jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Iselin Steiro

Iselin Vollen Steiro (født 15. september 1985) er en norsk modell, designer og arkitekt. Hun vokste i hovedsak opp i Harstad. Steiro ble oppdaget i 1999 under et førjulsbesøk med foreldre i London. Hun gikk sine første moteshow i 2003, og gikk for Prada og Calvin Klein allerede første sesong.


== Bakgrunn og virke ==
Iselin Steiro har i over ti år vært blant de mest etterspurte modeller i verden og har regelmessig vært avbildet i Vogue (italienske, franske, amerikanske, britiske, tyske, spanske, russiske, japanske, kinesiske), W, V Magazine, Numèro, og Harper's Bazaar, for å nevne noen. Hun har vært på forsiden av franske, italienske, tyske, japanske og russiske Vogue, koreanske Harper's Bazaar, Self Service og The Last Magazine, i tillegg til flere norske blader.
Hun har figurert i reklamekampanjer for blant annet Gucci, Givenchy, Valentino, Versace, Chloé, Roberto Cavalli, Balenciaga, Repossi, Chanel, Dolce & Gabbana, Missoni, Mulberry, Lanvin, Emporio Armani, og H&M, for å nevne noen.I 2013 spilte hun rollen som en yngre versjon av David Bowie i musikkvideoen til «The Stars (Are Out Tonight)» fra albumet The Next Day.Iselin Steiro har samarbeidet med det norske ullmerket Le Backhand siden 2013, hvor hun co-designer og er art director.
Steiro er representert hos Women Managament New York, Milano og Paris, og Steiros norske agent er Team Models i Oslo.
Steiro er gift med lege og skuespiller Anders Danielsen Lie. Hun er utdannet arkitekt, og ansatt ved et norsk arkitektkontor.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Iselin Steiro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
supermodels.nl/iselinsteiro
kjendis.no: Kvinnene mest inntekt i motebransjen
Jørgen Pedersen Lund

Jørgen Pedersen Lund (født ca. 1670, død 1718) var en norsk verftseier med betydelig virksomhet i Langesund. Stedet var landets viktigste eksportsted for trelast, og var allerede under Gyldenløvefeiden blitt en viktig base for skipsbyggeri og understøtte til den dansk-norske orlogsflåten. I 1674 ble det første skipet for staten, et defensjonsskip sjøsatt.
I perioden 1711–1713 bygde og leverte Jørgen Pedersen Lunds verft to lette fregatter, «Løvendals Galei» og «Prinsens Galley». Snauen «Ormen» ble levert 22. august 1711, snauen «Østern» november 1711 (omdøpt til «Den flygende Merkur» samme år), snauen «Måken» og en dobbel sjalupp april 1712, snauen «Neptun» juli 1712. Han hadde dessuten utvist så stor dyktighet at Tordenskiold omtalte ham som «En Dünkerker Tømmermand», men hentydning til at skipsbyggerne i kaperredet Dunkerque, Frankrike, i samtiden var ansett som verdens fremste.Under Elleveårskrigen foretok verftet reparasjoner på orlogsskipene. Han kunne levere viktig utstyr, bl.a. rep som var produsert i Langesunds reperbane som kunne spinne kabler på opptil 180 favner. 
Den dansk-norske staten var en sen betaler. Det var til tider så ille at Lund så seg tvunget til å selge sine egne eiendeler for å kunne lønne arbeidsstokken. Da han døde i 1718 hadde han ennå ikke fått fullt oppgjør for alle tjenester og leveransene av krigsskipene.


== Referanser ==
Ernesto Zedillo

Ernesto Zedillo Ponce de León (født 27. desember 1951 i Mexico by) var president i Mexico fra 1994 til 2000.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Ernesto Zedillo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Denílson de Oliveira Araújo

Denílson de Oliveira Araújo (født 24. august 1977 i Diadema) er en tidligere brasiliansk fotballspiller. I 1998 ble han den dyreste fotballspilleren i verden da Real Betis kjøpte ham fra São Paulo for over 200 millioner kroner.
Den 5. januar 2010 ble det kjent at han skal prøvespille for to danske klubber, men at han også gjerne vil spille for en norsk


== Klubber og landslag ==
1995-1998 – São Paulo FC
1998-2000 – Real Betis
2000-2001 – Flamengo – på lån fra Betis
2001-2005 – Real Betis
2005-2006 – Bordeaux
1996-2003 – Brasils herrelandslag i fotball
2006-2007 – Al-Nasr
2008 – Palmeiras
2009 – Itumbiara
2009 – Xi Mang Hai Phong


