jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mansion House (Dublin)

Mansion House har siden 1715 vært overborgermesteren av Dublins offisielle residens. Bygningen ligger på Dawson Street i Dublin. 
Blant de mest kjente elementene i bygningen finner man:

En portiko foran huset, som ble reist i forbindelse med dronning Victorias besøk i 1900, slik at den aldrende monarken kunne være sikker på å gå tørrskodd fra vognen.
Det runde rom, hvor Det første Dáil ble samlet 21. januar 1919 for å vedta opprettelsen av Den irske republikk og proklamere irsk uavhengighet. På femtiårsdagen for hendelsen, i 1969, ble begge hus i Oireachtas samlet der for å høre president Eamon de Valera tale.
Spisesalen, hvor regjeringen i Den irske republikk møttes flere ganger i perioden 1919–1922.Blant de mest kjente overborgermesterne som har bodd der er:

Daniel O'Connell, nasjonalistleder i det 19. århundre
Alfie Byrne, den overborgermesteren som har sittet lengst i embetet i dets 800 år lange historie
Jim Mitchell, den yngste overborgermesteren, som var 29 år da han ble valgtDet har også vært mange kjente besøkende der, som dronning Victoria, Rainier III av Monaco og Grace av Monaco, og pave Johannes Paul II.
I 1930- og 1940-årene var det planer om å rive Mansion House og alle de andre bygningene i kvartalet, slik at man kunne bygge et nytt rådhus der. Regjeringen besluttet i stedet å legge et nytt industri- og handelsdepartement til området, hvilket betød at man ikke trengte å rive bygningene.
I august 2006 hevdet Ulster Volunteer Force at de hadde plantet en bombe i huset i 1981, i et forsøk på å drepe ledelsen i Sinn Féin under deres årlige partikonferanse. Dette førte til evakuering av bygningen mens politiet lette etter en 25 år gammel bombe. Det ble ikke funnet eksplosiver der.


== Referanser ==
Per Seyersted

Per Eynert Seyersted  (født 18. mai 1921 i Oslo, død 3. april 2005) var dr. philos. og professor ved Amerikansk Institutt ved Universitetet i Oslo.
Per Seyersted tilhørte den norske slekta Sejersted som opprinnelig kommer fra gården Seierstad eller Serstad i Østre Toten. Han var bror av juristen Finn Seyersted og tidligere direktør Knut Seyersted (1917–87). Han var gift med professor fil.dr. Brita Seyersted.
Seyersted tok sin master ved Harvard University i 1959, dr.philos i 1969. Han var ansatt ved Universitetet i Oslo og arbeidet ved Amerikansk Institutt som foreleser i amerikansk litteratur fra 1968 til 1991. Han var internasjonalt kjent for sine biografiske verker om den amerikanske 1900-talls forfatterinnen Kate Chopin (Katherine O'Flaherty).


== Kronologisk oversikt ==
1939 examen artium
1939 – 1956 Salgssjef ved Viul Tresliperi og andre firmaer
1941 handelsgymnas
1959 Master of Arts Harvard University
1964 – 1966 Fellow American Council of Learned Societies, Harvard
1966 – 1970 forskningsstipendiat NAVF
1968 – 1973 lektor, Universitetet i Oslo
1969 dr. philos.
1973 – 1991 professor amerikansk litteratur, UiO
1973 – 1979 bestyrer amerikansk institutt
1973 – 1979 president Nordic Association for American Studies
1979 medlem Det Norske Videnskaps-Akademi
1984 – 1983 visepresident Nordic Association for Canadian Studies


== Bibliografi ==
Gilgamesj (redaktør for norsk utgave av eposet), Cappelen 1967
Kate Chopin: A Critical Biography, (redaktør og forfatter av introduksjon) Louisiana State University Press 1969
The Complete Works of Kate Chopin (2 bind), Louisiana State University Press 1970
Leslie Marmon Silko 1980
The Life and Writings of H.H. Boyesen 1983


