jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Podenco canario

Podenco canario (FCI #329) er en middels stor jakthund som kommer fra Kanariøyene og trolig nedstammer fra urgamle pariahhunder som ble ført til øyene rundt Middelhavet og Afrikas nordvestkyst av sjøfarende handelsmenn for mer enn 2000 år siden. I Norge kalles gjerne rasen også kanarihund og kanarisk podenco.


== Opprinnelse og alder ==

Det er høyst usikkert hvor gammel hunderasen er i sin nåværende form, men av type kjenner man slike hunder fra mer enn 5000 år gamle grottetegninger funnet i Egypt og Midtøsten. Å hevde at den er en direkte etterkommer av tesem blir imidlertid feil, siden det ikke kan føres bevis for dette. Det er allikevel grunn til å tro at rasen som sådan er svært gammel, selv om den først ganske nylig (rasestandarden er 24. juni 1987 og ble sist revider i 1999) fra ) ble anerkjent som egen rase av FCI.
Podenco canario har en rekke fellestrekk med ibizahund, faraohund, etnahund og andre lignende hunder. Trolig har alle disse hundene et felles opphav, uten at dette har blitt dokumentert vitenskapelig. Rasen er av FCI klassifisert som en spisshund i gruppe 5 seksjon 7.


== Utseende, anatomi og fysikk ==
Podenco canario har en morfologi og anatomi som ligner myndenes, men den har stående spisse ører. Som sådan har den en langstrakt og svært muskuløs kropp med rene linjer og lange flate og tørre muskler. Dyp smal brystkasse og godt opptrukket buk. Hodet er langstrakt og skallen smal og flat. Ørene er middels store og ofte svært beveglige, noe som ellers bare er vanlig blant pariahhunder og ville canider. Rasen har lange slanke ben og kompakte labber, som alltid har hvite klør. Halen er høyt ansatt, lang og bæres sabelformet.
Podenco canario er korthåret og har tett tilliggende pels. Fargen er normalt rød og hvit, der rødfargen kan variere fra nærmest orange til dyp mahognyrød. Alle kombinasjoner med disse fargene er tillatt.
Normalt blir hannhunder ca. 55–64 cm i skulderhøyde og har en vekt på ca. 18–22 kg som voksen, mens tispene blir omkring 53–60 cm høye og vil veie ca. 16–20 kg. Dersom typen eller er riktig godtas et avvik i skulderhøyden på +/- 2 cm, siden dette er vanlig i hjemlandet.


== Bruksområde ==
Denne hunden har en rekke kvaliteter som jakthund. Podecoene burker både syn, hørsel og luktesans aktivt når de jakter. På Kanariøyene har den først og fremst vært benyttet til hetsjakt på kanin og annet småvilt, men den er også egnet til andre jaktformer. Den har også glimrende egenskaper som sporhund og rasen regnes som en god familiehund.


== Lynne og væremåte ==
Podenco canario kan være litt primitiv sammenlignet med vanlige hunder, så den passer nok best for folk som har litt erfaring fra før. Man må regne med at den er litt skeptisk og sky overfor fremmede, men den er normalt aldri aggressiv. Overfor medlemmene i familien er den gjerne godheten selv, trofast, lydig, leken og tolerant – den perfekte familiehund for mange. Den kan være egenrådig, og den trives slett ikke alene. Den regnes som flink med egne barn.


== Annet ==
Podenco canario er en sunn rase med få helsemessige problemer.


== Eksterne lenker ==
Podencoklubben
Ben Crane

Ben Crane (født 6. mars 1976) er en amerikansk profesjonell golfspiller på PGA-touren. Han er født i Portland i Oregon, og studerte ved University of Oregon før han ble profesjonell i 1999.
Som profesjonell vant Crane en turnering på Nationwide Tour i 2000 og 2001, før han fikk spillerett på PGA-touren for 2002. I 2003 tok han sin første seier, i BellSouth Classic, og i 2005 tok han sin andre seier på touren. I februar 2006, rett før han fylte 30, var han den høyest rangerte amerikanske spilleren under 30 år på Verdensrankingen i golf for menn.


