jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jonny Nilsson

Erling Martin Jonny Nilsson (født 9. februar 1943, død 22. juni 2022 i Forshyttan i Värmland) var en svensk skøyteløper. Han vant OL-gull på 10 000 meter i 1964 og ble verdensmester i 1963.


== Karriere ==
Nilsson var en av skøytehistoriens mest utpregede langdistanseløpere, særlig de første årene. Han slo overraskende de norske favorittene og vant verdensmesterskapet på skøyter i 1963 i Karuizawa, og satte samtidig verdensrekorder på 5 000 meter, 10 000 meter og sammenlagt. Senere på året satte han verdensrekord på 3 000 meter under et stevne på Sætersgård stadion på Tolga. Han mottok Svenska Dagbladets gullmedalje samme år. I 1965 bedret han sin egen verdensrekord på 5 000 meter.
I OL 1964 i Innsbruck var han blant gullfavorittene på langdistansene. Han vant 10 000 meter foran Fred Anton Maier og kom på sjetteplass på 5 000 meter.
Han ble tildelt Oscarstatuetten i 1962 for sin 10 000 meter i VM. Svak sprint gjorde at han bare ble nr. ti sammenlagt.
Jonny Nilsson var aktiv på toppnivå 1962–1968. 1972/73 var han blant initiativtagerne til den profesjonelle skøyteligaen International Speedskating League (ISSL).


=== OL-medaljer ===
1964  Innsbruck -  Gull i hurtigløp på skøyter, 10 000 meter  Sverige


== Privat ==
I 2017 ble Nilsson diagnostisert med prostatakreft med spredning til skjelettet.


== Galleri ==

		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Nilsson, Jonny (1963). Sikta mot stjärnorna (svensk). Filipstad: Filipstads tr.-ab. 
Bjørnsen, Knut; Jorsett, Per (1971). «Jonny Nilsson – Den fritt-talende mester». Skøytesportens stjerner. Oslo: Cappelen. s. 145–148.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digitalisert på Bokhylla.no av Nasjonalbiblioteket.]


== Eksterne lenker ==
(en) Jonny Nilsson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Jonny Nilsson – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jonny Nilsson – Olympedia 
(en) Jonny Nilsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Jonny Nilsson – Sveriges olympiske komité 
(en) Jonny Nilsson – Speedskatingbase.eu 
(en) Jonny Nilsson – SpeedSkatingNews.info 
(en) Jonny Nilsson – SpeedSkatingStats.com 
(en) Jonny Nilsson – TheSports.org 
(en) Jonny Nilsson på www.ISU.html.infostradasports.com
(en) Jonny Nilsson på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
«Jonny Nilsson» (engelsk). SkateResults.com. Arkivert fra originalen 10. juni 2007. Besøkt 23. juni 2022. 
(no) Jonny Nilsson i Store norske leksikon
(sv) Jonny Nilsson i Svensk Filmdatabas
Herøynytt

Herøynytt var en nettavis på Sunnmøre. Nettstedet ble etablert i 2002, og lagt ned i 2018.
Nettavisen hadde kontor i Fosnavåg og faste ansatte i redaksjon og marked. Herøynytt driftet også tjenester som nettkamera, bruktmarkedsplass, egen skipstrafikktjeneste og skipslister.I 2010 ble Herøynytt kjøpt opp av mediehuset Sunnmørsposten. Nettavisen ble drevet videre som eget medie, men ble gradvis gjort om til en ren avisside for Sunnmørspostens artikler. I forbindelse med oppkjøpet av papiravisa Vestlandsnytt i 2017, varslet Sunnmørsposten at Herøynytt ville bli avviklet ved lansering av Vestlandsnytt på nett.Herøynytt ble tatt av nett ved utgangen av februar 2018, etter 16 års drift.


== Referanser ==
Linear A

Linear A er en skrifttype som ble brukt til å skrive det etokretiske (også kalt minoiske) språket. 
Linear A hadde sitt opphav i den minoiske kulturen på Kreta, og ble brukt fra ca. 1750 f.kr. fram til Kreta ble invadert av greske folkeslag ca. 1420 f.kr.
Et beslektet alfabet, Linear B, ble brukt til å skrive en arkaisk form for gresk, og ble brukt i den gamle palasskulturen i Mykene på det greske fastlandet. Dette første greske skriftspråket erstattet Linear A som administrasjonsspråk i Knossos og de andre palassene på Kreta.
Mange av skrifttegnene i Linear A finner man igjen i det yngre skriftspråket Linear B, men utover det er det ikke identifisert noe slektskap mellom de to språkene. 
Selv om man har funnet en rekke leirtavler og andre gjenstander med inskripsjoner i Linear A både på Kreta og andre øyer i Egeerhavet, samt i Lahun i Egypt (ca. 1750 f.kr.), har ingen ennå klart å gi en overbevisende tyding av dette skriftspråket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
hellasforum.net Arkivert 2. april 2015 hos Wayback Machine. Artikkel om Linear A: «Linear A. The Decipherment of Minoan Script and Language»
Molte

