jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Den røde elv

Må ikke forveksles med elva Yuanjiang i Hunan.Den røde elv (vietnamesisk: Sông Hồng, kinesisk: 红河, pinyin: Hóng Hé eller Yuán Jiāng) også kjent som Sông Cái (moderelven på vietnamesisk) er en stor elv som har sitt utspring i det sørvestlige Kina. Elven renner inn i Vietnam hvor den blant annet renner gjennom hovedstaden Hanoi før den munner ut i Tonkinbukten nord i Sørkinahavet.De viktigste sideelvene er Den sorte elv fra vest, og Lô-elven fra øst.


== Geografi ==
Elven begynner i provinsen Yunnan i Kina. Den kommer inn i Vietnam i provinsen Lao Cai, og berører østenden av den vietnamesiske hovedstad Hanoi. Elvens lengde er hele 1149 kilometer og nedslagsfeltet er på 170 977 kvadratkilometer.På sin vei gjennom Vietnam passerer Den røde elv hovedstaden Hanoi.
Den røde elv renner gjennom følgende provinser: 

Kina: Yunnan
Vietnam: Lao Cai, Yen Bai, Phu Tho, Hanoi, Vinh Phuc, Hung Yen, Ha Nam, Thai Binh og Nam Dinh.


== Rødfargen ==
Elvens navn kommer av at elven farges rød av jernholdig malm i fjellområdene.


== Vannstand og vannkraftverk ==
Det er mange vannkraftverk langs elven(e), men de viktigste er Nansha-demningen og Maduhe-demningen på kinesisk side.
Elven er ellers berømt for sine sesongmessige store variasjoner i vannmengde. Det er også elven som har gitt navnet på regionen Den røde elvs delta. Elvedeltaet gir grobunn for jordbruksområder, og det blir dyrket ris i store områder omkring elven.


== Bildegalleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==
Dong Jiang

Dong Jiang ((东江, pinyin: Dōng Jiāng; «Østelven») er den østlige av de større kildeelvene til Perlefloden i det sørlige Kina. De andre to er Xi Jiang og  Bei Jiang.  Hongkongs regjering har siden 1965 kjøpt Dong Jiang-vann fra Guangdongs provinsialregjering.  Over 60 % av det vann som benyttes i Hongkongs husstander er hentet fra Dong Jiang.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dong River (Pearl River) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Olga Medvedtseva

Olga Valerjevna Medvedtseva (tidl. Pyljova), (russisk Ольга Валерьевна Медведцева; født 7. juli 1975 i Borodino) er en russisk tidligere skiskytter. 
I 2000 gikk hun over fra langrenn til skiskyting, der hun etter hvert gikk seg opp i verdenseliten.
Under OL i Salt Lake City i 2002 vant hun gull i jaktstart og bronse på stafetten. I VM har hun gull på 15 km fra 2004 og bronse i fellesstart fra 2005. I stafett har hun tre  gull (2000, 2001 og 2005) og en sølvmedalje (2004).
Under OL i Torino i 2006 kom hun på andreplass på 15 km normaldistanse, men ble 16. februar fratatt sølvet etter å ha testet positivt på det forbudte stoffet carphedon i både A og B-prøvene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Olga Medvedtseva – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Olga Medvedtseva – Olympedia 
(en) Olga Medvedtseva – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Olga Medvedtseva – FIS (langrenn) 
(en) Olga Medvedtseva – IBU 
(en) Olga Medvedtseva – biathlon.com.ua
Frank Ullrich

