jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Skilling (Spd)

Skilling er en gammel nordisk myntenhet, som ble brukt i Norge fra ca. 1515 til 1875.  
Skillingen ble første gang preget av kong Hans (1483–1513), i forbindelse med innføringen av det Lybske myntsystemet. Mynten ble preget i sølv.
Fra 1625 ble skillingen den minste myntenheten i den norske myntrekken, og 1/2 skillingen den minste skillemynten. Det gikk 16 skilling på en mark, 24 skilling på en ort og 96 skilling på en daler. 
Ved myntreformen i 1816 ble skillingen (som første norske mynt) preget i kobber, og det gikk 120 skilling på en speciedaler.
En skilling tilsvarte i 1875 omtrent 3,3 øre.Etter dagens pengeverdi (2019 – korrigert for konsumprisindeksen), tilsvarer 1 skilling ca. kr. 2,16.
Historiske valører: 48 skilling, 24 skilling, 16 skilling, 12 skilling, 8 skilling, 4 skilling, 2 skilling, skilling, 1/2 skilling.


== Se også ==
Norske mynter


== Referanser ==
Ort (myntenhet)

Ort («firedel») er en myntenhet som ble brukt i Skandinavia. I Norge ble den brukt fra 1816 til 1875. Det går 24 skilling på en ort, eller en fjerdedels riksdaler.Orten var imidlertid bare en «regnemynt», og det ble aldri preget mynter med ort som valør.
Ved overgangen til kroner i 1875 tilsvarte en ort omtrent 80 øre. Etter dagens pengeverdi (2006 – korrigert for konsumprisindeksen) tilsvarer en ort ca. kr. 36,-
1 spesidaler = 5 ort = 120 skilling (1816-1875).


== Referanser ==
Speciedaler

Speciedaler, eller spesidaler, også kalt species (riksdaler in specie, «i lødig mynt av metall med egenverdi»), er en myntenhet som ble brukt i Norge fra 1560 til 1875. Forkortelsen var Spd. En speciedaler var opprinnelig en stor sølvmynt med en vekt i underkant av 30 gram og et sølvinnhold på 87,5 %. Senere ble det også trykt sedler pålydende 1 eller flere speciedaler. Verdien var opprinnelig 6 mark = 96 skilling, men på grunn av lavere sølvinnhold enn det offisielle i mynter av lavere valør ble den gjerne regnet for å være verd 120 skilling. Under kong Carl III Johan ble det ryddet opp i myntrekken, og speciedalerens verdi ble offisielt fastsatt til 120 skilling eller 5 ort. (En ort = 24 skilling). 
De første speciedalerne i Norge var preget i Danmark. Norsk produksjon begynte i Christiania i 1628 og fortsatte ved Den Kongelige Mynt på Kongsberg i perioden fra 1686 til 1873. 
I 1873 kom den skandinaviske myntreformen som gjorde at både Sverige og Danmark gikk over til å bruke kroner og øre. Norge gikk over fra speciedaler til kroner og øre i 1874, og én speciedaler ble gjort likeverdig med fire kroner. Norge sluttet seg til myntunionen i 1875. 
Etter dagens pengeverdi (2019 – korrigert for konsumprisindeksen) tilsvarer verdien av en speciedaler fra 1875 ca. kr. 262,-
Historiske valører: 4 speciedaler, 3 speciedaler, 2 speciedaler, speciedaler, 1/2 speciedaler, 1/4 speciedaler, 1/8 speciedaler. 
I 1604 preget Christian IV også en firkantet mynt med valør 8 daler i gull.


== Se også ==
Daler
Norske mynter


== Noter ==


== Eksterne lenker ==
UIO – Speciedaler
Josef von Löschner

Josef Wilhelm Freiherr von Löschner eller Josef Vilém z Löschneru (født 7. mai 1809 i Kadaň, død 19. april 1888 på Schloss Velichov) var en østerriksk medisiner, rektor ved Karlsuniversitetet i Praha og keiserlig livlege. Balneologen Löschner arbeidet særlig for å fremme det bøhmiske kurbadvesenet og den såkalte Trinkkur.


