jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tsjeljabinsk oblast

Tsjeljabinsk oblast (russisk Челябинская область) er en russisk oblast som ligger ved den sørlige delen av Uralfjellene. Hovedstaden er Tsjeljabinsk. Andre store byer er Magnitogorsk, Zlatoust, Miass, Kopejsk og Oziorsk.
Oblasten ligger i den føderale kretsen Ural og grenser i sørøst mot Kasakhstan, i vest mot republikken Basjkortostan, i nord mot Sverdlovsk oblast og Kurgan oblast i øst. Klimaet er typisk kontinentalt, med kalde vinte og varme somre.


== Historie ==
Regionen ble bosatt av basjkirer. De levde i århundrer under mongolsk herredømme. Vel tilhørte området siden 1500-tallet nominelt Tsar-Russland, men noen slaviske (russiske) nybyggere kom ikke i fang for alvor før tidlig på 1700-tallet. Fra 1744 til 1919 var dette del av guvernementet Orenburg. Den 27. august 1919 ble så  guvernementet Tsjeljabinsk dannet. 3. november 1923 forsvant dette igjen fra kartet. Tsjeljabinsk ble da del av det nydannede og meget store Ural oblast. Den 17. januar 1934 ble oblasten oppdelt. Av en av delene oppstod da oblasten Tsjeljabinsk. Siden utskillelsen av Kurgan oblast den 6. februar 1943 har oblastens grenser vært uforandrede (pr 2018).


== Demografi ==
3 476 217 (Folketellingen i 2010),  3 603 339 (Folketellingen i 2002), 3 623 732 (Folketellingen i 1989).Oblasten er høyt urbanisert.
Ifølge Folketellingen i 2010 var oblastens etniske blanding slik:
Russere: 2 829 899 (83,8 %)
Tatarer: 180 913 (5,4 %)
Basjkirer: 162 513 (4,8 %)
Ukrainere: 50 081 (1,5 %)
Kasaker: 35 297 (1,0 %)
Tyskere: 18 687 (0,5 %)
Hviterussere: 13 035 (0,4 %)
Mordviner: 12 147 (0,2 %)
Armenere: 9 311 (0,1 %)
Andre: 65 190 (1,6 %)99 144 innbyggere er ikke tatt med i målingen. 
I 2012 var det 49 885 fødsler(14,3 per 1000 innbygger) og 49 367 døde(14,2 per 1000) i oblasten.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Chelyabinsk Oblast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Artikkel fra Kommersant på engelsk.
Slaget ved Plymouth (1652)

Slaget ved Plymouth fant sted 26. august 1652, under den første engelsk-nederlandske krig. 


== Forløp ==
General-til-sjøs George Ayscue ledet en flåte på 40 skip og 5 brannskip som angrep en nederlandsk konvoi på 23 skip og 6 brannskip under ledelse av visekommandør Michiel de Ruyter som skulle eskortere handelsskip ut i Atlanterhavet. 
Før krigen begynte var de to kommandørene venner.
Forskjellen i antall ble oppveid såvel av den dårlige moralen blant leiesoldatene i den engelske konvoien som at de væpnede sjøfolkene ombord på handelsskipene deltok. At De Ruyter satte inn bevæpnede sjømenn var et nytt trekk, soldater hadde ikke blitt satt inn til sjøs på denne måten før. Dette kan sees som en forløper for den nederlandske spesialstyrken korps mariniers som ble offisielt stiftet 13 år senere. En annen faktor var nederlendernes systematiske beskyting av de engelske skipenes master og rigg. 
Selv om de engelske skipene var i flertall og bedre bevæpnet, klarte mange av dem ikke å beholde sine posisjoner i angrepslinjen, dermed mistet Ayscue overtaket. Slaget fortsatte hele ettermiddagen. Da kvelden kom, var Ayscue tvunget til å avbryte angrepet. Ayscue avbrøt trefningen og seilte tilbake til Plymouth for reparasjoner av flåten. Han ble forfulgt av de Ruyter som planla å angripe de engelske skipene mens de lå for anker før vinden snudde, mens den nederlandske konvoien seilte videre til Atlanterhavet. 
Ingen skip gikk tapt, men begge sidene led tunge tapstall blant mannskapene.
Ayscue utnevnte seg selv til seierherre, noe som ikke overbeviste mange. Han ble fratatt sin kommando og forlot England. Hvorvidt denne reaksjonen ble basert på politiske grunner eller hans krigsinnsats er ukjent.


