jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Første slavekrig

Den første slavekrigen (ca. 135 f.Kr.-132 f.Kr.) var en mislykket slavereisning mot romerne på Sicilia.  Velstående romere og italienere hadde kjøpt opp mye av landet på øya, hvor de brukte slavearbeid i stor skala, bla. i kornproduksjon og dyrehold. Opprøret ble ledet av Eunus, en syrisk slave som hevdet å være en profet, og hans hærfører Cleon fra Kilikia. Etter noen mindre slag som ble vunnet av slavene, ankom en større romersk hær Sicilia og slo ned opprøret. 


== Opprørets utspring ==
Ifølge Diodorus Siculus begynte krigen med en slaveoppstand i byen Enna, rettet mot en brutal slaveeier ved navn Damophilos. Slavene hans søkte råd hos en slave fra et annet hushold, syreren Eunus, som hevdet å inneha profetiske evner. Etter hans råd slapp de løs flere av sine medslaver, hvorpå 400 slaver angrep byens innbyggere. Damophilos ble drept, og slavene valgte Eunus til konge. De trakk seg så ut til landsbygda, hvor de tiltrakk seg flere rømte slaver. En måneds tid senere ledet en kilikisk hesteopdretter ved navn Cleon en ny oppstand sør på øya. Med 5000 slaver inntok han byen Agrigentum. I stedet for å bli rivaler, slo de to opprørslederne seg så sammen. Cleon anerkjente Eunus' overhøyhet som konge, og fungerte deretter som sistnevntes hærfører. Dermed stod romerne overfor en samlet opprørshær.


== Krigens forløp ==
Ettersom opprøret spredte seg, tok opprørerne kontroll over flere byer. Opprørets kjerneområde var antageligvis et område av det sørøstlige Sicilia som omfattet ca. halve øya. Opprørerne opprettholdt et militært overtak over de lokale romerske myndighetene i flere år. Etterhvert begynte romerne å ta situasjonen mer seriøst, noe som ble reflektert i at man sendte flere konsuler til øya. En av disse, Lucius Calpurnius Piso, lyktes i 133 f.Kr. å snu krigslykken i romersk favør. Han inntok byen Morgantina, hvor romerne skal ha drept 8000 opprørere. Deretter beleiret han Enna, som sammen med byen Tauromenium var opprørets hovedsentrum. I 132 f.Kr avsluttet den neste konsulen, Publius Rupilius, krigen ved å innta begge byene. 20 000 slaver skal ha mistet livet som en følge av dette. Cleon var på dette tidspunket blitt drept. Slavenes konge, Eunus, skal ha unnsluppet med om lag 1000 livvakter. For å unngå å bli tatt til fange av romerne skal disse så ha halshugd hverandre. Eunus selv overlevde. Opprørslederen skal ha blitt funnet i en hule sammen med fire andre. Han ble ikke henrettet, men skal ha dødd av sykdom mens han satt i fangenskap. Deretter skal Rupilius ha slått ned de siste restene av opprøret. Det romerske senatet sendte så en kommisjon som skulle avklare den politiske situasjonen på Sicilia. Den utstrakte bruken av slavearbeid ble imidlertid ikke redusert, og mindre enn 30 år senere oppstod det et nytt slaveopprør på øya, i form av Den andre slavekrigen.


== Referanser ==
Knud Plesner

Knud Plesner (døpt 4. desember 1731, død 20. mai 1790) var kjøpmann i Skien. Han giftet seg i Solum 18. mars 1766 med Maria Kall (døpt 25. februar 1741 i Skien, begravet 28. februar 1786). 
Knud Plesner og Maria Kall var dikteren Henrik Ibsens oldeforeldre, gjennom datteren Johanne Plesner (1770–1847). De var også foreldre til Maria Plesner (1768–1800) som var gift med eidsvollsmannen Didrich (von) Cappelen (1761–1828), Skien, i hans 1. ekteskap, og som var farmor til maleren August Cappelen. 
Knud Plesner var sønn av Johan Glüsing Plesner (født 1703 i Kerteminde, Danmark og død 1735 i Skien), som innvandret til Skien fra Danmark omkring 1720, og Karen Cathrine Hind (1708–1778). 


== Kilder ==
Bergwitz, Joh. K: Henrik Ibsen i sin avstamning – norsk eller fremmed?, Nordisk forlag, Gyldendalske boghandel, Kristiania og København, 1916
Slavekrigene

Slavekrigene var en serie med slaveopprør som rammet den romerske republikk i senrepublikkperioden.

