jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Landskapsarkitektur

Landskapsarkitektur er utendørs planlegging og formgivning.
Landskapsarkitekter prosjekterer blant annet byrom, boligområder, veianlegg, kraftanlegg, parker, skoleanlegg, idrettsanlegg og friluftsområder, kirkegårder og hager. Faget bygger på tradisjonen innen hagekunst som er mange tusen år gammel. Kompetansen  er sammensatt av formkunnskap og estetikk, plantekunnskap, material- og konstruksjonskunnskap,  økologi og kunnskaper om samfunnet. Landskapsarkitekter som arbeider med prosjektering gjør det ofte i private kontorer og tegner for hånd eller med dataprogrammer. Arbeidet settes som regel ut på anbud for utførelse av entreprenør eller anleggsgartner. Mange landskapsarkitekter arbeider også i offentlige etater med for eksempel byggesaker og parkforvaltning eller på et mer overordnet nivå med kulturlandskap og kulturminner, tettstedsutvikling og skjøtsel av friområder og bynære naturområder.


== Landskapsarkitektur i Norge ==
Landskapsarkitektur i Norge ble etablert i 1919 på Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (NMBU) på Ås. Institutt for landskapsarkitektur ved Fakultet for landskap og samfunn har ansvaret for Europas eldste landskapsarkitektutdanning. Instituttets fagområder omfatter design og utforming av byer og steder, hagekunsthistorie, landkapsingeniør, grøntanlegg, landkapsplanlegging og stedsutvikling. 
Senere er det etablert nye landskapsarkitekturmiljøer. I 2006 ble de første landskapsarkitektene ferdig fra Bergen Arkitektskole som gir en spesialisering under arkitektstudiet og i 2005 opprettet Arkitekthøgskolen i Oslo et mastergradsstudium i landskapsarkitektur. Fra 2018 samarbeider skolen med Universitetet i Tromsø om en femårig utdannelse i landskapsarkitektur.


== Se også ==
Norske landskapsarkitekters forening
Knut Olai Thornæs

Knut Olai Thornæs (født 30. mai 1874 i Kristiansund, død 3. januar 1945) var en norsk pressemann, dikter og politiker.
Thornæs jobbet som fiskeriarbeider, som murer og fra 1893 som typograf. Han utga avholdsbladet Reform i 1901 og jobbet en kort tid som journalist i Folketidende (V). I 1900 kom han til Trondheim, der han først jobbet som journalist i arbeideravisen Ny Tid. I perioden 1906–08 var han redaktør i Smaalenenes Social-Demokrat i Østfold. I 1920 var han tilbake i Ny Tid, nå som redaktør. Han satt i redaktørstolen helt til 1934.
Ved den politiske splittelsen i Arbeiderpartiet i 1923 fulgte både han og avisen Norges Kommunistiske Parti. Thornæs var stortingskandidat for partiet både i 1930 og i 1933.Han var også dikter og skrev blant annet teksten til sangen «Frem kamerater», som ble trykt i Ny Tid 23. desember 1911, og senere tonesatt av Victor Ronander. Thornæs utga diktsamlingen Trompetskrald i 1913. 
I siste halvdel av 1930-tallet satt han i styret for Trondheim folkebibliotek. Det ble satt opp en granittstatue av Thornæs i 1949. I 1955 ble en skulptur reist til ære for ham, - i Thornæsparken på Møllenberg i Trondheim.


== Referanser ==
Periodesystemet i stor utgave

Periodesystemet, som også kalles det periodiske systemet eller periodetabellen, er en tabell over de 118 første kjemiske grunnstoffene. I dette systemet organiserer man grunnstoffene etter atomnummer (antall protoner) slik at hydrogen, som har nummer 1, kommer først. Deretter blir grunnstoffene delt inn i perioder etter hvilke elektronskall de har og i grupper etter hvor mange frie elektroner de har. Grunnstoff med like mange frie elektroner har ofte svært like kjemiske egenskaper.

