jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sverre Løberg

Sverre Offenberg Løberg (født 4. april 1905 i Skien, død 30. juli 1976 i Skien), var en norsk typograf, motstandsmann og politiker (Ap). Han var stortingsrepresentant fra Telemark for Arbeiderpartiet i årene 1945 til 1969 .


== Bakgrunn og virke ==
Sverre Løberg arbeidet frem til 1940 som typograf i høyreavisen Fylkesavisen. Etter den tyske invasjonen av Norge var han allerede i aprildagene 1940 med og startet motstandsarbeidet i Skien, sammen med blant andre Didrik «Dixe» Cappelen som var lokalpolitiker (H) og venn av Løberg.. Høsten 1940 ble han angitt, arrestert og dømt til tukthus. Frem til våren 1945 satt han i et tredvetalls tyske fengsler og konsentrasjonsleirer, deriblant konsentrasjonsleirene Sachsenhausen og Dachau. Kort tid etter at han ble satt fri, reiste han tilbake til Tyskland for å assistere med å finne etterlatte norske fanger.
Løberg ble innvalgt som stortingsrepresentant for Arbeiderpartiet allerede i 1945. I etterkrigstiden markerte han seg på Arbeiderpartiets venstrefløy, blant annet som NATO-motstander. I sin periode som stortingsmann gjorde han også tjeneste som innpisker for Arbeiderpartiets stortingsgruppe.
Løberg markerte seg som en frittalende og slagferdig politiker og en uredd debattant. Da Hans S. Jacobsen i 1966 fikk oversatt Quislingbiografien «Quisling — Prophet without Honour» av Ralph Hewins, kalte han Jacobsen en historieforfalsker, og Jacobsen svarte med injuriesøksmål. Saken gikk for Oslo byrett i 1969. Løberg vant saken, tilslutt også i Høyesterett. Løbergs sak ble ført av Annæus Schjødt jr. Saken stimulerte også til debatt og et bredere perspektiv om okkupasjonshistorien.
I 1970 ble Løberg utnevnt til Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. Det er reist en byste av ham i Skien.


== Bibliografi ==
Det jeg husker best – selvbiografi, Aschehoug, 1966 (Ebok fra bokhylla.no)


== Litteratur. Kilder ==
Jon Birkenes: «Milorg I D 17 (nedre Telemark) 1940-45», Byminner 18, Skien 1982, side 22 ff. m.fl.[1]
Kai Arvid Køhler: «Oppløsningen av Den antinazisiske gruppa» i Historiekomiteen for krigstiden i Porsgrunn: Okkupasjonsårene i Porsgrunn 1940 til 1945, 4. kapittel, Porsgrunn 1988 [2]
Ronald Haakonsen (redaktør): Vi er fri! Skien i krigsårene 1940-45, Skien historielag, Skien 1995, side 37, 40 ff. [3]


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Sverre Løberg hos Stortinget 
(no) Sverre Løberg hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Sverre Løberg i Norsk biografisk leksikon
Unown

Unown er en Pokémon-type som først dukket opp i spillene Pokémon Gold og Silver. Unown finnes i 28 forskjellige former, hvorav 26 er basert på bokstavene i det engelske alfabetet, pluss en form for ? og en for !.
Unowns navn er avledet fra det engelske ordet «unknown», som betyr «ukjent». Unown kan bare bruke angrepet «Hidden Power».
Unown er nr. 201 i National Dex.