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Denílson de Oliveira Araújo – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Denílson de Oliveira Araújo – FIFA 
(en) Denílson de Oliveira Araújo – Major League Soccer 
(fr) Denílson de Oliveira Araújo – LÉquipe 
(en) Denílson de Oliveira Araújo – Transfermarkt 
(en) Denílson de Oliveira Araújo – national-football-teams.com 
(en) Denílson de Oliveira Araújo – WorldFootball.net 
(en) Denílson de Oliveira Araújo – FootballDatabase.eu 
(en) Denílson de Oliveira Araújo – PlaymakerStats.com 
(en) Denílson de Oliveira Araújo – FBref
Lázaro Cárdenas del Río

Lázaro Cárdenas del Río (født 21. mai 1895, død 19. oktober 1970) var president i Mexico fra 1934 til 1940. Cárdenas var kjent for nasjonaliseringen av landets oljeressurser i 1938 og ble dermed boikottet internasjonalt frem til den 2. verdenskrig brøt ut. Han høstet også stor ros for å dele ut landområder til bønder samt for å nasjonalisere el-industrien. Dette bidro til ro i den nasjonale økonomien. Etter sin avgang som president, hadde han rollen som forsvarsminister mellom 1941 og 1945.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Lázaro Cárdenas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Meidling

Meilding er det 12. av Wiens 23 distrikter (Bezirke).
Det ligger sørvest i byen, sør for elven Wien. Meilding som distrikt ble grunnlagt i 1892, og har i dag ca. 78 000 innbyggere. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Webservice der Stadt Wien
Innere Stadt

Innere Stadt er det første av Wiens 23 distrikter. 
Dette distriktet er gamlebyen i Wien. Fram til bygrensene ble utvidet i 1850 var Innere Stadt det samme som byen Wien. 
Ringstraße omgir Innere Stadt, langs de gamle bymurene. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Innere Stadt, Vienna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innere Stadt (Wien) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Hilde Marstrander

Hilde Marstrander (født 8. desember 1968) er en norsk kunstner,  journalist, og illustratør.  
Hun er utdannet innenfor tekstil, søm og klesdesign fra Oslo, Stockholm, London og Paris. Hun tok senere malerilinjen på Einar Granums Kunstfagskole i Oslo, og siden samtidskunst på Kunstakademiet i Tromsø (Norges Arktiske Universitet) og Parsons School of Design  i New York.
Marstrander har vært programleder i ZTV og TV3, moteredaktør i ELLE og sjefredaktør i SNITT – magasin for visuell kommunikasjon i årene 2006-2011. Magsinet vant Fagpresseprisen for design i 2008. Marstrander har sittet i en rekke juryer, for blant annet fotografiske, reklame- og designkonkurranser og kom selv til topps i blant annet Dagbladets Tegneseriekonkurranse, Dagbladets Karikaturkonkurranse og som Årets Motejournalist. I årene 1998–2009 var hun bandleder og låtskriver i western-swing bandet Chicas del Coro. Hun skriver i dag (2017) kunstkritikk for Kunsthåndverk og Ny Tid. 
Marstrander har stilt ut i Norge, Tyskland, England, Thailand og USA og er medlem av Norske Kunsthåndverkere. 


== Diskografi ==


=== Chicas del Coro ===
Greatest Hits (2002)
Seven Days on the Road (2003)SinglerMen Men Men (2009)


=== Deltar på ===
Vidar Busk & His True Believers: Stompin Our Feet With Joy (1997)
Vidar Busk & His True Believers: I Came Here To Rock (1998)
Vidar Busk & His True Believers: Atomic Swing (1999)
Vidar Busk: Drive On (2001)
Vidar Busk: Venus Texas (2001)
By:Larm: By:Larm Live Kristiansand 07.03–10.03 2002 (2002)
Melodi Grand Prix: Melodi Grand Prix 2009 (2009)
Vidar Busk: Tung ørn flyr lavt – Best of Busk (2016)


