jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Den Internasjonale Fysikkolympiaden

Den internasjonale fysikkolympiaden (International Physics Olympiad, IPhO, Fysikk-OL) er en fysikkonkurranse for elever i videregående skole. Konkurransen ble første gang arrangert av professor Czesław Ścisłowski i Polen i 1967, og har med få unntak blitt arrangert hvert år siden. På 70-tallet begynte vestlige land å delta og etter hvert også å arrangere konkurransen. Norge deltok første gang i 1984 og var arrangør i 1996. 


== Uttagning og finaler ==
Hvert deltakerland stiller med fem deltakere. I Norge blir disse fem plukket ut gjennom en konkurranse, arrangert av Norsk Fysikklærerforening i samarbeid med Skolelaboratoriet ved Fysisk institutt, UiO. Alle fysikkelever kan delta i første runde; normalt deltar nærmere 1000. Prøven foregår lokalt på skolene og blir rettet av skolens fysikklærere. De om lag 60 - 70  beste går videre til andre runde. Også denne foregår lokalt, men prøvene blir rettet sentralt. De 18 beste fra andre runde går til norsk finale. Finalistene får et ukes opphold ved Universitetet i Oslo, med undervisning og en avsluttende prøve. De fem beste går videre til Den Internasjonale Fysikkolympiaden.


== Norske resultater ==
Norge har tatt én gullmedalje. Det var Morten Kloster som tok den i 1991, da IPhO ble arrangert på Cuba. Norge har også tatt ni bronsemedaljer: Roar Lauritzen i 1988 (Østerrike), Øyvind Tafjord og Hans Olav Sundfør, begge i 1989 (Polen) og Øyvind Grotmol i 1999 (Italia). Videre Knut Andreas Meyer og Eirik Løhaugen Fjærbu i 2009 (Mexico), Robert Hagala i 2010 (Kroatia), Nikita Klimenko (utvekslingselev fra Hviterussland) i 2017 (Indonesia) og Ola Tangen Kulseng i 2019 (Israel). I tillegg har 26 norske deltakere fått hederlig omtale.


== IPhO 2007 ==
Den 38. Internasjonale Fysikkolympiaden ble arrangert i Isfahan i Iran 13. til 22. juli 2007. Det norske laget i 2007 besto av Yi Luo fra Bryne vidaregåande skule, Øyvind Indrebø fra U. Pihl vgs., Olav Røthe Bakken fra Danielsen vgs., og Martin Hauge og Ivar Staurseth, begge fra Skeisvang vgs.Martin Hauge fikk hederlig omtale. 73 land deltok, med 327 deltakere og over 135 ledere, i tillegg til 86 observatører og 17 gjester. Absolutt vinner ble Youngjoon Choi fra Sør-Korea.


== Eksterne lenker ==
www.fys.uio.no
https://ipho-unofficial.org/timeline/
www.ipho2007.ir
www.jyu.fi
[1]
Octopussy

Octopussy er den 13. James Bond-filmen i den offisielle serien. Filmen ble laget i 1983, og markerte Roger Moores nest siste opptreden som James Bond. Robert Brown debuterte som M i denne filmen.
«All Time High» ble fremført av den amerikanske sangerinnen Rita Coolidge. Den andre Bond-filmen uten fornorsket tittel. Den første var Goldfinger. Innspillingen startet 10. august 1982 i Vest-Berlin og ble avsluttet i januar 1983 i Pinewood Studios.