== Meritter ==


=== Seire på PGA-touren ===
2011: McGladrey Classic
2010: Farmers Insurance Open
2005: U.S. Bank Championship in Milwaukee
2003: BellSouth Classic


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ben Crane – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ben Crane – PGA-touren 
(en) Ben Crane – Verdensrankingen
Ornithischia

Ornithischia eller fuglehoftedinosaurer er ei gruppe planteetende dinosaurer. Navnet «fuglehoftdinosaurer» viser til et av hovedkjennetegnene til gruppa. Tross av navnet ga ikke Ornithischia opphav til fuglene. Fuglene utviklet seg fra Ornithischias søstergruppe Saurischia, «øglehoftene». Likeheten i hoftestruktur mellom fugler og Ornithischia oppsto altså parallelt.

Ornithischia besto utelukkende av planteetere og mange tilpasninger vitner om denne livsstilen. Et fellestrekk for hele Ornithischia er at underkjeven slutter i et tannløst nebb, antagelig en tilpasning for lettere å klippe opp planteføde. En annen tidlig tilpasning var utvikling av store, romslige kjaker samtidig som kjevene ble smalere. Dette gjorde det mulig å effektiv male i stykker føden i munnen og dermed forenkle selve fordøyelsen. Hos f.eks. andenebbdinosaurene var knoklene i den øvre kjeven som ble benyttet til tygging fleksible, og beveget seg inn og ut under tyggingen og sørget for å male føden skikkelig. Tannsettet deres var tilpasset dette, og kjevene inneholdt bokstavelig talt mange hundre tenner. De hornede dinosaurene, med Triceratops som det mest kjente medlemmet (og også den eneste kjente med en kompakt benkrage i nakken) hadde derimot få men store jeksler, hvorav hver jeksel var utstyrt med flere røtter. I kontrast svelgde sauropodene maten rett ned og var avhengig av gastrolitter og et omfattende tarmsystem.
Ornithischia oppsto i løpet av trias. Den eldste kjente arten, Pisanosaurus er datert til sentrias. De første ornithischene var små og tobeinte, i utseende nokså like sine kjøttetende slektninger. De forble sjeldne gjennom hele trias, men økte sterkt i antall og diversitet i løpet av jura. Det var en tendens til utvikling av stadig større og tyngre arter, og dette medførte at mange ble helt eller delvis firbeinte. I kritt var ornithischene de dominerende planteterne. Denne storhetsperioden endte brått med den store masseutdøingen i overgangen mellom kritt og tertiær hvor Ornithischia døde fullstendig ut.


== Systematikk ==
Ornithischia
Pisanosaurus
«Fabrosauridae» (ei (parafyletisk) gruppe av primitive arter med usikker tilhørighet)
Genasauria
Cerapoda
Marginocephalia
Ceratopsia (med bl.a. Triceratops og Styracosaurus)
Pachycephalosauria (med bl.a. Pachycephalosaurus og Stegoceras)
Ornithopoda (ei svært tallrik gruppe med bl.a. Iguanodon og Hadrosaurus)
Thyreophora
Stegosauria (med bl.a. Stegosaurus)
Ankylosauria (med bl.a. Ankylosaurus og Nodosaurus)


== Eksterne lenker ==
(en) Ornithischia i Encyclopedia of Life 
(en) Ornithischia hos Fossilworks 
(en) Ornithischia hos NCBI 
(en) Kategori:Ornithischia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ornithischia – detaljert informasjon på Wikispecies
Finn Myrvang

Finn Myrvang (født 20. juni 1937 på Bø i Andøy) er en norsk folkeminnesamler, lege og lektor. Han ledet fram til 2004 Stadnamnprosjektet i Nordland som har registrert vel 180 000 stedsnavn i Nordland, og har vært stedsnavnkonsulent for Norsk språkråd og Statens kartverk. Myrvang har også publisert historiske artikler om Nord-Norge, spesielt Hålogaland. Han har òg gitt ut flere bøker om folkeminner og stedsnavn.


