jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Provinsrådet på Rotuma

Provinsrådet på Rotuma er et kommunalt råd på øya Rotuma. På grunn av Rotumas spesielle status har rådet større makt enn kommunale myndigheter på Fiji. På enkelte områder virker det som en lovgivende forsamling, men er underlagt det Fijiitiske parlamentet.
Rådet består av fjorten medlemmer og tre rådmenn. Hvert av de syv distriktene på Rotuma har to representanter i rådet; høvdingen og en valgt representant. De tre rådmenne har ikke stemmerett.


== Eksterne lenker ==
Flyball

Flyball (International Flyball Racing) er en ny form for hundesport som er i ferd med å spre seg over hele verden, herunder også til Norge. Sporten ble oppfunnet på slutten av 1970-tallet av en amerikaner med det tysk-klingende navnet Herbert Wagner. Flyball er en «actionfylt» sport som fenger både hund og eier.


== Banen ==
Kort fortalt er flyball en hurtigløpskonkurranse som omhandler fire høydehindre (høyden avgjøres etter fastsatte regler på basis av størrelsen på den minste hunden som deltar) og en tennisballholder med utløser på motsatt side. Det monteres 2 parallelle baner, slik at 2 lag kan konkurrere samtidig. Det kan konkurreres i flyball både inne og ute.
banen skal være 51 fot (15,54 m) lang og ha fire hindre på rekke og tennisballholderen i enden. Det første hindret skal så 6 fot (182 cm) fra startlinjen, mens de resterende hindrene skal stå med en avstand av 10 fot (305 cm), hvilket gir en avstand fra siste hinder til tennisballholderen på 4,57 m. Høyden på hvert hinder skal være 10,2 cm under høyden på den minste hunden på laget.


== Konkurranse og trening ==
Hundene løper i team á fire hunder, en av gangen. Det er om å gjøre på raskest mulig måte å ta se over de fire hindrene og utløse tennisballen og bringe denne tilbake til startlinjen, over de samme fire hindrene. Mister hunden ballen før mållinjen noteres feil. Idet hund og ball passerer mål starter neste hund. Det laget som feilfritt først blir ferdig vinner.
Flyball krever god fysikk og stor hurtighet om man ønsker å oppnå topp resultater. Sporten er allikevel både morsom og spennende for både hund og eier, selv om man ikke skulle ha slike ambisjoner. Trening må imidlertid til.


== Rekorder ==

At flyball er en fartsfylt og spennende begivenhet er det liten tvil om. Den offisielle verdensrekorden (juli 1999) holdes av et kanadisk lag (team Instant Replay) og er på 16,06 sek. Dette er imidlertid på lang nær den hurtigste tiden som har blitt registrert. Den 5. september 2004 løp nemlig et amerikansk lag (team SpringLoaded) på 15,36 sek., men denne og flere andre rekorder har ikke blitt anerkjent som verdensrekord. På det amerikanske teamet startet en hollandsk gjeterhund, en border collie, en blandingshund (ukjent mix) og en whippet.
I Europa holdes rekorden av et britisk lag (team Jets). Den er på 16,75 sek. og ble satt 30. mars 1997. I Belgia (team Lupus Need For Speed) er den nasjonale rekorden på 17,06 sek. (28. juni 2004) og i Australia (team Parramatta Shockwave) er den nasjonale rekorden på 18,47 sek. (13. juni 2004).


== Hunder ==
Selv om flyball nok passer bedre for små og mellomstore raser, kan både store og såkalte "toyhunder" delta. I så måte var en chihuahua nylig med på et amerikansk topplag. I og med at høyden på hindrene bestemmes individuelt for hvert lag, ut ifra den minste hunden på laget, er det å ha små, mellomstore eller store hunder på laget en del av taktikken hvert lage må bestemme seg for.


== Eksterne lenker ==
Flyball Home Page
World Flyball Rankings
Biscayabukten

Biscayabukten eller Biscayabukta (fransk: Golfe de Gascogne, spansk: Golfo de Vizcaya, engelsk: Bay of Biscay) er et randhav til Nord-Atlanteren utenfor nordkysten av Spania og vestkysten av Frankrike. Grensa mot selve Atlanterhavet trekkes langs en linje fra Kapp Ortegal på nordvestspissen av Spania til Île d'Ouessant utenfor Bretagne.
Den sydlige delen omtales som Det kantabriske hav, en lite benyttet betegnelse på norsk.
Området er kjent for sitt stormfulle vær, spesielt i vinterhalvåret. Store deler av bukten er grunt vann beliggende over kontinentalsokkelen, med 100-200 meters dybde. Mellom den franske og den spanske kontinentalsokkelen finnes det imidlertid dybder ned til 4,735 m. Gjennomsnittsdybden i bukta er 1,744 meter. Disse dybdeforskjellene gir unormalt høy sjøgang i stormfullt vær, og i kombinasjon er dette årsak til buktas beryktede status som historisk gravsted for mange skip.


