jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jens Kristensen

Jens Ivar Kristensen (født 5. juli 1975) er en norsk illustratør. Han har særlig illustrert skole- og barnebøker, deriblant flere bildebøker. Kristensen har en kontrollert malerisk teknikk med fint avtsemte farger og nyanser som kan minne om det visuelle uttrykket i Tim Burtons gothinspirerte animasjonsfilmer.
Jens Kristensen er oppvokst i Åsgårdstrand i Vestfold.


== Bibliografi ==


=== Illustrasjoner i barnebøker (utvalg) ===
1999: Ingvild Røstbø Kausland: Veldig blå - bildebok
2000: Linn T. Sunne: Stjernestøv – lettlestbok
2002: Anders A. Johansen: Jakten på jordens hjerte
2002: Unni Nielsen: Morf! - bildebok
2003: Anne Birkefeldt Ragde: Mysteriet i Nürnberg
2003: Arne Svingen: Bendik og monsteret under sengen – lettlestbok
2003: Ole-Mikal Nilsen: Den sorte fare – lettlestbok
2004: Ole-Mikal Nilsen: Det gule gjenferd  – lettlestbok
2004. Unni Nilsen: Hjelpe og trøste – fortellingsbok
2004: Arne Svingen: Bendik og monsteret tar igjen – lettlestbok
2004: Kari Sverdrup: Gull-rot! - bildebok
2004: Tor Edvin Dahl: Brilleslangen og mysteriet med øyet på døra
2005: Ole-Mikal Nilsen: Døden lyser blått – lettlestbok
2005: Linn T. Sunne: Min venn himmelen – lettlestbok
2005: Ole-Mikal Nilsen: Hvite hemmeligheter – lettlestbok (utsendt 2006)
2006: Kari Sverdrup: Hybelkaninene og den store støvsugerkrigen – billedbok
2006: Arne Svingen:  Bendik og monsteret går under jorden
2007: Ole-Mikal Nilsen: De blodrøde bokstavene – lettlestbok
2009: Beate Grimsrud: Dinosaurene og de dansende trærne
2012: Berit Oksfjellelv: Ut av munnen - billedbok


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Jens Kristensen i BIBSYS
Kort intervju i regionavisa Tønsbergs Blad 2005
Egenpresentasjon med bildeeksempler 2008
Presidentvalget i Tyskland 1925

Presidentvalget i Tyskland 1925 var det første valget til tysk president, kalt Reichspräsident. Den første presidenten, Friedrich Ebert (SPD) var blitt valgt indirekte (av parlamentet) i 1919, men Weimar-forfatningen bestemte at hans etterfølger skulle velges av «hele det tyske folk». Etter to stemmerunder, 29. mars og 26. april, ble Paul von Hindenburg valgt til president.
Den partiløse generalen Hindenburg var kandidat for en bred koalisjon på borgerlig side. Mange på høyresiden håpet at dersom monarkisten Hindenburg ble valgt ville han gjenopprette tilstanden slik den var før Weimar-forfatningen. De to andre store kandidatene var den prøyssiske statsminister Otto Braun for SPD og tidligere rikskansler Wilhelm Marx for Det katolske senterpartiet.


== Valgsystem ==
I henhold til den daværende tyske forfatningen måtte det dersom ingen kandidat oppnådde en absolutt majoritet (mer enn 50 %) i første runde holdes en ny valgomgang hvor den som fikk en pluralitet (flest stemmer) vant valget. Det var tillatt for en gruppering å nominere en alternativ kandidat i annen runde.