== Liv ==
Etter å ha gått på gymnasiene i Kaaden og Komotau studerte Löschner medisin i Praha. I 1834 ble han dr. med. og ble professor ved det medisinske fakultet ved Karlsuniversitetet. Fra 1862 til 1863 var han universitetets rektor.
Löschner mottok i 1850 Frans Josef-ordenen, og ble i 1862 utnevnt til landsmedisinalråd og i 1865 til keiser Franz Joseph Is livlege, med rang som hoffråd. I 1868 pensjonerte han seg på grunn av en øyensykdom, og mottok av keiseren St. Stephansordenens ridderkors. I 1870 ble han opphøyet i friherrestanden.
Franz-Joseph-Kinderhospital i Praha ble grunnlagt gjennom en gave fra Löschner.


== Verker ==
Der Gießhübler Sauerbrunn, 1846
Die Versendung der Karlsbader Mineralquellen, 1847
Das Saidschitzer Bitterwasser, 1853
Der Sauerbrunnen zu Bilin, 1859
Johannisbad im böhmischen Riesengebirge, 1859
Beiträge zu Balneologie aus den Kurorten Böhmens, 1862
Balneologische Skizze von Tetschen-Bodenbach, 1862
Die Eisenwässer von Königswart, 1865
Teplitz und die benachbarten Kurorte, 1867


== Referanser ==
Kulta

Kulta er et nordnorsk kompetansesenter i sirkus, teater og sceneteknikk i Tromsdalen i Troms. Senteret ledes av Bente Reibo og ble opprettet gjennom et vedtak i kommunestyret i 1992. Ved opprettelsen ble senteret kalt for Tromsdalen Kulturhus, og ble et tilholdssted for teater- og sirkusgrupper, ungdomsklubb, rockeklubb og tryllekunstnere. De ulike aktivitetene ble en del av kulturskoletilbudet i Tromsø kommune.


== Historie ==
I 2002 feiret Tromsdalen Kulturhus 10 år. Da skiftet huset offisielt navn til Kulta, etter at dette klengenavnet hadde hengt ved huset siden starten. I januar 2003 ble Kulta Blackbox åpnet. Dette var et nytt scenehus som hadde blitt oppført ved siden av hovedbygningen.
Kulta ble etter hvert et offisielt fagsenter for scenekunst og sirkus i Tromsø kommune, og en del av kommunens satsing på et utvidet kulturskoletilbud med utgangspunkt i eksisterende kunstbedrifter utenfor den tradisjonelle kulturskolen. Etter flere runder med omorganisering av kultur- og kulturskoletilbudet i kommunen, ble Kulta i februar 2017 tilbakeført til ansvarsområdet Kultur og Idrett i Tromsø kommune.Siden starten i 1992 har Kulta rommet tryllekunstgrupper, plakat- og designverksted, animasjonsverksted, filmverksted, teaterverksted for små barn, barneteater for ulike aldersgrupper, ungdomsteater, teater med voksne aktører, pantomimekurs, hageprosjekt, ildskulptører, breakdancekurs, performancegrupper, scenekamp, gateteater, kurs i skuespillerteknikk, kulisseverksted, revyverksted, tegne- og malekurs, ungdomsklubb, småjobbsentral, rockeklubb, sirkusgrupper for barn,  og tatt store oppdrag på utforming og bygging av scenografi.
12. mai 2007 feiret Kulta 15-årsjubileum. Rundt 200 elever fylte byen med teater, sirkus og scenekamp.


== Sirkus ==


=== Nysirkusprosjektet ===
Kultas kompetanse på sirkustrening ble gradvis bygget opp over en 10-årsperiode. I 2002 initierte senteret «Nysirkusprosjektet», en satsing på sirkus som også inkluderte teater. Huset produserte deretter to større nysirkus-forestillinger, Liv i 2002 og Ur i 2004. Den første profesjonelle forestillinga, Sirkusgåter, hadde premiere høsten 2004.
Per 2017 tilbyr Kulta blant annet kurs i sirkusdisipliner for voksne.


=== Sirkusskolen ===
Kulta har ansvaret for åtte sirkusgrupper med tilsammen rundt 90 elever i alderen 6-17 år. Gruppene er inndelt etter alder og på timeplanen står ulike sirkusdisipliner som golvakrobatikk, luftakrobatikk og sjonglering, men også fysisk spill, koreografi, forestillingsavvikling og sikkerhet.


== Teater ==
Etter hvert fantes det 10 teatergrupper som møttes på Kulta hver uke for å øve og lage teaterforestillinger. Øvingslokaler ble også tatt i bruk på Mortensnes. Fagsenteret Kulta utviklet med årene et opplæringstilbud i teater for rundt 120 barn og ungdom i alderen 5-16 år. Opplæringstilbudet har omfattet ulike skuepillerteknikker, improvisasjon, stemmebruk, konsentrasjonsøvelser og teaterleker.


