jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bjørn Berland

Bjørn Berland (født 14. april 1977) er en tidligere fotballspiller fra Sandnes. Han spilte for Viking i perioden 1997-2005 og fikk 153 seriekamper og scoret 31 seriemål. Før 2006-sesongen hadde han skrevet under for Sandefjord, men valgte i stedet å legge opp.


== Klubbhistorie ==
Sandved
Ulf-Sandnes
Viking
Bogafjell


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bjørn Berland – Transfermarkt 
(no) Bjørn Berland – Norges Fotballforbund 
(en) Bjørn Berland – FBref 
Profil på altomfotball.no
Sogndalsfjøra

Sogndalsfjøra er et tettsted og administrasjonssenteret i Sogndal kommune i Vestland. Tettstedet har 4 265 innbyggere per 1. januar 2022. På folkemunne kalles imidlertid dette tettstedet bare for Sogndal, og Sogndalsfjøra regnes da som kun en liten del av kommunesenteret, nærmere bestemt den delen av Sogndal som ligger mellom Gravensteinsgata (riksvei 5) og fjorden.


== Klima ==
Klimaet i Indre Sogn er vidt forskjellig fra Vestlandskysten. Årsnedbøren i Sogndalsfjøra er 1000 mm, altså litt mer enn i Oslo og rundt 40 % av Bergen. Temperaturmessig er det lengre og kaldere vintre enn på kysten og varmere og tørrere somre. I likhet med andre steder innerst i fjorder kan det bli svært varmt mellom fjella. Et tegn på det er at det frem til midten av forrige århundre ble dyrket tobakk både i Sogndal og andre nabobygder.


== Referanser ==
Produksjonsdyr

Produksjonsdyr er industrielle livdyr, tradisjonelt sett bufe som nyttes i produksjon av primærprodukter som kjøtt, melk, pels, skinn, ull og en rekke andre produkter, eksempelvis biprodukter som ost, smør, fløte, rømme, sko, klær, tepper, lim m.v.Mattilsynet hevder at «De fleste arter av produksjonsdyr har egne forskrifter som stiller et minimumskrav til hvordan dyrene skal ivaretas. Deler av dette regelverket baseres på internasjonale forpliktelser. Regelverket skal ivareta både dyrehelse og dyrevelferd, og regulerer produksjonen fra dyrene fødes og fram til de slaktes eller avlives.»Produksjonsdyr kan hevdes å være husdyr, men alle husdyr er ikke av den grunn hevdes å være produksjonsdyr. Få av oss omgås produksjonsdyr til daglig. De har blitt til dyr som inngår i industrialiserte produksjonskjeder, og forholdet til dem er ofte fremmedgjort for folk flest. Bergljot Børresen sa det slik: «Siden dyrene nå var bevegelig mat uten følelser, var de ikke lenger husdyr, medlemmer i et sosialt fellesskap, men produksjonsdyr, rene økonomiske enheter.» Produksjonsdyr er nå primært blitt kilder til biomasse.


== Referanser ==
Folldal Idrettsforening

Folldal Idrettsforening (stiftet i 1916) er et idrettslag fra Folldal i Nord-Østerdalen. Idrettslagets aktiviteter består av fotball, håndball, skiskyting, langrenn, hopp og orientering.
Vinteren 2007 arrangerte Folldal norgesmesterskapet i skiskyting for senior på Stormoegga Skiarena. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Einangsundet

Einangsundet er et smalt sundt midt på Slidrefjorden i Vestre Slidre kommune i Innlandet. Det krysses av Einangsundet bru, som ble bygget i 1963.  Tidligere var det kabelferge her. Ferga var viktig for å flytte folk og dyr over sundet til og fra stølene i Vestfjellet. Kabelen var spent opp mellom to betongtårn, begge står fortsatt. Ferge, kabel og diverse tilbehør er nå på Valdres Folkemuseum på Fagernes.


