jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
BAFTA

British Academy of Film and Television Arts (BAFTA) er en britisk organisasjon som holder årlige prisutdelinger innen områdene film, TV, barnefilm og -TV og interaktive medier.
BAFTA ble dannet i 1947 som British Film Academy. I 1958 slo organisasjonen seg sammen med Guild of Television Producers and Directors og ble omdøpt til Society of Film and Television. I 1976 byttet de til det nåværende navnet. Organisasjonen har hovedkontor på Piccadilly i London, men har også avdelinger i Nord-England, Skottland, New York og Los Angeles.
Statuetten man får når man vinner en BAFTA-pris er formet som en teatermaske.


== Prisutdelinger ==


=== Film ===

BAFTAs hovedprisutdeling, kjent som British Academy Film Awards, fant fra 2017 sted i Royal Albert Hall i London. På grunn av koronaviruspandemien som brøt ut i Europa våren 2020 ble utdelingene i 2020 og 2021.
I 2016 fant utdelingen for tiende gang sted i Royal Opera House. Fra 2000 hadde utdelingene i noen år funnet sted i kinoen Odeon på Leicester Square i London. Utdelingen ble holdt i april, frem til 2002 da den ble flyttet til februar for å være før Oscar-utdelingen. Utdelingen er åpen for alle nasjonaliteter, bortsett fra kategorien beste britiske film.


=== Fjernsyn ===
British Academy Television Awards blir avholdt i mars, med en egen utdeling for de tekniske prisene i mai.


=== Barn ===
British Academy Children's Film and Television Awards ble opprettet i 1995 for å fokusere på barn.


=== Interaktive medier ===
I 1998 ble The BAFTA Interactive Entertainment Awards delt ut for første gang. Prisen skulle dekke nettsider, spill og andre multimedier. I 2003 ble prisen delt opp i to, BAFTA Interactive Awards og BAFTA Games Awards.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) BAFTA Awards – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pernille Rosenkrantz-Theil

Pernille Rosenkrantz-Theil (født 17. januar 1977 i Skælskør) er en dansk politiker. Hun representerte tidligere Enhedslisten, men har senere gått over til Socialdemokratiet. Fra juni 2019 er hun barne- og undervisningsminister i Regjeringen Mette Frederiksen.Hun var medlem av Enhedslistens hovedstyre og arbeidsutvalg fra 1996, og møtte som vararepresentant i Folketinget for EL i 1999. Fra 2001 til 2007 var hun fast representant. I 2011 ble hun valgt inn for Socialdemokratiet.
Rosenkrantz-Theil har studert statsvitenskap ved Københavns Universitet.
Opphold på SOAS under University of London 1999. 
Har skrevet artikler i boken En Dollar om Dagen, 2001.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Pernille Rosenkrantz-Theil hos Folketinget 
(en) Pernille Rosenkrantz-Theil på Internet Movie Database 
Pernille Rosenkrantz-Theil på Twitter
Venstresocialisterne

Venstresocialisterne (VS) var et dansk politisk parti som ble dannet i 1967. Det ble dannet av en rekke medlemmer av SF, bl.a. noen folketingsmedlemmer, som var utilfredse med SF's politikk under det såkalte 'Røde Kabinet' fra 1966 til 1967. Da hadde SF og Socialdemokratiet flertall i Folketinget, og VS mente at Socialistisk Folkeparti på denne tiden dreiet for langt mot "høyre" politisk.
En markant politiker den gang var Preben Wilhjelm, som måtte gå av etter 8 år i Folketinget. VS hadde en ide om at en politiker ikke skulle sitte for lenge fordi da frøs hun/han fast. Hanne Reintoft var en annen markant VS'er fra den gang, som ikke aksepterte Per Hækkerups "stokkemetode".
I 1989 dannet VS sammen med Danmarks Kommunistiske Parti og Socialistisk Arbejderparti partiet Enhedslisten, som i 1994 kom inn i Folketinget


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Enhedslistens hjemmeside
Danmarks Kommunistiske Parti

Danmarks Kommunistiske Parti (DKP) er et dansk politisk parti som ble stiftet 9. november 1919 som Danmarks Venstresocialistiske Parti. Partiet skiftet navn i 1920. Stiftelsen av partiet hadde utspring i den radikalisering av venstresiden i dansk politikk, som fant sted under og etter første verdenskrig og som tok inspirasjon av den russiske revolusjon i 1917.