== Første valgomgang ==

Syv kandidater stilte til valg i første runde. Hindenburg var ikke blant dem, men ble først nominert i annen runde. Høyresidens kandidat var derimot Karl Jarres fra Gustav Stresemanns nasjonalliberale Deutsche Volkspartei. Jarres var tidligere innenriksminister, visekansler og borgermester i Duisburg. Otto Braun, SPDs kandidat og prøyssisk statsminister, var også en kjent og respektert politiker. Det katolske senterpartiets kandidat, Wilhelm Marx, var partiets formann og tidligere tysk rikskansler.
De andre kandidatene var Ernst Thälmann fra kommunistpartiet KPD og Willy Hellpach fra det venstreliberale Deutsche Demokratische Partei (DDP). Den første runden ble holdt 29. mars, med en valgdeltagelse på 68,9 %.
Resultatene fra første valgomgang:


== Andre valgomgang ==

Etter første valgomgang trakk Jarres seg til fordel for Hindenburg. Den populære generalen og partiløse konservative monarkisten Hindenburg aksepterte motstrebende å stille, men bare etter å ha konsultert den avsatte keiseren. Han ble støttet av de nasjonalliberale (DVP), de konservative (DNVP) og det bayerske folkepartiet (DVP).
SPD og Det katolske senterpartiet ble enige om å gjøre Marx til deres felles kandidat. Etter at senterpartiet avviste å støtte Braun, trakk han seg dermed til fordel for Marx. Det venstreliberale DDP gikk også motstrebende med på å trekke sin kandidat og støtte Marx. Ettersom Marxs støtterspillere inkluderte både hans eget politiske sentrum og den moderate venstresiden, ble han ansett å ha høye sjanser til å vinne. De tre kandidatene i annen runde var derfor Hindenburg, Marx og for kommunistpartiet Thälmann. Valget fant sted 26. april, med en valgdeltagelse på 77,6 %. Hindenburg fikk flest stemmer, 48,3 % mot Marx' 45,3.
Resultatene fra andre valgomgang:


== Referanser ==
Karl Jarres

Karl Jarres (født 21. september 1874 i Remscheid, død 20. oktober 1951 i Duisburg) var en tysk jurist og liberal politiker (DVP).
Etter jusstudier arbeidet han i statsforvaltningen, før han mellom 1910 og 1914 var borgermester og overborgermester (fra 1911) i Remscheid. Deretter var han fra 1914 til 1933 overborgermester i Duisburg. I tillegg var han tysk innenriksminister fra 1923 til 1925 og visekansler i Gustav Stresemanns annet kabinett og i Wilhelm Marx' første og annet kabinett.
Ved presidentvalget i Tyskland 1925 var Jarres kandidat for sitt nasjonalliberale parti og det konservative partiet DNVP, og fikk flest stemmer i første valgomgang. Han valgte imidlertid å trekke sitt kandidatur i annen valgomgang til fordel for Paul von Hindenburg, som ble valgt til president.
Etter 1933 mistet han alle politiske posisjoner, og arbeidet deretter i næringslivet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Karl Jarres i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Biografischer Abriss
Valdresflye

Valdresflye (Valdresflya eller Valdresflyi) er en høyfjellsvidde beliggende i Øystre Slidre kommune i Innlandet fylke i Norge. Vidda ligger helt øst i Jotunheimen.Fylkesvei 51 går over vidda i nord–sør-retning. Det høyeste punktet på veien ligger på 1 389 meter over havet, og gjør dette til Norges nest høyeste beliggende fjellovergang og vei for vanlig ferdsel etter Sognefjellet med 1 434 m. Veien er vinterstengt i perioden 15. desember til 1. april (eller palmehelgen hvis tidligere). Værforholdene gjør at avvik kan forekomme. I mellomsesongene mellom vinter og sommer er veien ofte nattestengt fra klokken 20 til 08.Midt på vidda, ved riksveien, lå Valdresflya vandrerhjem. Statens vegvesen har bygd et servicebygg her som en del av Nasjonal Turistveg Valdresflye.


== Referanser ==
Holsfjorden (Hol)

Holsfjorden er en innsjø som ligger i Hol kommune i Viken. Den er inntaksmagasin for Hol III kraftverk.
Tettstedet Hol ligger ved den nordre bredden av innsjøen.