== Utmerkelser ==
Andøy kommunes kulturpris 1983
Blixprisen 1984
Bø kommunes kulturpris 1991
Vesterålsmuseets kulturvernpris 1996
KS-medaljen 2004
Kongens fortjenstmedalje 12. november 2015


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalt om Finn Myrvang
Sparing med skattefradrag

Sparing med skattefradrag (også kjent som SMS) var en spareordning der spareren kunne trekke fra en viss andel av spart beløp pr. år på skatten.  Ordningen ble avskaffet ved skattereformen av 1992.


== Se også ==
Boligsparing for ungdom (BSU)
Aksjesparing med skattefradrag (AMS)
Skuddag

En skuddag, skottdag eller skuddårsdag er en dag som skytes inn i et kalenderår for å bringe det i overensstemmelse med det tropiske året. I den julianske kalenderen var det skuddår hvert fjerde år, men fordi et gjennomsnittlig tropisk år manglet 11 minutter på å være 365,25 døgn, så forskjøv dette kalenderdatoen i forhold til årstiden (man brukte vårjevndøgn som markør). I Roma skjøt man inn skuddagen som et dobbeltdøgn, 24. februar, hvor skuddagen var det første døgnet av disse to. I den julianske kalenderen var skuddagen den sjette dagen før 1. mars. Den ble kalt ante diem bis sextum kalendas martias, forkortet bissextum. Da den gregorianske kalenderen ble innført i 1582 (år 1700 i Norge) endret man skuddår til hvert fjerde år, unntatt de årene som sluttet på hele hundretall og ikke var delbare med 400. I den gregorianske kalenderen heter 24. februar skuddagen (gammel arv), selv om det er 29. februar som blir skutt inn i kalenderen når det er skuddår. 29. februar forekommer bare i skuddår.


== Se også ==
Skuddsekund
Johan Ernst Berg

Johan Ernst Berg (født 19. oktober 1768 i Strinda i Sør-Trøndelag, død 15. oktober 1828 i Bodin) var en norsk jurist, politiker og embedsmann. 
Berg var sønn av gårdbruker Haaken Larsen Blussuvolden. Han tok eksamen som jurist i 1795, og ble fullmektig i det danske generalpostamt i 1802. I 1803 ble han fogd i Salten fogderi. Berg ble amtmann i Nordlandenes amt  i 1815 og hadde embetet til sin død i 1828. Han var da bosatt på amtmannsgården Løp Gård i Bodin, ved Bodø. Som amtmann fikk Berg en rolle i den kjente Bodøsaken.Berg var stortingsrepresentant i to perioder, 1815–1817 og 1821–1823, representant for Nordlands amt sammen med blant andre Mathias Bonsak Krogh. Han møtt ikke i 1822 grunnet sykdom.Johan Ernst Berg var gift med Sara Rasch Schytte, datter av prost Erik Schytte og søster til prost og stortingsmann Arnoldus Schytte. Hun hadde tidligere vært gift med fogd Jon Rygh og ble etter Bergs død gift med distrikslege Johan Friedrich Winter.Han var innehaver av Nordstjerneordenen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Axel Coldevin (1966). Bodø by 1816-1966. Bodø. 
Tallak Olsen Lindstøl (1914). Stortinget og statsraadet : samt tillæg. B. 1 D. 2 : Biografier A-K. Kristiania. 