== Historie ==
I august 1941 vedtok det danske Folketinget kommunistloven som innebar at DKP ble forbudt. I årene 1945 til 1990 utga kommunistene en dagsavis, Land og Folk. 
I 1989 dannet kommunistene sammen med Venstresocialisterne og Socialistisk Arbejderparti partiet Enhedslisten, som i 1994 kom inn på Folketinget.
Partiformenn:

Aksel Larsen (1932–58)
Knud Jespersen (1958–77)
Jørgen Jensen (1977–87)
Ole Sohn (1987–91).Etter 1991 har partiet hatt en kollektiv ledelse fram til 2003 da Henrik Stamer Hedin (2003 – ) ble formann.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ib Nørlund: Det knager i samfundets fuger og bånd, Rids af dansk arbejderbevægelses udvikling, 1959, 3. udg. 1972


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Danmarks Kommunistiske Parti – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Socialistisk Arbejderparti

Socialistisk Arbejderparti (SAP) er den danske avdelinga av den fjerde internasjonale.
SAP ble stiftet i 1980 som videreføring av Revolutionære Socialisters Forbund (RSF).
SAP var i 1989 med på å danne Enhedslisten.
SAP utgir månedsmagasinet Socialistisk Information (SI).


== Eksterne lenker ==
SAP's hjemmeside
Artikel om SAP på leksikon.org
Offisielt nettsted
Socialistisk UngdomsFront

Socialistisk UngdomsFront, SUF, er en dansk politisk ungdomsorganisasjon. SUF  samarbeider med Enhedslisten.
SUF anser seg for å være revolusjonære sosialister, og organisasjonen ønsker et oppgjør med det eksisterende kapitalistiske samfunnssystemet. Målet er et demokratisk samfunn, hvor makten er hos folket og ikke hos eierne av produksjonsmidlene.
SUF har vel 1 500 medlemmer og 30 lokalgrupper, ifølge organisasjonens hjemmeside (se lenke under). SUFs søsterorganisasjon i Norge er Rød Ungdom.


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted
Moshe Sharett

Moshe Sharett (hebraisk: משה שרת, født Moshe Shertok, hebraisk משה שרתוק, født 15. oktober 1894 i Kherson i Russland, død 7. juli 1965 i Jerusalem) var Israels andre statsminister i knappe to år (1953–1955) mellom David Ben-Gurions to regjeringsperioder.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Moshe Shartok (Sharett) ble født i svartehavsbyen Kherson i den ukrainske del av det russiske imperiet. Familien hans emigrerte til Palestina i Det osmanske rike i 1908, bodde først i Ein Sinya nær Ramallah et par år og senere i Jaffa. Familien var senere med å grunnlegge Tel Aviv. Han gikk i den første avgangsklassen ved Herzliya Hebrew High School. Senere studerte han i det osmanske Istanbul og ved London School of Economics. Under første verdenskrig tjenestegjorde Sharett i den osmanske armeen som junioroffiser.
Sharrets søster Rivka, Dov Hoz’ kone, døde i en bilulykke i desember 1940 på vei til et styremøte i Aviron. I denne ulykken ble også Sharrets andre søster, Tzvia Sharett, datter Tirza Hoz og Hoz’ forretningspartner Yitzhak Ben Yaacov, drept.