Første slavekrig: 135 – 132 f.Kr. på Sicilia, ledet av Eunus, en slave som hevdet å være en profet, og Cleon.
Andre slavekrig: 104 – 103 f.Kr., nok et slaveopprør på Sicilia. Denne gang anført av Athenion og Tryphon.
Spartacusopprøret: 73 – 71 f.Kr., var et opprør i Italia, ledet av Spartacus.
Catharina Hind

Catharina (Karen) Hind (født 1708, begravet 22. april 1778) var fra Kerteminde på Fyn i Danmark. Hun var dikteren Henrik Ibsens tipp-oldemor. 
Karen Cathrine Hind var datter av Knud Pedersen Hind, rådmann i Kerteminde. Hun kom til Skien hvor hun giftet seg den 7. desember 1729 i Solum kirke med Johan Plesner (1703–1735). Paret fikk flere barn. 
Etter mannens død i 1735 giftet hun seg med Fredrik I. v. A. Wesseltoft (1707–1771).


== Referanser ==


== Kilder ==
Bergwitz, Joh. K: Henrik Ibsen i sin avstamning – norsk eller fremmed?, Nordisk forlag, Gyldendalske boghandel, Kristiania og København, 1916
Andre slavekrig

Den andre slavekrigen var et mislykket slaveopprør mot romerne på øya Sicilia. Opprøret hadde mange årsaker, men en utløsende faktor må ha vært at mange slaver som var blitt sett på som urettmessige sådanne var blitt frigitt. Ditte var menn som var blitt gjort til slaver av skatteinnkrevere lisensiert av romerne fordi de ikke kunne betale sine skatter. Manius Aquilius, som da var konsul, erklærte at allierte eller vennlige frie menn ikke skulle holdes som slaver. 
Omtrent 800 slaver ble frigitt på Sicilia, og med dem hadde mange andre slaver bestemt seg for å forlate herrene sine og søke sin egen frihet. Guvernøren på Sicilia ga ordre om at de skulle vende tilbake til sine eiere, og det var da opprøret brøt ut. Den romerske konsulen Manius Aquilius slo ned opprøret, som var det andre i rekken av tre slaveopprør under republikken. 
Krigen varte fra 104 til 103 f.Kr.. Slavenes ledere var kjent som Tryphon og Athenion. 


== Litteratur ==
Shaw, Brent (2001). Spartacus and the Slave Wars: a brief history with documents. pp. 107–129.(at google books)
«Haugianerne»

Se Haugianisme for en artikkel om den kristne bevegelsen«Haugianerne» er et maleri av Adolph Tidemand. Motivet viser en lekpredikant fra haugianerbevegelsen som forkynner i en årestue. Bildet ble malt i Düsseldorf i 1848 basert på studier i Norge og regnes som et hovedverk i Tidemands arbeid.Tidemand arbeidet med motivet fra 1845 til 1852, og det finnes flere versjoner av bildet. En tegning er datert 1845, og maleriet er kjent i versjoner datert 1848, 1852 og 1865. Nasjonalgalleriet eier det fra 1852, Mandal museum har utstilt bildet fra 1865, mens Düsseldorfs kunstmuseum museum Kunst Palast har det aller første, som de ervervet som en del av sin kontakt med kunstnerne med tilknytning til Kunstakademie Düsseldorf. Tidemand var tidligere elev ved akademiet og bodde i byen da han malte bildet.

Bildet viser en gruppe mennesker, til dels i norske folkedrakter, samlet inne i en årestue eller røykovnstue. En predikant står på en krakk under lyset fra ljoren mens flere personer sitter utover i halvmørket. Predikanten holder en bok og har tydeligvis nylig talt og det er alvor og en tydelig stillhet i bildet. Ut fra tittelen forstår man at den stående mannen midt i bildet er en lekpredikant tilknyttet haugianerbevegelsen, som var en norsk kristen vekkelsesbevegelse på begynnelsen av 1800-tallet. I bildet viderefører Tidemand en sjanger som anvender den strenge bildebyggingen vi finner i tradisjonelt historiemaleri, på motiver hentet fra folkelivet. Komposisjonen består av en klassisk trekant eller pyramide: Forsamlingen danner en pyramide med predikanten som toppen, og trekantenformen gjentas i taket med lyset på toppen. Bruken av lys er dramatisk som på en teaterscene. Lyskjeglen og takets spisse trekant gir assosiasjoner til et kirkerom. Bortsett fra predikanten er den eldre mannen i kubbestol bildets midtpunkt. Figurene i bildet er i ro og kontemplative. Figurene er i alle aldre og av begge kjønn.Mange av personene er antatt å være malt etter tyske modeller; en malerkollega fra Düsseldorf sto modell for predikanten. P.H. Holtermann, som var arkitektstudent i Berlin, sto modell. Mannen i kubbestolen er Baard Olavson Mo fra Kvam i Hardanger som var venn av Tidemand og en troende Haugianer; og Tidemand malte også et separat bilde av ham.