== Eksterne lenker ==

(en) «Unown» på Bulbapedia
Rømø

Rømø (frisisk: Rem, tysk: Röm) er en dansk øy som ligger i Vadehavet 10 kilometer fra vestkysten av Jylland, helt syd mot grensa til Tyskland.
Rømø har 850 innbyggere og var tidligere en del av Skærbæk kommune, men er etter strukturreformen i 2007 en del av Tønder kommune. På Rømø ligger Toftum skole fra 1784. Skolen regnes som den minste og eldste skolen i Danmark.
Rømø er flat, langstrakt i nord-syd-retning og Danmarks tiende største øy med et areal på 129 km². Øya er i syd forbundet til fastlandet av en demning med bilvei oppå. Det er 2 byer på Rømø, Lakolk, og Havneby. Sankt Clemens Kirke ligger på øyas østside. Syd for Rømø ligger den litt større tyske øya Sylt (dansk: Sild). Det går bilferge mellom Rømø og Sylt.
Vestkysten av Rømø er en enormt bred sandstrand. Lengst i sør er den størst og flatest. Der kan man kjøre strandbuggy, enten med seil eller drage. Den midtre delen kan fortone seg som rene ørkenen med store sandbanker langs midten (se bildet). Foruten bilveien, kan man kjøre bil fra sør til nord og omvendt langs den indre delen av stranda. Skog er det mest av øst på øya, der den er høyere.


== Eksterne lenker ==
(en) Rømø – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pikachu

Pikachu (ピカチュウ Pikachū) er den mest kjente pokémonen, og en uoffisiell maskot til Pokémon-spillene. I Pokédexen har den nummer 25.Pikachu er fra den første generasjonen med Pokémon, og er av typen electric (elektrisk). I Pokédexen beskrives den som «elektrisk mus Pokémon». Utseendemessig har den gul, glatt pels, en lynformet hale, mørke striper på ryggen, svarte ørespisser og røde kinnsekker, der elektrisiteten blir lagret.
Ash Ketchum, hovedpersonen i Pokémon-animeen, fikk Pikachu som sin første Pokémon av Professor Oak, etter å ha ønsket seg alle de andre Pokémonene charmander, squirtle og bulbasaur først. Alle var tatt, og derfor ble det til at han fikk, ja nettopp, Pikachu. Pikachu har etter det vært med i alle hans eventyr, inkludert i alle Pokemon-filmene.
Navnet Pikachu er sammensatt av «pikapika», som er et japansk onomatopoetikon for gnistre, og «chuchu», som er et japansk onomatopoetikon for «pip» (lyden som mus lager).
Pikachu kan utvikles til Raichu ved å bruke thunderstone (tordenstein). Pichu utvikler seg til Pikachu ved at man maksimerer «friendship» (vennskap). Pikachu kan fanges på alle de håndholdte spillene, men kan være vanskelig å finne. I Pokemon: Sun and Moon så har man muligheten til å utvikle Pikachu til to ulike former av Raichu. Den ene formen er den vanlige Raichu men man trenger ikke thunderstone lenger for å oppnå denne. Istedenfor så bruker man thunderstone for å oppnå den nye formen som er Alola-versjonen av Raichu. Forskjellen mellom disse to er at i motsetning til den vanlige formen til Raichu så er Alola Raichu av typen Electric/Psychic.Stemmen som blir brukt i animeen, er fra seiyū Ikue Otani.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pikachu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 

(en) «Pikachu» på Bulbapedia
Recessiv

Recessiv stammer fra latin og betyr vikende. Uttrykket brukes ofte i biologisk sammenheng, spesielt når det snakkes om arveegenskaper i genetikken. Recessiv genvariant er den genvarianten som ikke er bestemmende for fenotypen til et individ før den opptrer i homozygot form. Recessive gener blir skrevet med liten bokstav i krysningsskjemaer.


== Se også ==
Dominant og recessiv arv
Dominans
Allel

Alleler, eller genvarianter, er to eller flere varianter av samme gen med en bestemt plass (locus) i kromosomet. Ulike alleler kan gi opphav til ulike fenotyper (framtoningspreg, utseendetype), men det meste av genvariasjonen gir ikke opphav til varierende fenotypiske trekk. Enkelte egenskaper hos organismer skyldes bare ett allelpar (enkle trekk), mens andre egenskaper uttrykkes av flere allelpar (komplekse trekk). På DNA-nivå kan et allel ta ulike former, for eksempel variasjoner i en enkelt base (Enkeltnukleotidpolymorfi, SNP) eller som ulike repetisjoner av korte DNA-sekvenser (mikrosatellitter).
Hos diploide organismer opptrer kromosomene parvis, slik at et individ har mulighet til å ha to alleler av et gen (heterozygoti). Dersom samme allel opptrer i begge kromosomer, er individet homozygot.
Kombinasjonen av ulike allelvarianter er individets genotype. Fenotypen avhenger av om genotypen uttrykkes i dominant og recessiv arv, ufullstendig dominans, kodominans, epistasi eller pleiotropi.


