jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Alastair Campbell

Alastair John Campbell (født 25. mai 1957) er en britisk politiker som har vært kommunikasjonsrådgiver, pressesjef og strategiansvarlig («spin doctor») for Storbritannias statsminister Tony Blair. Han har vært en kontroversiell person i britisk politikk de siste år og har ofte vært ansett som en av arkitektene bak New Labour. Han har blant annet blitt anklaget for å fabrikkere bevis at Irak hadde masseødeleggelsesvåpen for å rettferdiggjøre Irak-krigen. Han har imidlertid blitt renvasket fra denne anklagen ved flere granskninger.Under valget til EU-parlamentet i mai 2019 fortalte Campbell at han hadde stemt på det liberale partiet, siden han han mente Labour ikke inntok en tilstrekkelig pro-europeisk holdning, hva som førte til at han ble ekskludert fra sitt gamle parti. Han kunngjorde at han kom til å anke beslutningen, men uttalte senere at han ikke lenger ønsker å være medlem av partiet.Campbell er også kjent for å være en aktiv supporter av fotballklubben Burnley FC.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Alastair Campbell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alastair Campbell på Internet Movie Database
Götavirke

Götavirke er restene av en drøyt 3,5 km lang forsvarsvoll som går mellom Västra Husby og Hylinge i Östergötland, Sverige. Vollen dekker altså hele området mellom Asplången og Lillsjön. Nord for Asplången finnes rester av flere bygdeborger som kanskje var en del av samme forsvarsverk som vollen. Sør for Lillsjön er terrenget såpass vanskelig å forsere at det knapt har behøvd å forsvares.
Verket er sannsynligvis laget for å beskytte det indre av Östergötland mot angrep fra Østersjøsiden. Ved arkeologiske undersøkelser er vollen datert  ved hjelp av karbondatering til omkring år 800 e.Kr.
Vollen har fungert som støtte for trepalisader, og bak denne finnes tegn på at det kan ha gått en troppetransportvei. 


== Se også ==
Offas dike (England)
Dannevirke (Tyskland, Danmark)


== Eksterne lenker ==
(en) Götavirke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Brattlitunnelen

Brattlitunnelen er en tunnel på riksvei 827 i Narvik kommune i Nordland. Tunnelen går gjennom Storfjellet mellom Indre Tysfjorden og dalbotnen ved Tømmeråsfjorden i tidligere Tysfjord kommune. Tunnelen er 3 606 meter lang. Den og resten av veien mellom Kjøpsvik og Sætran ble åpnet i 1992. Brattlitunnelen er den lengste av tunnelene mellom Kjøpsvik og Efjorden.
Den 17. januar 2013 kom et vogntog lastet med 27 tonn brunost i brann i tunnelen. Brannen ble slukket etter fire dager. Det ble først anslått at den ville forbli stengt i to-tre uker etter hendelsen på grunn av opprydningsarbeidet. Det viste at det krevde mer tid å vaske og rense tunnelen og reparere de omfattende skadene på lysanlegget, nødstasjoner og PE-skummet i en lengde på over en kilometer. Det ble derfor kunngjort at tunnelen skulle åpne den 22. februar.«Brunostbrannen» vakte nasjonal og internasjonal oppsikt med omtale i BBC, National Public Radio og utenlandske aviser. Fra 23. januar til den 7. februar ble fergesambandet mellom Drag og Kjøpsvik midlertidig utvidet med turer også til Skarberget. Tilbudet ble erstattet med en justering av rutetidene for bedre korrespondanse med ferga på europavei 6. Den 22. februar ble tunnelen åpnet for trafikk etter brannen. Høsten 2015 pågikk utbedringsarbeidene fortsatt. Kostnadene etter reparasjoner og påfølgende arbeid med sikkerhetstiltak, var forventet å utgjøre totalt 35 millioner kroner.


== Se også ==
Neppviktunnelen
Tømmeråstunnelen
Stetindtunnelen
Efjordtunnelen
Veitunneler i Norge


== Referanser ==
Pico d’Antónia

Pico d'Antónia er det høyeste fjellet på den kappverdiske øya  Santiago. Fjellet ligger midt på øya og er 1 394 meter høyt. Fjellet ligger i en nasjonalpark med samme navn. Fjellet er av vulkansk opprinnelse.
Neppviktunnelen

Neppviktunnelen eller Nipviktunnelen er en tunnel på riksvei 827 i Narvik kommune i Nordland. Tunnelen går under Åttetinden ved Neppvika i Tømmeråsfjorden i tidligere Tysfjord kommune. Tunnelen er 979 meter lang. Den og resten av veien mellom Kjøpsvik og Sætran ble åpnet i 1992.


