jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sirbma kapell

Sirbma kapell er en langkirke fra 1954 i Sirbmá (Sirma) i Tana kommune, Troms og Finnmark fylke.
Byggverket er i tre og har 80 plasser.


== Litteratur ==
Erik Schytte Blix (1961). «Sirma kapell». To grensekirker. Helfjord. s. 28–34. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Sirma kapell, Sirma». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 95. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Sirbma kapell». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Sirbma kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Tana kirke

Tana kirke er en langkirke fra 1964 på Rustefjelbma i Tana kommune i Troms og Finnmark fylke.
Tana kirke ble tegnet av arkitekt Esben Poulsson og vigslet i 1964. Byggverket er i tre og har 300 plasser. Kirken har en 26 meter høy frittstående klokkestøpul, og takene er tekket med altaskifer. Altertavla er malt av Terje Grøstad.
Stedet er et velkjent turistmål. Adkomst er via Fv98 og Fv281.


== Krigsminnesmerket «Muitu» ==
Den 24. oktober 2014 ble krigsminnesmerket «Muitu» (norsk: «Erindring») avduket ved Tana kirke. Minnesmerket er laget av den samiske kunstneren Annelise Josefsen, som fikk oppdraget av Tana historielag. Det er reist til minne om den tyske okkupasjonsmaktens overgrep under 2. verdenskrig, da alle hus ble brent ned og befolkningen tvangsevakuert eller drevet på flukt, og den påfølgende frigjøringen høsten 1944.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) «Tana kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
«Tana kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Nikka Vonens Pigeinstitutt

Nikka Vonens Pigeinstitutt grunnlagt i 1871 på gården Steia i Dale i Sunnfjord av Nikoline (Nikka) Vonen.  
Undervisningen omfattet engelsk, tysk, historie, norsk, musikk, religion og matematikk. Fritiden ble brukt til lek og dans.


== Bygninger ==
Hovedhuset var stort og hadde mange rom, men søknaden til skolen var så stor at den måtte utvides i 1875. Det ble da bygd en egen skolebygning.
Vaskehuset ble bygd omkring 1880. Huset ble bygd som vaskehus for skolen. Fra huset gikk det ei steintrapp ned til elva. Klærne ble hengt over elven på en stokk. I huset var det grue og bryggekjele til koking av kledene.


== Lærere ==
Thora Wettergren


== Kilder ==
NRK.no – Fylkesleksikon
Vestertana kirke

Vestertana kirke er en langkirke fra 1980 i Tana kommune, Troms og Finnmark fylke.
Byggverket er i tre.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Vestertana kapell, Vestertana». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 95. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Vestertana kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
(en) Vestertana kapell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Skallelv kapell

Skallelv kapell er en langkirke på Skallelv i Vadsø kommune, Troms og Finnmark fylke med 78 plasser. Den ble vigslet til kirke i 1961.
Bygningen i tre er fra 1901 og var tidligere skole på stedet. Den var i bruk som skole fra 1901 inntil den nye skolen ble innviet i 1953. 
Adkomst til stedet, som er et velkjent turistmål, er via E75.


== Kilder ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Skallelv kapell, Skallelv». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 85. ISBN 82-75-27022-7. 
Om Skallelv kirke hos travel-finnmark.no


== Eksterne lenker ==
(no) «Skallelv kapell». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Skallelv kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Vadsø kirkelige fellesråd
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Deset kirke

Deset kirke er en langkirke fra 1867. Kirken ligger på Deset i Åmot kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 140 plasser.


== Eksterne lenker ==
(no) «Deset kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Åmot kommune Arkivert 4. november 2013 hos Wayback Machine.
«Deset kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Nordre Osen gamle kirke

