jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Skarpsnoparken

Skarpsnoparken er en park på Skarpsno ved Frognerkilen i Oslo.


== Parken ==

Parken, som er 7 mål stor, ligger mellom Drammensveien med Gimlehøyden bak i nordøst og Drammenbanen i sydvest. Bak jernbanen ligger Frognerkilen med båthavn. I det sydvestlige hjørnet av parken er det en undergang under jernbanen til Frognerkilen og et mindre inngjerdet område for teknisk anlegg.
Vest i Skarpsnoparken står et poppeltre som er cirka 23 meter høyt, opp til 30 meter i diameter i kronen, og har en omkrets på drøyt 7 meter en meter over bakkenivå. Etter motstand fra Skarpsno Vel ble et forslag om felling lagt til side av Friluftsetaten i 2008.
I parken er det lekeplass med mulighet for ballspill.


== Historie ==

Oslo kommune kjøpte i 1889 Drammensveien 88 og Skarpsno fergested. I 1899 kjøpte kommunen Drammensveien 84 og besluttet at grunnen som hørte til disse to eiendommene skulle legges ut som park. 
Opparbeidelse av området som park tok til i 1910 og var en av de første oppgavene for det nye Tilsynsrådet med byens utseende. Arbeidet var nokså planløst og fikk liten betydning for parkens senere utforming. 
Fra 1927 til 1931 behandlet Kloakkvesenet og Parkvesenet hvordan kloakkrenseanlegget på Skarpsno i den sydlige delen av parken kunne innpasses uten at verdien som park eller utsikten mot sjøen ble skadelidende. 
Parken ble anlagt som park i 1930-34 og fikk sitt nåværende navn i 1934.Den nedlagte Skarpsno stasjon på Drammenbanen lå ved undergangen til Frognerkilen. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Oslo byleksikon
Marius Røhne: Oslo kommunale parker og grønnanlegg 1810-1948. Oslo, Myhres papirindustri, 1967. Skarpsnoparken er omtalt på sidene 193-95 og 238


== Eksterne lenker ==
(en) Skarpsnoparken – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 

«Skarpsnoparken». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Flyfoto med mulighet for kart
Skarpsno Vel, hjemmeside. Nyheter om poppelsaken i 2008. (besøkt 12. mai 2009)
Blæresnegler

Blæresnegler er en familiegruppe av snegler og de er en av delgruppene blant vannlungesneglene (Basommatophora). Blæresneglene er utbredt i hele verden.


== Utseende ==
Blæresnegler kan variere noe i skallform og farge og er derfor være vanskelige å artsbestemme.  De er små snegler med et rundt, kuleformet, glatt skall. Skallet har tynne vegger og mange arter er grønn-brune på farge. Hos blæresnegler blir skallet sjelden over 11-12 millimeter bredt.  I likhet med skivesnegler er skallet er snodd mot venstre i motsetning til de fleste andre snegler som har høyrevridd skall. Å lese et skall vil si å holde det på en spesiell måte slik at antall vridinger kan telles og høyden kan måles. Åpningen skal vende mot deg og toppen opp. Lungeåpningen hos en blæresnegl vil da være på venstre side.  Mål er skallhøyde og nummer er vridninger. 


== Levevis ==
Blæresneglen lever i ferskvann, vanligvis i brakkvann, myrer og innsjøer. De trives best i tett vegetasjonrike steder. De har ingen problemer med å tørke ut en kort periodee. 
Den formerer seg raskt, og kan rekke flere generasjoner i løpet av en sommer. De kan lett bli mange. Eggene er gjennomsiktige og innkapslet i faste, geleaktige klaser og legges på planter, steiner og andre objekter.
Størrelsen på blæresneglene er fra 13 millimeter (Physa fontinalis) til 20 millimeter (Physa acuta). 


