jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Pierre Magnan

Pierre Magnan (født 19. september 1922 i Manosque, Frankrike, død 28. april 2012 ) var en fransk forfatter.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Magnan arbeidet som typograf fra han var tretten til 20 år, da han under andre verdenskrig måtte gå i dekning for å unnslippe arbeidstjeneste, og sluttet seg etterhvert til den franske motstandsbevegelsen.


=== Forfatter ===
Etter krigen arbeidet han i et transportselskap mens han arbeidet mot et mål om å etablere seg som forfatter. Hans første roman, L'aube insolite, kom allerede i 1946. Gjennombruddet skjedde imidlertid ikke før han i 1976, etter å ha blitt oppsagt som overtallig, skrev kriminalromanen Le sang des Atrides. Etter dette har Magnan utgitt en rekke romaner, hvorav flere er prisbelønnet og/eller filmet. Han er oversatt til syv språk.
I 2000 ble The Murdered House, den engelske oversettelsen av Magnans mest kjente bok, La maison assassinée, utvalgt for britiske Crime Writers Associations høythengende Ellis Peters Historical Dagger Award.
Magnans kriminalromaner er blitt beskrevet som «Provence Noir» og berømmet for å formidle «smaken, lukten og følelsen av Provence».


== Bibliografi ==
L'aube insolite (1946)
Le monde encerclé (1949)
Le sang des Atrides (1976)
L'homme rejeté (1977)
Le Commissaire dans la truffière (1978)
Le tombeau d'Helios (1980)
Le secret des Andrônes (1982)
La Biasse de mon père (1983)
La maison assassinée (1984)
Les Courriers de la mort (1986)
La naine (1987)
L'amant du poivre d'âne (1988)
Pour saluer Giono (1989)
Le mystère de Séraphin Monge (1990)
Les secrets de Laviolette (1992)
Périple d'un cachalot (1993)
Les Promenades de Jean Giono (1994)
La Folie Forcalquier (1995)
L'aube insolite (1998)
Les romans de ma Provence (1998)
Un grison d'Arcadie (1999)
Le parme convient à Laviolette (2000)
L'Occitane (2001)
Mon théâtre d'ombres (2002)
L'Apprenti (2003)
Un monstre sacré (2004)
Ma Provence d'heureuse rencontre. Guide secret – sakprosa  (2005)
Laure du bout du monde (2006)


=== Oversettelser til norsk ===


== Filmatiseringer ==
Le Sang des Atrides (1981), filmatisert av Sam Itzkovitch og Michel Lebrun, produsert av Sam Itzkovitch
Le Secret des andrônes (1982), filmatisert av Bruno Tardon, produsert av Sam Itzkovitch
La Maison assassinée (1988), filmatisert av Jacky Cukier og Georges Lautner, produsert av Georges Lautner.
L'Aube insolite (2002), filmatisert av Pierre Magnan, produsert av Claude Grinberg
Les Courriers de la mort (2006), filmatisert av Odile Barski, produsert av Philomène Esposito, med Victor Lanoux i rollen som kommissær Laviolette
Le Sang des Atrides (2010), med Victor Lanoux.
Le Tombeau d'Helios (2011), med Victor Lanoux og Féodor Atkine.
Le Secret des andrônes (2012), med Victor Lanoux.


== Priser og utmerkelser ==
Prix du Quai des Orfèvres 1978, for Le sang des Atrides
The Martin Beck Award 1983, for Guldsvampen (L'été meurtrier)
Prix de la nouvelle du Rotary Club de Paris 1992, for Le Secret de Laviolette


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Pierre Magnan, offisiell hjemmeside
Krimicouch: Pierre Magnan
Beucher4um: Pierre Magnan
Genrelitteratur

Genrelitteratur, også skrevet sjangerlitteratur, kan betegne litteratur som bevisst er skrevet i henhold til konvensjoner eller tradisjoner for form og innhold. Ettersom dette strider mot den modernistiske estetikkens krav om originalitet og «underliggjøring», vil betegnelsen av mange oppfattes som nedsettende. En noenlunde synonym betegnelse er formellitteratur, altså litteratur som følger en slags oppskrift.
Eksempler på genrelitteratur kan være krim, science-fiction og westernfortellinger.
De senere tiårs interesse for genrestudier innenfor litteraturvitenskapen retter seg heller mot «større» og mindre spesifikke genre som novellen og dramaet, eller mot litteraturhistoriske epoker som renessansen.