Nordre Osen gamle kirke er en korskirke fra 1777 i Åmot kommune, Innlandet fylke. Byggverket er i tømmer og har 150 sitteplasser.
Kirken ble etterhvert for liten og trekkfull; da kirken ble bygd bodde det 100-120 mennesker i Osen, mens det rundt år 1900 hadde vokst til ca. 700. Det ble derfor besluttet å bygge en ny kirke. I 1923 ble Nordre Osen nye kirke innviet, men den gamle kirken ble ikke revet, og er i dag fredet.
Den er egentlig en korskirke, men proporsjonene er ikke typiske for denne kirketypen, blant annet er tverrskipsarmene svært korte. Det er ikke orgel i kirken, og kirkebenkene står i amfiform, med gårdsnavn på dørene, som viser at det var rangforskjeller her da disse ble satt opp i 1803. Altertavlen og prekestolen er utskåret av Laurits Larsen i 1674; de stod først i St. Michaelskirken i Stor-Elvdal, men ble flyttet til Åmot kirke i 1743, og deretter til Nordre Osen gamle kirke.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Oddbjørn Sørmoen (tekst) og Jiri Havran (bilder) (2001). Kirker i Norge, bind 2: 1700-tallet. Skjønnhetens århundre. Oslo: ARFO. s. 60–65, 37 og 43. ISBN 82-91399-10-7. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Nordre Osen gamle kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 623. ISBN 82-75-27022-7. 
Olav Nilsen (1950). Osen bygdebok. s. 49ff. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Nordre Osen gamle kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Åmot kommune: Kirkene i Åmot Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
«Nordre Osen gamle kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Nordre Osen kirke

Nordre Osen kirke er en langkirke fra 1923 i Åmot kommune, Innlandet fylke. Den ble bygget for å erstatte Nordre Osen gamle kirke fra 1777.Byggverket er i tømmer og har 316 plasser. Den er tegnet av Ivar Wiehe-Næss. Han var opprinnelig fra Osen, men var utvandret til Chicago da han fikk oppdraget.Kunstneren Maria Vigeland malte sin første altertavle for Nordre Osen kirke; motivet er Bebudelsen.


== Kirkegård ==
Det er kirkegård både sør og nord for kirken. I sistnevnte retning strekker den seg helt til gamlekirken, men det er et markant skille mellom gamlekirkens og nykirkens kirkegårdsområder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) «Nordre Osen kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Åmot kommune Arkivert 4. november 2013 hos Wayback Machine.
«Nordre Osen kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Gjesåsen kirke

Gjesåsen kirke er en langkirke fra 1863 i Åsnes kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 300 plasser.


== Eksterne lenker ==
(no) «Gjesåsen kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Gjesåsen kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Hof Finnskog kirke

Hof Finnskog kirke er en arbeidskirke fra 1953 i Åsnes kommune, Innlandet fylke. Den var tidligere Dulpetorpet kapell fra 1877. Kirken har et nedslagsfelt på om lag 200 mennesker.
Byggverket er i tre og har 100 plasser. Det er galleri i kirken, som har en kirkeklokke. Den er levert av Olsen Nauen i 1989.
Prekestolen fra den gamle stavkirken i Hof. Den er fra før 1650. Altertavlen er fra 1953. Den er et kristusmonogram og et gresk kors som er brodert med gulltråder. Den er levert av Husfliden i Oslo. Alterduker og antependier er laget av Olea Nordtorpet i 1975.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Hof Finnskog kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 627. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
Kirkene i Åsnes
(no) «Hof Finnskog kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Hof Finnskog kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Vestmarka kirke

Vestmarka kirke er sognekirka for Vestmarka sogn i Eidskog.
Byggverket står på Rambøl og er ei langkirke i tre fra 1883 med 300 plasser.


== Gammal kirke ==
Før svartedauden sto det ifølge tradisjonen ei kirke på Rambølshaugen på Rambøl som forfalt. Kirketomta var veldig lita, bare 12 alner lang og 8 alner bred. På denne tomta har det blitt funnet mange gamle gjenstander, blant annet et leirkar som siden har blitt borte. En annen tradisjon sier at kirka ble revet og kjørt ned til Klanderudtjennet hvor den ble fløta videre til Sundet i Sverige og satt opp igjen på Sundshagen like ved. Etter dette skal den ha blitt revet igjen og satt opp på Skillingsfors i Skillingmark hvor den fortsatt står. På kirketomta på Sundshagen står det en minnestein om denne kirka. Det ble ikke bygd ny kirke i Vestmarka før i 1882. Tradisjonen om kirka bygger på funn av rester etter en bygning på Rambøl som folk har antatt er etter ei kirke, noe som er lite sannsynlig.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Vestmarka kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 629. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Vestmarka kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Eidskog kirkelige fellesråd
«Vestmarka kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Elverum kirke

Elverum kirke er en korskirke bygd i 1736, og innviet 1738 i Elverum kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 700 plasser.
Adkomst til stedet er via fylkesvei 553 og Riksvei 2/Riksvei 25.

