jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Yngel

Yngel er en betegnelse på et larvestadium av fisk.  Vanlige trekk hos yngel er plommesekk, manglende finner og stort hode i forhold til den voksne dyret.


== Yngel som livsstadium ==
Hos dyr med små egg med liten plomme vil ikke fosteret kunne gjennomføre en direkte fosterutvikling mot en voksen form før plommen tar slutt. For å kunne overleve og vokse til et voksent individ vil derfor ynglen måtte klekke fra egget og ta til seg mat, selv om de voksne strukturene ikke er ferdig utviklet. I stedet er ynglen utstyrt med egne strukturer for å spise og overleve. Yngler har ofte annen type mat og andre typer tilpansinger enn det voksne dyret. Mange yngel av rovfisk lever av alger og andre planter, eller lever av å filtrere ut plankton fra vannmassene. De er gjerne gjennomsiktige eller lever i bunnvegetasjonen for å unngå rovdyr. Etter at ynglen har tatt til seg nok næring til at kroppen kan danne de voksne strukturene, vil ynglen gjennomgå en metamorfose. Spesielle yngel-strukturer forsvinner, og kroppen får en form som en liten utgave av det voksne individet.


== Yngel i forskjellige grupper ==

Ikke alle fiskegrupper har yngel. Hos de kjeveløse fiskene klekker slimåler som små kopier av voksne uten noe distinkt yngelstadium, mens niøyer har et yngelstadie som er såpass forskjellig fra de voksne at det lenge ble antatt at de representerte en egen, primitive gruppe kjeveløs fisk. Bruskfisk har direkte utvikling. En nyklekket hai ser ut som og kan funksjonere som en voksen hai, selv om den vil beholde en ytre plommesekk i noen dager. Kvastfinnefisker gjennomgår yngelstadiet i morens uterus mens de lever av plommesekken, og fødes i en form som likner de voksne. Den store majoriteten av beinfisk legger store mengder med små egg. Hos disse vil de nyklekkede dyrene ikke likne de voksne, og føre et svært annerledes liv. Yngelstadiet varer her fra klekking til dannelsen av skjell.Hos noen grupper av niøyer og enkelte primitive beinfisk (bikirer, lungefisk og knivfisk) har ytre gjeller på larvestadiet, tilsvarende de duskete gjellene på rumpetroll. Disse gjellene vokser som utvekster fra de virkelige gjellebuene, og tilbakedannes hos de voksne dyrene.Et av de best kjente eksemplene på yngel er leptocephalus. Yngelen til fiskene i gruppen Elopomorpha (åler og ders slektninger) ser helt annerledes ut en de voksne individene. Den er avflatet og glassaktig og ble beskrevet som egne arter i slekten Leptocephalus. Yngelen til europeisk ål ble for eksempel kalt Leptocephalus brevirostris og yngelen til havål Leptocephalus morrisii. Selv om leptocephalus hadde vært kjent fra renessansen, var det først i 1898  man forsto at de var åleyngel, og ikke egne arter. Også yngel av niøyer er vesensforskjellig fra de voksne og likner mest på en lansettfisk. Disse larvene ble gitt navnet Ammocœtes i 1812, men i 1856 ble det slått fast at de voksne dyrene var niøyer. Yngel av flyndrer likner ikke de voksne, og svømmer «riktig vei» fram til de metamorfoserer og utvikler det asymmetriske hodet.


== Se også ==
Smolt
Rumpetroll
Larve
Egg


== Referanser ==
Carlos Dengler

Carlos «D» Dengler (født 23. april 1974) er en amerikansk musiker. Han er mest kjent som bassist i indiebandet Interpol, som han spilte i fra 1997 til 2010.  


== Interpol ==
Dengler spilte bassgitar og keyboard for Interpol i tidsrommet 1997-2010, og deltok på fire studioalbum med bandet. Andre Interpol-medlemmer har i ettertid fortalt at Dengler mislikte å spille bassgitar, at han hadde sett seg lei instrumentet, og at det til tross for hans suksess, ikke var favorittinstrumentet hans.


