jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hornugle

Hornugle (Asio otus) er en ugle i gruppen Asio. Den ca. 35 cm store uglen med stramt stående fjærører lever i skogene på den nordlige delen av jordhalvkulen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) hornugle – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) hornugle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) hornugle hos Artsdatabanken 
(sv) hornugle hos Dyntaxa 
(en) hornugle hos Fauna Europaea 
(en) hornugle hos Fossilworks 
(en) hornugle hos ITIS 
(en) hornugle hos NCBI 
(en) Kategori:Asio otus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Asio otus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Asio otus – detaljert informasjon på Wikispecies
Jordugle

Jordugle (Asio flammeus) er ei ugle i gruppen Asio.


== Beskrivelse ==
Jordugle har en lengde på 34-42 centimeter og et vingespenn på 90-105 centimeter. Den veier fra 206 til 465 gram, har store øyne, stort hode, kort nakke og brede vinger. Hunnen er litt større enn hannen. Den er brunspettet med striper på vinger og stjert. Gul-oransje øyne er omkranset av en svart ring og utenfor der igjen er det en hvitaktig ring, som gir inntrykk av en maske. 


== Habitat og utbredelse ==
Den finnes på alle kontinenter unntatt Antarktis og Australia, slik sett er den en av de fuglene som er mest utbredt i verden. Den hekker i Europa, Asia, Nord- og Sør-Amerika, Karibia, Hawaii og Galápagosøyene. Den er delvis en flyttfugl som flytter sørover om vinteren fra den nordlige delen av området den er utbredt i. Den flytter seg også til nye områder om den kan finne bedre mat der. 


== Levevis ==
Jorduglen jager for det meste i skumringen eller om morgenen og er dermed mer aktiv om dagen enn de andre uglene. Den fanger primært små gnagere, og påvirkes av såkalte smågnagersvingninger. Men de kan også fange fugler, fuglunger og andre smådyr.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) jordugle – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) jordugle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) jordugle hos Artsdatabanken 
(sv) jordugle hos Dyntaxa 
(en) jordugle hos Fauna Europaea 
(en) jordugle hos Fossilworks 
(en) jordugle hos ITIS 
(en) jordugle hos NCBI 
(en) Kategori:Asio flammeus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Asio flammeus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Asio flammeus – detaljert informasjon på Wikispecies
Skorsteinsseiler

Skorsteinsseiler (Chaetura pelagica) er en fugl.


== Eksterne lenker ==
(en) Skorsteinsseiler – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Skorsteinsseiler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Skorsteinsseiler hos Artsdatabanken 
(sv) Skorsteinsseiler hos Dyntaxa 
(en) Skorsteinsseiler hos Fauna Europaea 
(en) Skorsteinsseiler hos Fossilworks 
(en) Skorsteinsseiler hos ITIS 
(en) Skorsteinsseiler hos NCBI 
(en) Kategori:Chaetura pelagica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Chaetura pelagica – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chaetura pelagica – detaljert informasjon på Wikispecies
Pigghaleseiler

Pigghaleseiler (Hirundapus caudacutus) er en fugl som tilhører seilerfamilien. Den kan fly i opptil 170 km/t.
Pigghaleseilere tilbringer størstedelen av tiden i luften og lever av insekter. Den hekker i Sentral-Asia og det sørlige Sibir. Pigghaleseileren er trekkfugl, den overvintrer i Australia. I Vest-Europa er den en sjelden gjest. 


== Eksterne lenker ==
(en) Pigghaleseiler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Pigghaleseiler hos Artsdatabanken 
(sv) Pigghaleseiler hos Dyntaxa 
(en) Pigghaleseiler hos Fauna Europaea 
(en) Pigghaleseiler hos ITIS 
(en) Pigghaleseiler hos NCBI 
(en) Kategori:Hirundapus caudacutus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Hirundapus caudacutus – detaljert informasjon på Wikispecies
Gråseiler

Gråseiler (Apus pallidus) er en fugl i seilerfamilien.
Gråseileren er svært lik tårnseileren, men har en anelse bredere og buttere vinger. Hals og hode er også bredere, noe som gir den et kraftigere inntrykk enn tårnseileren. Den har større og tydeligere hvit flekk under haken, og en mørk flekk rundt øyet. En lysere, bruntonet farge synes best mot en mørk bakgrunn
Seilerne kan minne om en låvesvale eller taksvale, men er overhodet ikke beslektet med disse svalene, da seilerne er i ordenen Apodiformes. Gruppenes utseendemessige likhet skyldes konvergent evolusjon, og reflekterer likhetene i fuglenes levevis.
Gråseilere hekker på klipper og bygninger i middelhavsområdet, på Kanariøyene og Madeira, de legger to egg. Gråseileren er en trekkfugl, og overvintrer hovedsakelig i det sørlige Afrika og i det sørøstlige Asia.