		


== Litteratur ==
Knut Fjeld (2006). Nytt orgel for en ny tid. Elverum kirke 2006. Elverum kirkelige fellesråd. 
Finn Huseby og Knut Fjeld (1988). Elverum hovedkirke 250 år. Elverum. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Elverum kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 618. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Elverum kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Elverum kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Heradsbygd kirke

Heradsbygd kirke er en kirke fra 1895 i Elverum kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 180 plasser.
Adkomst til stedet er via Riksvei 2 og fylkesvei 530.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Heradsbygd kapell». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 618. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
(no) «Heradsbygd kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Heradsbygd kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Hernes kirke

Hernes kirke er en kirke konstruert i en rektangulær form, fra 1935 i Elverum kommune i Innlandet fylke.
Byggverket er i stein og har 250 plasser.


== Litteratur ==
Kåre Eide (1985). Tro flytter stein: Hernes kirke 1935-1985. Hernes menighetsråd. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Hernes kapell». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 619. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Hernes kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Hernes kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Hernes menighet
Nordskogbygda kirke

Nordskogbygda kirke (opprinnelig Nederberg kapell) er en langkirke fra 1873 i Elverum kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 250 plasser. Det er også et gravkapell ved kirken.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Nordskogbygda kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 619. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Nordskogbygda kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Nordskogbygda menighet
«Nordskogbygda kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Sørskogbygda kirke

Sørskogbygda kirke (tidligere Sætre kapell) er en langkirke fra 1873 i Sørskogbygda, Elverum kommune i Innlandet fylke.
Byggverket er i tre og har 400 plasser.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Sætre kapell, Sørskogbygda». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 618. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Sørskogbygda kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Sørskogbygda menighet
«Sørskogbygda kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Hans Jacob Sparre Schneider

Hans Jacob Sparre Schneider eller bare  Jacob Sparre Schneider (født i Åsnes i Hedmark i 11. februar 1853, død i 27. juli 1918 i Bodø) var en norsk entomolog og første konservator ved Tromsø Museum. 


== Entomologen ==
Far til Sparre Schneider var lege, og familien bodde noen år på Nes jernverk i Aust-Agder. Her ble han kjent med Nicolai Benjamin Aall, som hadde en stor samling av insekter og fugler.  Dette ble begynnelsen på Sparre Schneider interesse for entomologi.  
Sparre Schneider tok eksamen artium i Bergen i 1871.  Deretter fortsatte han med studier i medisin i Kristiania, men valgte etterhvert å studere realfag. Det ble ingen embedseksamen på Sparre Scneider- I Kristiania kom han  i kontakt med J. H. S. Siebke som arbeidet ved det zoologisk museet og ble Siebkes nære medarbeider.  
Sparre Schneider var førstekonservator ved Tromsø Museum fra 1877 og til 1918. Da han begynte i den nyopprettede stillingen var han bare 24 år.  


== Insektsamler ==
Sparre Schneider var en ivrig samler av insekter. Hans store insektsamling var kategorisert i arktiske insekter, humler, eksotiske sommerfugler og palearktiske sommerfugler. Samlingen er delt mellom flere norske museer. Han samlet særlig biller, sommerfugler og humler. Som den eneste zoolog i Nord-Norge følte han også ansvar for andre dyregrupper enn bare insektene,. Han  beskjeftiget også med krepsdyr og snegler (mollusker). Han hadde «ansvar» for et stort geografisk område. Faglig arbeidet han med imponerende mange dyregrupper. Han foretok mange reiser i landsdelen. Marine dyr ble ofte samlet fra robåt, særlig samlet han snegler og krepsdyr. Hans innsamlinger danner idag grunnstammen i de zoologiske samlingene ved museet i Tromsø.
Sparre Schneider  framsatte i 1899, en teori om at flere dyre- og plantearter hadde overlevd på øyene, langs kysten av Nord-Norge, under siste istid. På sine innsamlingsreiser hadde han blitt oppmerksom et særlig sørlig innslag av plante og dyrearter. Teorien har fått mye oppmerksomhet.


== Forfatter ==
Sparre Schneiders store bidrag til entomologien er hans fullførelse av Siebkes serie Enumeratio Insectorum Norwegicorum. Sparre Schneider bidrag er tredje del om sommerfugler (Lepidoptera), fjerde del om tovinger (Diptera) og femte del om vepser (Årevinger, Hymenoptera). 
Sparre Schneider forfattet og utga mer enn 50 publikasjoner om dyrelivet i Nord-Norge.


== Utmerkelser ==
Hans Jacob Sparre Schneider var ridder av St. Olavs orden.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Natvig, L.R.  1944. Entomologien ved Det Kongelige Frederiks Universitet. 1. Tidsrommet 1813-1907.. Norsk entomologisk tidsskrift. Bind 7 (1/2). Side 1-73.
Sømme, Lauritz. 2004. Entomologiens historie i Norge. Norsk entomologisk forening 1904 – 2004. Zoologisk museum, Universitetet i Oslo. ISBN 82-996923-1-8. 326 sider.


== Eksterne lenker ==
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
(no) Hans Jacob Sparre Schneider i Norsk biografisk leksikon
Drevsjø kirke

Drevsjø kirke er en langkirke fra 1848 i Engerdal kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 250 plasser.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Drevsjø kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 621. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Drevsjø kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Engerdal kommune Arkivert 10. juni 2015 hos Wayback Machine.
«Drevsjø kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Elgå kirke

Elgå kirke er en langkirke fra 1946 i Engerdal kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 250 plasser.


== Litteratur ==
Anna Andersen, red. (1996). Elgå kirke 50 år 7. juli 1946–1996. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Elgå kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 621. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
Engerdal kommune Arkivert 3. desember 2013 hos Wayback Machine.
(no) «Elgå kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Elgå kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Engerdal kirke

Engerdal kirke er en langkirke fra 1873 i Engerdal kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 250 plasser.
Adkomst til stedet er via fylkesvei 26.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Engerdal kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 621. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
Engerdal kommune Arkivert 2. desember 2013 hos Wayback Machine.
(no) «Engerdal kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
«Engerdal kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Sømådal kirke

Sømådal kirke er en langkirke fra 1937 i bygda Sømådalen i Engerdal kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tre og har 150 plasser.
Adkomst til stedet er via fylkesvei 26.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Sømådal kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 621. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Sømådal kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Sømådal kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Engerdal kommune Arkivert 2. desember 2013 hos Wayback Machine.
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Kirkenorge.no
Egnund kapell

Egnund kapell er en kirke konstruert i en rektangulær form, fra 1975 i Folldal kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 60 plasser. Det er kirkegård ved kapellet.


== Litteratur ==
Kari Holte (2000). «Dalen kirke, Folldal». Egnund kapell 25 år 1975–2000. Egnund kapell- og gravplassutvalg. ISBN 82-7527-022-7. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Egnund kirke, Folldal». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 615. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Egnund kapell». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Folldal kirkelige fellesråd
Storhamar kirke

Storhamar kirke er en kirke fra 1975 i Hamar kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i leca og tre og har 400 plasser. Kirken er også totalutsmykket (altertavle, messehagler og tekstiler) av Tove Tandberg Krafft.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Rasmussen, Alf Henry (1993). «Storhamar kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 634. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Storhamar kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Hamar kirkelige fellesråd
Digitalt musem – Bilder fra byggeperioden
Ådalsbruk kapell

Ådalsbruk kapell er et kapell fra 1997 i Løten kommune, Innlandet fylke. Kapellet er samlokalisert med Ådalsbruk skole.


== Litteratur ==
Erik Kjøs mfl. (2000). «Ådalsbruk kapell». Løten kirke gjennom 800 år. Løten: Løten menighetsråd. s. 86–92. ISBN 82-75-27022-7.
Oppegård kapell

Oppegård kapell er et kapell fra 1886 i Løten kommune, Innlandet fylke.
Kapellet er oppført i tre har 70 plasser. Det ble også brukt til skole frem til 1919, da et nytt skolebygg stod klart til bruk. Kapellet ble pusset opp i 1986.


