jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Morten Diderik Emil Lambrechts

Morten Diderik Emil Lambrechts (født 4. oktober 1824 i Kristiania, død 28. mai 1900 i Kristiania) var en norsk jurist og politiker. Han ble høyesterettsjustitiarius i 1887 og spilte en betydelig rolle på stortingene 1869, 1871–73, 1874–76 og 1882–84, der han representerte Kristiania og tilhørte den konservative retningen, skjønt han var mer moderat enn de øvrige representantene fra hovedstaden.Lambrechts ble i 1868 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden, forfremmet til kommandør av 1. klasse i 1889, videre forfremmet til storkors i 1891 og senere samme år tildelt ordenens kjede. Videre var Lambrechts ridder av Nordstjerneordenen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Nordisk familjebok. Uggleupplagan Lambrechts, Morten Didrik Emil


== Eksterne lenker ==
(no) Morten Diderik Emil Lambrechts hos Norsk senter for forskningsdata
Nordlandet kirke

Nordlandet kirke er en korskirke fra 1914. Den er tegnet av arkitekt Hagbarth Schytte-Berg og ligger på øya Nordlandet i Kristiansund kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Ytre Nordmøre prosti i Møre bispedømme.
Byggverket er i tre og stein og har 700 plasser.
Nordlandet gravsted er rundt en kilometer øst for kirken.


== Kilder ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Nordlandet kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 281. ISBN 82-7527-022-7. 
Gjenreisningsbyen: Nordlandet kirke Arkivert 24. mai 2015 hos Wayback Machine.


== Eksterne lenker ==
(no) «Nordlandet kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Nordlandet kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Nordlandet menighet
Vannpolo under Sommer-OL 1908

Vannpolo under Sommer-OL 1908. Vannpolo var med for tredje gang på det olympiske programmet 1908 i London. Det var påmeldt fem lag men Østerrike trakk sitt lag før turneringen startet. Storbritannia spilte kun en kamp, finalen, de beseiret Belgia med 9-2 og ble dermed olympiske mestere. Belgia vei til finalen var seier over Nederland med 8-1 i kvartfinalen og de beseiret Sverige med 8-4 i semifinalen.    


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==
Arna Sogelag

Arna Sogelag er et historielag grunnlagt i 1931 på Garnes i Arna og het «Haus Sogenemd» frem til 1990. (Haus var det tidligere kommunenavnet på Arna.)Arna Sogelag driver Ådnatun museum i Indre Arna. Laget gikk også inn for fredning av Havråtunet på Osterøy i 1946 og i 1950 startet de arbeidet med Havråfilmen.


== Bibliograffi ==
Bygdebok om skoler i 1937
Bygdebok om kirker i 1951
Ættebok om Gjerstad på Osterøy i 1958 og Haus på Osterøy i 1959 (Ættebok for Gjerstad og Haus. Osterøy: Sogelaget. 1992. ISBN 8291229007. )
Ættebok om Ådna i 1964
Stadnamn i Haus 1971
Ættebok om Ytre Arna (Elvæ) i 1976
Ådnatun: ei reise i tid : Arnabygdene for 100 år siden. [Indre Arna]: Arna sogelag. 2000. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Arna Sogelag i Fotografregisteret på Nasjonalbiblioteket
(no) Arna Sogelag på NLIs Lokalhistoriewiki.
Arna Sogelag på Ådnatun prosjektblogg
Sogearbeidet i Arna på Idab Info-Trykk & Media
Nord-Heggdal kapell

Nord-Heggdal kapell er en langkirke fra 1974 i Molde kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Molde domprosti i Møre bispedømme.
Byggverket er i tre og har 98 plasser. Arkitekt for kapellet var Jostein Heggdal.