== Eksterne lenker ==
(en) gråseiler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) gråseiler hos Artsdatabanken 
(sv) gråseiler hos Dyntaxa 
(en) gråseiler hos Fauna Europaea 
(en) gråseiler hos Fossilworks 
(en) gråseiler hos ITIS 
(en) gråseiler hos NCBI 
(en) Kategori:Apus pallidus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Apus pallidus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Apus pallidus – detaljert informasjon på Wikispecies
Alpeseiler

Alpeseiler (Apus melba) er en fugl.


== Utseende ==
Alpeseileren er en veldig stor seiler som kan tas for å være en falk. Den har en vingespenn på fra  51 til 58 centimeter og  en lengde på fra 20 til 23 centimeter. Kjønnene er like. Den er svart eller matt svartbrun og  har hvitt bryst og  noe hvitt under haken, noe som kan være vanskelig å se når den raskt seiler  rundt og  fanger insekter.
Føttene er små og brukes bare til å klamre seg fast til loddrette overflater. Alpeseileren lander aldri på bakken frivillig.


== Eksterne lenker ==
(en) alpeseiler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) alpeseiler hos Artsdatabanken 
(en) alpeseiler hos Fauna Europaea 
(en) alpeseiler hos ITIS 
(en) alpeseiler hos NCBI 
(en) Kategori:Tachymarptis melba – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Tachymarptis melba – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tachymarptis melba – detaljert informasjon på Wikispecies
Hvitgumpseiler

Hvitgumpseiler (Apus caffer) er en fugl i seilerfamilien. Som andre seilere kan den minne om en taksvale, er den ikke beslektet med denne spurvefuglen. Likhetene mellom svaler og seilere skyldes konvergent evolusjon som reflekterer liknende levevis.
Seilere har svært korte bein som de bare bruker for å klamre seg fast til loddrette flater. De setter seg aldri frivillig på bakken, og tilbringer det meste av livet på vingene. De lever av insekter de fanger i nebbet. De drikker også mens de er på vingene. 
Hvitgumpseilere hekker i Afrika, sør for Sahara, og har utvidet sitt leveområde til Marokko og det sørlige Spania. Populasjonene i Spania, Marokko og det sørlige Afrika er trekkfugler. Fugler i tropisk Afrika er standfugler, bortsett fra sesongmessige forflytninger.
Denne arten okkuperer reirene til småseilere og enkelte svalearter. I Europa utnytter den vanligvis reirene til amursvale, men sør for Sahara blir også arter som trådhalesvale parasittisert. Enten blir reirenes opprinnelige eiere drevet bort, eller så blir hvitgumpseilerne værende og nekter å flytte ut. Så snart reiret er okkupert, fôres det med fjær og spytt, og de legger ett eller to egg. 
Hvitgumpseilerens habitat er bestemt av vertsfuglenes habitat, og er derfor vanligvis kunstige strukturer som broer og bygninger.
Denne 14-15,5 cm lange arten har, som sine slektninger, en kort kløftet hale og lange, bakoverbøyde vinger som minner om en boomerang. Den er helt mørk bortsett fra en blek strupeflekk og en smal, hvit undergump. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kafferseiler i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kafferseiler hos Artsdatabanken 
(sv) Kafferseiler hos Dyntaxa 
(en) Kafferseiler hos Fauna Europaea 
(en) Kafferseiler hos ITIS 
(en) Kafferseiler hos NCBI 
(en) Kategori:Apus caffer – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Apus caffer – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Apus caffer – detaljert informasjon på Wikispecies
Blåkinnbieter

Blåkinnbieter (vitenskapelig navn Merops persicus) er en fugl som hekker i Marokko, Algerie, og subtropisk halvørken i Asia fra østlige Tyrkia til Kasakhstan. Den trekker sørover til tropiske deler av Afrika om vinteren.
Som andre bietere er fuglen fargerik. Den er hovedsakelig grønn, med blåe kinn og et svart øyestripe. Den kan nå en lengde på 24–26 cm, inkludert de to forlengede stjertfjærene. Begge kjønn er like.
Blåkinnbieter er, som navnet foreslår, en insekteter, spesielt bier og vepser som fanges i lufta etter utfall fra en åpen grein. 
Blåkinnbietere er sosiale fugler og lever i flokk, danner hekkekolonier i sandbanker, hvor de legger de hviteaktige eggene i en relativt lang tunnel. Både hunnen og hannen ruger. 


