Eiker

Eiker, også Eikerbygda eller Eikerbygdene, er et område i tidligere Buskerud i Viken fylke og et fellesnavn på Nedre og Øvre Eiker. En person fra Eiker kalles eikværing, og dialekten som brukes er Eiker-dialekt.
Fra 1388 til 1657, før Kongsberg og Drammen eksisterte, var det på Eiker representanter fra kongen holdt til. Herfra ble skatter, bøter, toll og politimyndighet i hele området, helt opp til Eggedal og Krødsherad, styrt.
De vestlige delene av Eikers berggrunn ble dannet i prekambrium (altså fra 700 millioner år tilbake helt fram til 4,5 millioner år siden) Dermed er grunnfjellet blant det aller eldste som fins i Norge, og er for det meste av gneis. I kambrium ble Eiker dekket av vann, som varte gjennom de neste periodene ordovicium og silur. Sjøen var da ikke dypere enn 100-130 meter. Det er det funnet mange fossiler av dyrene som levde i denne perioden, spesielt av trilobitter og snegler.
Landskapet består til dels av den frodige Eikerdalen, som strekker seg fra Modum i nord til Drammen i øst. Gjennom dalen renner Drammenselva. I områdene på hver side av den østlige delen av dalen finnes rike forekomster av orkideer. I sør renner Eikernvassdraget, som domineres av de sammenhengende innsjøene Eikern og Fiskumvannet. På begge sider av den dype og lange Eikern ruver skogskledte høyder som strekker seg opp til rundt 700 moh. Fiskumvannet er, i motsetning til Eikern, svært grunt. Området rundt deltaet der elva Dørja renner ut i Fiskumvannet, er et vernet fuglereservat.
Det fins bevis for at mennesker har levd her siden 8000 f. Kr. Tidlig i vikingtida var Eiker den vestlige delen av kongeriket Vingulmark. Noe senere ble det en del av kongeriket Vestfold. En stor vikingskatt ble funnet på gården Hoen, Hoenskatten.
Når «dronning» Margrete I var regent opprettet hun i 1388 Eker lend. Eker len omfattet foruten Eiker også Modum og Tverrdalene (Eggedal, Sigdal og Krødsherad).
Adelsmannen, ridder, fogd og riksråd Benedikt Nikolausson ble på slutten av 1300-tallet lensherre på Sem setegård som var i kronens eie og ble hovedsete i lenet. Det var flere kongebesøk på Sem, Kong Christian IV bodde her i et par uker i 1624 i forbindelse med hans inspeksjon av de nyoppdagede sølvforekomstene på Sandsvær. Han grunnla bergstaden Kongsberg, anla Kongsberg Sølvverk ved en kongelig resolusjon og ga ordre om å bygge en kjørevei, kongeveien, fra Kongsberg til Hokksund for å lette transporten fra sølvverket. Fra 1626 til 1640 var det Ove Gedde som var lensherre på Eker. Gedde oppført en ny hovedbygning, ikke i tre som var vanlig men et renessanseslott i mur og bindingsverk. 94000 murstein var hentet fra Harlingen i Nederland og blitt rodd opp «Dramselva». Hannibal Sehested (gift med Christiane, Christian IV's datter) overtok Sem med sine rundt 50 underliggende gårder. Sehesteds fortsatte med oppkjøp av undergårder og sagbruk og i 1648 hadde Sem 183 undergårder i Eiker, Lier og Skoger. Sehesteds enorme samling av gods ble spredt og det var Willum Mechlenburg som forpaktet Sem med de gjenværende undergårdene fra 1652 til 1663. Han bosatte seg på Bragernes i 1657 hvor han hadde fått oppført en av Drammens største og mest påkostede bygninger. Dette markerte på mange måter flytting av det administrative sentrum i drammens distriktet fra Sem på Eker til Drammen by. Det er i dag ingen synlige rester av bygningene på Sem.
En annen setegård var Foss-godset (Fossesholm) i Vestfossen som ble samlet i 1541–1548 av lensherren på Akershus, Peder Hanssøn Litle. Godset strakk seg fra Hof, med store skogeiendommer på begge sider av Eikern, og helt ut til Drammensfjorden, ca. 200 000 mål. Det hadde omfattende sagbruksvirksomheten med mange sagbruk. Jørgen von Cappelen overtok og det ble en adelig setegård.
I 1624 var Eikers eneste henrettelse ved brenning, Ingrid Engelsdatter.
Opprinnelsen til navnet Eiker er usikker. Både Øvre Eiker (og tidligere Nedre Eiker kommune) har eikeblader i kommunevåpnet, men navnet kan like gjerne ha opphav i gamle variasjoner av ordet åker.
Eiker var tidligere en selvstendig kommune i Buskerud fylke, opprettet som Eger formannskapsdistrikt i 1837.
I 1843 ble en ubebodd del av Eger overført til Skoger formannskapsdistrikt, som samtidig ble en del av Larvik og Jarlsberg amt (Vestfold).
1. juli 1885 ble Eiker kommune delt i Øvre Eiker og Nedre Eiker. Eiker hadde ved delingen 11 531 innbyggere.
1. januar 2020 ble Nedre Eiker slått sammen med Svelvik og Drammen kommuner til nye Drammen kommune.


== Eker len ==
I Danmark og Norge ble betegnelsen len brukt om den øverste kategorien forvaltningsområder frem til den ble avløst av betegnelsen amt i 1662.
Eiker var eget len i periodene 1388 til midten av 1400-tallet og fra 1602 til 1662. Eker len omfattet foruten Eiker også Modum og Tverrdalene (Eggedal, Sigdal, Krødsherad og Snarum). Lensherren i Eker holdt til på Sem setegård.
Lensherre i Eker len var:

1388 – 1442   Benedikt Nikolausson
1442 – 1446   Torgaut Bengtsson
1446 – 1448   Gaute Toraldsson Kane
1603 – 1614   Lorens von Hadelen
1614 – 1618   Claus von Ahnen
1618 – 1626   Hartvig Huitfeldt
1626 – 1640   Ove Gedde
1640 – 1643   Nils Lange
1643 – 1646   Vincens Bildt
1646 – 1647   Hans Lange
1647 – 1652  var det ikke utnevnt noen lensherre men Hannibal Sehested fungerte som lensherre i Eker
1652 – 1662  Willum Mechlenburg var heller ikke utnevnt som lensherre men hadde mange av oppgavene som lensherrene hadde hatt, derfor regnes han av mange som den siste lensherren i Eker


== Eksterne lenker ==
Per Ivar Søbstad (15. mai 2009). «Eikerbygda». Arkivert fra originalen 1. februar 2010. Besøkt 30. desember 2020. 
Øvre Eiker kommunes nettsted
Nedre Eiker kommunes nettsted Arkivert 7. mai 2016 hos Wayback Machine.