=== De britiske skipene (George Ayscue) ===
Listen over den engelske slagordenen som ble publisert i R.C. Andersons «English Fleet-Lists in the First Dutch War», i Mariner's Mirror, Vol. XXIV (1938) er ikke komplett. Skip markert med * er usikre. Den engelske betegnelsen som er brukt på skipene som er angitt som linjeskip i listen nedenfor er merchantman.


=== De nederlandske skipene (Michiel de Ruyter) ===
De ulike admiralitetene angis ved hjelp av de følgende bokstavene:
A: Amsterdam, A-VOC: Utstyrt og sendt av VOCs kammer i Amsterdam, F: Friesland (Dokkum), N: Noorder kwartier, R: Rotterdam, R-Dir: Direksjonsskip (privateid) fra Rotterdam, Vl-Dir: Direksjonsskip (privateid) fra Vlissingen, Z – Zeeland.


== Kilder ==
Mariner's Mirror vol. 24 (1938)
Friesche Volksalmanak s. 41-42 (1891)
Slaget ved Plymouth

Slaget ved Plymouth kan referere til:

Slaget ved Plymouth (1652) i den første engelsk-nederlandske krig
Slaget ved Plymouth (1864) i den amerikanske borgerkrigen
Verneplan II for vassdrag

Verneplan II for vassdrag er den andre av fire verneplaner for vassdrag. Sperstadutvalget, som også utredet den første verneplanen, fortsatte dette arbeidet. Dette resulterte i at Stortinget i 1980 vedtok varig vern av 51 nye vassdragsobjekter og at 133 vassdrag ble vernet midlertidig fram til 1985 sammen med de 51 fra «Verneplan I».


== Vernede vassdrag ==
Under følger en fylkesvis liste over vassdrag som ble vernet under Verneplan II for vassdrag.


=== Hedmark ===
Mistra
Veslesølna


=== Oppland ===
Gausa
Frya
Skakadalsåni
Rudøla
Otrøelva


=== Telemark ===
Austbygdåe
Kvenna


=== Vest-Agder ===
Taumeelva


=== Rogaland ===
Imselva
Vormo


=== Hordaland ===
Vaulaelva
Eikefetelvi


=== Sør-Trøndelag ===
Grytelvvassdraget
Vikelva
Oldelva
Hofstadelva
Steinselva


=== Nord-Trøndelag ===
Lindseta
Holderen, Gjevsjøen, Grøningen, Langvatnet


=== Nordland ===
Fusta
Store Tverråga
Villumselva
Kvitforsvassdraget


=== Troms ===
Botnelva
Gausvikelva
Storelva til Sørvik
Tennevikelva
Håkavikelva
Sommersetelva
Sagelva (Salangen)
Lakselva (Laksfjorden i Lenvik)
Lakselva (Gisundet i Lenvik)
Fauldalselva
Navitelva
Badderelva
Nordbotnelva
Kvænangselva
Storelva (Burfjorden)


=== Finnmark ===
Bognelva
Alta-Kautokeinovassdraget
Vassbotnelva
Russelva
Hamnelva
Smørfjordelva
Billefjordelva
Brennelva
Lille Porsangelva
Veidneselva
Langfjordelva
Tana
Skallelva
Nyelva
Reppenelva
Tårnelva
Grense Jakobselv


== Eksterne lenker ==
Liste over vernede vassdrag fra NVE
Miljøstatus i Norge: Vernede vassdrag
St.prp. nr. 77 (1979–1980) verneplan II for vassdrag
Jazz Police

Jazz Police (etablert 1988) var en norsk jazzgruppe, initielt med
Atle Pakusch Gundersen gitar, Ole Bendik Eilertsen gitar, bass og vokal, Hector Novas perkusjon og Øivind Hånes tangent og vokal som ga ut Bizarre Intelligence (EP, 1988; 2000) og Dinky Toy Mystery (1990).  Med Tine Asmundsen bass i kvintetts form, spilte de inn Cavalry (1992).  Etter at Hånes forlot orkesteret, utkom Tangled (1993) -- alle utgivelser på Bajkal Records.