== Se også ==
Homozygot
Heterozygot
Genotype
Haplotype


== Litteratur ==
Madigan, Michael T.; Martinko, John M.; Stahl, David A.; Clark, David P.; Brock, Thomas D. (2012). Brock Biology of Microorganisms (13 utg.). Boston, Mass. Pearson. ISBN 032173551X. 
Alberts, Bruce (2014). Essential Cell Biology (4 utg.). New York. Garland Science. ISBN 9780815344551. 
Alberts, Bruce; Wilson, John H.; Hunt, Tim (2015). Molecular biology of the cell (6 utg.). New York. Garland Science. 
Sadava, David E. (2008). Life : The Science of Biology (8 utg.). Sunderland, Mass. Sinauer Associates.
Pokémon Diamond og Pearl

Pokémon Diamond og Pearl er de første Pokémon-spillene laget til spillkonsollen Nintendo DS. De introduserer den fjerde generasjonen av Pokémon-spill og inneholder 107 nye pokémon. De ble utgitt 28. september 2006 i Japan. Man kan koble disse spillene til Pokémon Battle Revolution, som er et spill som kom ut til Wii i desember 2007.
Sinnoh er navnet på den nye regionen til Diamond og Pearl, og er veldig forskjellig fra Kanto, Johto og Hoenn, som man besøkte i tidligere Pokémon-spill.
Diamond og Pearl introduserer 107 nye pokémon, blant annet de tre starterne Turtwig, Chimchar og Piplup og de legendariske pokémonene Dialga, Palkia og Giratina, Azelf, Mesprit, og Uxie, Cresselia, Heatran og Regigigas.
Et nytt trekk i spillene er Voice chat via Nintendo Wi-Fi Connection. Man kan også sette sine pokémon inn på en «bytteliste» der en over Wi-Fi connection eller Nintendo WFC trader sine pokemon med andre trenere over hele verden.
Det har kommet mange nye funksjoner, blant annet konseptet med natt og dag, fra Pokémon Gold og Silver. Konseptet virker slikt at spillet bruker dag og natt etter klokkeslettet som er innstilt. Et apparat som kalles Poketch introduserer klokken som er innstilt etter din tid med mange forskjellige funksjoner som for eksempel: skritteller, kalkulator, kalender og den viser også pokémon du har på oppdrettsentret i Solaceon Town, og du kan se hvordan det går med dem.
Man kan overføre pokémon fra Pokémon Ruby, Sapphire, Emerald, FireRed og LeafGreen på Game Boy Advance til Pokémon Diamond og Pearl, men ikke tilbake igjen, ved å sette spillet du vil bytte fra i SLOT-2. Denne funksjonen kalles Pal Park og er tilgjengelig etter at man har fått National Pokédex.


== Eksterne lenker ==
(en) Pokémon Diamond og Pearl hos Giant Bomb 
Pokémon Diamond og Pearls fullstendige Pokédex
Pokédex

Pokédex er et hjelpemiddel i Pokémon-spillene som viser en liste over ulike Pokémoner, deres data, lokaliteter og annen informasjon om dem. Navnet er et teleskopord av «Pokémon» og ordet «index». En Pokédex ligner mest på en liten bok, eller en klapptelefon. Den har flere skjermer, en på forsiden, og to inni. Den har også flere taster, som på en telefon, og en knapp som kan brukes til å organisere laget av Pokémon treneren har med seg. Den inneholder også en sensor som gjenkjenner Pokémon, og bare ved å rette sensoren mot en Pokémon, vil Pokédexen lese opp informasjon om den. Videre info er tilgjengelig ved noen tastetrykk. Infobiten som leses opp er kort, i og med at lyden kan røpe trenerens posisjon for ville Pokémon, og da er det i mange tilfeller nødvendig å løpe. Enten fordi Pokémonen prøver å komme seg unna, eller fordi den vil angripe.
En Pokédex brukes av Pokémon-trenere til å katalogisere Pokémon, gjenkjenne dem, lagre data, og den er også godkjent som ID-kort. Pokédexer er koblet opp til et stort nettverk som også kontrollerer Pokéballer. Dette systemet sørger for at trenere ikke kan ha mer enn seks Pokémon med seg av gangen, men brukes også til å lagre innsamlede data om Pokémon.
De er svært solide, vanntette, tåler elektriske støt og sterk varme. Dette er i hovedsak på grunn av at selv om Pokémon-angrep ikke skader mennesker, kan de gjøre stor skade på utstyr. Og en trener må regne med å få mer enn ett angrep rettet mot seg før eller siden, og da er det greit om det mest uunnværlige hjelpemiddelet hans/hennes tåler det.
Pokédexen ble funnet opp av Professor Samuel Oak, Professor Westwood den femte, og Professor Elm. Stemmen til Pokédexen er lest opp av Pokémon-kokurranse-dommeren Dexter (Dexter er for så vidt også navnet på programvaren). Pokédex finnes i flere varianter, men alle  er røde, har flere skjermer og solide deksler.


== Se også ==
Liste over pokémoner


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Dominans

Dominans  stammer fra det latinske uttrykket dominari, som betyr å herske eller råde. Det motsatte av dominans er underdanighet. Dominans er stabile relasjoner mellom individer oppnådd gjennom tvang, aggresjon og underkastelse for å avgjøre hvem som har prioritert tilgang til ressurser. Det være seg retten til å reprodusere (sex), mat, jaktområde, leke, soveplass, territorium eller lignende.
Et dominansforhold oppstår først da en av partene trekker seg til fordel for den andre, i en situasjonen som omfatter ønsket om å råde over en ressurs. Et dominansforhold kan endre seg, avhengig av partenes ønske om og behov for å råde over en ressurs.


== Referanser ==


== Se også ==
Alfastatus
Aggresjon
Atferd
Dominant og recessiv arv
Erik Otto Larsen

Erik Otto Larsen (født 26. november 1931 i Hvidovre, Danmark, død 30. januar 2008) var en dansk maler, grafiker og forfatter.
Larsen debuterte som billedkunstner på den danske høstutstillingen, Kunstnernes Efterårsudstilling, i 1965. I 1988 utga han sin første bok, kriminalromanen Pondus siste sag.  Hans roman Masken i spejlet (1994) ble belønnet med Skandinaviska Kriminalsällskapets pris Glassnøkkelen i 1995.
Danmarks Radio filmatiserte i 1994 romanen Manden der holdt op med at smile som en TV-serie i fire deler under navnet Frihedens skygge.


== Bibliografi ==
Pondus siste sag (1988)
Så længe jeg lever (1989)
Manden der holdt op med at smile (1990) (også utgitt som Frihedens skygge)
Masken i spejlet (1994)
En kat fortræd (1996)


== Priser ==
Det danske Kriminalakademis debutantpris 1989, for Pondus siste sag
Glassnøkkelen 1995, for Masken i speilet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Erik Otto Larsen på bibliografi.dk
(da) Erik Otto Larsen på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
(en) Erik Otto Larsen på Internet Movie Database
Emilio Jacinto

Emilio Jacinto y Dizon (født 15. desember 1875 i Tondo i Manila på Filippinene, død 16. april 1899 i Magdalena i provinsen Laguna) var en filippinsk frihetskjemper og nær medarbeider av Filippinenes første president, general Andres Bonifacio. Han døde av sine sår etter et sammenstøt i Majayjay i Laguna under den filippinsk-amerikanske krig.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hans far, Mariano Jacinto, døde før Emilio var ferdig med sin skolegang, men moren Josefa Dizon, som var jordmor, tok på seg mer arbeid for å sørge for at han kom seg gjennom studiene. Senere ble han nødt til å bo sammen med sin onkel Don Jose Dizon, som fikk ham inn på kollegiet San Juan de Letran i Manila. Derfra gikk veien videre til Santo Tomas-universitetet der han studerte jus. 