== Se også ==
Gilgamesj
Minnetale over Per Seyersted i Det Norske Videnskaps-Akademi


== Kilder ==
Jon Gunnar Arntzen, red. (1994). «Per Seyersted». Hvem er Hvem? (14. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. 
Clare D. Kinsman og Mary Ann Tennenhouse, red. (1972). «Per Seyersted». Contemporary Authors. 29-32. Detroit, Michigan: Gale Research Company.
The Queen’s Royal Hussars

The Queen's Royal Hussars (The Queen's Own and Royal Irish) (QRH) er det eldste kavaleriregimentet i British Army. Det ble dannet den 1. september 1993 ved sammenslutningen av The Queen's Own Hussars og The Queen's Royal Irish Hussars. Regimentet har røtter tilbake til 1685 og i løpet av de siste 320 år har det mottatt 172 Battle Honours (utmerkelse for regiment/bataljon) og 8 Victoria Cross. 
Den britiske statsministeren Winston Churchill hadde sin første tjeneste ved 4th Queen’s Own Hussars i Bangalore i India, og var under andre verdenskrig oberst i regimentet. 
I dag er regimentet stasjonert i Paderborn i Tyskland, og er deployert i Irak.


== Eksterne lenker ==
Informasjon fra den britiske hæren om regimentet (engelsk)
Regimentets offisielle nettside (engelsk)
Churchills militære karriere, blant annet «4th Queen´s Own Hussars» (engelsk)
Henschel Hs 129

Henschel Hs 129 med kallenavn Panzerknacker (stridsvognknekker),  var et pansret og tungt bevæpnet angrepsfly utviklet og produsert av tyske Henschel Flugzeugwerke AG under andre verdenskrig. Flyet ble utviklet etter en spesifikasjon nedsatt av RLM (Reichsluftfarthministerium) i april 1937. Fire flyprodusenter ble spurt om de ville være med i konkurransen, og av de tre konseptene som ble foreslått var det kun to som gikk videre i konkurransen; Henschel Hs 129 og en armert versjon av rekognoseringsflyet Focke-Wulf Fw 189.
Både Fw 189 og Hs 129 var utstyrt med to Argus Ar 410 motorer, som viste seg å produsere alt for lite motorkraft til disse flyene. Hs 129 veide 12% for mye og manglet 8% motorkraft. Resultatet var at flyet var svært vanskelig å fly. Under testing, viste det seg også at flyet fikk problemer i høy hastighet, da rorene nærmest låste seg som et resultat av lufttrykket. Etter hvert bestemte RLM at Hs 129 skulle videreutvikles til fordel for Fw 189. Begge flyene hadde vist seg å være stort sett likeverdige, men Hs 129 var noe mindre og billigere å produsere enn Fw 189.
Produksjon av flyene ble satt igang i 1941 og i desember samme år rullet de første modellene av samlebåndet. Det skulle imidlertid vare til april 1942 før de første flyene ankom sine skvadroner. Produksjonsmodellen var utstyrt med franske Gnome-Rhone 14M motorer som tyskerne hadde kommet over under okkupasjonen av Frankrike.
Hs 129 ble aldri noen suksess blant pilotene. I tillegg til generelt dårlige flyegenskaper hadde flyet en svært trang cockpit, så trang at det nesten var umulig å bevege seg ved skuldernivå. Et annet problem var sikten fra cockpit. Vindskjermen, som besto av 75 mm tykt pansret glass, var innrammet av tykt stål som gjorde det vanskelig å se ut.
Nesepartiet var pansret og huset på enkelte modeller også en kanon på hele 75 mm, modifisert fra panservognen Panzer IV.
Flyet ble, inkludert prototypen, produsert i 5 varianter og i svært lite antall. Det hadde ingen direkte virkning på utviklingen i krigen. En siste versjon av flyet ble påtenkt kraftige italienske Isotta-Fraschini Delta motorer, men på grunn av stadige utsettelser i utviklingen denne motoren, var denne versjonen enda ikke på vingene da fabrikken ble overrent av allierte styrker i 1945.
Hs 129 tilhører en meget lite klasse av fly (de andre er Fairchild-Republic A-10 Thunderbolt II, Northrop YA-9 og Sukhoj Su-25 Frogfoot) som utviklet utelukkende for å bekjempe panservogner. 