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Santalen

Santalen var et magasin for Den norske Santalmisjon. Bladet utkom med varierende periodisitet fra 1883 til 2001. Tidsskriftets fokus var internasjonalt misjons- og humanitært arbeid, opprinnelig blant santalfolket i India.
Santalen ble grunnlagt i 1883 av teologen og skolemannen Bernhard Cathrinus Pauss, som var redaktør frem til sin død i 1907. Han ledet også sentralkomiteen i Den norske Santalmisjon fra 1887. Henriette Pauss var fra starten involvert i redigeringen av bladet, og var deretter ansvarlig redaktør fra 1907 til 1912. Fra 1908 ble Ivar Holsvik ansatt som Santalmisjonens sekretær, og fungerte også som redaksjonssekretær for Santalen. Etterhvert ble det tradisjon for at Santalmisjonens generalsekretær var redaktør. Bladet gikk i 1912 over fra gotiske til latinske bokstaver.Santalmisjonen fusjonerte til Normisjon i 2001, og de to bladene Normisjon overtok, Santalen og For Fattig og Rik, ble slått sammen under navnet Agenda 3:16.


== Opplag ==
Et halvt år etter oppstarten var opplaget ca. 2500 og etter få år hadde det steget til ca. 5000. Per 1977 var opplaget 14 000.


== Redaktører ==

Bernhard Cathrinus Pauss (1883–1907)
Henriette Pauss (1907–1912)
Joh. Baklund (1912–1916)
Magnus Alfred Waaler (1914–1925)
Reidar Svoren (1969–?)Assisterende redaktørerHenriette Pauss (1883–1907)
Ivar Holsvik (1908–1912)


== Referanser ==
Det Nye

Det Nye er et norsk blad for unge jenter, og utgis av forlaget Egmont Publishing.
Bladet inntok salgshyllene for første gang i mars 1957, med en smilende ungpike med et par robuste treski på forsiden. Det kostet den gang 75 øre. Det Nye var i en periode på 1980-tallet særlig kjent for sine utvalgte modeller med tittelen «Det Nye Piken» og «Det Nye Gutten». Bladet har siden gått bort fra denne kåringen. Fram til 1989 kom bladet ut ukentlig.
Bladet inneholder lett underholdningsstoff, som mote, samliv, skjønnhet, helse i tillegg til tyngre reportasjer og hjertesaker. Bladet hadde frem til utgangen av 1980-årene unge jenter mellom 16-20 år som sin målgruppe, men har i senere år rettet seg i større grad mot unge voksne kvinner i aldersgruppen fra 18-29 år. Fra 2018 utgis Det Nye åtte ganger i året.Redaktør er Madeleine Strand og redaksjonssjef er Bahare Viken.
Strand leder også søsterbladet Det Nye Shape Up som kommer elleve ganger årlig (per 2017).
I november 2019 ble det besluttet at papirutgaven av Det Nye skal legges ned.


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:


=== Det Nye ===


=== Det Nye Spesial / Shape Up ===
2013: 18 640
2014: 27 222
2015: 26 015
2016: 24 822
2017: 21 045
2018: 16 396
2019: 14 846
2020: 14 365
2021: 11 506


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted
Carlos Salinas

Carlos Salinas de Gortari (født 3. april 1948) var president i Mexico fra 1988 og 1994.
I Salinas tid som president var Mexico preget av økonomisk uro. Salinas vant valget i 1988 under spesielle omstendigheter. Det var en turbulent tid i Mexico etter jordskjelvet i 1985, som tok over 10 000 menneskeliv. Salinas klarte å få en viss kontroll over inflasjonen, men på slutten av 1994 falt pesoen kraftig i verdi, noe som førte landet ut i dyp krise.


== Mordet på Kardinal Juan Jesús Posadas Ocampo ==
Ifølge den meksikanske avisen El Universal var Carlos Salinas, sammen med sin bror Raúl Salinas de Gortari, innblandet i mordet på kardinal Juan Jesús Posadas Ocampo i 1993. Det gikk rykter om at Salinas og broren var innblandet i narkotikahandel og korrupsjon. Broren Raúl ble også dømt til 50 års fengselsstraff for mordet på generalsekretær José Francisco Ruiz Massieu.
Enrique Salinas var en yngre bror av Carlos Salinas.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Carlos Salinas de Gortari – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Carlos Salinas de Gortari – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Ole Erik Almlid