== Referanser ==
Drammen flyklubb

Drammen flyklubb ble offisielt stiftet i 1936, etter at det siden 1912 har blitt eksperimentert med glidefly i Lier. I 1948 fikk klubben sin første faste flyplass på Renskaug i Lier og aktiviteten ble utvidet til å omfatte motorflyging også. I 1959 flyttet klubben til Hokksund, og Hokksund flyplass ble etablert. 
Klubben er tilsluttet Norges Luftsportforbund (NLF) som organiserer alle landets fly- og luftsportsklubber. Klubben drives helt og holdent på frivillig basis.
Flyparken har gjennom tidene vokst og har eid mange forskjellige motor og seilfly. Drammen flyklubb disponerer mer enn 10 fly og har både motor-, mikro- og  seilflyskole. Klubben består i dag av 
av en motorflygruppe, mikroflygruppe og en seilflygruppe, og er en av landets største seilflyklubber.  I tillegg til klubbflyene, er det en god del private fly som står parkert på Hokksund, både seilfly, mikrofly og motorfly.
Klubben driver et aktivt ungdomsarbeid, samt satser aktivt på seilflyging for bevegelseshemmede, i samarbeid med Landsforeningen for Ryggmargsskadde og ExtraStiftelsen.


== Seilfly ==
Seilflygruppa tilbyr både teoretisk og praktisk opplæring og disponerer 4 seilfly. To skolefly og to ensetere. De to skoleflyene er av flytypen ASK-21, og enseterne er en Schempp-Hirth Discus bT uten montert motor og en Rolladen-Schneider LS4-b. Til slep brukes en Robin DR400, men også en Aerospool WT9 Dynamic brukes som reserve. Så langt i 2015 er det over 1000 starter, mye på grunn av den økende mengden ungdom som flyr seilfly.


== Motorfly ==
Motorflygruppa eier tre motorfly. En Cessna 172 G1000 og en Diamond Katana DA20-100, som brukes mest til skoling. I tillegg er det et andelslag som eier en Piper L-18C som er reparert av andelslaget etter et havari i Fåberg.


== Mikrofly ==
Mikroflygruppa eier en Aerospool WT9 Dynamic. Tidligere har de også eid en Rans S6. Mikroflygruppa ble stiftet i 2008.


== Eksterne lenker ==
Drammen Flyklubb
Europatouren i golf for senior

European Seniors Tour er en profesjonell golftour for herrer over 50 år i Europa. Den er den mest prestisjefylte touren for seniorer etter den amerikanske Champions Tour.
European Seniors Tour ble stiftet i 1992. Kalenderen for 2005 inneholder mer enn 20 turneringer, hvorav rundt halvparten spilles i Storbritannia. Den mest prestisjefylte turneringen i Europa er Senior British Open Championship, som også har offisiell status på Champions Tour.


== Vinnere på pengelisten ==
2010: Boonchu Ruangkit, Thailand
2009: Sam Torrance, Skottland
2008: Ian Woosnam, Wales
2007: Carl Mason, England
2006: Sam Torrance, Skottland
2005: Sam Torrance, Skottland
2004: Carl Mason, England
2003: Carl Mason, England
2002: Seijei Ebihara, Japan
2001: Ian Stanley, Australia
2000: Noel Ratcliffe, Australia
1999: Tommy Horton, England
1998: Tommy Horton, England
1997: Tommy Horton, England
1996: Tommy Horton, England
1995: Brian Barnes, Skottland
1994: John Morgan, England
1993: Tommy Horton, England
1992: John Fourie, Sør-Afrika


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) European Seniors Tour – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Europatouren i golf for kvinner

Ladies European Tour, grunnlagt i 1979, er verdens mest prestisjefylte golftour for kvinner etter den amerikanske LPGA-touren. De fleste av turneringene på touren holdes i Europa, men i løpet av sesongen er LET vanligvis også innom Australia, Asia og Afrika.