== Spesifikasjoner (Hs 129 B-2) ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Stachura, Petr; Bernád, Dénes and Haladej, Dan. Henschel Hs 129 (CZ). Prague, Czech Republic: MBI, 1993 (second edition 1996 CZ/EN). ISBN 80-901263-4-0.


== Eksterne lenker ==
Wings Palette-fargelegging
Mjasisjtsjev M-4

Mjasisjtsjev M-4, NATO-kallenavn «Bison», ble egentlig utviklet som et langtrekkende strategisk bombefly som skulle kunne levere atombomber på mål i USA, men med den begrensede teknologien Sovjetunionen hadde tilgjengelig viste dette seg å være et uoppnålig mål. Mjasisjtsjev M-4 viste seg allikevel å være et utmerket bombefly med middels rekkevidde.
Riksregalieutstillingen

Riksregalieutstillingen er en utstilling for publikum i Erkebispegården i Trondheim hvor kongeriket Norges regalier og kroningsutstyr blir vist. Utstilling ble åpnet 22. juni 2006, på dagen hundre år etter kroningen av kong Haakon VII og dronning Maud.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Tupolev Tu-95

Tupolev Tu-95 (russisk: Туполев Ту-95, NATO-kallenavn: «Bear») er et stort strategisk bombefly med 4 turbopropmotorer, utviklet i Sovjetsamveldet. Maskinen fløy første gang i 1979, og ble satt i produksjon i 1981. Det er anslått at det vil være i tjeneste for Russland inntil minst 2040. En variant av flyet, beregnet for maritim patruljering, kalles Tupolev Tu-142, og det ble også produsert passasjerfly, Tupolev Tu-114, som var basert på Tu-95.
Tupolev Tu-95MS har en rekkevidde på 15 000 kilometer og kan tanke i luften.
Kapasitet er 6 KH-55 kryssermissiler internt i bomberommet (TU-95MS-6) eller 16 KH-55 i bomberommet og på fester under vingene (TU-95MS-16). Russland opererer 64 Tu 95MS, 28 Tu-95MS-6 og 35 Tu-95MS-16, mens Ukraina hadde 23 fly av denne typen. Produksjonen opphørte i 1992.
Tu-95 er det hittil raskeste propelldrevne fly og kan oppnå en topphastighet på 920 km i timen. Tu-95 er et av de mest støyende fly noensinne, spesielt fordi tuppen på propellerbladene beveger seg fortere en lydens hastighet.Flyet har med ujevne mellomrom tokt over Norskehavet og blir da møtt av norske jagerfly. Denne aktiviteten var høyest under den kalde krigen og har i de siste årene tatt seg opp igjen. Flyet er utstyrt med to 23mm maskinkanoner for selvforsvar.


== Spesifikasjoner (Tu-95MS) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Tupolev Tu-95/142
Elizabeth Anne Everest

Elizabeth Anne Everest (født 1833 i Chatham, død 3. juli 1895 i London) var en typisk engelsk nanny (barnepike) i victoriatidens England. 
I 1875 tok hun tjeneste som barnepike hos familien Churchill og fikk ansvaret for ekteparets nyfødte sønn, Winston. Viktoriatidens overklasse overlot barna til barnepiker, og hadde oftest et distansert forhold til sine barn; ekteparet Churchill var ikke noe unntak. Winston Churchills foreldre hadde liten kontakt med sønnen, og særlig faren Randolph Churchill var negativ.
Barnepiken Elizabeth Anne Everest ble den som faktisk oppdro unge Winston. Han kalte henne Woom, det nærmeste han klarte uttalen av woman. Hun var en from kristen, og forble ugift, selv om hun - slik det ble gjort overfor barnepiker, kokker og husholdersker - alltid ble titulert «fru Everest». Unge Winston var ikke noe lett barn, men fru Everest hadde en sterk pliktfølelse og var guttens faste holdepunkt i hans foreldres fravær.
Fru Everest bodde i sine siste år hos sin søster i 15 Crouch Hill i Finsbury, London. Etter hennes død i 1895 kom Churchill til begravelsen, betalte for gravsteinen, og betalte i mange år et årlig beløp for vedlikehold av graven.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av Elizabeth Anne Everest og bilde av gravstedet (engelsk)
Artikkel om Elizabeth Anne Everest og hennes betydning for Winston Churchill (engelsk)
Askimsvømmerne