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Haugianerne i gigapixeloppløsning fra Google Art Project
Hedgefond

Hedgefond eller risikofond er et samlebegrep for en profesjonelt forvaltet fondsinvestering som har relativt frie rammer for investeringsaktiviteten sammenlignet med ordinære verdipapirfond. Den vesentligste forskjellen ligger i forvalterens frihet til å benytte seg av ulike finansielle instrumenter, herunder derivater, og muligheten til å selge seg short og belåne porteføljen. Hovedsakelig skjer investeringene i aksje-, rente- og valutamarkedet, eventuelt også i råvaremarkedet og i andre finansielle markeder. Formålet med investeringene er typisk å gi positiv avkastning uavhengig av markedsutviklingen, såkalt absolutt avkastning.
For den enkelte investor gir fondet muligheten til å redusere (ved risikospredning) eller øke risikoen (belåning), avhengig av hvilken form for hedgefond man er investert i og hvilke risikopreferanser man har. Forårsaket av risikoen involvert, er det industristandard å kreve et minimum kapital innskudd og er ofte begrenset til privat personer. Det er også industristandard for hedgefond å ta et årlig forvaltningsgebyr på 1 til 2 prosent, i tillegg til å ta 10 til 20 prosent av avkastningsgevinsten (two and twenty-rule).
For kapitalmarkedet bidrar hedgefond med å tilføre markedslikviditet. Samtidig bidrar muligheten for shortsalg og fører til at markedet reflekterer rett pris. Det vil si at «dyre» aktiva blir solgt og «billige» aktiva blir kjøpt inntil man oppnår en markedslikevekt hvor prisene reflekterer antatt virkelige verdier. 
Hedgefond finnes i en rekke ulike varianter. Det er vanlig å klassifisere fondene etter aktivaklasse (aksje-, rente-, valuta- eller råvarefond), hvilken investeringsstrategi fondet har (Long/short, global macro, events, osv.) og hvilken juridisk struktur fondet har (onshore, offshore, AIF, UCITS, etc.). Fondets juridiske struktur spiller en stadig økende rolle, ettersom de ulike strukturene i ulik grad tilbyr beskyttelse av investoren.  


== Etymologi ==
Ordet hedgefond kommer fra engelsk hedge fund, og hedge kan direkte oversatt bety hekk, vern eller sikring. En mulig direkte oversettelse av hedgefond er «sikringsfond» eller «lavrisikofond», men disse kan være misvisende og må ikke forveksles med vanlige sikringsfond. Ifølge professor Pål E. Korsvold ved Handelshøyskolen BI kan risikofond muligens være en bedre oversettelse, og i 2001 foreslo Språkrådet risikofond som avløserord. En begrunnelse for å omtale slike fond som risikofond er at hedgefond, istedet for å senke risikoen, mer korrekt finansielt sett faktisk ofte øker risikoen ved å ta spekulative posisjoner for å tjene mer penger.


== Hedgefond i Norge ==
Finanstilsynet åpnet for hedgefond i Norge i 2010.


== Se også ==
Fond
WarrenWicklund – et hedgefond med hovedkontor i Oslo.


== Referanser ==
The Claws of Axos

The Claws of Axos er en Doctor Who-historie på 4 episoder som ble vist på BBC One fra 13. mars til 3. april 1971.


