jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ram Chandra Poudel

Ram Chandra Poudel er en politisk leder i Nepal. Han er generalsekretær i  Nepals Kongressparti, og visestatsminister i Nepals overgangsregjering, som blei konstituert 1. april 2007. I regjeringa er han stedfortreder for statsminister G.P. Koirala. Han er også minister for fred og gjenoppbygging.
Ut fra disse vervene må han betraktes som en av de mest sannsynlige kandidatene til å ta over den 84 år gamle og sykelige Koiralas rolle som leder av Kongresspartiet. (Ifølge spekulasjoner i nepalsk presse skal Koirala sjøl ønske å sette inn sin datter Sujata Koirala som sin etterfølger.)
Fra april 2007 var Poudel ansvarlig for regjeringas forhandlinger med forskjellige opprørske grupper fra Tarai og nasjonale og andre minoriteter.
Han blei valgt inn i parlamentet i 1994 og 1999 fra Tanahu.
Poudels første store politiske triumf var da han blei valgt til parlamentsleder etter valget i 1994. Nepals Kongressparti hadde nettopp tapt valget, og var blitt nest største parti, med 83 mandater. UML var størst i parlamentet, med 88 mandater, og danna regjering. Tross det slo han UMLs kandidat C. P. Mainali.
Han var visestatsminister og innenriksminister i G.P. Koiralas regjering som måtte gå av i juli 2001. Poudel bidro til det ved å trekke seg fra regjeringa.
Poudel er kjent som en hard motstander av NKP (Maobadi), som han har beskyldt for å være styrt av kong Gyanendra. Kritikere hevda at han var et lite heldig valg til ei regjering der maoistpartiet for første gang var en del av koalisjonen.
Under feiringa av demokratidagen 24. april 2007, da Poudel skulle tale i Kathmandu sammen med representanter for andre regjeringspartier, blei han jaga fra podiet av møtedeltakere som bl.a. kasta vannflasker på ham. Dette blei oppfatta som en følge av at han blei identifisert med den politiske linja til statsminister Koirala, som nekta å gå inn for å avsette kong Gyanendra og innføre republikk.
Sørnesvågen

Sørnesvågen er en våg i Hafrsfjord, i Sola kommune. Sola kommune har  anlagt fine park- og turområder rundt Sørnesvågen. Det er en populær sandstrand innerst i vågen, og den fargerike skulpturen «Ormen Lange» av kunstneren Roland Lengauer er satt opp på stranden og i vannkanten. Der er også en stor mark, med små fotballmål og en sandvolleyballbane like ved stranden. På den ene siden av Sørnesvågen ligger Indraberget og Ytraberget, på den andre siden ligger Sørnes. Både Saurnes og Sørnes brukes som navn.


== Eksterne lenker ==
www.sola.kommune.no
www.sornesvel.no
Harald Aksnes

Harald Hjelseth Aksnes (født 11. august 1983 i Bergen) er en norsk fotballspiller som spilte som målvakt, han er i dag trener for Norheimsund.Han ble i 2002 juniornorgesmester for Brann. Fra 2005 til 2008 var han under kontrakt med Sandefjord Fotball, men fikk ikke spilletid for førstelaget. En kort periode i 2007 var han utlånt til Sogndal og spilte én kamp der. Etter 2008-sesongen gikk han til Eidsvold Turn.I august 2010 signerte han for Løv-Ham som reservemålvakt ved siden av Erlend Johansen. Etter sesongen forlenget han kontrakten med klubben, samtidig som hans fetter Øystein Aksnes også signerte for Løv-Ham. Aksnes fortsatte ikke i klubben etter at Løv-Ham og Fyllingen slo seg sammen til FK Fyllingsdalen.
Aksnes har påbegynt grunnutdannelse innen idrettsfag.