== Utbredelse ==
Arter finnes i: Afghanistan, Algerie, Angola, Armenia, Aserbajdsjan, Bahrain, Benin, Botswana, Burkina Faso, Burundi, Kamerun, Den sentralafrikanske republikk, Tsjad, Republikken Kongo, Den demokratiske republikken Kongo, Elfenbenskysten, Kypros, Djibouti, Egypt, Eritrea, Etiopia, Gabon, Gambia, Ghana, Hellas, Guinea, Guinea-Bissau, India, Iran, Irak, Israel, Jordan, Kasakhstan, Kenya, Kuwait, Kirgisistan, Libanon, Liberia, Libya, Malawi, Mali, Mauritania, Marokko, Mosambik, Namibia, Niger, Nigeria, Oman, Pakistan, Palestina, Qatar, Russland, Rwanda, Saudi-Arabia, Senegal, Seychellene, Sierra Leone, Somalia, Sør-Afrika, Sør-Sudan, Sudan, Swaziland, Syria, Tadsjikistan, Tanzania, Togo, Tunisia, Tyrkia, Turkmenistan, Uganda, De forente arabiske emirater, Usbekistan, Jemen,  Zambia og Zimbabwe.Den er blitt observert i Norge ved to anledninger: i 1998 utenfor Bergen og i juli 2018 på Bulandet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) blåkinnbieter – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) blåkinnbieter i Global Biodiversity Information Facility 
(no) blåkinnbieter hos Artsdatabanken 
(sv) blåkinnbieter hos Dyntaxa 
(en) blåkinnbieter hos Fauna Europaea 
(en) blåkinnbieter hos ITIS 
(en) blåkinnbieter hos NCBI 
(en) Kategori:Merops persicus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Merops persicus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Merops persicus – detaljert informasjon på Wikispecies
Blåråke

Blåråke (Coracias garrulus) er en fugl. Arten er en sjelden gjest Norge, men er ikke hekkefugl i landet.


== Eksterne lenker ==
(en) blåråke – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) blåråke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) blåråke hos Artsdatabanken 
(sv) blåråke hos Dyntaxa 
(en) blåråke hos Fauna Europaea 
(en) blåråke hos ITIS 
(en) blåråke hos NCBI 
(en) Kategori:Coracias garrulus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Coracias garrulus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Coracias garrulus – detaljert informasjon på Wikispecies
Vendehals

Vendehals (Jynx torquilla) er en spettefugl som hekker i tempererte regioner i Europa og Asia. Den er en langdistansetrekkfugl, og overvintrer i tropiske deler av Afrika og sørlige Asia. Den lever i åpent skoglandskap og hager. Under selve trekket kan den ofte bli sett i sandrike områder hvor den jakter etter maur.
Nebbet er kortere og mindre meiselaktig enn hos de egentlige spettene, men deres hovedbytte er maur og andre insekter, som de finner i råttent trevirke eller nesten på bar bakke. De bruker de egentlige spettenes hull til hekking, i stedet for å lage egne hull. Eggene er hvite, slik hos mange andre hullrugere.
Vendehalsen har fått sitt norske navn fordi de er i stand til å vri hodet ca 180 grader.


== Inndeling ==
Inndelingen følger Taxonomy in Flux og er i henhold til Boyd (2017). Boyd regner med 237 arter fordelt i tre underfamilier, sju tribus og 38 slekter. Det hersker imidlertid uenighet om denne inndelingen. HBW Alive regner med 254 arter i 33 slekter. Andre autoriteter kan ha lignende forskjeller i inndelingen. Norske navn på artene følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008). Beskrivelser i parentes er ikke offisielle navn. Alle arter har nødvendigvis ikke fått norsk navn.