== Se også ==
Underholdningslitteratur
Sjangermaleri
Selvhjelpslitteratur
Formellitteratur

Formellitteratur er en betegnelse på litteratur som følger faste normer for form og innhold. Betegnelsen stammer fra formalistisk litteraturteori. Fordi slik teori definerer kunst som noe originalt og «underliggjørende», får betegnelsen et negativt preg. Følgelig brukes den nå sjelden om førmodernistisk høylitteratur, selv om slik litteratur oftest er basert på «formler».
Betegnelsen formellitteratur brukes idag helst om underholdningslitteratur eller genrelitteratur som krim og science-fiction.
Hell Music Festival

Hell Music Festival, stiftet i 1992 som Hell Blues Festival, var en musikkfestival som ble arrangert årlig i Stjørdal – med blant annet scener på Hell. Fra 1992 til 2005 ble festivalen arrangert i september, i 2006 skiftet festivalen navn og arrangementstidspunkt til juni i et forsøk på å nå et større publikum. Festivalen ble slått konkurs høsten 2007 med flere millioner kroner i underskudd. 
Blues in Hell, som ble etablert i 2008, arrangerer bluesfestival i september i likhet med den opprinnelige Hell Blues Festival.


== Gjennomførte arrangementer ==


=== 2006 ===
Festivalen ble i 2006 avholdt i perioden 22.-25. juni, og den trakk totalt et publikum på 10 000. Størst oppmerksomhet fikk Bob Geldof, som både holdt et innlegg på konferansedelen av festivalen, ble tildelt utmerkelsen "Ambassador of Hell" og holdt en konsert. Andre utøvere var blant annet Deep Purple, Buddy Guy, Madrugada,Leif Ødegaard og gitarkameratene Askil Holm, Alejandro Fuentes, Kurt Nilsen og Espen Lind.
Her mangler tekst om arrangementene for perioden 1992-2005. Dersom du sitter med disse opplysningene, vennligst rediger teksten.


== Referanser ==
Johan Sverkersson

Johan Sverksson (født 1201, død 10. mars 1222 på øya Visingsö i innsjøen Vättern) var svensk konge fra 1216. Johan var sønn av Sverker Karlsson den yngre og Ingegerd Birgersdatter av Bjälboætten. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Johan Sverkersson, i eldre kilder iblant kalt for Jon og ofte forvekslet med Jon Jarl, var på morssiden i slekt med Bjälboætten gjennom den mektige folkungen Birger Brosas datter. 


=== Konge ===
Johan ble i 1216 valgt til konge, sannsynligvis på grunn av innflytelsen til sin mektige morsslekt. I 1219 ble han kronet i Linköping. 
Om Johan sies det i Vestgøtalovens kongsliste at han var «barnslig» for alderen og meget velvillig samt at han regjerte i tre vintrer, døde strådød på Visingsö og ble begravd i Alvastra kloster.
Johan døde i 1222, og kanskje var han mindreårig fram til 1219 og sto under formynderskap. Under hans korte styre ble det foretatt en svensk hærtog til Estland. Etter at kong Johan selv hadde vendt tilbake til Sverige ble Johans frende, jarlen Karl Døve (se Folkungaætten) og hans kansler, biskop Karl Magnusson (Bjälboætten) i Linköping drept i slaget ved Leal (Lihula) den 8. august 1220 mot de hedenske esterne. Johan og forbundsfeller gjorde en del erobringer i Estland, men ikke noe som forble bestående. Selv kristningen var mislykket da det viste seg at så vel dansker som Den tyske orden allerede hadde vært der og etterlatt en tysk biskop.
Johan sto på god fot med det katolske hierarkiet, selv om paven hadde ønsket Erik Eriksson som konge, samt bekreftet og utvidet flere av hans forgjengeres privilegier til de kirkelige institusjoner.
Johan forble ugift og barnløs da han døde 21 år gammel, og med ham døde den sverkerætten ut. 
Betegnelsen Johan den unge er ikke fra samtiden, men forekommer tidligst i Den lille rimkrøniken og hos Ericus Olai, og kommer fra en misforståelse av eldre latinske kongelister: «Johannes, Suercheri junioris filius», det vil si «Johan, sønn til Sverker den yngre».


