jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ottomar Schreiber

Ottomar Schreiber (litauisk Otomaras Sreiberis) (født 1889, død 6. februar 1955) var en tysk politiker.


== Bakgrunn og utdannelse ==
Schreiber studerte filosofi, historie og nyere språkvitenskaper og tok den filosofiske doktorgrad. Under første verdenskrig tjenestegjorde han som soldat, og etter krigen ble han i 1922 formann for den memellandske arbeidsgiverforeningen (til 1932) og deretter Syndikatus (til 1939). Mellom 1924 og 1937 var han formann for tilsynsrådet ved Deutsch-Litauische Tabaksyndikat.
Etter krigen kom han som fordrevet til Bayern, og var mellom 1948 og 1951 formann for Landsmannschaft Ostpreussen, deretter frem til sin død ærespresident. Sammen med Axel de Vries hadde han hovedansvaret for utformingen av Charta der Heimatvertriebenen, som ble undertegnet i august 1950. Fra september 1944 til april 1945 arbeidet han frivillig i Abteilung Rüstungshandel der Reichsgruppe Handel i Berlin.


== Parti ==
Etter den tyske reanneksjonen av Memelland tilhørte Schreiber Memelländische Volkspartei, som var forbundet med det høyreliberale DVP.


== Parlamentsmedlem ==
På 1920- og 1930-tallet var Schreiber medlem av landdagen i Memelland, som først hadde vært forvaltet av Folkeforbundet og etter 1924 hadde vært en autonom region underlagt Litauen.


== Offentlige verv ==
Den 6. juni 1932 ble Schreiber valgt av landdagen til landspresident (statsminister) i Memelland. 19. mars 1934 ble han avsatt av den litauiske sentralregjeringen, som mente han satte interessene til de overveiende tyske memellenderne over Litauens interesser. Etter den tyske reanneksjonen ble Schreiber gjeninnsatt som regjeringssjef, men ble på nytt avsatt i 1942.
Fra 1949 til 1953 var Schreiber statssekretær i det tyske ministeriet for fordrevne, flyktninger og krigsskadede.


== Publikasjoner ==
Die Personal- und Amtsdaten der Hochmeister des Deutschen Ordens von seiner Gründung bis zum Jahre 1525, i: Oberländische Geschichtsblätter, Jg. 1913, Seiten 615-762.
Die Anomalie der deutschen Ostgrenzen, 1947.
med Alfred Brust, Rudolf G. Binding, Ostpreußen. Unvergessene Heimat, 1952
Erbe und auftrag des deutschen Ostens


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ottomar Schreiber beim VVN-BdA
Axel de Vries

Axel de Vries (født 4. junijul./ 16. juni 1892greg. i Wredensitz/Estland, død 24. januar 1963 i Bonn) var en tysk liberal politiker.


== Liv og bakgrunn ==
De Vries var av yrke journalist, og stammet fra Estland. Han var utgiver og sjefredaktør for den (tyskspråklige) estiske avisen Revaler Zeitung. I 1918 ble han fengslet av de bolsjevikiske troppene, men etter at Estland vant sin uavhengighet fra Russland ble han fri igjen. Etter annen verdenskrig ble den betydelige tyske befolkningen i Baltikum fordrevet av de sovjetiske okkupantene, og han kom som Heimatvertriebener til Vest-Tyskland.


== Parlamentsmedlem ==
Mellom 1924 og 1926 var Axel de Vries medlem av Estlands parlament. Fra 1924 til 1932 var han dessuten formann for det liberale Deutsche Baltische Partei. Han var formann for sitt partis fraksjon i byrådet i Tallinn (tysk: Reval) mellom 1923 og 1924.
Som flyktning i Vest-Tyskland sluttet han seg til FDP, og tilhørte det tyske parlamentet fra 5. januar 1953 og ut den inneværende perioden, da han rykket opp som følge av at hans partifelle og mandatinnehaver Ernst Mayer døde.