== Referanser ==
Tom Felton

Thomas Andrew Felton (født 22. september 1987) er en britisk skuespiller.Han ble født i Kensington i London og fikk først oppmerksomhet i Storbritannia i 1995 da han var med i et større antall TV-reklamer. Han ble internasjonalt kjent i 1996 da han spilte rollen som «Peagreen Clock» («ertegrønn klokke») i Peter Hewitts Lånerne, og senere som «Louis» i filmen Anna and the King, som også hadde Jodie Foster på rollelisten. Senere er han blitt mest kjent for sin rolle som «Draco Malfang» i Harry Potter-filmene. Han prøvespilte egentlig først og fremst for rollen som Harry, og Ronny, fordi det var hovedrollene, men de var bestemt på at han passet best som Draco.
Felton er også en talentfull sanger og var medlem av fire forskjellige kor i løpet av barndommen. Han ble tilbudt en plass i Guilford Cathedral Choir. 


== Utvalgt filmografi ==
2020 The Forgotten Battle, Tony Turner
2013 In Secret, «Camille»
2011 Rise of the Planet of the Apes
2011 Harry Potter og Dødstalismanene - Del 2, Draco Malfang
2010 Harry Potter og Dødstalismanene - Del 1, Draco Malfang
2010 Get Him to the Greek, as him selv
2009 Harry Potter og Halvblodsprinsen, «Draco Malfang»
2007 Harry Potter og Føniksordenen, «Draco Malfang»
2005 Harry Potter og Ildbegeret, «Draco Malfang»
2004 Harry Potter og Fangen fra Azkaban, «Draco Malfang»
2002 Harry Potter og Mysteriekammeret, «Draco Malfang»
2001 Harry Potter og De vises stein, «Draco Malfang»
1999 Anna og Kongen (orig. Anna and the King), «Louis»
1998 Lånerne (orig. The Borrowers), «Peagreen Clock»
1995 Bugs (TV-serie)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tom Felton på Internet Movie Database 
(no) Tom Felton hos Filmfront 
(sv) Tom Felton i Svensk Filmdatabas 
(da) Tom Felton på Filmdatabasen 
(da) Tom Felton på Scope 
(fr) Tom Felton på Allociné 
(en) Tom Felton på AllMovie 
(en) Tom Felton hos Rotten Tomatoes 
(en) Tom Felton hos The Movie Database 
(en) Tom Felton hos Behind The Voice Actors 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Tom Felton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Cerberus

Cerberus kan sikte til:

Kerberos, mytologisk trehodet hund
Cerberusregionen, område på Mars
1865 Cerberus, asteroide
Cerberus Capital Management, investeringsselskap i USA
HMAS «Cerberus» (marinebase), Royal Australian Navys hovedrekruttleir
Balitiger

Balitiger (Panthera tigris balica), også kalt balinesisk tiger, var et stort kattedyr som nå er utdødd. Underarten levde på øya Bali i Indonesia og var den minste av alle tigere.


== Beskrivelse ==
Balitigeren var en svært liten tiger, til og med mindre enn sumatratigeren. Bortsett fra størrelsen lignet den mest på javatigeren. Den var fargesterk (dyp orange) og hadde et mindre tett stripemønster enn de andre underartene, men stripene i seg selv var ganske smale. Mellom stripene kunne det også finnes små runde flekker. Anatomisk skilte den seg fra andre tigere gjennom tannsettet og nesebeinet.
En fullvoksen balitiger veide normalt ca. 90-100 kg og målte ca. 220-235 cm fra snutespiss til halerot. Hunnen er var mindre og veide gjerne ca. 65-80 kg og målte ca. 190-205 cm fra snutespiss til halerot.