== Referanser ==
Dafnier

Dafnier er en gruppe vannlopper med 4-6 beinpar. De svømmer med det andre av to par følehorn. De blir opp til 5 mm lange, og foretrekker næringsrike tjern og dammer, hvor de lever av planteplankton.
Den holder seg helst i store flokker.
Den får oksygen fra vannet med gjeller. 
Dafnienes foretrukne føde er nettopp de grønnalgene som gjør vannet uklart og forhindrer planter fra å utnytte sollyset. En ferskvannsbiotop hvor det er mange dafnier, får derfor klart vann og god plantevekst. 
Dette gir i sin tur en langsiktig omsetning av de næringsstoffene som ellers gir grunnlag for algevekst.
Dafniene følger gjerne en bemerkelsesverdig årssyklus. Dafnier som klekkes om våren formerer seg ved hjelp av partenogenese. Dette fortsetter til sent på sommeren. Når den kaldere årstiden nærmer seg, danner hannindivider og paring finner sted. Det legges egg som overvintrer.
Dafnier blir i akvaristikken brukt som fôr til fisk.


== Eksterne lenker ==
(en) Dafnier – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Dafnier i Encyclopedia of Life 
(en) Dafnier i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Dafnier hos Artsdatabanken 
(sv) Dafnier hos Dyntaxa 
(en) Dafnier hos Fauna Europaea 
(en) Dafnier hos Fossilworks 
(en) Dafnier hos ITIS 
(en) Dafnier hos NCBI 
(en) Kategori:Daphnia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Daphnia – detaljert informasjon på Wikispecies
Thomas Eftedal

Thomas Eftedal (født 5. april 1978) er en norsk fotballspiller som spiller for  Leknes FK. I 2007 spilte han for Hønefoss BK, hvor han var på utlån fra Sandefjord Fotball. I 2011 meldt han overgang til Leknes FK. Hans posisjon på banen er forsvar, og spesielt høyre back.
Jan Fredrik Bjørntvedt

Jan Fredrik "Jaffa" Bjørntvedt (født 25. februar 1977) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte for Sandefjord Fotball, breddeklubben Volda, Fram Larvik og Runar. Hans posisjon på banen var midtstopper. 
Han studerte på medialinja ved Høgskulen i Volda, og jobber nå i NRK. Han startet med å ha innslag på noen av Sandefjords sendinger sammen med Thomas Eftedal mens han var i SF, og han har lenge vist sterk interesse for medie-virksomhet. Bjørntvedt var sammen med Kim Peder Rismyhr vært med å lage tv-serien «Min Idrett» på NRK, hvor de viser frem unge idrettsutøvere i kampen om å bli verdensmestre i idretter som ikke har den bredeste dekning i vanlige idrettssendinger på TV.Han er daglig leder og innehaver av Jaffa Entertainment.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil på Altomfotball.no
(en) Jan Fredrik Bjørntvedt – Transfermarkt 
(en) Jan Fredrik Bjørntvedt – WorldFootball.net 
(no) Jan Fredrik Bjørntvedt – Norges Fotballforbund
Gliese 581

Gliese 581 er en rød dvergstjerne i stjernebildet Vekten, 20,4 lysår fra jorda. Navnet refererer til Wilhelm Glieses stjernekatalog over nære stjerner (1969).


== Planeter i solsystemet ==


=== Gliese 581 b ===
Gliese 581 b var den første planeten som ble oppdaget i solsystemet, og den er også den største av de tre kjente planetene, med masse på nivå med Neptun. Gliese 581 b ble oppdaget av franske og sveitsiske astronomer i 2005. Planeten ligger 0,04 AU fra dvergstjernen Gliese 581, og har en omløpstid på bare 5,4 dager.


=== Gliese 581 c ===
Den 23. april 2007 offentliggjorde astronomer oppdagelsen av planeten Gliese 581 c, som går i bane rundt Gliese 581. Den regnes som en av de minste eksoplanetene som hittil er oppdaget. Planetens radius er beregnet til å være 50 % større enn jordas, mens massen tilsvarer fem jordmasser. Basert på avstanden fra Gliese 581 har man beregnet at planetens overflatetemperatur ligger mellom 0-40 °C. Det gjør det mulig for å finne flytende vann, noe som igjen er en forutsetning for liv slik vi kjenner det på jorda. Omløpstiden rundt dvergstjernen er på 13 døgn. Ettersom Gliese 581 er et av de hundre nærmeste solsystemene, antar man at jordlignende planeter er langt vanligere enn man tidligere har trodd. Planeten ble funnet av Stephen Udry fra Geneva Observatory i Sveits, med bruk av HARPS på European Southern Observatory i Chile.


=== Gliese 581 d ===
Gliese 581 d ble oppdaget av Stephan Udrys team i Chile i april 2007. Planetens masse er ca. 8 ganger jordas. Avstand til Gliese 581 er på ca. 0,25 AU, og omløpstid er 84 dager.


=== Gliese 581 g ===


== Referanser ==
Milan Horáček

Milan Horáček (født 30. oktober 1946 i Velké Losiny, Tsjekkoslovakia) er en tysk politiker og en av grunnleggerne av partiet De grønne. Han er medlem av Europaparlamentet.
Horáček vokste opp i det kommunistiske Tsjekkoslovakia, der han utdannet seg til elektromontør. Mellom 1965 og 1967 ble han klassifisert som «politisk upålitelig» av regimet, innkalt til en straffebataljon og flere ganger fengslet. Han emigrerte til Vest-Tyskland etter Warszawapaktens invasjon av Tsjekkoslovakia i 1968 og ble ti år senere fratatt sitt tsjekkoslovakiske statsborgerskap. I Tyskland arbeidet han i industrien og senere som journalist i en fagforeningsavis. Fra 1976 til 1981 studerte han statsvitenskap ved Goethe-universitetet i Frankfurt og deltok i 1979 i grunnleggelsen av De grønne. Han var på 1980-tallet politisk aktiv for De grønne i Hessen, bl.a. som bystyremedlem i Frankfurt fra 1981 til 1983, og ble i 1983 innvalgt i Forbundsdagen, der han særlig arbeidet med utenriks- og sikkerhetspolitikk, Øst-Europa og menneskerettigheter. Han satt i Forbundsdagen til 1985, og arbeidet deretter som rådgiver med ansvar for utenriks- og sikkerhetspolitikk for De grønnes fraksjon frem til 1990. Han engasjerte seg også i eksiltsjekkoslovakisk politikk og kulturarbeid, bl.a. som utgiver av det tsjekkiskspråklige eksiltidsskriftet Listy.
I 1990 gav Václav Havel Horáček statsborgerskapet tilbake og ansatte ham som rådgiver. Horáček var fra 1991 til 2004 leder for Heinrich-Böll-Stiftungs avdeling i Praha, og har siden vært engasjert i tysk-tsjekkisk dialog.
I juni 2004 ble han innvalgt i Europaparlamentet som kandidat for De grønne i Sachsen, Sachsen-Anhalt og Thüringen. Han er medlem av underutvalget for menneskerettigheter og varamedlem av utenriksutvalget og landbruksutvalget. Han er videre medlem av delegasjonen for forhandlinger med Kroatia, og varamedlem av delegasjonene for forhandlinger med Ukraina og Bulgaria.
Han er medlem av juryen for Franz-Werfel-Menschenrechtspreis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Milan Horáček – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Milan Horáček hos Europaparlamentet 
(en) Milan Horáček hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Zheng Yiwei

Zheng Yiwei  鄭以偉 (født i Shangrao i Jiangxi i Kina, død 1633) var en kinesisk stormandarin (jinshi i 1601) som konverterte til katolisismen og ble en av de mest fremtredende og innflytelsesrike kristne i Kina mot slutten av Ming-dynastiet.
Han var blant de kinesiske konvertitter som støttet opp om pater Matteo Riccis og etterfølgende jesuitters forfatterskap, og skrev forord til en rekke av deres verker.
Nicolas Raux

Nicolas-Joseph Raux (Luo Guangxiang 羅廣祥, født 14. april 1754 i Ohain nær Avesnes i bispedømmet Cambrai i Frankrike, død 16. november 1801 i Beijing i Kina) var en katolsk kinamisjonær tilhørende lasaristordenen. 