Askim svømmegruppe ble etablert 23. august 1945. Før denne tid ble svømming i organisert av Askim Arbeideridrettslag og Askim Turnforening. I 2001 ble det enstemmig bestemt nytt navn: AIF Askimsvømmerne. De har i de senere årene hatt en god vekst og resultatmessig markert seg sterkt både i kretsen og nasjonalt. AIF Askimsvømmerne har til sammen tatt 26 NM-medaljer hvorav 11 gull (junior og senior).
Svømmegruppa arrangerer selv et eget stevne – G-Sport Cup. G-sport cup ble første gang holdt i 1980, og har i alle år hatt god deltakelse også av nasjonale elitesvømmere. De ble innført helelektronisk tidtaking fra 2002. Svømmegruppa startet en nettside 2002. I 2005 kjøpte svømmegruppa domet askimsvommerne.no
Svømmegruppa er aktiv i opplæring av svømmeferdigheter i regionen, med egne svømmekurs for barn.


== Historikk ==
Askim Bad var Askim svømmegruppes treningssted fram til 1985. Løken ungdomsskole var etter denne tid fast treningssted for svømmegruppa. I desember 2000 ble Østfoldbadet åpnet og det ble svømmegruppas nye treningssted for aktive svømmere. Barnas svømmeskole arrangeres fortsatt på Løken ungdomsskole.
AIF Askimsvømmerne er tilknyttet Askim Idrettsforening og har ca. 120 medlemmer.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside for AIF Askimsvømmerne
Gjerdevatnet naturreservat

Gjerdevatnet naturreservat ligger ved Ånnvika i Sømna kommune i Nordland. Naturreservatet omfatter Gjerdvatnet (25 moh.) og områdene rundt vannet. Naturreservatet har et areal på 195 dekar, hvorav 60 dekar vannareal. Området er vernet for å bevare et viktig våtmarksområde.
Gjerdevatnet naturreservat ligger like ved Amundsgjerdlia naturreservat.


== Eksterne lenker ==
Miljøstatus: Gjerdevatnet naturreservat
Mesmerisme

Mesmerisme, også omtalt som dyrisk magnetisme, animal magnetisme og liknende (etter fransk magnétisme animal, fra latin animus, «pust, ånde»), var en type medisinsk behandling som ble utviklet av den tyske legen og naturforskeren Franz Anton Mesmer (1734–1815) på 1770-tallet, og siden videreutviklet av den franske aristokraten Puységur (1751–1826). 