== Eksterne lenker ==
(no) Johan Ernst Berg hos Norsk senter for forskningsdata
Levan Melkadze

Levan Melkadze (georgisk: ლევან მიქელაძე; født 12. desember 1979) er en georgisk fotballspiller. Han er spiss, spiller for den kasakhstanske klubben Sjakhter.
Melkadze spilte i hjemlandet for TSU Tbilisi, Dinamo Tbilisi, FC Tiblisi og WIT Georgia Tbilisi. I 2006 gikk han til Vålerenga Fotball i Norge, men etter svake resultater ble han løst fra kontrakten. Han reiste så til Sjakhter i Kasakhstan.


== Klubboversikt ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Levan Melkadze – Transfermarkt 
(en) Levan Melkadze – national-football-teams.com 
(en) Levan Melkadze – Soccerway 
(en) Levan Melkadze – EU-Football.info 
(en) Levan Melkadze – FBref 
Levan Melkadze på altomfotball.no
Levan Melkadze på Eurosport.com
Barkfluer

Barkfluer (Megamerinidae) er en liten familie av middelsstore, slanke fluer. Bare en art, Megamerina dolium, finnes i Europa, også i Norge.


== Utseende ==
Middelsstore (8-10 mm lange), slanke fluer. 
Hodet er rundt med middels store fasettøyne og tre punktøyne (ocelli) i pannen. Antennene er tre-leddete, det ytterste leddet er rundt. På oversiden av det ytterste leddet sitter en tynn, tre-leddet antennebørste (arista). Munndelene er små, ikke tydelig synlige fra siden. 
Beina er lange, baklårene er fortykket med to rekker av korte torner på undersiden.
Den arten som finnes i Norge er svart, bortsett fra at området under fasettøynene som er gråaktig bestøvet.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen tovinger, Diptera
Underordenen høyere fluer, Cyclorrhapha
Gruppen Schizophora
Overfamilien Nerioidea
Familien barkfluer, Megamerinidae
Slekten Gobrya Walker  – fem arter i Asia/Ny-Guinea
Slekten Megamerina Rondani, 1861 – to arter, en i Europa
Megamerina dolium (Fabricius, 1805)  – den eneste arten i Europa
Slekten Texara Walker  – sju arter i Øst-Asia, tre av dem i den Palearktiske region
Texara savolaineni (Frey, 1955) – Japan
Texara shatalkini Krivosheina, Krivosheina & Nartshuk, 1996 – Øst-Sibir
Texara stackelbergi Krisvosheina, Krivosheina & Nartshuk, 1996  – Øst-Sibir
Slekten Palaeotanypeza  – bare kjent fra fossiler, en art fra Baltisk rav


== Referanser ==


== Kilder ==
Greve, L. og Midtgaard, F. 1987. Megamerina dolium (Fabricius, 1805) (Dipt., Megamerinidae) in Norway. Fauna norvegica Serie B 34: 35-36.


== Eksterne lenker ==
(en) barkfluer i Encyclopedia of Life 
(en) barkfluer i Global Biodiversity Information Facility 
(no) barkfluer hos Artsdatabanken 
(sv) barkfluer hos Dyntaxa 
(en) barkfluer hos Fauna Europaea 
(en) barkfluer hos Fossilworks 
(en) barkfluer hos NCBI 
(en) Kategori:Megamerinidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Megamerinidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Andreas Amundsen

Andreas Amundsen (født 28. desember 1980 på Senja) er en norsk jazzmusiker (kontrabass), delvis utdannet ved Jazzlinja (NTNU), kjent for sitt østeuropeiske snitt til sitt musikkuttrykk.
Han har medvirket i Håvard Stubøs kvartett North, i Tore Johansen kvartett, i kvartett med Ed Thigpen, Espen Reinertsens Platoon, og på Trondheim Jazzfestival 2005 med John Pål Inderberg og Erling Aksdal.  