== Hederspriser ==
2007 – Coop Nords kulturpris


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden til Kulta Besøkt 1. september 2018.
Lilleborg skoles musikkorps

Lilleborg skoles musikkorps ble stiftet 18. februar 1931 av overlærer Per Kviberg. Korpset holder til på Torshov i Sagene bydel i Oslo. I en periode samarbeidet korpset med de to andre korpsene i bydelen, Bjølsen skoles musikkorps og Sagene skoles musikkorps, under navnet BjølSaLi med saksofonist Kari Rolland som dirigent. 
Musikkorpset har de siste årene hatt en stigende utvikling både musikalsk og i antall musikanter. Korpset er et janitsjarkorps bestående av elever fra grunnskolens 2.-10. klasse, fordelt over tre avdelinger: aspiranter, junior og hovedkorps. Hovedkorpset dirigeres av trombonist Lars Espen Rath Vestad. 
Korpset har et velbesøkt loppemarked både på våren og høsten. 


== Eksterne lenker ==
Korpsets hjemmeside
Bertoald

Bertoald (død 604) var frankisk rikshovmester (maior domus) i kongeriket Burgund fra en gang før 603 (da han først ble nevnt som rikshovmester under kong Teoderik II) til han døde året etter. I henhold til den nær samtidige Fredegars krønike var han moderat, fornuftig, modig og ærlig.I 604 ble Bertoald sendt ut på en tilnærmet selvmordsoppdrag av Burgunds konge Teoderik under det påskudd at han skulle inspisere de kongelige gods langs elven Seinen. Bak hevdes det kongens bestemor, den dominerende Brunhilda, og hennes favoritt Protadius, slik at Bertoald på hendig vis ville bli drept. Noen som ville gjøre posisjonen rikshovmester ledig og bli fylt av Protadius.Bertoald og tre hundre menn var ved Aréle da kong Klotar II av Neustria, som visste om hans nærvær, sendte en hær under sin sønn Merovek og hans rikshovmester Landrik for å overfalle ham. Bertoald flyktet til Orléans og Landrik fulgte etter og beleiret ham, noe som var et brudd på en fredsavtale med Teoderik.
Kongen av Burgund reiste ut ved juletider til Étampes og møtte styrkene til Merovek og Landrik. Med hjelp av Bertoald beseiret ham dem og tok Paris. Bertoald ble drept i slaget etter å ha angrepet fienden for langt ute, uten tanke for sitt eget liv som han visste var i fare på grunn av komplotter på vegne av Protadius. Protadius ble også rikshovmester etter ham.


== Referanser ==
Symbiose

Symbiose er sameksistens eller samliv. Fra gresk syn som betyr sammen med og bios som betyr liv. Det finnes forskjellige typer symbioser som nevnt under.
Eksempler er maur som «melker» bladlus for honningdugg; mauren beskytter bladlusene og får honningdugg som belønning. 
Mange dyr og planter lever i symbiose med hverandre. Dette samlivet kan deles i tre måter å leve sammen på: 

Mutualisme – hvor samlivet gir begge artene fordeler (+/+).
Parasittisme – hvor samlivet er skadelig for den ene av organismene (+/-).
Kommensalisme – hvor samlivet gir ene organismen fordeler, mens den andre ikke merker det eller bryr seg (+/0).


== Se også ==
Allelopati
Brakke

Brakke er et lettbygd hus, ofte satt opp midlertidig med tanke på losji av mennesker, ofte soldater eller et mannskap av arbeidsmenn eller -kvinner, ofte med bygningsmetoder som gjør konstruksjonen rask å reise, eller mobil. Brakker er gjerne laget av standardiserte elementer eller etter standardiserte tegninger og kan derfor bygges raskt og gjerne også flyttes. Brakker er brukt i fange- og konsentrasjonsleirer, til innkvartering av soldater (til forskjell fra kaserner som er mer varige konstruksjoner) og også i forbindelse med bygg- og anleggsarbeider som går over en viss tid. Videre er brakker brukt som nødboliger og som sykehus osv. etter forskjellige katastofer.
På samme måte som et vanlig hus kjennetegnes brakken av sine fire vegger, samt av taket som ligger ovenfor og holder regnet borte. Men i motsetning til et alminnelig hus, som varierer i byggemateriale og antall etasjer, består nesten alltid brakken utelukkende av én etasje og er ofte bygget i tre. Moderne brakker brukes ofte for å konstruere brakkerigger og kan da bestå av flere etasjer med egne seksjoner for forpleining og kontorer. Brakker for spesielle anvendelser kan også være konstruert i metall og følge standarder for industricontainere.