== Eksterne lenker ==
(no) «Nord-Heggdal kapell». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Nord-Heggdal kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Otrøy kirke

Otrøy kirke er en langkirke fra 1878 i Molde kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Molde domprosti i Møre bispedømme.
Byggverket er i tre og har 250 plasser. Den er reist etter tegninger av Jacob Wilhelm Nordan.
Adkomst til stedet er via Rv668.
Det er kirkegård ved kirken.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Otrøy kirke, Midsund». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 314. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Otrøy kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Otrøy kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Molde kirkelige fellesråd: Gravfelt på Otrøy kirkegård
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Arthur Hacker

Arthur Hacker (født 25. september 1858, død 12. november 1919) var en britisk maler som ble assosiert med pre-rafaelittene.
Hacker er han mest kjent for sine store religiøse og allegoriske motiver og portretter og malte også nakne figurbilder. Han var influert av sine omfattende reiser til Spania og Nord-Afrika.
Hacker ble født i London i 1858 som sønn av strekgrafikeren Edward Hacker. Han studerte ved det engelske kunstakademiet, Royal Academy, i årene 1867 og 1880, og senere ved Atelier Bonnat i Paris hvor han var medstudent med Stanhope Forbes. To ganger stilte han ut ved Royal Academy, i 1878 og i 1910. I 1882 stilte han ut Pelagia and Philammon i Liverpool, et svært dramatisk maleri i fransk stil. The Annunciation som ble kjøpt av Chantry Bequest i 1892 var tilsvarende malt.
Etter hvert som publikums smak endret seg og hans dramatiske, franskinspirerte og akademiske malerier ble mindre etterspurt etablerte han seg som en lukrativ portrettmaler for de øvre samfunnsklasser, men portretterte også et antall malerkollegaer eller herrer med forbindelse til kunsten, blant annet William Goscombe John og Dyson Perrins. Et portrett av Alfred Keogh som han malte henger i hovedkvarteret til Royal Army Medical Corps (RAMC) ved Millbank i London. I 1894 ble han selv portrettert for en byste av skulptøren Edward Onslow Ford.
Hacker var en dyktig håndverker, men ble stundom kritisert for å skape overfladisk kunst. Han skiftet stil flere ganger. Etter de rene luftmalerier tidlig på 1880-tallet gikk han over til en akademisk fransk stil på slutten av 1880-tallet, og deretter i en rekke pre-rafaelittiske, symbolske, poetiske og enkle genremalerier. På begynnelsen av 1900-tallet vendte han seg mot atmosfæriske studier av Londons gater, ofte om natten eller med tåkete effekter. A Wet Night in Piccadilly var hans diplomarbeid i 1910. Han besøkte Spania, Gibraltar og Tanger sammen med maleren Solomon Solomon i tiden rundt 1881, og deretter hadde han flere besøk i Nord-Afrika og malte mange bilder basert på disse stedene.
Hans hustru Lilian Hacker var også maler og stilte ut ved Royal Academy fra 1909 til 1924.
Hackers malerier finnes i mange offentlige samlinger. Blant hans mytologiske motiver, The Syrinx, er i Manchester, men han er også representert i Tate Gallery, Leeds City Art Gallery og Walker Art Gallery.
Hacker døde av hjerteslag i sitt hjem i London den 12. november 1919.


== Bilder ==


== Referanser ==
Bergmo småkirke

Bergmo småkirke var en arbeidskirke fra 1982 i Molde kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Molde domprosti i Møre bispedømme.
Byggverket var opprinnelig et samvirkelag og postkontor oppført er i tre. Da dette ble ledig, så man muligheten til å benytte det midlertidig som kirke i påvente av et permanent bygg. Kirkerommet har 350 plasser.
Kirken ble avvigslet sommeren 2017.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bergmo småkirke fra Molde kirkelige fellesråd
Åsgardfeltet

Åsgardfeltet er et oljefelt og naturgassfelt i Norskehavet.
Hovedforsyningsbasen for feltet ligger i Kristiansund, mens driftsorganisasjonen ligger i Stjørdal. Equinor er operatør for feltet. Utvinning fra feltet startet i 1999.
Navnet kommer fra Åsgard i norrøn mytologi.


==== Feltet ====
Åsgardfeltet ligger på Haltenbanken i Norskehavet, om lag 200 kilometer fra kysten av Trøndelag og 50 kilometer sør for Heidrunfeltet. Feltet ligger på 240–320 meters havdyp og er bygd ut med utvinningsutstyr på havbunnen. Utvinningsbrønnene er bundet til produksjons- og lagerskipet Åsgard A.
Aker Solutions (Engineering & Subsea) utvikler verdens første storskala undervannskompresjonsanlegg (Subsea Compression) for Åsgardfeltet.Den halvt nedsenkbare gassplattformen Åsgard B håndterer naturgasskondensat (lettolje) og naturgass. Gassvolumene leveres igjennom Åsgard Transport som er en rørledning til Gassterminalen på Kårstø i Rogaland. Kondensat leveres som egen kvalitet under navnet Åsgard Blend til lagerskipene Åsgard A og Åsgard C. Equinor driver plattformene Åsgard A og Åsgard B selv. Knutsen OAS Shipping opererer Åsgard C på vegne av Equinor.