== Virke i Kina ==
Han kom til Kina i 1784 i den første gruppen av fem lasarister som skulle prøve å videreføre jesuittenes mangeårige arbeid i landet, primært det det kinesiske keiserhoff. Jesuittordenen var blitt oppløst i 1773, og det var viktig for Den katolske kirke å gjøre hva den kunne for at fruktene av deres arbeid ikke skulle gå tapt.Roux hadde trådt inn i Kongregasjonen for misjonen (lasaristene) i Paris den 18. juli 1771 og ble presteviet den 15. mars 1777. Han ble professor i teologi ved Saint-Lazare før han ble sendt til Kina, en gruppe på fem lasarister. De kom frem til Guangzhou den 1. september 1784. Tre av de fem kom til Beijing og fikk der overta Beitang-kirken, offisielt den 29. april 1785. Raux, som var lasaristmisjonens leder, som hadde vært en av det kinesiske hoffs tolker under Macaulay-sendeferden i 1793, ble i 1795 junior visedirektør ved det keiserlige astronomibyrå, en stilling han hadde til sin død.


== Litteratur ==
Nicolas Standaert (red.): Handbook of Christianity in China – Volume One: 635-1800, Brill, Leiden 2001, s. 350, 720
Van den Brandt: Lazaristes en Chine, no. 13.
Lars Reinton

Lars Reinton (født 29. mars 1896 i Hol i Hallingdal, død 14. oktober 1987) var en norsk landbrukshistoriker, lokalhistoriker og skolemann.
Han ble cand. philol. i 1928 og var siden lektor i den høyere skolen med lange avbrudd fra 1928 til 1955. Han ble avsatt av nazistene i  1941. Han var tilknyttet Instituttet for sammenlignende kulturforskning fra 1942 til 1955, og ble statsstipendiat i 1957. Lars Reinton var aktiv i studentpolitikken i 1920-årene da han var tilknyttet den radikale bevegelsen Mot Dag og var formann i Studentmållaget i Oslo. 
Lars Reinton skrev sammen med broren Sigurd S. Reinton bygdebokverket Folk og fortid i Hol som ble utgitt i åtte bind mellom 1937 og 1982 og ble et pionerverk i norsk bygdeboklitteratur og bygdehistorie. Doktoravhandlinga om Villandane kom i 1939. Han gav ut en oversikt over norrøn litteraturhistorie i 1946: Den norrøne litteraturen. Seterbruket i Noreg ble utgitt fra 1955 til 1961,  biografien Olav Sletto kom i 1966 og Viehwirtschaft und Hirtenkultur i 1969, som er et konsentrat av boka om seterbruket. Lars Reinton foreleste i landbrukshistorie ved Landbrukshøgskolen i en del år på 1960-tallet. 
Reinton var medlem i Vitenskapsakademiet fra 1956, formann i Landslaget for bygde- og byhistorie fra 1945 til 1970 og redaktør i Heimen, et tidsskrift for bygde- og byhistorie.
Han var gift med cand. philol. Ingrid Evang Reinton, lektor og blant annet rektor ved Lambertseter videregående skole i Oslo fra 1961 til 1974. De fikk tre barn. Datteren Ragnhild Reinton er professor i allmenn litteraturvitenskap ved Universitetet i Oslo.
Lars Reinton ble Ridder av St. Olavs orden i 1970.


== Bibliografi ==
Folk og fortid i Hol, 8 bind, 1938-1982 (sm.m. Sigurd S. Reinton)
Villandane. Ein etterrøknad i norsk ættesoge, 1939
Den norrøne litteraturen, 1946
Sæterbruket i Noreg, 3 bind, 1955-1961
Til seters. Norsk seterbruk og seterstell, 1969; ISBN 82-521-1273-0


== Referanser ==
Generalsekretær

Generalsekretær er tittelen på den «overordnede sekretæren», det vil si den daglige lederen, i en stor organisasjon eller institusjon, for eksempel en interesseorganisasjon eller et vitenskapsakademi. Generalsekretæren er som regel ansatt, til forskjell fra organisasjonens styreleder som ofte blir valgt på et landsmøte eller en generalforsamling. 
Generalsekretær brukes også om den øverste lederen i administrasjonen av internasjonale organisasjoner som for eksempel FN, NATO, OPEC, Interpol og Europarådet. Ordet tilsvarer da det engelske secretary general.
Generalsekretæren i politiske partier kan også kalles partisekretær.


== Se også ==
Administrerende direktør
Daglig leder
Formann
Leder (funksjon)
Organisasjon
President
Lodejnoje Pole

Lodejnoje Pole (russisk: Лодейное Поле) er en by i Leningrad oblast i Russland. 22 500 innbyggere (2007). Etter kommunereformen i Leningrad oblast i 2006 er byen egen kommune, men samtidig også det administrative sentrum i regionen med samme navn. Regionen har i tillegg til Lodejnoe Pole fem mindre kommuner med til sammen 11 800 innbyggere.Byen ligger ved elva Svir som er en del av Volga-Østersjøkanalen, 239 km nordøst for St. Petersburg. 


== Historie ==
Byen ble grunnlagt i 1702 på befaling fra tsar Peter den store og fikk bystatus i 1785. Bakgrunnen for grunnleggelsen var tsarens opprettelse av den baltiske flåte (østersjøflåten), som trengte fartøyer, og der, på strekningen mellom Sankt Petersburg til Arkhangelsk (den arkhangelske trakt) skulle bygges Olonets' skipsverft ved Svir, navngitt etter sin beliggenhet i  ujezd Olonets. I 1703 og 1704 ble østersjøflåtens sto første skip bygd her. Frem til verftet ble stengt i 1830 bygde det over 400 skip, blant dem fregatten «Mirnyj», et av de to skip i de første russiske Antarktisekspedisjonene under Lasarev og Bellingshausen. Det var under disse ekspedisjoner at det antarktiske kontinent første gang ble betrådt.Under annen verdenskrig (fortsettelseskrigen) lå frontlinjen i desember 1941 frem til våkenstillstanden i september 1944 i over 1000 dager i umifddelbar nærhet av byen. Deer srto den fast, ettersom de finske styrkers forsøk på å forsere Svir slo alle feil.Lodejnoe Pole er vennskapskommune med Gildeskål i Nordland. Samarbeidet ble formelt etablert i 1993.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lodeinoe Pole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Leidulv Risan

Leidulv Risan (født 1948) er norsk manusforfatter og regissør. Han var tilknyttet Den norske filmskolen som professor II i regi fra 1998-2005. Fra august 2005 til 2009 var han ansatt som professor og leder for manuslinjen ved filmskolen. Fra 2014 til 2018 var Risan manuskonsulent ved NFI.  
Fra 2002 til 2005 mottok han Statens kunstnerstipend for filmkunstnere og dramatikere. Risan har sin utdannelse fra Stockholms universitet og Dramatiska institutet i Stockholm. Risan har skrevet manus og/eller regissert en rekke norske kort- og spillefilmer samt dramaserier for fjernsyn.


== Filmografi (utdrag) ==
Ved kongens bord, 2005, manus og regi
Kodenavn Hunter, 2005, manus (med Jarl Emsell Larsen og Petter Rosenlund)
Bryllupet, 2000, manus og regi
Fire høytider, 2000, regi og manus (med Bjørn Skaar)
Blodsbånd, 1998, manus og regi
Cellofan – med døden til følge, 1998, manus
Læraren, 1996, regi
Gull og grønne skoger, 1996, manus (med Arthur Johansen)
Pakten, 1995, regi og manus (med Arthur Johansen)
Skaidi, 1995, manus (med Arthur Johansen)
Krigerens hjerte, 1992, regi og manus (med Arthur Johansen)
Lørdag.., søndag, 1983
Dykket, 1988, manus (med Carlos Wiggen)
Etter Rubicon, 1987, regi og manus (med Arthur Johansen)
Lørdag/Søndag, 1985, manus og regi
Martin, 1981, regi
Sendetid, 1978 manus og regi
Sympatisøren, 1978, regi


== Eksterne lenker ==
(en) Leidulv Risan på Internet Movie Database 
(sv) Leidulv Risan i Svensk Filmdatabas 
(da) Leidulv Risan på Filmdatabasen 
(da) Leidulv Risan på danskefilm.dk 
(fr) Leidulv Risan på Allociné 
(en) Leidulv Risan på AllMovie 
(en) Leidulv Risan hos The Movie Database
Podporozje

Podporozje (russisk: Подпорожье) er en by i Leningrad oblast (fylke) i Russland. Byen ligger ved elva Svir, 285 km nordøst for St. Petersburg og har 20 600 innbyggere (2007). Podporozje grenser til Onegasjøen og republikken Karelen, Vologda oblast og til de to regionene Tikhvin og Lodejnoje Pole i Leningrad oblast.  
Etter kommunereformen i Leningrad oblast i 2006 er Podporozje egen kommune, og er samtidig det administrative sentrum i regionen med samme navn. Regionen består av ytterligere fire mindre kommuner, med til sammen 14 000 innbyggere. 
Podporozje ble grunnlagt i 1936, og fikk bystatus i 1956.
Podporozje er vennskapskommune med Steigen i Nordland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Podporozhye – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Asan Bazajev

Asan Bazajev (kasakhisk Асан Базаев, født 22. februar 1981) er en kasakhstansk syklist. Han ble profesjonell i 2004, og syklet fra 2006 til 2013 for Team Astana i UCI ProTour.
I 2004 vant han Hellas Tour, men han vant ingen av etappene. Han vant også første etappe i Tyskland rundt i august 2006. I 2008 og 2012 ble han kasakhstansk mester i landeveisritt.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Asan Bazajev – Olympedia 
(en) Asan Bazajev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Asan Bazajev – ProCyclingStats 
(en) Asan Bazajev – Cycling Archives 
(en) Asan Bazajev – Cycling Quotient 
(en) Asan Bazajev – CycleBase 
(en) Asan Bazajev – TheSports.org
Sofala

Sofala var hovedstaden i Munhumutapaimperiet som omfattet nåværende Zimbabwe og Mosambik. Det var en by som afrikanerne hadde bygget på en arkitektonisk god måte med store steinbygninger med søyler og gull. 
Sofalas historie skriver seg fra 700-tallet. Den ligger på sørsiden ved munningen av Sofalaelven på Afrikas østkyst og ble sagt å kunne ha plass til hundre store skip. Araberne drev handel her og fra 1100-tallet styrket de byens kapasitet som handelsby ved å bruke elvegående dhowbåter til å bringe gull fra gruver i Great Zimbabwe og ut til kysten. 
De svære palassene i byen ble ødelagt etter at portugisiske kjøpmenn oppdaget at imperiet hadde handelsforbindelser til Kina og andre østlige regioner. Portugiseren Pero de Covilhao besøkte Sofala i 1489 etter han hadde fått rapporter om gullgruver i innlandet. Thome Lopez som fulgte Vasco da Gama til India i 1502 mente at Sofala var Bibelens Ofir. Fra denne tid begynte Sofala å forfalle. Portugal bygget fortet Fort San Caetano i Sofala i 1505. Til dette brukte man stein importert fra Europa. Steinen ble resirkulert i det 20. århundre da den ble  brukt til å bygge katedralen i Beira. Nå er det bare få ruiner igjen etter fortet i Sofala. Da Beira ble anlagt på nordsiden av elven i 1890, mistet Sofala sin betydning. Etter hvert som avskoging av elvebredden økte, ble elva full av mudder og vanskelig å seile på.
Sofala Bank og Sofala (provins) er oppkalt etter byen.


== Eksterne lenker ==
Sofala i 1911 encyclopedia
Haakon Dahlstrøm

Haakon Dahlstrøm (født 7. februar 1907, død 31. oktober 2006) var en norsk offiser i Frelsesarmeen som ledet organisasjonen i en rekke land. Han var gift med Eili Holme (1946).
Haakon Dahlstrøm ble offiser i Frelsesarmeen i 1931, etter å ha vært soldat i Oslo 1. korps som senere fikk navnet Templet korps. Han tjenestegjorde i Storbritannia, Ghana, Nigeria, Finland, Norge, og Færøyene.
Dahlstrøm studerte ved Musikkonservatoriet fra 1942 til 1945. Han gjorde en betydelig innsats som arrangør av hymner og religiøse melodier og var i mange år musikksekretær ved Frelsesarmeens hovedkvarter i Oslo. Gjennom hele livet samlet og katalogiserte han omkring 50 000 titler, forfattere og komponister. Noe av dette arbeidet er presentert i hans bøker.
På tross av sin store interesse for musikk, var det forkynneren Haakon Dahlstrøm som nådde fram til folk flest både i overført og praktisk betydning. Hele livet var Dahlstrøm på reise med budskapet sitt. Han besøkte små og store steder over hele landet til langt over fylte 90 år.


== Bøker ==
1990: Med takt og tone, Salvata Kristelige Forlag
1990: Mellom notelinjene, Salvata Kristelige Forlag
1991: Ord i samklang, Salvata Kristelige Forlag


== Utmerkelser ==
1975: Ridder av St. Olavs Orden


== Biografi ==
Emil Skartveit gav i 2008 ut Haakon Dahlstrøms biografi:"Jeg er ingen blomst "  ISBN 9788230602447


== Eksterne lenker ==
Et biografisk essay  tekst: Nils-Petter Enstad
Biografi om Arméens høvding - Om Haakon Dahlstrøms biografi
Viskadalens Folkhögskola

Viskadalens Folkhögskola er en folkehøgskole i Seglora ved Borås i Sverige og ble etablert i 1928 som Västra Sveriges Arbetares Folkhögskola.
I skolens kursprogram inngår allmenne fag, naturvitenskap og fritidslederutdanning. Skolens kurstilbud strekker seg fra ett til fire år.


== Se også ==
Arbetarrörelsens folkhögskola


== Eksterne lenker ==
Viskadalens Folkhögskola
Arbetarrörelsens folkhögskola

Arbetarrörelsens folkhögskola  (AFiG) ble etablert som en folkehøgskole i 1991 og ligger i Göteborg i Sverige. Skolen startet som en filial av Viskadalens Folkhögskola. AFiG har som mål å fremme et demokratisk og humanistisk grunnsyn.


== Eksterne lenker ==
Arbetarrörelsens folkhögskola
Eberhard Fechner

Eberhard Fechner (født 21. oktober 1926 i Liegnitz i Schlesien, død 7. august 1992 i Hamburg) var en tysk skuespiller, teater- og filmregissør, særlig av dokumentarfilm, 

Fechner studerte ved skuespillerskolen til Deutsches Theater i Berlin fra 1946 til 1948. Han debuterte der ved «Kammerspiele» i 1947. Senere var han engasjert ved flere teatre i Berlin, Hamburg, Hannover og Celle. Fra 1961 arbeidet han som regiassistent ved Piccolo Teatro i Milano. Fra 1963 arbeidet han igjen i Tyskland som skuespiller og regissør.
Fra 1953 hadde Fechner film- og fjernsynsroller. I 1965 ble han engasjert som regiassistent i NDR. Han fikk etterhvert muligheten til å lage egne filmer og fikk dokumentarfilm som hovedinteresse. Han var en begavet intervjuer. I 1975 intervjuet han de gjenlevende medlemmene av vokalgruppen Comedian Harmonists for en dokumentarfilm, og i 1979–1981 flere vitner og anklagede i Majdanek-rettssaken. Han greide gjennom tålmodig lytting og spørring å lokke fram svært personlige, kontroversielle og dypt gjemte minner hos sine intervjuobjekter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eberhard Fechner på Internet Movie Database 
(sv) Eberhard Fechner i Svensk Filmdatabas 
(fr) Eberhard Fechner på Allociné 
(en) Eberhard Fechner på AllMovie 
(en) Eberhard Fechner hos The Movie Database