== Kvalifisering ==
I tillegg til visse spesielle kriterier, som for eksempel turneringsseire, er de 90 øverste spillerne på Order of Merit kvalifisert til neste års tour. Hver høst arrangeres også en kvalifiseringsturnering over to trinn, der de 30 beste får fast spillerett til neste års tour. I tillegg kan spillere med dårligere plassering få visse begrensede spillerettigheter på touren.
Spillere kan også kvalifisere seg gjennom undertouren LET Access Series, der de fem beste spillerne ved sesongslutt blir direkte kvalifisert til neste års Ladies European Tour, mens spillerne på plassene 6–20 går direkte til siste steg på kvalifiseringsskolen.


== Major-turneringer ==
Til forskjell fra herregolf så er det ikke slik at den amerikanske LPGA-touren og Ladies European Tour har kun felles major-turneringer. Women's British Open og Evian Championship anerkjennes imidlertid som major-turneringer av begge tourene.


== Historie ==
Women's Professional Golf Association (WPGA) ble etablert som en del av den britiske The Professional Golfers' Association (PGA) i 1978, men WPGAs medlemmer stemte i 1988 for å skilles fra PGA og i stedet bli et uavhengig forbund. De dannet Women Professional Golfers' European Tour Limited (WPGET), men i 1998 ble navnet endret til European Ladies' Professional Golf Association, før forbundet i juli 2000 antok dagens navn, Ladies European Tour.


== Vinnere av Order of Merit ==


== Nordmenn på Ladies European Tour ==
Følgende nordmenn har spilt fast på Ladies European Tour:

Cathrine Schrøder Norderhaug
Vibeke Stensrud
Cecilie Lundgreen
Line Berg
Suzann Pettersen
Marianne Skarpnord
Lill-Kristin Sæther
Caroline Martens
Benedikte Grøtvedt
Tonje Daffinrud
Maiken Bing Paulsen
Madelene Stavnar
Stina Resen
Karoline Lund


== Se også ==
Europatouren i golf for kvinner 2006
Europatouren i golf for kvinner 2008
Europatouren i golf for kvinner 2011
Europatouren i golf for kvinner 2012


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Rock and Roll Hall of Fame

Rock and Roll Hall of Fame er et æresgalleri og museum i Cleveland, Ohio, dedikert til de mest berømte og innflytelsesrike bidragsyterne innen rock and roll.
Musikere og grupper er nå kvalifisert til medlemskap 25 år etter utgivelsen av sin første plate.


== Museum ==
Rock and Roll Hall of Fame Foundation ble grunnlagt i 1983. Innvielsen fant sted 7. juni 1993 med Pete Townshend og Chuck Berry som æresgjester. Museet ble åpnet 2. september 1995 i bygningen som er designet av arkitekten I.M. Pei, og etter en del diskusjon rundt beliggenheten, endte de med å plassere den ved Eriesjøen i Cleveland, nær Great Lakes Science Center og Cleveland Browns Stadium.

Det endte med at Cleveland ble museets hjemby, noe som skyldtes lobbyvirksomhet fra byen med tilknytting til DJ-en Alan Freed, som for en tid bodde i byen, ofte kreditert som opphavsmann til begrepet «rock and roll». En rekke meningsmålinger og underskrift kampanjer ble avholdt som alle støttet Cleveland, og det avgjorde saken.Museet dekker hele historien om rock og roll, uavhengig av innvalgte personene og gruppene i Hall of Fame. De har en uavhengig utstilling i museet.Selv om museet ligger i Cleveland, holdes den årlige opptaksseremonien i New York, noe som har skapt kontroverser.


== Hall of Fame ==

Hvert år siden 1986 har et lite antall personer blitt innlemmet i æresgalleriet i en årlig innsettelsesseremoni i New York. Den første gruppen med medlemmer, innlemmet 23. januar, inkluderte Chuck Berry, James Brown, Ray Charles, Fats Domino, The Everly Brothers, Buddy Holly, Jerry Lee Lewis og Elvis Presley.
Nåværende praksis er at kunstnere kan kvalifiseres 25 år etter utgivelsen av sitt første album. De nominerte må ha udiskutabel innflytelse og betydning i rock and roll-historien. Det er fire kategorier: Utøvende artister, ikke-utøvende artister, tidlig innflytelse og (siden 2000) bakgrunns musikere.Per 2021 er det 26 artister som har blitt innlemmet to eller flere ganger. Eric Clapton er den eneste som har blitt innlemmet tre ganger: som soloartist, med Cream og med The Yardbirds.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Rock and Roll Hall of Fame – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bilder og arkitektonisk informasjon
Fyrste

