jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Stein Ugelvik Larsen

Stein Ugelvik Larsen (født 17. mars 1938 i Ålesund) er en norsk statsviter. Fra 1969 til 2008 var han ansatt ved Universitetet i Bergen,Institutt for sammenlignende politikk, og ble deretter professor emeritus.I sin forskning har Larsen særlig beskjeftiget seg med fascisme og nazisme, samt norsk krigshistorie. Han gikk blant i spissen for å kartlegge forholdene for norske krigsbarn. Hans redigerte verk om teori og metode i samfunnsfagene er oversatt til engelsk, tysk, russisk og kinesisk. På 2000-tallet ledet han arbeidet med å kartlegge levninger etter norske frontkjempere som falt på Kaprolat-høyden i Karelen.Ugelvik Larsen er grunnlegger av NorgesLexi, en samling digitalisert materiale, hovedsakelig om Norge under andre verdenskrig, og som også har digitaliserte versjoner av Pax Leksikon og Arbeidernes Leksikon, sistnevnte uferdig.
Stein Ugelvik Larsen mottok i 2009 Kongens fortjenstmedalje i gull.Familien Ugelvik drev Djupvasshytta i Geiranger og Larsen vurderte som ung å ta over driften, men valgte i stedet en akademisk karriere. Djupvasshytta ble solgt ut av familien i 1965.


== Utvalgt bibliografi ==
Blodbadet i Karelen: skijegerbataljonens undergang Historie & Kultur 2015 ISBN 9788283230086
med Beatrice Sandberg og Volker Dahm, Meldungen aus Norwegen 1940-1945. Die geheimen Lageberichte des Befehlhabers der Sicherheitspolizei und des SD in Norwegen, seks bind, München: Oldenburg, 2008
med António Costa Pinto og Roger Eatwell (red.), Charisma and fascism in interwar Europe, London: Routledge, 2007
Teori og metode i geografi, Bergen: Fagbokforlaget, 2006
(red.): Theory and methods in political science. The first steps to synthesize a discipline, Boulder: Social Science Monographs, 2005
med Ekkart Zimmermann (red.), Theorien und Methoden in den Sozialwissenschaften, Wiesbaden: Westdeutscher Verlag, 2003
(red.), Teori og metode i statsvitenskap, Bergen : Fagbokforlaget, 2003
(red.), Fascism outside Europe. The European impulse against domestic conditions in the diffusion of global fascism, New York: Columbia University Press, 2001
(red.), The Challenges of theories on democracy. Elaborations over new trends in transitology, 2000
(red.), Teori og metode i samfunnsfaga, 1999
(red.), I krigens kjølvann. Nye sider ved norsk krigshistorie og etterkrigstid, 1999
På vakt mot ideologiene. Om hvordan fordreid kunnskap, politisk strategi og hatet som drivkraft er nøkkelen til forståelsen av nynazismens aktivitet i Tyskland, 1995
Den norske kirkes politiske stilling belyst ved konflikten omkring "den rette kirke" og NS-kirken under okkupasjonen, 1976
(sammen med Bjarte Birkeland), Nazismen og norsk litteratur, 1975
De Valeras Irland, 1966
Mot eget Fiskeridepartement. Noen trekk ved Noregs Fiskarlags virksomhet foran endringer i den offentlige administrasjon, 1964


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Stein Ugelvik Larsen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Stein Ugelvik Larsen i BIBSYS
NorgesLexi. Norsk politisk dokumentasjon på Internett
Informasjonsside, Institutt for sammenliknende politikk, UiB.
Jaime de Barros Câmara

Jaime de Barros Câmara (født 3. juli 1894 i São José ved Florianopolis i Brasil, død 18. februar 1971 i Aparecida) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av São Sebastião do Rio de Janeiro 1943–1930.
Han ble kreert til kardinal av pave Pius XII i 1946.
Han deltok ved konklavet 1958 som valgte pave Johannes XXIII, og ved konklavet 1963 som valgte Paul VI. Han deltok også under Annet Vatikankonsil 1962–1965.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
Pave Pius IX (1792-1878) *1829
Kardinal Alessandro Franchi (1819-1878) *1873
Kardinal Giovanni Simeoni (1816-1892) *1875
Kardinal Antonio Agliardi (1832-1915) *1896
Kardinal Basilio Pompilj (1858-1931) *1911
Erkebiskop Joaquim Domingues de Oliveira (1878-1967) * 1914
Kardinal Jaime de Barros Câmara (1894-1971) * 1936