=== Frihetsengasjement ===
Man han avbrøt studiene da han mot sin nors og onkels ønske sluttet seg til Katipunan-brodrskapet da den filippinske revolusjon brøt ut i 1896. Han var da bare 19 år, men ble en av Katipunans dyktigste ledere. For Andres Bonifacio var han rådgiver, sekretær og regnskapsfører. 
Han redigerte avisen Ang Kalayaan, som beskrev Katipunans mål og virksomhet for folket, og forfattet den såkalte Kartilya ng Katipunan som gav en innføring i Katipunans regler og forordninger. Dessuten hadde han ansvaret for fremstillingen av krutt. 


=== Skribent, dikter ===
Jacinto var også dikter, med pennenavnet «Dimas-Ilaw». Hans fremste dikt var A La Patria, inspirert av Jose Rizals Mi Ultimo Adios. Av hans øvrige forfattgerskap kan nevnes:

Ang Ningning at Liwanag (Gnist og lys),
Ang Kalayaan (Frihet),
Ang tawo'y magkakapantay (Alle mennesker er like),
Ang Pag-ibig (kjærlighet),
Ang Bayan at ang mga Gobiernong Pinuno (Folkene og regjeringene),
Ang Maling Pagsasampalataya (Den falske tro) og
Ang Gumawa (Arbeid).


=== Død ===
Under en av bataljene i Majayjay i provinsen Laguna ble Emilio Jacinto tilført dødelige sår. Han døde den 16. april 1899 i en alder av 24 år.


== Litteratur ==
Zaide, Gregorio F. (1984). Philippine History and Government. National Bookstore Printing Press.
Aamodt bru

Aamodt bru er en gangbro  over Akerselva på Grünerløkka i Oslo.
Broen gikk tidligere over Drammenselva, nær utløpet av elva Simoa ved Åmot i Modum. Broen ble konstruert av ingeniørløyntant Christian Vilhelm Bergh og ble bygget i 1851–1852, og var Norges andre kjedebro av støpte jernkjeder (av i alt tre), støpt på Nes jernverk. De totale utgiftene til broen over Åmotsund var på over 11 500 speciedaler, nesten fire ganger det beløpet som Modums kommunerepresentanter i sin tid ga samtykke til. 
Broen ble senere avløst av en ny bjelkebro, og i 1952 ble den gamle demontert og flyttet bit for bit til Akerselva for å bevares til det påtenkte tekniske museet. Dette var planlagt bygget ved Seilduksdammen ved Akerselva, og her ble broen satt opp i 1957. Den påtenkte tomten til museet var imidlertid for liten for det nye museet, som i stedet fikk lokaler i et nytt bygg på Mustadtomta ved Kjelsås stasjon i 1985.

Broen er  kjent på grunn av en inskripsjon på en støpejernsplate på et av bropilarene, der det står:

100 MAND KAN IEG BÆRE, MEN SVIGTER UNDER TAKTFAST MARSCH.I siste verset av sin sang fra 1971, «Far har fortalt», refererer Lillebjørn Nilsen til Aamodt bru-teksten.
De gamle brokarene står fremdeles på Modum ved siden av den nye broen. Da broen ikke ble brukt til det egentlige formålet, inngangsparti til Teknisk museum, var det tidlig på 1990-tallet en lokal organisasjon som ivret for å få broen tilbake til sin gamle plass. Den arbeidet under mottoet Brua himat.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Litteratur ==
Eli Moen (1986). «Omkring Aamodt bro». Gamle Modum, Årsskrift for Modum Historielag. 