== Referanser ==
Lomen kirke

Lomen kirke (Lomen kyrkje) ligger i bygda Lomen i Vestre Slidre kommune i Innlandet. Den ble innviet 29. juli 1914 og erstattet Lomen stavkirke, der kirkegården var blitt altfor liten.
Arkitekt Holger Sinding-Larsen skal ha tegnet utkast til kirke allerede i 1905, men de endelige tegningene ble utarbeidet av Heinrich Jürgensen, som var utførende arkitekt. Byggverket er oppført i mur og har 200 sitteplasser. Kirken har glassmalerier av Emanuel Vigeland fra 1940.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sigrid Christie, Ola Storsletten, Anne Marta Hoff: Lomen kirke i «Norges kirker» (publisert av NIKU)
(no) «Lomen kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Vestre Slidre kirkelige fellesråd
«Lomen kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
New Providence

New Providence er den mest befolkede øya i Bahamas. Hovedstaden er havnebyen Nassau med om lag 260 000 av øyas 300 000 innbyggere. New Providence utgjør også et av Bahamas administrative distrikter. Øya, som har et areal på bare 207 kvadratkilometer og har sitt høyeste punkt tre meter over havet, hadde den beste naturlige havn for småbåter i hele Karibia og ble derfor populær allerede på 1600-tallet.
Siden 1969 har øya vært et populært feriested med mange etablissementer for turister. Man har fått en dypvannshavn som kan ta imot cruiseskip, og hotellene tilbyr gambling.


== Eksterne lenker ==
New              Providence and Nassau Bahamas
Gosaku Ota

Junichi Ota (japansk: 桜多吾作, født 16. mars 1948 i Kaminoyama i prefekturet Yamagata i alliertokkupert Japan, død 12. desember 2022 i prefekturet Gunma), best kjent under kunstnernavnet Gosaku Ota (japansk: 桜多吾作) var en japansk mangaka (mangakunstner).


== Liv og virke ==
Ota begynte sin karriere som assistent til Shotaro Ishinomori. Han debuterte offisielt som en mangaka i 1969 med shōjo manga Bōifurendo yai! ("Hey boyfriend!").Ota er kjent for ådamme med Go Nagai å ha skapt shōnen manga Groizer X, senere adaptert i en anime, og for mangaadaptasjoner av andre av Nagais verker som blan annet Mazinger Z, Great Mazinger, Getter Robo, Grendizer, Steel Jeeg. Andre populære verker er den fiskeorienterte  manga Tsuri Baka Taishō ("Master of Fishing"), om spente over ti tankōbon-bind, ogshōnen manga Mach SOS. Han sanarbeidet i lang tid med Sports Nippon, som han produserte fiskeorienterte tegneserier fra 1981 til 2019.Ota døde av covid-19-utløst lungebetennelse den 12,. desember 2022, i en alder av 74 år.


== Referanser ==
Gunma (prefektur)

Gunma (eller Gumma 群馬県– Gunma-ken) er et politisk prefektur og geografisk distrikt i Kantoregionen på Honshu, Japan. Det er også navnet på et mindre distrikt i selve området. Administrativt senter for prefekturet er Maebashi. Gunma er det nordvestligste prefekturet i Kanto, og den nordlige delen av prefekturet består for det meste av fjell mens hoveddelen av befolkninga bor i den sørlige delen av prefekturet mot grensen til Saitama. Klimaet i distriktet er kaldere enn i de nedre delene av Kanto.
Tidligere utgjorde Gunma og Tochigi en provins kjent som Kenu. Denne provinsen ble senere delt opp i Kami-Kenu («Øvre Kenu», Gunma) og Shimo-Kenu («Nedre Kenu», Tochigi). Området blir noen ganger kalt Jomo (上毛, Jōmō). I største delen av Japans historie var Gunma kjent som provinsen Kozuke.


== Byer ==
Det er 12 byer i Gunmaprefekturet:

An'naka
Fujioka
Isesaki
Kiryu
Maebashi (administrativt senter)
Midori
Numata
Ota
Shibukawa
Takasaki
Tatebayashi
Tomioka


== Mindre byer og landsbyer ==
De følgende småbyene og landsbyene finnes i Gunma:


== Økonomi ==
Det moderne næringslivet i Gunma inkluderer produksjon av transportutstyr og elektriske artikler. Industriområdene i provinsen finnes først og fremst rundt Maebashi og i den østlige delen mot Tokyo. Mer tradisjonelle næringskilder i Gunma er jordbruk og silke.


== Turisme ==
Mange steder i Gunma er berømte for sine varme kilder, såkalte «onsen». Andre populære turistmål i området er de mange skistedene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Gunma prefecture – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gunma prefecture – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Diverse toglinjer i Gunma
Santaler

Santaler er en indisk urbefolkning som snakker et austro-asiatisk språk, santali. Tradisjonelt har santalene hatt tilhold i delstatene Jharkhand, Bihar og Bengal. En del santaler bor også i Bangladesh, og i Nepals tre sørøstlige grensedistrikter mot India, Jhapa, Morang og Sunsari.
I India har santalene blitt regnet som kasteløse – og har opplevd massiv undertrykkelse av hinduistiske og muslimske bengaler i sine egne kjerneområder.Ettersom santalenes tradisjonelle områder var overbefolket, gjennomførte den norske misjonæren Lars Olsen Skrefsrud og den danske misjonæren Hans Peter Børresen en storstilt folkeforflytning av santaler til delstaten Assam, som tradisjonelt var bebodd av folkegruppen boro/bodo. Santalmisjonen (som har forgreininger både til Norge, Danmark, Sverige og USA) bygde opp en koloni rundt Mornai tehage i Goalpara i Assam. En rekke santaler etablerte seg i området, og har i 1990-årene vært del av en borgerkrig i delstaten.
I Nepal har santalene (også kjent som satar og hor) hatt vanskelig for å få statsborgerskap før i 2007. Dette har ført til at mange har utvandret til India.
Santalenes språk ble nedtegnet og grammatisert av Paul Olaf Bodding som også samlet santalenes folkloristiske uttrykksformer og utgav en rekke bøker om santal-folket i løpet av sin levetid. Han blir av enkelte regnet som opphavsmannen for santalenes skriftspråk.


== Bibliografi ==
Archer, W. G. The Hill of Flutes: Life, Love, and Poetry in Tribal India: A Portrait of the Santals. Pittsburgh: University of Pittsburgh Press, 1974.
Bodding, P. O. Santal Folk Tales. Cambridge, Mass.: H. Aschehoug; Harvard University Press, 1925.
Bodding, P. O. Santal Riddles and Witchcraft among the Santals. Oslo: A. W. Brøggers, 1940.
Bodding, P. O. A Santal Dictionary.(5 volumes), 1933-36 Oslo:  J. Dybwad, 1929.
Bodding, P. O. Materials for a Santali Grammar I, Dumka 1922
Bodding, P. O. Studies in Santal Medicine and Connected Folklore (3 volumes), 1925-40
Bompas, Cecil Henry, and Bodding, P. O. . Folklore of the Santal Parganas. London: D. Nutt, 1909.
Chaudhuri, A. B. State Formation among Tribals: A Quest for Santal Identity. New Delhi: Gyan Pub. House, 1993.
Culshaw, W. J. Tribal Heritage; a Study of the Santals. London: Lutterworth Press, 1949.
Hembrom, T. The Santals: Anthropological-Theological Reflections on Santali & Biblical Creation Traditions. 1st ed. Calcutta: Punthi Pustak, 1996.
Orans, Martin. "The Santal; a Tribe in Search of a Great Tradition." Based on thesis, University of Chicago., Wayne State University Press, 1965.
Prasad, Onkar. Santal Music: A Study in Pattern and Process of Cultural Persistence, Tribal Studies of India Series; T 115. New Delhi: Inter-India Publications, 1985.
Roy Chaudhury, Indu. Folk Tales of the Santals. 1st ed. Folk Tales of India Series, 13. New Delhi: Sterling Publishers, 1973.
Troisi, J. The Santals: A Classified and Annotated Bibliography. New Delhi: Manohar Book Service, 1976.
Troisi, J. Tribal Religion: Religious Beliefs and Practices among the Santals. New Delhi: Manohar, 2000.
Tiwanaku

Tiwanaku (spansk: Tiahuanaco) er et viktig arkeologisk sted sør for Titicacasjøen i Bolivia. Tiwanaku var en viktig by som sannsynligvis var senteret for et stort rike. Forskere tror at det var forfedrene til det nåværende aymarafolket i Sør-Amerika som bodde i byen. Stedet står på UNESCOs verdensarviste.
Arkeologer trodde tidligere at Tiwanaku hovedsakelig var et tilbedelsessted. Utgravninger i de senere tiår har vist at det er snakk om en storslått by med mange innbyggere og kanaler for å gjøre jordbruket enklere. Byen dekket kanskje 6 km². Tiwanaku ligger et stykke sør for sjøen, men i tidligere tider rakk sjøen etter alt å dømme helt ned til byen. Deler av byen kan tyde på at det en gang var en havn der. Byens ruiner viser storslått arkitektur som på visse områder overgår senere arkitektur i Inkariket. Store firkantede stenblokker som er nøye tilpasset bygningene er et viktig kjennetegn. Et av de viktigste landemerkene er den såkalte solporten, som i moderne tid er blitt satt opp igjen selv om den var rast sammen da arkeologer begynte å utforske området. Også store statuer kan ses på stedet.
Man tror at byen ble grunnlagt som en landsby omkring 200 f.Kr., at den vokste til en høyt utviklet by omkring 600 e.Kr., og at den ble forlatt omkring år 1000.


== Kilder ==
UNESCO: Tiwanaku: Spiritual and Political Centre of the Tiwanaku Culture Besøkt 18. september 2014


== Eksterne lenker ==
(en) Tiwanaku – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tiwanaku – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Tim Cahill

Timothy Filiga «Tim» Cahill (født 6. desember 1979) er en australsk fotballspiller som spiller for den indiske klubben Jamshedpur FC.


== Klubbkarriere ==
Sesongen 2003/04 var Cahill en viktig brikke på Millwall FC, som for første gang spilte seg fram til en FA-cupfinale og en plass i UEFA-cupen. Totalt spilte Cahill 250 kamper for Millwall, og scoret 57 mål. Før sesongen 2004/05 signerte han for Everton FC, der han på 8 sesonger spilte 278 kamper og scoret 68 mål. I juli 2012 kjøpte New York Red Bulls han.
Den 2. februar 2015 meldte Cahill overgang fra New York Red Bulls til den kinesiske klubben Shanghai Greenland FC. I februar 2016 sluttet han her. Så var det noen måneder i Hangzhou Greentown F.C. før han returnerte til hjemlandet og Melbourne City FC.


== Landslagskarriere ==
Cahill debuterte på Australias landslag i 2004. Han spilte for Australia under OL i 2004. I landets første kamp under VM i 2006, mot Japan, kom Cahill inn som reserve i annen omgang, da Japan ledet 1–0. To mål av Cahill snudde kampen, og Australia vant til slutt 3–1. Han ble kåret til Årets fotballspiller i Oseania i 2004.
Han ble tatt ut i Australias tropp til FIFA Confederations Cup 2017 i Russland.25. juni 2017 fikk han sin 100. landskamp for Australia.
Han ble tatt ut i Australias tropp til VM i fotball 2018 i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Tim Cahill – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tim Cahill på Internet Movie Database 
(en) Tim Cahill – Olympedia 
(en) Tim Cahill – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Tim Cahill – Australian Olympic Committee 
(en) Tim Cahill – FIFA 
(en) Tim Cahill – Major League Soccer 
(fr) Tim Cahill – LÉquipe 
(en) Tim Cahill – Transfermarkt 
(en) Tim Cahill – Transfermarkt (manager) 
(en) Tim Cahill – national-football-teams.com 
(en) Tim Cahill – WorldFootball.net 
(en) Tim Cahill på Twitter 
(en) Tim Cahill på Instagram
Mine

Miner er eksplosiver som utløses av en tredjepart, som et menneske, et kjøretøy eller et fartøy uten at den som har plassert minen må foreta seg noe. Miner skiller seg dermed fra de fleste andre kategorier av militære våpen der brukeren av våpenet foretar en bevisst vurdering av situasjonen før våpenet tas i bruk. 


== Landminer ==

Landminer kan være antipersonellmine, stridsvognmine, eller sektormine. Personellminer ble totalforbudt i 1997 på grunn av de skadene som sivile ble utsatt for. Koalisjonen av frivillige organisasjoner som jobbet for dette forbudet (ICBL), mottok i 1997 Nobels fredspris for arbeidet. Personellminer er aktive i flere tiår etter de er utplassert, og eksperter har registrert 473 000 nålevende ofre for landminer. 156 stater har sluttet seg til forbudet mot personellminer. 
Det finnes ikke noe tilsvarende forbud mot kjøretøyminer selv om også disse utgjør en trussel mot sivile lenge etter at krigshandlingene er over. De siste årene har sett en økning i bruken av improviserte eksplosive innretninger (Improvised Explosive Devices – IED), særlig i Afghanistan og Irak. Varianter av slike som er laget for å utløses uforvarende av personer, regnes som personellminer, og er forbudt etter internasjonal lov.


== Sjøminer ==

Sjøminer kan kategoriseres ut fra hva som utløser dem. Den eldste typen er berøringsmine (hornmine) som ble ankret opp like under havoverflaten. I dag finnes miner som blir utløst av lyd (akustiske miner), endring i magnetfelt, eller trykkforandringer. Fordi hvert fartøy sender ut sin spesielle lyd eller magnetfelt (akustisk eller magnetisk signatur), kan en ved hjelp av elektronikk programmere en mine til å gjenkjenne et bestemt fartøy eller fartøystype.
Sjøminer blir brukt til å blokkere eller stenge av havner og kystlinjer ved å sperre veien for skip eller undervannsbåter.


== Se også ==
Minekonvensjonen
Minerydding
Hans Peter Børresen

Hans Peter Børresen (født 29. november 1825, død 23. september 1901) etablerte «The Indian Home Mission to the Santals» (Santalmisjonen) sammen med nordmannen Lars Olsen Skrefsrud. 
Børresen var dansk statsborger, og gift med misjonær Caroline Børresen. Den danske Santalmission er i dag fusjonert med det danske Misjonsselskap til Danmission. Børresen døde i den indiske landsbyen Benagaria i 1901. Sammen med sin kone er han gravlagt like utenfor menighetskirken i Benagaria – der santalmenigheten fortsatt pleier gravstedet.


== Referanser ==
Sand (roman)

Sand (originaltittel Dune) er første bok i en serie sciencefictionbøker av forfatteren Frank Herbert. Dune blir ofte omtalt som verdens mest solgte science-fiction-roman.Boken omhandler de politiske, religiøse og etniske maktfeidene om ressursene på ørkenplaneten Dune, også kjent som Arrakis – det eneste stedet i universet man kan finne krydderet «melange», som er essensiell for oppbyggingen av alle samfunnsformer i det kjente univers. Boken følger hovedpersonen Paul Atreides gjennom hans vekst til manndom og lederskap i en ny og betydelig tørrere verden enn han opprinnelig kom fra. Det rivaliserende familien Harkonnen går snart til angrep på hans familie, og Paul må søke tilflukt hos de ikke alt for positivt innstilte innfødte, hvor han blir kjent som Muad'Dib. 


== Bakgrunn for boken ==

Etter at Herbert hadde skrevet The Dragon in the Sea i 1957 drog han med fly til Florence i Oregon, nord for sanddynene i staten der USAs landbruksdepartement eksperimenterte med gresstyper som kunne stabilisere de ødeleggende sanddynene, sanddyner som kunne «svelge hele byer, tjern, elver, veier.»   Herberts artikkel «They Stopped the Moving Sands» ble aldri fullført (utkastet ble publiserte tiår sendere i «The Road to Dune»), men undersøkelsene han gjorde ga ham interesse for økologi.
Herbert tilbrakte de neste fem årene med å forske, skrive og lage utkast til det som til slutt ville bli romanen Dune, og som først ble trykket i magasinet Analog mellom 1963 og 1965 som to korte verk, «Dune World» og «The Prophet of Dune». Herbert dediserte sitt arbeid til «de menneskene som arbeider bortenfor ideene, i riket av virkelige materialer – til økologene som arbeider med tørt land, uansett hvor de er, uansett når de er, dette forsøk på forutsigelse er dedisert i ydmykhet og beundring.» Denne versjonen ble utvidet og gjennomarbeidet, og refusert av mer enn tyve forleggere, før den ble trykket av Chilton Books, et lite kjent forlag best kjent for å trykke instruksjonsbøker for bilreparasjoner.


== I ettertid ==
Herbert skrev fem oppfølgere til Dune: Dune Messiah, Children of Dune, God Emperor of Dune, Heretics of Dune, og Chapterhouse: Dune.
Etter Herberts død har hans sønn Brian Herbert i samarbeid med forfatteren Kevin Anderson skrevet flere oppfølgere til den opprinnelige bokserien.
Filmen Dune (1984) var regissert av David Lynch. Videospillet Dune ble lansert i 1992. 
Tv-serien Dune (2000) hadde William Hurt i hovedrollen, og var på 3 episoder. I 2021 hadde filmen Dune premiere, den første av to langfilmer basert på boken, regissert av Denis Villeneuve.


== Dune på norsk ==
Første bok (Dune) er oversatt til norsk av Torstein Bugge Høverstad under tittelen Sand (Del 1 & Del 2).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Dune universe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Maebashi

Maebashi (japansk: 前橋市 – Maebashi-shi) er administrativt sentrum i Gunma prefektur, Japan.
Byen ble grunnlagt 1. april 1892. 5. desember 2004 ble Ogo, Kasukawa og Miyagi slått sammen med byen.
I 1999 var Maebashi arrangørby for IAAFs innendørs-VM i friidrett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Maebashi, Gunma – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Danmission

Danmission ble etablert 1. januar 2000 ved fusjon av Dansk Santalmission (stifter Hans Peter Børresen) og Det Danske Missionsselskab (forkortet DMS). Danmission er dermed det yngste danske misjonsselskap og samtidig den misjonsorganisasjonen i Danmark som har lengst historie.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Danmission – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ogo (Gunma)

Ōgo (大胡町; Ōgomachi) var en småby i distriktet Seta i Gunma prefektur, Japan. 5. desember, 2004 ble byen innlemmet i Maebashi. I 2003 hadde Ogo et folketall på 17.048, en befolkningstetthet på 862,75 innbyggere per km², og det totale arealet til byen var på 19,76 km².


== Eksterne lenker ==
offisiell hjemmeside for Maebashi by (på japansk)
Tōhokuregionen

Tōhokuregionen (japansk: 東北地方 – Tōhoku-chihō) er en geografisk region på Honshu, Japan. Navnet betyr "nordøst" på japansk, og regionen utgjør den nordøstlige delen av øya Honshu. Området er også kjent som Michinoku (みちのく).
Regionen består av seks prefektur:
Akita, Aomori, Fukushima, Iwate, Miyagi og Yamagata.


== Geografi ==


=== Byer og tettsteder ===
Aizu
Akita
Aomori
Fukushima
Hachinohe
Hiraizumi
Hirosaki
Iwaki
Kakunodate
Koriyama
Misawa
Misawa Air Base
Morioka
Sendai
Shingo
Yamagata


=== Fjell, innsjøer, elver ===
Mount Bandai
Three Mountains of Dewa
Hakkōda Mountains
Mount Hayachine
Mount Iwaki
Lake Tazawa
Lake Towada
Kitakami River
Oirase River
Matsushima Bay
Mount Osore
Sanriku Coastline


=== Parker ===
Bandai-Asahi National Park
Miss Veedol-stranden
Rikuchu Kaigan National Park
Towada-Hachimantai National Park


== Referanser ==
Bot (andre betydninger)

Bot har flere betydninger:

Bot, en straffemetode
Pønitens, soning av synd
Botens sakrament, sakrament i den katolske kirke
Bot (dataprogram), et dataverktøy som gjør en oppgave automatisk


== Se også ==
Mannebot, straff fra middelalderens Norge
Jan Koller

Jan Koller (født 30. mars 1973 i Smetanova Lhota) er en tidligere tsjekkisk fotballspiller. Han spilte spiss for Tsjekkias landslag. På seniornivå spilte han for klubbene Sparta Praha, Lokeren, Anderlecht, Borussia Dortmund, Monaco, Nürnberg, Krylya Sovetov og Cannes.
Han er tidenes toppscorer for Tsjekkia, med 55 mål (per 1. desember 2012).
Koller er 2,02 meter høy og hadde en vekt på over 100 kilo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jan Koller – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Jan Koller – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jan Koller – FIFA 
(en) Jan Koller – UEFA 
(fr) Jan Koller – LÉquipe 
(en) Jan Koller – Transfermarkt 
(en) Jan Koller – national-football-teams.com 
(en) Jan Koller – WorldFootball.net 
(en) Jan Koller – FootballDatabase.eu 
(de) Jan Koller – fussballdaten.de 
(en) Jan Koller – Soccerway 
(cs) Jan Koller på FAČRs offisielle hjemmeside
Den danske Santalmission

Den danske Santalmission ble etablert av Hans Peter Børresen. Sammen med nordmannen Lars Olsen Skrefsrud bygde Børresen opp en omfattende misjon i santalenes kjerneområde, den nåværende indiske delstaten Jharkhand. I 2000 gikk Den danske Santalmission sammen med Det danske Missionselskab – og etablerte Danmission.
Portobelo

Portobelo (tidligere Puerto Bello) er en havneby i Colón-provinsen i Panama. Den har 2 820 innbyggere og har en dyp, naturlig havn.


== Historie ==
Byen ble grunnlagt i 1597 og frem til 1700-tallet var det en viktig havn for eksport av blant annet sølv. I 1668 ledet piraten Henry Morgan 450 privateerer et angrep mot byen, som på den tiden var svært godt befestet. Han beleiret byen i to uker og ranet til seg alt han kunne av verdisaker.
Den 21. november 1739 ble byen igjen angrepet, denne gangen av en britisk flåte under kommando av admiral Edward Vernon. Angrepet viste hvor sårbare de spanske handelsrutinene var, og førte til forandringer i måten de ble gjennomført. Spanjolene forandret nå taktikk, og gikk fra større flåter som besøkte få havner til mindre flåter som var fleksible og besøkte en videre spekter av havner. De gikk også nå rundt Kapp Horn for å handle i havner på vestkysten. Angrepet ødela Portobelos økonomi, noe som ikke skulle forandre seg før byggingen av Panamakanalen.


== Verdensarv ==

I 1980 ble Fort San Lorenzo i Portobelo oppført på UNESCOs Verdensarvliste.


== Turisme ==
15 kilometer nordøst for Portobelo ligger øya Isla Grande som er et turistmål med gode surfeforhold.