== Eksterne lenker ==
(en) Jazz Police på Discogs
Liste

Liste er en ordnet eller uordnet og ubegrenset lang samling av elementer som har minst én felles egenskap som binder dem logisk sammen. I dagligtale omtaler man lister normalt bare som lister med én dimensjon. Lister kan ha uendelig mange dimensjoner. En tabell er eksempelvis et spesialtilfelle av en todimensjonal liste hvor alle lister i andre dimensjon har likt antall elementer og er ordnet i samme rekkefølge.
Lister brukes i mange sammenhenger. Lister kan være alt fra punktlister skrevet på papir (som f.eks en handleliste), og til de mer komplekse listene man finner i informatikk bygget opp i abstrakte datastrukturer som formaliserer konseptet av en ordnet samling av entiteter. I statistikk er lister av forskjellig slag selve basis for de videre beregninger.
Lister er mye brukt i informatikk i koding av HTML, og er også gjennomgående brukt på Wikipedias artikler og oversiktssider. Artikler som er lister kategoriseres i Wikipedia under Kategori:Lister.
I HTML-sammenheng snakker man om ordnede og uordnede lister. I tillegg har man definisjonslister.
En uordnet liste (punktliste)

Et tilfeldig punkt på listen
Enda et tilfeldig punkt på listen.En ordnet (sortert) liste

Listepunkt nummer 1
Listepunkt nummer 2En definisjonsliste

En term
En definisjon av denne termen
En annen term
En definisjon av denne termen


== Annet ==
Lemmalister er en type lister.
Kjell-Olof Bornemark

Kjell-Olof Bornemark (født 1924, død 20. september 2006) var en svensk forfatter.
Bornemark var telegrafist i den svenske marinen og handelsflåten fram til 1951. Deretter arbeidet han i forlag, presse og PR-virksomhet, blant annet som sjefredaktør i det sosialistiske politiske tidsskriftet Tidsignal.
Mellom 1982 og 1994 utga han åtte prisbelønnede thrillere og spionromaner. Bøkene ble oversatt til åtte språk, deriblant fransk, tysk og engelsk. 


== Bibliografi ==
Legat till en trolös (1982)
Skiljelinjen (1983)
Förgiftat område (1984)
Handgången man (1986)
Skyldig utan skuld (1989)
De malätna (1991)
Kontrollören (1992)
Spelaren (1994)


=== Oversettelser til norsk ===


== Priser og utmerkelser ==
1989 – Svenska Deckarakademins pris för bästa svenska kriminalroman, for Skyldig utan skuld
1982 – Svenska Deckarakademins debutant-diplom, for Legat till en trolös
1982 – Sherlock-prisen, for Legat till en trolös


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dagens Nyheter - nekrolog
EasyConnect

EasyConnect AS er en norsk teleselskap med hovedsete i Nesttun i Bergen. I dag er firmaet mest kjent som selskapet bak Opplysning 1890. 


== Eksterne lenker ==
EasyConnect AS
Gul fusjonerer med Easy Connect
Aktantmodellen

Aktantmodellen er en analysemodell for tolkning av eventyr og andre litterære tekster. Modellen er presentert av den fransk-litauiske litteraturforskeren Algirdas Greimas. Den bygger på den russiske folkloristen Vladimir Propps undersøkelser av russiske folkeeventyr.
I aktantmodellen (ofte kalt Greimas' aktantmodell) arbeider man med følgende punkter:

subjektet. (Helten)
prosjektet / målet / objektet (eks. prinsessen)
hjelpere (god venner, vismenn, hjelpemidler)
motstandere (eks. rivaler)
giver (eks. kongen)
mottaker (eks. Askeladden)Giver → Objekt → Mottaker
Hjelper → Subjekt ← Motstander
Greimas' poeng er at antall aktanter i et eventyr kan begrenses til seks.


== Referanser ==
Valborgsnatten

Valborgsnatten eller Valborgnatten (tysk Walpurgisnacht, engelsk Walpurgis Night) er en tradisjonell fest knyttet til den katolske feiringen av Sankt Valborg (Walpurgis, Walburga, 710–779) om kvelden valborgsmesseaften eller valborgmesse (latin festum Valburgis virginis) 30. april eller natt til valborgsdag 1. mai.Den kristne minnedagen har falt sammen med en stor nord- og sentraleuropisk vårfest med hedenske røtter, og tradisjonene har blitt blandet sammen i den folkelige markeringen. Valborgsmesseaften, kvelden før natten, har blitt feiret på ulikt vis i blant annet Sverige, Finland, Estland, Tsjekkia og Tyskland. Ifølge folketroen ble det holdt heksesabbat denne natten, og bålbrenning skulle beskytte mot onde makter. Flere steder pyntet man også hus med nyutsprunget løv til 1. mai som en feiring av fruktbarhet og markens grøde. 
Valborgsdag inntreffer seks måneder etter allehelgensdag (1. november).
Mens betegnelsene Valborgmesse og Valborgsmässa har blitt brukt i Danmark og Sverige, har markeringen hatt liten betydning i Norge. Tradisjonen med beskyttende bål har i Norge isteden blitt forbundet med feiringen av sankthans midt på sommeren. Skikker på Sørvestlandet kan likevel knyttes til den kontinentale vårfesten 1. mai.


== Katolsk bakgrunn ==
Navnet skriver seg fra den angelsaksiske helgenen Sankt Valborg (Walpurga, ca. 710–779). Hun var abbedisse i klosteret i Heidenheim i Schwaben i Tyskland. Den katolske helgenfeiringen av henne ble imidlertid knyttet til allerede etablerte, hedenske vår- og fruktbarhetsriter fra eldre tid. 


== Feiring og tradisjoner ==
Valborgsmesseaften blir fremdeles feiret blant annet i Sverige, Finland og Tromsø. Tradisjonene varierer, men i Sverige tennes et bål som kalles majbrasa eller valborgsmässobål, og det er ofte fyrverkeri. Ved Lunds universitet er det også spesielle arrangementer denne sista april. I Helsingfors blir statuen av Havis Amanda påsatt en studentlue denne kvelden. I Åbo synger studentkoret Brahe Djäknar, sammen med Florakören, inn våren på Vårdberget klokken 18 finsk tid. Dette sendes direkte på nasjonal finsk TV (Yle 5). Mennesker samles da i Vårdbergsparken for å følge programmet, tar på seg studentluene sammen, og skåler med musserende vin. I Finland er det ingen fyrverkeri på Valborgsmesseaften.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Walpurgis Night – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Valborgsmässoafton; nordiskamuseet.se
Yle om Valborgsfeiring
Norsk sjeldenhetskomité for fugl

Norsk sjeldenhetskomité for fugl (NSKF) ble opprettet av BirdLife Norge i 1975. Komitéen arbeider med å kvalitetssikre observasjoner av sjeldne arter og underarter av fugler gjort i Norge. Årsrapporter over sjeldne funn publiseres i BirdLife Norge sin årbok Fugleåret. 
Fra 1975 til 1978 het komitéen Norsk navne- og sjeldenhetskomite (NNSK), men fra og med 1979 ble Norsk sjeldenhetskomité for fugl og Norsk navnekomité for fugl delt. NSKF består av seks medlemmer. I tillegg finnes det 19 lokale rapport og sjeldenhetskomitéer, som kvalitetssikrer regionalt sjeldne og uvanlige arter i sitt ansvarsområde. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk sjeldenhetskomité for fugl
Uljanovsk oblast

Uljanovsk oblast er en russisk oblast som ligger ved elven Volga sentralt i den europeiske delen av Russland. 
Uljanovsk fylke ligger nord på den sentraleuropeiske steppen, en fjerdedel av arealet er skogkledd, mens resten er gressletter og stepper. Den store elven Volga deler fylket i to, det åslendte landet vest for elven som kalles Volga-opplandet går opp til 358 moh. mens terrenget i resten av oblasten stort sett er flatt.
Klimaet er kontinentalt, men ustabilt. Gjennomsnittstemperatur er +19 °C i juni, og -13 °C i januar.  Snøen ligger vanligvis fra oktober/november til midten av april, og nattefrost kan forekomme ut mai.
Oblasten grenser mot Tsjuvasjia i nord, Penza oblast i vest, Saratov oblast i sør, Samara oblast i øst og Tatarstan i nordøst.
Regionhovedstaden Uljanovsk som er Russlands syvende største by og fylket er oppkalt etter den sovjetiske revolusjonslederen Vladimir Iljitsj Uljanov (Lenin) som ble født i byen i 1870.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Ulyanovsk Oblast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Artikkel fra Kommersant
Norsk navnekomité for fugl

Norsk navnekomité for fugl (NNKF) er en komité oppnevnt av BirdLife Norge (tidligere Norsk Ornitologisk Forening), som fra 1990 til 2008 arbeidet med å sette  norske navn på verdens fugler (opprinnelig regnet til omkring 9 800 arter) fugler. Lista skal refereres som Syvertsen et al. (2008). Listen ble oppdatert i desember 2017, noe som har medført at flere arter har fått nye norske navn og at  arter som ikke tidligere var navngitt nå har fått et norsk navn. Den nye lista skal i henhold til Morten Bergan (sekretær i NNKF per januar 2018) refereres som Syvertsen et al. (2017). Listen ble på nytt oppdatert i 2020 og inneholder 10 721 arter. Listen skal refereres som Syvertsen et al, (2020).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aftenposten: «De mater oss med fuglenavn»
birdlife.no Komitéens hjemmeside
Septiktank

En septiktank  er et lite kloakkrenseanlegg beregnet for en husstand for oppsamling av toalettavfall. Septiktanker brukes hovedsakelig i spredtbygde strøk, der det ikke er utbygd kommunale rensesystemer, på fly, i båter, på tog og i en del fritidshus som mangler tilknytning til kommunalt avløpsnett eller egen brønn med infiltrering. 
En septiktank er en slamutskiller, der fast stoff blir liggende igjen, mens væsken føres videre ut til rensing eller i havet. Tanken må tømmes – i de fleste kommuner er dette organisert og utføres av pumpebiler. 
I Norge er rundt 20 % av innbyggerne tilkoblet separate (private) avløpsrenseanlegg. 


== Se også ==
Septik
Tjumen oblast

Tjumen oblast (russisk: Тюменская область, Tjumenskaja oblast) er en stor russisk oblast som ligger på østsiden av uralfjellene og dekker brorparten av det vestsibirske lavland. En stor del av fylket utgjøres av de to autonome distriktene (okrug) Khanty-Mansia og Jamalo-Nenetsk, uten disse har oblasten et areal på nær 160 tusen km².
Den største elva er Irtysj som renner ut i Ob.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Tyumen Oblast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Artikkel fra Kommersant Arkivert 8. januar 2010 hos Wayback Machine.
Nestor Burma

Nestor Burma er en romanfigur skapt i 1942 av forfatteren Léo Malet. Nestor Burma er privatdetektiv, og helten i de fleste av forfatterens bøker, ikke minst i kriminalromanserien Nouveaux mystères de Paris (Nye Paris-mysterier). 
Historiene om Nestor Nurma har vært gjenstand for både film- og fjernsynsproduksjoner, og det har blitt laget tegneserier av dem av Jacques Tardi. Etter 1990 er Nestor Burma framfor alt kjent gjennom en fjernsynsserie av samme navn der han spilles av Guy Marchand.


