Jersey Joe Walcott

Arnold Raymond Cream (født 31. januar 1914 i Merchantville i New Jersey i USA, død 25. februar 1994), bedre kjent som Jersey Joe Walcott var verdensmester i tungvektsboksing 1951–52.
Walcott måtte vente lenge på å bli verdensmester. Han gikk fem tittelkamper før han endelig lyktes, og i en alder av 37 var han den til da eldste som har blitt verdensmester i tungvektsboksing.


== Første kamper som profesjonell ==
Walcott debuterte som profesjonell bokser 9. september 1930 da han møtte Cowboy Wallace i en kort kamp som Walcott vant på knockout i første runden. Etter fire strake knockoutseiere i 1933 tapte han for første gang en kamp da Henry Taylor vant på poeng i Philadelphia, Pennsylvania. 
Walcott bokset 57 kamper før han fikk en kamp om verdensmestertittelen. Av de 57 kampene vant han 45, tapte 11 og én endte uavgjort. Han vant to av tre kamper mot senere verdensmester i lett-tungvekt, Joey Maxim, og han beseiret Jimmy Bivins og Lee Oma, og av tapene kan nevnes kampene mot Abe Simon og Al Ettore.


== Første og andre tittelkamp ==
Den 5. desember 1947 var første gangen han fikk muligheten til å bli verdensmester i en kamp mot Joe Louis. Han var da trettitre år gammel og hadde sjansen til å bli den eldste til å vinne tittelen. Til tross for at han slo ned Joe Louis allerede i første runden og på nytt i fjerde runden tapte han kampen etter femten runder på poeng. De fleste som satt ringside, og bokseskribenter mente Walcott fortjente å vinne. Et halvår senere, 25. juni 1948, fikk han en returkamp, men den endte med at Joe Louis vant på knockout i den ellevte runden.


== Tredje tittelkamp ==
Den 22. juni 1949 fikk Walcott for tredje gang en sjanse til å bli verdensmester. Denne gangen møtte han Ezzard Charles i en kamp om den ledige tittelen etter Joe Louis. Charles vant kampen på poeng etter 15 runder. 
I en kamp i 1950 mot Harold Johnson, som senere ble verdensmester i lett-tungvekt, vant han på knockout i den tredje runden. Han vant fire av de fem kampene han bokset dette året. 


== Fjerde tittelkamp ==
Den 7. mars 1951 gikk Walcott sin fjerde tittelkamp, og sin andre mot verdensmester Ezzard Charles, med samme resultat som i kampen to år tidligere. Ezzard vant på poeng etter 15 runder og beholdt dermed verdensmestertittelen. 


== Verdensmester ==
Men i sitt femte forsøk, trettisju år gammel, den 18. juli 1951 ble Walcott endelig verdensmester da han beseiret Ezzard Charles på knockout i sjuende runde i en kamp i Pittsburgh i Pennsylvania, som den eldste som noensinne har vunnet verdensmestertittelen i tungvektsboksing. Walcott forsvarte sin tittel i nok en kamp mot Charles, og han vant kampen på poeng etter 15 runder.


== Boksekarrierens slutt ==
Den 23. september 1952 tapte han tittelen til Rocky Marciano på knockout i runde 13. Denne kampen er av mange eksperter regnet som en av de beste i boksehistorien. Walcott gulvet Marciano i den første runden, og han ledet kampen da Marciano traff med hva mange kaller 'the greatest punch in boxing history'.I returkampen den 15. mai 1953 i Chicago i Illinois forsvarte Marciano tittelen. Han vant på knockout allerede iden  første runden. Dette ble Walcotts siste boksekamp, og han trakk seg tilbake fra boksingen.
Walcotts rekord som den eldste til å vinne verdensmesterskapet i tungvektsboksing, ble slått i 1994 av George Foreman, som da var 45 år.
Walcott er medlem av The International Boxing Hall of Fame i Canastota, New York.
Walcott gikk 72 kamper som profesjonell bokser. Han vant 53, herav 33 på knockout, tapte 18 og en kamp endte uavgjort.


== Se også ==
Boksing
Tungvekt
Verdensmestere i tungvektsboksing
Boksingens Hall of Fame
«Årets Bokser» – Ring Magazine
«Årets Kamp» – Ring Magazine


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jersey Joe Walcott – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jersey Joe Walcott – BoxRec