== Sammendrag ==
Axonerne lander på jorden. De er desperate etter å få tak i mere brennstoff og de foreslår en byttehandel hvor jorden kan få stoffet axonitt for brennstoff. Axonitt er et «tenkende» molekyl som kan reprodusere hva som helst ifølge axonerne. Det viser seg at skipet deres er en organisme kalt Axos som inntar næring ved å tappe energi fra alle livsformer på jorden via axonitten (som er en del av den). Byttehandelen var et påskudd for å spre axonitten over hele jordkloden.
Grunnen til at axonerne kom til jorden var at «The Master» hadde blitt kidnappet av dem, og han ga dem sin kunnskap om jorden for sin egen frihet. Han rømmer fra Axos og prøver å finne Doktorens tardis siden hans egen er i axonernes hender. Han planlegger å reparere den slik at han kan dra fra jorden.
Axos blir interessert i Doktorens kunnskap om reising i tid. Det planlegger å få mere næring ved å også dra gjennom tid for å finne livsformer det kan leve på. Doktoren finner ut av dette og legger en plan for å lure Axos til å koble sin styreenhet til tardisen slik at han kan sende det inn i en evig tidsløkke. Han lurer Master til å gjøre ferdig sine reparasjoner på tardisen og sender Axos inn i tidsløkka. Dette resulterer i at alle delene av Axos, også axonitten, dematerialiserer fra jorden.
Master klarer å finne sin egen tardis inne i Axos midt i alt oppstyret og rømmer. Doktoren returnerer så til jorden, ufrivillig. Det viser seg at tidsherrene har programmert tardisen til å alltid returnere til jorden.


== Trivia ==
Arbeidstitlene for denne historien var Doctor Who and the Gift, The Friendly Invasion, The Axons og The Vampire from Space. Sistnevnte ble brukt da de filmet de to første episodene. De skiftet til den endelige tittelen da de begynte på den tredje. DVD-en inkluderer ubrukte opptak fra historien og den originale tittelsekvensen med navnet The Vampire from Space.
Under filmingen av scenene med omstreiferen, begynte det å snø om natta. På grunn av dette ble det lagt til en replikk som forklarte snøen med at det var på grunn av Axos.
Episode to og tre ble restaurert til farge fra 2″ NTSC quad videobånd som ble funnet i Ontario, Canada i 1983.
Den andre episoden av BBC Radio 4s serie Nebulous, som het The Lovely Invasion, var inspirert av denne historien.
Terrance Dicks skrev boken basert på historien. Den ble utgitt av Target Books i april 1977.


== Se også ==
Doctor Who – hovedartikkel
Liste over Doctor Who-historier
DVD-utgivelser av Doctor Who


== Eksterne lenker ==

The Claws of Axos hos BBC
Om restaureringen av The Claws of Axos for DVD-utgivelsen
Donald Hewlett

Donald Hewlett (født 30. august 1920 i Northenden, Manchester, England, død 4. juni 2011) var en engelsk skuespiller.
Hewlett er mest kjent for sin rolle som Colonel Charles Reynolds i komiserien It Ain't Half Hot Mum fra 1970-tallet, selv om hans karriere strekker seg tilbake til Orders are Orders (1954) hvor han spilte Lincoln Green. Han spilte også Winkworth i Morris Minor's Marvellous Motors (1989) og Lord George Meldrum i komiserien You Rang, M'Lord?.
Han dukket også opp i Doctor Who-historien The Claws of Axos (1971).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Donald Hewlett på Internet Movie Database 
(sv) Donald Hewlett i Svensk Filmdatabas 
(en) Donald Hewlett hos The Movie Database
Anders Svor Museum

Anders Svor Museum er et kunstmuseum på Grodås i Hornindalen (Volda kommune) viet billedhuggeren Anders Svor (1864–1929) som var fra bygda. Museumsbygget, som inneholder de fleste av arbeidene til billedhuggeren, i alt 450 verk, ble åpnet i 1953. Samlingen ble overdratt vederlagsfritt til kommunen av arvingene etter Anders Svor i et gavebrev av 1941. Et vilkår i gavebrevet var at det skulle reises et ildfast museumsbygg. På grunn av krigen, drog det ut i tid å få realisert planene, men i 1951 ble byggeløyve innvilget av Forsyningsdepartementet. Bygget ble innviet 12. juli 1953. En byste som fremstiller Svor står i hagen utenfor.
I 1992 ble museet utvidet og skulptursamlingen fikk bedre utstillingsrom. Fra 2004 har museet blitt drevet av Sogn og Fjordane Kunstmuseum, og fra og med 2009 har museet blitt konsolidert inn i Musea i Sogn og Fjordane. I anledning Anders Svors 150-årsjubileum i 2014 ble museet innvendig renovert.Anders Svors kunst har en naturalistisk form, ofte med et romantisk drag. Svor er representert rundt i landet med flere større arbeid, blant annet i Nasjonalmuseet i Oslo.