== Eksterne lenker ==
Nes jernverk
Aamodt bru på broer.no
Om Åmot bro på Industrimuseets nettside
[https://tv.nrk.no/serie/filmavisen/1957/FMAA57001957/avspiller Innslag i filmavisen fra 9. mai 1957 NRK
Tekst «Far har fortalt» (Lillebjørn Nilsen)
«Aamodt bru». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
FN SCAR

SCAR (fra navnet på utviklingsprogrammet: Special Operations Forces Combat Assault Rifle) er en serie automatgeværer fra belgiske FN Herstal, utviklet for amerikanske spesialstyrker.  SCAR var ment å erstatte fem forskjellige våpen som var i bruk i amerikanske styrker stasjonert under Operasjon Enduring Freedom i Afghanistan og i Irak på begynnelsen av 2000-tallet. En grunnleggende idé var å lage et våpensystem som ved bytte av noen få komponenter kunne skyte både den lette 5,56 × 45 mm NATO og den tyngre 7,62 × 51 mm NATO-ammunisjon.
Geværet kommer i to versjoner: En heter SCAR-L (for light, engelsk for lett for 5,56-amunisjon) og én heter SCAR-H (for heavy, engelsk for tung for 7,62-amunisjon). Byttet ble imidlertid aldri gjennomført. Begge variantene av FN SCAR er nå i bruk i enkelte amerikanske styrer, men har blitt adoptert av mange andre land.


== Bakgrunn ==
Under krigen i Afghanistan og den andre gulfkrigen i Irak oplevde de amerikanske styrkene at deres daværende standardvåpen M4 Carbine hverken hadde tilstrekkelig rekkevidde og slagkraft mot motstandere, og var ømfientlig for støv og sand, særlig i ørkenforhold som de amerikanerne møtte i Irak. I Afghanistan var de særlig utsatt for skarpskyttere som brukte eldre, grovkalibrede våpen på langt hold (endog gamle Lee-Enfield og Mosin-Nagant-rifler), hvor deres egne 5,56 mm karabiner var virkningsløse. FN Herstal utviklet derved våpenet sammen med amerikanske spesialstyrker med tanke på å kunne bruke den lette 5,56 mm ammunisjonen i nærstrid, og kunne bytte til tyngre ammunisjon når hold tilsier det, uten å måtte bringe med et dobbelt sett med våpen i felt. SOCOM har fremhevet dette som det første amerikanske geværkjøpet som har vært fullstendig åpent for konkurranse siden innkjøpet av M1 Karabin i 1941.
SCAR-serien skal erstatte M4A1, Close Quarters Battle Rifle og Mk 12 skarpskyttergevær i 5,56 mm, samt Mk 11 Stoner Rifle (SR-25) og M14 i 7,62 mm.  Mangler med de eksisterende våpnene og et ønske om å ha mer felles deler var utslagsgivende for å kjøpe inn et nytt våpen. SCAR-programmet ble godkjent i september 2003, med en konkurranse som varte fra januar 2004 og ti måneder fram. Konkurransen ble imidlertid aldri fullt gjennomført, og byttet ble skrinlagt.


== Teknisk ==
FN SCAR er en gassdrevent selvladende karabin med kort gasstempel. Mekanismen er ligner det som finnes i AK-47 og M14.
Våpenet var opprinnelig planlagt å kunne ta flere kalibre, inkludert den svært vanlig russiske patronen 7,62 × 39 mm til AK-47. Dette ble endret til bare to versjoner: Mk 16 SCAR light (SCAR-L) som bruker 5,56 × 45 mm NATO-ammunisjon og Mk 17 SCAR heavy (SCAR-H) som 7,62 × 51 mm NATO-ammunisjon.  De to versjonene har 90% felles deler.  Løpslengden kan hurtig tilpasses ved å bytte løp til et som passer til bruksområdet, fra karabin til skarpskyttervåpen.