== Tyskerbrakker ==
Andre verdenskrig skapte et spesielt stort behov for brakker; dels på grunn av akutt behov for midlertidige boliger til alle som ble husløse etter tyskernes terrorbombing av norske byer og tettsteder våren 1940. Den tyske okkupasjonsmakten skulle også skaffe husrom til sine 300 000 soldater. En stor del av disse ble innlosjert i brakker som ble omtalt som tyskerbrakker. Mange av disse tyskerbrakkene ble etter 1945 overtatt av nordmenn. 


== Brakker for anleggsrigger ==
Anleggsbrakker i bygge- og anleggsnæringen følger ofte tilnærmet standardiserte mål slik at de kan stables i brakkerigger slik at de får liten grunnflate. Innvendig blir det gjerne lagd en langsgående gang i riggens lengde, med kontorer og sovealkover til hver side, eller en tilsvarende gangbro blir lagd på utsiden. Slike utvendige gangbroer er vanligst på brakkerigger  for forpleining da hver enkelt brakke fremstår som en selvstendig boenhet, om enn med noen delte fasiliteter. Det er ofte egne moduler i slike brakkerigger for kjøkken, toalett og dusj.


== Eksterne lenker ==
Søk etter Brakke i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok
Oslo tinghus

Oslo tinghus ligger på C.J. Hambros plass 4 i Oslo og huser Oslo tingrett. Det drives både sivilrettslig domsvirksomhet, namsvirksomhet og førsteinstans rettsbehandling i Oslo tinghus.
Bygget ble tegnet av Østgaard Arkitekter AS ved arkitekt Terje Grønmo på oppdrag fra Statsbygg og ble ferdigstilt i 1994. Bygget rommer 59 rettssaler og elleve rettsmeklingsrom. Byggets fasade domineres av granitt, som også er brukt i gulvene i publikumsarealene. 
I forkant av hovedforhandling i straffesaken mot Anders Behring Breivik, som startet 16. april 2012, ble andre etasje i tinghuset bygget om, blant annet ble det bygget en ny rettssal med plass til 204 tilhørere. Dette er den største rettssalen i Norge. Salene og arealet i hele andre etasje inneholder blant annet pressesenter, rom for pårørende og etterlatte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oslo tinghus: Jussens storstue fra «Advokatbladet»
«Oslo tinghus». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Machelen

Machelen er et sted og en kommune i den belgiske provinsen Flamsk Brabant.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kommunens nettside
Octavarium

Octavarium er Dream Theaters åttende studioalbum, utgitt 7. juni 2005.
Det er det siste albumet som noen gang ble spilt inn på The Hit Factory i New York. Da albumet var ferdig innspilt, ble lysene slått av og dørene stengt i The Hit Factory for alltid.
Octavarium er også Dream Theaters eneste album uten et instrumentalt spor siden Images and Words.
Octavarium er et konseptalbum som i stor grad markerer gruppens evne til å skrive musikk ut fra nesten hvilket som helst kriterium. Konseptet på dette albumet er at alt går i ring/sirkel, ref. Full Circle på tittelsporet. I tillegg vies tallene 5 og 8 mye oppmerksomhet, for eksempel er samtlige sanger mollstemt, og begynner i F-moll med «The Root of All Evil», neste er i G-moll osv til tittelsporet som også er i F-moll. De bruker tonene fra de hvite tangentene på et piano til å bestemme tonearten, og de sangene som har en svart tangent mellom seg og neste hvite har noen mer eller mindre uidentifiserbare lyder som er i tonearten til de svarte tangentene. 


== Sporliste ==
«The Root of All Evil» – 8:25 (Musikk av Dream Theater, Tekst av Portnoy)
VI. «Ready»
VII. «Remove»
«The Answer Lies Within» – 5:33 (Dream Theater, Petrucci)
«These Walls» – 7:36 (Dream Theater, Petrucci)
«I Walk Beside You» – 4:29 (Dream Theater, Petrucci)
«Panic Attack» – 8:13 (Dream Theater, Petrucci)
«Never Enough» – 6:46 (Dream Theater, Portnoy)
«Sacrificed Sons» – 10:42 (Dream Theater, LaBrie)
«Octavarium» – 24:00 (Dream Theater, LaBrie/Petrucci/Portnoy)
I. Someone Like Him (Tekst av Petrucci)
II. Medicate (Awakening) (LaBrie)
III. Full Circle (Portnoy)
IV. Intervals (Portnoy)
V. Razor's Edge (Petrucci)


