jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Johan Bruyneel

Johan Bruyneel (født 23. august 1964 i Izegem, Belgia) er en sportsdirektør og tidligere profesjonell syklist. Etter at han la opp som profesjonell syklist i 1999, er han mest kjent som sportsdirektør i det amerikanske UCI ProTour-laget US Postal/Discovery Channel Pro Cycling Team, der han var med på Armstrongs syv seire i Tour de France. Han ble deretter sportsdirektør i Astana Team, der han var med på ytterligere to Tour de France-seire med Alberto Contador. Fra 2010-sesongen leder han det amerikanske laget Team RadioShack.


== Meritter ==
1989
Sveits rundt – 2 etappeseire
1990
Tour de l'Avenir – sammenlagt
1991
Coppa Placci
Grand Prix du Midi Libre – etappeseier
EG-Rundfahrt – etappeseier
Rund um den Henninger-Turm
Baskerland rundt – etappeseier
Baskerland rundt – 2.-plass sammenlagt
Vuelta a España – etappeseier
1992
Grand Prix des Nations
1993
Tour de France – etappeseier (6. etappe)
1995
Grand Prix du Midi Libre – etappeseier
Tour de France – etappeseier (7. etappe)
Vuelta a España – 3.-plass sammenlagt


== Lag ==


=== Sportsdirektør ===
1999 – 2007: Discovery Channel Pro Cycling Team (het US Postal Service Cycling Team til 2004)
2008 – 2009: Astana
2010 – : Team RadioShack


=== Syklist ===
1998: ONCE
1997: Rabobank
1992-1995: Liberty Seguros
1990-1991: Lotto
1989: SEFB


== Eksterne lenker ==
(de) Johan Bruyneel – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Johan Bruyneel – Olympedia 
(en) Johan Bruyneel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Johan Bruyneel – ProCyclingStats 
(en) Johan Bruyneel – Cycling Archives 
(en) Johan Bruyneel – CycleBase 
Offisielt nettsted 
(en) Johan Bruyneel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Markus Fothen

Markus Fothen (født 9. september 1981 i Kaarst) er en tysk landeveissyklist. Han er broren til Thomas Fothen.
Under Tour de France 2006 hadde Fothen ungdomstrøya i 13 etapper, før Damiano Cunego overtok trøyen på den 17. etappen. Fothen kom til slutt på andreplass i kampen om ungdomstrøya.


== Lag ==
Gerolsteiner (2004–2008)
Team Milram (2009–2010)
Team NSP (2011–2013)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Markus Fothen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Markus Fothen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Markus Fothen – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Markus Fothen – ProCyclingStats 
(en) Markus Fothen – Cycling Archives 
(en) Markus Fothen – Cycling Quotient 
(en) Markus Fothen – CycleBase
Alt for Egil

Alt for Egil er en norsk film fra 2004 regissert av Tore Rygh.
Filmen hadde premiere den 20. august 2004. Filmen kan kalles en musikalsk komedie.


== Handlingen ==
Filmen starter med at Egil (Kristoffer Joner) henter den mentalt tilbakestående Jan-Ove (Trond Høvik) på verkstedet for psykisk utviklingshemmede. De skal dra opp i slalåmbakken. Når de har kommet opp, spent på seg skiene, er de endelig klare. Da møter de slalåmens første utfordring: nemlig å ta heisen. De prøver lenge og vel, men til slutt får de hjelp av ei søt, ung vegetarianer kalt Anette (Nina Ellen Ødegård). De begynner å kjøre. Til slutt kjører de så fort at Egil ikke klarer å stoppe, han kjører rett på Anette. Et helikopter kommer med en litt mindre erfaren pilot (Morten Abel). Når Anette kommer hjem ifra sykehuset, drar Egil og Jan-Ove til henne med pizza fra der Egil jobber. Etter mye om og, men blir de kjærester, og drar på båttur med noen venner. Her erkjenner Egil hva som skjedde i slalåmbakken, men det var for sent. Anette drar hjem, møkkalei alt som heter kjæreste. Idet Egil prøver å ta sitt eget liv sammen med moren (Sally Nilsson), dukker plutselig Anette opp. Hun begynner å synge en sang, dette får Egil til å angre. Han blir heller hos Anette.