		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Welle-Strand, Erling (1916-2013) (1974). Museums in Norway. Oslo: Royal Ministry of Foreign Affairs. ISBN 8271770039.
Norway Supporter Team

Norway Supporter Team (forkortet til NST) er en supporterklubb for norsk skøytesport og er åpen for alle skøyteinteresserte. President siden 1996 har vært Petter Ellingsen fra Oslo.
NST's har satt sin hovedoppgave til å heie frem norske skøyteløpere over hele verden, en annen oppgave er å støtte norsk skøytesport i sin helhet.
De utgir eget medlemsblad.
Landslagstreneren Jarle Pedersen har et eget hjørne på NST's nettside.I 2006 ga skøytekøntribandet Melkesyra ut albumet Hurtigløpskøntri med blant annet sangen «Norway Supporterteam»


== Skøytegalla ==
I mai 2010 arrangerte NST skøytegalla i Asker hvor de også delte ut priser til norske skøyteløpere. De gjentok dette etter sesongen 2011/12.


== Månedens Løper ==
NST kårer også Månedens norske skøyteløper.Ingen løpere kan vinne prisen flere ganger samme sesong.Sesongen varer her fra sommer til sen vår året etter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
norwaysupporterteam.com – Norway Supporter Teams offisielle side
403 f.Kr.


== Fødsler ==
402 f.Kr.


== Fødsler ==
469 f.Kr.


== Begivenheter ==
Sparta ble rammet av et jordskjelv. Det førte til et helotopprør i Messenia


== Fødsler ==
27. april – Sokrates, gresk filosof (d. 399 f.Kr.)


== Dødsfall ==
Leotykides, konge av Sparta (f. 545 f.Kr.)
457 f.Kr.


== Begivenheter ==
Det peloponnesiske forbundet tar kontroll over Oraklet i Delfi etter en ekspedisjon i Midt-Hellas
KNM «Oslo» (F300)

KNM «Oslo» (F 300) var en norsk fregatt av Oslo-klassen. Den ble bygget i 1964, og var oppkalt etter Oslo by, og ble døpt av prinsesse Astrid, fru Ferner.


== Skjebne ==
KNM «Oslo» hadde sin siste seilas den 24. januar 1994. Hun forlot Haakonsvern kl 16.00 og meldte motorhavari kun to timer senere. På dette tidspunktet drev hun sørover, og rundt en halv time etterpå grunnstøtte hun ved Marstein fyr sør for Bergen. Kapteinløytnant Torbjørn Tellefsen omkom. På formiddagen dagen etter ble hun dratt av grunn av taubåten «Lars», men KNM «Oslo» tok inn vann for fort, og det ble ikke tid til å slepe henne til en grunn vik. Klokken 11.27 gikk hun under i Korsfjorden, utenfor Steinneset i Austevoll kommune.
Den 24. april ble hun hevet på en lekter, og kom hjem til Haakonsvern. Man bestemte at skadene var for betydelige, og KNM «Oslo» ble kondemnert og hugget opp i løpet av året.


== Moderniseringer ==
KNM «Oslo» og hennes søsterskip undergikk moderniseringer mellom 1987 og 1990. Som følge av dette ble alle skipene utstyrt med to chaffkastere, en ny Spherion TSM-2633 baugmontert sonar, MSI 3100 data- og trusselinformasjonsbehandler og en ny 40 mm/70 Boforskanon, som kom på bekostning av aktermontert 76 mm-kanon.


== Eksterne lenker ==
«Heltedåd berget 113 mennesker», fra Vi Menn
– Det føltes som om armene ble revet av, fra nrk.no
Ramme Gaard

Ramme er en gård og kulturdestinasjon utenfor Hvitsten i Vestby kommune i Akershus i Viken fylke, hvor det drives økologisk gårdsbruk med kjøtt, melkeprodukter og grønnsaker. I tillegg har gården et besøksområde med kro, restaurant samt kombinert kafé og «Diversehandel». Sommeren 2021 åpnet også et eget kunstgalleri. Gården eies og drives av Petter Olsen.
Utescenen ligger i Havlystparken, et barokk hageanlegg med skulpturer, dammer, fontener og kaskader. Her tilbys det også guidede turer og omvisninger.
I juni 2006 ble En midtsommernattsdrøm og Romeo og Julie oppført på utescenen av British Shakespeare Company.
I juni 2007 var også British Shakespeare Company på Ramme Gaard, med blant annet forestillingen Henry VI. 
I juni 2009 ble igjen En midtsommernattsdrøm og Stor ståhei for ingenting oppført på utescenen av British Shakespeare Company, denne gangen med Kåre Conradi som gjestespiller.
I juni 2021 gjestespilte Nationaltheateret Fruen fra Havet i Havlysttheateret
Det foregår også andre kulturprosjekter her, f.eks. Ramme Rokk festival hvor CC Cowboys, Deadaheads, Young Neils og mange andre deltok.