== Diskografi ==


=== Eyewaterlillies ===
Slant of Light (2006)SinglerHe Touched Me (2005)
Will There Really Be a Morning (2005)


=== Bengalo ===
Sigg Sigg (2006)Deltar påGrethe Kruse: I Fall In Love Too Easily (2004)
Ida Jenshus: Color of the Sun (2008)
Folkelarm/Etnisk musikklubb: FolkeLarm Oslo2009 (2009)
Odd Erik Rude: Still Present (2011)
Ida Jenshus: Someone to Love (2012)
Meg og kammeraten min: Det e'kke bra før det er dårlig (2012)
Turn Left Prod: Distant Reports No. 2 – Jazz From North Norway (2014)


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Amundsen på Internet Movie Database
Silinger

Silinger (latin: Silingæ, gresk: Σιλίγγαι, Silingai) er antatt å ha vært en østgermansk stamme, antagelig en del av den større gruppen vandalene, som slo seg ned i det nåværende Schlesien (latin: Silesia), som de antagelig ga navn til.Silingerne var en del av vandalenes folkevandringer. De invaderte Gallia i 406 sammen med asdingerne, og deltok i vandalenes plyndring av Roma i 450. De reiste videre til Spania og slo seg ned i provinsen Baetica, i det nåværende Portugal. Etter avgjørende nederlag i krigen mot vestgoterne, underkastet de gjenværende silingerne seg de asdingiske kongene. Under ledelse av Geiserik reiste de sammen med asdingerne og alanerne til Afrika, hvor de opprettet et vandalerrike som bestod til 533, som ble en av årsakene til Vest-Romerriket brøt sammen.


== Referanser ==
Wells Fargo’s Gold Coast Award

Wells Fargo's Gold Coast Award er en pris i hundesledeløpet Iditarod
som tildeles «den første hundekjøreren som kommer til sjekkpunktet Unalakleet». 


== Innledning ==
Utmerkelsen ble første gang utdelt i 1987,  men etter 1988 hadde den et opphold fram til 1993. I 1993 startet The National Bank of Alaska, som nå heter Well Fargo Bank Alaska, som sponsor for prisen. Denne banken har sponset prisen siden den gang, og vinneren får, i tillegg til et trofe, gull til en verdi av 2 500 USD. Det er først en seremoni i Unalakleet for å markere vinneren, deretter en ny markering ved banketten i Nome.


== Vinnere ==
Dewey Halverson ble i 1987 den første som vant prisen, og året etter ble Martin Buser den første fra Europa som vant. Buser er med sine fire priser den mestvinnende sammen med Doug Swingley. Tre av seirene til Buser kom da han var sveitsisk statsborger, mens den siste ble vunnet det året han ble amerikansk statsborger.
I 2003 ble Robert Sørlie den første nordmannen som vant prisen. Han vant også i 2005, mens Ketil Backen var vinneren i 2004. 


== Eksterne lenker ==
Infoside om Iditarodpriser fra Cabela
Tim Clark

Tim Clark (født 17. desember 1975) er en sydafrikansk profesjonell golfspiller.
Clark er født i Durban i Syd-Afrika og lærte å spille golf av sin far da han var tre år gammel. Han studerte ved North Carolina State University i USA, der han gjorde suksess i collegegolfen. Mens han studerte vant han U.S. Amateur Public Links i 1997, som gav ham spillerett i hans første turnering på PGA-touren, The Masters Tournament i 1998.
Clark ble profesjonell senere i 1998 og begynte på Nike Tour, der han vant to turneringer i 2000 for å kvalifisere seg til PGA-touren året etter. Hans første sesong ble avbrutt av en håndleddskade etter kun tre turneringer. Clark gjorde comeback i 2002 og tjente inn nok penger til å beholde spilleretten på PGA-touren.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tim Clark – PGA-touren 
(en) Tim Clark – Europatouren 
(en) Tim Clark – Sunshine-touren 
(en) Tim Clark – Verdensrankingen
Victor Horta

Victor Horta (født 6. januar 1861 i Gent i Belgia, død 9. september 1947) var en belgisk arkitekt. John Julius Norwich beskrev ham som «den utvilsomme nøkkelarkitekten i europeisk art nouveau».