== Besetning ==
James LaBrie – Vokal
John Myung – Bass
John Petrucci – Gitar
Mike Portnoy – Trommer, Perkusjon
Jordan Rudess – Keyboard


== Eksterne lenker ==
(en) Octavarium på Discogs 
(en) Octavarium på Discogs 
(en) Octavarium på MusicBrainz 
(en) Octavarium på Encyclopaedia Metallum 
(en) Octavarium på Spotify 
(en) Octavarium på AllMusic 
(en) Offisielt nettsted
Arild Karlsen

Arild Walter Gladmann Karlsen (født 21. september 1945) er en norsk psykolog. Karlsen har arbeidet mye med psykisk utviklingshemmede, og har markert seg som sterk tilhenger av en retning innen psykologien som kalles radikalbehaviorisme, grunnlagt av amerikaneren B.F. Skinner.
Arild Karlsen bidro på 1970-tallet til grunnleggelsen av Norsk atferdsanalytisk forening, NAFO. Karlsen var et aktivt medlem av Hedningsamfunnet på 1970-tallet, og skal etter eget utsagn ha blitt arrestert av politiet over 30 ganger i forbindelse med ulike hedenske gateaktiviteter.Det var også i de såkalte Gro- og Sol-sakene at Karlsen viste seg som en av de mest markante atferdsviterne i Norge.  I 1976 gikk han ut fra Universitetet i Oslo. Arne Skouen, en kjent motstander av atferdsterapi, angrep i Dagbladet UiO for å ha gitt Karlsen en altfor god karakter.Da hans sønn Per ble født i 1980 ble det bygget et skinnerrom for spedbarn som sønnen ble oppfostret i de første årene. Konstruksjonen av dette, var utledet av Skinnerboksen, utviklet av adferdspsykologen B. F. Skinner, som brukes ved dyreforsøk. Dette ble det store medieoppslag om.Karlsen er høgskolelektor ved Høgskolen i Akershus, avdeling for atferdsvitenskap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Arild Karlsen får sin PC inndratt etter krangling og nettsjikane
Arild Karlsen i media (samleside)
Arild Karlsen forteller om da han lurte to muslimske jenter til å tro at han tegnet Muhammed
Sentralisering

Sentralisering vil si at et samfunn blir konsentrert rundt et begrenset og sentralt område. Vi kan kalle flytting av arbeidsplasser og tjenester fra et sted til en større by, for sentralisering. Bedrifter og statlige organer sentraliserer gjerne drift både i form av styre og produksjon/tjenestested.
Sentralisering er ofte bra for å kunne øke effektivitet eller spare penger, men går som regel utover ansatte i en bedrift, eller for folk i distrikter som får et svekket tjenestetilbud.


== Se også ==
Desentralisering
Lovens bok

Lovens bok, eller Liber Al Vel Legis er en bok som den engelske mystikeren Aleister Crowley (1875–1947) hevdet å ha mottatt som et astralt budskap fra vesenet Aiwass, 8. 9. og 10. april i 1904. Boken inneholder tre kapitler, som hver ble nedskrevet i løpet av en time om morgenene på de nevnte datoer. Det var under et besøk i Kairo i Egypt at Crowleys kone fremsa dette buskapet fra gudene mens han noterte ned lovens bok, som senere skulle bli en viktig arbeidsbok for esoteriske ordener. 
Crowley var dessverre kjent for stort narkotikamisbruk, og han var lite kjent for å være ydmyk. Crowley hevder at forfatteren egentlig var et vesen ved navn Aiwass som han senere referert til som sin personlige hellige engel og vokter. Crowleys biograf Lawrence Sutin har sitert fra Crowleys private dagbok som støtter dette, og skriver at «om Crowley noen gang sa sannheten om hans forhold til denne boken». Den såkalte lærdom som eksisterer innenfor denne lille boken er uttrykt som Thelemas lov og som kan nedfelles i to fraser:

«Do what thou wilt shall be the whole of the Law» («Gjør som du vil skal være hele Loven»)
«Love is the law, love under will» («Kjærligheten er loven, kjærlighet under vilje»)
Jan Ekström

Jan Ekström (født 2. november 1923 i Falun, død 17. august 2013 i Stockholm) var en svensk forfatter.
Ekström var en utdannet siviløkonom. Han studerte nasjonaløkonomi, slaviske språk, engelsk og statistikk ved Universitetet i Lund og gikk ved Handelshögskolan i Stockholm. Før han ble pensjonert var han direktør for et reklameforetak i Stockholm.
Ekström debuterte i 1961 med kriminalromanen Døden fyller år. Som krimforfatter ble han regnet av mange som Nordens fremste bidragsyter til subgenren det lukkede roms mysterium. Ekström døde den 17. august 2013 i en alder av 89 år.