=== Politisk karriere ===
På grunn av sin erfaring ble Sharett utpekt til å bli Israels første utenriksminister. Hans største bedrift var våpenhvileavtalen i 1949, som førte til avslutningen av krigshandlingene mellom Israel og de arabiske landene i 1948. 
Sharett ble innsatt som statsminister etter at Ben-Gurion hadde avgått.  Sharett undertegnet Luxembourgavtalen sammen med den vesttyske forbundskansler Kurt Adenauer i september 1952; den var det første skritt på den vesttyske «Wiedergutmachungspolitik», med statlige tiltak for å få materiell erstatning til de forfulgte under Det tredje rike. Under hans statsminister­periode utspilte Lavonaffæren seg (1954).Sharett ble atter utenriksminister i 1956. Da var Ben-Gurion atter blitt statsminister. Forholdet til Egypt ble stadig dårligere, noe Ben Gurion beklaget. Det endte med at Sharett ble løst fra unenriksministerposten.Senere ble han leder for Jewish Agency frem til 1960.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(engelsk) Profil ved Israels utenriksdepartements hjemmeside
Esras bok

Esras bok (hebraisk og arameisk: עֶזְרָא – ʿÆzrâ) er en av bøkene i den hebraiske Bibelen og Det gamle testamentet, og del av Det kronistiske historieverket. De første seks kapitler omhandler israelittenes tilbakevending fra det babylonske fangenskap til Jerusalem, og det er delt i to deler: Den første forteller om til landflyktiges hjemkomst i det første året til Kyros den store (538 f.Kr.) og fullførelsen og dedikasjonen av det nye tempelet i Jerusalem i det sjette året til Dareios I av Persia (515 f.Kr.). Blant annet kommer boken med en opplisting av familiene som vendte tilbake. Det ble bygget et alter slik at gudsdyrkelsen kunne komme tilbake til sine rette former. Den andre fortellingen, som utgjør de siste fire kapitlene, omtaler Esras reformvirksomhet i gjenreisningen. Ettersom det var særlig viktig for Esra å kjempe mot fremmed innflytelse, spiller forbudet mot ikke-jødiske hustruer en fremtredende rolle. Sammen med Nehemjas bok utgjør Esras bok det siste kapittelet i den historiske fortellingen i den hebraiske Bibelen. Opprinnelig var Esras bok kombinert med Nehemjas bok til en enkelt bok, og de to ble først adskilte i de første århundrene i kristen tid. Boken er skrevet både på hebraisk og arameisk.
Esras bok er skrevet for å passe i et skjematisk mønster, hvor Israels Gud inspirerer en konge av Persia til å gi oppdrag til en leder fra det jødiske samfunn til å utføre en misjon; tre påfølgende ledere utførte tre slike misjoner, det første var gjenreisningen av tempelet, det andre var renselsen av det jødiske samfunnet, og det tredje var å forsegle den hellige byen i seg selv bak en mur. Den siste misjonen, den til Nehemja, er ikke en del av Esras bok. Det teologiske programmet i boken forklarer de mange problemer som dens kronologiske struktur presenterer. Boken kom antagelig i sin tidligste versjon en gang rundt 400 f.Kr., og den fortsatte å bli revidert og redigert i flere århundrer etter før den ble akseptert som bibelsk en gang på Kristi tid.


== Referanser ==
Odd Børre Sørensen

Odd Børre Sørensen (født 9. august 1939 i Harstad, død 28. januar 2023) var en norsk  popsanger. Han er best kjent som Odd Børre, spesielt for sin deltakelse i Eurovision Song Contest i 1968 med sangen «Stress», skrevet av Tor Hultin og Ola B. Johannessen. Han var sanger i Kjell Karlsens orkester (1962–70) og ga ut singelplater som «Hvorfor skal man elske den man kanskje aldri får» (1965) og «Min lille lapplandsflicka» (1968). Langspillplaten Om du visste (1968) samlet disse og var produsert av Arne Bendiksen. Karrieren endte i 1970, da Sørensen ble agent i forsikringsselskapet Vesta.


== Melodi Grand Prix ==
Kolonnen MGP viser plassering i Melodi Grand Prix, mens ESC viser eventuell plassering i Eurovision Song Contest.

* som Odd Børre og The Cannons
** Vinnersangen, skrevet av Kari Neegaard, ble beskyldt for å være lik Cliff Richards hit «Summer Holiday», og hun trakk den tilbake før NRK fikk sjekket opp beskyldningene. I stedet fikk andreplassen «Stress» representere Norge i Eurovision Song Contest.
*** Sammen med Jan Erik Berntsen


== Les også ==
• «Stress» – Norges bidrag til Eurovision Song Contest 1968


== Diskografi ==
Om du visste (1968)


== Eksterne lenker ==
(en) Odd Børre på Apple Music 
(en) Odd Børre på Discogs 
(en) Odd Børre på MusicBrainz 
(en) Odd Børre på SoundCloud 
(en) Odd Børre på Spotify 
(en) Odd Børre på Last.fm 
(no) Odd Børre på Rockipedia 
(en) Odd Børre på Genius — sangtekster 
(en) Odd Børre på AllMusic 
Biografi og bilder fra Norsk Musikkinformasjon
Diskografi
Assur (gud)

Assur (også gjengitt som Ashur, Aššur; skrevet som A-šur og Aš-šùr) er den fremste guden i den assyriske gudeverden.
Assur var gud for byen som bar hans navn, Assur, som er datert fra 2000-tallet f.Kr. og var også hovedstaden i det gammelassyriske kongedømmet. Som bygud hadde Assur opprinnelig ingen familie, men etter hvert som hans kult kom inn under sørlig mesopotamisk innflytelse, ble han sett på som den assyriske tilsvarigheten til Enlil, den fremste guddommen for Nippur og en av de viktigste gudene i den sørlige gudeverden, og med tiden kom Assur til absorbere Enlils hustru Ninlil (som den assyriske gudinnen Mullissu) og hans sønner Ninurta og Zababa. Denne prosessen begynte en gang på 1200-tallet f.Kr. og fortsatte fram til 700- og 600-tallet f.Kr.Assyrerne krevde ikke at de folk som de erobret måtte dyrke Assur. Isteden erklærte den assyriske propagandaen at de erobrete folkene var blitt forlatt av deres egne guder. Da Assyria erobret Babylon i perioden rundt 700- og 600-tallet f.Kr. begynte de assyriske skriverne å skrive navnet til Assur med kileskrifttegnene AN.SHAR, som bokstavelig betyr «hele himmelen» på akkadisk, språket til Assyria og Babylonia. Hensikten synes å være å plassere Assur som overhode av den babylonske gudeverden hvor Anshar og hans motpart Kishar («hele jorden») hadde forrang for selv Enlil og Ninlil. Således i versjonen fra denne tiden av Enuma Elish, den nasjonale babylonske skapelsesmyten, opptrer ikke Marduk, Babylons fremste gud, og isteden er det Assur (som Anshar) som dreper Tiamat, kaosmonsteret og skaper verden med menneskene.En del forskere har hevdet at Assur var representert som soldisken som opptrer hyppig i assyrisk ikonografi, men det er bevis som indikerer at dette faktisk var solguden Shamash. Mange assyriske konger hadde navn som inkluderte navnet Assur, blant andre Asurnasirpal I, Asarhaddon, og Asurbanipal. Hans tilnavn var blant andre bêlu rabû «store herre», ab ilâni «gudenes far»,  šadû rabû «store fjell», og il aššurî «Ashurs gud». Symbolene til Assur omfattet:

Den bevingende sol med horn, innkapslet fire sirkler som dreide seg rundt en sirkel i midten; bølgende stråler faller ned fra begge sider av disken.
En sirkel eller et hjul, avbrutt fra vingene, og innkapsler en kriger som trekker sin bue for å avfyre en pil.
Den samme sirkelen; krigerens bue, men imidlertid holdt i hans venstre hånd mens den høyre er løftet som for å velsigne sine tilhengere (se bilde).En assyrisk mål, som antagelig representerte «verdenssøylen», har disken festet på et oksehode med horn. Den øvre delen av disken er okkupert av en kriger, hvis hode, deler av hans bue, og spissen på hans pil, stikker ut fra sirkelen. De bølgende vannstrålende er V-formet, og to okser, skritter i elvelignende stråler, okkuperer den delingen som således formes. Det er også to hoder, en løve og en mann, med gapende munner, som kanskje kan symbolisere stormen, den ødeleggende makten til solen, eller kildene til Tigris og Eufrat. Den bevingende disken kan bli sett på som «renere og et mer ekte symbol for Assur som en solguddom».


== Referanser ==
Rut Tellefsen

Rut Tellefsen (født Rut Fredriksen 23. august 1930 i Malvik) er en norsk skuespiller.
Rut Tellefsen debuterte på Det norske teatret som Kristin i dramatiseringen av Sigrid Undsets romanverk Kristin Lavransdatter i 1956, og har siden vært en bærende kraft innen norsk teater. Tellefsen har blant annet spilt Dronning Elisabeth i Maria Stuart, tittelrollen i Sarah Bernardt og Moren i Bobby Fischer bor i Pasadena. Hun har også framstilt Johanne Luise Heiberg i Enquists drama Från regnormarnas liv. Hun har tallrike Ibsenroller bak seg, som Rita Allmers i Lille Eyolf, tittelrollen i Hedda Gabler, Mor Aase i Peer Gynt, Aline i Bygmester Solness og Brands mor i Brand. Hun var med i episodene «I vranglås» og «Den store eldretreffen» i den norske komedieserien Mot i brøstet som ble skrevet av Tore Ryen og  gikk på TV2 fra 1993 til 1997. Hun har også hatt større oppgaver på film og i TV. 
Hun har, sammen med datteren Pia Tellefsen vært en drivkraft for å få opp Henrik Wergelands skuespill De sidste Kloge som turneforestilling i Wergelandåret 2008. Premieren fant sted på Akershus festning 28. juni 2008.


== Teaterroller (utvalg) ==


== Æresbevisninger ==
Tellefsen ble i år 2000 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden og har mottatt Teaterkritikerprisen, Per Aabels ærespris, Amandaprisen og Aase Byes legat.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rut Tellefsen på Internet Movie Database 
(no) Rut Tellefsen hos Nationaltheatret 
(no) Rut Tellefsen hos Sceneweb 
(sv) Rut Tellefsen i Svensk Filmdatabas 
(da) Rut Tellefsen på Filmdatabasen 
(en) Rut Tellefsen hos The Movie Database
Dommernes bok

Dommerne (hebraisk: שופטים, «Dommere») er den syvende bok i Den hebraiske Bibelen (jødedommens Tanakh) og det kristne Det gamle testamentet. Bokens tittel peker på dens innhold om de historiske og til dels legendariske dommerne til israelittene. «Dommer» innebar ikke bare å være lovgiver, men også være midlertidig høvding og krigsherre i vanskelige tider. Boken beskriver tiden mellom Josva og Samuel. Den beskriver hendelser i dommertiden og omtaler de fleste av dommerne. Fortellingene følger et konsekvent mønster: folket er utro mot jødenes gud Jahve og han overlater dem derfor i hendene til deres fiender; folket angrer seg og ber Jahve om nåde, hvor han da sender i form av en leder eller kriger, det vil si en «dommer»; dommeren befrier israelittene fra undertrykkelse og de blomstrer, mens snart blir de igjen utro og syklusen gjentar seg.
 Forskerne betrakter mange av historiene i Dommernes bok som de eldste i deuteronomistiske historie med deres hovedredaksjon er datert til 700-tallet f.Kr. og med materiale som Debora-kvadet som er datert langt eldre.


== Dommerne ==
Det var 13 bibelske dommere. Den siste dommeren som nevnes er Samson, og selv om det er ytterligere to fortellinger, er det tradisjonelle synet at Samsons bedrifter antagelig faller sammen i tid med perioden umiddelbart før Eli, som både var yppersteprest og dommer. Både akademisk syn og tradisjonell oppfatning oppfatter handlingen slik hen at den slutter med Samson, og begynner på igjen med Første Samuelsbok 1:1 for å ta hensyn til Eli, og fortsetter videre til Første Samuelsbok 7:2. For fortellingene i slutten av denne boken, som er plassert i samme tidsepoke som Dommernes bok, men omhandler andre personer enn de i Dommernes bok. Det er stor slektskap mellom disse og Ruts bok, og det har også vært spekulert på om Ruts bok opprinnelige tilhørte blant dem.


== Innholdet ==
Dommernes bok kan bli delt inn i tre hovedseksjoner:
1-3:11: Introduksjon, om erobringen av landet Kanaan
3:11-16:31: Hoveddelen, en semihistorisk beretning
17-21: En fortelling om bestemte hendelser som fant sted i dommertiden


== Referanser ==
Esekiels bok

Esekiel (hebraisk: יְחֶזְקֵאל – Yĕḥæzqêl) er den tredje av de senere profetene i den hebraiske Bibelen og Det gamle testamentet. Den følger Jesajaboken og Jeremias bok og kommer selv etter Tolvprofetboken. Rekkefølgen er annerledes i den kristne utgaven hvor Klagesangene kommer før Esekiels bok og følges av Daniels bok. Boken har sitt navn etter profeten og presten Esekiel fra 500-tallet f.Kr. og den nedtegner hans visjoner. Den inneholder taler, dels i bilder, om Israels troløshet og dårlige handlemåte, men også trøst til de bortførte israelittene.
I henhold til teksten i boken opplevde profeten, landsforvist i Babylon, en serie av syv visjoner i løpet av sine 22 år der, fra 593 til 571 f.Kr., en periode som strekker seg fra den endelige ødeleggelsen av Jerusalem i 586 f.Kr. Visjonene, og boken, er strukturert rundt tre temaer: 1 - Israels dom på grunn av landets avgudsdyrkelse og falske profeter (kapitlene 1-24); 2 - nasjonenes dom (kapitlene 25-32); og den framtidige velsignelsen av Israel i form av eskatologiske eller fremtidige profetier og en detaljert beskrivelse av en tempelhelligdom (kapitlene 33-48).I nyere tid er en del av Esekiels bok blitt kjent på nytt gjennom den amerikanske filmen Pulp Fiction hvor figuren Jules Winfield, som spilles av skuespilleren Samuel L. Jackson, siterer 25:17 i Esekiels bok hver gang han dreper noen:
Jeg tar en hard hevn over dem
med flammende straff.
De skal kjenne at jeg er Herren
når jeg hevner meg på dem.


== Referanser ==
Siraks bok

Siraks bok eller Jesu Siraks sønns visdom er en av de deuterokanoniske bøker i Det gamle testamente. Teksten er i sjangeren visdomslitteratur – på samme måte som Salomos ordspråk. Boken er også kjent under sitt latinske navn Ecclesiasticus. Dette navnet kommer av at den i oldkirken ble kalt liber ecclesiasticus («menighetsbok») fordi den ble lest under gudstjenesten.


== Teksthistorie ==
Bokens forfatter navngis i kapittel 50; vers 27: Jesus, sønn av Sirak (Josva ben Sira`). Ut fra teksten (bl.a. 51;23 «Kom til meg, dere som er ulærte, slå dere til i min skole») må han ha vært en skriftlærd fra Jerusalem, som drev en skole hvor han underviste unge menn i etikk og religion.Siraks bok er den lengste (51 kapitler) og eldste av de deuterokanoniske bøkene.Den er skrevet på hebraisk omkring 180 f.Kr., og ble oversatt til gresk i Egypt av forfatterens sønnesønn, ca. 132 f.Kr.. Boken er også oversatt til latin og syrisk. En komplett tekst er bare bevart på gresk. Nyere funn av tekstfragmenter på hebraisk utgjør om lag 2/3 av teksten. Slike funn ble først gjort i Ben Esra-synagogen i Kairo i 1896 og i dødehavsrullene i 1950-årene. Det er en del uoverensstemmelser mellom de ulike manuskriptene, også mellom greske manuskript.