 
Mesmer mente at det finnes en universell grunnkraft som han kalte «dyrisk», «animalsk» eller «animal magnetisme». Denne energien kan forklare fenomener som magnetisme og elektrisitet, samtidig som den påvirker menneskers velvære. Hos et sykt menneske er magnetismen i ubalanse (mennesket har en magnetisme). Med gjenoppretting av balansen ved hjelp av andre magneter, kan mennesket bli friskt, proklamerte Mesmer. Da han selv oppdaget at han uten magneter kunne helbrede mennesker ved stryking og berøring, antok han at han selv hadde magnetiske krefter. Han utviklet derfor et kar hvor han magnetiserte vannet. Mot betaling fikk folk tilgang til vannets krefter ved å holde i jernstaver som var i kontakt med vannet. Meningen var at den magnetiske kraften skulle gå til den syke legemsdelen, som slik ville bli helbredet. 
I 1779 skrev Mesmer Mémoire sur la découverte du magnétisme animal (Avhandling om oppdagelsen av animalsk magnetisme), en bok på 88 sider der han fremlegger sine berømte 27 påstander. Mesmers mystiske og ritualpregede terapiform var imidlertid svært omstridt, og to franske undersøkelseskommisjoner nedsatt i 1784 tilbakeviste den som virkningsløs, bortsett fra effekten av innbilningens kraft. Kommisjonen avviste også teorien om et usynlig «fluidum» i og mellom kropper. Mesmerismen fortsatte likevel å vekke en viss interesse i Europa og USA, og behandlingsmetoden regnes som en forløper til studiet av hypnose som fenomen, en teknikk som ble utviklet fra 1840-tallet. 
Mesmerismen er i dag en retning innen alternativ medisin. Den behandler pasienter ved hjelp av magnetisme og kunstig somnambulisme (søvngjengeri). Mesmers idé om at «tilværelsen består av en universell energi som har helbredende virkning, hører med blant de mest sentrale forestillingene» innenfor den New Age-bevegelsen som vokste fram fra 1970-tallet. Utdrag fra Mesmers bok er utgitt i antologien New Age, 2007. Noen har senere sammenlignet «den animalske magnetisme» med tradisjonell kinesisk medisins bruk av den såkalte qi (chi), og «mesmerisme» med kinesiske, medisinske qigong-øvelser.


== Se også ==
Franz Mesmer
Hypnose


== Referanser ==

Karl Halvor Teigen: En psykologihistorie
Godfjordbotn naturreservat

Godfjordbotn naturreservat ligger innerst i Godfjorden i Sortland kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 125 dekar, hvorav 85 dekar landareal, 2 dekar ferskvann og 38 dekar sjøareal. Området er vernet for å bevare ei uberørt strandeng med tilhørende fugleliv som er representativ for en spesiell type strandengkompleks knyttet til de best skjermede fjordbotnene på Hinnøya, i Lofoten og Vesterålen.


== Eksterne lenker ==
Miljøstatus: Godfjordbotn naturreservat
Suggesjon

Suggesjon er i psykologien en prosess som leder en person til ukritisk handling eller tro. Suggesjon er vanligvis verbal, men kan også være visuell eller involvere andre sanser. Suggesjon kan være symbolsk, for eksempel kan en person som er allergisk utvikle allergiske symptomer ved å se gjennom en frøkatalog. Suggesjon spiller en vesentlig rolle i kollektiv adferd, spesielt ved sosial uro. Suggesjon er det sentrale element i hypnose.


== Se også ==
Massesuggesjon
Hypnose
Placebo


== Referanser ==
Golleriida naturreservat

Golleriida naturreservat er et tidligere naturreservat i Hamarøy i Nordland. Naturreservatet ble opprettet den 15. desember 2000, og utgjorde området ved Golleriida (Fagerbakken), som er ei li i sørvestsskråningen til Sluŋkávárre, mellom Sluŋkávárre og Gollarittinden i nord og Sluŋkájåhkå i sør. Golleriida naturreservat hadde et areal på 3 215 dekar.
Den 25. februar 2011 ble Sagvassdalen naturreservat opprettet, med områdene som utgjorde Golleriida inkludert.
Lia Golleriida har en næringsfattig granittberggrunn som får tilført kalkrikt vann fra kalkbergarter ovenfor. Lia har en tett bjørkeskog med innslag av gråor, silkeselje og rogn. Undervegetasjonen er dominert av storbregner og storklokke, mens i de nedre delene av lia er det en del fattigmyr med lyngbevokste hauger mellom.