== Roller i filmen ==
Egil – Kristoffer Joner
Jan-Ove – Trond Høvik
Morten Abel (Pilot) – Morten Abel
Anette – Nina Ellen Ødegård
Jenny – Sally Nilsson
Hans Lima – Vegar Hoel
Plexa-Paul – Anders Hove
Svein-Inge – Gaute Garlid
Anettes Far – Even Stormoen
Trude – Kjersti Tveterås
Lygre – Svein Harry Schöttker Hauge
Jarle (som Marko Kanic) – Marko Iversen Kanic
Kvinnelig lege – Elin Furubotn
Vakt – Geir Greni
Sint Mann – Stian Kristiansen
Fabrikkleder – Terje Torkildsen
Glenn Andre Kaada


== Musikk ==
Kristoffer Joner – «24 timer i døgnet», «Ingenting forsvinne»
Morten Abel – «Keep Yourself in Motion», «You Are Beautiful», «Treffe deg når eg ser deg»
Nina Ellen Ødegård – «Uten deg, finns det ingen verden»
Thomas Dybdahl – «Det eg undrar på»Filmmusikken ble også gitt ut som eget album.


== Eksterne lenker ==
(en) Alt for Egil på Internet Movie Database 
(no) Alt for Egil i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Alt for Egil hos Filmfront 
(sv) Alt for Egil i Svensk Filmdatabas 
(nl) Alt for Egil på MovieMeter 
(en) Alt for Egil på Rotten Tomatoes
Heihe-Tengchong-linjen

Heihe-Tengchong-linjen (kinesisk: 黑河-腾冲线) er en imaginær delelinje som deler Kina i to nesten like store deler. Linjen trekkes mellom den lille byen Hēihé 黑河 (i provinsen Heilongjiang) til Téngchōng 腾冲 (i Yunnan) diagonalt tvers gjennom Kina. Det var befolkningsgeografen Hu Huanyong som «oppfant» linjen i 1935 og kalte den en geodemografisk demarkasjonslinje. 
Linjen delte Kina slik:

Vestenfor: 57 prosent av arealet, men bare 4 prosent av befolkningen
Østenfor: 43 prosent av arealet, men 96 prosent av befolkningenBefolkningsfordelingen på begge sider av linjen er fremdeles (2007) omtrent den samme. 


== Eksterne lenker ==
Numerical Simulation of Population Distribution in China
Befolkningsutvikling i Kina (Wolfgang Taubmann, Universitetet i Bremen)
Påls briller

Påls briller er et norsk filmprogram med Pål Bang-Hansen som gikk på NRK2 fra 1997 til 1998. Programmet omhandlet aktuelle filmer, filmfestivaler og norsk filmproduksjon.
Programmet hadde et seertall på mellom 50 000 og 60 000.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Påls briller på Internet Movie Database 
(no) Påls briller på NRK TV
Ripsslekta

Ripsslekta (Ribes) er en slekt av busker. Den regnes vanligvis som den eneste slekta i ripsfamilien, men enkelte botanikere skiller stikkelsbær og noen andre arter med torner ut i en egen slekt, Grossularia. 
De er som regel 1–1,5 m høye busker, men de kan en sjelden gang bli små trær. De fleste artene feller løvet om vinteren, men det er også noen eviggrønne eller vintergrønne arter. Bladene sitter spredt og er håndflikete med 3–5 lapper. De fem- eller firetallige blomstene sitter i hengende eller opprette klaser i bladhjørnene. Blomsten er oversittende. Kronbladene er små, og arret er todelt. Frukten er et kjøttfullt bær der begeret sitter igjen. Noen arter har tvekjønnede blomster, mens andre har adskilte hann- og hunnblomster på ulike planter (særbu).
Ripsslekta omfatter omtrent 150 arter og er utbredt i de tempererte strøkene på den nordlige halvkule og i Andesfjellene. I Norge vokser alperips, solbær og villrips naturlig, mens hagerips og stikkelsbær er innført og naturalisert for lenge siden. Noen andre hagearter blir av og til forvillet.  
De mest kjente medlemmene av slekten dyrkes på grunn av bærene: hagerips, som har hvite eller røde bær, solbær og stikkelsbær. Alperips er en nøysom hekkplante, mens blodrips og gullrips dyrkes for de vakre blomstene.
Artene i ripsslekta er mellomvert for den parasittiske soppen solbærfiltrust. Amerikanske furuarter har liten motstandskraft mot denne soppen, og USA hadde 1912–1966 strenge føderale begrensninger på import og dyrking av Ribes-arter. I noen delstater er det fortsatt forbudt å dyrke solbær. Disse restriksjonene har begrenset kommersiell dyrking av rips og solbær i USA.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Litteratur ==
C. Grey-Wilson og M. Blamey; norsk utgave T. Faarlund og P. Sunding (1992). Teknologisk Forlags store illustrerte flora for Norge og Nord-Europa. Teknologisk Forlag. s. 174–175. ISBN 82-512-0355-4. 
«Ripsar». Den virtuella floran. Besøkt 23. oktober 2015. 
«Ribes». Artsdatabanken. Arkivert fra originalen 14. september 2013. Besøkt 23. oktober 2015. 
«Ribes». Flora of North America. Besøkt 23. oktober 2015. 
«Ribes». Flora of China. Besøkt 23. oktober 2015. 
K. Marhold (2011). «Grossulariaceae». Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 23. oktober 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) ripsslekta i Encyclopedia of Life 
(en) ripsslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) ripsslekta hos Artsdatabanken 
(sv) ripsslekta hos Dyntaxa 
(en) ripsslekta hos Fossilworks 
(en) ripsslekta hos ITIS 
(en) ripsslekta hos NCBI 
(en) ripsslekta hos The International Plant Names Index 
(en) ripsslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Ribes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ribes – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Huadong

Huadong (kinesisk forkortelse, kinesisk: 华东, pinyin: Huádōng) er en kinesisk betegnelse for de følgende østlige administrasjonsenheter på provinsnivå i Kina:

Shandong
Jiangsu
Anhui
Shanghai
Zhejiang
Jiangxi
Fujian
Huabei

Huabei (kinesisk forkortelse; forenklet kinesisk: 华北; tradisjonell kinesisk: 華北; pinyin: Huáběi) er en kinesisk betegnelse for de følgende nordlige administrasjonsenheter på provinsnivå i Kina:

Indre Mongolia
Shanxi
Peking
Tianjin
HebeiDette er den region som kunne oversettes som Nord-Kina, skjønt i det meste av Kinas historie ville dette være noe misvisende. Det klassiske Nordkina ville riktignok i høy grad overlappe det moderne Huabei, men ville for eksempel ikke strekke seg like langt vestover og nordover (ytterflankene av den moderne autonome region Indre Mongolia ville før vært å betrakte som tilhørende Vestkina henholdsvis Mandsjuria), og avgrensningen mot sør ville ha vært noe annerledes (nærmere eller mer sammenfallende med Guleelvens midtre og nedre løp).
Xinan

Xinan (korttegn:  西南, pinyin: Xīnán , som mer fullstendig er Xīnán Dìqū = 'vestsørlige region') er en kinesisk betegnelse for de følgende sørvestlige administrasjonsenheter på provinsnivå i Kina: 

Xizang
Sichuan
Chongqing
Yunnan
Guizhou


== Referanser ==
Borider

Borider (Boridae) er en artsfattig familie av biller som lever under barken på døde bartrær. De er ikke kjent fra Norge, men den svært sjeldne og truede arten Boros schneideri er funnet i Sverige og Finland.


== Utseende ==
Middelsstore (ca. 9– 15 mm), avlange, flate biller, oversiden er kraftig punktert og blank, ikke påfallende hårete. På farge er de brunlige eller svarte. Hodet er ganske stort og flatt, med fremstrakte kjever (prognath) og små, utstående fasettøyne. Hodet er tydelig innsnevret bak fasettøynene. Antennene er forholdsvis korte og 11-leddete, perlekjedeformede. Brystskjoldet har sterkt rundede sider og ser ovalt ut ovenfra. Det er grovt og kraftig punktert. Dekkvingene er avlange, parallellsidige med tydelige skuldre. De er kraftig punktert, men mangler punktrekker. Beina er korte og slanke, for- og mellomføttene er fem-leddete, bakføttene fire-leddete. Larvene ligner sterkt på larvene til kardinalbiller (Pyrochroidae).


== Levevis ==
Larvene lever under barken på døde stammer av bartrær og spiser trolig det råtnende sevjelaget (kambium). Den europeiske arten Boros schneideri er funnet over store deler av Europa, men er sjelden alle steder, og er nevnt på EUs Appendix II liste over særlig verneverdige arter som det må gjennomføres tiltak for å ta vare på.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera Linnaeus, 1758
Underordenen Polyphaga Emery, 1886
Gruppen (infraorden) Cucujiformia Lameere, 1938
Overfamilien heteromerer, Tenebrionoidea Latreille, 1802
Familien Borider, Boridae Thomson, 1859
Underfamilien Borinae Thomson, 1859
Slekten Boros Herbst, 1797
Boros hydrophiloides Fairmaire
Boros schneideri (Panzer, 1796) – Europa
Boros unicolor Say, 1827 – Nord-Amerika
Slekten Lecontia Champion, 1893 – Nord-Amerika
Lecontia discicollis (LeConte, 1850)
Underfamilien Synercticinae Lawrence & Pollock, 1994 – Australia
Slekten Synercticus Newman, 1842
Synercticus heteromerus Newman, 1842


== Eksterne lenker ==
(en) Boridae i Encyclopedia of Life 
(en) Boridae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Boridae hos Artsdatabanken 
(sv) Boridae hos Dyntaxa 
(en) Boridae hos Fauna Europaea 
(en) Boridae hos Fossilworks 
(en) Boridae hos ITIS 
(en) Boridae hos NCBI 
(en) Kategori:Boridae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Boridae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bilder: Boros unicolor: [1]. Boros schneideri: [2]. Boros unicolor, larve: [3]
Xibei

Xibei (kinesisk forkortelse: 西北 – nordvest) er en kinesisk betegnelse for de nordvestlige deler av Kina, og omfatter de følgende administrasjonsenheter på provinsnivå:

Xinjiang
Gansu
Ningxia Hui
Shaanxi
Qinghai
Disse provinser og autonome regioner ligger alle vest for Heihe-Tengchong-linjen (skjønt en liten del av Shaanxi ligger øst for linjen).
King Midas

King Midas er et norsk rockeband fra Oslo som debuterte i 1994. Gruppa vant Spellemannprisen 2013 i kategori rock for platen Rosso. Musikkstilen til King Midas er sterkt preget av disco, og er egnet for dans og nattklubb. Tekstene er lyriske og får tidvis en melankolsk klang i musikken. Navnet King Midas er hentet fra gresk mytologi.
I radioprogrammet Siri & Co i radiokanalen NRK P13 24. februar 2013 oppgir Ando og Per at de husker You could be mine av Guns and Roses som en kul låt, da de vokste opp på 90-tallet. Som fjortiser begynte de å spille rock and roll og metal-låter av band som Led Zeppelin, DWaS, Deep Purple og AC/DC.Med Romeo Turn i 2003 fikk gruppen et moderat gjennombrudd. Fotografen Per Heimly laget coverfotografi til albumet, og ble med dette instrumentell i å definere gruppens stil videre.
Bassist Per Vigmostad spilte i det fiktive bandet kommune (Fingerpult av Gerhardsen, musikk Knut Schreiner, tekst Eskil Vogt) sammen med Andreas Tylden (JR Ewing), Henrik Elvestad, Torgny Amdam (Amulet) i den norske spillefilmen Reprise regissert av Joachim Trier.  I et PR-stunt opptråtte kommune på Quartfestivalen sommeren før premieren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) King Midas på Discogs 
(en) King Midas på MusicBrainz 
(en) King Midas på Spotify 
(en) King Midas på Songkick 
(en) King Midas på Last.fm 
(en) King Midas på AllMusic
Zhongnan

Zhongnan eller noen ganger Huanan (korttegn: 中南 eller 华南; 华 hua er en kinesisk kortform for Kina 中华 Zhonghua) er en kinesisk betegnelse for Sentral- og Sør-Kina. Den omfanger de følgende administrative enheter på provinsnivå:

Henan
Hubei
Hunan
Guangxi
Guangdong
Hongkong
Macao
HainanBetegnelsen Huanan (korttegn: 华南) omfatter egentlig bare provinsene Guangxi, Guangdong (med Hongkong og Macao) og Hainan.
Betegnelsen Huazhong (korttegn: 华中) fomfatter provinsene Henan, Hubei og Hunan.
Dongbei

Dongbei (kinesisk: 东北, pinyin: Dōngběi) er en kinesisk betegnelse på de tre mest nordøstlige provinser i Kina:

Heilongjiang
Jilin
LiaoningDisse tre provinser omfatter størstedelen av den historiske region Mandsjuria, og det er vanligere å kalle de tre provinser for Mandsjuria enn Dongbei. 


=== Litteratur ===
Thomas R. Gottschang and Diana Lary: Swallows and Settlers - The Great Migration from North China to Manchuria, Centre for Chinese Studies, The University of Michigan, Ann Arbor 2000. ISBN 0-89264-134-7.
Michael Meyer: In Manchuria: A Village Called Wasteland and the Transformation of Rural China, Bloomsbury Press, 2015, ISBN 978-1620402863
Lenore Lamont Zissermann: Mitya's Harbin; Majesty and Menace, Book Publishers Network, 2016. ISBN 978-1-940598-75-8.
Vendsyssel-Thy

Vendsyssel-Thy, eller Nørrejyske Ø, er den nest største øya i Danmark og er den delen av Jylland som ligger nord for Limfjorden. Den består av Vendsyssel, Hanherrederne og Thy. Området var delt mellom Nordjyllands Amt (Vendsyssel, det meste av Hanherrederne), Viborg Amt (vestligste del av Vester Hanherred, Thy) og Ringkjøbing Amt (Thyholm). Fra 2007 ble nesten hele området en del av Region Nordjylland, mens den sørligste delen, Thyholm, gikk til Region Midtjylland.
Selv om det geografisk sett er en øy, regnes området tradisjonelt ikke slik av danskene. Man snakker heller om de tre landsdelene Vendsyssel, Hanherred(erne) og Thy.
Området har et areal på 4 686 km², og i 2003 bodde det 306 373 innbyggere her. Her ligger blant annet Hanstholm, Hirtshals og Frederikshavn, som danskebåter fra Norge går til. Fiskeri- og turistbyen Skagen ligger lengst nord, med Grenen som nordligste punkt. Nørresundby er den nordlige delen av Aalborg, som stort sett ligger sør for Limfjorden. 
Etter å ha vært landfast med resten av Jylland siden rundt 1100 ble området en øy igjen den 3. februar 1825, da en stormflo fra Nordsjøen brøt gjennom Agger Tange og skapte Agger Kanal. Sand la seg riktignok i denne kanalen, og den ble helt lukket igjen i 1877, men før den tid hadde Thyborøn Kanal blitt dannet litt lenger sør i forbindelse med en stormflo i 1862.
Veinettet er de senere år bygd ut med henblikk på å fjerne gjennomgangstrafikken fra befolkningsområdene og samtidig få 4- og 6- feltsveier forbi Ålborg, som er den største byen like syd for området og hvor E39 og E45 møtes fra Hirtshals respektive Frederikshavn. Andre større veiutbedringer pr. 2006 finnes langs riksveiene 11 og 29 som tar trafikk fra Hanstholm. En del av det mindre veinettet er merket som margerittruten og går i variert landskap.
Det er ferjeanløp fra Norge til Hanstholm, Hirtshals og Frederikshavn, og fra Sverige (Göteborg) til Frederikshavn.
Landskapet er i vest åpent og gir et forblåst inntrykk. Det er plantet lange trerekker mellom åkrene for å styre vinden. Mange steder er det plantet skog (noe av den som verneskog). Mot østsiden vedlikeholder skogen seg selv, og det kan drives hogst. Klitter, heder og sandmiler gjør landskapet nord for Hjørring og Fredrikshavn til et egnet mål for turister, men hele kysten mot Nordsjøen har store klitter og sandstrender. I Thy rekker beltet av verneskog på sandgrunn, klitter, heder og myr opp mot 15 km inn i landet, her ble Thy nasjonalpark opprettet i 2008.
Skagens Museum, Brøndums Hotel og Grenen med sitt særegne lys gir dagens besøkende et ekko av gullalderen i dansk og nordisk kunst.


== Eksterne lenker ==
(en) Nørrejyske Ø – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vendsyssel – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Ertholmene

Ertholmene (gammel stavemåte: Ærtholmene) er en øygruppe ca. 20 km nordøst for Bornholm i Østersjøen. Øygruppen består av de to bebodde øyene Christiansø og Frederiksø, samt øya Græsholm og noen holmer og skjær (Lilleø, Høgebur, Tat, Tyveskær, Vesterskær og Østerskær). De to hovedøyene er forbundet med hverandre med en ca. 30 meter lang fotgjengerbro. Samlet areal for Ertholmene er 39 hektar, hvorav Christiansø er på 22,3 hektar, Frederiksø på 4 hektar og Græsholmen på 9 hektar. Totalt bor det 96 innbyggere Ertholmene.
Ertholmene er ikke del av noen kommune, men sorterer under Forsvarsministeriet, og øyenes administrator omtales som «Kongen af Christiansø». Øygruppen utgjør  Christiansø Sogn, og har egen lege og skole til og med sjuende klasse.

Danmarks østligste punkt er Østerskær, ca. 300 meter øst for Christiansø.


== Historie ==
Der var ikke fastboende på Ertholmene før på slutten av 1600-tallet og frem til da het øyene Kirkeholmen (nå Christiansø) og Bodholmen (nå Frederiksø). I 1684 besluttet Christian V av Danmark og Norge å bygge et festningsanlegg på øyene rundt den naturlige havnen mellom Kirkeholmen og Bodholmen. Festningen fikk navnet Christiansø, og de to hovedøyene skiftet navn til Christiansø (etter Christan V) og Frederiksø (etter Frederik IV). Festningen besto av to tårn, Store Tårn på Christiansø og Lille Tårn på Frederiksø, samt noen bastioner og ringmurer. Festningens andre bygninger ble oppført omkring havna. Festningen fungerte som militært anlegg frem til 1855.
Innbyggertallet var på sitt høyeste ved folketellingen i 1810 med 829 innbyggere. Siden 1810 har innbyggertallet falt og spesielt etter at festningen ble nedlagt.
I 1821 ble anarkisten og teologen Jacob Jacobsen Dampe overført til fengsel på Christiansø under streng bevoktning. Opprinnelig var han idømt dødsstraff, men det ble endret til livsvarig fengsel av Frederik VI.
Etter festningstiden ble Ertholmene primært et fiskersamfunn. Mange av de gamle militæranleggene er bevart, og alle bygninger og murer er i dag fredet. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ertholmene – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Christiansøs hjemmeside
Yding Skovhøj

Yding Skovhøj er et av de høyeste punktene i Danmark.
Høyden er 172,54 meter over havoverflaten medregnet en gravhaug fra bronsealderen som ligger på toppen av høyden. Om man ser bort fra de menneskeskapte haugene, er høyden 170,77 meter, noe som er ni cm lavere enn det høyeste naturlige punktet i Danmark, Møllehøj med 170,86 meter, mens Ejer Bavnehøj er Danmarks tredje høyeste naturlige punkt med 170,35 meter.
Høyden ligger i Yding Skov (derav navnet) i den nordlige delen av Horsens kommune, nær grensa til Skanderborg kommune i Østjylland. Det er den midtre av tre gravhauger. De to andre haugene er en aning lavere: Den østlige gravhaugen er 171,73 m og den vestlige 171,41 m.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Yding Skovhøj – og andre høje i Danmark
«Nyt højeste punkt i Danmark» (dansk). Miljøministeriet, Kort- og Matrikkelstyrelsen. 28. februar 2005. Arkivert fra originalen 10. oktober 2006. Besøkt 23. mars 2019.
Rupandehi (distrikt)

Rupandehi er et av Nepals 75 distrikter.
Rupandehi ligger i Lumbini sone, Vestregionen. Distriktet grenser mot Kapilvastu i vest, Arghakhanchi og Palpa i nord og Nawalparasi i øst. I sør grenser distriktet mot den indiske staten Uttar Pradesh.
Areal er 1 360 km². Befolkning i 2001 var 708 419. Rupahendi var da Nepals nest mest folkerike distrikt.
Rupandehi ligger i den vestlige delen av Tarai, Nepals flate, tropiske, sørlige grenseområde mot India.
Hovedstad er Siddharthanagar. (Tidligere navn, Bhairahawa, er fortsatt mye brukt, og er offisielt navn på den store flyplassen.) Denne byen er også hovedstad i Lumbini sone, sammen med Butwal (se nedafor). Befolkninga var i 2005 berekna til 63 372.
Største by er Butwal (transkriberes også Butawal), som i 2005 var landets 10. største by med 91 737 innbyggere.
Antall distriktsutviklingskomiteer 69. Bykommuner 2.
Rupandehi har mange forskjellige befolkningsgrupper. I hovedstaden er bhojpuri, et nordindisk språk, mest brukt.
Lumbini, der prins Siddharta Gautama blei født, ligger kort vei fra Siddharthanagar. Riket han vokste opp i, Kapilavastu, har gitt navn til nabodistriktet i vest, der ruiner fra det historiske Kapilvastu fins like over grensa.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Rupandehi-distriktet
Kart med helseindikatorer (på engelsk)