== Systematisk inndeling med europeiske arter ==
Denne inndelingen omfatter stort sett bare de europeiske ned til artsnivå. Blæresnegler er en delgruppe av vannlungesnegler.

bløtdyr (Mollusca)
snegler (Gastropoda)
lungesnegler (Pulmonata)
vannlungesnegler (Basommatophora) – 78 arter i Europa, inkludert eventuelle underarter.
overfamilie Planorboidea
familie blæresnegler (Physidae) – 5 europeiske arter.
delgruppe Aplexinae
Spiss Blæresnegl, Aplexa hypnorum (Linnaeus 1758) – finnes i Norge.
delgruppe Physinae
Butt blæresnegl, Physa fontinalis (Linnaeus 1758) – finnes i Norge.
underslekt Costatella
Physella acuta (Draparnaud 1805) – finnes i Norge.
Physella heterostropha (Say 1817) – finnes i Norge.
underslekt Physella
Physella gyrina (Say 1821)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) blæresnegler – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) blæresnegler i Encyclopedia of Life 
(en) blæresnegler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) blæresnegler hos Artsdatabanken 
(sv) blæresnegler hos Dyntaxa 
(en) blæresnegler hos Fauna Europaea 
(en) blæresnegler hos Fossilworks 
(en) blæresnegler hos ITIS 
(en) blæresnegler hos NCBI 
(en) Kategori:Physidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Physidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Valsøyfjord kraftverk

Valsøyfjord Kraftverk er et vannkraftverk i Heim kommune i Trøndelag.
Kraftverket utnytter fallet i elven Grytåa fra Englivatnet, som reguleres mellom 243 til 235 moh, og Valsøyfjorden.
Installert effekt er 4,3 MW fra en francisturbin. Midlere årsproduksjon er på 18,4 GWh (1995 - 2000).
Eier er Svorka Energi. Grytdalen kraftverk ligger ovenfor Englivatnet.


== Historie ==
Elven Grytåa har siden 1500-tallet gitt kraft til sagbruk, kvern, tresliperi, og kraftverk. Trelastbedriften Enge Bruk ble etablert her i 1890, med mekanisk drift. I 1906 fikk de ny turbin, og da ble det tilkoblet en 6 kW generator til arbeidslys.
Enge Tresliperi ble etablert i 1912. Det ble anlagt ny dam og rørgate, med 185 m fallhøyde. To turbiner for mekanisk drift, en tredje turbin drev en generator for 60 kW likestrøm. Kommunen overtok Enge Tresliperi og fallrettene i 1941.
I 1943 bygde tyskerne et kraftverk for å gi kraft til Glærum Kalksteingruver. Det ble installert to peltonturbiner på 1000 kW hver.
Rørledningen ble byttet ut rundt 1988. I 1991 ble dammen utbedret.
I 1994 ble det bygd helt ny kraftstasjon i nærheten av den gamle, som da ble nedlagt. Årsproduksjonen i det gamle var 12 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Svorka Energi
Svorkahistoria - Da strømmen kom til Halsa, Rindal og Surnadal, side 24/185. Utgitt av Svorka Energi AS, 2004.
Strandebarmer

Strandebarmer eller Strandebarmsbåt er betegnele på en robåttype fra Strandebarm i Hardanger, altså en av de Sør-Vestlandske robåttypene (se Sør-Vestlandsbåt).
Strandebarmerne har visstnok ”alltid” vært ekstra brede og dype og med lavt spring i forhold til båter fra Indre Hardanger (se Hardangerbåt), Oselvere o. fl., men også Strandebarmerne ble i gamle dager (for det meste?) bygd av kun 3 bord på hver side, som de fleste andre båter på Sørvestlandet.  Vaterbord og skvettlist ble også ofte bygd på en Strandebarmsbåt, ofte av båtbyggeren selv.
Strandebarmerne er godt kjent særlig fra tiden etter 1920–30.  De har som oftest 4, 5 eller 6 bord på hver side.  (4 bord på hver side og det nederste bordet med stor bredde brukes i flere distrikter på Sørvestlandet, og er så distinkt at man kan snakke om en egen type båt, 4-bords Sør-Vestlandsbåt, altså en lokaltype med langt større utbredelse enn de gamle lokaldistriktene.)
Strandebarmerne fikk stor utbredelse i et meste av Sør-Norge, fordi de var billige, og fordi de hadde flere bord og så mer solide ut enn de mer sofistikerte Oselverne.  Begge typer ble livlig markedsført langt ut over sitt distrikt, ikke minst på Sør-Østlandet, men Strandebarmerne fikk langt den største utbredelsen.
Også på Shetlandsøyene ble Strandebarmerne brukt på 1800-tallet, den ble fraktet flatpakket og båtbyggerne dro over å satte dem sammen.Importen av Strandebarmere til Sør-Østlandet (se Sør-Østlandsbåt) har falt sterkt etter ca. 1970, mens typen fortsatt kjøpes på store deler av Sørvestlandet.
Strandebarmeren fikk tydelig innflytelse på utformingen av rosjekter på Sør-Østlandet bygd etter ca. 1950.


== Referanser ==
Salvinia

Salvinia er en gruppe flyteplanter, og eneste slekt (undergruppe) av familien Salviniaceae. Denne slekten har 13 arter.
Det er vanlig innen moderne botanisk taksonomi å henregne Salvinia og Salviniaceae-familien til en «orden» eller gruppe  Salviniales  innenfor klassen bregner Ofte inkluderes også en underfamilie Azollaceae til Salviniaceae-familien.
Salvinia molesta er et utbredt ugress i varme klima, og har blitt introdusert flere steder. Den vokser fort og danner tette tepper over stille vann. 
Salvinia minima holdes noen ganger i akvarier.


== Arter ==
For en mer utfyllende taksonomi, se: Salviniales
De 13 artene i denne gruppen omfatter:

Salvinia auriculata
Salvinia biloba
Salvinia cucullata
Salvinia cyathiformis
Salvinia hastata
Salvinia minima
Salvinia molesta
Salvinia natans
Salvinia nymphellula
Salvinia oblongifolia
Salvinia radula
Salvinia rotundifolia
Salvinia sprucei


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Salvinia i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Salvinia hos Artsdatabanken 
(sv) Salvinia hos Dyntaxa 
(en) Salvinia hos Fossilworks 
(en) Salvinia hos ITIS 
(en) Salvinia hos NCBI 
(en) Salvinia hos The International Plant Names Index 
(en) Salvinia hos Tropicos 
(en) Kategori:Salvinia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Salvinia – detaljert informasjon på Wikispecies
Lena Philipsson

Maria Magdalena Philipsson, kjent som Lena Philipsson (født 19. januar 1966 i Vetlanda i Jönköpings län, Sverige), populært kalt Lena Ph, er en svensk popsanger og programleder. Hun har deltatt i Melodifestivalen en rekke ganger og representerte Sverige i Eurovision Song Contest 2004 med sangen «It Hurts».


== Diskografi ==
Studioalbum

1986 - Kärleken är evig
1987 - Dansa i neon
1988 - Talking in Your Sleep
1989 - My Name
1991 - A Woman's Gotta Do What a Woman's Gotta Do (under artistnavnet Lena Ph)
1993 - Fantasy (under artistnavnet Lena Philipson)
1995 - Lena Philipsson
1997 - Bästa vänner
2004 - Det gör ont en stund på natten men inget på dan
2005 - Jag ångrar ingenting
2008 - Dubbel (med Orup)
2012 - Världen snurrar
2015 - Jag är ingen älskling
2020 - Maria MagdalenaSamlingsalbum

1987 - Boy
1988 - Hitlåtar med Lena Philipsson 1985-1987
1994 - Lena Philipsson
1998 - Hennes bästa
2001 - 100% Lena/20 hits
2001 - Lena Philipsson Collection
2006 - Lady Star
2007 - Lena 20 år


== Priser (utvalg) ==
1989 – Årets smålänning
2004 – Edvardpriset
2004 – Karamelodiktstipendiet
2004 – Mottok pris fra Truxas Minnesfond
2016 – Lisebergsapplåden
2021 – Medaljen "Litteris et Artibus" i gull


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Lena Philipsson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lena Philipsson på Internet Movie Database 
(da) Lena Philipsson på Filmdatabasen 
(da) Lena Philipsson på danskefilm.dk 
(da) Lena Philipsson på danskfilmogtv.dk 
(en) Lena Philipsson hos The Movie Database 
(en) Lena Philipsson på Discogs 
(en) Lena Philipsson på MusicBrainz 
(en) Lena Philipsson på Spotify 
(en) Lena Philipsson på Songkick 
(en) Lena Philipsson på Last.fm 
(en) Lena Philipsson på Genius — sangtekster 
(en) Lena Philipsson på AllMusic 
Lena Philipsson på Facebook 
Lena Philipsson på Instagram 
Lena Philipsson på YouTube 
Lena Philipsson på Myspace
Gult kort

Gult kort i fotball blir tildelt av dommeren til en spiller som bryter regelverket. Dette kortet er en advarsel. Hvis en spiller som er tildelt gult kort og senere gjør en ny forseelse som tilsvarer gult kort blir dermed  tildelt rødt kort som vil si at spilleren utvises fra kampen og må sone en karantene, normalt 1 kamp. I dette tilfelle telles ikke de gule kortene videre.

Dersom en spiller har fått 3 gule kort i løpet av en sesong, for samme klasse/divisjon må denne sone 1 karantene i samme divisjon. Spilleren kan spille i andre divisjoner fritt, med mindre denne har pådratt seg mer enn 1 kampskarantene.
Etter tre gule er det karantene for hver andre gule, dvs på 5,7,9,11 osv
Særtilfeller: I kvalifisering/sluttspill kamper teller ikke tidligere kort.
Et gult kort har en størrelse på ca. 9x12 cm.
Gult kort ble først brukt I VM-sluttspill i 1970.


== Se også ==
Rødt kort
Soning av karantene
Spice Boys

Spice Boys var en betegnelse fra midten av 1990-tallet som ble gitt til et løst utvalg av Liverpool-spillere av tabloidmedia, nærmere bestemt Daily Mail, etter spekulasjoner om at spissen Robbie Fowler hadde stevnemøter med Spice Girls-medlemmet Emma Bunton.
Liverpool hadde på det tidspunktet ikke vunnet noen trofeer å snakke om på en stund, og gjennomgikk også et generasjonsskifte fra 1980-tallets mer trauste fotballtyper som John Barnes, Peter Beardsley, Alan Hansen, Kenny Dalglish og Ian Rush. Den nye generasjonen spillere ble opplevd av mange supportere og media som mer opptatt av utenomsportslig status og forfengelighet enn sine forgjengere, målvakt David James ble da også fra 1995 brukt som Armani-modell.
Spice Boys ble dermed sittende som et nedlatende, samt kanskje også ufortjent og ukorrekt, økenavn på den nye typen fotballspillere, som man da mente var for opptatt av egen status og karriere, og for lite opptatt av å støtte klubben og vinne trofeer.
Foruten Robbie Fowler og David James, ble også «Spice Boys»-merkelappen satt på spillere som Stan Collymore, Steve McManaman, Dominic Matteo og ikke minst Jamie Redknapp.
Det kan jo være verdt å huske at Robbie Fowler i ettertid fikk tilnavnet «God» av The Kop, og at få i dag vil anse ham som noe annet enn en Liverpool-legende.
Farleigh Hungerford Castle

Farleigh Hungerford Castle, også kjent som Farleigh Castle eller Hungerford Castle, er en slottsruin i Farleigh Hungerford i Somerset. Det bestod opprinnelig av en ringmur med et rundt tårn i hvert hjørne og bygninger i borggården. To av tårnene, hovedporten og deler av ringmuren er bevart. 
Det ble reist omkring 1370. Den første eieren var Thomas Hungerford, som var speaker i Underhuset. Hans sønn Walter Hungerford, 1. baron Hungerford, utvidet slottet tidlig i det 15. århundre. Den gamle sognekirken ble da innlemmet i slottet, og ble tatt i bruk som slottskapell. Man mener at den nåværende sognekirken ble bygget av Lord Hungerford som erstatning.Margaret Pole, 8. grevinne av Salisbury ble født på slottet i 1473 
Under den engelske borgerkrig var den daværende Lord Hungerford kommandant for parlamentarianernes styrker i Wiltshire. Broren var rojalist, og fikk kommando over garnisonen i Farleigh i 1644. Han overgav seg til Lord Hungerford i 1645, uten kamp. En senere Lord Hungerford tok imot Karl II på slottet i 1675. Etter Rye House-komplottet i 1683 ble slottet raidet, og våpen ble beslaglagt. 
Det eies og vedlikeholdes av English Heritage, og er åpent for publikum.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
English Heritage om slottet
Britannia Castles om slottet
Tondo

Tondo er et av distriktene i Manila, hovedstaden på Filippinene. Distriktet er et av de tettest befolkede områder i hele verden. Tondo ligger nordvest i Manila og har også en del industri i tillegg til bostedsområder. Tondo er det fattigste og mest underutviklede området i Manila, og mange av byens slumområder ligger her.
Det er også fødestedet til tidligere president Joseph Estrada, sanger og skuespiller Regine Velasquez og katipuneroslederen Andres Bonifacio.
Tondo I har et areal på 5,64 km², med en befolkning på 364 965 (1995); 64 710 personer per km². Tondo II har et areal på 3,46 km², med en befolkning på 224 679 (1995); 64 936 personer per km². Dette gir en samlet befolkningstetthet på 64 796 personer per km².


== Historie ==
Tondo har hatt fast bosetning siden før 900-tallet, og den første omtalen man vet om var i en inskripsjon på en kobberplate (Laguna Copperplate Inscription) fra 21. april 900. Tondo fikk etterhvert en stor kinesisk befolkning med innvandrere og deres etterkommere primært fra Fujian i Kina. I den spanske kolonitiden var Tondo også en provins, også kalt Manila, og en av de første provinsene som i 1896 gjorde opprør mot Spania under den filippinske revolusjon. I 1911 reorganiserte amerikanerne de filippinske provinsene, og provinsen Tondo forsvant. Dens byer ble overført til provinsene Rizal og Bulacan. Idag er Tondo kun et distrikt i Manila.


== Eksterne lenker ==
wikimapia.org overblikk over Tondo
Lars Skytøen

Lars Maurits Skytøen (født 13. desember 1929 på Nøtterøy, død 11. juni 2016) var en norsk fagforeningsleder og politiker (Arbeiderpartiet). Han var leder i Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund fra 1976 til 1987. Fra 1979 til 1981 var han industriminister.


== Virke ==
Skytøen hadde utdannelse som elektrisk sveiser fra Kaldnes Mekaniske Verksted i Tønsberg. I 1965 ble han ansatt i Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund og i 1976 ble han valgt til leder i forbundet. Skytøen var industriminister fra 1979 til 1981 i Odvar Nordlis regjering. Han var med og stiftet Norsk bedriftsidrettsforbund og var formann der i perioden fra 1966 til 1968.
Han var mest kjent for Landsorganisasjonen i Norges (LO) kamp for kortere arbeidstid i 1986. Norsk Arbeidsgiverforening (NAF) varslet lockout for over 100 000 medlemmer av LO. Da slo Lars Skytøen neven så hardt i bordet at arbeidsgiverforeningen ga etter. Resultatet ble ikke bare at LO fikk gjennom sitt krav, men også at NAF ble påført et så alvorlig nederlag at organisasjonens leder Pål Kraby måtte forlate sin stilling.


== Bibliografi ==
Mens jernet er varmt Lars Skytøen ; i samarbeid med Kolbjørn Aune ISBN 82-10-03700-5


== Referanser ==


== Kilder ==
Store norske leksikon  side 582 ISBN 82-573-0037-3


== Eksterne lenker ==
(no) Lars Skytøen hos Stortinget 
(no) Lars Skytøen hos Norsk senter for forskningsdata 
Bergens Tidende om lockouten i 1986.
Bergens Tidende Lockout er risikosport
Litteraturvitenskapelig leksikon

Litteraturvitenskapelig leksikon av Jakob Lothe, Christian Refsum og Unni Solberg er et norsk fagleksikon med definerende artikler om litteraturhistoriske og tekstanalytiske begreper.
I sin omtale i Morgenbladet 13. mars 1998 skrev Trond Haugen dette om verket: «Litteraturvitenskapelig leksikon representerer en betydelig oppgradering av litteraturvitenskapelig terminologi i Norge. Med dette oppslagsverket får litteraturstudenter tilgang til et felles og oppdatert språk – med oppslagsord som spenner fra den klassiske retorikkens tropologi; metafor, metonymi, aposiopese etc., til siste skrik fra teorimotenes catwalk; kulturstudier, postkoloniale studier, orientalisme, nyhistorisme etc.»
Boken ble utgitt av Kunnskapsforlaget i 1997. ISBN 82-573-0637-1. En revidert og utvidet 2. utgave ble utgitt i 2007. ISBN 978-82-573-1714-0


== Referanser ==
Drumlin

Drumlin (fra irsk: droimnín,  «liten rygg») er en langstrakt, svakt hvelvet, hauglignende landskapsform dannet av isbreer, overveiende gjennom avlagring av morenemateriale. 
Grunnrisset er dråpeformet med lengdeaksen i isens bevegelsesretning og normalt med den butte enden mot retningen isen beveget seg. Drumlins er bestanddeler av  bunnmorener og blir vanligvis dannet på flat og jevn grunn. De opptrer ofte i vifteformede grupper.Det finnes mange drumlins i deler av USA, Polen, Baltikum og Irland. I Norge er de først og fremst kjent fra Finnmarksvidda og Karmøy.
Tilbaketrekningen av Múlajökull, en utløper av Hofsjökull, har avdekket et vifteformet felt med omtrent 50 drumlins som gir en bedre forståelse av dannelsesprosessen. I Rutford Ice Stream, Antarktis er det observert drumlins mens de skapes under breen. Den vestantarktiske isen beveger seg hurtig, og drumlins bygges opp på mye kortere tid enn før antatt.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Habbe, Karl A.: On the origin of the drumlins of the South German Alpine Foreland (II): The sediments underneath. I R. Aario and O. Heikkinen (red.): Proceedings of the third International Drumlin Symposium. Geomorphology 6 (1992)
Tarbuck, Edward J.; Frederick K. Lutgens (2002). Earth: An Introduction to Physical Geography. Upper Saddle River, New Jersey: Prentice Hall. pp. 347–350. ISBN 0-13-092025-8.


== Eksterne lenker ==
(en) Drumlins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Drumlin – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Diagram over drumlins, geography-site.co.uk
Stalaktitt

Stalaktitt (fra gresk: Σταλακτίτης, stalaktites, «dryppende») er en betegelse for en bestemt type dryppstein, som kan forekomme i kalksteinsgrotter. De dannes ved at hver enkelt dråpe avsetter en forsvinnende liten mengde kalkspatt, variasjon i vanngjennomstrømning og luftgjennomstrømning avgjør form og hvor sakte de vokser. Er vannet for eksempel også jernholdig kan det gi rustgul farge.
En stalaktitt er en tapp som vokser eller har vokst nedover fra taket, i motsetning til en stalagmitt som vokser oppover fra gulvet. Er stalaktitten større en stalagmitten er det gjerne mindre rask vanngjennomstrømning, og mer av kalkspatten rekker å avsettes i stalaktitten, enn ved raskere vanngjennomstrømning der stalagmitten, på gulvet av grotten, vokser raskest. 


== Annet ==
En huskeregel for å skille betegnelsene «stalaktitt» og «stalagmitt» er å se på bokstavene T og M i ordene, former som likner på henholdsvis en tapp som henger ned fra et tak og to tagger som stikker opp.
Angedalen

Angedalen er en bunndal som strekker seg ca. 13 kilometer østover fra Førde sentrum. Innbyggertallet er ca. 350. Angedalen er også kjent for Kvefjordraset ved Ramstadstølen i 18. juni 1992.  
I Angedalen ble det tidlig på 1800-tallet opprettet et eget epidemisykehus etter at en epidemi kom til regionen med soldater som kom tilbake til Fjordane etter å ha vært i krig i Sverige. 
Det har også vært drevet gullgraving i området, i Flugedalen, som er en del av Angedalen.  


== Eksterne lenker ==
Epidemisjukehus i Angedalen hos NRK Fylkesleksikon
Om Angedalen hos Reiseliv Sunnfjord
Gullgraving i Flugedalen
James Baker

James Addison Baker III (født 28. april 1930 i Houston i Texas i USA) er en amerikansk republikansk jurist og politiker. Han var finansminister under Ronald Reagan fra 1985 til 1988, og utenriksminister fra 1989 til 1992 under George H.W. Bush.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
James Baker er sønn av advokaten James Addison Baker jr. og hans hustru Ethel Bonner Means (død 1991). Baker tok først eksamen ved Princeton University i 1952, før han gikk inn i United States Marine Corps, hvor han tjenestegjorde som løytnant i to år. Etter militærtjenesten studerte Baker rettsvitenskap ved University of Texas i Austin, og avla eksamen i 1957 med juridisk doktorgrad. Han praktiserte som advokat fra 1957 til 1969 og igjen fra 1973 til 1975 hos Andrews & Kurth LLP i Houston.


=== Politiker ===
Han ble først medlem av Det demokratiske parti, men skiftet over til republikanerne. Baker gikk inn i politikken på 1970-tallet og var da valgkampsleder for George H. W. Bush som den gang ville bli senator; Bush tapte mot den demokratiske kandidat Lloyd Bentsen.
Han var blant annet underminister for handel i Gerald Fords regjering i 1975. I 1976 ledet Baker Fords mislykkede valgkamp for gjenvalg. Etter å ha ledet valgkampen til George H.W. Bush under primærvalgene i 1980, fikk Baker stillingen som stabssjef i Det hvite hus da Ronald Reagan ble valgt til president med Bush som sin visepresident. Baker hadde denne stillingen fra 1981 til 1985, da han ble finansminister.
Etter nok en gang å ha ledet valgkampen til Bush ble Baker utenriksminister etter valgseieren i 1988. Han ble i posisjonen frem til 1992, og fikk blant annet Presidentens frihetsmedalje for tjenesten. Fra 1992 til 1993 var Baker igjen stabssjef i Det hvite hus.
Han er også kjent som grunnleggeren av James Baker Institute.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Baker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) James Baker – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
The James A. Baker III Institute for Public Policys nettsider
Guildhall

Guildhall («Laugshallen») kan vise til:


== Laugshaller i Storbritannia ==
Guildhall (London), City of Londons rådhus
Guildhall (Windsor)
Guildhall (Derry)
Guildhall (Bath)
Guildhall (Blakeney)
Guildhall (Cardigan)
Guildhall (Exeter) – den eldste kommunale bygningen i England
Guildhall (Guildford)
Guildhall (Leicester)
Guildhall (Looe)
Guildhall (Lydd)
Guildhall (Much Wenlock)
Guildhall (Northampton)
Guildhall (Oxford) (1292–1752)
Guildhall (York)
Portsmouth Guildhall


== Annet ==
Guildhall & Charter Theatre
Guildhall School of Music and Drama i London
Guildhall (Vermont), by i USA