== Verk med Nestor Burma ==


=== Romaner og noveller av Léo Malet ===
120, rue de la Gare (1943)
Nestor Burma contre CQFD (1945)
L'homme au sang bleu (1945)
Solution au cimetière (1946)
Nestor Burma et le monstre (1946)
Le cinquième procédé (1948)
Coliques de plomb (1948)
Gros plan du macchabée (1949)
Hélène en danger 1949
Les paletots sans manches (1949)
Direction cimetièere (1951)
Pas de veine avec le pendu (1952)
Le soleil naît derrière le Louvre ; NMP-1 (1954)
Des kilomètres de linceuls ; NMP-2 (1955)
Fièvre au Marais ; NMP-3 (1955)
La nuit de Saint-Germain-des-Prés ; NMP-6 (1955) (Annen tittel : Le sapin pousse dans les caves)
Faux frère (1955)
Les rats de Montsouris ; NMP-14 (1955)
M'as-tu vu en cadavre ? ; NMP-10 (1956)
Corrida aux Champs-Élysées ; NMP-8 (1956)
Pas de bavards à la Muette ; NMP-16 (1956)
Brouillard au pont de Tolbiac ; NMP-13 (1956)
Les eaux troubles de Javel ; NMP-15 (1957)
Boulevard... ossements ; NMP-9 (1957)
Casse-pipe à la Nation ; NMP-12 (1957)
Micmac moche au Boul' Mich' ; NMP-5 (1957)
Du rébecca rue des Rosiers ; NMP-4(1958)
L'envahissant cadavre de la plaine Monceau ; NMP-17 (1959)
Nestor Burma en direct (1962)
Nestor Burma revient au bercail (1967)
Drôle d'épreuve pour Nestor Burma (1968)
Un croque-mort nommé Nestor (1969)
Nestor Burma dans l'île (1970)
Nestor Burma court la poupée (1971)
Les neiges de Montmartre (1974)
La femme sans enfant (1981)
Le deuil en rouge (1981)
Une aventure inédite de Nestor Burma (1982)
Poste restante (1983)NMP = Nouveaux Mystères de Paris (Nye Paris-mysterier). Romanserie som lar detektiven ferdes gjennom de ulike arondissementene i Paris. Arrondissementets nummer er satt etter NMP.


=== Filmer ===
120, Rue de la Gare (1946) av Jacques Daniel-Norman med René Dary.
Enigme aux Folies-Bergeres (1959) av Jean Mitry med Franck Villard.
La Nuit de Saint-Germain-des-Prés (1976) av Bob Swaim med Michel Galabru.
Nestor Burma, Détective de Choc (1982) av Jean-Luc Miesch med Michel Serrault.


=== Fjernsynsproduksjoner ===
La Nuit d'Austerlitz (1954) av Stellio Lorenzi med Daniel Sorano.
Les Rats de Montsouris (1988) av Maurice Frydland med Gérard Desarthe.


=== Tegneserier ===
Nestor Burma (1982- ), Jacques Tardi, Casterman.


=== Fjernsynsserie ===
Nestor Burma (1991–2002).
Oratorium

Oratorium (kirkelatin, «bedehus», av latin orare, «be») er et større musikalsk verk for orkester, sangsolister og kor. I motsetning til en opera er der ikke kulisser, kostymer og skuespill i et oratorium. Med hensyn til musikalsk stil og form følges de to genrer dog tett sammen, bortsett fra at korstykker forekommer hyppigere i et oratorium enn i en opera. Oratoriets glansperiode var på 1600- og 1700-tallet.De fleste oratorier har bibelske temaer, men mange komponister, især Georg Friedrich Händel, har skrevet oratorier om verdslige emner fra gresk og romersk mytologi. Emnet er ofte alvorlig og betydningsfullt. Det kan være verdens skapelse eller Jesu liv eller en av de klassiske helter eller profeter.
Handlingen i et oratorium er ofte innskrenket til et minimum. Noen oratorier inneholder ikke noen egentlig fortelling. I et oratorium er fortellingens formål ikke så meget dramatisk som estetisk: gjennom fortellingen struktureres verket musikalsk og får betydning.
En oratorium inneholder vanligvis:

En ouverture
Arier
Ensembler
Resitativer som driver handlingen forover
Korstykker som skaper stemning og bidrar til det storladne inntrykk. Der gjøres ofte bruk av pauker og trompeter på i korene.Det best kjente oratorium er antagelig Georg Friedrich Händels Messias. Andre kjente oratorier omfatter Samson av Händel, Juleoratoriet av Johann Sebastian Bach, Skapelsen av Joseph Haydn, Elias av Felix Mendelssohn og Oedipus Rex av Igor Stravinskij.


== Referanser ==
Ban Ki-moon

Ban Ki-moon (født 13. juni 1944 i Chungju i Nord-Chungcheong i Korea, nå i Sør-Korea) er en sørkoreansk politiker og diplomat. Han var FNs generalsekretær fra 2007 til utgangen av 2016.
Ban fikk bachelorgrad fra Seoul nasjonaluniversitet i 1970 og mastergrad fra Harvard-universitetet i Boston. Han er gift og har en sønn og to døtre. 
Han var Sør-Koreas utenriksminister fra 2004 til 2006. Han tiltrådte som FNs generalsekretær 1. januar 2007. Han ble gjenvalgt for sin andre termin som generalsekretær 21. juni 2011 og satt med dette vervet fram til 31. desember 2016.Ban ble etter relativt kort tid kritisert for å være både maktesløs og usynlig.
Det vakte oppsikt da diplomaten Mona Juul sommeren 2009 beskrev ham som en leder som mangler lederegenskaper og karisma. Uttalelsene ble skrevet i et hemmelig brev fra henne som ble lekket til mediene i august. I samme brev skrev hun også at han hadde stadige raseriutbrudd og at dette gjorde det vanskelig å samarbeide med ham. Hun skrev videre at «Bans stemme på vegne av de fattige knapt nok er blitt registrert». 
Som utenriksminister i Sør-Korea var han kjent som «byråkraten», og mange mener at hans lavmælte stil står i kontrast til forgjengeren Kofi Annan. Bans lave profil har blitt hevdet å være en av årsakene til at USA ønsket ham som FN-sjef i 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi over Ban Ki-moon, fra FNs nettsted (engelsk)
Forbannelsen 2

Forbannelsen 2 er oppfølgeren til den amerikanske skrekkfilmen Forbannelsen fra 2004. Filmen ble lansert i 2006 og er den andre filmen i Sonys trilogi Forbannelsen. Forbannelsen 2 ble regissert av Takashi Shimizu, som også var regissør av den opprinnelige serien, og manus ble skrevet av Stephen Susco.. Filmen Forbannelsen 3 kom i 2009.
Filmen ble produsert av Sam Raimi, og Sarah Michelle Gellar, Amber Tamblyn, Arielle Kebbel og Edison Chen har hovedrollene.
Sitatlinje: What Was Once Contained, Will Now Be Unleashed


== Handling ==
"The Grudge" blir beskrevet som en forbannelse som blir født dersom en person dør med ekstremt raseri eller sorg. Forbannelsen dukker opp hvor personen døde. Folk som møter denne overnaturlige kraften dør, og forbannelsen blir gjenfødt gjentatte ganger og går fra offer til offer i en endeløs, voksende kjede av skrekk. I 2004 forsøker en amerikansk sosionom, Karen Davis, å brenne ned et hus for å stoppe forbannelsen, men dette mislykkes. Karen blir innlagt på sykehus, og hjemsøkt av Kayako.
Karens yngre søster, Aubrey, reiser til Tokyo for å hente henne. I Japan sliter Aubrey med å kommunisere med sykehus-personalet, men en journalist som heter Eason hjelper henne. Aubrey snakker med Karen, som får panikk og må holdes fast. Karen blir senere drept av Kayako, foran Aubrey og Eason. De forsøker å finne Kayakos dagbok, men Aubrey blir forbannet. Deretter forsøker de å besøke Kayakos mor. Men Kayako dukker opp, og dreper Eason. Etter å ha oppdaget kroppen hans, reiser Aubrey alene til Kayakos mor. Hun advarer om at forbannelsen er irreversibel, før hun blir drept av hennes egen datter.


== Rolleliste ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) The Grudge 2 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Forbannelsen 2 på Internet Movie Database 
(no) Forbannelsen 2 hos Filmfront 
(sv) Forbannelsen 2 i Svensk Filmdatabas 
(da) Forbannelsen 2 i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Forbannelsen 2 på Allociné 
(nl) Forbannelsen 2 på MovieMeter 
(en) Forbannelsen 2 på AllMovie 
(en) Forbannelsen 2 på Turner Classic Movies 
(en) Forbannelsen 2 på Rotten Tomatoes 
(en) Forbannelsen 2 på Metacritic