== Se også ==
Sagvassdalen naturreservat
Samiske geografiske navn i Hamarøy


== Referanser ==
Jelena Petrović

Jelena Petrović (serbisk: Јелена Пeтрoвић) (født Jelena Jovanović (Јелена Јовановић) 1764, død 8. februar 1842) var konen til Karađorđe Petrović. Sammen fikk de totalt syv barn, fire døtre: Sava, Sara, Poleksija and Stamenka, og tre sønner: Sima (døde like etter fødselen), Aleksa (døde da han var 29 år gammel i Kisinjev, Russland) og Aleksandar.
Grunnfjorden naturreservat

Grunnfjorden naturreservat er et naturreservat og ramsarområde i Øksnes kommune i Nordland. Reservatet ble opprettet for å «bevare et viktig våtmarksområde med naturlig tilhørende vegetasjon og dyreliv. Det er spesielt viktig å sikre våtmarksområdets sentrale betydning for våtmarksfugl til alle årstider, samt å bevare et botanisk verdifullt strandengområde.».
Området omfatter Grunnfjorden, et myrområde på Langøya og en del av Gisløya. Området har et areal på 17 724 dekar, hvorav 7500 dekar landareal, 500 dekar ferksvann og 6700 dekar sjøareal. Området er et økosystem med store myrer preget av torvmoser, med små elver, kulper og tjern, grunne strandområder med holmer og skjær, fjæreområder påvirket av tidevannet og en brakkvannslagune. Lundefugl, bergand og brushane hekker her.


== Eksterne lenker ==
(no) Grunnfjorden naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
Verneforskriften hos Lovdata
De norske ramsarområdene hos ramsar.org
Maria av Romania

Maria av Romania (født 6. januar 1900, død 22. juni 1961) var også kjent som prinsesse Maria, og var dronningen til Aleksandar, da gikk hun under navnet dronning Marija. Hun ble også kalt Mignon av sin mor.  Sammen med Aleksandar fikk hun tre sønner:

Petar
Tomislav
AndrejEtter attentatet i 1934 på hennes mann Aleksandar i Marseille, ble hennes eldste sønn, Petar Jugoslavias siste konge. Da Tyskland i 1941 okkuperte Jugoslavia flyktet familien til Sveits. Maria døde 22. juni 1961 i London, og ble begravet ikke langt fra Windsor Castle.I 2013 fikk hun, hennes sønn kongen og andre familiemedlemmer en statlig gjenbegravelse i Beograd. De ble gravlagt i famliliegraven i St. Georgkirken i Oplenac i det sentrale Serbia.


== Referanser ==
Grunnfør fuglefredningsområde

Grunnfør fuglefredningsområde ligger i Hadsel kommune i Nordland. Fuglefredningsområdet ligger på Grunnfør på Austvågøya. Området har et areal på 1650 dekar, hvorav 671 dekar landareal. Fuglefredningen er innført for å bevare områdets rike fugleliv og deres livsmiljø, særlig av hensyn til områdets sentrale betydning som trekkområde for kortnebbgås.
Innenfor fuglefredningsområdet ligger Lågen naturreservat.


== Eksterne lenker ==
Miljøstatus: Grunnfør fuglefredningsområde og Lågen naturreservat
John McLoughlin

John McLoughlin (født ca. 1953) var en av to politimenn fra Port Authority Police som overlevde kollapsen av World Trade Center under terrorangrepet 11. september 2001.
Oliver Stones filmatisering av terrorangrepet, World Trade Center, er basert på hendelsene rundt John McLoughlin.


== Referanser ==
Grunnvatnet naturreservat

Grunnvatnet naturreservat ligger i Ballangen kommune i Nordland. Naturreservatet består av Grunnvatnet med Knutvatnet, Djupvatnet og en del av Børselva. Området har et areal på 4450 dekar, hvorav 3300 dekar ferskvann. Området er vernet for å bevare et våtmarksområde av klar nasjonal og delvis internasjonal betydning. Det er et av de viktigste hekkeområdene for våtmarksfugl i Nordland.


== Eksterne lenker ==
Miljøstatus: Grunnvatnet naturreservat
Budskap

Et budskap er en meddelelse eller et meningsinnhold. Innen kommunikasjonsteori er budskapet det en avsender formidler eller sender til en mottaker.