== Arbeid for fordrevne ==
På 1950-tallet var Axel de Vries talsmann for Deutsch-Baltische Landsmannschaft. I denne funksjonen var han en av hovedforfatterne av Charta der deutschen Heimatvertriebenen av 5. august 1950.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Vries, Axel de, David Shub, Margret Zedtwitz: Lenin, Limes Verlag, 1957
Ground Zero (World Trade Center)

Ground Zero var tomten der tvillingtårnene World Trade Center stod inntil de ble ødelagt i terrorangrepet 11. september. På Ground Zero ble det bygget et minnesmerke og et nytt tårn, «Freedom Tower» som er høyere enn World Trade Center når man tar med antennen og spiret. På det området som ikke brukes av den nye skyskraperen fikk det norske selskapet Snøhetta tildelt oppdraget med å lage museumspaviljongen. Minnesmerket ble ferdig i 2011. Det nye One World Trade Center ble ferdig den 3. november 2014.


== Se også ==
Ground Zero


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) World Trade Center site – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) World Trade Center site – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Senepoken i Egypt

Senepoken i det gamle Egypt dekker tiden mellom den siste oppblomstringen av innfødte egyptiske herskere etter den tredje mellomepoke og før de persiske erobringer. Epoken varte fra 664 f.Kr. til 332 f.Kr.


== Dynastiene i senepoken ==
Det 26. dynasti, også kjent som saite-epoken. Områdene ved Memfis og Nildeltaet ble gjenstand for gjentatte angrep fra assyrerne frem til Psammetikhos forente Nedre og Midtre Egypt og skapte det 26. dynasti, som markerer begynnelsen på den siste epoken i egyptisk oldtid. Med tiden utvidet han sin makt til å omfatte hele Egypt, i 656 f.Kr. Han anså seg mektig nok til å bryte alle bånd med Assyria, og assyrerne mistet all kontroll over Egypt. Dette dynastiet, som også kalles Saite-epoken, var en tid med gjenvunnet storhet for Egypt. Farao Apries sendte hjelpetropper til Libya for å ødelegge den greske kolonien Kyrene, som led et knusende nederlag, fulgt av borgerkrig og Apries avgang. Den nye faraoen, Amasis II, var ifølge greske samtidige tekster mest opptatt av innenrikspolitikk og gode forhold til sine naboer. Han døde i 525 f.Kr.
Det 27. dynasti kunne mer presist kalles den første persiske okkupasjon, for på denne tiden var Egypt en del av det store persiske rike under Kambyses II.
Det 28. dynasti hadde bare én konge, fyrst Amyrteaus av Sais, som gjorde opprør mot perserne.
Det 29. dynasti, regjert fra Mendes.
Det 30. dynasti var preget av den 26. dynastis konstneriske stil. Det varte fra 380-343 f.Kr., og var det siste innfødte dynasti i Egypt. Under farao Nektanebos foregikk det en hektisk byggevirksomhet i hele landet, men da perserne på nytt invaderte, klarte ikke egypterne å holde stand. Nektanebos flyktet til Nubia, og med hans avgang slutter den egyptiske oldtidshistorien. 
Det 31. dynasti er dermed den andre persiske okkupasjon, en periode som også kalles Akemenide-dynastiet.
Agostino Carracci

Agostino Carracci (eller Caracci) (født 16. august 1557 i Bologna i Kirkestaten, død 22. mars 1602 i Parma) var en italiensk maler og grafiker som mot slutten av renessansen var med og la grunnlaget for barokken. Han var med og etablerte kunstskolen Accademia degli Incamminati sammen sin bror Annibale og søskenbarn Ludovico. Denne skolen hjalp malere innen Bolognaskolen med å få fart i karrieren sin. 
Selv om han jobbet i perioden etter Konsilet i Trient, der bruken av nakenhet i offentlige bilder ble innskrenket, vant han mye på sine kobberstikk som viste eksplisitte og seksuelle bilder fra blant annet mytologien. I Roma fullførte hans bror Annibale den forseggjorte fresken «Loves of the Gods» i  Palazzo Farnese, der bildene fra Ovids Metamorfoser antyder seksuelt samkvem, men avbilder det ikke direkte. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Agostino Carracci – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Commons: Carraccis avbilding av historiske og mytologiske personer i seksuelle handlinger
Catholic Encyclopedia: Carracci
Erotica in Art – Agostino Carracci i "History of Art"
Dikt underveis