==== Plattformene ====
Åsgard A er en skipsformet FPSO. Den ble prosjektert av Aker Engineering, og er av typen Tentech 900S. Dekket er bygget av Aker Stord og skroget av Hitachi.  Den har en oljelagerkapasitet på 145.000m3 og dekksvekt på om lag 15.000 tonn. Den er 278m lang, vanndypet er 315 meter og den er forankret med 12 ankerliner. Den startet produksjonen 20.5.1999.
Åsgard B er en halvt nedsenkbar plattform som ble prosjektert av Aker Engineering, og er av typen GVA 70. Dekket er bygget av Kværner Rosenberg og skroget av Daewoo. Den har et deplassement på om lag 85.000 tonn og dekksvekt på om lag 34.000 tonn. Dekket er 95*115m, vanndypet er 300 meter og den er forankret med 16 ankerliner. Den startet produksjonen 4.10.2000.
Åsgard C er en skipsformet FSO (M/T Jorunn Knutsen) er et lagerskip for naturgasskondensat. Skipet ble bygget i 1998 i Astilleros De Sestao i Spania. Det har et deplassement på 125.000 tonn, og er 264m lang og 42m bred. Vanndypet er 290m og den har ni ankerliner. Det har norsk flagg og er klasset i DNV GL. Det er koblet til Åsgard B og Kristinfeltet. Det har et offshore lastesystem av typen STL (submerged turret loading). Den startet produksjonen 4.10.2000.


== Se også ==
Olje- og gassfelt på norsk kontinentalsokkel


== Referanser ==


== Kilder ==
Åsgard i interaktivt kart
Olje- og energidepartementet: Fakta norsk petroleumsverksemd 2005. Nettversjon
Seiling under Sommer-OL 1908

Seiling under Sommer-OL 1908. Seiling var tilbake på det olympiske programmet under OL 1908 i London. Det ble konkurrert i 4 seilklasser og Storbritannia vant alle fire olympiske titlene. I to klasser var det kun britiske båter som deltok.  


== Medaljer ==


=== Klasse: 6 meter ===

Dato: 27. til 29. juli.
Fem båter startet i denne klassen.


=== Klasse: 7-meter ===

Dato: 27. til 29. juli
I denne klassen var det kun den britiske båten «Heroine» som deltok.


=== Klasse: 8-meter ===

Dato: 27. til 29. juli.
Fem båter fra tre nasjoner startet i denne klassen.


=== Klasse: 12-meter ===

Dato: 11. og 12. august. 
I den største klassen var det kun to britiske båter som startet  «Hera» fra Skottland og «Mouchette» fra England.
Romsdalsmuseets kapell

Romsdalsmuseets kapell er en liten langkirke fra 1952 i Molde kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er bygget sentralt inne på Romsdalsmuseets område og er en del av friluftsmuseet. Det ble innviet 22. mai 1952 av biskop Arne Fjellbu.Byggverket er i tre og har 80 plasser. Kapellet ble arkitekttegnet av Jon Villa (1919-2014) og bygd av gammelt tømmer fra flere eldre bygninger. Den er bygget i gammel stil. Hensikten var i første omgang at den skulle være et utstillingskapell for museets kirkeinventar, men også kunne brukes til kirkelige handlinger, først og fremst vielser og dåp.Den har vakkert inventar fra 1600-tallet. Blant annet finnes en halsring fra gapestokk. På alteret sto i flere år to 46 cm høye lysestaker i dreiet tre. De var opprinnelig fra Hustad kirke.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Amdam, Per. «Romsdalsmuseet og dets skaper gjennom 50 år.» Romsdalsmuseets Årbok 1961. pdf
Sanden, Jarle. «Romsdalsmuseet – tilbakeblikk på 100 år.» Romsdalsmuseets Årbok 2012. pdf
Terje Thingvold. «Romsdalsmuseet i 100! – Smakebiter fra museets samlinger gjennom 100 år.» Romsdalsmuseets Årbok 2012. pdf
Menora