== Innhold ==
Skriftet kan virke løst redigert, og inneholder flere ulike tekstsjangre: bønner, ordspråk, leveregler, formaninger og dikt. Hovedinntrykket av innholdet er «kortere eller lengre sammenstillinger av ordspråklignende utsagn om en rekke forskjellige temaer, som gudsfrykt, selskapsliv, ekteskap, oppdragelse og mye mer».
Skriften inneholder en lang rekke sitater fra, og parafraser over, tekstlinjer fra andre skrifter i Det gamle testamente.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ecclesiasticus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
fulltekst hos Bibel.no
Talmud

Talmud (hebraisk תַּלְמוּד) er den store samlingen av sitater og uttalelser av jødiske rabbinere, som i tillegg til Tanákh har betydning for jødedommen i dag. Talmud ble skrevet ferdig på 500-tallet i Israel.
Talmud er et omfattende litterært verk som består av en rekke skriftlige samlinger av jødenes gamle muntlige læretradisjoner. Det hebraiske ordet talmud betyr «studium»/lære, og Talmuds formål er studiet av Toraen (både den muntlige og den skriftlige).


== Innhold og versjoner ==


=== Talmuds to deler ===

Talmud består av to deler: Misjná og Gemara. 


==== Misjná ====
Misjna  er en systematisering av muntlig Tora (lov). Lovstoffet som ble samlet i Misjna, omkring 150 e.Kr., utgjør den normative del av den muntlige læren.


==== Gemara ====
I århundrene etter samlingen av Misjna utarbeidet jødiske skriftlærde supplerende tekster der de diskuterte ulike tolkninger av Misjna. En god del av dette materialet utgjør Gemara, som er en kommentar til og en analyse og komplettering av Misjna. Gemara ble med tiden slått sammen med Mishna til tradisjonssamlingen Talmud.


=== To ulike versjoner ===
Det finnes to Talmuder. Det oppstod en Talmud-samling i Israel omkring år 400 e.Kr., ofte kalt Jerusalem Talmud (Talmud Yerushalmi). Den andre ble samlet i Babylonia vel hundre år senere og kalles Babylonia Talmud (Talmud Bavli). Babylonia Talmud tar for seg færre traktater enn Jerusalem Talmud, men den er likevel nesten fire ganger så lang. Når en snakker om Talmud, er det som regel den babylonske som menes.


=== Status ===
På 700-tallet ble Talmud anerkjent som bindende norm for hele verdens jødedom, og fikk stor betydning for jødenes eksistens og religiøse liv. Nest etter Tanákh er Babylonia Talmud jødenes viktigste hellige tekst. Tanakh omfatter de tre hoveddelene av den jødiske bibelen: Tora (loven, mosebøkene), Nebiím (profetene) og Ketubím (skriftene). Sett fra et historisk perspektiv kan man si at Talmud har vært den jødiske kulturens fundament, med avgjørende betydning for jødisk liv og tenkning.
Innholdet i Talmud er omfattende og mangfoldig. Det tas opp emner som religion, teologi, etikk, moral, lover, ritualer, bibelfortelling, preken, legender, anekdoter om rabbiene, historie, geografi, naturvitenskap, astronomi, astrologi, medisin, magi, handel, håndverk, politiske og sosiale problemer, alvor og humor.


== Eksterne lenker ==
Talmud Yerushalmi (hebraisk)
Talmud Bavli (hebraisk)
Talmud Bavli (Soncino-oversetting) – oversettelse av Talmud Bavli til engelsk (PDF-format)
Mishnah (hebraisk)
Tosefta (hebraisk)