Denne artikkelen handler om en plante. For å lese om fiskegruppen, se multer.

Molte, eller multe, (dansk: multebær, svensk: hjortron) (Rubus chamaemorus) er en flerårig plante som kan bli snaue 30 cm høy og har en krypende jordstamme.  Arts-epitetet chamaemorus kommer av det greske khamai («på marken», «lavt») og latin  morus, morbær.


== Beskrivelse ==
Blomstene er enkjønnete og sitter da på enten en hann- eller en hunnblomst. Fruktene er store og velsmakende, først røde og omsluttet av begerbladene, men som modne har de en vakker gul-oransje farge i flere nyanser.
Bladene er nyreformede, og lette å få øye på ute på myrene. 
Moltene begynner å blomstre i mai i syd, og i juni-juli i nord, med store hvite blomster som oftest sitter alene.
Moltefrukten er, i likhet med bringebær og bjørnebær, ikke et bær i biologisk forstand, men en samfrukt satt sammen av mange steinfrukter.


== Utbredelse ==
Molter er vanlig på myrer, men forekommer i størst mengde nordpå i landet, der den også noen steder dyrkes kommersielt. Et godt år er det anslått at så mye som 16 000 tonn molter kan plukkes i Nord-Norge. Lenger sør i landet er det stedvis gode molteforekomster, mest i fjellet. Molte var fylkesblomst i Finnmark.
Moltene blomstrer ofte tidlig og kan derfor lett skades av sen nattefrost, og da uteblir fruktsettingen. Under spesielt gode vilkår kan man oppleve såkalte «molteår». I molteåret 1966 ble for eksempel den totale innsamlede bærmengde i Sverige anslått til ca. 1 200 tonn.


== Molte i bruk ==
I Norge gir Friluftslovens § 5 allmennheten en generell rett til å plukke bær i utmark. Det er likevel gjort et unntak for molteplukking i Nordland, Troms og Finnmark. Her kan eier eller bruker av molteland nedlegge forbud mot at andre skal ta med seg molter fra det begrensede området. Det er likevel lov til å plukke molter som spises på stedet. Alle har rett til å plukke multer på Finnmarkseiendommen. Multefrukten anvendes mest til syltetøy eller multekrem, men kan også benyttes til likør. Kommunen Nesseby har en multe i kommunevåpenet. Den finske 2-Euro-mynten har et multebær med blader på den ene siden.
Bær sanket fra naturen kan noen ganger inneholde forurensning. Et eksempel er målinger foretatt på blåbær og molter i Sør-Varanger i Øst-Finnmark. På grunn av luftforurensning fra smelteverket i byen Nikel på russisk side av grensen er det målt høyere nivå av nikkel i blåbær og molter i området.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) molte i Encyclopedia of Life 
(en) molte i Global Biodiversity Information Facility 
(no) molte hos Artsdatabanken 
(sv) molte hos Dyntaxa 
(en) molte hos ITIS 
(en) molte hos NCBI 
(en) molte hos Panarctic Flora 
(en) molte hos The International Plant Names Index 
(en) molte hos Tropicos 
(en) Kategori:Rubus chamaemorus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Rubus chamaemorus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Etokretisk