 † Gjennomsnitt av atommassene til grunnstoffets isotoper i naturlig materiale på jorda, ifølge kilde 1. Tall i (parentes) er usikkerheten i sifferet foran, f.eks. 78,96(3) betyr at den gjennomsnittlige atommassen er 78,96 u med standardavvik 0,03. Tall i [klammer] er massetallet (antall kjernepartikler) for lengstlevende isotoper av grunnstoff som ikke har stabile isotoper. NB! Thorium, uran og protactinium har ingen stabile isotoper, men de har karakteristiske isotopsammensetninger med målbare atommasser. 
 Kilder: 1. Atomic Weights of the Elements 2001, Pure Appl Chem 75(8), 1107-1122, 2003 (tall for grunnstoff 1-109). 2. WebElements per 30. juni 2005 (tall for grunnstoff 110-118). 
 †† Halogener og edelgasser er også ikke-metaller. Lantanoider og actinoider kalles for sjeldne jordmetaller. Alkalimetaller, jordalkalimetaller, transisjonsmetaller og sjeldne jordmetaller, sammen med metallene i gruppe 13-16, kalles alle for metaller. 


== Se også ==
Grunnstoffliste
Isotoptabell
Periodesystemet i liten utgave


== På verdensveven ==
WebElements – periodesystem m.m. (engelsk)
INSEAD

INSEAD (opprinnelig Institut européen d'administration des affaires) er en fransk handelshøyskole. Institusjonen ble grunnlagt i 1957 som en privat stiftelse i Fontainebleau utenfor Paris. INSEAD har tre skolesteder; ett i Fontainebleau, ett i Singapore og ett i Abu Dhabi. I tillegg til Master of Business Administration (MBA fulltid) og Global Executive Master of Business Administration (MBA deltid), tilbyr INSEAD lederutviklingsprogrammer, doktorgradsstudier, Master in Finance, samt Executive Master in Consulting and Coaching for Change. INSEADs MBA-program ble bygd opp som et 10-måneders studium etter modell fra case-undervisningen på Harvard Business School, og det første MBA-kullet ble uteksaminert i 1960. INSEAD ledes av dekan Ilian Mihov. Styreleder er Andreas Jacobs.Stiftelsen uteksaminerer årlig over 1 300 MBA-kandidater fra mer enn 80 land. Lederutviklingsprogrammene til INSEAD har mer enn 12 000 deltakere årlig. Skolen har 146 fakultetsansatte fra 34 land og 86 doktorgradsstudenter fra 30 land. INSEAD tilbyr sine doktorgradsstudenter åtte ulike spesialiseringsområder; Strategy, Finance, Organisational Behaviour, Technology and Operations Management, Marketing, Decision Sciences, Entrepreneurship og Accounting. I det akademiske året 2014-2015 var 41% av doktorgradsstudentene kvinner og 59% menn.Kandidatene studerer ved campusene i Frankrike, Singapore og Abu Dhabi. De har videre tilgang til utvekslingsprogrammer i San Francisco og Philadelphia via Wharton School of the University of Pennsylvania, utveksling til Northwestern University, Kellogg School of Management ved Chicago, utveksling til Johns Hopkins School of Advanced International Studies i Washington, D.C., utveksling til China Europe International Business School i Shanghai, samt utveksling til Tsinghuauniversitetet i Beijing. INSEAD har samarbeidsavtale med forsknings- og utdanningsinstitusjonen Fundação Dom Cabral i Brasil. INSEAD ble i 2012 en integrert del av den multidisiplinære universitetsalliansen Sorbonne Universités i Paris.


== Alumni ==
INSEAD har 46 000 alumni fra 171 stater samt 46 aktive nasjonale alumniforeninger. Helge Lund, administrerende direktør i BG Group; Kristin Skogen Lund, president i Næringslivets Hovedorganisasjon; Birger Magnus, styreleder i NRK, Storebrand og Hafslund ASA; Egil Hogna, konsernsjef i Sapa Group; Siri Hatlen, styreleder i Entra ASA og Sevan Marine; og Rolv Erik Ryssdal, administrerende direktør i Schibsted, er Master of Business Administration (MBA) fra INSEAD. Den norske alumniforeningen har i overkant av 200 medlemmer og ledes av Marius Olsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) INSEAD – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
INSEAD Alumni Association
INSEAD Alumni Association Norway
Harvard University