== Se også ==
Brattlitunnelen
Tømmeråstunnelen
Stetindtunnelen
Efjordtunnelen
Veitunneler i Norge


== Referanser ==
Tømmeråstunnelen

Tømmeråstunnelen er en tunnel på riksvei 827 i Narvik kommune i Nordland. Tunnelen går gjennom Tømmeråsen mellom Tømmeråsfjorden og Stefjorden i tidligere Tysfjord kommune. Tunnelen er 561 meter lang. Den og resten av veien mellom Kjøpsvik og Sætran ble åpnet i 1992.
Ved den søndre tunnelåpningen tar vei av til Haukøya.


== Se også ==
Brattlitunnelen
Neppviktunnelen
Stetindtunnelen
Efjordtunnelen
Veitunneler i Norge
Stetindtunnelen

Stetindtunnelen er en tunnel på riksvei 827 i Narvik kommune i Nordland. Tunnelen går under Stetind, mellom Storelva og Stefjordbotn i Stefjorden. Tunnelen er 2 730 meter lang. Den og resten av veien mellom Kjøpsvik og Sætran ble åpnet i 1992.


== Se også ==
Brattlitunnelen
Neppviktunnelen
Tømmeråstunnelen
Efjordtunnelen
Veitunneler i Norge


== Eksterne lenker ==
Bilde av Stetind med vestre tunnelåpning
Monte Penoso

Monte Penoso er det høyeste fjellet på den kappverdiske øya Maio, og ligger på østsiden av øya. Fjellet er 436 meter høyt og ligger nordøst for Vila do Maio og sør for Pedro Vaz.
Efjordtunnelen

Efjordtunnelen er en tunnel på riksvei 827 i Nordland. Tunnelen går mellom Stefjordbotn i Stefjorden  og Kistbotn i Efjorden i Narvik kommune. Tunnelen er 1 622 meter lang. Den og resten av veien mellom Kjøpsvik og Sætran ble åpnet i 1992.


== Se også ==
Brattlitunnelen
Neppviktunnelen
Tømmeråstunnelen
Stetindtunnelen
Veitunneler i Norge


== Referanser ==
Anthony Giddens

Anthony Giddens, baron Giddens, (født 18. januar 1938 i Edmonton i London) er en britisk sosiolog som blant annet har vært en viktig ideologisk inspirator for New Labour, idet han formulerte den såkalte «tredje vei», som representerer en fornyelse av sosialdemokratiet. Innen sosiologien kanskje mest kjent for sin «aktør-strukturløsning», strukturasjonsteorien og for sitt  holistiske syn på det moderne samfunn.
Giddens anses av mange for å være en av de mest prominente nyere bidragsytere innenfor sosiologi. Han har utgitt minst 34 bøker og er blitt utgitt på mer enn 29 språk. I gjennomsnitt har han utgitt en bok i året. Han er blitt beskrevet som Storbritannias mest berømte samfunnsvitenskapelige forsker siden John Maynard Keynes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anthony Giddens – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Anthony Giddens hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Anthony Giddens hos The Peerage
Monte Estância

Monte Estância er det høyeste fjellet på den kappverdiske øya Boa Vista. Fjellet ligger på øyas sørøstside og er 387 meter høyt. Fjelltoppen ligger sørøst for Sal Rei og sørvest for Norte. Fjellet er av vulkansk opprinnelse. Atlanterhavet ligger noen kilometer til sørøst.
Monte Vermelho

Monte Vermelho (portugisisk for Rødfjell), også kjent som Monte Grande, er det høyeste fjellet på den kappverdiske øya Sal og er 406 meter høyt. Fjellet er av vulkansk opprinnelse og har fått sitt navn på grunn av fargen på jorden. Fjellet er avskoget og har knapt med vegetasjon.
Alta bataljon

Alta bataljon var en bataljon innen den norske 6. divisjon, med standkvarter i Alta. Bataljonen ble opprettet 1. januar 1918. Under felttoget i Norge i 1940 ble den ledet av oberstløytnant Arne Dagfin Dahl. Etter krigen ble Alta bataljon gjenopprettet frem til den ble lagt ned i 1995.