== Handling ==
Etter å ha flyktet fra de kniv-kastende tvilling-morderne Mischka og Grishka i Øst-Berlin, krasjer en dødelig såret britisk Agent 009, utkledd som sirkusklovn og med et forfalsket Fabergéegg, inn i den britiske ambassadørens bolig og dør. MI6 mistenker umiddelbart sovjetisk innblanding. Når det ekte Fabergé-egget skal selges under en auksjon i London, sendes James Bond for å identifisere selgeren. Ved auksjonen bytter James Bond ut det falske Fabergé-egget med det virkelige egget, og havner deretter i en budkrig mot en prins fra Afghanistan ved navn Kamal Khan, og tvinger Khan til å betale 500 000 pund for det forfalskede egget.
James Bond følger etter Kamal Khan til palasset hans i Rajasthan, India. Bond beseirer Khan i en omgang backgammon. Bond og hans MI6-kontakt, Vijay, unnslipper Khans livvakt Gobinda. Senere forsøker Khans medarbeider Magda å forføre Bond. Han legger merke til hennes tatovering av en blekksprut. Bond tillater Magda å stjele det ekte Fabergé-egget, som er utstyrt med en sporingsenhet. Gobinda slår Bond bevisstløs og tar ham med til Khans palass. Etter at Bond stikker av, oppdager at Khan arbeider sammen med Orlov, en sovjetisk general som ønsker å utvide sovjetisk dominans i Vest-Europa.
Bond infiltrerer et flytende palass i Udaipur og møter eieren, Octopussy, en velstående forretningskvinne, smugler og Khans medarbeider. Hun leder også Octopus-kulten, som Magda er medlem av. Octopussy har også en personlig forbindelse med James Bond: hennes far var den avdøde major Dexter-Smythe, som Bond tidligere arresterte for forræderi. Octopussy takker Bond for at han tillot majoren å begå selvmord, i stedet for å bli stilt for retten. Khans leiesoldater bryter seg deretter inn i palasset for å drepe Bond, men Bond og Octopussy forhindrer dem. Bond får deretter vite at kjeltringer har myrdet Vijay.
På reise til Øst-Tyskland oppdager Bond at Orlov planlegger å eksplodere et atomstridshode under en sirkus-opptredenen ved en amerikansk flyvåpen-base i Vest-Tyskland. En slik eksplosjon kan tvinge hele Europa til å søke ensidig nedrustning i troen på at bomben tilhørte USA, som ved et uhell ble detonert ved flybasen. Dette kan gjøre de mer ubeskyttede grensene i Europa åpne for en sovjetisk invasjon, og muligens en tredje verdenskrig.


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Octopussy på Internet Movie Database 
(no) Octopussy hos Filmfront 
(no) Octopussy på NRK TV 
(sv) Octopussy i Svensk Filmdatabas 
(da) Octopussy i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Octopussy på Allociné 
(nl) Octopussy på MovieMeter 
(en) Octopussy på AllMovie 
(en) Octopussy på Turner Classic Movies 
(en) Octopussy på Rotten Tomatoes
Læringsmiljø

Læringsmiljø er summen av alle de forhold som kan tenkes å virke inn på elevenes muligheter til å tilegne seg kunnskap samt fysisk og psykisk helse.
Ifølge Læringsplakaten som er en del av Kunnskapsløftet, skal den offentlige skolen sikre at det fysiske og psykososiale arbeids- og læringsmiljøet fremmer helse, trivsel og læring (Opplæringsloven kapitel 9a).
Elevundersøkelser og annen forskning tyder på at læreren har avgjørende betydning for læringsmiljøet


== Referanser ==


== Litteratur ==
John Hattie: Visible Learning. A syntheses of over 800 meta-analyses relating to achievement. Routledge 2008. 392 s. ISBN 978-0-415-47618-8
Gunn Imsen: Elevenes verden. Innføring i pedagogisk psykologi. Universitetsforlaget 2005.
Thomas Nordahl: En skole – to verdener : et teoretisk og empirisk arbeid om problematferd og mistilpasning i et elev- og lærerperspektiv. Pedagogisk forskningsinstitutt, Utdanningsvitenskapelig fakultet, Universitetet i Oslo 2000. 389 s.
Yngvar Bryn

Yngvar Bryn (født 17. desember 1881 i Kristiansand, død 30. april 1947 i Oslo) var en norsk friidrettsutøver, kunstløper og idrettsleder. Han deltok i Sommer-OL 1900 og 1920.


== Friidrett ==
Bryn var olympisk pioner da han sammen med Carl Albert Andersen utgjorde den første norske OL-troppen til Sommer-OL i Paris i 1900. Bryn deltok på 200 meter og 400 meter. I begge øvelsene ble han slått ut i forsøksheatene. Han ble norsk mester på 500 m i 1900 og 1902.
Som friidrettsutøver representerte han IK Tjalve.