== Se også ==
Kommunikasjon, overføring eller utveksling av informasjon og kunnskap
Idé, mening, tanke
Nyhet, hendelse eller begivenhet som gjøres kjent for første gang


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Søk på ordet «budskap» i norske ordbøker: Søk etter budskap i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok  
Oppslagsordet «budskab» forklart i Ordbog over det danske sprog (på dansk) Arkivert 30. september 2007 hos Wayback Machine.
Grønlidalen naturreservat

Grønlidalen naturreservat ligger på sørvestsiden av Sausvatnet i Brønnøy kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 505 dekar. Området er vernet for å bevare og sikre et område med boreal regnskog.


== Eksterne lenker ==
Miljøstatus: Grønlidalen naturreservat
Karmakongen

Karmakongen er en ungdomsroman av Harald Rosenløw Eeg, utgitt på Aschehoug i 2000. Karmakongen er Rosenløw Eegs femte roman skrevet for unge lesere.


== Handlingen ==
Romanen forteller to parallelle historier. På nåtidsplanet forteller den unge jeg-fortelleren sin egen historie over et tidsrom av ca. to år, og med korte tilbakeblikk i barndommen. Han lever sammen med sin enslige mor, og med savnet av en far som forlot dem for lenge siden, og som han ikke kan huske. Mora kompenserer for savnet ved å knytte gutten tett til seg, og atskille seg og gutten fra omverden. Hun hyller han inn i en forestilling om at de er annerledes og unike – rett og slett av kongelig byrd, og derfor ikke skal pleie omgang med andre. Hun bader han og steller han og sover sammen med han som hun alltid har gjort, og etter som gutten vokser til, får forholdet noe nesten incestuøst over seg. Mens mora ikke forstår eller ikke vil forstå at gutten begynner å bli voksen, blir rutinene deres for han mer og mer beklemmende.
Hun livnærer seg av å gi pianotimer, mens gutten i mangel av venner går til sin faste plass i utkanten av kirkegården og fører lange samtaler med en gutt på hans egen alder som døde i en bilulykke for flere år siden. De eneste han ser ut til å omgås er Jensens nedenunder; enslig far med datteren Maja og den litt eldre Emil. Det er når jeg-personen plutselig finner seg midt oppe i et hett kjærlighetsforhold til Maja at ting kommer i bevegelse. Nå starter kampen for løsrivelse fra mora, som også omfatter kampen for å få henne tilbake til virkeligheten.
Den andre historia fortelles i innskutte kapitler i nåtidshistoria. Den tar utgangspunkt i et bilde som han har fått av Jensen; bildet av den vietnamesiske buddhistmunken Thich Quan Duc, som i 1963 brente seg selv til døde på et trafikkert gatehjørne i Saigon i protest mot regjeringas samarbeid med vestlig imperialisme i landet. For jeg-personen får bildet av den brennende munken en symbolsk betydning, ved at det knyttes følelsesmessig til farens plutselige forsvinning.
Den egentlige hovedpersonen i denne andre fortellinga er den vietnamesiske nonnen Ni Co, som var øyenvitne til Thichs selvmord. Det er en fortelling om et menneske som kommer ut for en rekke uforskyldte ulykker, og som tålmodig avfinner seg med sin skjebne.
I siste halvdel av romanen samles trådene mellom de to historiene. Jensen, som deler jeg-personens dragning mot historia om Ni Co og Thich Quan Duc, inviterer han med seg på en reise til Vietnam for å se åstedet i Saigon og kanskje også følge sporene av Ni Co. Når de kommer tilbake fra denne reisen – etter virkelig å ha fått møte den gamle nonnen – føler de begge at de er en annen enn før de reiste. Jeg-personen gjenforenes med Maja, og hjemme hos mora venter den store overraskelsen: Faren er dumpet ned som en deus ex machina, og verden er for første gang hel.