== Skatte- og avgiftssak ==
I perioden 2011 til 2020 ble det gjennomført et omfattende byggeprosjekt på Ramme gård. Eksisterende bygg ble utvidet. Det ble også oppført to nybygg på tre og fire etasjer over bakkenivå, beregnet på hotelldrift med 42 gjesterom, med flere etasjer under bakkenivå til kunstmuseum og annen utstilling. Petter Olsen krevde fradrag for inngående merverdiavgift og fradrag i inntekt for kostnadene med byggeprosjektet.
I 2019 fattet skatteetaten vedtak for årene 2012 til 2016 om tilbakeføring av inngående merverdiavgift på nærmere 104 millioner kroner og inntektsøkning på om lag 43 millioner kroner. 
Stridens kjerne var om Ramme Gård var «næringsvirksomhet» i skatte- og avgiftsrettslig forstand. Hvis ikke Ramme Gård var næringsvirksomhet, ville de heller ikke ha rett på fradrag for inngående merverdiavgift og fradrag i inntekt for kostnadene med byggeprosjektet. Skattekontoret begrunnet endringsvedtaket med at inntektene som Ramme Gaard vil få av hotellet og museumsdriften, ikke kunne dekke kostnader, avskrivninger og forrentning av investert kapital, og at det dermed ikke var egnet til å gå med overskudd, noe skatteetaten mente var et grunnvilkår for å anses som næringsvirksomhet. 
Saken ble prøvd for retten; først i Oslo tingrett, hvor Petter Olsen vant i 2020. Staten anket saken, og Petter Olsen tapte først i Borgarting lagmannsrett i januar 2022 og deretter tapte han i Høyesterett i desember 2022. Både SMB Norge, Norges Gründerforening og NHO Reiseliv var partshjelpere i saken, da de fryktet negative konsekvenser for næringslivet hvis Petter tapte saken.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Ramme Gaard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Visit Norway - Kulturdestinasjonen Ramme
421 f.Kr.


== Begivenheter ==
Peloponneskrigen
Det blir inngått fred mellom Sparta og Athen
Johan Henrik Schreiner

Johan Henrik Schreiner (født 16. november 1933, død 7. november 2022 i Oslo) var professor i historie ved Universitetet i Oslo (UiO), med spesialfelt innen antikken.
Han var utdannet klassisk filolog og ble engasjert som universitetslektor ved UiO i 1966 og var professor i antikkens historie fra 1985. Hans forskningsvirksomhet var i særlig grad retten mot gresk historieskrivning. Han var blant annet forfatter av boken Antikkens historie som var pensum for historiestudenter i mer enn 30 år.


== Publikasjoner ==
Two battles and two bills: Marathon and the Athenian fleet, Bergen, 2004, ISBN 82-91626-30-8
Hellanikos, Thukydides and the era of Kimon, Aarhus University Press, 1997, ISBN 87-7288-703-6
To gode keisere?: Roma under Traianus og Hadrianus:, en artikkelsamling / redigert av Johan Henrik Schreiner og Knut Ødegård, Oslo, 1996, ISBN 82-991248-2-4
Antikkens historie, Oslo, 2006 (første ek. 1985), ISBN 82-991248-0-8
Thukydides og hans lange Peloponneskrig, 431-404 f. kr., Historisk tidsskrift, 1993, 72: 413–419
Partenon og atenerfolket: Emnehefte til Axel Coldevin: Fra pekingmemmesket til Columbus, Historie for gymnaset, bind 1, Cappelen, 1974, ISBN 82-02-00531-0
Romas grunnleggelse: Litterære tradisjoner og arkeologiske fakta, Historisk tidsskrift, 1969, 48: 251–261
Aristotle and Pericles: a study in historiography, Oslo, 1968


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Johan Henrik Schreiner i BIBSYS