== Nøytralitetsvakt ==
Alta bataljon ble mobilisert i oktober 1939 som nøytralitetsvakt grunnet utbruddet av annen verdenskrig og ble plassert i grenseområdene i Øst-Finnmark under vinterkrigen. Bataljonen skulle sikre norsk territorium mot sovjetisk aggresjon. Alta bataljon ble demobilisert den 15. januar 1940.


== Felttoget i Norge i 1940 ==
Etter den tyske invasjonen den 9. april 1940 ble bataljonen mobilisert som en del av 6. divisjon i fremrykkingen mot den tyske 3. bergdivisjon i fjellene nord for Narvik. 

Bataljonen hadde to måneder i felt og utførte offensive operasjoner mot general Eduard Dietls forskansede styrker. De lett bevæpnede norske soldatene angrep under ekstreme forhold i fjellområdene i Nordland mot langt bedre utdannede tyske styrker. Bataljonen fikk bare unntaksvis fly eller artilleristøtte, mens Luftwaffe etter hvert ble stadig mer aktiv.
På tross av dette hadde de allierte styrkene i begynnelsen av juni 1940 presset de tyske styrkene ut av Narvik og stengt de inne i en liten lomme ved grensen mot Sverige. I de siste ukene av kampene ble bataljonen stadig mer herdet, og fikk tilgang til erobret tysk utstyr. I det de allierte styrke i Nord-Norge forberedte det endelige fremstøtet mot de tyske styrkene gikk Tyskland til angrep mot Frankrike, dette tvang de allierte til å trekke seg tilbake fra Norge.
Den tyske generalen Dietl uttalte etterpå at han maksimalt kunne ha holdt ut to døgn til før han hadde måttet gitt opp og søkt internering i Sverige.
Bataljonen ble transportert fra Grovfjord og demobilisert på Altagård den 11. juni 1940.


== Etter andre verdenskrig ==
Inntil 1996 var det innsendt søknader om krigspensjon fra 162 tjenestegjørende eller etterlatte etter tjenestegjørende i Alta bataljon, tilsvarende 20 % av bataljonens styrke under krigsinnsatsen i 1940. Av disse ble 58 søknader innvilget.


== Utmerkelser ==
To offiserer fra Alta bataljon, bataljonssjef Arne Dagfin Dahl og kaptein Ole Forseth, ble tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren for innsats under felttoget i 1940. Elleve soldater i bataljonen ble tildelt Krigsmedaljen, tre av disse falt i kampene og ble tildelt medaljen post mortem.


== Fane ==
Alta bataljon bar på sin fane stedsnavnene Roasme 1940 og Lille Balak 1940.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dahl, A.D. Med Alta bataljon mot tyskerne, 1946
Sandvik T. Operasjonene til lands i Nord-Norge 1940, 1965.
Ramberg S.E.L, Andersen T, Petterson A Alta bataljons historie 1898-1995, 1996.
Eitinger-utvalgets innstilling, desember 1988.
Helse- og omsorgsdepartementet, NOU 1998:12.


== Eksterne lenker ==
Norgeslexi om Alta bataljon
Topo de Coroa

Topo de Coroa også kjent som Tope de Coroa (portugisisk for Kronetoppen) er det høyeste fjellet på den kappverdiske øya Santo Antão og Kapp Verdes nest høyteste fjell. Fjellet er 1 979 meter høyt og er av vulkansk opprinnelse. Fjellet er et av de vestligste i Afrika.
Cabela’s Rookie Outfitter Award

Cabela's Rookie Outfitter Award er en pris i hundesledeløpet Iditarod som første gang ble delt ut i 2001 og tildeles en «tilfeldig valgt førstegangskjører».


== Bakgrunn ==
Prisen har fra starten av vært sponset av Cabela som er en kjede som tilbyr jakt- og fiskeutstyr. Vinneren får gavekort på 1 000 USD, og er sammen med Cabela's Veteran Outfitter Award de eneste prisene som blir kåret før løpet starter. Vinneren kåres på banketten i Anchorage kvelden før hundesledeløpet begynner ved at en trekker fra en hatt. I hatten ligger navn på alle førstegangskjørerne og det navnet blir trukket opp av hatten er prisens vinner.


== Vinnere ==
Ron Koczaja var den første vinneren i 2001, mens Rachael Scdoris var den første kvinnen som vant (2005). Alle vinnerne så langt har vært fra USA.