== Spillestil ==
Dengler er kjent for sin unike spillestil, og ble stemt fram som på 2.-plass i Rolling Stone på listen over beste bassist. Hans basslinjer er lett gjenkjennelige med oktav-skifter i diskostil. Den rene basslyden som preger platene deres kommer av hans Fender Jazz Bass. Han har også bassen veldig lavt, på kne-nivå.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Carlos Dengler – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Carlos Dengler på Internet Movie Database 
(en) Carlos Dengler på Discogs 
(en) Carlos Dengler på MusicBrainz 
(en) Carlos Dengler på Last.fm 
(en) Carlos Dengler på AllMusic 
Carlos Dengler på Twitter 
Carlos Dengler på Facebook 
Carlos Dengler på Instagram
Fargemodell

En fargemodell er en matematisk modell for en eksakt beskrivelse av farger. De fleste modellene beskriver farger ved tre eller fire sett av variable. Det samla antall fargenyanser som oppstår ved en gitt modell, kalles modellens fargerom.


== Fargemodeller ==


=== RGB ===
RGB (Red, Green, Blue) brukes for farger som oppstår som et resultat av utsendt lys, f.eks. fra en projektor eller en TV- eller dataskjerm. Brukes for emissive medier.


=== CMYK ===
CMYK (Cyan, Magenta, Yellow, Key (sort)) brukes for å beskrive farger som skal gjengis på trykk, og som når øyet som reflektert lys fra en belagt overflate. Modellen har mange varianter. Brukes for reflektive medier.


=== HSL ===
HSL-modellen baserer seg i større grad enn de ovenstående på hvordan øyet og hjernen oppfatter farger. Her er farger beskrevet ved variablene renhet (Hue), metning (Saturation) og lyshet (Lightness).


=== CIELab ===
CIELab er en internasjonal standard for beskrivelse av farger, fastsatt av Den internasjonale belysningskommisjonen CIE. Modellen kalles ofte bare Lab. Den beskriver fargene ved tre komponenter; lyshet (Luminance) og de to fargekomponentene a og b. Komponenten a gir fargen en verdi fra grønt til rødt, mens b spenner fra blått til gult.


=== Indekserte farger ===
Indekserte farger er en modell som opererer med et mindre antall (typisk 256) faste farger. Denne brukes bare ved elektronisk gjengivelse av farger på skjerm, og har den fordelen at den sparer lagringsplass og krever mindre regnekapasitet. Modellen egner seg godt for gjengivelse av figurer; dårligere for fotografier.
Commission internationale de l’éclairage

Commission internationale de l'éclairage (CIE), på norsk Den internasjonale kommisjon for belysning, er en internasjonal standardiseringsorganisasjon for lys, belysning, farge og fargerom.
I 1931 vedtok kommisjonen fargemodellen CIE 1931 XYZ, som fortsatt fungerer som referansemodell for definisjon av farger.
Kommisjonen har hovedkvarter i Wien.
I Norge er Lyskultur, gjennom Norsk Lysteknisk Komité, norsk nasjonalkomité for CIE.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
CIEs hjemmeside
Liste over CIEs publikasjoner og standarder
Lyskulturs hjemmeside
Gamal Al-Ghandour

Gamal Mahmoud Ahmed Al-Ghandour (arabisk: جمال محمود أحمد الغندور, født 12. juni 1957) er en tidligere egyptisk fotballdommer. Han har blant annet dømt i fotball-VM 1998, fotball-VM 2002 og fotball-EM 2000. Han dømte også finalen i Afrikamesterskapet i 2002 mellom Kamerun og Senegal.