== Referanser ==


== Se også ==
XM8


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) FN SCAR – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Modern Firearms – FN SCAR Arkivert 28. september 2008 hos Wayback Machine. (engelsk)
Defense-Update om SCAR (engelsk)
Mastodon

Mastodon er et teknisk progressiv/groove metal-band som ble stiftet i 1999 i Atlanta, Georgia, USA.


== Biografi ==
Mastodon ble dannet av de tidligere Today Is the Day- og Lethargy-medlemmene Brann Dailor og Bill Kelliher, samt de tidligere Four Hour Fogger-medlemmene Troy Sanders og Brent Hinds. I 2000 spilte de inn demoen The 9 Song Demo som de solgte på konserter. Denne demoen var spilt inn av daværende vokalist Eric Saner, som forlot bandet noen måneder senere. Etter å ha spilt inn en selvtitulert 7" for Reptile Records, fikk de platekontrakt med samme selskap.
Mastodons første offisielle utgivelse var EP-en Lifesblood fra 2001, som ble godt mottatt av både anmeldere og publikum. I 2002 kom debutalbumet Remission som solgte til gull i USA. 
Deres andre album Leviathan fra 2004, som er et konseptalbum basert på Herman Melvilles Moby Dick, symboliserer Mastodons virkelige gjennombrudd. Det ble veldig godt mottatt, og ble «The Album of the Year» i både Revolver, Kerrang! og Terrorizer.
I februar 2006 kom samlealbumet The Call of the Mastodon med sanger fra EP-en Lifesblood og den selvtitulerte 7" og DVD-en The Workhorse Chronicles med en dokumentar, konsertmateriale og musikkvideoer. 
Mastodon har kontrakt med plateselskapet Warner Music.


== Utgivelser ==


=== Studioalbum ===
Remission (2002)
Leviathan (2004)
Blood Mountain (2006)
Crack the Skye (2009)
The Hunter (2011)
Once More 'Round the Sun (2014)
Emperor of Sand (2017)
Hushed and Grim (2021)


=== EPer ===
Sick Leg (2000)
Lifesblood (2001)
Call of the Mastodon (2002) (Nyutgivelse av deres første demo med ny vokal)
Cold Dark Place (2017)


=== Singler ===
March of the Fire Ants (2002)
Blood and Thunder (2004)
Iron Tusk (2004)
Crystal Skull (2006)
The Wolf Is Loose (2006)
Colony of Birchmen (2007)
Oblivion (2009)
Divinations (2009)
Curl of the Burl (2011)
Black Tongue (2011)
High Road (2014)
Chimes At Midnight (2014)
Show Yourself (2017)
Steambreather (2017)
Stairway to Nick John (2019)
Fallen Torches (2020)
Forged by Neron (2021)
Pushing the Tides (2021)
Teardrinker (2021)
Sickle and Peace (2021)


=== Video ===
The Workhorse Chronicles: The Early Years 2000-2005 (DVD, 2005)
Live at the Argon (CD/DVD, 2011)


=== Annet ===
Demo (demo, 2001)
Demo 2001 (demo, 2001)
Emerald (7" split, 2003)


== Medlemmer ==
Brann Dailor – Trommer, Vokal  (2000–)
Brent Hinds – Gitar, Vokal (2000–)
Bill Kelliher – Gitar (2000–)
Troy Sanders – Bass, Vokal (2000–)
Eric Saner – Vokal (2000)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Mastodon (band) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mastodon på Internet Movie Database 
(en) Mastodon hos The Movie Database 
(en) Mastodon på Apple Music 
(en) Mastodon på Discogs 
(en) Mastodon på MusicBrainz 
(en) Mastodon på Encyclopaedia Metallum 
(en) Mastodon på SoundCloud 
(en) Mastodon på Spotify 
(en) Mastodon på Songkick 
(en) Mastodon på Last.fm 
(en) Mastodon på Genius — sangtekster 
(en) Mastodon på AllMusic 
Fanside
Mastodon på Myspace
Relapse rocords
Warner Brothers Music