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Horta ble tidlig tiltrukket av arkitektyrket da han hjalp sin onkel på en byggeplass i en alder av 12 år. Han studerte i Gent og reiste derfra til Montmartre i Paris for å bli interiørarkitekt. Der ble han inspirert av de gryende impresjonistene og pointillistkunstnerne, og mulighetene som lå i å arbeide med stål og glass.Da Hortas far døde i 1880, vendte han tilbake til Belgia og flyttet til Brussel for å studere ved kunstakademiet. Han giftet seg og ble far til to døtre.


=== Arkitekt ===
I Brussel utviklet Horta et vennskap med Paul Hankar som senere kom til å trykke art nouveau til sitt bryst. I studiene oppnådde Horta gode resultater og ble assistent for professor Alphonse Balat, arkitekt for Léopold II av Belgia. Sammen tegnet de de kongelige Veksthusene i Laeken, Hortas første arbeid hvor han bruker glass og stål.
I 1885 arbeidet Horta på sitt eget og tegnet hus som ble oppført dette året. Deretter bestemte han seg for å unngå å tegne boliger for rike klienter og ofret seg heller for konkurranser om offentlige arbeider som omfattet statuer, til og med graver. Han konsentrerte seg om kurvaturen i utformingen idet han mente at formene han skapte var høyst praktiske og ikke artistisk kunstferdighet.I denne periode knyttet Horta et vidt sosialt kontaktnett og ble medlem av frimurerne.  Dette sikret ham en jevn strøm av klienter da han igjen fra 1893 begynte å tegne hus og butikker.

Etter at art nouveau gikk av moten ble mange av Hortas bygninger revet, det mest fremtredende var Maison du Peuple (1896–1909) bygget for det politiske partiet Parti Ouvrier Belge og revet i 1965. Fire av hans bolighus (hotel, eller palé) er oppført på UNESCOs verdensarvliste:

Hôtel Tassel, tegnet og bygget for prof. Émile Tassel i 1892–1893
Hôtel Solvay, tegnet og bygget i 1895 – 1900
Hôtel van Eetvelde, tegnet og bygget i 1895 – 1898
«Maison et Atelier Horta», tegnet i 1898, nå Horta MuseumHorta ble begravet i Ixelles i Brussel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Victor Horta – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
https://web.archive.org/web/20040109225505/http://www.greatbuildings.com/architects/Victor_Horta.html
Horta Museum
http://www.cupola.com/html/bldgstru/artnouv/artnouv1.htm
Tippeligaen 2000

Tippeligaen 2000 startet 8. april og sluttet 22. oktober. Det ble spilt 26 runder. 
Haugesund, Bryne, og Start rykket opp fra 1. divisjon før denne sesongen, Start etter å ha slått Strømsgodset 3-2 over to kvalifiseringskamper.
Haugesund, Start, og Vålerenga rykket ned etter sesongen, Vålerenga etter å ha tapt kvalifisering mot Sogndal som vant på bortemålsregelen etter sammenlagtresultatet 3-3. 


== Tabell ==


== Kvalifisering ==
25. oktober: Sogndal – Vålerenga 1-1
30. oktober: Vålerenga – Sogndal 2-2 (sammenlagt 3-3, Sogndal rykket opp)


== Toppscorere ==
Thorstein Helstad, Brann, 18 mål
Ríkharður Daðason, Viking, 15 mål
Tryggvi Gudmundsson, Tromsø, 15 mål
Magne Hoseth, Molde, 15 mål
Tommy Bergersen, Bodø/Glimt, 13 mål
Erik Nevland, Viking, 13 mål
Bengt Sæternes, Bodø/Glimt, 13 mål


== Se også ==
Kvalifisering til Eliteserien i fotball
EM i friidrett 1978

EM i friidrett 1978 ble arrangert i Praha 29. august – 3. september.
Det ble satt fire nye verdensrekorder. Tatjana Zelentsova fra Sovjetunionen på 400 m hekk med tiden 54,89, Vilma Bardauskienè fra Sovjetunionen hoppet 7,09 meter i lengdekvalifiseringen, Marita Koch fra DDR løp 400 m på 48,94 og italienske Sara Simeoni hoppet 2,01 i høyde, og tangerte dermed den gjeldende verdensrekorden. I tillegg ble det satt en ny europarekord: Ruth Fuchs fra DDR kastet spydet 69,16 meter.