Dikt underveis er tittelen på en lyrikkampanje i Oslo hvor kollektivtrafikk er brukt som forum for å formidle poesi. Kampanjen har sitt utspring fra den engelske «Poems on the Underground», som ble startet i London i 1986. Bakgrunnen for kampanjen var å skape en motvekt til t-banereklame ved og gi passasjerene en positiv kulturopplevelse på et uvant sted, samt vekke interesse for lyrikk.
Dublin, Paris, Praha, St. Petersburg, New York, St. Louis, San Francisco, Athen og Toronto, er blant byene som har lignende lyrikkampanjer etter modellen fra London. 
I Oslo er «Dikt underveis» et samarbeidsprosjekt mellom Norsk kulturråd, Ruter, Den norske Forleggerforening, Den norske Forfatterforening og De norske Bokklubbene. Lyrikkampanjen startet i 1995. Omtrent 24 diktere blir presentert på plakater på t-bane, trikk og buss gjennom et år. 
Som del av kampanjen ble «Poesitrikken» satt på skinner for første gang samme år. Dette er et arrangement hvor forfattere blir engasjert til å lese sine dikt for passasjerene mens trikken svinger seg gjennom bygatene. «Poesitrikken» ble etterhvert et fast innslag på Verdens bokdag 23. april, men har i de senere år blitt arrangert på Poesidagen 21. mars. 
Diktene fra de første årene er samlet i antologien Dikt underveis. 1995-1999  utgitt av Den norske lyrikklubben i 1999. I 2006 kom antologien Dikt Underveis 10 årEn lignende kampanje er «Mellom linjene», som er ungdommens eget diktforum. «Mellom linjene» formidler en blanding av etablerte tekster, der bl.a Ravi og Lars Lillo-Stenberg har bidratt, og tekster skrevet av helt vanlig ungdom.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fylkesvei 848

Fylkesvei 848 (Fv848) går mellom Harstad og Myre i Salangen. Veien gir Ibestad kommune fastlandsforbindelse. Veien (unntatt fergestrekningen) er 51,5 km lang.


== Historie ==
Riksveistrekningen mellom Myre og Sørvika på Andørja ble åpnet i 1994. Ibestadtunnelen mellom øyene Andørja og Rolla ble åpnet i 2000. Før Mjøsundbrua og veien på Andørja ble åpnet, gikk riksvei 848 fra Tennevoll i Lavangen, med ferge fra Myrlandshaug i Gratangen til Hamnvik på Rolla. Fram til Ibestadtunnelen åpnet var det også fergeforbindelse mellom Hamnvik og Sørvika på Andørja.
Veien mellom Hamnvik og Sørrollnes ble bygd på slutten av 1950-tallet. Fergetrafikken mellom Sørrollnes og Harstad begynte i 1966.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Troms og Finnmark fylke ===

Harstad

IbestadIbestadveien 

SalangenMjøsundveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kartverkets norgeskart
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv848
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldingerFergeinfo Sørrollnes-Stangnes
YouTube: På tur på riksvei 848 på Andørja, til Sørvika og Ibestadtunnelen
Lord Protector

Lord Protector er en tittel som ble brukt i England i middelalderen og i Det engelske samveldet. På norsk er den vanligvis oversatt som riksforstander, og benyttet av ikke-kongelige personer med utøvende makt som en konge. Det er sammensatt av to ledd, lord, «herre», og protector, «beskytter». Det mest kjente eksempelet er Oliver Cromwell (1653–1658).


== I middelalderen ==
Tittelen ble brukt av prinser og adelsmenn som fungerte som regenter mens monarken var mindreårig. Blant de mest kjente som har hatt tittelen er Richard, hertug av Gloucester under Edvard V og Edward Seymour, 1. hertug av Somerset under Edvard VI. Et spesielt tilfelle er Richard Plantagenet, som var Lord Protector under Henrik VIs sinnssykdom.