Frank Ullrich (født 24. januar 1958 i Trusetal) er en tidligere tysk skiskytter (gikk for DDR), i dag trener for det tyske skiskytterlandslaget. Han regnes som en av skiskytterhistoriens aller største på herresiden.
Under Vinter-OL 1976 tok han bronse i 4 x 7,5 km stafett. Fire år senere vant han gullet på 10 km i Vinter-OL 1980, og tok i tillegg sølv på 20 km og bronse på stafetten igjen. Ullrich deltok også i Vinter-OL 1984, men her måtte han nøye seg med femteplass på 20 km. På den svært spennende stafetten måtte Ullrich og DDR for en gangs skyld bite i gresset for bl.a. Norge og Kjell Søbak på siste etappe, da fire mann var inne samtidig på siste stående skyting.
I løpet av de fem første årene verdenscupen i skiskyting ble arrangert, vant Frank Ullrich fire ganger sammenlagt, det første som tjueåring.
Han tok også åtte individuelle medaljer i VM i skiskyting (5 gull og 3 sølv), et resultat som blir enda mer imponerende med tanke på at det bare ble arrangert to individuelle øvelser per VM, mot dagens fire (fellesstart og jaktstart var ennå ikke kommet på programmet). Ullrich har seks gullmedaljer på 20 km og 10 km i VM- og OL-sammenheng. 


== Se også ==
Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Frank Ullrich – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Frank Ullrich – Olympics.com 
(en) Frank Ullrich – Olympedia 
(en) Frank Ullrich – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Frank Ullrich – IBU
Erben Wennemars

Egbert Rolf «Erben» Wennemars (født 1. november 1975 i Dalfsen) er en nederlandsk skøyteløper, med de korte distansene som sin spesialitet (500, 1 000 og 1 500 meter).


== Karriere ==
Wennemars gjorde seg først bemerket internasjonalt sommeren 1997. Under sommerløpene i Calgary ble han den første som gikk 1500 m under 1.50. Tiden 1.49,89 ble imidlertid aldri godkjent som verdensrekord.
Han var kvalifisert og blant favorittene på de tre korteste distansene under OL i 1998 i Nagano, men i det andre løpet på 500 m falt parkameraten Grunde Njøs og tok Wennemars med seg i fallet. Wennemars ble skadet og måtte trekke seg fra de øvrige distansene.
Wennemars fikk sin første store suksess i 2003 da han vant både 1 000 m og 1 500 m under VM enkeltdistanser i Berlin. Ett år senere vant han sprint-VM i Nagano. Han gjentok denne suksessen i Salt Lake City 2005.
I 2007 kvalifiserte Wennemars seg for første gang til allround-VM. På hjemmebane i Heerenveen vant Wennemars de to korteste distansene og plasserte seg på femteplass sammenlagt.
I 2003 ble Wennemars kåret til årets idrettsutøver i Nederland.


== Mesterskapsmedaljer ==
2006
Bronse på 1 000 m og i lagtempo under OL i Torino2005
Gull i lagtempo under VM enkeltdistanser i Inzell, sammen med Carl Verheijen og Mark Tuitert
Gull i sprint-VM i Salt Lake City2004
Gull på 1 000 m i VM enkeltdistanser i Seoul
Gull i sprint-VM i Nagano2003
Gull på 1 000 m og 1 500 m og bronse på 500 m  i VM enkeltdistanser i Berlin
Bronse i sprint-VM i Calgary2001
Bronse på 1 500 m i VM enkeltdistanser i Salt Lake City1999
Sølv på 500 m i VM enkeltdistanser i Heerenveen.1998
Bronse i sprint-VM i Berlin.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Erben Wennemars – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Erben Wennemars – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Erben Wennemars – Olympics.com 
(en) Erben Wennemars – Olympic.org 
(en) Erben Wennemars – Olympedia 
(en) Erben Wennemars – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Erben Wennemars – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Erben Wennemars – Speedskatingbase.eu 
(en) Erben Wennemars – SpeedSkatingNews.info 
(en) Erben Wennemars – SpeedSkatingStats.com
Noregs Boklag

Noregs Boklag L/L var et norsk forlag stiftet i 1922 som Norsk Målkontor. Formålet var å spre nynorsk litteratur gjennom forlagsvirksomhet. Noregs Boklag ble overtatt av Det Norske Samlaget i 1985.  Fra starten av og frem til på 1970-tallet var Noregs Boklag det ledende nynorske forlaget for skjønnlitteratur.  Forfattere som Olav H. Hauge, Tor Jonsson, Jan-Magnus Bruheim, Knut Ødegård og Edvard Hoem gav ut bøker på forlaget.


== Forlagssjefer ==
1927–32 – Edvard Os
1975–77 – Knut Ødegård
Legio I Germanica

Legio I Germanica («den germanske») var en romersk legion som ble opprettet i 48 f.Kr. av Julius Cæsar for å kjempe i borgerkrigen mot Gnaeus Pompeius Magnus. Etter det bataviske opprør i 70 ble de overlevende fra Germanica innlemmet i Galbas Legio VII Gemina. Legionens symbol var antagelig en okse, noe som var felles for alle Cæsars legioner unntatt V Alaudae. 
Under borgerkrigen kjempet legionen blant annet i slaget ved Pharsalos, samme år som den ble grunnlagt. Etter mordet på Cæsar var den lojal mot Octavian. Fra 30 til 16 f.Kr. var den stasjonert i Hispania Tarraconensis, og kjempet mot cantabrierne. Omkring begynnelsen på vår tidsregning flyttet den til grensen ved Rhinen for å kjempe i Drusus' felttog mot germanerne. Det var i denne perioden den fikk sitt tilnavn.
Legionen forble i Germania Inferior til 69. Etter at Galba hadde avvist legionen i Germania utropte soldatene Vitellius til keiser og marsjerte mot Roma med ham. Vespasian lyktes i å overvinne Vitellius og hans styrker i Italia. 
Under det bataviske opprøret i 70 ble Germanica sendt sammen med XVI Gallica for å støtte legionene som var beleiret i Xanten. Planen lyktes ikke, og de to legionene ble selv innesperret. Vespasian lyktes tilslutt i å slå ned opprøret, men tapet av store deler av fire legioner var et stort prestisjenederlag.


== Litteratur ==
Jerome H. Farnum: The Positioning of the Roman Imperial Legions. BAR International Series 1458, Oxford 2005. S. 43–44.
Kvernes

Kvernes er en bygd i Averøy kommune i Møre og Romsdal. Bygden ligger langs fylkesveien som går langs fjorden på sør- og østsida av Averøy, og er særlig kjent for sin stavkirke, Kvernes stavkirke.


== Prestegjeld på Nordmøre ==
Kvernes har i flere hundre år vært prestegjeld for blant annet sognene Kvernes, Kornstad og Bremsnes på Averøya. Tidligere var også deler av det som i dag er Hustadvika kommune og Kristiansund kommune med i Kvernes prestegjeld.


== Tidligere kommune ==
Kvernes er en tidligere kommune i Møre og Romsdal fylke opprettet som Kvernes formannskapsdistrikt i 1837.
1. januar 1878 ble en del av Bud med 15 innbyggere overført til Kvernes. Det er uklart hvorvidt dette gjelder Kvernes sogn og/eller Kvernes kommune. 1. januar 1891 ble gården Bollia i Bud med 15 innbyggere overført til Kvernes kommune.
1. september 1893 ble grensene i Kvernes, Frei og Øre kommuner justert og Gjemnes opprettet som egen kommune. 477 innbyggere fra Kvernes ble tilført den nye kommunen.
1. januar 1897 ble Kvernes delt og Bremsnes, Eide og Kornstad etablert som egne kommuner. Etter fradelingen hadde Kvernes kommune 857 innbyggere.
1. januar 1964 ble Kvernes kommune og det meste av Kornstad og Bremsnes kommuner slått sammen til Averøy kommune. Kvernes hadde ved sammenslåingen 693 innbyggere.


== Eksterne lenker ==
Historiske arkiver etter Averøy kommune, Kornstad kommune, Kvernes kommune og Bremsnes kommune på Arkivportalen
DLR

DLR kan bety:

Docklands Light Railway
Deutsches Zentrum für Luft- und Raumfahrt
Hylestad kirke

Hylestad kirke er hovedkirke for Hylestad sogn. Dette sognet er en del av Valle prestegjeld i Otredal prosti som faller under Agder og Telemark bispedømme i Den norske kirke.
Den er en åttekantet kirke i laftet tømmer fra 1839, og bygget av Anders "Kirkebygger" Thorson Syrtveit. Han bygget de fleste kirkene i Setesdal på 1800-tallet. Kirken har 200 sitteplasser og to gallerier. I våpenhuset er det kopier av Hylestadportalene, med motiv fra heltesagnet om Sigurd Fåvnesbane, som kom fra stavkirken. Kirkens altertavle har motivene «korsfestelsen» og «nattverden». Et orgel med tolv stemmer som ble bygget av Brødrene Torkildsen Orgelbyggeri i 1991, står på galleriet i kirken.
Dagens kirke står på Rysstad, det gamle senteret i kommunen og den er den tredje kirken i dette sognet. Den første, Hylestad stavkirke hadde blitt revet på 1600-tallet, og langkirken som hadde overtatt etter den hadde i 1830-årene begynt å forfalle.
Da det ble bestemt at en ny kirke skulle bygges, ble det også bestemt at kirkestedet skulle flyttes fra Bjørgum på den østre bredden av elven Otra til Rysstad på den vestre. Grunnen til dette var at størstedelen av sognets innbyggere bodde på vestsiden av elven. Ved å la den nye kirken bli bygget på elvens vestside ved den nye postveien, dagens riksvei 9, trengte kirkegjengerne fra vestsiden ikke lenger ro til kirke. Antagelig ble brukbare materialer fra den gamle kirken gjenbrukt i den nye, på den tida var det ikke så mye skog i området, alt ble beitet.
Det har vært åpen veikirke her hver sommer fra 1992 til 2005.


== Kirkegård ==
Rundt kirken er en eldre mindre kirkegård, mens en større kirkegård er anlagt litt lenger sør. 

		
		


== Litteratur ==
Hylestad kyrkje 150 år. Hylestad sokneråd. 1989. 
Nenseter, Bjarne (1992). «Hylestad kyrkje». På kirkevandring i Aust-Agder. Arendal: Kilden forlag. s. 108-109. ISBN 82-7627-003-4. 
Rasmussen, Alf Henry (1993). Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 468. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Hylestad kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Rysstad i Setesdal», Axel Lindahl foto ca 1880, Digitalt museum
«Hylestad kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
North Dorset

North Dorset er et administrativt distrikt i Dorset, England. Det består for det meste av landsbygd, men har noen små byer. Elven Stour renner gjennom distriktet. 
Jordbruk er viktigste næringsvei i North Dorset. 
Ved folketellingen i 2001 hadde North Dorset en befolkning på 61 905 innbyggere, en økning på 8 300 fra tilsvarende undersøkelse i 1991, og med 25 248 husstander.


== Steder i distriktet ==


=== Byer med mer enn 2500 innbyggere ===
Blandford Forum
Gillingham
Shaftesbury, Stalbridge, Sturminster Newton


=== Byer og landsbyer med færre enn 2500 innbyggere ===
Anderson, Ashmore
Bourton, Bryanston, Buckhorn Weston
Cann, Charlton Marshall, Chettle, Child Okeford, Compton Abbas
Durweston
East Orchard, East Stour
Farnham, Fifehead Magdalen, Fifehead Neville, Fontmell Magna
Glanvilles Wootton
Hilton, Hinton St. Mary
Ibberton, Iwerne Courtney, Iwerne Minster
Kington Magna
Lydlinch
Manston, Mappowder, Marnhull, Melbury Abbas, Milborne St Andrew, Milton Abbas, Motcombe
Okeford Fitzpane
Pimperne, Pulham
Shillingstone, Silton, Spetisbury, Stourpaine, Stour Provost, Stourton Caundle, Stour Row, Sutton Waldron
Tarrant Gunville, Tarrant Hinton, Tarrant Kayneston, Tarrant Launceston, Tarrant Monkton, Tarrant Rushton, Todber, Turnworth
West Orchard, West Stour, Winterborne Houghton, Winterborne Kingston, Winterborne Stickland, Winterborne Whitechurch, Winterborne Zelston, Woolland


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted for North Dorset
Bourton (Dorset)

Bourton er en landsby og verdslig sogn i nordlige Dorset, England. Den ligger ved veien A303, ved grensen til Somerset. Landsbyene Zeals i Wiltshire og Penselwood i Somerset ligger rett ved Bourton. Landsbyen Bourton ligger ved elven Stour som passerer gjennom historiske Bourton Mill, en gang hvor det nest største vannhjulet i Storbritannia var, 18 meter i diameter.Dette sognet er det som ligger lengst nord i Dorset, og ved folketellingen i 2011 hadde landsbyen og sognet en befolkning på 822 innbyggere. Bourton er den mest folkerike landsbyen i valgdistriktet som kalles Bourton & District. Hele valgdistriktet utgjorde i 2011 en befolkning på 1 905 innbyggere. Valgdistriktet strekker seg til landsbyen Silton og deretter sør til landsbyene Buckhorn Weston og Kington Magna.
Landsbyen har to butikker, en bensinstasjon og en pub. Vertshuset The White Lion Inn ligger i hovedgaten som fører videre til hva som var den gamle hovedveien London til Exeter før landsbyen ble forbipassert på veien sør i 1992 av motorveien A303. Kirken St George’s står på det høyeste punktet i landsbyen. Den ble bygget ved offentlig subskripsjon i 1810 og har barneskolen med samme navn som nærmeste nabo.


== Referanser ==
Hinton St. Mary

Hinton St. Mary er en landsby og verdslig sogn i grevskapet Dorset i sørlige England. Den ligger ved en lav kalksteinsrygg ved elven Stour, omkring halvannen kilometer fra Sturminster Newton. Landsbyen er innenfor det administrative distriktet North Dorset. I 2001 hadde sognet 97 husholdninger og en befolkning på 221 innbyggere. I 2013 er befolkningen i sognet og landsbyen beregnet til 260 innbyggere.


== Historie ==
Sognekirken, dedikert til apostelen Peter, har et tårn fra 1400-tallet. Herregårdshuset (Manor House) rett ved siden av kirken ble en tid eid av nonnene fra klosteret Shaftesbury Abbey.Landsbyen er mest kjent for en romersk mosaikk som ble funnet der. Den har et bilde av Kristus, og er utstilt i British Museum.
Landsbyen har en liten offentlig hage som ble anlagt av BBC for programmet Ground Force.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hinton St Mary – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sjøørret

Sjøørret (Salmo trutta trutta) regnes som en underart av ørret (Salmo trutta), men klassifiseringen av denne fisken er fortsatt ikke endelig avklart.
Sjøørreten er anadrom, det vil si at den foretar næringsvandring ut i havet ved en viss alder/størrelse, men den vandrer tilbake til fødeplassen i vassdraget for å gyte. For å kunne vandre fra ferskvann til saltvann må fisken gjennom en smoltifiseringsprosess. For ikke å dø av uttørking på grunn av osmose, mens sjøørreten er i salt havvann, må den drikke saltvann og samtidig skille ut salter gjennom gjellene for å opprettholde saltbalansen i kroppen. Avkom av sjøørret er i utgangspunktet ikke anadrom og kan gjennomføre hele livssyklusen i ferskvann. Årsaken til at enkelte individer smoltifiserer seg for utvandring i sjøen kjenner ingen med sikkerhet, men den mest nærliggende teorien er at det er individer med høyt stoffskifte som går igjennom denne prosessen.
I Norge lever sjøørreten mer eller mindre tallrik langs hele kyststripen. Sjøørreten kan bli over 10 kg med en sjeldenhet. Gjeldende norgesrekord er 13,2 kg, og ble tatt i Skibotnelva i 1975. Den blir gytemoden etter 5-7 år. Under gytevandringen går den opp i ferskvann og vassdrag på lik linje med laksen. Sjøørreten kan like gjerne danne gytepar med ferskvanns-ørret som med annen sjøørret.


== Referanser ==
Bekkerøye

Bekkerøye (Salvelinus fontinalis) er en nordamerikansk fisk i laksefamilien. Arten er innført i Norge.


== Utbredelse ==
Bekkerøya stammer opprinnelig fra de østlige traktene av Nord-Amerika og sør-Canada.
Den er satt ut flere steder i Sør-Norge siden denne er mer motstandsdyktig mot sur nedbør enn f.eks. ørret. Utsetting av bekkerøye var ennå i 1989 ansett som et mulig tiltak i vassdrag som var forsuret. Men det ble også pekt på at «Spredning av nye fiskearter er i mange tilfelle svært uheldig. Det må presiseres at utsetting av bekkerøye uten særskilt tillatelse er forbudt».
I Norsk svarteliste 2007 var bekkerøye vurdert til høy risiko. Arten er nå i tilbakegang i Norge, og i Norsk svarteliste 2012 og Fremmedartslista 2018 er den kategorisert i gruppen lav risiko.Lutvann ved Oslo er et kjent bekkerøyevann, men hovedområdet er nok i Njardheimsområdet i øvre Sirdal, der for eksempel Rosskreppfjorden er et kjent vann med særdeles stor fisk.


== Beskrivelse ==
Bekkerøya er mørk grønn til brun med marmorering i lysere farger på ryggen og ofte halen. Mage og finner på undersiden av fisker er ofte røde, og fisken har ofte røde prikker. Rødfargen på magen blir kraftigere i gytetiden. Bekkerøya ligner mye på bekkeørret både i utseende og levemåte, og den har blitt en ettertraktet sportsfisk.
Den største registrerte lengden på bekkerøye er 86 cm, og den største vekta er 9,4 kg. Den kan nå en alder på minst 7 år, kanskje det dobbelte på steder den er satt ut. Den største bekkerøya tatt på sportsfiskeredskap i Norge, er på 2,268 kg, tatt i Mandalselva 19. august 2001.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Fisk i ferskvann (oversikt over bekkerøyas biologi og miljøkrav i Norge). ISBN 82-529-1986-3.
T. Hesthagen og E. Kleiven (2013). Forekomst av reproduserende bestander av bekkerøye (Salvelinus fontinalis) i Norge pr. 2013 (PDF). NINA Rapport 900. ISBN 978-82-426-2502-1. 


== Eksterne lenker ==
(en) bekkerøye – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) bekkerøye i Encyclopedia of Life 
(en) bekkerøye i Global Biodiversity Information Facility 
(no) bekkerøye hos Artsdatabanken 
(sv) bekkerøye hos Dyntaxa 
(en) bekkerøye hos Fauna Europaea 
(en) bekkerøye hos FishBase 
(en) bekkerøye hos ITIS 
(en) bekkerøye hos NCBI 
(en) Kategori:Salvelinus fontinalis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Salvelinus fontinalis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Salvelinus fontinalis (Mitchill, 1814) Brook trout - FishBase
Finn Thorsen

Finn Thorsen (født 10. mars 1940 i Hamar) er en norsk tidligere fotballspiller og skøyteløper som gjennom sin aktive karriere spilte for Hamarkameratene og Skeid. Thorsen ble regnet som en sikker midtstopper som fikk 48 landskamper for Norge.


== Fotballkarrieren ==
Thorsen spilte 83 toppseriekamper for Skeid Fotball mellom 1963 og 1967, og 72 toppseriekamper for Hamarkameratene i perioden 1970–1973. Han skåret Ham-Kams første mål i toppserien da laget vant 2-0 mot Viking Fotballklubb i 1970. 
Han fikk 48 landskamper, og ble av VG kåret til årets spiller i 1966. VG hadde han dessuten på årets lag i 1964–66 og 1970–72. Thorsen ble også norgesmester med Skeid i 1963 og 1965. Han avsluttet fotballkarrieren i 1973.


== Skøytekarrieren ==
Thorsen var i begynnelsen av sin karriere også skøyteløper, og ble i 1959 juniornorgesmester som medlem av Hamar Idrettslag. Han kombinerte lenge fotball og hurtigløp på skøyter, men valgte etter 1962-sesongen å prioritere fotball på bekostning av en skøytekarriere.


== Personlige rekorder ==


== Meritter ==
1959 – Juniornorgesmester skøyter (Hamar IL)
1963 – Norgesmester fotball (Skeid)
1965 – Norgesmester fotball (Skeid)
1966 – Seriemester fotball (Skeid)
1966 – Årets spiller i Verdens Gang


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Finn Thorsen – Transfermarkt 
(en) Finn Thorsen – national-football-teams.com 
(en) Finn Thorsen – WorldFootball.net 
(en) Finn Thorsen – FootballDatabase.eu 
(en) Finn Thorsen – EU-Football.info 
(en) Finn Thorsen – PlaymakerStats.com 
(no) Finn Thorsen – Norges Fotballforbund 
(en) Finn Thorsen – Speedskatingbase.eu 
(en) Finn Thorsen – SpeedSkatingNews.info 
(en) Finn Thorsen – SpeedSkatingStats.com 
(en) Finn Thorsen på eu-football.info
Olje- og gassfelt på norsk kontinentalsokkel

Olje- og gassfelt på norsk kontinentalsokkel inneholder tabeller med informasjon over olje- og gassfelt på norsk kontinentalsokkel. Tabellene er basert på Oljedirektoratets definisjon av et felt, det vil si at det skal eksistere en godkjent  
plan for utbygging og drift (PUD) for petroleumsforekomsten.  Funn under planlegging, men uten PUD, er dermed ikke inkludert i tabellene. Oljedirektoratet anslo 2021 at halvparten av petroleumsressursene da var utvunnet, mens omkring 25 % var oppdaget men ikke utbygget og at uoppdagede ressurser utgjorden den siste fjerdedelen.


== Liste over felt med felthistorikk ==
Tabellen er basert på informasjon fra Oljedirektoratets faktasider fra februar 2020.Kolonnen med tittel PUD angir år for Stortingets godkjenning av plan for utbygging og drift for feltet. 
Kolonnen Operatør oppgir den nåværende operatøren av feltet.

1PUD for Ekofisk II i 1994 og for Ekofisk Vekst i 2003. 2Det har vært flere PUD-godkjenninger av ulike havbunnsløsninger på Troll Vest.


== Liste over reserver ==
Alle tall for petroleumsreserver er hentet fra Oljedirektoratets faktasider fra august 2013. De fire første kolonnene etter feltnavnet gir opprinnelige reserver for henholdsvis olje, gass, NGL og kondensat.
Volumene er gitt i milliarder standard kubikkmeter, forkortet Sm3, det vi si kubikkmeter målt ved standard trykk og temperatur.  Den siste kolonnen gir gjenværende reserver i oljeekvivalenter, gjeldende august 2013.

3 Murchisonfeltet er et felt på britisk sokkel som strekker seg over norsk område. Den norske oljen produseres på britisk side av grenselinjen, og de oppgitte tallene er norsk andel av feltvolumene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

Petroleumskartet
Xi Jiang

Må ikke forveksles med den lille elva Xi Jiang i provinsen Jiangxi.Xi Jiang (kinesisk: 西江, pinyin: Xī Jiāng, Hsi; «Vestelven») er den vestlige kildeelv til Perlefloden i det sørlige Kina. De andre to større kildeelver til Perlefloden er Dong Jiang og Bei Jiang. Xi Jiang, som er seilbar i lange strekk, er den lengste tilførselen til Perlefloden.
Oppdelt i mange segmenter er Xi Jiang 2 271,8 kilometer lang:

Nanpan Jiang: 950 km
Hongshui He: 669,6 km
Qian Jiang: 121 km
Xun Jiang: 172,2 km
Xi Jiang (inkludert hovedarmen til havet): 359 kmXi Jiang har en rekke tilførselselver i sitt nedbørsfelt, som Yu Jiang, Gui Jiang og Li Jiang.
Langs Xi Jiang ligger bl.a. byene Wuzhou i provinsen Guangxi, og Zhaoqing, Gaoyao og Jiangmen i provinsen Guangdong.


== Eksterne lenker ==
(en) Xi River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons