon Blankenborg (A)
Julie Christiansen (H)
Kristin Halvorsen (SV)
Morten Høglund (FrP)
Bjørn Jacobsen (SV)
Jon Lilletun (KrF)
Oddvard Nilsen (H)
Lars Rise (KrF)
Christopher Stensaker (FrP)
Jens Stoltenberg (A)
Finn Martin Vallersnes (H)
Gunhild Øyangen (A)
Stortingets president og visepresident (hvis de ikke allerede er medlemmer)
Jørgen Kosmo (A)
Forsvarskomitéen leder
Marit Nybakk (A)
inntil 11 medlemmer oppnevnt av valgkomitéen
Karin Andersen (SV)
Marit Arnstad (Sp)
Øystein Djupedal (SV)
Trine Skei Grande (V)
Carl I. Hagen (FrP)
Bjørn Hernæs (H)
Siv Jensen (FrP)
Jan Tore Sanner (H)
Hill-Marta Solberg (A)
Ingebrigt S. Sørfonn (KrF)
Åse Wisløff Nilssen (KrF)Det tas hensyn til partigruppenes størrelse ved oppnevning av komitéen.  Det velges også vararepresentanter.


== Se også ==
Stortinget


== Eksterne lenker ==
Den utvidede utenrikskomitéen
Absurdteater

Absurdteater er ei retning innafor dramatikken.  I forma kjennetegnes det absurde dramaet av at dramaet er borte. Det skjer ikke noen dramatisk utvikling; konfliktene blir ikke løst. Stykket kan like gjerne slutte der det tok til. Innholdsmessig kretser absurdteater ofte om mangel på mening i menneskenes liv eller hvordan mennesker finner måter å takle denne mangelen på mening. Det absurde teateret ser menneskene som forvirra, hjelpeløse og fremmede.  Dermed blir handlingene og orda deres irrasjonelle, umotiverte og meningsløse – absurde. 
Betegnelsen «absurdteater» ble først brukt av kritikeren Martin Esslin og er henta fra essayet Myten om Sisyfos av Albert Camus.
Det absurde teatret oppsto innafor den moderne tradisjonen og har røtter i surrealismen og dadaismen. Kjente absurde dramatikere er Samuel Beckett, Arthur Adamov, Eugène Ionesco og Jean Genet. Alfred Jarry, forfatteren av Kong Ubu, er et grensetilfelle mot surrealismen. I nyere tid har den absurde skrivemåten blitt alminneliggjort. En finner sterke trekk av absurdisme hos Harold Pinter og Jon Fosse, men som en egen, utskilt stilart har absurdismen hatt sin storhetstid.
Absurdteater er ikke en teaterform, men en litterær sjanger. Sjøl om mange forbinder det absurde teateret med en litt sørgmodig mørk spillestil, så finnes det ingen grenser for hvordan absurd teater kan spilles: fra det grotesk komiske i  Ionescus Neshornet, til en stillferdig innoverskuing i Becketts Krapps siste spole.
Absurdteater blir gjerne regna som lite naturalistisk eller regelrett anti-naturalistisk. Det stemmer hvis en vurderer de absurde stykkene ut fra naturalismens sjangerkrav. Her er få detaljer, ingen meningsfull sosial ramme, sparsomt med historiske eller geografiske fakta. Dialogen viser ikke til noen kjent røyndom. Samtidig kan en godt se på den absurde dialogen som over-realistisk, eller hyper-realistisk. Tomprat og sosiale ritualer som ville blitt utelatt i et naturalistisk stykke spiller ofte hovedrollen i det absurde dramaet. Det absurde teateret forholder seg til virkeligheta, men til andre sider ved den, enn det naturalistiske.
Absurdteater blir ofte tolka symbolsk eller allegorisk.
I mange absurdestykker opptrer rollefigurene i tett sammenknytta par. Becketforskerne kaller dette for «pseudoparet». Vladimir og Estragon i «Mens vi venter på Godot» er ett eksempel. Mens Vladimir og Estragon holder ut med hverandre, ja til og med kan kalles kompiser, har andre, som Pozzo og Lucky i samme stykke, noe som mer likner et herre-slave-forhold. Figurene plager og torturerer hverandre.
Det går an å se på disse parene som skildringer av en sosial meningsløshet. Mennesker lever innafor sosiale strukturer: ekteskap, jobber, vennskap, som har mista all hensikt, men de kommer seg ikke ut.
Det går også an å tolke dem som symbolske uttrykk for ulike sider ved et menneske: Kropp og sjel eller rasjonalitet og følelser som ikke fungerer i harmoni.


== Referanser ==
Røntgenium

Røntgenium er kunstig fremstilt radioaktivt grunnstoff med kjemisk symbol Rg og atomnummer 111.


== Historie ==
Røntgenium ble offisielt oppdaget 8. desember 1994 av Sigurd Hoffmann et al (en forskergruppe ledet av Peter Armbruster og Gottfried Münzenberg) ved Gesellschaft für Schwerionenforschung (GSI) i Darmstadt, Tyskland. Bare 3 atomer (alle 272Rg) ble fremstilt ved kaldfusjon av 209Bi (vismut) og 64Ni (nikkel) i en linjær partikkelakselerator:

  
    
      
        
          
          
            83
          
          
            209
          
        
        
          B
          i
        
        +
        
          
          
            28
          
          
            64
          
        
        
          N
          i
        
        
        →
        
          
          
            111
          
          
            272
          
        
        
          R
          g
        
        +
        
          
          
            0
          
          
            1
          
        
        
          n
        
        
      
    
    {\displaystyle \,_{83}^{209}\mathrm {Bi} +\,_{28}^{64}\mathrm {Ni} \,\to \,_{111}^{272}\mathrm {Rg} +\;_{0}^{1}\mathrm {n} \;}
  I sin 2003-rapport kunngjorde IUPAC/IUPAP Joint Working Party (JWP) at de tyske forskerne skulle anerkjennes som stoffets oppdagere.
Røntgenium ble av GSI-forskerne foreslått som nytt navn på grunnstoffet som inntil da ble kalt unununium (kvasi-latinisering av tallene en-en-en) med kjemisk symbol Uuu. Det er oppkalt etter Wilhelm Conrad Röntgen (som oppdagerent røntgenstråler 22. desember 1895).


== Egenskaper ==
Røntgenium er et radioaktivt transisjonsmetall med kortlivede isotoper. Kun få atomer er fremstilt, og det, kombinert med den korte levetiden gjør at det vites lite om stoffets kjemiske og fysiske egenskaper. Det er forventet at det er et fast stoff ved romtemperatur.


=== Isotoper ===
12 isotoper er beregnet eller kjent, og alle er ustabile (og dermed radioaktive). De mest stabile er 283Rg med beregnet halveringstid 10 minutter, 282Rg med beregnet halveringstid 4 minutter, 281Rg med beregnet halveringstid 1 minutt. De resterende isotopene har halveringstider kortere enn 4 sekunder, og de fleste kortere enn 200 ms.CAS-nummer: 54386-24-2


== Forekomst ==
Røntgenium forekommer ikke naturlig, men fremstilles kunstig i laboratorier.


== Anvendelse ==
Røntgenium har ingen anvendelse, bortsett fra i forskningssammenheng.


== Referanser ==


== Kilder ==
IUPAC: Element 111 is named Roentgenium (publisert 6. november 2004) Besøkt 30. mai 2014
Politiskolen (filmserie)

Politiskolen (originaltittel: Police Academy) er en amerikansk filmserie.


== Filmer ==
Politiskolen (1984)
Politiskolen 2 – Deres første oppdrag (1985)
Politiskolen 3 (1986)
Politiskolen 4 (1987)
Politiskolen 5 (1988)
Politiskolen 6 (1989)
Politiskolen 7 (1994)


== Tv-serier ==
Police Academy: The Animated Series (1988–1989)
Police Academy: The Series (1997)


== Karakterer ==
Carey Mahoney (1, 2, 3, 4, animasjonsserie)
Larvell Jones (1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, animasjonsserie)
Moses Hightower (1, 2, 3, 4, 5, 6, animasjonsserie)
Zed (2, 3, 4, animasjonsserie)
Carl Sweetchuck (2, 3, 4, animasjonsserie)
Thomas 'House' Conklin (4, 5, animasjonsserie)
Eugene Tackleberry (1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, animasjonsserie)
Debbie Callahan (1, 3, 4, 5, 6, 7, animasjonsserie)
Laverne Hooks (1, 2, 3, 4, 5, 6, animasjonsserie)
Captain Thaddeus Harris (1, 4, 5, 6, 7, animasjonsserie)
Proctor (2, 3, 4, 5, 6, animasjonsserie)
Cmmndt. Eric Lassard (1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, animasjonsserie)
Nick Lassard (5, 6)
Professor (animasjonsserie)
Gjógv

Gjógv (IPA: [ʤɛgv], dansk: Gjov) er en bygd og et sogn på Færøyene. Den ligger på nordøstkysten av Eysturoy, og ligger i kommunen Sundini. Den 1. januar 2016 hadde Gjógv 30 innbyggere.Gjógv er første gang nevnt som Norður við Gjógv, og er eldre enn 1584, men er ikke nevnt i hverken Hundebrevet, Fårebrevet eller Færøyingesaga. Bygda er yngre enn Funningur, som heller ikke regnes som en landnåmsbygd.
Gjógv har i de senere årene gjort seg gjeldende som et turistmål, på grunn av både omgivelsene og selve bygdas sjarm. Bygda er også kjent fra den norske TV-serien Buzz Aldrin, hvor ble det av deg i alt mylderet?.


== Geografi ==
Øygruppens høyeste fjelltopper, Slættaratindur og Gráfelli ligger mellom Gjógv og Eiði. Nordvest for Gjógv ligger dalen Ambadalur. Ute ved kysten står Færøyenes største, frittstående klippesøyle, Búgvin (188 moh.), hvor det yngler mange havfugler. Øst for Gjógv ligger fjellene Tyril og Middagsfjall, begge med flott utskilt over Funningsfjørður. Selve Gjógv ligger ved en naturlig kløft, eller juv (som er nettopp gjógv på færøysk). Denne fungerer som en liten naturhavn beskyttet mot vær og vind.
Skolen i Gjógv ble oppført i 1884, og dagens kirke i 1929. 22. juni 2005 fikk bygda kongelig besøk av kronprins Frederik og kronprinsesse Mary.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Kjente personer fra Gjógv ==
Hans Jacob Debes (1940–2003), historiker og politiker (TF)
Hans Jacob Joensen (1938–), prest og tidligere biskop
Sigurð Joensen (1911–1993), forfatter og politiker (TF)
Heðin M. Klein (1950–), lærer og politiker (TF)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gjógv – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gjógv – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Gjógv på faroeislands.dk
Gjógv hos Sunda kommuna
Gjáargarður, hotell
Pierre Littbarski

Pierre Littbarski (født 16. april 1960 i Vest-Berlin) er en tysk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Littbarski var en av det vesttyske landslagets store spillere på 1980-tallet. Littbarski ble for alvor kjent da han spilte for 1. FC Köln, og slo gjennom som angriper og offensiv midtbanespiller. Han spilte mange år i Köln, bortsett fra et opphold i Frankrike, før han avsluttet karrieren i Japan, der han også har bodd etter at han la opp som aktiv spiller. Littbarski har arbeidet som trener i både Tyskland og Japan. 
I fotball-VM 1990 scoret han det avgjørende målet i gruppespillet mot Colombia. Littbarski var kjent for sin rottehale.


== Meritter ==
73 A-landskamper (18 mål) for Vest-Tyskland (1981–1990)
VM i fotball: 1982, 1986, 1990
VM-gull 1990
VM-sølv 1982, 1986
EM i fotball: 1984, 1988
EM-semifinale 1988


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pierre Littbarski – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pierre Littbarski på Internet Movie Database 
(de) Pierre Littbarski – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Pierre Littbarski – FIFA 
(jp) Pierre Littbarski – J.League Data 
(jp) Pierre Littbarski – J.League Data (manager) 
(en) Pierre Littbarski – Transfermarkt 
(en) Pierre Littbarski – Transfermarkt (manager) 
(en) Pierre Littbarski – national-football-teams.com 
(en) Pierre Littbarski – WorldFootball.net 
(en) Pierre Littbarski – FootballDatabase.eu 
(de) Pierre Littbarski – fussballdaten.de 
(de) Leverkusen who's who
François-Désiré Mathieu

François-Désiré Mathieu  (født 27. eller 28. mai 1839 i Einville ved Nancy i Frankrike, død 26. oktober 1908 i London) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var erkebiskop av Toulouse 1896–1899. 
Han ble kreert til kardinal i 1899 av pave Leo XIII.
Han deltok på konklavet 1903 som valgte pave Pius X.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Giovanni Francesco Albani (1720-1803) *1760
Kardinal Carlo Rezzonico den yngre (1724-1799) *1773
Kardinal Antonio Dugnani (1748-1818) *1785
Erkebiskop Jean-Charles de Coucy (1746-1824) *1790
Kardinal Gustave-Maximilien-Juste de Croÿ-Solre (1773-1844) *1820
Biskop Charles-Auguste-Marie-Joseph Forbin-Janson (1785-1844) *1824
Kardinal François-Nicholas-Madeleine Morlot (1795-1862) *1839
Biskop Henri Louis Charles Maret (1805-1884) *1861
Kardinal Guillaume-René Meignan (1817-1896) *1865
Kardinal François-Désiré Mathieu (1839-1893) *1865


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Mathieu,François-Désiré», The Cardinals of the Holy Roman Church, Biographical Dictionary Arkivert 13. april 2013 hos Wayback Machine.
Francesco Salesio Della Volpe

Francesco Salesio Della Volpe (født 24. desember 1844 i Ravenna i Italia, død 5. november 1916 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie, blant annet som prefekt for Indexkongregasjonen fra 1911. Han var camerlengo for Den romerske kirke fra 1914 til sin død.
Han ble kreert til kardinal in pectore i 1899 av pave Leo XIII, og utnevnelsen ble publisert i 1901, med Santa Maria in Aquiro som tittelkirke.
Han deltok på konklavet 1903 som valgte pave Pius X, og konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
José de Calasanz Vives y Tutó

José de Calasanz Félix Santiago Vives y Tutó O.F.M.Cap.  (født 15. februar 1854 i San Andrés de Llevaneras ved Barcelona i Spania, død 7. september 1913 i Monteporzio i Italia) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie, blant annet som prefekt for Kongregasjonen for ordensfolket 1908–1913. Han var en produktiv forfatter med mer enn hundre utgivelser.
Han ble kreert til kardinaldiakon i 1899 av pave Leo XIII, med Sant'Adriano al Foro som tittelkirke.
Han deltok på konklavet 1903 som valgte pave Pius X.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
José María Martín de Herrera y de la Iglesia

José María Martín de Herrera y de la Iglesia  (født 26. august 1835 i Aldeadávila de la Rivera i Salamanca i Spania, død 8. desember 1922 i Santiago de Compostela) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Santiago de Cuba 1875–1889, og erkebiskop av Santiago de Compostela 1889–1922.
Han ble kreert til kardinal i 1897 av pave Leo XIII.
Han deltok på konklavet 1903 som valgte pave Pius X, konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV, men på grunn av høy alder og svak helse ikke ved konklavet 1922 som valgte pave Pius XI.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
Kardinal Francisco de Solís Folch de Cardona (1713-1776) *1749
Biskop Agustín Ayestarán y Landa (1738-1804) *1772
Erkebiskop Romualdo Antonio Mon y Velarde (1749-1819) *1804
Kardinal Francisco Javier de Cienfuegos y Jovellanos (1776-1847) *1819
Kardinal Cirilo de Alameda y Brea (1781-1872) *1832
Kardinal Juan de la Cruz Ignacio Moreno y Maisanove (1817-1884) *1857
Kardinal José María Martín de Herrera y de la Iglesia (1835-1922) *1875


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pierre-Hector Coullié

Pierre-Hector Coullié  (født 14. mars 1829 i Paris i Frankrike, død 12. september 1912 i Lyon) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Lyon og Vienne 1893–1912.
Han ble kreert til kardinal i 1897 av pave Leo XIII.
Han deltok på konklavet 1903 som valgte pave Pius X.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal Pierre-Hector Coullié


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Joseph-Marie-Guillaume Labouré

Guillaume-Marie-Joseph Labouré (født 27. oktober 1841 i Achiet-le-Petit ved Arras i Frankrike, død 21. april 1906 i Rennes) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Rennes 1893–1906.
Han ble kreert til kardinal i 1897 av pave Leo XIII, med Santa Francesca Romana som tittelkirke.
Han deltok på konklavet 1903 som valgte pave Pius X.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Giovanni Francesco Albani (1720-1803) *1760
Kardinal Carlo Rezzonico den yngre (1724-1799) *1773
Kardinal Antonio Dugnani (1748-1818) *1785
Erkebiskop Jean-Charles de Coucy (1746-1824) *1790
Kardinal Gustave-Maximilien-Juste de Croÿ-Solre (1773-1844) *1820
Biskop Charles-Auguste-Marie-Joseph Forbin-Janson (1785-1844) *1824
Kardinal François-Nicholas-Madeleine Morlot (1795-1862) *1839
Biskop Henri Louis Charles Maret (1805-1884) *1861
Kardinal Guillaume-René Meignan (1817-1896) *1865
Kardinal Joseph-Marie-Guillaume Labouré (1841-1906) *1885


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Guillaume-Marie-Romain Sourrieu

Guillaume-Marie-Romain Sourrieu (født 27. februar 1825 i Aspet ved Toulouse i Frankrike, død 16. juni 1899 i Rouen) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Rouen 1894–1899. Han ble kreert til kardinal i 1897 av pave Leo XIII.


== Liv og virke ==
Guillaume-Marie-Romain Sourrieu studerte ved presteseminaret i Toulouse og ble presteviet 17. oktober 1847. Han virket så i sjelesorgen i Toulouse og ble deretter kapellav ved valfartsstedet Rocamadour.
Pave Leo XIII bekreftet den 25. september 1882 Sourrieus valg til biskop av Châlons, foretatt av domkapitelet. Bispevielsen fulgte den 30. november. Den 21. mai 1894 ble Sourrieu erkebiskop av Rouen.
I konsistoriet den 19. april 1897 tok pave XIII ham opp som kardinalprest av San Clemente i kardinalkollegiet. Kardinal Sourrieu døde i juni 1899 og ble gravlagt i katedralen i Rouen.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Pave Sixtus IV (1414-1484) * bispeviet 1471
Pave Julius II (1443-1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
Pave Leo X ( 1475-1521) *1513
Pave Paul III (1468-1549) *1519
Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
Pave Klemens VIII (1536-1605) *1592
Kardinal Pietro Aldobrandini (1571-1621 *1604
Biskop Laudivio Zacchia (1565-1637) *1605
Kardinal Antonio (Marcello) Barberini den eldre, O.F.M. Cap. (1569-1646) *1625
Erkebiskop Nicolò Guidi di Bagno (1583-1663) *1644
Erkebiskop François de Harlay de Champvallon (1625-1695) *1651
Erkebiskop Louis-Antoine de Noailles (1651-1729) *1679
Biskop Jean-François Salgues de Valderies de Lescure 1644-1723) *1699
Erkebiskop Louis-Jacques Chapt de Rastignac (1690-1750) *1722
Erkebiskop Christophe de Beaumont du Repaire (1703-1781) *1741
Biskop César-Guillaume de La Luzern (1738-1821) *1770
Erkebiskop Gabriel Cortois de Pressigny (1745-1823) *1786
Erkebiskop Hyacinthe-Louis de Quélen (1778-1839) *1817
Biskop Louis-Charles Féron (1794-1879) *1834
Biskop Pierre-Alfred Grimardias (1818-1896) *1866
Kardinal Guillaume-Marie-Romain Sourrieu (1825-1899) *1882


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Raffaele Pierotti

Raffaele Pierotti (født 1. januar 1836 i Sorbano del Vescovo ved Lucca i Italia, død 7. september 1905 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal i 1896 av pave Leo XIII, med Santi Cosma e Damiano som titteldiakonia.
Han deltok på konklavet 1903 som valgte pave Pius X.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church