== Bestanden ==
Balitigeren er utdødd, men så langt man vet holdt den til i de nære kyststrøkene på Vest-Bali. En av de siste balitigrene som ble skutt var en hunntiger som måtte bøte med livet i 1925. Man vet ikke nøyaktig når underarten døde ut, men siden slutten av 1937 har det ikke vært observert verken tigere eller spor etter slike tigere på Bali. Noen hevder imidlertid at den siste tigeren ble skutt på nordvestspissen av Bali den 20. eller 27. september 1937. Kan hende er årstallene 1925 og 1937 en sammenblanding. Man antar derfor at den døde ut omkring 1940–1950, selv om folk hevdet å ha sett slike tigere til langt inn på 1950-tallet. I 1970 og 1972 ble det også rapportert observasjoner av balitiger, men ingen slike påståtte syn har latt seg bekrefte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tigerhomes.org
Erik Himle

Erik Himle (født 10. april 1924, død 30. juli 2008) var en norsk embedsmann og politiker (Arbeiderpartiet).
Himle var utdannet økonom (cand.oecon.). Han startet sin yrkeskarriere i Forsvarsdepartementet, hvor han var ekspedisjonssjef. 
I perioden 1958–1961 var han statssekretær i Forsvarsdepartementet. Fra 1962 var Himle statssekretær i Samferdselsdepartementet, fram til han ble han utnevnt til statsråd og sjef for Handels- og skipsfartsdepartementet i 1963. Fra 1964 til 1965 var han samferdselsminister.
Erik Himle var departementsråd i Forsvarsdepartementet i til sammen nærmere 10 år, først fra 1967 til 1971 og deretter fra 1973 til 1978. I årene 1971 og 1972 var han igjen tilbake i politikken, da som statssekretær ved Statsministerens kontor. I 1978 ble Himle departementsråd i Olje- og energidepartementet, et embede han hadde fram til 1988. Deretter var han departementsråd med spesialoppdrag til 1993, da han ble departementsråd i Nærings- og energidepartementet. Himle ble pensjonist i 1994.
Med sine omkring 27 år som departementsråd sammen med sin politiske karriere som både statsråd og statssekretær, hadde Erik Himle sannsynligvis en uoffisiell førsteplass som sentral leder i norsk, offentlig forvaltning.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Erik Himle hos Stortinget 
(no) Erik Himle hos Norsk senter for forskningsdata
Javatiger

Javatiger (Panthera tigris sondaica) er en utdødd underart av tigeren. Den levde på øya Java i Indonesia og var kjent for sitt svært karakteristiske kinnskjegg.


== Beskrivelse ==
Javatigeren var svært lik sumatratigeren, men den var litt mørkere og hadde flere og mer distinkte striper. Den var dessuten noe mindre av vekst og hadde et svært karakteristisk kinnskjegg. De eldste fossildata man har funnet etter tiger (Panthera tigris trinilensis) på Java er ca. 1,2 millioner år gamle, men de har trolig ingen tilkytning til javatiger som sådan.
En fullvoksen javatiger veide normalt ca. 95-125 kg og målte ca. 225-245 cm fra snutespiss til halerot. Hunnen var mindre og veide gjerne ca. 70-90 kg og målte ca. 195-215 cm fra snutespiss til halerot.


== Bestanden ==
På 1950-tallet var det fortsatt 20-25 javatigere igjen på Java, hvorav ca. halvparten befant seg på Ujung Kulonhalvøya sørvest på øya. Disse døde trolig ut alt på 1960-tallet.
I det nordøstre hjørnet av Java ligger Baluran National Park, som ble erklært som reservat for ville dyr alt i 1937. Området, som er ca. 250 km² stort, ble imidlertid ikke nasjonalpark før i 1982, og da var trolig javatigeren alt utdødd.
Meru Betiri nasjonalreservat er oppkalt etter Gunung Betiri, det høyeste fjellet i området, og dekker et areal på ca. 580 km² øst på øya. Området er dekket av tett regnskog i lavlandet. I 1972 var det fortsatt sju registrerte tigere igjen her, samtidig som nasjonalreservatet ble erklært. I 1979 ble det registrert spor etter 3 tigere i Meru Betiri, men siden har det ikke vært dokumentert verken observasjoner eller spor etter tiger i dette området.
Den siste dokumenterte beviset for javatiger skjedde altså i 1979. Trolig døde den ut på 1980-tallet, men ingen vet nøyaktig om eller når det skjedde. Det går fortsatt rykter om observasjoner på Øst-Java, der regnskogen er tett og ufremkommelig. Meru Betiri nasjonalreservat er i så fall mest aktuelt. Området er imidlertid under stort press fra tre ulike selskaper som driver med gruvedrift etter gull.