Ole Erik Almlid (født 1969 i Malm i Nord-Trøndelag) er en norsk næringslivsdirektør, tidligere kommunikasjonsdirektør, avisredaktør og journalist. Han er fra 2018 administrerende direktør i Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO).
Almlid er utdannet fra Norsk journalisthøgskole, foruten studier i statsvitenskap og psykologi. Han har vært nyhetsredaktør, nettredaktør og sjef for politisk redaksjon i Aftenposten, sjefsredaktør i Østlendingen og Hamar Dagblad, sjefredaktør og daglig leder i Avisenes Pressebyrå, politisk redaktør og konstituert sjefredaktør i Trønder-Avisa. Han har også vært journalist i en rekke aviser. I 2013 ble Almlid kommunikasjonsdirektør i NHO. Fra 1. januar 2016 ble han viseadministrerende direktør i samme organisasjon. Fra 18. desember 2018 er han administrerende direktør i NHO. Almlid sitter i flere styrer, blant annet i styret i Norges Varemesse (Varemessen på Lillestrøm og Oslo Spektrum), Civita og Ungt Entreprenørskap (UE),
Ole Erik Almlid er sønn av Kolbjørn Almlid, tidligere fylkesordfører i Nord-Trøndelag.


== Referanser ==
Jawa Timur

Jawa Timur eller Øst-Java er den østligste provinsen på øya Java i Indonesia. Øst for provinsen, på østsiden av Balistredet, ligger Bali. Provinsen inkluderer øyene Madura og Bawean. Hovedstaden er Surabaya, den nest største byen i Indonesia. Det bor 35,8 millioner
mennesker her, noe som gjør provinsen til den nest største i folketall i landet. De fleste er innfødte javanesere, men det er også store minoriteter av maduresere. kinesere, indere og arabere. Språket er indonesisk og javanesisk, men 15 millioner mennesker, de fleste på Madura og øst i provinsen,  bruker også språket maduresisk.


== Administrativ inndeling ==
Øst-Java består av de følgende 9 storbyene (kota):
Batu, Blitar, Kediri, Madiun, Malang, Mojokerto, Pasuruan, Probolinggo, Surabaya
Der er også 29 distrikter (kabupaten) i provinsen:
Bangkalan, Banyuwangi, Blitar, Bojonegoro, Bondowoso, Gresik, Jember, Jombang, Kediri, Lamongan, Lumajang, Madiun, Magetan, Malang, Mojokerto, Nganjuk, Ngawi, Pacitan, Pamekasan, Pasuruan, Ponorogo, Probolinggo, Sampang, Sidoarjo, Situbondo, Sumenep, Trenggalek, Tuban, Tulungagung.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(id) Offisielt nettsted 
(en) East Java – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kristian Stangebye

Kristian Stangebye (født 11. august 1958) er en norsk musiker fra Bergen. Han har gitt ut LP-ene Göbbels a-go-go og The Willkoks Talk i 1983 sammen med Lasse Myrvold og har også som Kong Klang sammen med Lasse Myrvold og poeten Terje Dragseth gitt ut CD-en Logg i 2002 og Kvitekråkas song. Dikt og songar, eit gorrlaust makkverk i 2005. 
Han var med KONG KLANG og lagde filmmusikken til Trond Kvists kinodokumentarer Junkies (1998) og Velkommen hjem (2002) sammen med Lasse Myrvold og Calle Hamre.
Stangebye jobbet sammen med Lasse Myrvold  med et mikrotonalt prosjekt inntil Myrvold døde 3. september 2006. Prosjektet ble fullført under tittelen Gøbbels a-go-go 13, men er pr 2015 ennå  ikke utgitt.
Fra 2007 har Stangebye sammen med Terje Paulsen jobbet som duo i KONG KLANG. Musikken som er basert på field recordings og elektronikk kan rubriseres under kategorien Soundscaping. Etter flere års opphold begynte KONG KLANG igjen å holde konserter i 2014.
I 2014 lagde Stangebye musikk til Gunnar Hall Jensens helaftens dokumentarfilm "En Kopp Te".
Stangebye ble i 2013 med i Sonisk Blodbad. Bandet ga i 2013 ut vinylsingelen Drown/Pulsating vein i samarbeid med Clive Jones (Black Widow) og Laurie Amat (The Residents). Produsent: Joe Foster.
I 2015 ga Sonisk Blodbad ut sitt andrealbum "Deux", med en utvidet besetning med bidrag fra  blant andre Don Preston (The Mothers of Invention), Laurie Amat (The Residents), Clive Jones (Black Widow) og Fernando Saunders (Lou Reed).
Den digitale singelen "For Absent Friends"  feat. Fernando Saunders på vokal, gitar og bass ble sluppet i forkant av CD-en.  CD-versjonen av låten er en kortere instrumental utgave.