== Referanser ==


== Kilder ==
 Denne artikkelen er helt eller delvis basert på materiale fra Johan i Nordisk familjebok, utgitt mellom 1904 og 1926 – i dag offentlig eiendom.
Oljevekster

Oljevekster er planter som dyrkes primært for sitt innhold av olje i frø og frukter. I norsk jordbruk gjelder det først og fremst raps (Brassica napus ssp. oleifera) og rybs (Brassica rapa ssp. oleifera). Også lin har vært noe dyrka som oljevekst; i dag er linolje et nisjeprodukt i norsk jordbruk.
Internasjonalt opptrer et større antall vekster som oljevekster. Mange av dem dyrkes like mye for sitt innhold av proteiner og karbohydrater, slik at fruktene foruten å presses til olje også brukes hele. Det gjelder mais, kokospalme (Cocos nucifera), jordnøtt (Arachis hypogaea), mandeltre (Prunus amygdalus), oliventre (Olea europaea), paranøtt (Bertholletia excelsa), pekanøtt (Carya illinoensis), valnøtt (Juglans regia), sesam (Sesamum indicum) og soya (Glycine max). Oljepalme (Elaeis guineensis) og solsikke (Helianthus annuus) kan regnes som reine oljevekster. I tillegg utvinnes olje av frøene av bomullsplanten. 


== Se også ==
Matolje
Radio R-35

Radio R-35 er en tidligere lokalradio i midtre del av Buskerud. Radio R-35 hadde konsesjon i Modum, Sigdal og Krødsherad. Radio R-35 delte sendingene med Radio Modum og startet med prøvesendinger den 1. oktober 1988. Stasjonen var en allmennradio med musikk alt fra country, lokalmusikk, popmusikk til dansebandmusikk. Inntektskildene til radioen var frivillig lytterlisens, bingo, auksjoner og reklame.
Radio R-35 sendte på frekvensene 106,3 Modum, 104,3 Sigdal, og 107,5 Krødsherad. Foruten disse stedene kunne man også høre stasjonen i kommunene Øvre- og Nedre Eiker, Hole og Ringerike, som lå delvis innenfor konsesjonsområdet. Fra 1988 til 1991 var konsesjonen bare i Modum, og senderen var kun på 20 watt, men fra 1991 ble senderen utvidet til 100 watt, og fikk i tillegg de to senderne i Sigdal og Krødsherad som hver omformer ligger på 20 watt. 
2. desember 2009 ble det kjent at styret hadde valgt å legge ned Radio R-35 etter 21 års drift. Ifølge styret var hovedgrunnen for vedtaket om å legg ned driften at man av Medietilsynet ikke fikk konsesjon som allmennradio i området Modum, Sigdal og Krødsherad de neste syv årene. Den konsesjonen gikk til Radio Modum. Radio R-35 fikk konsesjon som nisjeradio, noe styret mente ga for dårlige økonomiske muligheter.Radiokanalen sendte regelmessig programmet «Nå er det din tur» med lokal musikk fra sitt dekningsområde. Programmet ble etablert i 2002, har en egen hjemmeside, og ble videreført på Radio Modum og fra 2011 også på TV Modum. Programledere og programskapere er Herold Rasmussen og Frode Moen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Radio R-35.no
Bedlington terrier

Bedlingtonterrier (FCI #9) er en liten terrier med krøllet, saktevoksende pels. Hunderasen er oppkalt etter gruvebyen Bedlington i Northumberland, i det nordøstlige England.
Rasen oppsto i England i det 19.-århundret under navnet Rose belling terrier. Rasen ble opprinnelig avlet fram som jakthund (blant annet til hetsjakt på oter og kanin) og skadedyrbekjemper. Den ble blant annet brukt i de mange gruvene i hjemmeområdet, der rotter og mus florerte. Tilnavnet «sigøynerhund» fikk den fordi typen tidlig ble populær blant sigøynere som jakthund. Bedlington terrier er en hurtig hundetype som hetser byttet. Før whippet (mynde) ble populær som veddeløpshund ble også rasen brukt til slikt.