== Eksterne lenker ==
(en) Infoside om Iditarodpriser fra Cabela
Julie Erlandsen

Julie Erlandsen (født 15. august 1965) er en mangesidig kunstner.
Hun har sin kunstnerutdannelse fra Strykejernet tegne- og maleskole i Oslo. Hun har hatt flere utstillinger i Norge.
Hennes kunstneriske uttrykk spenner fra det musikalske, via tegning og maling til tekstilkunst.


== Eksterne lenker ==
Kondelureskogen
Ekvivokasjon

Ekvivokasjon er en tankefeil der argumentet inneholder semantisk flertydige premisser, slik at argumentet (syllogismen) i den interessante tolkning innebærer en formallogisk feilslutning av typen fire termer, på latinsk kalt Quaternio terminorum.

Ingenting er bedre enn fullkommen lykke.
Men, enhver god ting er bedre enn ingenting.
Derfor er enhver god ting bedre enn fullkommen lykke.Denne tankefeilen ble først identifisert av Aristoteles i hans bok «Sofistiske gjendrivelser».
Teoderik II av vestgoterne

Teodorik II (spansk Teodorico, død januar 466 i Tolosa) myrdet sin eldre bror Torismund for å bli vestgoternes konge i 453. Edward Gibbon skriver at «han rettferdigjorde denne udåden med ordningen som hans forgjenger hadde dannet som brøt hans allianse med imperiet.» Under Teoderiks styre fortsatte kongedømmet til vestgoterne, sentrert i det som nå er Aquitaine, å være en føderal del av det vestlige Romerriket. I 462 avga imperiet Septimania til Teoderik.
Da han døde i 466 overtok Teoderiks yngre bror, Eurik, tronen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Edward Gibbon, History of the Decline and Fall of the Roman Empire, kapittel 36
Eurik

Eurik (spansk: Eurico, født 420, død 28. desember 484) var den yngre broren til Teoderik II og hersket som vestgoternes konge, med Toulouse som hovedstad, fra 466 til han døde.


== Liv og virke ==

Han arvet en stor del av vestgoternes områder i Aquitania-regionen i Gallia, et område som hadde vært under vestgotisk kontroll siden 415. I tiårene som hadde gått hadde vestgoterne gradvis ekspandert sitt territorium på bekostning av det svake romerske styret og rykket langt inn i Hispania i prosessen. 
Da han ble konge, beseiret Eurik flere andre vestgotiske konger og høvdinger i en rekke borgerkriger og ble snart den første herskeren av en virkelig forent vestgotisk nasjon. Han dro fordel av romernes problemer og utvidet vestgoternes makt i Hispania og drev sueviene inn i det nordvestlige Iberia. Da det vestlige riket bukket under i 476, kontrollerte han nesten hele Den iberiske halvøy. 
Eurik beseiret i 470 en forsøkt invasjon av Gallia av den keltiske magnaten Riothamus og ekspanderte kongedømmet sitt enda lenger nord, muligens så langt som elven Somme, grenseområdet til frankernes territorium.
Tidligere vestgotiske konger hadde offisielt styrt som representanter for den romerske keiser, men Eurik var den første til å erklære fullstendig uavhengighet fra marionettkeiserne. I 475 tvang han den vestlige keiseren Julius Nepos til å anerkjenne hans fulle uavhengighet i bytte mot å gi tilbake Provence-regionen i Gallia. De romerske borgerne i Hispania sverget troskap til Eurik og anerkjente ham som sin konge. Samme år overgav Clermont-Ferrand seg til ham etter en lang beleiring, og dens biskop, Sidonius Apollinaris ba om fred. Han delte det vestlige Romerriket med Odovakar.  
Eurik var en av de mer utdannede av de store vestgotiske kongene og var den første germaner som formelt fikk sitt folks lover nedskrevet. Euriks lover fra 461 formaliserte de tradisjonelle lovene som hadde vært betrodd hukommelsen til utpekte spesialister som hadde lært hver enkelt del utenatt.
Da Eurik døde i 484 bestod kongedømmet til vestgoterne av nesten hele Iberia med unntak av regionen Galicia (som ble styrt av sueviene) og mer enn to tredjedeler av dagens Frankrike. Edward Gibbon skriver i kapittel 38 i History of the Decline and Fall of the Roman Empire:

«Nasjonens hell hadde ofte vært avhengig av ulykker, og Frankrike kan tilskrive hennes storhet til den for tidlige døden til den gotiske kongen, ettersom hans sønn Alarik var et hjelpeløst spedbarn på den tiden, og hans motstander Klodvig var en ambisiøs og handlekraftig ungdom.»