== Diskografi ==
Göbbels a-go-go (1983), med Lasse Myrvold
The Willkoks Talk (1983), med Lasse Myrvold


=== Sonisk Blodbad ===
Deux (2015)SinglerDeux/Pulsating Vein (2013)
Drown/Pulsating Vein (2014)


=== Kong Klang ===
Kong Klang (1999)
Kvitekråkas song (2005), med Terje DragsethSinglerJeg var caddy under golfkrigen (1998)
Logg (2002), med Terje Dragseth


=== Deltar på ===
Lasse Myrvold-hyllest: Dans til musikken (2006)
Clinical Archives: Clinical Sounds Volume 1 (2007)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kristian Stangebye på Internet Movie Database 
(en) Kristian Stangebye på Discogs
José Francisco Ruiz Massieu

José Francisco Ruiz Massieu (født 22. juli 1946, død 28. september 1994) var en meksikansk politiker. Han var guvernør i Guerrero mellom 1987 og 1993. I 1994 ble han generalsekretær i partiet PRI. Den 28. september 1994 ble han drept i Mexico by. Raúl Salinas de Gortari (broren til eks-president Carlos Salinas de Gortari) ble omtalt som hjernen bak drapet. Salinas ble arrestert den 28. februar 1995.
Kiki Sørum

Anne Christine «Kiki» Sørum (født 16. januar 1939, f. Gulbrandsen, død 30. august 2009) var en norsk journalist, redaktør og forfatter. 
Hun var en av Norges mest kjente motepersonligheter og var innehaver av en rekke høythengende ordener, blant annet den franske l'Ordre des Arts et des Lettres fra 2003, og var kommandør av Finlands løves orden fra 2005. Hun fikk også Oslo bys kulturstipend og Statens kunstnerstipend. I 2003 ble hun utnevnt til Årets frilanser av Norsk Journalistlag.
Sørum hadde en lang karriere innen mote- og ukebladbransjen, blant annet som moteredaktør i Hjemmet fra 1973 til 1977 og sjefredaktør i Nicole fra 1979 til 1981. Hun gav også ut mer enn 20 moterelaterte bøker, herunder Hollywood i moten (1986), Klokt om klær (1996), Kle deg magisk (1999) og 1001 knapp (2000), Minneboken (2003) Skjønnhet (2006), bidrag Cinema (2007). Spilte seg selv i filmen Buddy fra 2003.
Sørums navn var stadig å se i ulike mediekanaler, hvor hun uttalte seg om etikette, kjoler, kongehus og klær, særlig for Se og Hør, VG og Dagbladet. Hun var dessuten kjent for å ha fått sin signaturfrisyre, den svartfargede bob-en, hos den britiske frisørkjeden Vidal Sassoon, som klippet designeren Mary Quant og supermodellen Twiggy på 1960-tallet. Hun var gift med arkitekten Arve Sørum.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kiki Sørum på Internet Movie Database 
(no) Profil på kjentfolk.no
Twiggy

Twiggy (født Leslie Hornby 19. september 1949) er en britisk supermodell, som hadde sitt store gjennombrudd på 1960-tallet.
Twiggy er datter av snekkeren William Norman og butikkselgeren Helen Hornby. Hun ble oppdaget som modell som 16-åring, og fikk sitt spesielle kallenavn fordi hun var tynn som en kvist («twig»). Hun ble snart et symbol for «the swingin' sixties» i London.  Etter at hun giftet seg med skuespilleren Leigh Lawson ble hun kjent som Twiggy Lawson. 
Twiggy spilte inn både plater, filmer og TV-serier, blant annet som moren til Charlie Chaplin, Hannah Chaplin, i TV-serien Young Charlie Chaplin (1989), men er først og fremst kjent for sin rolle som modell – med en radmager figur, gutteklipp og store, oppspilte øyne. 
I mai 2005 overtok hun dommerrollen etter «verdens første supermodell» Janice Dickinson i UPNs realityserie America's Next Top Model. Samme år gjorde hun som 56-åring en reklamekampanje for den britiske varehuskjeden Marks & Spencer.
I 2018 ble hun utnevnt til kommandørdame (DBE) av Order of the British Empire for sin innsats for mote og kunst, samt for veldedig arbeid. Hun ble dermed opphøyd i ridderstanden og fikk rett til å føre tiltaleformen dame foran sitt navn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Twiggy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Twiggy på Internet Movie Database 
(da) Twiggy på Filmdatabasen 
(da) Twiggy på Scope 
(fr) Twiggy på Allociné 
(en) Twiggy på AllMovie 
(en) Twiggy hos Turner Classic Movies 
(en) Twiggy hos Rotten Tomatoes 
(en) Twiggy hos The Movie Database 
(en) Twiggy hos Internet Broadway Database 
(en) Twiggy på Discogs 
(en) Twiggy på MusicBrainz 
(en) Twiggy på Spotify 
(en) Twiggy på Songkick 
(en) Twiggy på AllMusic 
(en) Twiggy på Internet Broadway Database
(en) Twiggy på Internet Off-Broadway Database
Raúl Salinas de Gortari