En fyrste (tysk: fürst; engelsk og fransk: prince) er i prinsippet en suveren hersker, og ordet brukes derfor som fellesbetegnelse på alle monarker, uansett hvilken tittel de innehar (for eksempel keiser, konge, hertug  og så videre). Ordet kommer fra latin princeps, via den gammelhøytyske oversettelsen furisto og tysk Fürst, og var opprinnelig ikke en tittel, men betød bare «den første».
Senere ble fyrste også tatt i bruk som en adelstittel i noen land (blant andre Tyskland og Russland). Otto von Bismarck var en slik fyrste.
Ordet fyrstehus brukes om en slekt som fyrstelige personer nedstammer fra. Det norske kongehuset tilhører fyrstehuset Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glücksburg.


== Bruk av tittelen i Europa ==
I dag brukes fyrste (tysk: Fürst) som tittel av statsoverhodet i Liechtenstein. I tillegg bruker statsoverhodene i Monaco og Andorra titler som tilsvarer og oversettes til norsk som fyrste. Disse statene betegnes som fyrstedømmer.
På engelsk og romanske språk brukes ordet prince for både fyrste og prins, derfor blir prince i betydningen fyrste ofte feilaktig oversatt til prins. En suveren fyrste heter på engelsk sovereign prince og på fransk prince souverain, men på alle germanske språk unntatt engelsk er en prins et ikke-regjerende medlem av et fyrstehus. Det er derfor mest korrekt å oversette Prince of Wales til «fyrste av Wales», fordi Wales var et fyrstedømme da tittelen ble tatt i bruk. Fyrstedømme heter på engelsk principality, på fransk principauté, men på norsk og andre germanske språk er det ikke noe som heter prinsedømme.


== Rangkroner brukt i tysk heraldikk ==


== Se også ==
Fyrstedømme
Riksfyrste
Kurfyrste
Fyrstbiskop
Rangkrone
Kamuflasje

Kamuflasje (av fransk camouflage) er maskering mot oppdagelse eller villedende tiltak.  Eksempler er stripene til en tiger eller feltuniformen til en moderne soldat.


== Naturlig kamuflasje ==
Noen dyr og planter har farger som passer inn i omgivelsene, eller evne til å skifte farge.


== Militær kamuflasje ==

I rundt 100 år har militære institusjoner oppdaget verdien av kamuflasje.  Hensikten er ikke så mye å gjøre objektet usynlig, men gjøre det vanskeligere å oppdage, vanskeligere å skille ut hva det er og å telle.  
Militær bruk av kamuflasje innbefatter både farge og mønster.  Fargen skal passe inn med omgivelsene, og mønsteret skal skjule konturene av objektet.  Den menneskelige hjernen er konstruert slik at den vil ha problemer med å oppfatte et objekt som separat fra omgivelsene hvis mønsteret bryter opp konturene.


== Se også ==
Mimikry
Ghilliedrakt


== Eksterne lenker ==
(en) Camouflage – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Camouflage – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
TATE ETC.: Art, Culture and Camouflague Arkivert 17. juni 2006 hos Wayback Machine. (engelsk)
Isokrates