== Referanser ==


== Litteratur ==
Karl F. Stroheker: Eurich. Stuttgart 1937.
Herwig Wolfram: Die Goten. Von den Anfängen bis zur Mitte des 6. Jahrhunderts. 4. Aufl., Beck, München 2001, ISBN 3-406-33733-3.
Sabine Panzram: Eurich und seine Nachfolger. In: Mischa Meier (Hrsg.): Sie schufen Europa. Historische Portraits von Konstantin bis Karl dem Großen. C.H. Beck, München 2007, S. 124–140, ISBN 978-3-406-55500-8.


== Eksterne lenker ==
Edward Gibbon, History of the Decline and Fall of the Roman Empire Kapittel 37
Edward Gibbon, History of the Decline and Fall of the Roman Empire Kapittel 38
Alarik II

Alarik II, spansk: Alarico, latin: Alaricus (død 507) etterfulgte sin far Eurik i 485 som vestgoternes konge. Hans rike inkluderte ikke bare hele Hispania (med unntak av områdets nordvestlige del), men også Aquitania og den største delen av det fremdeles udelte Gallia Narbonensis.

Religiøst var Alarik arianer som alle de tidlige vestgotiske adelsmennene, men han avstod fra sin far Euriks forfølgelse av katolikker, og ga dem i 506 lov til å holde råd i Agde. Han hadde et anstrengt forhold til de katolske biskopene i Arles, noe som toppet seg i tiden da den frankiske Caesarius av Arles var biskop, fra 503. Caesarius var mistenkt for å stå i ledtog med burgunderne for å overlevere bispedømmet til Burgund, hvis konge hadde giftet seg med søsteren til Klodvig. Alarik sendte derfor Caesarius i eksil i et år i Bordeaux i Aquitaine før han lot ham returnere uskadd da krisen var forbi.
Han viste lignende visdom og frisinnethet i politiske saker ved å utnevne en kommisjon for å forberede et utdrag av de romerske lovene og imperielle vedtakene som skulle danne den autoritative loven for hans romerske undersåtter. Dette er vanligvis kjent som Breviarium Alaricianum eller Lex Romana Visigothorum.
Alarik var fredelig anlagt og holdt seg strengt til avtalen som hans far inngikk med frankerne, men deres kong Klodvig I ønsket å skaffe seg den gotiske provinsen i Gallia og fant en unnskyldning for krig i at Alarik var arianer. Teoderik, østgoternes konge og Alariks svigerfar, forsøkte forgjeves å mekle. De to arméene møttes i 507 i slaget ved Vouillé, nær Poitiers, hvor goterne ble beseiret og deres konge, som forsøkte å flykte, ble overrumplet og drept, blir det sagt, av Klodvig selv.
Hans legitime sønn Amalarik var fremdeles et barn, derfor ble han etterfulgt av sin uekte sønn Gesalek.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Edward Gibbon, History of the Decline and Fall of the Roman Empire kapittel 38
Acetaldehyd

Acetaldehyd eller etanal er en aldehyd og en brannfarlig væske med formel CH3CHO eller MeCHO. Acetaldehyd er en av de viktigste aldehydene. Den blir blant annet brukt til å fremstille organiske kjemikalier som DDT. Det er et oksidasjonsprodukt av etanol.Acetaldehyd finnes i frukt, kaffe og brød da planter produserer stoffet ved stoffskifte. Det kan også bli fremstilt kjemisk ved en delvis oksidasjon av etanol i leveren av enzymet alkohol dehydrogenase og er den ledende årsaken til bakrus. 
The International Agency for Research on Cancer har listet acetaldehyd som en gruppe 1 av kreftfremkallende stoffer. Acetaldehyd er "en av de hyppigst funnet lufttgifter med kreftrisiko større enn én av en million"Etanal kan man også finne i sherry.
Acetaldehyd oksiderer i luft til organisk syre, for eksempel
2 CH3CHO + O2 → 2 CH3COOH


== Historie ==
Acetaldehyd ble først observert av den svenske farmasøyten/kjemikeren Carl Wilhelm Scheele  i 1774; den ble deretter undersøkt av de franske kjemikerne Antoine François, comte de Fourcroy og Louis Nicolas Vauquelin i 1800, og den tyske kjemikeren Johann Wolfgang Döbereiner i 1821, 1822 og 1832, og  Justus von Liebig i 1835. I 1835 ga Liebig stoffet navnet "aldehyd", det ble senere endret til acetaldehyd.