En menora eller menorah (hebraisk: מנורה) er en syvarmet lysestake som ble brukt i tempelet. Den er ett av de eldste symbolene vi forbinder med jødedommen. Menoraen ble tent av yppersteprestene i tempelet hver morgen. Yppersteprestene hadde byttet ut den brukte veken og la i ny og ren olivenolje. Menoraen brant kontinuerlig.
I dag finner man i synagoger en lampe kalt «Ner Tamid» – det evigvarende lys – som er tent hele tiden. Dette lyset symboliserer menoraen som stod i tempelet.
Den niarmede lysestaken som brukes på hanukka er ofte formet som menoraen, fordi hanukka feires til minne om mirakelet med menoraens olje som varte i åtte dager.
Israel har en menora omgitt av to olivenblader som sitt riksvåpen.


== Litteratur ==
Fine, Steven. 2010. "'The Lamps of Israel': The Menorah as a Jewish Symbol." In Art and Judaism in the Greco-Roman World: Toward a New Jewish Archaeology. By Steven Fine, 148–163. New York: Cambridge University Press.
--. 2016. The Menorah: From the Bible to Modern Israel. Cambridge, MA: Harvard University Press, 2016.
Hachlili, Rachel. 2001. The Menorah, the Ancient Seven-Armed Candelabrum: Origin, Form, and Significance. Leiden: E.J. Brill.
Levine, Lee I. 2000. "The History and Significance of the Menorah in Antiquity." In From Dura to Sepphoris: Studies in Jewish Art and Society in Late Antiquity. Edited by Lee I. Levine and Ze’ev Weiss, 131–53. Supplement 40. Portsmouth, RI: Journal of Roman Archaeology.
Williams, Margaret H. 2013. "The Menorah in a Sepulchral Context: A Protective, Apotropaic Symbol?" In The Image and Its Prohibition in Jewish Antiquity. Edited by Sarah Pearce, 77–88. Journal of Jewish Studies, Supplement 2. Oxford: Journal of Jewish Studies.
Zakros

Zakros (gresk: Ζάκρος) er et arkeologisk sted på øya Kreta (i dagens Hellas) som inneholder ruiner fra minoisk kultur. Det er antatt å ha vært en av de fire viktigste administrasjonssentrene til minoerne, og dens beskyttede havn og strategiske plassering gjorde den til et viktig kommersielt senter for handelen østover.
Byen ble dominert av palasset Zakros som opprinnelig ble bygget rundt 1900 f.Kr., gjenoppbygget rundt 1600 f.Kr. og ødelagt rundt 1450 f.Kr. sammen med de andre viktigste sentrene for minoisk sivilisasjon. Omfattende ruiner av palasset finnes fortsatt og er populære turistmål.
Zakros er noen ganger delt inn i Epano Zakros («Øvre Zakros»), delen høyere oppe på høydedraget, og Kato Zakros («Nedre Zakros»), delen nær havet. En ravine kjent som «de dødes ravine» går gjennom både de øvre og nedre delene av det antikke stedet, oppkalt etter tallrike gravene som er funnet i hulene langs murene.
Epano Zakros ligger 38 km fra Sitia. Veien går gjennom Palekastro hvor den deler seg mot sør. Zakros er en forholdsvis stor landsby og inkluderer følgende mindre landsbyer i sitt samfunn: Kato Zakros, Adravasti, Azokeramos, Kellaria, Klisidi og de små stedene Ayios Georgios, Sfaka, Kanava og Skalia. Den asfalterte veien stopper ved Kato Zakros.


== Arkeologi ==
Zakros ble først utgravd av D.G. Howarth fra British School of Archaeology at Athens og 12 hus ble avdekket før gravingen ble oppgitt. Nikolaos Platon gjenopptok utgravingen og oppdaget palasset Zakros i 1961.
Det har blitt funnet flere leirtavler med inskripsjoner på Linear A i Zakros. 