Isokrates (gresk: Ἰσοκράτης; født 436, død 338 f.Kr.) var en gresk retoriker og en av de ti attiske talerne. På hans tid var han antagelig den mest innflytelsesrike retorikeren i Hellas og gjorde mange bidrag til retorikken og utdannelse gjennom hans lærergjerning og skrevne arbeider.
Gresk retorikk er vanligvis sporet tilbake til Korax av Syrakus som først formulerte et sett med retoriske regler i det 400-tallet f.Kr. Hans elev, Tisias, hadde innflytelse på utviklingen av retorikken i rettssalene, og ifølge noen gjenfortellinger var han læreren til Isokrates. Innen to generasjoner hadde retorikk blitt en viktig kunstart, dets vekst ble drevet fremover av sosiale og politiske endringer, som demokrati og domstolene.
Etterspørselen for trening i retorikk var så stor at et antall filosofer og lærere satte opp deres egne skoler for å trene talere. Blant disse var sofistene, som inkluderte lærere som Isokrates og Gorgias. Disse skolene viste seg å være lukrative forretninger, og senere trakk de til seg mindre ærefulle karakterer.
Isokrates sin profesjonelle karriere er sagt å ha begynt som logograf, eller en innleid skribent av taler i rettssaler. Rundt 392 f.Kr. satte han opp sin egen retorikkskole, og viste seg å være ikke bare en innflytelsesrik lærer, men en slu forretningsmann. Hans betaling var uvanlig høy, men han klarte å trekke til seg flere studenter enn noen andre skoler. På denne måten samlet han seg en betydelig formue.
På grunn av Platons angrep på sofistene, ble disse retorikk- og filosofiskolene etterhvert sett på som uetiske og svikefulle. Likevel er mye av Platons kritikk vanskelig å se i arbeidet til Isokrates. Han så den ideelle taleren som en som ikke bare måtte ha retoriske gaver, men være i besittelse av en vid kunnskap i filosofi, vitenskap og kunstartene. Taleren skulle også representere de greske idealene om frihet, selvkontroll og ære. I dette øvde han innflytelse på romerske retorikere som Cicero og Quintilian samt ideen om liberal utdanning.
I kunstarten retorikk var han også en foregangsperson. Han stod for en klar og naturlig stil som unngikk det kunstige som samtidig sørget for rytme og variasjon som sikret oppmerksomheten til lytteren. Som de fleste retorikere, så han på retorikk som en metode til å klargjøre sannheten, heller enn å skjule den.
Av de 60 talene i hans navn som var tilgjengelig på romernes tid, ble 21 oversatt av forfattere i antikken og middelalderen. Tre andre taler ble funnet i en enkel kodeks i en utgravning ved Kellis i 1988, et sted i Dakleh-oasen i Egypt. Ni brev i hans navn er bevart, men det er stilt spørsmål ved ektheten i fire av disse.


== Litteratur ==
Bryant, Donald C., red. (1969): Ancient Greek and Roman Rhetoricians: A Biographical Dictionary. Columbia, MO.
Isocrates. bind I og II, oversettelser av George Norlin. Bind III, oversatt av Larue van Hook. Loeb Classical Library, London, 1928, 1929, 1945.


== Eksterne lenker ==

Engelske og greske utgaver
Taler av Isokrates (Perseus Project)
«Plutarch», Life of Isocrates (attalus.org)
Isocrates, B. Keith Murphy (Fort Valley State University)
436 f.Kr.


== Fødsler ==
Isokrates, gresk retoriker (d. 338 f.Kr.)
Artaxerxes II av Persia
Fyrstedømme

Fyrstedømme (fra tysk: Fürstentum) er betegnelsen på en stat hvor monarken er en fyrste eller fyrstinne. Navnet fyrstedømme brukes tidvis også som et generelt navn på stater ledet av kongelige av lavere rang, slik som storhertugdømmer hvor monarken er en storhertug eller storhertuginne. Per i dag er det ingen hertugdømmer som er en selvstendig stat, men Luxembourg er et eksempel på et selvstendig storhertugdømme.Fyrstedømmer har eksistert i tidligere og moderne sivilisasjoner i Afrika, Asia, Europa og Oseania. Andorra, Liechtenstein og Monaco er fortsatt selvstendige fyrstedømmer. 
Fram til tidlig på 1900-tallet fantes det også fyrstedømmer i Frankrike, Tyskland, Italia, Portugal og Spania. Noen av disse var suverene stater, mens andre ikke var det.


== Se også ==
Storfyrstedømmet Finland er et eksempel på et fyrstedømme i Norden.


== Referanser ==
Ariaramnes av Persia

Ariaramnes (gammelpersisk Ariyâramna, «arienes fred») var onkel til Kyros den store, antagelig grandonkel og konge av Persia
Ariaramnes var sannsynligvis bror til Kyros I av Anshan og sønn til Teispes, men dette er ikke sikkert. Han var et medlem av Akamenide-dynastiet og tjente som medhersker med Kyros i det tidlige 5.århundret f.Kr.