== I samveldet ==
Statsoverhodet i den perioden som senere har fått navnet Protektoratet tok tittelen Lord Protector. Den første som hadde den var Oliver Cromwell (desember 1653–september 1658), som ble fulgt av sin sønn Richard Cromwell (september 1658–mai 1659). Den fulle tittelen var Lord Protector of the Commonwealth of England, Scotland and Ireland.


== I moderne tid ==
Tittelen har ikke vært i bruk siden restaurasjonen, og det er svært lite sannsynlig at den blir tatt i bruk i overskuelig fremtid. I TV-serien The New Statesman antydet Alan B'Stard (spilt av Rik Mayall) at han kunne tenke seg å bli Lord Protector dersom han ikke oppnådde å bli statsminister.


== Referanser ==
Design

Design er et internasjonalt begrep som både betegner skaperprosessen av en gjenstand eller et produkt med tanke på formgiving og funksjon, og selve resultatet av denne prosessen. Betegnelsen brukes ofte innen håndverk, industri og  kunstindustri, og den kan deles opp i blant annet klesdesign, møbeldesign, industridesign og grafisk design. Design har tradisjonelt blitt plassert i grenselandet mellom håndverk og kunst. Betydningen av design som konkurransevirkemiddel avspeiles i begrepet strategisk design, som er utviklet etter år 2000.
En designer er en som har design som profesjon. I Norge kan man utdanne seg innen designfag ved flere læresteder, blant andre Arkitektur- og designhøgskolen AHO og NTNU (industriell design), Kunsthøgskolen i Oslo KHIO og Kunst- og designhøgskolen i Bergen KHiB (møbel- og klesdesign), Oslomet (produktdesign) og flere andre læresteder innen andre designretninger. Det er også mulig å gå yrkesrettet videregående skole i utdanningsprogrammet Design og håndverk, der man går to år på skole fulgt av to år i lære i en bedrift.
Designmetodikk er et sett av metoder og tilnærminger man benytter i designprosessen for å utvikle en løsning eller produkt. Slik metodikk undervises ved design- og ingeniørstudier og blir spesielt viktig for tverrfaglige, komplekse prosjekter med mye koordinering, der flere aktører er involvert.


== Designloven ==
Norge har en egen lov av 14. mars 2003 nr. 15 om beskyttelse av design, ofte kalt designloven. Der er design definert i § 2 nr. 1 som «utseendet til produkt eller en del av et produkt som særlig følger av de karakteriserende trekkene ved linjene, konturene, fargene, formen, strukturen eller materialet til produktet eller produktets ornamentering.»
Enerett og rettsvern for design kan oppnås for en tidsperiode ved designregistrering hos Patentstyret. Registrering kan nektes blant annet av design som inneholder offentlig våpen eller tegn, statsflagg og lignende.
Designloven avløste den tidligere lov av 29. mai 1970 nr. 33 om mønster, og den nye loven har sammenheng med Norges forpliktelser etter EØS-avtalen.


== Eksterne lenker ==
Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av designer
Design og håndverk – Interiørkonsulent
Design og håndverk – Utstillingsdesigner
Designloven
Søknad om design til Patentstyret – elektronisk skjema i Altinn
Design Arkivert 9. september 2007 hos Wayback Machine. Design Web Portal (English)
Botanisk Design Fagskolestudie for blomsterdekoratører på Vea – Statens fagskole for gartnere og blomsterdekoratører på Moelv i HedmarkDigital bokkopi av Det 20. århundrets design (Schibsted, 1999)
Braintree

Braintree har flere ulike betydninger:

Braintree (vekst); et stort tre som vokser i Amazonas' jungel.Det er flere steder med navnet Braintree:

Braintree, Essex – en by i Essex, Storbritannia
Braintree (distrikt) – et distrikt i Essex, Storbritannia
Braintree (Massachusetts), USA
New Braintree – by i Worcester County, Massachusetts, USA
Braintree, Vermont – by i Vermont, USA
BMW E36

BMW E36 er BMWs interne utviklingskode for 3-serien som ble produsert fra 1991 til 1998 (i USA fra 1992). E36 erstattet BMW E30 i 1991 og ble etterfulgt av BMW E46 i 1999.
Motorvarienter E36 compact:

316i – 1,6 liter bensin, 102 hk, 150 Nm, 4 cyl 8V, 1994-1999
316i – 1,9 liter bensin, 105 hk, 165 Nm, 4 cyl 8V, 1999-2001
318ti – 1,8 liter bensin, 140 hk, 175 Nm, 4 cyl 16V, 1994-1995
318ti – 1,9 liter bensin, 140 hk, 180 Nm, 4 cyl 16V, 1995-1999
323ti – 2,5 liter bensin, 170 hk, 245 Nm, 6 cyl 24V, 1997-2001
318tds – 1,7 liter diesel, 90 hk, 190 Nm, 4 cyl 8V, 1995-2001Motorvarienter E36 sedan:

316i – 1,6 liter bensin, 100 hk, 141 Nm, 4 cyl 8V, 1990-1993
316i – 1,6 liter bensin, 102 hk, 150 Nm, 4 cyl 8V, 1993-1998
318i – 1,8 liter bensin, 113 hk, 162 Nm, 4 cyl 8V, 1990-1993
318i – 1,8 liter bensin, 115 hk, 168 Nm, 4 cyl 8V, 1993-1998
318is – 1,8 liter bensin, 140 hk, 175 Nm, 4 cyl 16V, 1994-1995
318is – 1,9 liter bensin, 140 hk, 180 Nm, 4 cyl 16V, 1995-1999
320i – 2,0 liter bensin, 150 hk, 190 Nm, 6 cyl 24V, 1990-1998
323i – 2,5 liter bensin, 170 hk, 245 Nm, 6 cyl 24V, 1996-1998
325i – 2,5 liter bensin, 192 hk, 245 Nm, 6 cyl 24V, 1990-1994
328i – 2,8 liter bensin, 193 hk, 280 Nm, 6 cyl 24V, 1994-1998
318tds – 1,7 liter diesel, 90 hk, 190 Nm, 4 cyl 8V, 1994-1998
325td – 2,5 liter diesel, 115 hk, 222 Nm, 6 cyl 12V, 1991-1998
325tds – 2,5 liter diesel, 143 hk, 260 Nm, 6 cyl 12V, 1993-1998
M3 – 3,0 liter bensin, 286 hk, 320 Nm, 6 cyl 24V, 1994-1996
M3 – 3,2 liter bensin, 321 hk, 350 Nm, 6 cyl 24V, 1996-1997Motorvarienter E36 stasjonsvogn:

316i – 1,6 liter bensin, 102 hk, 150 Nm, 4 cyl 8V, 1997-1999
318i – 1,8 liter bensin, 115 hk, 168 Nm, 4 cyl 8V, 1995-1999
320i – 2,0 liter bensin, 150 hk, 190 Nm, 6 cyl 24V, 1995-1999
323i – 2,5 liter bensin, 170 hk, 245 Nm, 6 cyl 24V, 1996-1999
328i – 2,8 liter bensin, 193 hk, 280 Nm, 6 cyl 24V, 1995-1999
318tds – 1,7 liter diesel, 90 hk, 190 Nm, 4 cyl 8V, 1995-1999
325tds – 2,5 liter diesel, 143 hk, 260 Nm, 6 cyl 12V, 1995-1999Motorvarienter E36 coupe:

316i – 1,6 liter bensin, 102 hk, 150 Nm, 4 cyl 8V, 1993-1999
318is – 1,8 liter bensin, 140 hk, 175 Nm, 4 cyl 16V, 1992-1995
318is – 1,9 liter bensin, 140 hk, 180 Nm, 4 cyl 16V, 1995-1999
320i – 2,0 liter bensin, 150 hk, 190 Nm, 6 cyl 24V, 1992-1999
323i – 2,5 liter bensin, 170 hk, 245 Nm, 6 cyl 24V, 1995-1999
325i – 2,5 liter bensin, 192 hk, 245 Nm, 6 cyl 24V, 1992-1994
328i – 2,8 liter bensin, 193 hk, 280 Nm, 6 cyl 24V, 1994-1999
M3 – 3,0 liter bensin, 286 hk, 320 Nm, 6 cyl 24V, 1992-1996
M3 GT – 3,0 liter bensin, 295 hk, 323 Nm, 6 cyl 24V, 1995
M3 – 3,2 liter, 321 hk, 350 Nm, 6 cyl 24V, 1996-1999Motorvarienter E36 cabriolet:

318i – 1,8 liter bensin, 115 hk, 168 Nm, 4 cyl 8V, 1994-2000
320i – 2,0 liter bensin, 150 hk, 190 Nm, 6 cyl 24V, 1994-2000
325i – 2,5 liter bensin, 192 hk, 245 Nm, 6 cyl 24V, 1993-1994
328i – 2,8 liter bensin, 193 hk, 280 Nm, 6 cyl 24V, 1994-2000
M3 – 3,0 liter bensin, 286 hk, 320 Nm, 6 cyl 24V, 1994-1996
M3 – 3,2 liter bensin, 321 hk, 6 cyl 24V, 1996-2000
Helmut Panke

Dr. Helmut Panke (født 31. august 1946) er en tysk bedriftsleder. Han var konsernsjef for BMW i perioden 2002 – 2006, hvor han har arbeidet siden 1982. Han sluttet som konsernsjef på grunn av aldersgrensen på 60 år for toppledere og ble etterfulgt av Norbert Reithofer.
Panke var i 1965/65 utvekslingselev i USA med American Field Service og tok sin Abitur i 1966 i München, hvor han også studerte fysikk og fikk sin diplomgrad i 1972. Deretter fulgte fire år med forskning, som han fullførte i 1976 med doktorgrad. Deretter jobbet han for McKinsey & Company til 1982, da han begynte hos BMW. Her hadde han flere stillinger, blant annet for planlegging, før han i 1993 ble sjef for BMW Holding USA. Etter to år i USA ble han kalt tilbake til Tyskland som sjef for personalavdelingen, siden ble han sjef for informasjonsavdelingen før han i 1999 ble finansdirektør. Fra 2002 til 2006 var han så øverste leder av BMW og en av de mest populære bedriftsledere i Tyskland.


== Priser ==
Unternehmer des Jahres 2002
Unternehmerpreis der deutschen Zeitschriftenverleger 2004
Chef des Jahres 2005
Bayerischer Verdienstorden 2006


== Referanser ==
Bernd Pischetsrieder

Dr.ing. Bernd Pischetsrieder (født 15. februar 1948 i München) er en tysk ingeniør og bedriftsleder. 
Bernd Pischetsrieder gjorde karriere i BMWkonsernet fra 1973, og ble sjef for hele konsernet i 1993. Pischetsrieder var en av dem som drev igjennom oppkjøpet av britiske Rover i 1994. Kjøpet av Rover ble et økonomisk mareritt for BMW, og Pischetsrieder fikk skylden og gikk av som sjef i 1999. Han var sjef for Volkswagenkonsernet i perioden 2002–2006.


== Referanser ==
Slaget ved Wakefield

Slaget ved Wakefield, som sto utenfor Wakefield i West Yorkshire den 30. desember 1460, var en av de viktigste trefningene i rosekrigene. Motpartene var Huset Lancasters kongelige hær under dronning Margaret av Anjous kommando, og Huset Yorks hær under tronkreveren Richard Plantagenet. 
York hadde tidligere i julen inntatt en defensiv stilling på Sandal Castle ved Wakefield. Han hadde klart å få et løfte om at tronen skulle gå til hertugen ved kong Henrik VIs død. Dronningen mente at henne eneste sønn, den seks år gamle Edward of Westminster, som var prins av Wales, var den rettmessige tronarvingen, og at løftet var blitt fremtvunget med makt. Hun samlet en styrke som var omtrent dobbelt så stor som Yorks og gikk nordover for å konfrontere ham. 
Detaljene i slaget er uklare, og mange kjenner det gjennom William Shakespeares dramatiserte versjon. I hans stykke står «mordet» på Yorks andre sønn, Edmund, jarl av Rutland, sentralt, og Edmund fremstilles som et lite barn. Etter at han er blitt drept, håner Margaret hertugen før hun dreper også ham. Det man vet sikkert er at hertugen selv falt under selve slaget, og at Edmund var sytten år gammel og dermed etter datidens målestokk mer enn gammel nok til å kjempe i slaget. Henrettelsen av Edmund etter slaget var dermed en, igjen etter datidens målestokk, legal handling som kunne forventes etter et nederlag. Richard Neville, 5. jarl av Salisbury ble også henrettet.
Yorks nederlag var antagelig et resultat av for stor tro på seg selv og sine menn. Han kunne ha ventet på forsterkninger, men valgte å rykke ut fra slottet og angripe lancastrianerne med en underlegen styrke. 
Den viktigske konsekvensen av slaget var at Edward, jarl av March ble Huset Yorks tronkrever. Han var ung, men viste seg raskt som en fremragende kommandant i felt, og en dyktig politiker. Dette førte til at han senere ble kronet som Edvard IV.
Edmund, jarl av Rutland

Edmund, jarl av Rutland (født 17. mai 1443, død 31. desember 1460) var fjerde barn og andre overlevende sønn av Richard Plantagenet, 3. hertug av York og Cecily Neville.
Hans eldre bror ble senere kronet som Edvard IV av England, mens en yngre bror ble kronet som Rikard III. Blant andre søsken finner man Margaret av Burgund og George Plantagenet, 1. hertug av Clarence.  
Han brukte tittelen jarl av Rutland, som var en av hans fars subdidiære titler; han holdt aldri denne tittelen i eget navn ettersom den ble inndratt ved farens død. I slaget ved Wakefield 30. desember 1460 falt faren, og dagen etter ble Edmund og hans onkel Richard Neville, 5. jarl av Salisbury henrettet. Deres hoder ble plassert over byporten i York.


== Referanser ==
Eberhard von Kuenheim

Eberhard von Kuenheim (født 2. oktober 1928) var en tysk bedriftsleder og sjef for den tyske bilprodusenten BMW fra 1970 til 1993.
Eberhard von Kuenheim gjorde en kometkarriere innom Quandt-sfæren hvor han kom i 1965. I 1970 ble han den yngste bedriftslederen i Vest-Tyskland da han ble sjef for Quandt-eide BMW. I 23 år var von Kuenheim sjef for BMW, en periode da bedriftens størrelse og omsetning stadig økte.


== Referanser ==
Slaget ved Hexham

Slaget ved Hexham, som ble utkjempet 15. mai 1464 nær Hexham i Northumberland, England, var den siste betydelige lancastrianske motstanden i Edvard IV av Englands tidlige regjeringsår.
John Neville, senere marki av Montagu, ledet en beskjeden styrke på 3000–4000 mann mot lancastrianerne. De fleste av opprørslederne, inkludert Henry Beaufort, 3. hertug av Somerset, ble fanget og henrettet. Henrik VI, som tre ganger tidligere var blitt tatt til fange i slag, ble holdt på trygg avstand og flyktet nordover etter nederlaget. 
Opprørerne sto igjen med bare noen få slott og festninger og nesten uten ledere. De siste styrkepunktene falt senere samme år, og Edvard IV ble ikke seriøst utfordret før i 1469, da jarlen av Warwick skiftet side.
Chris Bangle

Christopher Edward Bangle (født 14. oktober 1956 i Ravenna, Ohio)  er en amerikansk industridesigner, mest kjent som bildesigner for tyske BMW.
Etter oppveksten i Wisconsin og studier i industridesign ved Art Center College of Design i Pasadena, California, jobbet han hos tyske Opel 1981–85 med interiøret i konseptbilen Junior. I 1985 ble han ansatt hos Fiat for å jobbe med andre generasjon Fiat Panda (som ble lansert i 2003). Han ble sjefsdesigner og stod bak designet på Fiat Coupé fra starten i 1990 (lansert i 1993).
For  BMW 1992–2009 endret han bilmerkets designprofil, mye sammen med hollenderen Adrian van Hooydonk (født 1964), som etterfulgte ham som sjef i 2009. Siden 2012 har Bangle vært tilknyttet Samsung samt etablert eget designbyrå i Clavesana i Provinsen Cuneo sør for Torino i Italia.

		
		


== Referanser ==