== Litteratur ==
Kjøs, Erik, m.fl. (2000). Løten kirke gjennom 800 år. Løten menighetsråd. s. 84-85. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Rasmussen, Alf Henry (1993). Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 639. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Oppegård kapell». Kirkesøk. Den norske kirke.
Oset kapell

Oset kapell er et kapell i Løten kommune, Innlandet fylke. Byggverket er i tre og har 70 plasser.
Bygget ble flyttet til nåværende sted i 1875 og påbygget kor etter tegninger av ingeniør Søborg i 1885, hvoretter det ble innviet som kapell. Bygget ble også brukt som skole frem til 1918.
Altertavlen ble malt av Selma Andersen og innviet i 1934. Bildet viser korsfestelsen.
Kapellet er delvis omgitt av Rokosjøen camping, og det er ikke kirkegård på stedet.


== Kilder ==
Eldal, Jens Christian og Havran, Jiri (2002). Kirker i Norge, bind 3: Med historiske forbilder. 1800-tallet. Oslo: ARFO. s. 158-159. ISBN 82-91399-11-5. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Kjøs, Erik, m.fl. (2000). Løten kirke gjennom 800 år. Løten menighetsråd. s. 82-83. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Rasmussen, Alf Henry (1993). «Oset kapell, Rokosjøen». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 639. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Oset kapell». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Oset kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Øvre Vang kirke

Øvre Vang kirke er en korskirke fra 1907 i Hamar kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 270 plasser.Det er kirkegård ved kirken.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Oddvar Dufseth, red. (2007). Øvre Vang kirke 1907-2007. Vang menighetsråd. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Øvre Vang kirke, Vangsåsen». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 639. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Øvre Vang kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Hamar kirkelige fellesråd
«Øvre Vang kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Trautskogen kapell

Trautskogen kapell (tidligere skrevet Trøftskogen kapell) er en tømret langkirke fra 1931 på Trauten i Nord-Odal.
Byggverket er i tre og har 80 plasser.


== Kilder ==
Fredheim, Hans Ludvig; Nordhagen, Ivar (2011). Av Guds nåde til Guds ære: noen små og store begivenheter i historia til Trøftskogen kapell, 1931-2011. Nord-Odal: Nipro. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
(no) «Trautskogen kapell». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Rasmussen, Alf Henry (1993). Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 632. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Trautskogen kapell». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Trautskogen kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Odal kirkelige fellesråd
Dalsbygda kirke

Dalsbygda kirke er en kirke konstruert i en rektangulær form, oppført i 1960 i Os kommune, Innlandet fylke. Kirken er en langkirke i tre. Tårnet, som ble bygd i 1970, har et slakt pyramidetak, og et høyt åttekantet spir i midten av bygningen.Over inngangspartiet er det orgelgalleri. Altertavlen er et trerelieff med motivet «Misjonsbefalingen» med påmalt tekst : «Gjør alle folkeslag til disipler». Altertavlen ble skåret av Eystein Vingelsgaard i 1973. Men etter hvert som treverket i altertavlen mørknet, ble bildemotivet mindre synlig. Derfor ble altertavlen fargesatt i 2009 av Gunn Løkken i samarbeid med treskjærerens datter, Vigdis Vingelsgaard. Etter at visse formaliteter var bragt i orden, fikk bygget fullverdig kirkestatus fra og med 1981. Kirken rommer ca. 150 plasser. Kirkestuen, som den først ble kalt, ble innviet den 30. oktober i 1960 av biskop Kristian Schjelderup. Kirkestua fikk status som kirke den 2. november i 1981, og etter den tid har Dalsbygda vært eget sogn og hatt sitt eget menighetsråd. 


== Bildegalleri ==


== Litteratur ==
Kirkesaka i Dalsbygda gjennom 100 år 1910–2010. Dalsbygda menighetsråd. 2010. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Dalsbygda kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 617. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Dalsbygda kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Dalsbygda kirke på Riksantikvarens nettsted kulturminnesok.no
Os kirkelige fellesråd
Narbuvoll kirke

Narbuvoll kirke er en langkirke fra 1862 på Narbuvoll i Os kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i stein og har 150 plasser. Adkomst til stedet er via fylkesvei 28.
Det er kirkegård ved kirken.


== Bildegalleri ==

		


== Litteratur ==
Jon Ola Gjermundsen og John Holm (1987). Os kirke og Narbuvoll kirke 1862–1987. Os menighetsråd og Narbuvoll menighetsråd. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Narbuvoll kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 617. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Narbuvoll kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
«Narbuvoll kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.