== Referanser ==
Nasaret

Nasaret (arabisk: الناصرة – an-Nāṣirah; hebraisk: נָצְרַת – Natzrat) ligger i Galilea (Ha'Galil) i det nordlige Israel, og er den største, rikeste og mest moderne arabiske by i landet. Den ligger opp langs en bergside, og derfor kan Bebudelseskirken i byen, Midtøstens største kirke, og dets tårn, minne om et fyrtårn og sees langt unna.
Nasaret hadde 76 551 innbyggere per 31. desember 2017. Rundt 70 prosent av innbyggerne er muslimer og gjør byen til den største muslimske byen i Israel.


== Historie ==
Nasaret er en av de helligste byer for kristne, fordi erkeenglen Gabriel ifølge Lukasevangeliet i Bibelen skal ha vist seg for jomfru Maria der, og fordi Jesus, kristendommens grunnlegger, tilbrakte barndommen i byen. Arkeologiske utgravninger i 2009 beviser at det har vært en liten befolkning på rundt 50 familier i det som på Jesu tid var en liten landsby.  Mange kristne samfunn har kirker og klostre i byen.
Nasaret ligger i den delen av Palestina som i henhold til FNs delingsplan for Palestina fra 1947 skulle ligge i det arabiskkontrollerte delen av Palestina. Under Den arabisk-israelske krig i 1948, 16. juli 1948, ble Nasaret tatt av IDF. Kommandanten hadde ordre om å deportere alle palestinere, men han nektet. Da en annen offiser skulle til å utføre deportasjonen, ble den avverget i siste liten fordi statsminister David Ben-Gurion hadde omstemt seg av frykt for negativ oppmerksomhet i Vesten hvis akkurat den bibelske byen Nasaret ble tømt for folk.I 1999 bestemte de palestinske muslimer å bygge en stor moské rett foran Bebudelseskirken.  Det skal ha vært en muslimsk gravplass på stedet hvor fetteren til hærfører Saladin ble begravet på 1100-tallet. Planene ble stoppet i 2002 av Israels regjering.Det bor både kristne og muslimske arabere i Nasaret; men tidligere var det nesten utelukkende en kristen by. Den kristne andelen av befolkningen faller konstant her akkurat som i andre kristne byer i Israel og Midtøsten.

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(hebraisk)  Offisielt nettsted 
(en) Nazareth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nazareth – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(engelsk) Nasarets offisielle side for kultur og turisme
Alle steder i bibelen hvor Nasaret er omtalt
(engelsk)The History of the Ancient Near East: «Ancient Nazareth»
(engelsk)Jewish Encyclopedia: Nazareth
(engelsk)Easton's Bible Dictionary 1897: The meaning of Nazareth in the Bible
Kaspitiger

Kaspitiger (Panthera tigris virgata) var også kjent som turantiger og persisk tiger, men dette store kattedyret regnes nå som utdødd. Den holdt opprinnelig til så langt vest som Tyrkia og langs sørsiden av Kaspihavet og østover til sentrale strøk i Afghanistan, Turkmenistan og nordover mot Russland og Aralsjøens sydende i Usbekistan, og videre østover inn i Kasakhstan og Mongolia.


== Beskrivelse ==
Kaspitigeren var en stor tiger som lignet på bengaltigeren i sine markeringer og farger, men den hadde lengre og tykkere pels som skal ha lignet mer på sibirtigerens. Underarten døde trolig ut omkring 1970. En studie med mtDNA fra 2009 viser at kaspitigeren var en svært nær slektning av sibirtigeren. Det er derfor framsatt en teori om at kaspitigeren oppsto som følge av sibirtigerens vandringer langs Gansukorridoren (også kjent som Silkeveien), fra øst via Sibir og til områdene rundt Kaspihavet og Aralsjøen i vest. Forslag om å reintrodusere sibirtiger til dette området er alt framsatt.
En fullvoksen kaspitiger veide normalt ca. 170-240 kg og målte ca. 270-295 cm fra snutespiss til halerot. Hunnen er var mindre og veide gjerne ca. 85-135 kg og målte ca. 240-260 cm fra snutespiss til halerot.


== Bestanden ==
De siste dokumenterte observasjonene sies å være fra omkring 1975, da en forsker estimerte bestanden til å være færre enn 100 dyr. Noen hevder imidlertid at den siste kaspitigeren ble fanget i det nordøstre Afghanistan så sent som i 1997, mens andre igjen mener den død ut alt på 1950-tallet.
Fortsatt kommer det inn rapporter om påståtte observasjoner av kaspitigere, bl.a. fra Afghanistan og Turkmenistan, men ekspertene har ikke kunnet verifisere disse så langt. I det siste har det dessuten gått rykter om at det fortsatt kan finnes overlevende kaspitigere i de mest østlige delene av Tyrkia, og i så måte har forskere planlagt å undersøke dette nærmere med det første.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tigerhomes.org
Reidar Andreassen

Reidar Andreassen (født 19. desember 1932 i Herefoss) er en tidligere langrennsløper og friidrettsutøver.
Reidar Andreassen er to ganger norsk mester på 50 km langrenn, i 1958 og 1960, og er premiert 13 ganger på Holmenkollrennene. 
I 1960 ble han også norgesmester på 10 000 meter baneløp. Han representerte idrettsklubbene Herefoss IL og IL i BUL, Oslo, og fikk seks landskamper for Norge i friidrett.
I 1963 satte Andreassen ny rekord på Besseggløpet over fjellryggen Besseggen i Vågå kommune, på rekordtiden 1.16,48.I 1960 ble Andreassen tildelt Egebergs Ærespris.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Kilder ==
Thor Gotaas (2017). Sørlandsekspressen : Idrettsmannen Reidar Andreassen fra Herefoss. Herefoss Idrettslag. ISBN 978-82-303-3509-3. 
Magnus Breili (1971): Sport i navn og tall, s. 236.
Bonsvatnet

Bonsvatnet er en innsjø i Hjartdal kommune i Telemark. Sjøen har tilsig hovedsakelig i nord fra Heddevatn og Skinandvatn, mens utløpet er i sørøst via Bonsåi til Reisjåvatnet og Tveitåi.


== Regulering ==
Sjøen ble regulert som magasin for Hjartdøla kraftverk i 1958 og vannføringen overføres i tunnel til Breivatn. Til Bonsvatnet overføres det også vann fra øvre del av Gausdøla. Vannstanden reguleres mellom 754 og 740 moh. Før reguleringen var ørret eneste fiskeart i vatnet. Etter reguleringen har røye kommet fra Breivatn via tunnelen mellom vatna. Til å begynne med var røya stor og fin, men seinere har den blitt småvokst. Røyene utøver et sterkt konkurransemessig press på ørretene, så det er nok ikke mulig å få opp en fullverdig ørretbestand så lenge tettheten av røye er stor.


== Referanser ==
Fylkesvei 661

Fylkesvei 661 (Fv661) går mellom Digernes i Ålesund og sentrum i Vestnes. Veiens lengde er 59,9 km mellom Digernes og Vestnes.


== Historikk ==
Før europavei 39 ble opprettet år 2000 fortsatte riksvei 661 fra Vestnes sentrum til Kjelbotn der den møtte europavei 136, frem til 1992 europavei 69.Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Veien over Straumsbrua var bomveg fra den åpnet i 2004 og fram til 15. oktober i 2011.Frem til 2019 var fylkesvei 667 en arm av veien.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Møre og Romsdal fylke ===

ÅlesundStettevegen 

Stettevegen 

Vestrefjordvegen 

VestnesRekdalsvegen 

Gjelsteinvegen 

Fjordvegen 

Stokkelandsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kartverkets norgeskart
Vegvesenets vegkart
Vegliste Møre og Romsdal

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv661
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Kvitkollene

Kvitkollene er en fiktiv rekke med åser i J.R.R. Tolkiens Midgard. Det er en rekke med lave åser som ligger vest i Eriador, og skapte den vestre grensen til Hobsyssel.
Kvitkollene var grensen til Hobsyssels som det landet som ble gitt til Hobbitene av kong Argeleb II, konge av Arnor. I dem ble de hobbitbyen Miklabol bygd, hovedstaden i Hobsyssel hvor borgermesteren bodde.
I etterkant av krigen om ringen på slutten av det tredje tideverv, hadde Skarpins (Saruman) menn forandret Miklabol til et fengsel, eller som hobbitene sa et fengshull, og mange viktige hobbiter, som borgermesteren, ble holdt fanget der.
Kvitkollene formet en grense for Hobsyssel som helhet, og for den Vestre fjerdingen.
Etter at kongen (Kong Elessar, Aragorn) var vendt tilbake til tronen i Gondor ble Hobsyssel utvidet forbi Kvitkollene, Bortomåsene og helt til Tårnåsene. Området bortenfor Kvitkollene og frem til Tårnåsene ble kjent som Vestmarken.
George Hadley

George Hadley (født 12. februar 1685 i London, død 28. juni 1768) var en britisk jurist og meteorolog. Han er kjent for å være den første til å nærme seg en korrekt beskrivelse av de store vindsystemene på jorda.For sjøfartsnasjonen England var det av høyeste viktighet å nå fram til en forståelse av vindens årsaker og en korrekt beskrivelse av vindsystemene. De stabile, nordøstlige vindene nord for ekvator og de tilsvarende sørøstlige på den sørlige halvkula hadde på engelsk betegnelsen «trade winds». Mellom dem lå det fryktede stillebeltet ved ekvator.
Edmond Halley hadde i 1686 gjort et forsøk på å forklare passatene som et resultat av soloppvarmingen, men han hadde ikke kunnet forklare den østlige retningen som de åpenbart hadde. Hadley var en tid ansatt ved Royal Society med ansvar for selskapets meteorologiske observasjoner, og han tok til å studere passatvindene. I 1735 la han fram for selskapet sin Concerning the Cause of the Trade Winds. Her forklarer han fenomenet med at soloppvarmingen får luft til å stige ved ekvator, for deretter å drive mot polene hvor den synker ned. På denne måten danner atmosfæren to sirkulasjonsceller – én på hver side av ekvator. Den østlige retningen som luften har ved bakken, forklarte han som et resultat av friksjon med den roterende jordkloden.
Selv om senere forskning har vist at corioliseffekten gjør bildet mer komplekst, er Hadleys funn imponerende. Han har fått de seks sirkulasjonscellene i atmosfæren oppkalt etter seg – hadleyceller. Hadleys arbeid ble imidlertid stort sett oversett av samtiden - til det ble gjenoppdaget av John Dalton i 1793.Hadley Centre for Climate Prediction and Research er oppkalt etter Hadley. Han har også fått et krater på Mars oppkalt etter seg.


== Se også ==
Hadleycelle
Atmosfærisk sirkulasjon


== Referanser ==