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Augusto Álvaro da Silva

Augusto Álvaro da Silva (født 8. april 1876 i Recife i Brasil, død 14. august 1968 i São Salvador da Bahia) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av São Salvador da Bahia 1924–1968.
Han ble kreert til kardinal av pave Pius XII i 1953.
Han deltok ved konklavet 1958 som valgte pave Johannes XXIII, og ved konklavet 1963 som valgte Paul VI. Han deltok også under Annet Vatikankonsil 1962–1965.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1882
Kardinal Joaquim Arcoverde de Albuquerque Cavalcanti (1850-1930) *1890
Erkebiskop Luís Raimundo da Silva Brito (1840-1915) *1901
Kardinal Augusto Álvaro da Silva (1876-1968) *1911


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Alfredo Vicente Scherer

Alfredo Vicente Scherer (født 5. februar 1903 i Bom Principio ved Porto Alegre i Brasil, død 9. mars 1996 i Porto Alegre) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Porto Alegre 1946–1981. I 1980 ble han stukket ned og ranet i utkanten av sin bispeby.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1969.
Han deltok ved konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og ved konklavet oktober 1978 som valgte Johannes Paul II. Han deltok også under Annet Vatikankonsil 1962–1965.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
Kardinal Carlo Chiarlo (1881-1964) *1928
Kardinal Alfredo Vicente Scherer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Avelar Brandão Vilela

Avelar Brandão Vilela (født 13. juni 1912 i Viçosa i delstaten Alagoas i Brasil, død 19. desember 1986 i São Salvador da Bahia) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av São Salvador da Bahia 1971–1986, og primas for Brasil da dette erkebispedømmet ble gitt denne rang i 1980.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1969.
Han deltok ved konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og ved konklavet oktober 1978 som valgte Johannes Paul II. Han deltok også under Annet Vatikankonsil 1962–1965.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903)' (1833-1903) *1871
Biskop José Tomas Gomes da Silva (1873-1948) *1911
Biskop Adauto Aurélio de Miranda Henriques (1855-1935) *1894
Kardinal Avelar Brandão Vilela (1912-1986) *


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Halvor Hansson

Halvor Hansson (født 4. juni 1886, død 4. november 1956) var en norsk offiser. Hansson deltok i kampene mot den tyske invasjonen i Norge i 1940, satt i krigsfangenskap i årene fra 1941 til 1945, og var etter andre verdenskrig en kort periode norsk forsvarssjef.


== Politisk aktivitet i mellomkrigstiden ==
Hansson var blitt kjent med Vidkun Quisling i studietiden ved den militære høyskole. De delte kontor i mange år og ble godt kjent, og på starten av 1930-årene var Hansson med i kretsen rundt Quisling og Nordisk Folkereisning. Hansson ble imidlertid aldri med i Quislings parti Nasjonal Samling, på tross av at hans hustru Øyvor Hansson (1893–1975) var et fremtredende partimedlem. Også én av sønnene var NS-medlem. Halvor Hansson skilte seg imidlertid fra sin kone.


== Andre verdenskrig ==
Under felttoget i Norge i 1940 ble han utnevnt til oberst og generalstabssjef den 4. mai 1940. Da general Otto Ruge i oktober 1940 ble sendt til Tyskland, ga han Halvor Hansson Olaf Helset oppgaven med å ta ledelsen av offiserskorpset på hans vegne. Hansson ble arrestert av Gestapo 20. januar 1941. Hansson ble etterhvert satt, sammen med andre norske offiserer, i tysk fangenskap, fra 1941 til 1945, blant annet i Oflag XXI-C i Polen .
Etter krigen var Hansson sjef for Forsvarsstaben fra 1. juni 1946 inntil han ble frabeordret ved kongelig resolusjon av 19. juli 1946. Han hadde da fungert som midlertidig sjef etter at Ruge hadde fått innvilget avskjed den 8. september 1945. Hanson fortsatte deretter som generalkrigskommissær med grad generalmajor.


== Utmerkelser ==
For innsatsen under krigen ble Hansson tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren.


== Referanser ==
Halsøyra

Halsøyra er en bygd på østsiden av Vågsøy i Kinn kommune i Vestland, knapt tre kilometer nord for Raudeberg. Området er i le av de sterkeste vindene.  Fra Halsør ser man øyene Silda og Barmøya. 
Ennå kan man se flere merker etter installasjoner fra den andre verdenskrig her. Fortet på Halsør var bemannet av 87 personer, en offiser, 15 underoffiserer og 71 menige. De bodde i seks brakker. Man hadde fire 105 mm feltkanoner, en 75 mm feltkanon, fem mitraljøser, 16 flammekastere og to 20 mm luftvernkanoner. Anlegget var beskyttet mot en eventuell invasjonsstyrke på Refviksanden med et minefelt med 899 miner.
I perioden fra 1945, da Nord-Vågsøy kirke på Raudeberg brant, til 1950, da den var bygget opp igjen, ble kantinebygget i leiren brukt som kirke for Nord-Vågsøy. Senere ble bygget brukt til barnehage.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fortet på Halsør hos NRK Sogn og Fjordane fylkesleksikon
Lucas Moreira Neves

Lucas Moreira Neves (født 16. september 1925 i São João del Rey i Brasil, død 8. september 2002 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han hadde sentrale stillinger i dominikanerordenen, og dessuten både i Vatikanet og i Roma.
I 1974 ble han kalt til Roma der han først var visepresident for Det pavelige råd for lekfolket 1974–1979. Deretter ble han bispeviet, ble sekretær for Kongregasjonen for biskopene 1979–1987, og sekretær for Kardinalskollegiet 1979–1987.
Han var erkebiskop av São Salvador da Bahia 1987–1998 og dermed primas for Brasil.
Han ble kreert til kardinal av pave Johannes Paul II i 1988, med Santi Bonifacio ed Alessio  som sin tittelkirke.
Så ble han kalt tilbake til Vatikanet der han var prefekt for Kongregasjonen for biskopene 1998–2000, men trakk seg på grunn av sykdom.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1882
Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865-1930) *1900
Erkebiskop Leopoldo Duarte e Silva (1867-1938) *1904
Biskop Paulo de Tarso Campos * (1895-1970 *1935
Kardinal Agnelo Rossi (1913-1995) *1956
Kardinal Lucas Moreira Neves (1946-) *2001


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Målgruppe

Målgruppe er en gruppe personer man henvender seg til med et visst tilbud, en service eller et budskap.
Begrepet brukes blant annet innen følgende områder:

Markedsføring. En virksomhet har en målgruppe som den retter sin markedsføring mot for å selge sine produkter, serviceytelser eller budskap. En virksomhet kan ha en eller flere målgrupper. Er det flere, blir de ofte prioritert som primær og sekundær målgruppe.
Pedagogikk. Den som underviser har en målgruppe, og pedagogikken må innrettes etter denne, hvis man skal ha håp om at målgruppen lærer noe.
Lovgivning. Lovgivingen har som formål å fremme eller beskytte en målgruppes interesser.
Politikk. Både budskap og praktisk politikk konsentrerer seg om å ivareta målgruppens interesser.
Religion. Forkynneres budskap kan være beregnet på å omvende en målgruppe til å bli troende og å påvirke en annen målgruppe til ikke å falle fra.
Litteratur. En forfatters målgruppe kan være et bestemt segment av befolkningen, for eksempel modne kvinner, hesteinteresserte eller andre.
Kunst. En kunstners målgruppe kan være de som har sans for kunstnerens stil og sjanger.


== Målgruppen består av segmenter ==
En målgruppe kan enten være et snevert segment av befolkningen eller et bredt segment, eventuelt kan den omfatte for eksempel hele den norske befolkning. Eksempelvis er kraftselskapenes målgruppe hele befolkningen.
Hvis ikke målgruppen er gitt på forhånd, kan man definere og velge en målgruppe. Ved hjelp av en markedsanalyse finner man frem til et eller flere befolkningssegmenter som kan være potensielle målgrupper. For at vurdere hvor attraktive segmentene er kan man bruke disse kriteriene::

Segmentets økonomiske attraktivitet
Segmentets viktighet
Segmentets påvirkelighet
Virksomhetens forretningsområde
Virksomhetens ressurserKriterier for målgrupper kan for eksempel være geografisk område eller sosiodemografiske variabler som alder, kjønn, inntekt, interesser, utdannelse, holdninger, sosial status, livssyn, lønn og liknende, - eller en kombinasjon av disse. For å forenkle markedsføringen er det ofte hensiktsmessig å definere en slik gruppe for å få størst mulig effekt av en markedsføringskampanje eller produktutvikling.
Å identifisere den riktige målgruppen for å markedsføre et produkt eller en tjeneste er et av de viktigste stadiene innen markedsføringens livssyklus. Uten å kjenne sin primærmålgruppe vil markedskommunikasjon og salgstiltak vanskelig bli gjennomførbart, det kan bli meget dyrt.


== Se også ==
Markedssegmentering


== Referanser ==
Einevarden

Einevarden er Norges nest sørligste fuglefjell. Det ligger vest for øya Vågsøy på Vestlandet. Tidligere hekket ti-tusenvis av sjøfugler der, og det var så mye fugler tett-i-tett at det kunne skygge for sola. Einevarden er 70 meter høyt. Før i tiden klatret folk opp og plukket egg der. Nå er det forbudt, og fuglelivet er fredet.


== Referanser ==
Morokulien

Morokulien er et seks mål stort område på riksgrensen mellom Norge og Sverige, der den norske riksvei 2 møter den svenske riksväg 61 fra henholdsvis Eidskog kommune i Innlandet og Eda kommune i Värmland. Grensebanen krysser også grensen ved Morokulien. Grenseovergangen ved Morokulien er etter Svinesund den mest trafikkerte grenseovergangen mellom Norge og Sverige.


== Fredsplassen ==
I forbindelse med markeringen av 100 år med fred mellom Norge og Sverige i 1914 ble et 18 meter høyt granittmonument skapt av steinhuggeren Johansen Berglund reist midt på grensen. Fredsmonumentet består av to søyler, én på hver side av grenselinjen, men med felles fundament. På toppen står to figurer som holder hverandre i hendene på tvers av grensen. Freden mellom naborikene siden unionen mellom Sverige og Norge ble inngått i 1814, ble heller ikke brutt under unionsoppløsninga 1905, men samme uke som monumentet ble reist, brøyt første verdenskrig ut. Under andre verdenskrig var Fredsplassen den eneste plassen der svensk-norske par kunne gifte seg.
Fredsplassen er Eidskog kommunes tusenårssted.


== Morokulien ==
Navnet Morokulien ble skapt i 1959 av radiomannen Lennart Hyland fra Sverige og Randi Kolstad fra Norge i forbindelse med et radioprogram som het Över alla gränser. Navnet er bygget opp av det norske ordet moro og det svenske ordet kul, som begge har samme betydning. Hyland utropte Morokulien til en egen stat med seg selv som statssjef. Ingen har siden tatt dette alvorlig, men det er mulig å få kjøpt morokuliske pass i butikken i infosenteret. Passets legitimitet er riktignok tvilsomt med tanke på at hvem som helst kan kjøpe et og at ingen annen stat har anerkjent Morokulien.


== Annet ==
Foruten fredsmonumentet finnes det flere andre attraksjoner og fasiliteter på Morokulien. Infosenteret, som også ligger midt på grensen, selger souvenirer og sørger for guiding. I tillegg er det et sted for formidling av arbeid på tvers av grensen. Morokulien har også campingplass, bensinstasjon og to vertshus.
På svensk side ligger tettstedet Eda glasbruk, og på norsk side Magnor, som er siste stasjon på Kongsvingerbanen. Begge har tradisjoner innen glassproduksjon.


== Eksterne lenker ==
Jan S. Kroghs GeoSite om Morokulien
Side om Morokulien og amatørradio på Morokulien (tysk, engelsk)
Refviksanden

Refviksanden ligger i Refvik i Kinn kommune. Den er en naturlig hvit sandstrand dannet av skjellfragmenter og er omtrent 1,5 kilometer lang. På folkemunne kalles den bare Revikja.
Refviksanden er et yndet utfluktssted for lokalbefolkningen, såvel som et populært turistmål for både norske og utenlandske tilreisende. Ettersom stranden er langgrunn er den også godt egnet for mindre barn. I tilknytning til stranden er det også en liten campingplass. Tidligere kommunalt driftet, men i 2008 tok innbyggere i Refvik over den daglige driften av anlegget.
Da campingplassen ble driftet av Vågsøy kommune, var det ingen restriksjoner med tanke på parkering. Biler stod parkert der det passet, også på selve sanden. Det hendte at biler ble stående fast i sanden og måtte trekkes/dyttes løs. Det er ikke lenger anledning til å kjøre ut på sanden og det har i stedet blitt opparbeidet rudimentære parkeringsområder som kan avnyttes mot et mindre gebyr i sommersesongen.
I tilknytning til campingplassen finnes kiosk og et sanitæranlegg med dusj og toalett, i tillegg er det etablert tømmestasjon for bobiler.
Refviksanden ble i 1988 kåret til Norges fineste badestrand av Dagbladet. I 2001 fikk den tredjeplassen. Samme året kåret Nitimen og NRK den til den nest fineste. Også i 2010 ble den kåret til Norges fineste badestrand, av nettstedet klikk.nos lesere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilder av Refviksanden
Hjemmeside for Refvik
Jan Kvalheim

Jan Kvalheim (født 5. februar 1963 i Skien) er en tidligere olympisk volleyballspiller.
Han har representert Norge i volleyball i Sommer-OL 1996 og Sommer-OL 2000. Sammen med Bjørn Maaseide har han vunnet EM-gull i 1994, EM-sølv i 1993, 1997 og 1998, og EM-bronse i 1999. De vant også VM-gull i sesongen 1994-1995 og har 7 seire på World Tour.
Han spilte profesjonell volleyball i Frankrike og Italia på 80/90-tallet – i Arago Sète (1984–1989) og AS Cannes (1989–1992) og Sidis Baker Falconara (1994) og har to seriemesterskap med AS Cannes, et cupmesterskap med Arago Sète. Han har 125 landskamper for Norge i innendørs volleyball.
Kvalheim la opp sandvolleyballkarrièren etter Sommer-OL 2000, og har i ettertid arbeidet for Olympiatoppens Utøverkomité og selskapet World Event. Kvalheim har også hatt oppdrag for NRK i forbindelse med Idrettsgallaen og Mesternes Mester. Under Sommer-OL 2021 var han kommentator for sandvolleyball for Discovery Norway, og kommenterte blant annet gullkampen til Anders Mol og Christian Sørum på Eurosport Norge.
Kvalheim var rådgiver for fotballspillerne John Arne Riise og Rune Almenning Jarstein. I 2010 var han med i NRK-serien Mesternes Mester.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Kvalheim på Internet Movie Database 
(en) Jan Kvalheim – Olympedia 
(en) Jan Kvalheim – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jan Kvalheim – FIVB (Beach Volleyball Database) 
(en) Jan Kvalheim – Beach Volleyball Database 
(it) Jan Kvalheim – Lega Pallavolo Serie A (menn) 
(en) Kvalheim i Beach Volleyball Database
Kråkenes fyr

Kråkenes fyr ble tent i 1906, og ligger helt ut mot det åpne Stadthavet, lengst nordvest på øya Vågsøy i Kinn kommune, Vestland.


== Bakgrunn ==
Kristiansund skipperforening reiste kravet om et fyr ved Kråkenes i 1892, og saken ble igjen tatt opp i 1904, da ble det bevilget midler til bygging. Kråkenes fyr ble ferdigstilt og tent 1. oktober 1906. Kråkenes fyr ble ødelagt ved beskyting og bombing under andre verdenskrig. En provisorisk fyrlykt ble satt opp i 1946, nytt fyr stod ferdigbygd i 1950. Fyret ble automatisert i 1986 og avfolket i 1993.Fyret har en egen værstasjon som sender dataene sine til Meteorologisk institutt.
I 1997 ble det åpnet en kafé i fyret. 1. januar 2019 tok Ytre Nordfjord Turlag over driften av fyret.


== Vindrekorder ==
I løpet av tiden det er gjort observasjoner på Kråkenes, er det registrert om lag 150 orkaner. Nyttårsorkanen i 1992 ble ikke registrert på Kråkenes, fordi det ble skiftet observasjonssystem det året.
Den 29. januar 2016 ble det målt en middelvind på over 10 minutter på 48,9 m/sHøyeste vindkast som er registrert på Kråkenes er 61,7 m/s, 29. januar 2016. Det regnes som sannsynlig at nyttårsorkanen var enda sterkere. Den 25. desember 2011 ble det målt vindkast på 58,4 m/s.


== Fyrmestere ==
Kråkenes fyr har hatt fem fyrmestere fra 1906 til 1983

1906 – 1908 Peder E. Jacosen
1908 – 1919 Peder L. Selvik
1919 – 1930 Paul N. Ryun
1930 – 1960 Sverre N. Eriksen
1960 – 1983 John O. Johnsen


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		


== Se også ==
Liste over norske fyr


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kråkenes Fyr
Norsk fyrhistorisk forening - Kråkenes Fyr
Video fra Kråkenes fyr, på YouTube