Piciformes, spettefugler, 484 arter
Galbuli, (jakamarfugler), 57 arter
Pici, (egentlige spettefugler), 427 arter
Ramphastides, 157 arter
Picides, 270 arter
Indicatoridae, vokseterfamilien, 16 arter
Picidae, spettefamilien, 237–254 arter
Jynginae, vendehalser
Jynx
J. torquilla, vendehals
J. t. torquilla (nominatformen), det meste av Eurasia, unntatt lengst sør
J. t. tschusii, Korsika, Sardinia, Italia og langs kysten av Adriaterhavet
J. t. mauretanica, Nordvest-Afrika
J. t. himalayana, Nordvest-Himalaya
J. ruficollis, rustvendehals
Picumninae, pikuletter
Picinae, hakkespetter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) vendehals i Encyclopedia of Life 
(en) vendehals i Global Biodiversity Information Facility 
(no) vendehals hos Artsdatabanken 
(sv) vendehals hos Dyntaxa 
(en) vendehals hos Fauna Europaea 
(en) vendehals hos Fossilworks 
(en) vendehals hos ITIS 
(en) vendehals hos NCBI 
(en) Kategori:Jynx torquilla – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Jynx torquilla – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Jynx torquilla – detaljert informasjon på Wikispecies
Gråspett

Gråspett (Picus canus) er en hakkespett i spettefamilien (Picidae).
Den blir om lag 32 cm lang og har gråfarget hode,  hals bryst og buk, men er mosegrønn på oversiden. Gumpen er gul. Hannen har en rød panneflekk som hunnen mangler.
Den holder til i Sør-Norge, er sjelden lenger nord, mindre knyttet til edelløvskog enn grønnspetten. Den er en stand- og streiffugl. 
Føde er hovedsakelig maurlarver og maur, men også andre insekter. Dessuten frø, bær og annen frukt. Den leter i første rekke etter mat på bakken. Den spiser også fett og talg fra fuglebrettet.
For å markere territoriet sitt trommer den jevne virvler av ca. 1,5 sekunders varighet.
Om våren synger den fallende sekvenser av myke pipetoner som blir langsommere mot slutten, omtrent slik: "gugugugu-gu-gu-gu gu gu". Utenom hekketiden er den oftest taus.


== Eksterne lenker ==
(en) gråspett i Global Biodiversity Information Facility 
(no) gråspett hos Artsdatabanken 
(sv) gråspett hos Dyntaxa 
(en) gråspett hos Fauna Europaea 
(en) gråspett hos ITIS 
(en) gråspett hos NCBI 
(en) Kategori:Picus canus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Picus canus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Picus canus – detaljert informasjon på Wikispecies
Tretåspett

Tretåspett (vitenskapelig navn Picoides tridactylus) er en spettefugl. Den lever først og fremst i den boreale barskogsonen, og er i Norge hyppigst forekommende i høytliggende barskoger og nedre bjørkeskogsbeltet i Sør -Norge, samt i nordlige deler av Norge. Typisk habitat er produktive naturlige granskoger med høy andel død og døende ved.
Den er nesten like stor som flaggspetten. Mørke vinger som gjør at hele fuglen virker mørk, kjennetegn er hvitt bånd i nakken og nedover ryggen.
Bestandsnedgang som følge av moderne skogbruk og mangel på godt habitat. Hakkemerker på grantrær, men også i noen grad på andre treslag, er god indikasjon på fuglens nærvær. Merkene har form av tverrstriper eller "gjenger" i barken. Flaggspett lager tilsvarende ringer på enkelte løvtrær, bl.a. lind.


== Referanser ==


== Kilder ==
http://www.artdata.slu.se


== Eksterne lenker ==
(en) tretåspett i Global Biodiversity Information Facility 
(no) tretåspett hos Artsdatabanken 
(sv) tretåspett hos Dyntaxa 
(en) tretåspett hos Fauna Europaea 
(en) tretåspett hos ITIS 
(en) tretåspett hos NCBI 
(en) Kategori:Picoides tridactylus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Picoides tridactylus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Picoides tridactylus – detaljert informasjon på Wikispecies
Dvergspett

Dvergspett (Picoides minor) er en liten spette som lever i den den palearktiske sone. Det fins flere underarter av dvergspetten. I Norge ble dvergspetten satt på Norsk rødliste for arter i kategorien sårbar (VU), men er senere kategorisert som livskraftig (LC).