== Eksterne lenker ==
(en) Archaeological site of Zakros – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Palasset Zakros, med bilder
Zakros
Lysestake

Lysestake er en anordning som stearinlys plasseres i. Lysestaken fester lysene loddrett. Den er ofte omsorgsfullt utformet for å være estetisk tiltalende.  


== Se også ==
Adventsstake
Kandelaber
Menora


== Eksterne lenker ==
(en) Candlesticks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 7874

Fylkesvei 7874 går mellom Tennskjer og Nygård i Senja kommune.
Veien følger østsiden, det vil si fastlandssiden av Gisundet, og går fra brukrysset ved Gisundbrua på Nygård, via Trollvik, Bjorelvnes og Kårvikhamn, før den ender på Tennskjer, lengst nord på Levikhalvøya. På Bjorelvnes passerer man Lenvik kirke.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 263 (Troms).


== Kommuner og knutepunkter ==

 SenjaAglapsveien 

AglapsvikLenviksveien 

StoruraKårviksveien 

Kårvikhamn
KobbesteinnesetBjorelvnesveien 

Bondjordveien 

BondjordLeiknesveien 

LeiknesTrollvikveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7874
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Kandelaber

Med kandelaber menes idag vanligvis en stor og staselig lysestake med to eller flere armer. I antikken var det fra begynnelsen en enkel lysestake laget av tre, vannrør, leire eller metall. Etter hvert ble det til en kunstnerisk utført praktlysestake som stod på gulvet og som ofte var helt opp til 2 til 3 meter høy. Oppå denne stilte man lamper eller brente røkelse. I denne utviklede form ble kandelaberen tilvirket av bronse, marmor eller alabast og utsmykket med bladverk, menneske- og dyreskikkelser, relieffer osv.
Kandelaberens deler var foten, vanligvis laget av tre dyreføtter (ofte løvepoter), det lange skaftet, som i de fleste tilfeller var riflet, samt kronen, øverst formet som en flat skål. I den romerske keisertiden laget man svært utsmykkede luksuskandelabrer av edle metaller i form av akantusstand, murgrøntomkransede stammer med blomsterkalker eller vaser øverst. Ofte lot man skaftet dele seg til armer, som lamper hang ned fra i fine kjeder. En slik lysoppsats kaltes hos romerne lychnuchus (av gresk lychnuchos, "lysestake"). Tempel, palasser og offentlige bad ble rikelig prydet med kandelabrer.
Av en helt annen karakter, men i sin art fortreffelige, er de kandelaberformer som den romanske og den gotiske kunsten utviklet. Renessansen tok her som på andre områder opp i seg antikkens former, men gjorde kandelaberens skaft svulmende og rikere ledet. Kandelaberen ble brukt såvel i antikken som, etter dennes forbilde, i renessansen som et rent dekorativt motiv i pilasterfyllinger og lignende.
Casanova (norsk TV-program)

Casanova er et norsk sjekkeprogram for ungdom ledet Paal Tarjei Aasheim som gikk på TV 2 fra 1992 til 1994. Deltakerne i programmet skulle velge mellom hvem de ønsket å gå på date med. To gutter skulle sjekke opp tre jenter og etterpå fortelle hvordan det hadde gått. Konseptet var basert på et amerikansk program.Programmet ble ganske mye omtalt da det gikk og ble også harselert med i komiserien Mot i brøstet. Daværende biskop Per Lønning gikk hardt ut mot programmet og beskrev det som hallik-TV som oppfordret unge til uansvarlig sex. Han mente videre at programmet «oste av menneskeforakt».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Casanova på Internet Movie Database 
En liten del av en episode
Eikesdal kirke

Eikesdal kirke, tidligere Eikesdal kapell, er en langkirke fra 1866 i Molde kommune i Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Molde domprosti i Møre bispedømme.
Byggverket er i tømmer og har 100 plasser.
Det er kirkegård ved kirken.


== Litteratur ==
Bjørn Austigard og Einar Helde (1991). Eikesdal kapell 125 år. Eikesdal sokneråd. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Eikesdal kapell». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 291. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Eikesdal kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Eikesdal kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 


== Galleri ==
Fylkesvei 7922

Fylkesvei 7922 går mellom Russelv og Svensby i Lyngen kommune. Veiens lengde er 44,5 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 312 (Troms).