Det er usikkert akkurat når rasen oppsto, men enkelte linjer kan spore røttene sine tilbake til 1782. Første gang den nevnes i skriftlige kilder er som Rothburyterrier i 1825, trolig i verket The Life of James Allen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bedlington Terrier – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bedlington Terrier – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Ketill Hanstveit

Ketill Are Hanstveit (født 2. november 1973 i Bergen) er en norsk tidligere friidrettsutøver, og er innehaver av den norske rekorden i tresteg med 17,27 m, satt under NM på Byrkjelo i 1999, et resultat som gav Hanstveit kongepokalen. Hanstveit var og er medlem av IL Norna-Salhus. Han er nå trener for Norna-Salhus, hvor han har hovedansvaret for blant annet Christian Boe Helland og Jonathan Varela Byrkjenes.


== Internasjonale mesterskap ==
Han representerte Norge i flere internasjonale mesterskap, uten å vinne medaljer i noen av disse. Han ble nummer 10 i junior-VM 1992 i Seoul, nummer 8 i innendørs-EM 1996 i Stockholm, nummer 12 i EM 1998 i Budapest, og nummer 5 i innendørs-EM 2000 i Gent. Han deltok også i OL 2000 i Sydney, der han ikke kvalifiserte seg til finalen.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Se også ==
Norske rekorder i friidrett


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ketill Hanstveit – Olympedia 
(en) Ketill Hanstveit – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ketill Hanstveit – World Athletics 
(en) Ketill Hanstveit – Track and Field Statistics
Eusébio

For kommunen i Brasil, se Eusébio (Ceará)Eusébio da Silva Ferreira, mest kjent som bare Eusébio, (født 25. januar 1942 i Lourenço Marques, nå Maputo i Mosambik, død 5. januar 2014) var en portugisisk fotballspiller og et stort ikon i portugisisk fotball. Han gikk under tilnavnene «Den svarte perle», «Den svarte panter» eller «O Rei» (Kongen). Med SL Benfica vant han blant annet Serievinnercupen i 1962, hvor han lagde to mål i finalen mot Real Madrid. Han ble dermed den første med fødselsattest fra det afrikanske kontinent som var med å vinne Serievinnercupen (senere kalt mesterligaen), selv om han spilte for det portugisiske landslaget.
Han døde av hjertesvikt. Flere titusen personer sto langs ruten da kisten hans ble fraktet i kortesje gjennom Lisboa. Trafikken ble stanset mens kisten ble fraktet gjennom byen. Myndighetene erklærte tre dager landesorg i forbindelse med dødsfallet. Kisten ble etter vedtak i nasjonalforsamlingen plassert i en sarkofag Panteão Nacional der landets fremste personligheter er gravlagt. Flytting av kisten til «det nasjonale panteon» skjedde i en stor seremoni der kisten ble ført med hestevogn gjennom gatene dekket av det portugisiske flagget og deretter satt inn i Panteão Nacional med presidenten og statsminister til stede.


== Landslaget ==
Han var Portugals mestscorende gjennom tidene inntil 2005. Han er nå etter Pauleta. Han hadde sitt år på landslaget i 1966 da han ble toppscorer i VM med 9 mål. Han ble også med på VMs "All Star Team". Men det ble bare VM-bronse på Portugal i VM. Som for såvidt er Eusebios eneste meritter på landslaget. Han spilte totalt 64 landskamper og scoret i alt 41 mål.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ferreira, Eusébio da Silva; Garcia, Fernando F. (1967) [1966]. Mitt navn er Eusébio [Meu nome é Eusébio]. Oversatt av Winsnes, Bodil. Oslo: Aschehoug.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digitalutgave i bokhylla.no på Nasjonalbibliotekets nettsider.]


== Eksterne lenker ==
(en) Eusébio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eusébio på Internet Movie Database 
(de) Eusébio – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Eusébio – FIFA 
(en) Eusébio – UEFA 
(en) Eusébio – UEFA 
(fr) Eusébio – LÉquipe 
(en) Eusébio – Transfermarkt 
(en) Eusébio – national-football-teams.com 
(en) Eusébio – WorldFootball.net 
(en) Eusébio – FootballDatabase.eu 
(en) Eusébio – EU-Football.info 
(en) Biografi på Benficas hjemmesider
(pt) Eusébio på FPFs offisielle hjemmeside
Spirit (magasin)

Spirit var et gratis, norsk blad for ungdommer og unge mennesker som ble utgitt av Chili Publications AS. Første utgave kom ut i 1994.
Spirit kom ut seks ganger i året, og ble distribuert blant annet via 450 videregående- og høyskoler over hele landet. Opplaget var på 45 000 eksemplarer, og lesertallet 112 000 (Synovate 2011).Bladet ble lagt ned i 2015.