== Kamper i VM/EM ==
VM 1998

Gruppespill: Chile – Østerrike 1–1
Gruppespill: USA – Jugoslavia 0–1
Kavrtfinale: Brasil – Danmark 3–2VM 2002

Gruppespill: Spania – Paraguay 3–1
Gruppespill: Costa Rica – Brasil 2–5
Kvartfinale: Sør-Korea – Spania 0–0, 3–5 på str.EM 2000

Gruppespill: Spania – Norge 0–1
Gruppespill: Danmark – Tsjekkia 0–2


== Eksterne lenker ==
(de) Profil
(en) Gamal El-Ghandour
Samizdat

Samizdat (selv-utgiving, ru. самиздат) er en betegnelse på underjordisk forleggervirksomhet i Sovjetunionen og i østblokken under kommunistisk styre (fra cirka 1917 til cirka 1990). 
På grunn av en streng og omfattende kommunistisk sensur og manglende ytringsfrihet, var håndskrift og maskinutskrifter med flere gjennomslagskopier en vanlig måte å spre den utilgjengelige litteraturen på.
Begrepet samizdat benyttes også i sammenhenger utenfor den gamle østblokken om underjordisk litteratur; ordsammensetningen på russisk betyr omtrent «eget forlag» og benyttes vanligvis om slikt som offisielt ble ansett som upassende.
Både politiske skrifter (som f.eks. den trotskistiske litteraturen, forfatteren Václav Havel) og skjønnlitteratur (forfattere som f.eks. Michail Bulgakov, Aleksandr Solzjenitsyn eller Bohumil Hrabal) kom gjerne i denne skuffen.
Marc Batta

Marc Batta (født 1. november 1953) er en tidligere fransk fotballdommer som er mest kjent for å ha dømt to kamper i fotball-EM 1996 i England og to kamper i fotball-VM 1998 i Frankrike. 


== Kamper i VM/EM ==
VM 1998

Gruppespill: Romania – England 2–1
Åttendedelsfinale: Brasil – Chile 4–1EM 1996

Gruppespill: Kroatia – Danmark 3–0
Kvartfinale: England – Spania 0–0, 4–2 på straffesparkkonkurranse


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marc Batta – Transfermarkt (dommer) 
(en) Marc Batta – WorldFootball.net (dommer) 
(en) Marc Batta – Soccerway 
(en) Marc Batta – EU-Football.info (dommer) 
(en) Marc Batta – PlaymakerStats.com (dommer)
TanZam-vegen

TanZam er en viktig vegstrekning som går mellom Tanzania og Zambia. Den ble bygd i flere etapper i perioden 1968 til 1973. Hovedformålet med vegen var å gi Zambia tilgang til havn, og få etablert en transportkorridor til Zambia, Malawi og søndre deler av Den demokratiske republikken Kongo. Vanligvis regnes den 1 753 km lange strekningen mellom Dar-es-Salaam og Kapiri Mposhi som TanZam. Store deler av veien går gjennom svært kuperte fjellområder, delvis over 2 000 moh.
Den avløste og fulgte traséen til en nedslitt vei som populært ble kalt "Hell's Road to Lusaka".


== Tanzania ==

Vegen har riksvegnummer T1 i Tanzania og går mellom hovedstaden Dar-es-Salaam og grensebyen Tunduma. Den ble opprinnelig kalt Barabara kuu (den store veien). Det er en strekning på 921 kilometer. Vegen går igjennom provinsene Dar-es-Salaam, Pwani, Morogoro, Iringa og Mbeya med byene Morogoro, Mikumi, Iringa, Makambako og Mbeya som ligger nær den Zambiske grense.
Vegen går igjennom Mikumi nasjonalpark i en strekning på 50 km, hvor det hvert år skjer mange kollisjoner mellom dyr og kjøretøy.


== Zambia ==
I Zambia utgjør TanZam den delen av Great North Road som  går mellom Kapiri Mposhi og Nakonde som er grenseby mot Tanzania. Vegen har her riksvegnummer T2. Stekningen mellom Kapiri Mposhi og Nakonde er 832 km.


== Se også ==
Det er en del unøyaktigheter og uklarheter når det gjelder begreper.

TAZARA er jernbanen mellom Dar-es-Salaam i Tanzania og Kapiri Mposhi i Zambia. Den gikk i planleggingsfasen også under navnet TanZam, men det brukes ikke i dag.
Tazama er oljerørledningen mellom Dar-es-Salaam i Tanzania og Ndola i Zambia.


== Eksterne lenker ==
The Great North Roads historikk (en)
Tan-Zam veien[1]
Kapiri Mposhi

Kapiri Mposhi er en liten by i Zambia. Det er imidlertid et viktig sted siden den er et trafikknutepunkt for både jernbanen TAZARA og vegtransporten TanZam-vegen. 
Tettstedet ligger i sentral provinsen.
Avstanden til hovedstaden Lusaka er 202 km, og til Kitwe (gruvesenter) er 180 km.
Fylkesvei 346 (Hedmark)

Fylkesvei 346 i Hedmark gikk mellom Skotterud og Stranda i Eidskog. Veiens lengde var 7,6 km.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 1982 og fylkesvei 1994.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Eidskog
Nessjøvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Lab

Lab kan referere til

Lab, en elv i Kosovo
Laboratorium
CIE L*a*b*, en internasjonal standard for gjengivelse av farger
Erik Wickberg

Karl Erik Esaias Wickberg, (født 6. juli 1904 i Gävle i Sverige, død 26. april 1996) var Frelsesarmeens 9. general (internasjonale leder) i perioden 1969 til 1974.
Wickberg ble født i Stockholm og var sønn av Frelsesarmeoffiserene Betty og David Wickberg. Ettersom foreldrene var offiserer og flyttet mye rundt, fikk Erik Wickberg sin oppvekst i flere forskjellige land. Som tenåring ble han nasjonal mester i sjakk i Sveits.
Han begynte tidlig å jobbe ved Frelsesarmeens hovedkvarter i Sveits, samtidig som han jobbet som svensk tolk og svensk lærer. Wickberg ble innviet til soldat i Frelsesarmeen i 1924. Dette skjedde i Bern 2. korps.
I 1925 ble han offiser. Hans første ordre var som korpsoffiser i Hamilton, Skottland. Han tok deretter over opplæringen av offiserer i Tyskland, ble sjefssekretærens sekretær og senere territoriallederens. Deretter fulgte en periode som sekretær for den internasjonale sekretæren. Deretter ble han assistent for Europasekretæren ved Frelsesarmeens internasjonale hovedkvarter.
Han hadde en kort tid med ordre i Sverige før han, under andre verdenskrig ble beordret til Tyskland. Etter krigen fortsatte han med Frelsesarmeens arbeid i Tyskland innen gjenoppbygging. Hans neste oppgaver var som divisjonssjef i Uppsala, Sverige, sjefssekretær i Sveits, sjefssekretær i Sverige, territorialleder i Tyskland og stabssjef før han ble valgt til general i 1969. Han var første ikke-brite i denne stillingen.Under hans ledelse startet Frelsesarmeen arbeid i Bangladesh, Spania, Portugal og Venezuela. Han pensjonerte seg fra aktiv tjeneste 5. juli 1974 og døde 26. april 1996.
Han var gift tre ganger. Hans første kone var en sveitsisk offiser som døde i forholdsvis ung alder. Hans andre kone var fra Tyskland. Hun døde kort tid etter at de var blitt pensjonert, og et par år etter hennes død, giftet han seg med en svensk frelsesoffiser. Som pensjonist bodde han i Stockholm.


== Bibliografi ==
In Darkest England Now – Hodder & Stoughton Ltd – 1974 – ISBN 978-0-340-18469-1
Inkallad. Blad ur mitt livs historia. – Harriers Stockholm – 1978.