Etokretisk (fra gresk: Ἐτεόκρητες, Eteókrētes, bokstavelig «ekte kretisk»; i seg selv sammensatt av ἐτεός, eteós, «sant», og Κρής, Krḗs, «kretisk»), også kalt minoisk, er et ikke-gresk språk som er dokumentert med få alfabetiske inskripsjoner fra oldtidens Kreta. Etokretisk synes å ha vært et språk som ble benyttet i den minoiske sivilisasjonen på Kreta fram til øya ble invadert av greske folkeslag ca. år 1420 f.Kr. Etter dette ble etokretisk fortrengt av gresk.
Det har blitt funnet borti mot et halv dusin inskripsjoner i østlige Kreta som viser at selv om de er skrevet i det greske alfabetet, er språket helt klart ikke gresk. Disse inskripsjonene er datert til slutten av 600- eller tidlig på 500-tallet og ned til 200-tallet f.Kr. Språket, som ikke er forstått, er antagelig overleving av et språk som ble snakket på Kreta før ankomsten av grekere og er antagelig avledet fra minoisk språk som er bevart i inskripsjoner i Linear A fra rundt tusen år tidligere. Ettersom dette språket har forblitt uoversatt, er det ikke sikkert at etokretisk og minoisk er beslektet, skjønt det er meget sannsynlig. Det er således fem inskripsjoner som kan bli tilskrevet til etokretisk, to av dem er tospråklig, skrevet i etokretisk og gresk. Det er tre andre fragmenter som kan være etokretisk. Alle kjente etokretiske tekster er omtalt og diskutert av Yves Duhoux, den ledende autoritet på etokretisk.

Vitnemål fra antikken antyder at språket er etokretisk, det vil si «ekte kretisk». Begrepet etokretisk er tidvis kalt for minoisk språk (i entall eller flertall), skrevet mer enn tusen år tidligere på såkalt kretiske «hieroglyfer» (borti mot sikkert et stavelsetegnesett) og i Linear A-skrift. Yves Duhoux har uttalt at «det er vesentlig til strengt adskille studiet av etokretisk fra det det «hieroglyfiske» og Linear A-inskripsjoner.»Vi vet lite om det etokretiske språket bortsett fra at det trolig er det muntlige språket som er basis for de minoiske inskripsjonene i skriftspråket Linear A. Mange forskere har antatt at det ikke er beslektet med gresk eller andre indoeuropeiske språk. Det er lansert teorier om at det har vært et semittisk eller anatolisk språk.
Mange hundre år etter den greske invasjonen omtaler greske forfattere som Homer og Strabon etokreterne som et folkeslag som holder til på sørsiden av Kreta. I enkelte områder øst på Kreta (rundt Prasos) er det funnet inskripsjoner som kan tyde på at  det etokretiske språket har overlevd helt fram til år 300 f.Kr.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Den samlede korpus av etokretisk
Maestro

For TV-programmet, se Maestro (TV-program)Maestro er det tredje albumet til det norske rockebandet Kaizers Orchestra. Det ble utgitt 15. august 2005 i store deler av Europa av Universal i Tyskland.
Albumet debuterte på førsteplass på VG-lista og lå på lista i 20 uker. Tre av sangene på plata ble utgitt som video: «Maestro», «Knekker deg til sist» og live-versjon av «Blitzregn Baby» fra konserten i Vega, København. Plata ble også utgitt senere som Maestro Limited Edition, med en bonus-CD med uutgitt materiale og videoer.


== Sporliste ==
«KGB» (4:13)
«Maestro» (4:40)
«Knekker deg til sist» (3:43)
«Señor Flamingos adieu» (0:45)
«Blitzregn Baby» (3:01)
«Dieter Meyers Inst.» (5:34)
«Christiania» (3:45)
«Delikatessen» (3:07)
«Jævel av en tango» (4:00)
«Papa har lov» (3:38)
«Auksjon (i Dieter Meyers Hall)» (4:19)
«På ditt skift» (4:35)Alle sanger er skrevet av Janove Ottesen med unntak av «Papa har lov» og «Auksjon (i Dieter Meyers Hall)» som er skrevet av Geir Zahl.
Maestro Limited Edition er utvidede bonus-CD av Maestro som ble utgitt i et begrenset opplag. Den ble innspilt samtidig som Maestro i mars 2005. CD-en er utgitt på Kaizerecords. Utgivelsesdatoen i Norge var 24. oktober 2005.

Bonus-CD – sporliste
«Action»
«Kalifornia»
«Tokyo Ice til Clementine»
«D-Dagen»
«Sorti»


== Medvirkende ==


=== Kaizers Orchestra ===
Janove Ottesen - sang, låtskriver, produsent, arrangement
Geir Zahl - sang, gitarer, kor, låtskriver, arrangement
Terje Winterstø Røthing - gitarer, kor
Øyvind Storesund - kontrabass
Helge Risa - pumpeorgel
Rune Solheim - trommer


=== Øvrige ===
Jørgen Træen - produsent, tekniker
Trifon Trifonov - saksofon på KGB, Maestro
Filip Ankov Simeonov - klarinett/saksofon/trompet på Maestro, Dieter Meyers Inst., Delikatessen
Øyvind Husebø - trompet på Maestro og Papa har lov
Gunnar Hågbo - saksofon på Papa har lov
Tor-Erik Hellesen - trombone på Papa har lov
Stian Carstensen - trekkspill/banjo på Dieter Meyers Inst., Jævel av en tango
Berend Mulder - bratsj på Dieter Meyers Inst.
Chiori Suzuki - bratsj på Dieter Meyers Inst.
Rebecca Cherry - bratsj på Dieter Meyers Inst.
Siri Hilmen - cello på Dieter Meyers Inst.
Martin Holmes - bakgrunnvokal på Jævel av en tango
Björn Engelmann - mastering
Paal Audestad - fotograf
Atle Øksendal - coverdesign


== Eksterne lenker ==
(en) Maestro på Discogs 
(en) Maestro på MusicBrainz
Rubicon (andre betydninger)

Rubicon kan vise til:

Rubicon, en elv i Nord-Italia
Rubicon TV, et norsk produksjonsselskap for fjernsyn
Rubicon (roman), en roman av forfatteren Agnar Mykle utgitt i 1965
Xenofon

Xenofon (født ca. 430 f.Kr. i Athen, død ca. 355 f.Kr.) var en gresk hærfører, forfatter og historiker. Han er særlig kjent for sine historiebeskrivelser fra samtidens Hellas, for sine skrifter om filosofen Sokrates, og for å være opphavsmann til den første øyenvitneskildringen vi kjenner fra et felttog i oldtiden. Xenofons språk er klart og tydelig, og har vært et stilistisk forbilde. Dette har gjort at mange studenter av gammelgresk har blitt kjent med hans verker.


== Hans liv ==
Xenofon var sønn av Gryllos, en attisk godseier, og var således født inn i det atenske aristokratiet. Som ung adelsmann ble han innrullert i kavaleriet. Han var en av elevene til filosofen Sokrates. Xenofon skrev verket Erindringer om Sokrates i perioden 390 – 370 f.Kr.
I 401 f.Kr. ble Xenofon med som leiesoldat i hæren til den persiske tronpretendenten prins Kyros den yngre for å hjelpe ham til å erobre makten i Perserriket fra kong Artaxerxes II, prinsens eldre bror. Kuppforsøket mislyktes, og Kyros falt i kamp med perserkongens armé i slaget ved Kunaxa, et sted ikke langt fra Babylon. Den greske leiesoldathærens feltherre ble deretter lokket i en felle og drept. 
Grekerne måtte da velge nye ledere som kunne føre hæren tilbake fra Mesopotamia til Hellas gjennom hele Lilleasia for å bevare friheten. Xenofon ble valgt som en av de ledende generalene i denne strabasiøse ekspedisjonen. Historien om felttoget og tilbaketoget – som ble kalt de tituseners tog – er levende beskrevet i boken Anabasis, som ble skrevet da Xenofon var landsforvist, en gang mellom 390 – 380 f. Kr. Disse skildringene er av mange regnet som Xenofons beste verk. Språklig sett er Anabasis regnet som et stilmessig rent eksempel på klassisk attisk gresk, og det har derfor ofte vært et av de første verker studenter har arbeidet med.
Etter hjemkomsten ble Xenofon landsforvist fra Aten, muligens pga. hans deltakelse i felttoget, eller fordi han kjempet på Spartas side mot Aten i slaget ved Koroneia i 394 f.Kr.. Som belønning tildelte spartanerne ham et gods i Skillus, ikke langt fra Olympia. 
På dette godset holdt han til i over 20 år fram til 371 f.Kr., da han måtte flykte til Korint pga. at området hvor godset lå ble erobret av Spartas fiender i krigshandlinger. I denne tjueårsperioden skrev Xenofon de fleste bøkene han er kjent for, herunder Anabasis, Hellensk historie og Kyros' oppdragelse.
En gang etter forsoningen mellom Sparta og Aten i 370 f.Kr. ble Xenofons landsforvisning opphevet, slik at han kunne flytte tilbake til Aten. Mye tyder på at han ble boende i Korint helt til han døde engang rundt 355 f.Kr.


== Utvalgte verker ==
Anabasis
Hellensk historie
Kyros' oppdragelse
Erindringer om Sokrates
Spartanernes statsforfatning
Om ledelse av kavaleriet


== Referanser ==


== Litteratur ==

Xenofon: Hellensk historie. Oversatt av Henning Mørland. Aschehoug. Oslo, 1966.
Xenofon: Anabasis. Oversatt av Henning Mørland. Oslo, 1967.
Xenofon: Erindringer om Sokrates. Oversatt av Henning Mørland. Aschehoug. Oslo, 1967.
Xenofon: Om ledelse av kavaleriet. (I Fra antikkens krigskunst). Oversatt av Inge Tjøstheim. Aschehoug. Oslo, 1994.
Solveig Bernhoft

Solveig Bernhoft (født 23. september 1938) var politiker for Høyre i bystyret i Bodø i perioden 1991–1995 og var leder av Bodø Høyre i 1989.


== Eksterne lenker ==
Bodø Høyre Arkivert 3. juli 2007 hos Wayback Machine.
Bystyret i Bodø
Europavei 15

Europavei 15 går mellom Inverness i Skottland, Storbritannia og Algeciras i Andalucía, Spania. Lengde 3590 km.
Trasé fastlagt av UNECE: Inverness – Perth – Edinburgh – Newcastle – Scotch-Corner – Doncaster – London – Folkestone – Dover ... Calais – Paris – Lyon – Orange – Narbonne – Gerona – Barcelona – Tarragona – Castellón de la Plana – Valencia – Alicante – Murcia – Algeciras.


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
CERN

CERN, Den europeiske organisasjon for kjernefysisk forskning, er en internasjonal organisasjon for partikkelfysisk forskning. Navnet CERN er et akronym for det opprinnelige franske navnet Conseil européen pour la recherche nucléaire. CERNs virksomhet er konsentrert rundt partikkelfysikk, kjernefysikk og kjernekjemi og omfatter verdens største forskningssenter innen disse fagområdene. Senteret ligger hovedsakelig i Sveits, nær flyplassen i Genève, men deler av anlegget går også over grensen til Frankrike. Ved forskningssenteret ligger Large Hadron Collider, en enorm partikkelakselerator som ble ferdigstilt og tatt i bruk til vitenskapelige eksperimenter i 2008.
CERN ble etablert i 1954 av 12 land i Europa. Alle de opprinnelige medlemmene er fortsatt medlem av CERN, bortsett fra det tidligere Jugoslavia som meldte seg ut i 1961 og forble utmeldt frem til statens oppløsning. Organisasjonen har i dag 20 medlemsland, rundt 2600 heltidsansatte pluss nesten 8000 vitenskapsfolk og ingeniører fra 500 universiteter og 80 nasjoner.
CERN la også grunnlaget for World Wide Web i 1980-årene, og verdens første nettside ble publisert herfra i 1991.


== Medlemsland og finansiering per 2015 ==


== Informatikk ==
 

Selve World Wide Web begynte som et CERN-prosjekt kalt ENQUIRE, initiert av Tim Berners-Lee i 1989 og Robert Cailliau i 1990. Berners-Lee og Cailliau ble i fellesskap æret av Association for Computing Machinery i 1995 for deres bidrag til utviklingen av World Wide Web.
Prosjektet, som er basert på konseptet hypertekst tok sikte på å tilrettelegge for deling av informasjon mellom forskere. Den første websiden gikk online i 1991. 30. april 1993 kunngjorde CERN at World Wide Web ville være gratis for alle. En kopi av den opprinnelige første nettsiden, laget av Berners-Lee, er fortsatt tilgjengelig på World Wide Web Consortiums webside som et historisk dokument.
Før webens utvikling hadde CERN vært en pioner i innføringen av Internetteknologien. En kort historie om denne perioden finnes her.
Oktober 2015 fikk CERN sitt eget toppnivådomene, .cern.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(fr) Offisielt nettsted 
Mate-URL 
(en) CERN – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) CERN – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
CERN e-Recruitment site – Students and Fellows Programmes and Staff Employment Opportunities
E4

E4 kan vise til:

Europavei 4, europeisk vei
E4 (TV-kanal), britisk TV-kanal
Kåre Aglen

Kåre Aglen (1933–) er en norsk skolemann og politiker (H), bosatt i Bodø.
Han vokste opp på Otterøya i Namdalen, der familien var fiskerbønder. Han gikk Luftforsvarets befalsskole og så Bodø lærerskole. Han arbeidet som lærer og senere rektor ved Hunstad ungdomsskole og Bankgata ungdomsskole. Han har også vært leder i Bodø lærerlag og fylkesleder i Skolelederforbundet i Nordland.Han var medlem av Bodø bystyre fra 1976 til 1979, medlem av både formannskapet og skolestyret og felles gruppeleder for de borgerlige partiene i bystyret.Han var medlem av Nordland fylkesting fra 1980 til 1987 og medlem av fylkesskolestyret.Aglen var leder i Bodø Høyre fra 1974 til 1978 og fra 1982 til 1983.


== Referanser ==
Gisle Aas

Gisle Aas (født 1964) er en norsk programvareutvikler. Han var en av grunnleggerne av det norske Internettselskapet Oslonett, som ble stiftet 12. desember 1991. 
Aas hadde før dette jobbet i Norsk Regnesentral og var programmeren bak en rekke av Oslonetts nettjenester, f.eks. Kvasir som ble programmert i Perl. Aas fulgte med til SchibstedNett da Schibsted kjøpte Oslonett i 1995, men flyttet senere til Vancouver i Canada for å jobbe for programvareselskapet ActiveState.
I Perl-verdenen er Aas mest kjent for libwww-perl, defakto-biblioteket for HTTP-kommunikasjon i Perl, og for Digest::MD5.


== Referanser ==
Casey FitzRandolph

Casey J. FitzRandolph (født 21. januar 1975 i Madison, Wisconsin) er en amerikansk skøyteløper. 
Han tok overraskende gullmedaljen på 500 meter i OL 2002 i Salt Lake City, USA. Den store forhåndsfavoritten, canadieren Jeremy Wotherspoon, falt i sitt første løp. FitzRandolph slo sølvvinneren, den japanske tittelforsvareren Hiroyasu Shimizu, med 3 hundredels sekund, til da tidenes minste seiersmargin på en olympisk 500 meter.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Casey FitzRandolph – Olympics.com 
(en) Casey FitzRandolph – Olympic.org 
(en) Casey FitzRandolph – Olympedia 
(en) Casey FitzRandolph – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Casey FitzRandolph – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Casey FitzRandolph – Speedskatingbase.eu 
(en) Casey FitzRandolph – SpeedSkatingNews.info 
(en) Casey FitzRandolph – SpeedSkatingStats.com 
(en) Casey FitzRandolph på www.ISU.html.infostradasports.com
(en) Casey FitzRandolph på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
(en) «Casey FitzRandolph». SkateResults.com. Arkivert fra originalen 13. mars 2007. Besøkt 21. juli 2016. 
(en) Speedskating Hall of Fame – Speed Skaters : Casey FitzRandolph på The National Speedskating Museum and Hall of Fame, Besøkt 21. juli 2016.
(en) Skating for Gold: Wisconsin's Olympic Speed Skaters, 1976-2006 : Casey FitzRandolph (b. 1975) på Wisconsin Historical Society, Besøkt 21. juli 2016.
Steinar Kjærnsrød

Steinar Kjærnsrød var en av grunnleggerne av Oslonett, Norges første kommersielle internettselskap. Dannelsen av Oslonett blir sett på som en milepæl i bruken av internett i Norge.Da Oslonett ble stiftet 12. desember 1991, jobbet Kjærnsrød fortsatt som driftsansvarlig ved Institutt for informatikk ved Universitetet i Oslo, men sluttet der i 1994 og begynte på full tid i Oslonett. I Oslonett var han ansvarlig for utviklingen av Oslonetts mange webtjenester. Blant annet hadde han ideen til søkemotoren Kvasir, til resultatformidlingen fra Vinter-OL 1994 på Lillehammer og til formidlingen av resultatet i den norske folkeavstemningen om EU i 1994. Selskapet Oslonett dannet Kjærnsrød sammen med blant andre Gisle Hannemyr. Kjærnsrød og Hannemyr regnes i dag som to av Norges fremste internett- og dataeksperter.
Nettsidene fra Lillehammer-OL er innlemmet i Nasjonalbibliotekets og Nasjonalmuseets samlinger.Da Schibsted kjøpte Oslonett i 1995 og SchibstedNett ble dannet, fulgte Kjærnsrød med dit, og fortsatte som leder for avdelingen «Profesjonelle tjenester» i SchibstedNett. Han ble også med videre til Scandinavia Online (S-OL) da Telenor Online og SchibstedNett fusjonerte 1. januar 1997. Siden begynte han i Intervett. Intervett ble senere fusjonert inn i Infostream, Norges første børsnoterte internettselskap.
I dag jobber Steinar Kjærnsrød som virksomhetsarkitekt i Statens vegvesen, Vegdirektoratet.


== Referanser ==