== Referanser ==
Super Smash Bros. Melee

Super Smash Bros. Melee (eller bare SSBM) er et slåssespill til Nintendo GameCube, og er oppfølgeren til Super Smash Bros. til Nintendo 64. Spillet inneholder 25 spillbare karakterer, 29 baner som er hentet fra Nintendo-klassikkere og et Event Match-modus hvor spilleren må beseire forskjellige oppdrag. Super Smash Bros. Melee er den mest solgte tittelen på Nintendo GameCube grunnet sine gjennomførte flerspiller-modus og lange holdbarhet. Oppfølgeren til Super Smash Bros. Melee er Super Smash Bros. Brawl til Wii.


== Mottakelse ==
Super Smash Bros. Melee fikk god kritikk etter at det kom ut, mye grunnet alt som hadde blitt lagt til fra forrige utgivelse i serien, Super Smash Bros., blant annet nye spillmoduser, ettertraktede karakterer og nye baner å utforske ga både gamle og nye fans mye å by på. Det grafiske fikk også mye ros. Blant annet i GameSpots annmeldelse trakk de frem hvor detaljerte karakter- og bakgrunnsmodellene, og animasjonene var. Hvor mye spilleren er i kontroll av sin karakter kan også trekkes frem som et hovedsalgspunkt, og er en hovedgrunn til hvor populært spillet er, og hvorfor spillet fortsatt vokser i konkurranseformat.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Super Smash Bros. Melee hos MobyGames 
(en) Super Smash Bros. Melee på Internet Movie Database 
(en) Super Smash Bros. Melee på Behind The Voice Actors 
(en) Super Smash Bros. Melee hos Giant Bomb 
(en) Super Smash Bros. Melee hos Internet Game Database 
(en) Super Smash Bros. Melee hos GameFAQs
Metroid Prime

Metroid Prime er et førstepersonsskytespill utviklet av Retro Studios, utgitt til GameCube høsten 2002. Det er det første spillet i Metroid-serien i full 3D. Samus Aran  er strandet på en mystisk planet, Tallon IV, og må stoppe rompiratene fra å utnytte et kraftig vesen og et mutasjonsfremkallende stoff, Phazon, som befinner seg langt under overflaten på planeten.
Metroid Prime er også en spillserie innenfor Metroid-serien, som inneholder flere spill:

Metroid Prime – Nintendo GameCube
Metroid Prime 2: Echoes – Nintendo GameCube
Metroid Prime 3: Corruption – Wii
Metroid Prime: Hunters – Nintendo DS


== Eksterne lenker ==
(en) Metroid Prime hos MobyGames 
(en) Metroid Prime på Metacritic 
(en) Metroid Prime på Internet Movie Database 
(en) Metroid Prime på Behind The Voice Actors 
(en) Metroid Prime hos Giant Bomb 
(en) Metroid Prime hos Internet Game Database 
(en) Metroid Prime hos VGMdb 
(en) Metroid Prime hos GameFAQs 
(en) Metroid Prime hos GameFAQs
Paper Mario

Paper Mario er et videospill utgitt av Nintendo til Nintendo 64. I spillet er Mario og alle andre figurer og objekter tynne som papir. I 2004 ble oppfølgeren Paper Mario: The Thousand-Year Door utgitt til Nintendo GameCube, og enda en oppfølger, Super Paper Mario, kom ut i 2007 til Wii.