== Kunstløp ==
Som kunstløper konkurrerte han i parløp sammen med sin kone, Alexia Bryn. De vant sølv i Sommer-OL 1920 i Antwerpen og kunstløp-VM 1923, i tillegg til VM-bronse i 1912. De ble også nordiske mestere i 1922 og norgesmestere elleve ganger (1908–1913 og 1918–1922). Som kunstløper representerte han Oslo Skøiteklub.


=== OL-medaljer ===
1920  Antwerpen -  Sølv i kunstløp, parløp


== Idrettsdommer og leder ==
I 1932 deltok Bryn i sitt tredje OL, denne gang som dommer i både kunstløp og hurtigløp i Vinter-OL i Lake Placid.Bryn var president i Norsk Idrætsforbund 1908–1911 og Norges Skøyteforbund 1926–1927.


== Referanser ==


== Kilder ==
P. Chr. Andersen: De olympiske leker gjennom 50 år. Dreyers Forlag, 1945
Per Jorsett: 100 år med olympiske leker. Hjemmets Bokforlag, 1996. ISBN 82-590-1681-8
Per Jorsett (redaktør): Hvem er hvem i norsk idrett?. Sportsboken AS, 1996. ISBN 82-516-1640-9
Reidar Lund (1948). «Yngvar Bryn (æresmedlem)». Oslo skøyteklubb gjennom 50 år: 1898-1948. Oslo. s. 94–95.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digitalisert på bokhylla.no av Nasjonalbiblioteket]


== Eksterne lenker ==
(en) Yngvar Bryn – Olympics.com 
(en) Yngvar Bryn – Olympic.org 
(en) Yngvar Bryn – Olympedia 
(en) Yngvar Bryn – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Yngvar Bryn – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Yngvar Bryn – Track and Field Statistics 
(en) Yngvar Bryn – TheSports.org 
Skatabase: 1908-1914 Worlds Pairs Results
Skatabase: 1922-1929 Worlds Pairs Results
Pedro María Anaya

Pedro María Anaya (født 16. juni 1794, død 21. mai 1854) var president i Mexico i 2 perioder (1847–1848). Han spilte en viktig rolle i den meksikansk-amerikanske krigen. Anaya ble født i San Mateo de Huichapan i 1794. Foreldrene var spanjolene Pedro José Anaya y Maldonado og María Antonia de Álvarez. I 1810 startet han sin militære karriere. I 1821 ble han rekruttert til å kjempe for opprørerne under Mexicos uavhengighetskrig.
General Anaya metrostasjon i Mexico by er oppkalt etter ham.


== Referanser ==
Mark Selby

Mark Selby (født 19. juni 1983 i Leicester) er en engelsk snooker- og biljardspiller. Han ble nummer to i verdensmesterskapet i snooker i 2007 og verdensmester i 8-ball 2006. Han vant VM i snooker 2014, i 2016, 2017 og 2021.
Han kom til finalen i Scottish Open i  2003, finalen tapte han 7–9 mot David Gray.
Selby har kvalifisert seg til verdensmesterskapet i snooker tre år på rad, fra 2005 til 2007. Alle disse gangene har han møtt John Higgins, i 2005 tapte han i første runde, i 2006 vant han i første runde og i 2007 tapte han da de møttes i finalen.
På veien mot VM-finalen i 2007 slo Selby Allister Carter, Stephen Lee og de tidligere verdensmestrene Shaun Murphy og Peter Ebdon. Etter første dag av finalen lå Selby under med 4–12, men han vant de første seks partiene på dag to slik at stillingen var 10–12. På stillingen 13–14 var han bare et parti bak Higgins, men han tapte de resterende partiene slik at sluttstillingen ble 13–18 til Higgins.
Andreplassen i VM gjorde at Selby gikk fra 28.-plass til ellevteplass på verdensrankingen for sesongen 2007/2008. Denne sesongen fortsatte han med gode resultater. I UK Championship spilte han seg frem til semifinale hvor han møtte Ronnie O'Sullivan og tvang fram et siste og avgjørende parti. O'Sullivan gjorde imidlertid et maksimum break i dette partiet og sikret seg dermed seieren. I januar 2008 vant Selby Masters etter 10–3 seier over Stephen Lee i finalen, i det siste partiet gjorde han sitt hittil høyeste break i karrieren, med 141 poeng. Dette var Selby sin første seier i en større snookerturnering. Den 17. februar 2008 vant han sin første rankingturnering i karrieren, da han slo Ronnie O'Sullivan 9–8 i finalen i Welsh Open etter å ha ligget under 5–8.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Mark Selby – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Mark Selby – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Mark Selby – CueTracker 
(en) Mark Selby – TheSports.org
Ska