=== Biografi ===
The Ninth General Bernard Watson – Lakeland Pbs. 1970 ISBN 978-0-551-00237-1


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kort biografi med bilde fra Frelsesarmeens hjemmesider (engelsk)
Clarence Wiseman

Clarence Wiseman, født 19. juni 1907, død 4. mai 1985, var Frelsesarmeens 10. general i perioden 1974–1977.
Wiseman var gift med Janet Kelly, som ble offiser fra Danforth korps Ontario Canada. Hun ble offiser i 1927 og de giftet seg i 1932. Janet Wiseman er forfatter av to bøker: Earth’s Common Clay, Bridging the Year and Watching Daily.
Clarence Wiseman ble offiser fra Guleph korps, Ontario, Canada i 1927. 


== Beordringer ==
Han tjenestegjorde som korpsoffiser i flere år i Canada. Han hadde kapellantjeneste for canadiske styrker under andre verdenskrig (1940 – 1943), var «seniorrepresentant» for canadiske røde skjold i utlandet (1943 – 1945). Han var divisjonssjef i Canada (1945 – 1954), feltsjef (1954 – 1957), sjefssekretær (1957 – 1960) og  territorialleder for Øst-Afrika (1960 – 1962), han var rektor ved den internasjonale offisersskolen (1962 – 1967) og territorialleder for Canada og Bermuda (1967 – 1974).
Han besøkte Norge én gang som kommandør i Canada, og to ganger som general.


== Æresbevisninger ==
Order of Canada (1976)
Hon LLD
Hon DD (Yonsei).


== Forfatterskap ==
A Burning in My Bones McGraw-Hill Ryerson Publ. 1979 ISBN 978-0-07-077820-7
The Desert Road to Glory 1980.
Arnold Brown

Arnold Brown (født 13. desember 1913 i London, død 26. juni 2002) var Frelsesarmeens 11. general (internasjonal leder) 1977 – 1981.
Hans foreldre var frelsesarmeeoffiserer. Da han var ganske ung emigrerte familien til Canada. Det var fra korpset (menigheten) i Belleville Arnold Brown i reiste til Frelsesarmeens offisersskole og ble offiser i 1935.
Han giftet seg 15. september 1939 med løytnant Jean Barclay. I 1970 ble han utnevnt til stabssjef og nestkommanderende for Frelsesarmeen av general Erik Wickberg. Da Clarence Wiseman ble general i 1974, utnevnte han Brown som sin etterfølger i stillingen som territorialleder for Canada og Bermuda. Tre år senere ble Brown selv general.
Både som stabssjef og general besøkte han Norge en rekke ganger.


== Forfatterskap ==
General Arnold Brown skrev flere bøker blant annet:

What Hath God Wrought?
The Gate and the Light (selvbiografi)
The Mountain the Wind Blew Here
With Christ at the Table and Occupied Manger - Unoccupied Tomb
Jarl Wahlström

Jarl Holger Wahlström (født 9. juli 1918 i Helsingfors, Finland, død 3. desember 1999 i Helsingfors) var Frelsesarmeens 12. general (internasjonal leder) 1981–1986.
Wahlström var finsk statsborger og giftet seg med løytnant Maire Nyberg (som ble offiser fra Helsingfors 1. korps i 1944)
Wahlstöm ble offiser i 1938 og kom også fra Helsingfors 1. korps. Han kom fra Finlands mest markante "Frelsesarmé-familie". Hans to brødre Tor Wahlström og Per-Erik Wahlström var begge kommandører i Frelsesarmeen. Deres far hadde også sentrale stillinger i Frelsesarmeen i Finland, blant annet som sjefsekretær.


== Beordringer ==
Tjenestegjorde i korps, barne og ungdomsarbeid og på divisjonsplan i Finland. Under andre verdenskrig var han kapellan for finske styrker i Finland. Divisjonssjef (1960 – 1963), rektor ved offisersskolen og musikksekretær (1963 – 1968), sjefsekretær (1968 – 1972); Canada og Bermuda sjefssekretær (1972 – 1976); Finland, territorialleder (1976 – 1981); Sverige, territorialleder (1981).


== Æresbevisninger ==
Knight, Order of the Lion of Finland (1964)
Order of Civil Merit, Mugunghwa Medal (Korea), (1983)
Hon DHL (Western Illinois) (1985)
Paul Harris Fellow of Rotary Internl, 1987;
Commander, Order of the White Rose of Finland (1989).


== Forfatterskap ==
Matkalaulu (en reisendes sang)
En Vallfartssang (1989).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Jarl Wahlström». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-5459-1416928958065.
Stridende Liv

Stridende liv, Skildringer fra Vesten og Østen er en novellesamling av forfatteren Knut Hamsun. Den ble utgitt i 1905 i Kristiania og København av Gyldendal. Fortellingene her er av sterkt forskjellig karakter.
De to første fortellingene er dramatiske kjærlighetsberetninger fra barsk nordnorsk natur, hvor drap og ubesvart forelskelse er sentrale ingredienser. Alexander og Leonarda er blant Hamsuns mest kjente noveller. Blandt dyr er en barndomsfortelling fra Nordland. De tre neste novellene er historier fra Hamsuns opphold i USA i 1880-årene. Kvindeseir er en humoristisk og burlesk fortelling fra trikkekonduktørens hverdag i Chicago. Under halvmånen skildrer en reise gjennom Bosporos etterfulgt av et opphold i Konstantinopel, og kan oppfattes som en løsrevet fortsettelse av I Æventyrland.


== Innhold ==
På Blåmandsø
Alexander og Leonarda
Blandt dyr
Udi søden sommer
Kvindeseir
Vagabonds dager
Under halvmånen


== Eksterne lenker ==
Utgaven fra 1997 hos Nasjonalbiblioteket.
Section d’Or

Section d'Or, også kalt Puteaux-gruppen var et kubistisk kunstnerkollektiv som holdt til i landsbyen Puteaux utenfor Paris fra 1912 til om lag 1914.
Starten var en utstilling i Galerie La Boetie i Paris i 1912, der manifestet Du Cubisme ble delt ut. Forfattere var Jean Metzinger og Albert Gleizes. Utstillingen hadde arbeider av brødrene Duchamp (Raymond Duchamp-Villon, Jacques Villon og Marcel Duchamp), Archipenko, de La Fresnaye, Gleizes, Gris, Léger, Metzinger og Picabia og andre. Åpningen ble forestått med en tale av Guillaume Apollinaire.
Navnet, som forøvrig betyr det gylne snitt, ble foreslått av Jacques Villon, som var blitt fascinert av en nyutkommet oversettelse av Leonardo da Vincis Trattato della Pittura av Joséphin Péladan. Peladan la stor mystisk betydning i snittet og lignende geometriske figurasjoner. Villon fant der bekreftelse på sine egne tanker om matematisk sammenheng til mønstre og sammenhenger i naturen.
Gruppen gikk i oppløsning ved utbruddet av den første verdenskrigen. 


== Notable medlemmer ==
Guillaume Apollinaire -  (1880-1918), italiensk
Robert Delaunay - (1885-1941), fransk
Marcel Duchamp  - (1887-1968), fransk
Raymond Duchamp-Villon – (1876–1918), fransk
Roger de la Fresnaye - (1885-1925), fransk
Albert Gleizes  - (1881-1953), fransk
Frantisek Kupka  - (1871-1957), tsjekkisk
Henri Le Fauconnier -  (1881-1946), fransk
Fernand Léger - (1881-1955), fransk
Louis Marcoussis - (1878-1941), polsk
Jean Metzinger -  (1883-1956), fransk
Francis Picabia - (1879-1953), fransk/spansk
Georges Ribemont-Dessaignes -  (1884-1974), fransk
Jacques Villon – (1875–1963), fransk
Alexander Calder -(1898-1976), amerikaner
Jeanne Rij-Rousseau - (1870-1956), fransk
Eva Burrows