Harvard University, egentlig President and Fellows of Harvard College, er et privat universitet i Cambridge i Massachusetts. Det er medlem av sammenslutningen Ivy League. Universitetet ble grunnlagt 8. september 1636 og er den eldste institusjonen for høyere utdannelse i USA. Harvard anser Yale University som sin rival og universitetene konkurrerer i sport og om de beste studentene og akademikerne. Sammen med Yale og Princeton er Harvard en del av «The Big Three», et navn for de tre mest prestisjetunge skolene i USA.
I flere internasjonale kåringer er det havnet svært høyt, og har dermed blitt ansett som et av verdens ledende universiteter. Harvard inntar delt annenplass med Universitetet i Oxford på Times' liste over verdens beste universiteter. Det tildeles alle gradsnivåer opp til doktorgrad (Ph.D).
Det er oppkalt etter presten John Harvard, som testamenterte noen hundre bøker til å etablere skolens bibliotek, i tillegg til flere hundre pund.
Universitetet har det største pengefondet av alle verdens utdanningsinstitusjoner, per 2019 verdt 40,9 milliarder dollar. Justert for størrelsen på universitetet er skolen den tredje rikeste i USA, etter Princeton og Yale. Skolen bruker i 2019 $50 800 per student, sammenlignet med $122 000 ved Yale og $62 600 ved Princeton.


== Fakulteter ==
Harvard har følgende skoler:

Harvard College
Harvard School of Engineering and Applied Sciences
Harvard Division of Continuing Education
Harvard Graduate School of Arts and Sciences
Harvard Divinity School
Harvard Graduate School of Education
Harvard Kennedy School of Government
Harvard Law School
Harvard Business School
Harvard School of Public Health
Harvard Medical School
Harvard School of Dental Medicine


== Forskningssentre (utvalg) ==
Shorenstein Center on Media, Politics and Public Policy


== Biblioteker ==
Bibliotekene ved Harvard University har mer enn 16 millioner titler, som gjør det til USAs nest største bibliotek (2006).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Harvard University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Harvard University – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Harvard universitetspoliti
Master of business administration

Master of business administration (MBA) er en akademisk grad innen økonomi og ledelse, gjerne som påbygging til ikke-økonomiske grunnutdannelser. Norges største MBA-studium i antall studenter, er ved Handelshøgskolen ved Nord universitet. Opptakskravet der er 180 studiepoeng/bachelorgrad og minst 2 års relevant arbeidserfaring. Selve masterstudiet gir 90 studiepoeng over tre år.
Et MBA-studium er bygget rundt en grunnstamme som fokuserer på strategi, ledelse og aktiv utøvelse av ledelse i offentlige og private virksomheter. MBA-studiet er i noen tilfeller spisset inn mot en bestemt bransje, og avsluttes normalt med en selvstendig oppgave. 
Noen norske høyere læresteder som tilbyr MBA er Handelshøgskolen ved Nord universitet , Handelshøyskolen BI, NKS Nettstudier og Norges Handelshøyskole.
Kjente utenlandske læresteder er INSEAD (Frankrike), Harvard Business School (USA), Columbia Business School (USA) og London Business School (Storbritannia).


== Referanser ==
Natural Color System

NCS, Natural Color System – er et internasjonalt fargesystem for å spesifisere, kommunisere og kontrollere farge innenfor arkitektur, design, markedsføring, produksjon, utdannelse og forskning. NCS brukes også som betegnelse for de produkter som illustrerer systemet og er selskapsnavn for de virksomheter som markedsfører disse produkter. 
Kort sagt kan NCS brukes i alle sammenhenger hvor farger skal vurderes hver for seg og i en sammenheng, og hvor valget av farger er viktig. Dette er det internasjonale språket for farge kommunikasjon!

Fargesystemet NCS
Fargesystemet NCS bygger på forskning utført av den tyske fysiologen Ewald Hering. Den første svenske versjonen av fargesystemet ble presentert av fysiker Tryggve Johansson. Dagens versjon er utviklet av de svenske forskerene  Anders Hård, Lars Sivik og Gunnar Tonnquist, som for dette arbeidet har blitt belønnet med den internasjonale fargeorganisasjonen AIC:s Judd award.
NCS er det eneste fargesystemet som beskriver farger nøyaktig slik vi ser dem. Det er lett og logisk å forstå og det er enkelt å bruke. Det finnes uendelig mange farger og alle kan bli identifisert og kodet innenfor NCS-systemet.
NCS Natural Color System er det mest brukte systemet for farge beskrivelse i Europa. Systemet ble første gang Norsk Standard i 1984
NCS går ut fra de 6 elementærfargene: hvit W, svart S, gul Y, rød R, blå B og grønn G. Ingen elementærfarge har visuell likhet med noen annen elementærfarge. Alle andre farger kan beskrives gjennom sine elementærfargeegenskaper, altså sin likhet med opp til 4 elementærfarger. Ingen farge kan ha både grønnhet og rødhet eller både gulhet og blåhet. Hver tenkbare overflatefarge kan beskrives med hjelp av NCS. NCS-koden f.eks. 2335-Y28R har to deler. Først angis nyansen, altså den relative likheten til elementærfargene svar og hvit. Nyansen kan også vises som et punkt i NCS fargetriangel. De to første sifrene (23) angir svartheten og de følgende to (35) angir kulørheten. Ettersom svarthet + hvithet + kulørtone = 100% kan man enkelt se at hvitheten i dette tilfellet er 42.
Kodens andre del angir kulørtone, altså den relative likheten til to av de fire kulørte elementærfargene. Y28R betyr gul med 28% rødhet. Kulørtonen kan vises som et punkt i NCS fargesirkelen.
NCS Atlas og fargeprøver
Som en illustrasjon til NCS-systemet finnes NCS farge atlas. I sin seneste versjon inneholder den 1950 fargeprøver som med visse unntak viser hvert tiende steg i svarthet, hvithet, kulørtone og kulørtoner. Fargeprøvenes koder angir hvilken farge de har under standardiserte belysnings- og betraktnings forhold. Fargeatlaset er standardisert sammen med spesifikasjoner om prøvenes produksjonstoleranse. En S foran fargekoden betyr at det er en standardisert NCS-kode.
Man kan velge mellom et stort antall produkter innen NCS systemet som hjelper deg å spesifisere en farge.


== Eksterne lenker ==
NCS' hjemmeside
Jani Soininen

Jani Markus Soininen (født 12. november 1972 i Jyväskylä) er en finsk tidligere skihopper.


== Karriere ==
Han debuterte i verdenscupen 29. februar 1992 i Lahtis. Etter et par middelmådige sesonger hoppet han seg inn på Finlands A-lag sesongen 1993/94. I OL 1994 på Lillehammer kom han på sjetteplass i normalbakken og femteplass i storbakken.
Året etter var han med på å vinne laghoppingen for Finland i VM 1995 i Thunder Bay, en prestasjon han og det finske laget gjentok to år senere i VM i Trondheim. Den første av totalt fem verdenscupseire kunne han feire 13. januar 1996 i Engelberg.
Karrierens høydepunkt var OL 1998 i Nagano. I normalbakken gikk han helt til topps, og i storbakken tok han sølv, bare slått av japanske Kazuyoshi Funaki.
I VM 2001 i Lahtis var han igjen med på å ta sølv i lagkonkurransen. Etter denne sesongen la han opp som aktiv hopper.


=== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jani Soininen – Olympics.com 
(en) Jani Soininen – Olympic.org 
(en) Jani Soininen – Olympedia 
(en) Jani Soininen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jani Soininen – FIS (skihopping)
Paris Metrolinje 1

Metroen i Paris' linje 1 går mellom La Défense – Grande Arche og Château de Vincennes.
Denne linjen var den første i Paris' metronett, og ble satt i drift i 1900. Dagens lengde er 16,5 km.
Nylig er det innsatt tog uten sjåfør på metrolinje 1


== Historikk ==
19. juli 1900: Åpning av linjestrekningen Porte Maillot-Porte de Vincennes. Ved åpningen var bare 8 av stasjonene i drift, de 10 andre fulgte etter perioden 6. august-1. september samme år. Strekningen følger en øst-vest akse i Paris.
Mars 1934: Forlengelse østover til Château de Vincennes
April 1937: Forlengelse vestover til Pont de Neuilly
April 1992: Forlengelse til La Défense – Grande Arche. Dette området hadde allerede fra 1970-tallet blitt betjent av forstadstoglinjen RER A.
Linjen er besluttet forlenget til Nanterre-Préfecture.


== Materiell ==
I 1990 fikk linjen nye vognsett av typen MP89, og 52 vogner trafikkerer nå strekningen. Disse vognene er ikke oppdelt i kupéer.
Vognsettene på denne linjen er utstyrt med gummihjul, som reduserer støynivået betraktelig, og som bidrar til en myk gange.
Paris Metrolinje 3bis

Metroen i Paris' linje 3bis går mellom Porte des Lilas og Gambetta. Denne linjen er metronettets korteste med sine 1,3 km og 4 stasjoner, og ble tatt i bruk i 1971.


== Historikk ==
I perioden 1968-2. april 1971 ble linje 3 lagt om mot øst fra Gambetta til Gallieni via Porte de Bagnolet. Den gamle traséen fra Gambetta til Porte des Lilas dannet så grunnlaget for den nye linje 3bis.
Denne metrolinjen går meget dypt under bakkenivå. Plattformene på stasjonene Saint-Fargeau og Pelleport er tilgjengelige med heis.


== Materiell ==
Linje 3bis trafikkeres av tre vognsett av typen MF67.


== Eksterne lenker ==
Kart over metroen i Paris
John James Bagshaw

John James Bagshaw (født 25. desember 1885 i Derby, død 25. august 1966 i Nottingham) er en tidligere engelsk landslagsspiller i fotball. Han debuterte på landslaget mot Irland den 25. oktober 1919. Bagshaw spilte 1 kamp for England.
Som amatør spilte han for Graham Street Prims i tillegg til at han spilte noen kamper for stedet der han jobbet, Fletcher´s Athletic. 
Han ble profesjonell fotballspiller i Derby County, oktober 1906 og var i denne klubben fram til 1920. Etter Derby County spilte han for Notts County, Watford, Ilkeston United og Grantham.
Etter at karrieren var slutt jobbet han for Raleigh Industries, men han var også talentspeider for både Derby og Nottingham Forest.


== Karriere som spiller ==


=== Klubblag ===


=== Landslagskarriere for England ===


== Kilder ==
The Who´s Who of Derby County.


== Eksterne lenker ==
(en) John James Bagshaw – national-football-teams.com 
(en) John James Bagshaw – EU-Football.info
Paris Metrolinje 11

Metroen i Paris' linje 11 går mellom Mairie des Lilas og Châtelet, og ble satt i drift i 1935. Lengden er bare 6,3 km, og linjen er således den tredje korteste i Paris.


== Historikk ==
Desember 1922: Bystyret i Paris vedtar å opprette en metrolinje som skal erstatte kabelbanen ved Belleville i nordøst og som skal forbinde dette området med byens sentrum
April 1935: Åpning av traséen Châtelet-Porte des Lilas
Februar 1937: Nordvestlig forlengelse til Mairie des Lilas


== Materiell ==
Vognsettene på denne linjen er utstyrt med gummihjul, som reduserer støynivået betraktelig, og som bidrar til en myk gange.
Linje 11 har fra brukt januar 1999 vognsett av typen MP59, overtatt fra linje 4.
Tidligere ble MP55 benyttet, og denne vogntypen var ikke brukt på andre linjer enn linje 11. I oktober 1957 var linjen den første som tok i bruk MP55-vognene med gummihjul.
Både togsett av type MP59 og MP55 var satt sammen av kun 4 vogner.


== Annet ==
Stasjonen Télégraphe er en av de dypeste i Paris, og ligger 20 meter under bakkenivå. Ironisk nok ligger utgangen av denne stasjonen bare få meter fra det høyeste punktet i byen
Stasjonen Arts et Métiers, tegnet av arkitekten François Schuiten, er dekket i sin helhet av kobberplater for å gi inntrykk av at man er inne i en undervannsbåt


== Eksterne lenker ==
Kart over metroen i Paris
Paris Metrolinje 7bis

Metroen i Paris' linje 7bis går mellom Louis Blanc og Pré Saint-Gervais, og ble tatt i bruk i 1911. Traséen ligger øst i Paris, nesten utelukkende i det 19. arrondissement.
Linjen er den nest korteste i metronettet med sine 3 km. Bare linje 3bis er kortere.


== Historikk ==

Januar 1911: Åpning av strekningen mellom Louis Blanc og Pré Saint-Gervais, som et sidespor fra linje 7
Desember 1967: Strekningen mellom Louis Blanc og Pré Saint-Gervais blir til en selvstendig linje


== Materiell ==
Linje 7bis har brukt vognsett av typen MF88 siden 1994. Imidlertid har det vært mange tekniske problemer på disse nye og eksperimentelle vognene, og det overveies å gå tilbake til den eldre typen MF67 som er rimeligere å holde vedlike.