== Bibliografi ==


=== Kriminalromaner ===
Döden fyller år (1961)
Döden går i moln (1962)
Träfracken (1963)
Morianerna (1964)
Daggormen (1965)
Ålkistan (1967)
Elddansen (1970)
Ättestupan (1975)
Mannen i berget (1979)
Blommar til Rose (1986)
Uniformen (1987)
Vildfikonträdet (1994)


=== Oversettelser til norsk ===
Ålkisten (1996)Utover kriminalromaner har Ekström også skrevet faglitteratur innen økonomi og organisasjonslære.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1997 – Svenska Deckarakademins Grand Master-diplom
1963 – Sherlock-prisen (avisen Expressen)


== Referanser ==
Enevold de Falsen

Enevold de Falsen (født 17. oktober 1755 i København, død  16. november 1808 i Oslo) var en norsk jurist, forfatter og embedsmann.Han var sønn av Christian Magnus De Falsen (1719–99) og Else Thestrup (1729–99). Faren var protokollsekretær og senere overhoffrettsjustitiarius. Enevold studerte jus ved Københavns Universitet.  Enevold giftet seg i 1781 med Anna Henrike Petronelle Mathiesen og ble far til blant andre Christian Magnus Falsen (1782–1830),  kontreadmiral Jørgen Conrad Falsen (1785–1849) og Carl Valentin Falsen  (1787–1852).

Allerede som 10-åring studerte han jus ved Københavns Universitet, ferdig cand.jur. seks år efter, hvorpå han fikk seg jobb i kanselliet.  I 1777 flyttet han til Christiania som assessor (dommer) i Overhoffretten og ble justitiarius året efter.  Etter å ha rotet med Helene Carlsen Barclay (1762–1826), kona til Ole Christopher Wessel og forårsaket skilsmisse der, ble Enevold, nærmest som straff, sendt til Nordland som lagmann 23. januar 1789. I 1791 dro han tilbake til København for å bli assessor (dommer) i Højesterett. Den 12. november 1802 vendte han tilbake til Norge igjen, nå som justitiarius i Akershus Stiftsoverrett.
I 1780-årene forsvarte han bondeføreren Kristian Lofthus i rettssaken etter Lofthusreisingen (et opprør). Falsen var motstander av dødsstraff, som han mente kun burde brukes mot majestetsforbrytere og opprørere, og ikke mot vanlige mordere. Denne mening ga han uttrykk for blant annet under straffesaken mot giftmordersken Marit Sivertsdatter fra Strinda.
Han ble valgt til medlem av regjeringskommisjonen av 24. august 1807 sammen med prins Christian August og grev Gebhard Moltke.
Falsen ble da redaktør for det offisielle norske tidsskriftet Budstikken, der han agiterte sterkt for patriotismen og appellerte til motstand i krigen med Sverige. Han var en habil forfatter og ble i samtiden vel så kjent for sine litterære produkter som for sin jus.
Enevold de Falsen antas å ha vært manisk-depressiv. Den 16. november 1808 druknet han seg i Oslofjorden og ble gravlagt på Gamle Aker kirkegård i Oslo sentrum. Hver 17. mai nedlegger menigheten krans foran bautaen som er reist i et hjørne av kirkegården, foran Gamle Aker kirkes hovedinngang.


== Viktigste verker ==
Salvini og Adelsson (1776) – tragedie i 5 akter
De snurrige Fættere (1778) – komedie i 2 akter
Arven i Marsilles (1778) – drama i 1 akt
Hvad vil Folk sige? – komedie i 5 akter
Kunstdommeren – komedie i 5 akter
Idda – 5 akts drama
Frierne og Kjæresten – komedie i 3 akter
Festen i Valhall (1796) – prolog til kong Christian VII
Et Par ord om det Norske Akademi (1793)
Dragedukken (1797) – syngespill
Til Vaaben! (1801) – kampsang


== Referanser ==

Enevold de Falsen i Scenewebarkivet