== Referanser ==
Bocuse d’Or

Bocuse d’Or (fransk uttale: ​[bɔkyz dɔʁ]) er et uoffisielt VM i fransk kokkekunst. Konkurransen arrangeres annethvert år i den franske byen Lyon. Konkurransen ble startet av den franske kokken Paul Bocuse i 1987. Paul Bocuse var president for Bocuse d’Or inntil hans sønn, Jérôme Bocuse, overtok tittelen i 2016.

Kandidatene kvalifiserer seg til konkurransen ved et nasjonalt uttak i sitt respektive land. Det nasjonale uttaket i Norge er konkurransen Årets Kokk. I 2008 ble det for første gang innført kvalifisering for hver verdensdel før finalen i Lyon. 


== Semifinaler ==
Formatet ble utvidet med kvalifisering i 2008. Da ble Bocuse d'Or Asia arrangert i Shanghai og Bocuse d'Or Europe i Stavanger med vinnerne Yasuji Sasaki fra Japan og Geir Skeie fra Norge. Skeie vant senere verdensfinalen i 2009.Kvalifiseringene arrangeres på forskjellige steder. I 2024 skal den europeiske kvalifiseringen igjen arrangeres i Norge, denne gang i Trondheim Spektrum.


== Norske finalister ==
Norge har oppnådd gode resultater i konkurransen; Bent Stiansen (1993), Terje Ness (1999), Charles Tjessem (2003), Geir Skeie (2009) og Ørjan Johannessen (2015) har alle vunnet gull. I tillegg har Lars Erik Underthun (1991), Tom Victor Gausdal (2005) og Christopher W. Davidsen (2017) tatt sølv, mens Odd Ivar Solvold (1997), Gunnar Hvarnes (2011) og Christian André Pettersen (2019 og 2021) har bronse. 
Arne Brimi var den første norske kokken som deltok i konkurransen (1987).


== Finalister ==
Dette er listen over finalister og vinnere av Bocuse d’Or

Medaljeoversikt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Bocuse d'Or – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bocuse d’Or Norge
Zahid Ali

Zahid Ali (født 30. juni 1976 i Oslo) er en norsk stand-up-komiker, programleder, skuespiller og forfatter. Han har  medvirket i flere tv-programmer blant annet Rikets Røst (TV 2), Jul i Tøyengata (TV Norge), Landsfareren (TV3) og Hellfjord (NRK).


== Bakgrunn ==
Han startet som stand-up-komiker i 1999, etter å ha gått et år på musikk-/teaterlinjen på Ringerike folkehøgskole. Skolen har idag en egen standup-linje, som startet året etter.
Zahid Ali benytter ofte sin norskpakistanske bakgrunn som komiker og skuespiller.Han mottok Brobyggerprisen i 2009 av 14. august-komiteen, og har også vært involvert i flere veldedige prosjekter. Sammen med Sissel Kyrkjebø har han frontet Unicef-kampanjen «Sammen for barn – sammen mot aids». I 2006 samlet han, ifølge Athenas.no  en rekke komikere, blant andre Bård Tufte Johansen, Harald Eia, Tom Mathisen, Herodes Falsk og Jono El Grande på Stenersenmuseet i Oslo. Den pakistanske ambassaden forvaltet pengene til bygging av ny skole i det jordskjelvrammede Kashmir.


== Filmer (utvalg) ==
2005: Izzat (stemme)
2011: Tomme Tønner 2
2014: Børning
2018: Los Bando
2019: Operasjon Mumie
2019: Swingers


== TV-opptredener (utvalg) ==
2000: Box, Metropol T.V. som programleder, reporter
2000: Karl & Co som Ahmed
2001: Nissene på låven (TVNORGE) som Radjif
2004:   Hos Martin som taxi sjåfør
2005: Rikets Røst (TV 2)  sesong 1 som utegående reporter/innslag
2005: TV 2-nøttene som Skomaker Ali
2006: Rikets Røst sesong 2 som utegående reporter/innslag
2006: Rikets Røst sesong 3 som utegående reporter/innslag
2006: Jul i Tøyengata (TVNORGE) skomaker Ali
2008: Sladder (TVNORGE) fast panledeltager
2012: Landsfareren (TV3) programleder
2012: Hellfjord (NRK) politkonstabel Salamander
2014: Skal vi danse (TV 2)


== Musikk ==
2018: Innvandrarna
2006: Dansebandet Svartingarna
2020: West Side Story musical


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zahid Ali på Internet Movie Database 
(en) Zahid Ali hos The Movie Database