== Annet ==
Stasjonen Danube blir kun betjent i retning Louis Blanc, og stasjonen Place des Fêtes blir kun betjent i retning Pré Saint-Gervais.
Linjen krysser Pariserkvarteret Buttes-Chaumont der det tidligere var kalkbrudd. Dette gjorde graving av tunneler vanskelig. For å sikre stabiliteten for stasjonen Danube ble det laget mange 30 meter lange pilarer som går ned til grunnfjellet.
Spøkelsesstasjonen Haxo ble bygget på 1920-tallet, men ble aldri tatt i bruk.
Paris Metrolinje 7

Metroen i Paris' linje 7 har endestasjonen La Courneuve – 8. mai 1945. Ved Maison Blanche splittes linjen i to, den ene går til Mairie d'Ivry og den andre til Villejuif – Louis Aragon. Linjen ble tatt i bruk i 1910.
Traséen går hovedsakelig nord-syd, og er på totalt 18,6 km. Denne linjen har 38 stasjoner, det største antall stasjoner på en metrolinje i Paris.


== Historikk ==

1898: Planer ble lagt for en nordøst-forbindelse mellom Place Danube og Palais Royal
Oktober 1910: Åpning av seksjonen mellom Opéra og Porte de la Villette (på tross av de opprinnelige traséplanene)
Januar 1911: Åpning av seksjonen mellom Louis Blanc og Pré Saint-Gervais, i form av et sidespor
Juli 1916: Forlengelse sydover til Palais Royal
April 1926: Forlengelse sydover til Pont Marie
Februar 1930: Forlengelse til Place d'Italie. I ett år bruker linje 10 en trasé tiltenkt linje 7 mellom Place Monge og Place d'Italie inntil tunnelen under Seinen blir fullført
Mars 1930: Forlengelse til Porte de Choisy for linje 10
Juni 1930: Åpning av stasjonen Sully – Morland
April 1931: Linjen krysser Seinen og forlenges sydover til Porte d'Ivry
Mai 1946: Forlengelse sydover til Mairie d'Ivry
Desember 1967: Linje 7bis opprettes ved bruk av traséen Louis Blanc-Pré Saint-Gervais
Oktober 1979: Forlengelse nordover til Fort d'Aubervilliers
Desember 1982: Opprettelse av et nytt sidespor i syd, mellom Maison Blanche og Le Kremlin Bicêtre
Februar 1985: Forlengelse av dette sidesporet fra Le Kremlin Bicêtre til Villejuif – Louis Aragon
Mai 1987: Forlengelse nordover til La Courneuve – 8. mai 1945Det er lagt planer for å forlenge linje 14 via en ny stasjon Olympiad (ferdigbygget 2007) til Maison Blanche.


== Materiell ==
Linje 7 har brukt vognsett av type MF77 siden 1979.


== Eksterne lenker ==
Kart over metroen i Paris
Actinoid

Actinoider eller aktinoider er en gruppe grunnstoffer med atomnummer fra og med 89 til og med 103. Alle actinoidene er radioaktive metaller. Grunnstoffene opp til nr. 94, plutonium, finnes i naturlige malmer på jorda, mens de tyngre av de transurane grunnstoffene bare er fremstilt kunstig.
Actinoidene tilhører periode 7 i periodesystemet, men er i grafiske oversikter som oftest plassert utenfor resten av tabellen sammen med lantanoidene.


== Litteratur ==
Rayner-Canham, Geoff; Overton, Tina (2010). Descriptive inorganic chemistry (5 utg.). New York. Freeman. ISBN 1429218142. 
Rayner-Canham, Geoff; Overton, Tina (2014). Descriptive inorganic chemistry (6 utg.). New York, N.Y. Freeman. ISBN 9781464125577. 
Chang, Raymond (2008). General chemistry : the essential concepts (5 utg.). Boston. McGraw-Hill. ISBN 9780071102261. 
Chang, Raymond; Goldsby, Kenneth A. (2014). General chemistry : the essential concepts (7 utg.). New York. McGraw-Hill. ISBN 9781259060427.
GIUK-gapet

GIUK-gapet (fra engelsk: Greenland, Iceland, UK gap) er havområdene mellom Grønland, Island og nordlige deler av Storbritannia.  Uttrykket brukes i militær sammenheng, og stammer fra tiden under andre verdenskrig.
Området var strategisk viktig under den kalde krigen da det avgrenset hvor sovjetiske flåtestyrker fra Nordflåten kunne bryte ut i Atlanterhavet fra sin hjemmebase på Kolahalvøya.