== Resultater ==


=== Menn ===


==== Løpsøvelser ====


==== Tekniske øvelser ====
†: Jevgenij Mironov hadde det nest lengste støtet i kulestøt med 20,87. Han ble senere diskvalifisert og fratatt sølvmedaljen på grunn av brudd på dopingreglementet.


=== Kvinner ===


==== Løpsøvelser ====


==== Tekniske øvelser ====
1: Vilma Bardauskienė satte ny verdensrekord i lengde med 7,09 i kvalifiseringsomgangen.
‡:Nadija Tkatsjenko oppnådde 4744 p. i femkamp. Hun ble senere diskvalifisert og fratatt gullmedaljen på grunn av brudd på dopingreglementet.Forkortelser

VR: Verdensrekord
ER: Europarekord
MR: Mesterskapsrekord


== Medaljestatistikk ==
      Vertsnasjon (Tsjekkoslovakia)


== Kilder ==
Resultater, kvinner GBR Athletics
Resultater, menn GBR Athletics
Muskimol

Muskimol (agarin, panterin) er et av de psykoaktive stoffene i Amanita muscaria (rød fluesopp), Amanita regalis (brun fluesopp) og Amanita Pantherina (Panterfluesopp). Det er produktet av dekarboksylering av ibotensyre. Det er en spesifikk  agonist til GABAA-reseptorer. Det er klassifisert som et Zwitter-ion. Inntak av kullsyreholdige drikkevarer med sopper som inneholder muskimol vil bare tilbakestille det til ibotensyre.


== Se også ==
Muskazon
Ibotensyre

Ibotensyre er en aminosyre og et av de giftige psykoaktive stoffene i Amanita muscaria (rød fluesopp), Amanita regalis (brun fluesopp) og Amanita pantherina (Panterfluesopp). Sistnevnte art har høyest konsentrasjon av giften.


== Se også ==
Muskimol
Muskazon
Muskazon

Muskazon er en aminosyre og et av de giftige psykoaktive stoffene i Amanita muscaria (rød fluesopp), Amanita regalis (brun fluesopp) og Amanita pantherina (Panterfluesopp). Sistnevnte art har høyest konsentrasjon av giften.
Inntak kan forårsake synsskader, mental forvirrelse og hukommelsetap.


== Se også ==
ibotensyre
muskimol
Tippeligaen 1999

Tippeligaen 1999 startet 10. april og sluttet 24. oktober. Det ble spilt 26 runder. 
Odd Grenland og Skeid rykket opp fra 1. divisjon før denne sesongen. Skeid rykket ned igjen ved sesongslutt, det samme gjorde Kongsvinger mens Strømsgodset rykket ned etter å ha tapt 2-3 mot Start i kvalifiseringskampene. 


== Tabell ==


== Kvalifisering ==
27. oktober:   Start – Strømsgodset 2-2
31. oktober:   Strømsgodset – Start 0-1 (sammenlagt 2-3)


== Toppscorere ==
Rune Lange, Tromsø, 23 mål
Andreas Lund, Molde, 21 mål
Jostein Flo, Strømsgodset, 18 mål
Rikhardur Dadason, Viking, 17 mål
Heiðar Helguson, Lillestrøm, 16 mål
Bengt Sæternes, Bodø/Glimt, 16 mål
Sigurd Rushfeldt, Rosenborg, 15 mål


== Se også ==
Kvalifisering til Eliteserien i fotball