Ska er en musikkstil som startet på Jamaica tidlig på 1960-tallet. Den var påvirket av mento (en lokal form for calypso) og rhythm ’n’ blues. Ska er kjennetegnet ved en utpreget rytmikk, ofte med fremtredende offbeat, og har gitt opphav til blant annet reggae, dub og dancehall. Ska har også påvirket mange andre musikksjangre, ikke minst punk.
Ska er både dansemusikk og sosial protest. Tekstene ironiserer ofte rundt klasseskiller, rasediskriminering og kjønnsstereotypier.


== Historie ==


=== Jamaicansk ska ===
Blant de originale jamaicanske ska-artistene var Desmond Dekker & The Aces, Prince Buster, The Skatalites, Toots and the Maytals og Peter Tosh, samt Bob Marley etter at han kom tilbake til Jamaica etter et USA-opphold i 1967. I løpet av 1960-tallet ga ska opphav til rocksteady, en langsommere musikkform, som på sin side ble videreutviklet til den enda langsommere reggae.
Musikken var særlig populær i den jamaicanske subkulturen Rude boys, som oppstod blant arbeidsløse ungdommer. De imiterte overklassen ved å kle seg i hvite skjorter, svarte dresser, slips og hatter. Sammen med ska og rocksteady spredte Rude boy-kulturen seg til Storbritannia, hvor den ble blandet med skinhead-bevegelsen.
Mange ska-låter er viet «Rudy» – prototypen av en rude boy. Eksempler er «A Message to You, Rudy» av The Specials og «Rudie Can't fail» av The Clash.


=== Two tone-ska ===
Ska opplevde en oppblomstring på 1970- og 80-tallet, da det skjedde en gjensidig befruktning med punk og new wave i Storbritannia. Resultatet ble en enda raskere og røffere ska, en mer samfunnsengasjert punk, og for det tredje en ny stil, skapunken. 80-talls-skaen, også kalt 2Tone-ska, er eksemplifisert ved Bad Manners, The Selecter og The Specials. Madness regnes også ofte til denne kategorien, selv om deres nutty sound også hentet inspirasjon fra mange andre steder.
Navnet 2Tone-ska er avledet av skaens farger, svart og hvit. Dette henspiller både til Rude boys svart-hvite kleskode og til solidariteten mellom svarte og hvite. Det siste ga blant annet utslag i at mange ska-band var multietniske, men også i tekstene (jf. Madness' anti-apartheid-låt «Ghost Train»). I Storbritannia var ska fremfor alt populær blant tradisjonelle eller antirasistiske skinheads.
The Clash og No Doubt hører til punk-artistene som har vært sterkt påvirket av ska. I Norge har The Aller Værste! og The Monroes vært de mest fremtredende representantene for ska-(inspirert) musikk på denne tiden.


=== Ska i dag ===
En tredje ska-bølge oppstod midt på 1990-tallet og pågår fortsatt i dag. Denne er kjennetegnet av en internasjonalisering, ved at det ble dannet ska-band i mange ikke-engelsktalende land.
I Norge regnes blant annet Hopalong Knut, Lame Ducks, No Torso, Ska Patrol, Skanksters og SKA-frika til denne bølgen.
MT Hammed er et Ska-band fra Oslo dannet tidlig på niititallet som forsatt er i aktivitet i 2017.
Et annet er The Phantoms fra Oslo dannet i 1996 og fortsatt aktive 2017.
Manuel de la Peña y Peña

Manuel de la Peña y Peña (født 10. mars 1789, død 2. januar 1850) var en meksikansk politiker og jurist. Han var president i Mexico i to perioder (1847–1848). I hans presidentperiode, ble Guadalupe Hidalgotraktaten undertegnet, som var med på å gjøre slutt på krigen mot USA. Forhandlingene foregikk mellom den 2. januar og den 2. februar 1848. Mexico avstod Texas, New Mexico og Alta California til USA for en gjenytelse på 15 millioner pesos.


== Referanser ==
Guillermo Silva Sanz de Santamaría

Guillermo Silva Sanz de Santamaría (født 7. juni 1921 i Bogotá, død 29. juni 2007 på Jevnaker) var en colombiansk kunstner. 
Han var maler, tegner, skulptør, keramiker, og drev også med etsninger og intaglio. 
Han studerte kunstteknikker i sin hjemby Bogotá, og holdte sin første solo-utstilling der i 1953. På 1950-tallet flyttet han til Mexico by og studerte kunst ved et universitet der. Etter dette flyttet han til Italia og bodde der i ti år. Senere flyttet han til Spania, der han bodde til sin død.


== Forholdet til Norge ==
Santamaría tilbragte somrene i Norge, kombinert med utstillinger. Da han døde hadde han utstilling på Fengselet i Hønefoss (23. juni-5. august). Han bodde i Málaga, men kjørte til Norge i bobil sammen familien sin. De bodde da på Roen ved Randsfjorden. Her sovnet han også inn, og han ble bisatt på Jevnaker.
Han var også knyttet til India og indisk filosofi, noe kunsten hans bar preg av.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Side med bilder av Santamarías kunst
Nicolás Bravo

Nicolás Bravo Rueda (født 10. september 1786, død 22. april 1854) var en meksikansk politiker og soldat. Han var landets 11. president. Han ble født i Chilpancingo i Guerrero og var sønn av Leonardo Bravo. 
Bravo var president i Mexico i tre perioder:

10. juli 1839 – 19. juli 1839
26. oktober 1942 – 4. mars 1843
28. juli 1946 – 4. august 1846Han satt også i Mexicos provisoriske regjering 1823–1824 etter Det første meksikanske keiserrikets fall.


== Referanser ==
Fylkesvei 552 (Akershus)

Fylkesvei 552 i Akershus gikk mellom Hurdal Verk og Grue, og mellom Rustad og Nordgård i Hurdal kommune.
Traséer: Rustad – Nordgård (4,2 km), Grue – Hurdal Verk (3,1 km)
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1613 og fylkesvei 1610.


== Kommuner og knutepunkter ==

 HurdalRognstadvegen 

 Stampebrua (Hurdalselva, 15 m)Knaimoen 

Rustadvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Fylkesvei 1590

Fylkesvei 1590 går mellom Thomasstua i Eidsvoll og Sundby i Nannestad.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 507.


== Kommuner og knutepunkter ==

 EidsvollSundbyvegen 

 NannestadSundbyvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1590
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Ignacio Comonfort

Ignacio Comonfort (født 12. mars 1812, død 3. november 1863) var en meksikansk politiker. Han var Mexicos president fra 15. september 1855 til 21. januar 1858.


== Referanser ==
Binderssteinen

Binderssteinen er et minnesmerke over Johan Vaalers patent for en papirklemme, en variant av bindersen. Vaaler søkte patent i Tyskland i 1899 og fikk det innvilget to år senere. Binderssteinen ble oppsatt i 1999 av Aurskog historielag, Lierfoss og omegn vel og Aurskog-Høland kommune på Vaalers familiegård på Lierfoss i Aurskog-Høland kommune, og er skiltet til fra Rv 170. Kunstner Arne Lindaas fra Rømskog har utformet binderssteinen.
Helen Jacobs

Helen Hull Jacobs (født 6. august 1908 i Globe i Arizona, død 2. juni 1997) var en amerikansk tennisspiller.
Jacobs var en av de store kvinnelige tennisspillerne i 1930-årene, hun vant fem Grand Slam-turneringer i single. Til tross for det kom hun litt i skyggen av sine fremste rivaler Helen Wills Moody og Alice Marble.
Hun spilte fem singlefinaler i Grand Slam-turneringer mot Helen Wills Moody i løpet av en tiårsperiode 1928–1938 og hun vant kun en, US Open i 1933. Hun vant da Wills Moody ved stillingen 8–6, 3–6 og 3–0 til Jacobs i tredje sett, var nødt til å gi seg på grunn av en ryggskade. Dette var forøvrig Jacobs eneste seier over Wills Moody på de elleve gangene de møttes.
Hun var nær å vinne Wimbledon-finalen 1935 over Wills Moody, ved stillingen 1–1 i sett, hadde hun ledelsen med 5–3 og 40–30 i tredje og avgjørende sett. Hun skulle bare avgjøre kampen ved å smashe inn matchballen, en for kort lobb fra motstanderen, men misset. Wills Moody snudde deretter kampen og vant med 6–3, 3–6, 7–5. Hun tapte fire finaler i Wimbledon til Helen Wills Moody.
Sin eneste seier i Wimbledon kom i 1936 mot tyske Hilde Krahwinkel Sperling med 6–2, 4–6, 7–5. Jacobs vant US Open fire år på rad (1932–35), de to siste årene mot sin doublepartner Sarah Palfrey. I 1934 vant hun en «triple crown» i US Open, det vil si hun vant, single- double- og mixed double-titlene. Hun var også i singlefinale i 1936, 1939 og 1940 men hun tapte alle tre til Alice Marble.
Helen Jacobs ble i 1962 opptatt i International Tennis Hall of Fame.


== Grand Slam-titler ==
 Wimbledon:
Single damer – 1936 (hun beseiret Hilde Krahwinkel Sperling med 6–2, 4–6, 7–5 i finalen)
 US Open:
Single damer – 1932 (hun beseiret C. A. Babcock med 6–2, 6–2 i finalen)
Double damer – 1932 (sammen med Sarah Palfrey)
Single damer – 1933 (hun beseiret Helen Wills Moody med 8–6 3–6 3–0 w.o.) i finalen)
Single damer – 1934 (hun beseiret Sarah Palfrey med 6–1, 6–4 i finalen)
Double damer – 1934 (sammen med Sarah Palfrey)
Mixeddouble – 1934 (sammen med George Lott)
Single damer – 1935 (hun beseiret Sarah Palfrey med 6–2, 6–4 i finalen)
Double damer – 1935 (sammen med Sarah Palfrey)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Helen Jacobs – International Tennis Hall of Fame 
International Tennis Hall og Fame
Dolj

Dolj er et fylke (județ) i Romania. Det ligger i regionen Oltenia. Administrasjonssenteret er byen Craiova. Fylket hadde  innbyggere ved 660 544 folketellingen i 2011.


== Administrativ inndeling ==
Fylket har tre municipiu, fire byer og 104 comună.


=== Municipiu ===
Craiova
Băilești
Calafat


=== Byer ===
Băileşti
Bechet
Dăbuleni
Filiași
Segarcea


=== Comună ===


== Demografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dolj County – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 527 (Akershus)

Fylkesvei 527 i Akershus gikk mellom Bjørke og Eltonåsen, og mellom Løken og kommunegrensen ved Kjærstad i Nannestad.
Traséer: Kjærstad – Løken (3,9 km), Eltonåsen – Bjørke (16,0 km).
2013 ble veien erstattet av fylkesvei 1603, fylkesvei 1605, fylkesvei 1607 og fylkesvei 1546.


== Kommuner og knutepunkter ==

 NannestadÅsvegen 

 Kringlerdalen bru (Leira, 27 m)Løkenvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Nattefrost

Nattefrost er et norsk black metal-prosjekt av Roger Rasmussen fra Carpathian Forest. 
Det står «Satan's Terrorist» i ruinene på logoen til bandet. Låttekstene omhandler hovedsakelig satanisme.


== Diskografi ==
Blood & Vomit (Studioalbum, 2004)
Terrorist (Nekronaut PT. I) (Studioalbum, 2005)
Drunk and Pisseskev at Ringnes 2004 (EP, 2006)
Hell Noise and Live Terrorism (Studioalbum, 2008)


== Medlemmer ==


=== Nåværende medlemmer ===
Roger «Nattefrost» Rasmussen – Alle instrumenter og vokalist
Daniel «Vrangsinn» Salte – Live bass


=== Tidligere medlemmer ===
Dr. Amoque von Berlevaag – Live gitarist
Per «Dirge Rep» Husebø – Trommer
Deathanie Cunt – Live bass
Alf Morten «Taaken» Bjørnsen – Live trommer
R.Rabbagast – Bass
Manimal – Trommer


== Kilder ==
(en) Nattefrost hos Encyclopaedia Metallum


== Eksterne lenker ==
(en) Nattefrost på Discogs 
(en) Nattefrost på MusicBrainz 
(en) Nattefrost på Encyclopaedia Metallum 
(en) Nattefrost på Songkick 
(en) Nattefrost på AllMusic
Mario Kummer

Mario Kummer (født 6. mai 1962) er en tysk sportsdirektør og tidligere profesjonell syklist. Han er for øyeblikket sportsdirektør for Pro Tour-laget Astana.
Kummers største triumf kom i 1988 da han tok OL-gull på lagtempo med det østtyske laget i Seoul. Lagkamerater var Uwe Ampler, Jan Schur og Maik Landsmann.


== OL-medaljer ==
 1988  Seoul - Gull i sykling, 100 km landevei lag  Øst-Tyskland


== Syklist ==
Kummer var profesjonell fra 1990 til 1998.


== Sportsdirektør ==


== Eksterne lenker ==
(de) Mario Kummer – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Mario Kummer – Olympedia 
(en) Mario Kummer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mario Kummer – ProCyclingStats 
(en) Mario Kummer – Cycling Archives 
(en) Mario Kummer – CycleBase
Carl Albert Andersen

Carl Albert «Flisa» Andersen (også skrevet Carl Alfred Andersen, født 15. august 1876 på Bryn i Østre Aker, død 28. september 1951 i  Oslo) var en norsk friidrettsutøver og turner. Han deltok i sommer-OL 1900 og 1908, samt ekstralekene i 1906. Han ble Norges første olympiske medaljevinner da han i 1900 ble nr 3 i stavsprang med ny nordisk rekord på 3,20 m, 10 cm bak Irving Baxter som satte ny olympisk rekord. Medaljen har likevel bare statistisk interesse, siden det bare ble delt ut medaljer til nr 1 og 2 i hver øvelse i dette OL. Andersen ble også nr 4 i høydehopp med et hopp på 1,70 m.
Andersen ble norsk mester i både stav og høyde i 1896, 97 og 1900. Han satte flere norske rekorder i høyde og stavsprang.I 1906 deltok Andersen på det norske gymnastikklaget som tok lag-gull under jubileumslekene i Aten. To år senere var han også på laget da det norske gymnastikklaget tok sølv i OL i London, bak det svenske laget.
Andersen representerte osloklubbene Ørnulf Idrætsforening og Oslo Turnforening. 

Han ble i 1907 gift med Oline f. Kaatorp (f. 1878) og de fikk to barn: Sverre Ørnulf og Ole Arnljot.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Kilder ==
P. Chr. Andersen: De olympiske leker gjennom 50 år. Dreyers Forlag, 1945
Rolf Bryhn og Knut Are Tvedt: Idrettsleksikon. Kunnskapsforlaget, 1990. ISBN 82-573-0408-5
Per Jorsett: 100 år med olympiske leker. Hjemmets Bokforlag, 1996. ISBN 82-590-1681-8


== Eksterne lenker ==
(en) Carl Albert Andersen – Olympics.com 
(en) Carl Albert Andersen – Olympic.org 
(en) Carl Albert Andersen – Olympedia 
(en) Carl Albert Andersen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Carl Albert Andersen – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Carl Albert Andersen – Track and Field Statistics 
(en) Profil på databaseolympics.com
(no) Norske OL-medaljer gjennom tidene