== Handling ==
Spillets historie er sentrert rundt Mario  når han forsøker å gjenvinne de syv Star Spirits, som er forseglet av spillets antagonist Bowser og hans assistent, Kammy Koopa. Spilleren kontrollerer karakteren Mario, som kan hoppe og bruke en hammer for å overvinne fysiske hindringer plassert i spillets over-verden. Mange av spillets gåter og grenser er basert på ferdighetene til Mario og hans forskjellige partnere, som hver har en spesialisert ferdighet som kreves for progresjon i spillet.
Spilleren får etter hvert flere allierte når de går videre til forskjellige områder i spillet. Bare en enkelt partner kan følge Mario i over-verdenen, selv om spilleren når som helst kan bytte på dem. Disse karakterene kan også hjelpe  Mario i løpet av spillets kamper. Men skadene som blir påført dem resulterer i midlertidig lammelse fordi de ikke har noen individuell HP-statistikk. Spilleren kan også oppdage skjulte oppgraderinger i spillets over-verden, som kan fremme en av karakterene til en ny rang.
Progresjon gjennom Paper Mario er avhengig av samspill med spillets ikke-spillbare karakterer, som ofte kan gi ledetråder eller andre opplysninger om neste begivenhet i historien. Spillet i "Mushroom Kingdom" begynner når Mario og Luigi mottar en invitasjon fra Peach til fest ved et stort slott. Men Bowser angriper slottet hennes i løpet av festen, overmanner Mario med sin uovervinnelighet som Bowser oppnådde ved å stjele Star Rod og fengsle de syv Star Spirits. Mario blir kastet vekk fra slottet, og lander i Goomba Village - hvor han blir hjulpet av Goombario og hans familie. Mario og Goombario finner veien til Shooting Star Summit, hvor de svekkede syv Star Spirits ber Mario stoppe Bowser.


== Eksterne lenker ==
(en) Paper Mario hos MobyGames 
(en) Paper Mario på Internet Movie Database 
(en) Paper Mario hos Giant Bomb 
(en) Paper Mario hos Internet Game Database 
(en) Paper Mario hos VGMdb 
(en) Paper Mario hos GameFAQs
Prestebakke

Prestebakke er et tettsted i Enningdalen i Halden kommune i Østfold. Prestebakke ligger sør for Ørsjøen, ca. 150 moh. I november 2001 bodde det 308 personer på Prestebakke.
På Prestebakke finner man bl.a. Prestebakke stasjon (nedlagt), Prestebakke kirke, bygdetunet Gamle Prestebakke, Prestebakke skole, Skogselskapet Østfolds eiendom Prestebakke gård og gjestegården Bøkevangen.
Ved Prestebakke kirke var det harde kamper mellom svenske og norske styrker 10. juni 1808.


== Se også ==
Kampene i Enningdal


== Eksterne lenker ==
Idd og Enningdalen historielag
Prestebakke skole
Prestebakke.no
Bøkevangen
Gamle postkort fra Prestebakke
Værvarsel for Prestebakke
Even Lorch-Falch

Even Lorch-Falch (født 19. juni 1934, død 6. juli 2018) var en norsk forfatter og skribent. Han var redaktør for tidsskriftet Alternativt Samfunn. Han var medlem av Den Norske Forfatterforening fra 1968. Han jobbet blant annet i NRK og Billedbladet NÅ, men hadde sitt daglige virke som lektor og rådgiver i den videregående skole. Lorch-Falch debuterte i Cappelens «Gruppe 67» og «Gruppe 68».
I 1955 startet han lokalavisen og kulturorganet Bygdenes By, og i 1966 opprettet han Det Frie Samfunns Brevskole. Han ble redaktør for det nordiske kvartaltidsskriftet Alternativt Samfunn i 1987. Han var også personen bak Kjetterprisen.
Lorch-Falch sto bak den norske teksten til Stein Ingebrigtsens sang «Jeg var ung engang», som ble utgitt på LP i 1971.     


== Bibliografi ==
Før midnatt – dikt (Bondes forlag, 1963)
Vår tanke – vår skjebne – dikt (Bondes forlag, 1966)
Trøndsk lyrikk – dikt (Rune Forlag, 1967)
Under en ny himmel – dikt (Rune Forlag, 1968)
Trøndersk lyrikk II – dikt (Rune Forlag, 1968)
Bertram Dybwad Brochmann og samtiden – essay (Det Frie Samfunn, 1971)
En kjetter og hans verk – essay (Det Frie Samfunn, 1975)
Men det er ennå tid – dikt (Rune Forlag, 1978)
I deres indre og for deres øyne – essay (Lanser Forlag, 1979)
Varmefront – biografi om tegneren og satirikeren Odd Einarson (Damm, 1988)
Tre gjemte og glemte evangelier – sakprosa (Det Frie Samfunn, 1994)
New Orientation of Life and Society – sakprosa (Det Frie Samfunn, 1995)
The World demands a new Way of Thinking, a new Mentality' – sakprosa (1995)
På terskelen til en ny tid – sakprosa (Det Frie Samfunn, 1998)
Symboler og symboltydning – sakprosa i syv bind (Det Frie Samfunn, 1999)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Even Lorch-Falch i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider