jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jaak Uudmäe

Jaak Uudmäe (født 3. september i 1954 i Tallinn) er en tidligere estisk friidrettsutøver som konkurrerte i tresteg og representerte Sovjetunionen.
Uudmäe ble olympisk mester i tresteg under OL 1980 i Moskva. Han vant med et hopp på 17,35 foran sin landsmann Viktor Sanejev og João Carlos de Oliveira fra Brasil tok bronse.


== OL-medaljer ==
1980  Moskva : gull i tresteg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jaak Uudmäe – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jaak Uudmäe – Olympics.com 
(en) Jaak Uudmäe – Olympic.org 
(en) Jaak Uudmäe – Olympedia 
(en) Jaak Uudmäe – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jaak Uudmäe – World Athletics 
(en) Jaak Uudmäe – European Athletic Association 
(en) Jaak Uudmäe – Track and Field Statistics
Khristo Markov

Hristo Gantsjev Markov (bulgarsk: Христо Ганчев Марков, født 27. januar 1965 i Dimitrovgrad) er en tidligere bulgarsk friidrettsutøver som konkurrerte først og fremst i tresteg, men som også var fremragende i lengdehopp og stavsprang.
Markov ble olympisk mester i tresteg i OL 1988 i Seoul. Han vant foran Igor Lapsjin og Aleksandr Kovalenko, begge fra Sovjetunionen. Han er både europa- og verdensmester, han vant tresteg i VM 1987 i Roma.


== OL-medaljer ==
 1988  Seoul -  Gull i friidrett, tresteg, menn  Bulgaria


== Personlige rekorder ==
Tresteg – 17,92 (1987)
Lengdehopp – 8,23
Stavsprang – 5,40 (1994)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Khristo Markov – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Khristo Markov – Olympics.com 
(en) Khristo Markov – Olympic.org 
(en) Khristo Markov – Olympedia 
(en) Khristo Markov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Khristo Markov – World Athletics 
(en) Khristo Markov – European Athletic Association 
(en) Khristo Markov – Track and Field Statistics
De syv store sangstjerner

De syv store sangstjerner (kinesisk: 七大歌星, pinyin: Qī dà gēxīng) er et populært samlebegrep for de syv best kjente sangerne i Kina i første del av 1900-tallet. 


== Bakgrunn ==
Shanghai var okkupert av japanerne fra 1937.  Annen verdenskrig satte etterhvert sitt preg på økonomien. Flere av stjernene var med i spillefilner, og deres musikk og sang spilte en viktig rolle for utviklingen av kinesisk film. De dominerte 1930- og 1940-årene, til det kinesiske kommunistparti avviste denne typen kulturytringer. 


== Stjernene ==
Maurice Burke Roche, 4. baron Fermoy

Edmund Maurice Burke Roche, 4. baron Fermoy, (født 15. mai 1885, død 8. juli 1955) var en britisk adelsmann og politiker for det konservative partiet i Storbritannia. Han var morfaren til Diana, fyrstinne av Wales.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maurice Burke Roche, 4. baron Fermoy hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Maurice Burke Roche, 4. baron Fermoy hos The Peerage
Ruth Burke Roche, baronesse Fermoy

Ruth Burke Roche, baronesse Fermoy, (født 2. oktober 1908, død 6. juli 1993) var en fortrolig venninne av dronning Elisabeth Bowes-Lyon, og mormoren til Diana, fyrstinne av Wales.
Hun var Dame Commander av Royal Victorian Order og offiser av Order of the British Empire.


== Referanser ==
Det gotlandske skatteopprøret

Det gotlandske skatteopprøret (Skattekriget mot Gotlänningarna på svensk) var ett av flere folkelige opprør mot den svenske kong Birger Magnusson fram til 1317.
Dessverre har man ikke kongens versjon av begivenhetene på Gotland i året 1313, men kun en bestemt hovedkilde, den ganske partiske Erikskrøniken om opprøret.
Freden etter den svenske brødrestriden hadde avspist svenskekongen med en tredjedel av det svenske kongeriket, som i tillegg til landsdelene Hälsingland og Fjädrundaland i Uppland besto av spredte len rundt om på Gotland, Södermanland, Närke, Västergötland, Finland og Småland, med andre ord den fattigste tredjedelen som verken kan eller vil understøtte et kostbart kongestyre.
Svenskekongen som måtte øke skattetrykket dersom han hadde fått store økonomiske vansker, opplevde folkelige motstand og åpent opprør i årene 1313 til 1317 mot øst, sør og nord. Det siste opprøret i Hälsingland mot nord var et forsøk på å innføre et skattesystem på innbyggerne som hadde ikke betalt skatt, i motsetning til resten av det svenske kongeriket.
På Gotland hadde kongen fått flere viktige len som han forsøkt å legge høyere skatt på, men dette satt gotlenningene seg sterkt imot. Etter Erikskrøniken hadde Birger Magnusson bestemt seg for å tvinge gjennom sin vilje med vold, og rustet ut en hær som ble landsatt på den gotlandske øya. Der møtte han et stort bondeoppbud som trakk seg innover i landet.
Det skulle ha funnet sted et slag ved Röcklingebacke, der de kongelige styrkene ble beseiret og presset vekk, inn i et sted med alle retrettsveier sperret av gotlenningene. Om det hadde vært et militært sammenstøt med et slikt utfall, er ikke sikkert. Erikskrøniken var svært fiendtlig stemt og ganske partisk overfor fiender av hertug Erik Magnusson,slik at den ikke er helt pålitelig som kilde for ekspedisjonen til Gotland i 1313.
Sommeren 1313 hadde kong Birger Magnusson og gotlenningene sluttet et forlik som fullstendig kullkastet påstandene i Erikskrøniken. Gotlenningene aksepterte det høyere skattenivået for resten av kongens regjeringstid fram til 1319, i kontrast til hva krøniken hadde hevdet for ettertiden. For hvert år måtte bøndene i de kongestyrte len betale 200 mark sølv, en betydelig sum i sin tid.
De folkelige opprørene mot kongen var med på å gi ham et dårlig ettermæle, for den svenske historien som var fram til nylig kraftig preget av Erikskrøniken.


== Kilder ==
Gotlands historie
Mats Adolfsson Svenska uppror Bind 1: När borgarna brann Forntiden-1499 2007 ISBN 978-91-27-02631-5
Ulf Sundberg Medeltidens Svenska Krig 2002 ISBN 91-89660-11-0
Bai Guang

Bai Guang (kinesisk: 白光, pinyin: bái guāng, født 1921 under navnet 史永芬 Shǐ Yǒngfēn i Beiping - nå: Beijing - i Kina], død 27. august 1999 i Kuala Lumpur i Malaysia) var en kjent kinesisk filmstjerne og sanger. I 1940-årene ble hun regnet som en av de syv store sangstjerner.


== Biografi ==
Bai var først med i Beipings salongteatertrupp (北平沙龙剧团), og opptrådte en gang i Cao Yus stykke «Soloppgang».  I 1937 studerte hun ved Tokyouniversitetets musikkfakultet inntil den annen verdenskrig i 1942. Etter dramaskolen bestemte hun seg for å bli filmstjerne. Hun ville å bli som de lysstråler som stråler fra filmfremviseren og mot lerretet. Derav hennes kunstnernavn (白光), som betyr «hvitt lys».


== Karriere ==

Hennes mandopopsanger ble brukt i mange filmer. Hun hadde en litt dyp og hes stemme, noe som bidro til hennes store popularitet i Shanghai. En godt kjent fremføring av det flørtende slaget var storslageren 等着你回来 (Deng Zhe Ni Hui Lai), «Jeg venter på din gjenkomst.»   
Bais filmgjennombrudd kom straks, i 1943. Hun ble kjent for å spille forførende roller med et flørtende image, men det hendte også at hun spilte skurkeroller. 
Etter at Folkerepublikken Kina ble opprettet i 1949 ble  «En glemt kvinne» (se  klipp på YouTube [1]) den første av Folkerepublikkens filmer som ble vist i Hongkong. Selv guvernøren Alexander Grantham ble en fan av henne.   

I 1950 trakk Bai seg tilbake fra sin sangerkarriere i Kina og bosatte seg i den malaysiske hovedstaden.  I 1953 åpnet hun en populær nattklubb i Tokyos Ginzadistrikt. Senere slo hun seg ned i Hongkong, der hennes siste opptreden var i 1995 under en prisutdelingsseremoni på fjernsyn.


== Filmografi ==
Love Peas of Southland (红豆生南国) (1943)
(恋之火) (1943)
(十三号凶宅) (1947)
Blood stained Begonia (血染海棠红) (1949)
A Forgotten Woman (荡妇心) (1949)
Songs in the Rainy Nights (雨夜歌声) (1950)
A Strange Women (一代妖姬) (1950)
Smiling Rose (玫瑰花开)
Hours Passed the Wedding (结婚廿四小时) (1950)
Tears of Songstress (歌女红菱艳)（1953)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bai Guang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bai Guang på Internet Movie Database 
Kinas filmdatabase
Bai Guang synger 等着你回来 Deng Zhe Ni Hui Lai, fra YouTube (http://www.youtube.com/watch?v=lZs5hWfH8XI)
Moderne innspillinger av 等着你回来 Deng Zhe Ni Hui Lai fra YouTube (http://www.youtube.com/watch?v=uwiA_ot5-IY, og karaoke-tekstet på kinesisk og romanisert skrift http://www.youtube.com/watch?v=_bhDkA7AXjs)
Filadelfia bibelskole

Filadelfia Bibelskole er en kristen bibelskole som holder til i lokalene til Filadelfia Oslo og er tilknyttet pinsebevegelsen i Norge.


== Historie ==
Menigheten Filadelfia og Filadelfia Bibelskole ble etablert av Thomas Ball Barratt i 1919. Det første evangelistkurset startet i Møllergata 38 i januar 1919. Ved oppstart var det 107 elever, men etter to uker var elevantallet steget til 400. Dette var lenge pinsebevegelsens eneste bibelskole, med fem ukers kurs hver høst. I 1979 ble tilbudet utvidet med en kveldsbibelskole, med to timers bibelundervisning annenhver onsdag. Noen av dem som underviste var Oddvar Nilsen, Hans Svartdahl, Morgan Kornmo, Egil Strand, Willie Hagen, Osvald Orlien, Sverre Kornmo, Magne Tangen, David Østby, Emanuel Minos og Terje Hegertun.I 1983 startet pinsebevegelsen å planlegge et ettårig bibelskoletilbud. Et interimstyre fikk mandatet til å utforme søknad til Kirke- og Undervisningsdepartementet om tilskudd etter lov om privatskoler. Høsten 1984 ga departementet tilsagn om statsstøtte med virkning fra 1. august 1985. Forstander Magne Tangen ble ansatt som skolens rektor og Torill Jahr ble ansatt som skolens undervisningsleder. I 1988 overtok Tore Deila som rektor. Han ble etterfulgt av Karl Inge Tangen høsten 1996.


== Filadelfia bibelskole Oslo ==
Filadelfia bibelskole er et ettårig studium hvor elevene får undervisning og praksis innenfor menighetsarbeid, bibelfag, temadag. I tillegg er det fordypning innen menighet, lovsang eller kreativitet.
Undervisningstilbudet omfatter blant annet en reise til Kenya i løpet av skoleåret.


== DSCOVR ==
DSCOVR er en del av Menighetsbibelskolen (MBS). Skolen er et NOKUT-godkjent fagskoletilbud med studieretningen Menighets- og misjonsarbeid. Skolen har 12 studieplasser. Skolen har samarbeid med Filadelfia bibelskole Oslo, Nairobi Chapel. Fokuset for skolen er en økt forståelse omkring religion og kulturutveksling. Skolen har opptil 6 måneders studium i utlandet. Gjennom skoleåret får studenter oppfølging både i Norge og under uteoppholdet. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden til Filadelfia bibelskole Besøkt 22. februar 2021.
Hjemmesiden til MBS avd. Oslo - DSCOVR.no Besøkt 22. februar 2021.
James Hamilton, 3. hertug av Abercorn

James Albert Edward Hamilton, 3. hertug av Abercorn (født 30. november 1869, død 12. september 1953) var en britisk unionistpolitiker og adelsmann som ble den første guvernør av Nord-Irland. Han var oldefaren (farmors far) til Diana, fyrstinne av Wales.
Hamilton var ridder av Hosebåndsordenen og av St. Patricks-ordenen. Han ble også utnevnt til medlem av Det kongelige råd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Hamilton, 3rd Duke of Abercorn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) James Hamilton, 3. hertug av Abercorn hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) James Hamilton, 3. hertug av Abercorn hos The Peerage
Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya

Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) er et jernbaneselskap som eies av Generalitat de Catalunya. Selskapet har flere tog- og metrolinjer i Catalonia. Totalt har de 140 km med smalspor (1 000 mm), 42 km med normalspor (1 435 mm) og 89 km med breie spor (eller «iberiske spor», 1 668 mm), samt tannhjulsbane og fjellbane. Blant annet driver FGC tre av linjene i metroen i Barcelona.


== Eksterne lenker ==
FGCs offisielle hjemmeside Arkivert 27. februar 2009 hos Wayback Machine.
James Burke Roche, 3. baron Fermoy

James Boothby Burke Roche, 3. baron Fermoy, (født 28. juli 1852, død 30. oktober 1920) var en irsk adelsmann og medlem av det britiske parlamentet. Han var oldefaren (morfars far) til Diana, fyrstinne av Wales.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Burke Roche, 3. baron Fermoy hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) James Burke Roche, 3. baron Fermoy hos The Peerage
Chris Shiflett

Christopher Aubrey Shiflett (født 6. mai 1971) er en amerikansk musiker som er gitarist for postgrunge­bandet Foo Fighters. Han ble med til utgivelsen av bandets tredje album, There Is Nothing Left to Lose, og det første albumet han var med og spilte på var One by One.
Før han begynte i Foo Fighters var han hovedgitarist i punkrock­bandet No Use For A Name.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Chris Shiflett – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Foo Fighters – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Chris Shiflett på Internet Movie Database 
(en) Chris Shiflett hos The Movie Database 
(en) Chris Shiflett på Discogs 
(en) Chris Shiflett på MusicBrainz 
(en) Chris Shiflett på Songkick 
(en) Chris Shiflett på AllMusic 
Chris Shiflett på Twitter
Erhu

Erhu  (kinesisk: 二胡, pinyin: èrhú, også kalt nanhu, 南胡, nan = «sørlig»), også kalt kinesisk fiolin, er et tostrengers strykeinstrument fra Kina som benyttes både som solo- og som  orkesterinstrument. Det hører likesom zhonghu, gaohu, banhu, jinghu, sihu og flere andre til den store huqinfamilien. 

Erhu betyr ordrett «to-barbarisk», et navn som bygger på at det (likesom de andre musikkinstrumentene i huqinfamilien) har utenlandske (sentralasiatiske) røtter, og to strenger. Alternativt kan totallet (二) vise til at det er det nest største i denne  instrumentfamilien. 
Erhuen kom trolig til Kina på 900-tallet og vokste gradvis i popularitet. Den antas å ha utviklet seg fra xiqin 奚琴, et instrumernt som beskrives som en utenlandsk tostrengers lutt i Yue Shu 樂書, et encyklopedisk verk skrevet av musikkteoretikeren Chen Yang under Song-dynastiet. 
På 1800-tallet avanserte erhuen til hovedinstrumentet innen kinesisk opera. Det dreier seg da for det meste om en variant som kalles jinghu 京胡 eller jingju 京剧.
Erhuen ble også til et ledende soloinstrument innen  kinesisk underholdningsmusikk. Også i den moderne Folkerepublikken Kina er instrumentet et av de mest populære instrumentene.


== Litteratur ==
Jones, Stephen (1995). Folk Music of China. Oxford: Clarendon Press OUP.
Liu, Terence M. (1988). "Development of the Chinese Two-stringed Bowed Lute Erhu Following the New Culture Movement (c. 1915-1985)." Ph. D. dissertation. Kent, Ohio:  Kent State University.
Stock, Jonathan. "A Historical Account of the Chinese Two-Stringed Fiddle Erhu." Galpin Society Journal, v. 46 (March 1993), pp. 83-113.
Stock, Jonathan P. J. (1996). Musical Creativity in Twentieth-Century China: Abing, His Music, and Its Changing Meanings. Eastman Studies in Music. Rochester, New York: Rochester University Press.
Wang, Yongde (1995). Qing shao nian xue er hu (Young person's erhu study). Shanghai Music Publishing House.


== Eksterne lenker ==
(en) Erhu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 二胡 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Chinese Musical Instruments Leisure and Cultural Services Department, Hong Kong
Bakås skole

Bakås skole er en 1–7-skole (barneskole) som er bygget i 1980, rehabilitert og bygget ut i 2022. Skolen ligger på Ellingsrud i bydel Alna i Oslo. Bakås skole har ca 200 elever og ligger tett på Østmarka, sørvest for Ellingsrudåsen.


== Rektorer ==
Thomas Jensen (2017- fra Åsen skole (Lørenskog))
Asgjerd Alstein Halseth (2012-2017 til Furuset skole)
Eli Senneset (fungerende, 2012)
Vibeke Saltnes Olsen (2010–2012, til Vestli skole)
Magne Dahl (2010, til Furuset skole)


== Eksterne lenker ==
Data og statistikk - MinOsloskole, Oslo kommune. Besøkt 5. februar 2018.
Skolens hjemmeside
Funicular de Montjuïc

Funicular de Montjuïc er en av tre kabelbaner i den katalanske byen Barcelona. Det meste av banen går i tunnel, og binder sammen metrostasjonen Paral·lel med Montjuïc-høyden. Banen er del av det samme billettsystemet som metroen, og er tegna inn på metroens linjekart som en del av denne. Den drives av Transports Metropolitans de Barcelona (TMB), som også driver metroen.
Kabelbanen ble åpnet 1928 som del av forberedelsene til verdensutstillingen i 1929. I 1992 ble den fullstendig oppgradert for å betjene trafikken til Montjuïc under de olympiske sommerlekene. 
Tekniske opplysninger:

Lengde: 758 meter
Høyde: 76 meter
Maksimal stigning: 18 %
Vogner: 2-3 vogner per tog
Kapasitet: 400 personer per togsett
Spor: Enkeltspor med møtesløyfe
Reisetid: 2 minutter
Maksimal hastighet: 10 meter per sekundTransport videre oppover er med taubane, der en kan velge mellom å gå av midtveis, eller følge helt opp til festningen. Taubanen er ikke del av TMBs tariffsystem.
Aurdøla

Aurdøla (Vassfarelva, Strøslielva) er en betegnelse som brukes om den nedre delen av Vassfarelva før den renner sammen med Urula. Fra myrområdene rundt Buvatn renner den som Vassfarelva, renner via flere mindre innsjøer til Strøen, som av noen regnes som øverste innsjø i selve Vassfaret, før den kaster seg utover Høgfoss som Strøslielva. Lokalt i Hedalen regnes gjerne den gamle fløtingsdammen som starten på Vassfaret. Lengre ned renner elva roligere ned mot Suluvatn, øvre og nedre Grunntjern og Nevlingen. Mellom Nevlingen og Aurdalsfjorden renner den innom Skrukkefylla. Fra Aurdalsfjorden, eller Ardaln som den heter lokalt, skifter den igjen navn og heter nå Aurdøla til den renner sammen med  Urula i Hedalen. Urula renner videre til Sperillen.
I deler av elveløpet danner elva fylkesgrense mellom Innlandet og Viken.


== Referanser ==
Håtunaleken

Håtunaleken var en historisk hendelse i Sverige i 1306 og var en del av en langvarig konflikt mellom kong Birger Magnusson og hans to yngre brødre, hertugene Erik Magnusson og Valdemar Magnusson.


== Bakgrunn ==
Da kong Magnus Ladulås døde i 1290 var hans sønn Birger Magnusson kun ti år gammel. Han hadde allerede som fireåring blitt valgt som tronfølger, og han og kongeriket Sverige fikk en formynder, marsken Torgils Knutsson.
Kong Birgers yngre bror, hertug Erik, muligens et bedre emne som konge og lederskikkelse, forsøkte å skape sitt eget rike i grenseområdene mellom Sverige, Norge og Danmark rundt det gamle norske området Bohuslän, som han hadde fått gjennom gifte med den norske prinsessen Ingebjørg Håkonsdatter, og Halland. Da Torgils Knutsson vendte tilbake fra det tredje og siste korstoget i Finland i 1293 hadde den innerikspolitiske forholdet utviklet seg til en strid mellom de tre brødrene hvor Valdemar støttet Erik mot kong Birger og hvor marsken fortsatte å støtte sin konge.
I 1304 hadde hertugene skrevet under på et dokument som innebar at ikke hadde rett til å drive sin egen utenrikspolitikk og ikke skulle opptre ved det svenske hoffet om de ikke var blitt innkalt. Bitterheten over denne overenskomsten var sannsynligvis hovedårsaken til Håtunaleken. I 1305 ble marsken Torgils Knutsson tatt til fange av hertugene og han ble henrettet i 1306 ved halshogging i Stockholm.
Følgen ble borgerkrig, men i 1306 hadde følelsene kjølnet såpass at hertugene gikk med på å erkjenne Birgers sønn Magnus Birgersson som tronfølger til Sveriges trone.


== Håtunaleken ==
Den 29. september 1306 dro hertug Erik og hertug Valdemar til kong Birger på hans kongsgård Håtuna ved Mälaren. De kom fra en bryllupsfest i Bjälbo sammen med et følge av soldater, og kongen tok imot dem som gjester og bød på en fest som utartet mot natten. I natten snek hertugene seg ut av sin rom og slapp inn soldatene som stormet inn i kongens soverom. Birger og hans ektemake ble tatt til fange og ble deretter satt i fengsel på Nyköpingshus. Kong Birgers sønn Magnus ble reddet til Danmark av en hoffmann og ble der tatt hånd om av kong Erik Menved.


== Etterdønninger ==
Hertug Erik tok makten i Sverige. Han hadde allerede suveren makt i sine områder i Halland og Bohuslän, og takket være ekteskapet med Ingebjørg Håkonsdatter hadde han også håp om å arve den norske tronen. Nærheten til Danmark var dog en trussel. Den danske kongen Erik Menved angrep Sverige og herjet i Västergötland. Eriks bror hertug Valdemar tok hevn ved å herje i Skåne med en styrke tyske leiesoldater. Den norske kongen allierte seg med den danske kongen, noe framtvang at Birger ble sluppet fri fra Nyköpingshus etter to års fangenskap.


== Litteratur ==
Adolfsson, Mats (2007): Svenska Uppror, Del 1: När borgarna brann (från forntiden till år 1499). ISBN 978-91-27-02631-5
Luke Kibet

Luke Kibet (født 12. april 1983) er en kenyansk langdistanseløper. Han vokste opp i Eldoret, og satset til å begynne med på hinderløp, men satset hovedsakelig på maraton fra 2004.
Under VM i friidrett 2007 i Osaka vant han gull på tiden 2.15.59. Det var Kenyas første VM-gull i maraton siden Douglas Wakiihuri vant i 1987.
Kibets bestenotering er på 2.08.52, en tid han satte oktober 2005 i Eindhoven. På halvmaraton har han rekorden 1.00.43, fra september 2005 i Rotterdam.


== Opptøyene i Kenya 2007-2008 ==
En tidligere OL-deltaker i 1988 fra Kenya, Lucas Sang, var en av de som ble angrepet og drept i Eldoret i forbindelse med opptøyene i Kenya, mens Kibet overlevde angrepet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Luke Kibet – Olympics.com 
(en) Luke Kibet – Olympic.org 
(en) Luke Kibet – Commonwealth Games Federation 
(en) Luke Kibet – World Athletics
Abaré

Abaré er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Abaré – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Abaíra

Abaíra er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Abaíra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Acajutiba

Acajutiba er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Acajutiba – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Adustina

Adustina er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Adustina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Aiquara

Aiquara er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Aiquara – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Alagoinhas

Alagoinhas er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Alagoinhas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Alcobaça (Bahia)

Alcobaça er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.


== Galleri ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Alcobaça, Bahia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Almadina

Almadina er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Almadina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Amargosa

Amargosa er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.


== Referanser ==
Amélia Rodrigues

Amélia Rodrigues er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Amélia Rodrigues (Bahia) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
América Dourada

América Dourada er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) América Dourada – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anagé

Anagé er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Anagé – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Andaraí

Andaraí er en kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Andaraí – kategori av bilder, video eller lyd på Commons