== Beskrivelse ==
Dvergspetten kan være vanskelig å få øye på, på grunn av deres foretrukne tilholdssted i tretoppene, og størrelsen på fuglen (om lag 16 cm). Den er merkbart mindre enn andre svart-kvit spetter i Norge. I fjærdrakta skiller den seg fra kvitryggspetten ved at den kvite bakryggen er tverrstripa i svart, og at undersida er kvit med bruntoner. Hannen har rød isse, mens hunnen har svart. Nebbet og føttene er grå-svarte. 


== Atferd ==
Habitatet til dvergspetten ligner flaggspettens, og han har den samme nesten treangulære bolleaktige formen når den flyr fra tre til tre. Den er vanlig i løv- og blandingsskog i hele landet, utenom på Vestlandet, hvor den er sjelden. Lokketona er et «kikk» som er lavere enn de større spettene, men likevel høyt til å være fra en såpass liten fugl. Når dvergspetten blir opphissa kan han gi fra seg  flere «kirekk», som ligner flaggspettens og kvitryggspettens rop. I forplantingstida, og av og til om høsten, kan han gi fra seg et vendehalslignende «ki-ki-ki-ki». Med trening kan man skille den vibrerende klangen i sangen fra de større spettene. Den bruker også tørre greiner til å tromme på. 
Dvergspetten jakter på samme måte som flaggspetten, ved å hakke løs råtten bark og treverk for å komme fram til insektslarver, som er hoveddietten gjennom vinteren. Om sommeren fôrer de ungene sine med insekt/insektslarver og edderkopper. Om nettene sover dvergspettene i hull i trærne. 
Sponrester kan være en indikasjon på reirplass, for dvergspetten er ikke så nøye på å fjerne flis og spon når den lager hull i trærne. Hulen er forholdsvis høyt over bakken, opptil 10-13 m., og blir som regel hakka ut i løvtre, ofte bjørk. Diameteren på hola er om lag 3-4 cm, og i mai-juni legger hunnen 4-6 kvite egg på et underlag av løshakka flis. Etter at begge foreldra har delt på å ruge på egga klekker eggene etter om lag 11 dager, og ungene holder seg i reiret i 18-21 dager til før de flyr ut. 
Dvergspetten er en stand- og streiffugl.


== Referanser ==


== Kilder ==
Hafton, Svein: Våre fugler (1993). NKS-forlaget. ISBN 82-508-0934-3
Norsk Rødliste 2006, 8MB


== Eksterne lenker ==
(en) dvergspett i Global Biodiversity Information Facility 
(en) dvergspett i Global Biodiversity Information Facility 
(no) dvergspett hos Artsdatabanken 
(no) dvergspett hos Artsdatabanken 
(sv) dvergspett hos Dyntaxa 
(en) dvergspett hos Fauna Europaea 
(en) dvergspett hos ITIS 
(en) dvergspett hos NCBI 
(en) Kategori:Dryobates minor – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Dryobates minor – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dryobates minor – detaljert informasjon på Wikispecies
Kalanderlerke

Kalanderlerke (vitenskapelig navn Melanocorypha calandra) er en fugl i slekten Melanocorypha i lerkefamilien.


== Utbredelse ==
Den finnes i middelhavsområdet og øst til Afghanistan og Kirgisistan: i Afghanistan, Albania, Algerie, Armenia, Aserbajdsjan, Bosnia-Hercegovina, Bulgaria, Egypt, Frankrike, Georgia, Hellas, Iran, Irak, Israel, Italia, Jordan, Kasakhstan, Kirgisistan, Kroatia, Libanon, Libya, Moldova, Montenegro, Marokko, Nord-Makedonia, Portugal, Republikken Kypros, Romania, Russland, Serbia, Slovenia, Spania, Syria, Tadsjikistan, Tunisia, Tyrkia, Turkmenistan, Ukraina og Usbekistan.


== Underarter ==
Det er beskrevet fire underarter av kalanderlerke:

Melanocorypha calandra calandra (Linnaeus, 1766) – forekommer fra Iberia og det sørlige Frankrike øst til det sørlige Russland og det nordvestlige Kasakhstan, sør til det nordvestlige Afrika, Tyrkia, Transkaukasia og det nordvestlige Iran.
Melanocorypha calandra hebraica (Meinertzhagen, 1920) – forekommer fra det sørlige sentrale Tyrkia og det nordvestlige Syria til Israel og det vestlige Jordan.
Melanocorypha calandra gaza (Meinertzhagen, 1919) – forekommer fra det sørøstlige Tyrkia til det østlige Syria, Irak og det sørvestlige Iran.
Melanocorypha calandra psammochroa (Hartert, 1904) – forekommer fra det nordlige Irak og det nordlige Iran til Turkmenistan og det østlige Kasakhstan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) kalanderlerke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kalanderlerke hos Artsdatabanken 
(sv) kalanderlerke hos Dyntaxa 
(en) kalanderlerke hos Fauna Europaea 
(en) kalanderlerke hos Fossilworks 
(en) kalanderlerke hos ITIS 
(en) kalanderlerke hos NCBI 
(en) Kategori:Melanocorypha calandra – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Melanocorypha calandra – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Melanocorypha calandra – detaljert informasjon på Wikispecies 
Melanocorypha calandra (ID BDC24A8AA8A51BF9). Avibase. Hentet ut 8. november 2013.
Melanocorypha calandra (TSN 561038). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 8. november 2013.
Birdlife Species Factsheet: Melanocorypha calandra. Besøkt 2013-11-08.
IBC - The Internet Bird Collection: Melanocorypha calandra. Besøkt 2013-11-08.
Fjellkalanderlerke

Fjellkalanderlerke (vitenskapelig navn Melanocorypha bimaculata) er en fugl i lerkefamilien.


== Utbredelse ==
Den forekommer i Afghanistan, Armenia, Aserbajdsjan, Bahrain, De forente arabiske emirater, Egypt, Eritrea, Etiopia, India, Iran, Irak, Israel, Jordan, Kasakhstan, Kina, Kuwait, Kirgisistan, Libanon, Oman, Pakistan, Republikken Kypros, Saudi-Arabia, Sudan, Syria, Tadsjikistan, Tyrkia, Turkmenistan og Usbekistan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) fjellkalanderlerke – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) fjellkalanderlerke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) fjellkalanderlerke hos Artsdatabanken 
(sv) fjellkalanderlerke hos Dyntaxa 
(en) fjellkalanderlerke hos Fauna Europaea 
(en) fjellkalanderlerke hos ITIS 
(en) fjellkalanderlerke hos NCBI 
(en) Kategori:Melanocorypha bimaculata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Melanocorypha bimaculata – detaljert informasjon på Wikispecies 
Melanocorypha bimaculata (ID 367807919B4EA167). Avibase. Hentet ut 9. november 2013.
Melanocorypha bimaculata (TSN 561037). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 9. november 2013.
Birdlife Species Factsheet: Melanocorypha bimaculata. Besøkt 2013-11-09.
IBC - The Internet Bird Collection: Melanocorypha bimaculata. Besøkt 2013-11-09.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. 2013. The eBird/Clements checklist of birds of the world: Version 6.8.. Besøkt 2013-11-09.
Hvitvingelerke

Hvitvingelerke (vitenskapelig navn Melanocorypha leucoptera) er en fugl i slekten Melanocorypha i lerkefamilien.


== Utbredelse ==
Arten er delvis en trekkfugl. Om sommeren hekker den på steppene fra Volga østover til Altaj. Om vinteren forlater den de nordøstligste områdene, og mange overvintrer på steppene vest for Volga og i landene sør for Det kaspiske hav. Hvitvingelerke forekommer i Aserbajdsjan, Kina, Iran, Kasakhstan, Mongolia, Russland, Turkmenistan, Ukraina og Usbekistan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) hvitvingelerke i Global Biodiversity Information Facility 
(no) hvitvingelerke hos Artsdatabanken 
(sv) hvitvingelerke hos Dyntaxa 
(en) hvitvingelerke hos Fauna Europaea 
(en) hvitvingelerke hos Fossilworks 
(en) hvitvingelerke hos NCBI 
(en) Kategori:Alauda leucoptera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Alauda leucoptera – detaljert informasjon på Wikispecies 
Melanocorypha leucoptera (ID 400B3679BCB80EDB). Avibase. Hentet ut 10. november 2013.
Melanocorypha leucoptera (TSN 561039). Integrated Taxonomic Information System. Hentet ut 10. november 2013.
Birdlife Species Factsheet: Melanocorypha leucoptera. Besøkt 2013-11-10.
IBC - The Internet Bird Collection: Melanocorypha leucoptera. Besøkt 2013-11-10.
Clements, J. F., T. S. Schulenberg, M. J. Iliff, B.L. Sullivan, C. L. Wood, and D. Roberson. 2013. The eBird/Clements checklist of birds of the world: Version 6.8.. Besøkt 2013-11-10.