Raúl Salinas de Gortari (født 24. august 1946) er en meksikansk sivilingeniør og forretningsmann som også er bror av ekspresident Carlos Salinas de Gortari. 
Raúl er kjent som hjernen bak drapet på José Francisco Ruiz Massieu i Mexico by den 28. september 1994. Han er også i søkelyset for mordet på kardinal Juan Jesús Posadas Ocampo i 1993.
The Falling Man

The Falling Man er et fotografi tatt av Richard Drew klokka 09.41.15 den 11. september 2001. Det viser en mann som faller fra et av tårnene i Verdens Handelssenter (World Trade Center) under terrorangrepene 11. september 2001 i New York. Subjektet var en av personene (i pressen omtalt som «jumpers» – hoppere) som var fanget i de øvre etasjene av bygningen, og som tilsynelatende valgte å hoppe i den sikre død framfor å dø av ild og røyk. Til å begynne med hevdet journalisten Peter Cheney i avisen Globe and Mail at den fallende mannen var en Norberto Hernandez, men da familien så gjennom hele serien med bilder (det var omkring et dusin), ble det klart at det ikke var ham. Journalistene som undersøkte disse «hopperne»s identitet, lot ikke til å være kjent med at benektelser utstedt av likskuere og andre myndigheter om at ingen hadde hoppet fra bygningen, beskyttet ofrenes familier, ikke bare mot emosjonell skade, men, av større betydning, mot at ofrenes livsforsikringer skulle bli erklært ugyldig. Sett i dette perspektiv var benektelsene fullt og helt altruistiske.
"9/11: The Falling Man" ble en dokumentarfilm om bildet og historien bak det. Den ble vist første gang 16. mars 2006 på den britiske fjernsynskanalen Channel 4. Senere hadde den sin premiere i Nord-Amerika på den canadiske kanalen CBC 6. september 2006. TVNorge viste programmet lørdag 16. september. Programmet mener at mannen på fotografiet er Jonathan Eric Briley, en lydtekniker som jobbet i restauranten Windows on the World i toppen av Nordre Tårn.
Det mektige og kontroversielle bildet provoserte følelser av sinne, spesielt i USA, like etter angrepene den 11. september. Fotografiet ble trykt kun én gang i mange amerikanske aviser fordi de mottok kritiske og sinte brev fra lesere som følte at fotografiet var spekulativt og appellerte til titterinstinktet hos folk, og så videre. Dette gjorde at media påla seg selvsensur av bildet og i stedet foretrakk å trykke fotografier av handlinger som viste heroisk innsats og oppofrelse. 
Drew kommenterte angående variasjonene i reaksjoner med å si: «Dette er hvordan det påvirket menneskers liv på det tidspunktet, og jeg tror det er derfor det er et viktig bilde. Jeg fanget ikke inn denne personens død. Jeg fanget en del av hans liv. Dette er det valget han gjorde, og jeg tror jeg bevarte dette.» 9/11: The Falling Man ender med å antyde at dette bildet ikke handlet om mannens identitet, men hvordan han symboliserte hendelsene 11. september.


== Referanser ==


== Kilder ==
Dødshoppet fra Twin Towers (eng: 9/11: The Falling Man) (16. september 2006 på TVNorge). (Reprise mandag 18. september)
Junod, Tom (September 2003). Falling Man. Esquire.
«Falling Man: the many faces of a 9/11 riddle» (5. mars 2006). Sunday Times.


== Eksterne lenker ==
Intervju med tidsskriftet Esquires skribent Tom Junod av NPRs Melissa Block, 21. august 2003
Jonathan Brileys hjemmeside, med lenke for veldedige donasjoner
Hele dokumentaren på youtube.com