Eva Evelyn Burrows (født 15. september 1929 i Newcastle i Australia, død 20. mars 2015 i Melbourne i Australia) var Frelsesarmeens 13. general (1986–1993).
Foreldrene hennes var offiserer i Frelsesarmeen. Mens hun studerte ved Queensland University i Australia bestemte hun seg for å bli offiser, og reiste til William Booth Memorial Training College i London. Hun ble ordinert som offiser i 1951.
Eva Burrows besøkte Norge fem ganger, en gang som kommandør og fire som general. Siste besøket var i 2008 da hun var hovedtaler ved Frelsesarmeens årskongress.


== Ordrer ==
Howard Institute, Zimbabwe (1952 – 1967), ansvarlig for opplæring av lærere (1965), viserektor (1965 – 1967);
Rektor, Usher Institute (1967 – 1970);
Assisterende rektor International College for Officers (1970 – 1974),
Rektor International College for Officers (1974–75);
Leder for Frelsesarmeen Storbritannia Social service for Women (1975 – 1977);
Territorial kommandør Sri Lanka (1977 – 1979);
Territorial kommandør Scotland (1979 – 1982);
Territorial kommandør Australia Sør (1982 – 1986).
Valgt som general (verdensleder av Frelsesarmeen – 1986)Eva Burrows ble pensjonert som general 8. juli 1993.


== Æresbevisninger ==
Æresbevisninger som Eva Burrows har blitt tildelt:

Order of Australia Officer (AO) i 1986
Order of Australia Companion (AC) 1994
I 1988 ble hun æresdoktor av Liberal Arts ved Ewha Womans University i Seoul, Sør-Korea
Dette året fikk hun også en æres LLD fra Asbury University i USA
I desember 1993 ble hun æresdoktor i Philosophy ved sitt eget universitet, University of Queensland, Australia.


== Referanser ==
Sundanesisk

Sundanesisk er et malayopolynesisk språk som snakkes av rundt 27 millioner mennesker på den vestlige tredelen av den indonesiske øya Java, noe som er ca. 15 % av Indonesias befolkning. Rundt 60 % av de sundanesisktalende bruker også indonesisk, og rundt 5 % bruker nederlandsk.


== Referanser ==
Bramwell Tillsley

Bramwell Harold Tillsley (født 18. august 1931, død 2. november 2019) var Frelsesarmeens 14. general (verdensleder) (1993 – 1994).
Bramwell Tillsley er den av Frelsesarmeens generaler som har innehatt posisjonen kortest tid. Han trakk seg etter bare ett år, grunnet dårlig helse.


== Arbeider ==
Life In The Spirit
This Mind In You
Life More Abundant
Manpower For The Master
Paul Rader

Paul Alexander Rader (født 14. mars 1934) var Frelsesarmeens 15. general (verdensleder) i perioden 1994–1999.
Han ble offiser fra Cincinnati Citadel korps sammen med sin kone, Frances Kay Fuller 


== Beordringer ==
Han og hans kone tjenestegjorde i flere korps før de dro til Korea i 1962. Han tjenestegjorde i Korea med opplæring (1962 – 1973), var rektor ved offisersskolen (1973) og studiesekretær (1974 – 1976). Han ble assisterende sjefssekretær (1976) og sjefssekretær (1977 – 1984). Videre var han rektor ved offisersskolen, USA øst territoriet (1984 – 1987), divisjonssjef (1987 – 1989), sjefssekretær (1989) og territorialleder USA vest (1989 – 1994).


== Æresbevisninger ==
BA
BD (Asbury) MTh (Southern Baptist Seminary)
D Miss (Fuller Theological Seminary)
Hon LLD (Asbury)
1984 elected to board of trustees of Asbury College
1989 elected Paul Harris Fellow of Rotary Internl
Hon DD (Asbury Theol Sem) 1995
Hon LHD (Greenville) 1997
Hon DD (Roberts Wesleyan) 1998.


== Referanser ==