== Kommuner og knutepunkter ==

 LyngenLenangsveien 

Ullsfjordveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7922
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldingerHurtigbåter - Troms fylkestrafikk
Fylkesvei 7924

Fylkesvei 7924 går mellom Lenangsøyra og Jægervatnet i Lyngen kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 313 (Troms).


== Kommuner og knutepunkter ==

 LyngenLenangsøyrveien 

Lattervikveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7924
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 7758

Fylkesvei 7758 går mellom Hov og Stordalen i Tromsø kommune.


== Beskrivelse ==
Veien tar av fra fylkesvei 91 ved Hov på Breivikeidet, og går i sørlig retning tvers over Breivikelvas dalføre. Like etter brua over elva går en kommunal vei østover til Tromsø golfpark og det nå nedlagte Breiviknes fort. En annen vei går mot vest til gården Skoglund. Fylkesveien fortsetter sørover og inn i den ubebodde Nakkedalen, gjennom et landskap prega av bjørkeskog og myr. Ved Nakkevatnet ligger veiens høyeste punkt (ca. 200 moh). Veien snur nå mot sørøst, og følger Lavangselvas dalføre ned til bygda Sjursnes ved Sørfjorden, og herfra går fylkesvei 52 (Troms) nordover langs fjorden til Skarmunken. Fra Sjursnes tar veien mot høyre og passerer Ullsfjord kirke. Den fortsetter deretter sørover, og passerer gjennom bygda Skognes, som ligger ved utløpet av Skogneselva, før den når endepunktet i bygda Stordalstrand, kun 5 kilometer fra fjordbotnen.
Det har vært foreslått å bygge veien videre den siste biten inn til fjordbotnen, hvor fylkesvei 293 (Troms) går over det korte eidet til europavei 8 ved Laksvatn, for å unngå omveien gjennom Nakkedalen. Men den veiløse strekningen går gjennom den svært rasfarlige Storura, og på grunn av kostnadene dette ville medføre har prosjektet foreløpig ikke latt seg gjennomføre.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 51 (Troms).


== Kommuner og knutepunkter ==

 TromsøSjursnesvegen 

Stordalstrandvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Kartverkets norgeskart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7758
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Nesset kirke

Nesset kirke er kirke i Eidsvåg i Molde kommune, Møre og Romsdal fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Molde domprosti i Møre bispedømme.
Byggverket er fra 1878 og bygd som en langkirke i tre. Den har 250 sitteplasser.
Kirkegården omtales som Eidsvåg kirkegård.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Nesset kirke, Eidsvåg». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 291. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Nesset kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Nesset kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Dang (distrikt i Nepal)

Dang er et av de 75 administrative distriktene i Nepal.
Dang har stor tharu-befolkning. Den lille raji-nasjonaliteten holder til i junglene i Chure-åsene i det indre Tarai i Dang og Surkhet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Dang-distriktet
Kart med helseindikatorer (på engelsk)
Fylkesvei 8026

Fylkesvei 8026 går mellom Akkarfjord og Hønsebyhamn i Hammerfest kommune, delvis som fergestrekning. Veien over land er 21,9 km lang, fergestrekningen 3,6 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 114 (Finnmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 HammerfestStrømsnesveien 

Seilandsveien 

Eidvågeid
Hønsebybotn
Endepunkt Hønsebyhamn


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv8026
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldingerSnelandia - Finnmark fylkeskommune, Samferdselsavdelinga
Sira kirke

Sira kirke (også kalt Eresfjord kirke) er en åttekantet kirke fra 1869 i Eresfjord, Molde kommune, Møre og Romsdal fylke.
Den er en del av Den norske kirke og hører til Molde domprosti i Møre bispedømme.
Byggverket er i tre og har 307 sitteplasser.
Det er kirkegård ved kirken.


== Litteratur ==
Martinius Leirvoll, Guri Hestås Myrvang, Per Einar Strand, Helge Øverås, red. (1994). Sira kyrkje 125 år 1869-1994. Eit festskrift. Eresfjord: Eresfjord sokneråd. ISBN 82-90393-60-1. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Alf Henry Rasmussen (1993). «Sira kirke, Eresfjord». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 291. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Sira kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Sira kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Eresfjord.no Arkivert 21. oktober 2016 hos Wayback Machine.