== Eksterne lenker ==
livius.org artikkel om Ariamnes
Teispes av Anshan

Teispes (gresk: Τεΐσπης, Teíspēs, persisk: ČIŠPIŠ) var konge av Anshan, sannsynligvis ca. 675-640 f.Kr. Han var sønnen til Akamenes, den mytiske persiske grunnleggeren av Akamenide-dynastiet. Han er kort omtalt hos den greske historikeren Herodot.Teispes erobret den elamittiske byen Anshan og var den første som kalte seg konge av Anshan. Byen dannet senere (i det 6. århundre f.Kr.) utgangspunkt for videre erobringer som under Kyros den store førte til opprettelsen av Perserriket.
Etter hans død skal styringen av kongedømmet Anshan ha blitt delt mellom hans sønner Kyros I og Ariaramnes.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Encyclopædia Iranica, ČIŠPIŠ». Besøkt 08.02.2019. 
Herodot (1960). Herodots Historie. Oslo: Aschehoug. 
Denne artikkelen inneholder materiale fra Encyclopædia Britannica Eleventh Edition, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.
Norsk Idretts Æresgalleri

Norsk Idretts Æresgalleri er norsk idretts «Hall of Fame» og består av Norges fremste toppidrettsutøvere og lag gjennom tidene, «som alle har vist en fremragende idrettsprestasjon». Utøvere som fremdeles er aktive vil først bli vurdert når deres toppidrettskarriere er avsluttet. Nye medlemmer av Æresgalleriet blir oppnevnt av Norske Idrettsleder-Veteraner (NIV), og galleriet er støttet av Kulturdepartementet, Norges Olympiske Museum og Olympiatoppen.Galleriet ble digitalisert av Norsk Telegrambyrå (NTB) i 2020, som en fortsettelse av det fysiske galleriet som sto i Håkons Hall på Lillehammer.Per 2020 består Æresgalleriet av 193 utøvere og 31 lag.


== Historikk ==
Æresgalleriet ble første gang lansert i 1991, og holdt til i Oslo Spektrum. Galleriet ble flyttet til Håkons Hall på Lillehammer, hvor også Norges Olympiske Museum (NOM) holdt til og Gullklubbens mange unike portretter av norske OL-vinnere hang. Avtalen mellom NIV og Stiftelsen Lillehammer Museum (SLM) fra 1998 ble fornyet i en ny 10-års periode fram til 2018.
NOM ble stengt 7. april 2015 og flyttet til Maihaugen før starten av Vinter-OL for ungdom 2016, men hverken Æresgalleriet eller Gullklubben-portrettene var ønsket i det nye muséet på Maihaugen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Norsk idretts æresgalleri. Oslo: Norske idrettsleder veteraner. 1993.  [Tilgang for norske IP-adresser]


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Drammensveien (Oslo)

Drammensveien (33–289, 42–120, 126–290) er en gate fra Oslo sentrum til Vækerøkrysset. Den begynte opprinnelig  ved  Stortinget, men i 1865 fikk strekningen fra Wessels plass (ved Stortingsbygningen) til Frederiks gate navnet Stortingsgata, fra 1. mai 2006 fikk strekningen fra Frederiks gate til Solli plass navnet Henrik Ibsens gate. Samtidig fikk den opprinnelige Henrik Ibsens gate navnet Hammersborggata. Det kongelige slott endret samtidig adresse fra Drammensveien 1 til Henrik Ibsens gate 1, for i 2012 å omreguleres til Slottsplassen 1.
Gaten passerer Frogner, Skillebekk, Skarpsno, Skøyen, Bestum, Vækerø og Lilleaker før den passerer bygrensen ved Lysakerelva og fortsetter i Bærum. Strekningen mellom Halvdan Svartes gate og Sjølystveien er del av Ring 2; det er her bomstasjon i retning sentrum. Fra Sjølyst til bygrensen er veien del av E18.


== Bygninger ==


=== Fra Solli til Skillebekk ===


=== Skarpsno ===


=== Fra Olav Kyrres plass til Skøyen ===


=== Fra Sjølyst til Lysaker ===


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bruun, Ole Daniel (1999). Arkitektur i Oslo. Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 82-573-0948-6. 
Engh, Pål Henry og Gunnarsjaa, Arne (1984). Oslo : En arkitekturguide. Oslo: Universitetsforlaget. ISBN 82-00-05961-8. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Jakhelln, Per A. H. (1998). «Skarpsno-strøket — Et par hundre bygninger og villaer».  I Heiberg, Kirsten. Skarpsno : Fra løkke til fasjonabelt strøk. Oslo: Skarpsno vel. s. 185–194. 
Joar Nyquist og P.D. Hofflund, red. (1955). Oslo gårdkalender: Nybygg 1925–1945 med et tillegg for 1945–1955. Oslo: Fredhøi. 


== Eksterne lenker ==
(en) Drammensveien, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Oslo kommunes vedtak om navneendring