jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Scandinavian Leather Men

Scandinavian Leather Men (SLM) Oslo er en norsk klubb i Oslo for homofile og bifile menn med interesse for fetisjisme og SM (sadomasochisme). Klubben ble startet i 1976, og er med det Norges eldste fetisj- og BDSM-klubb. SLM Oslo har i dag over 300 medlemmer.
SLM har lokale i Rådhusgata i Oslo, med inngang fra Nedre Slottsgate. Klubben arrangerer klubbkvelder ca. annenhver uke. Klubbkveldene har kleskode, du kan da komme i lær, gummi, uniformer, skinhead, jeans/boots m.m. Det arrangeres også smalere temakvelder, da er kleskoden også strengere.
Klubben er for Menn som har sex med menn, og ekskluderer derfor kvinner fra deres arrangementer. De har lagt til grunn en ganske liberal definisjon av mann, og har vedtektsfestet at selvdefinerende menn som sympatiserer med klubbens formål kan bli medlem.
SLM er tilsluttet Top of Europe (ToE). De var tidligere tilsluttet ECMC også, men meldte seg ut i 2015. 
Klubben står også for Mister Leather Norway kåringen, som ble gjort første gang i 1995.


== Referanser ==


== Se også ==
Diagnoseutvalget ReviseF65


== Eksterne lenker ==
SLMs hjemmeside
ECMCs hjemmeside Arkivert 3. mai 2010 hos Wayback Machine.
Top of Europe hjemmeside Arkivert 14. juli 2019 hos Wayback Machine.
Artikkel om SLM i homo-avisa Blikk (pdf-fil)
Jævla Homo besøkte SLM Oslo i Sesong 1, Episode 3
Morbid Latenight Show

Morbid Latenight Show er debutalbumet til den norske artisten Bertine Zetlitz og ble lansert 2. mars 1998. Platen er gitt ut på EMI.


== Sporliste ==
«Abigail»
«Snow On a Hot Day»
«Apples and Diamonds»
«Getting Out»
«Pop Goes the Weasel»
«Little Rosie»
«Butcher's Son»
«Colour Me»
«Morbid Latenight Show»
«In My Mind»


== Singler ==
«Getting Out»
«Snow on a Hot Day»
«Apples and Diamonds»
«Abigail»


== Kilder ==
Bertine Zetlitz – Morbid Latenight Show på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Morbid Latenight Show på Discogs
Beautiful So Far

Beautiful So Far er oppfølgeren til debutalbumet til den norske artisten Bertine Zetlitz og ble lansert 4. september 2000. Platen er utgitt av EMI.


== Sporliste ==
«Adore Me» (Radio Edit)
«Certain»
«Sick Communication»
«Spitfire»
«Tigerlily»
«Cruel»
«Fate»
«Everything I Want»
«Uncomfortable»
«Closer»
«Lovers Do»
«Beautiful So Far»
«Fate» (Disclab Remake)


== Singelhiter ==
«Adore Me»
«Beautiful So Far»
«Cruel»
«Fate»


== Musikere ==
Bertine Zetlitz – vokal, keyboards
Tore Johansson – diverse instrumenter, strykerarr.
Patrik Bartosch – strykerarr.
Rasmus Kihlberg – trommer, perkusjon
Susanne Holmström – stryk


== Eksterne lenker ==
(en) Beautiful So Far på Discogs 
(en) Beautiful So Far på MusicBrainz
Solipsisme

Solipsisme (av latin solus «alene» og ipse «selv») er en sinnsfilosofisk teori som hevder at jeget er det eneste som eksisterer, og følgelig at verden og andre mennesker kun eksisterer som en del av jegets bevissthet.
Man kan skille mellom ulike typer solipsisme:

Den ontologiske (eller metafysiske) solipsismen rendyrker idealismens overbevsining om at bare sinnet har en reell eksistens, ved å hevde at bare mitt sinn har en reell eksistens. Det fins ingen (eller ytterst få) filosofer som har forfektet et slikt syn, men det har blitt diskutert som en teoretisk mulighet. Diskusjonene har hovedsakelig dreid seg om en slik posisjon er konsistent og om den i så fall lar seg motbevise.
I erkjennelsesteorien betegner solipsismen en metode som betrakter den egne erkjennelse som den eneste sikre kunnskapen (epistemologisk eller metodisk solipsisme). Et eksempel på dette er Descartes’ utsagn cogito ergu sum («jeg tenker, altså er jeg»).
Solipsisme eksisterer også som en sinnsfilosofisk posisjon (metodologisk solipsisme), der den innebærer at betydningen av begreper ene og alene er avhengig av subjektets bevissthetstilstand.
Etisk solipsisme forfekter at bare det som gagner selvet, har moralsk verdi. En slik posisjon er mer eller mindre identisk med egoismen som etisk doktrine.


== Kilder ==
G. Gabriel (1995). «Verifikation».  I J. Mittelstraß. Enzyklopädie Philosophie und Wissenschaftstheorie. Band 3. Stuttgart: Metzler. s. 839–840.
Dokument

Et dokument er en lesbar meddelelse som inneholder informasjon.
Tradisjonelt er et dokument en tekst som er skrevet på papir, og som kan brukes som et bevis på innholdet. I flere århundre har slike dokumenter vært grunnlaget for forretningslivet. Som regel er et slikt dokument utformet som en meddelelse undertegnet av en eller flere person(er). Tradisjonelle former for dokumenter:

Brev
Avtaler (f.eks.: Kjøpekontrakt, skjøte, festekontrakt, forhandleravtale)
Bevitnelser (f.eks.: Attest, målebrev, skylddelingsforretninger, eksamensbevis, legeerklæring, pass)
Tillatelser (f.eks.: Førerkort, våpenkort, skjenkeløyve, byggetillatelse, adgangskort)
Verdipapirer (f.eks.: Aksjebrev, pantedokument)Idag blir også forskjellige elektroniske medier regnet som sikre nok til forretningsbruk, som telefaks, https-protokollen HBCI og andre. Slike dokumenter inneholder ofte en elektronisk signatur. De gjør det mulig å drive elektronisk handel, som for eksempel å få levert billetter på skriveren hjemme.
Dokument blir også brukt som betegnelse på lagrede filer skrevet i et tekstbehandlingsprogram på en PC, men anses, ifølge definisjonen her, ikke som et dokument før det er skrevet ut på papir eller eventuelt presentert i lesbar form på en dataskjerm.
Kopier av trykte meddelelser (f.eks.: Kopi av bokside), og fotografier blir dokumenter når de legges fram som bevis for å underbygge påstander, for eksempel i en rettssak.
Det har lenge pågått diskusjoner om hva som kan anses som et dokument, og oppfatningene er forskjellige.Rettslig i Norge er et dokument en logisk avgrenset informasjonsmengde som er lagret på et medium for senere lesing, lytting, fremføring, overføring eller lignende (forvaltningsloven). Dokumentbegrepet er dermed medieuavhengig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Documents – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
ReviseF65

Diagnoseutvalget ReviseF65 er et utvalg som arbeider for å fjerne seksuell sadisme, masochisme, fetisjisme og transvestitisme fra Verdens helseorganisasjons (WHO)s internasjonale liste over psykiatriske diagnoser (ICD). Målet ble nådd i Norge 1. februar 2010 og internasjonalt 18. juni 2018.
Utvalget arbeider også generelt mot diskriminering og trakassering av sadomasochister.


== Historie ==
Diagnoseutvalget ble nedsatt av Landsstyremøtet i Landsforeningen for lesbisk og homofil frigjøring (LLH) i oktober 1998. Som del av bakgrunnen for Diagnoseutvalget lå en lags- og medlemsundersøkelse i LLH fra 1996, der et stort flertall av medlemmene svarte at de var imot diskriminering av homofile med lær- og SM-legning.


== Virksomhet ==
Diagnoseutvalget arbeider for alle sadomasochister uavhengig av seksuell legning. Utvalget støttes av flere SM-klubber.
Utvalget består av representanter fra LLH, flere norske SM-klubber, og profesjonelle innen sexologi, psykologi og psykiatri i Norge og utlandet.
Diagnoseutvalget arbeider både i Norge og internasjonalt. Det sprer informasjon om sadomasochisme og SMs stilling i forhold til lovverk og diagnoselista. Representanter for utvalget har deltatt på flere workshops, kongresser og seminarer i Norge og utlandet.
Europakonferansen til International Lesbian and Gay Association (ILGA) ga i 1999 støtte til Diagnoseutvalgets arbeid. Generalforsamlingen i den europeiske lærhomsesammenslutningen ECMC vedtok i 2003 å etablere en prosjektgruppe med samme mandat. Diagnoseutvalget støttes av International Mr Leather 2003, John Pendal.
Svein Skeid er diagnoseutvalgets leder. Han har blant annet holdt et foredrag om sadomasochisme og Diagnoseutvalgets arbeid under homofestivalen Europride sommeren 2005.
Diagnoseutvalget er i dag den suverent mest aktive og synlige gruppa som arbeider med seksualpolitikk og menneskerettigheter med hensyn til sadomasochister og fetisjister i Norge.


== Diagnosene er ugyldige i Norge ==
Helsedirektoratet besluttet 1. februar 2010 at diagnosene fetisjisme, fetisjistisk transvestisme, sadomasochisme, mulitiple forstyrrelser i seksuelle objektvalg og transvestisme gjøres ugyldige for bruk i Norge ved å fjerne diagnosekodene fra den norske versjonen av det internasjonale diagnoseregisteret (ICD-10).


== WHOs klassifikasjon ==
Verdens helseorganisasjon WHO, publiserte 18. juni 2018 sykdomsklassifikasjonen ICD-11, der fetisjisme, transvestisk fetisjisme og sadomasochisme utgår som psykiatriske diagnoser globalt. Dermed er mandatet til Diagnoseutvalget ReviseF65 i sin helhet oppfylt.


== Litteratur ==
Skeid Svein O Reiersøl: The ICD diagnoses of fetishism and sadomasochism.   in: Journal of Homosexuality. New York 2006, Nr. 50, S.243-262. ISSN 0091-8369
Peggy J. Kleinplatz, Charles Moser: Sadomasochism – Powerful Pleasures. Haworth Press, New York 2006. ISBN 1560236396


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Diagnoseutvalgets hjemmeside
Fra samfunnsfiende til friskmeldt Arkivert 5. april 2010 hos Wayback Machine., Svein Skeid, leder i Diagnoseutvalget Revise F65
Diagnoseutvalgets diskusjonsgruppe på Yahoo
Psykolog Odd Reiersøls hjemmeside Arkivert 9. januar 2019 hos Wayback Machine.
Artur von Casimir

Artur von Casimir (født 4. september 1908, død 15. desember 2005) var en tysk oberst og tidligere pilot. Han deltok i felttoget i Norge som kommandør av Luftwaffes Kampfgruppe 100, og ledet flyangrepene på Namsos 20. april 1940.
Casimir førte et Heinkel He 111 bombefly som nødlandet på isen på Jonsvatnet ved Trondheim. Flyet sank dagen etter. Dette flyet ble hevet i 2004, med den gamle oberstens tilstedeværelse. Casimir ble tatt til fange i Norge og tilbrakte resten av krigen som krigsfange.Det er laget to norske dokumentarer om hans opplevelser i Norge, Vinger under vann av Gunhild Westhagen Magnor, og et NRK-program (Faktor).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ju88 Arkivert 14. mai 2021 hos Wayback Machine.
M3 Grant/Lee

M3 Grant/Lee er en amerikansk stridsvogn fra begynnelsen av andre verdenskrig. Den offisielle amerikanske betegnelsen var M3 Medium Tank.
Det var britene som innførte betegnelsene «Grant» (etter general Ulysses S. Grant) og «Lee» (etter general Robert E. Lee), i tråd med deres egen praksis med å navngi stridsvogner. Siden stridsvognen var amerikansk, æret britene amerikanerne ved å gi de forskjellige variantene amerikanske navn. «Lee» var betegnelsen på britenes spesifikasjon av M3, og skiller seg ut fra «Grant» ved et større og flatere tårn, samt fraværet av en toppmontert .30 kaliber mitraljøse. De første modellene av M3 levert til britene var dog av Grant-varianten, mens amerikanerne kun brukte Grant.

M3 ble utviklet svært raskt, og hadde respektabel pansring og bevæpning, men på grunn av forskjellige svakheter, som for eksempel høy silhuett, gammeldags montering av kanonen og dårlige terrengegenskaper, ble den gradvis trukket tilbake fra kamptjeneste etterhvert som M4 Sherman ble tilgjengelig i stadig større antall.
Bevæpningen var en 75 mm kanon i skroget og en 37 mm kanon i tårnet.
Etter at M4 Sherman hadde overtatt, satt de allierte igjen med en betydelig mengde M3, som ble ansett som «gammeldags». I stedet for å lage skrapjern av dem, ble veldig mange ombygget til forskjellige formål. Det ble blant annet laget en kommandovariant (til bruk for samordning av stridsvognstyrkene på slagmarken), trekkvognvariant for tauing av artilleri, bergningsvariant (for å få skadede og ødelagte stridsvogner inn til reparasjon) og til og med selvgående artilleri (M7 Priest med 105 mm haubits).
Tommy Rødningsby

Tommy Rødningsby (født 20. november 1974 på Skreia på Østre Toten, død 23. mai 2004 i Kabul) var en grenader i den norske Hæren og medlem av Telemark Task Force II. Rødningsby ble drept da hans patrulje ble beskutt av raketter på en av hovedveiene i Kabul, klokken 20.37, afghansk tid, 23. mai 2004.
Rødningsby hadde tidligere også tjenestegjort på Balkan og i Norbatt i Libanon.


== Dødsfallet ==
Rødningsby var med i en patrulje som ble beskutt på en av hovedveiene i Kabul klokken 20.37 afghansk tid. Patruljen på rundt 15 soldater fordelt på fire norske kjøretøyer var på vei tilbake til den norske leiren «Camp Invicta», da de ble angrepet. Rødningsby ble såret, og døde senere samme dag på et tysk feltsykehus. En annen norsk soldat ble lettere såret i angrepet, mens to soldater i samme kjøretøy slapp fysisk uskadd fra angrepet.Bilen de norske soldatene fra Telemark Task Force kjørte, var en modifisert Mercedes feltvogn (MB-290). Den er bevæpnet med blant annet et 12,7 millimeter maskingevær på taket. Bilen er ikke pansret, og kunne ikke stå imot et rakettangrep. Taliban påtok seg ansvaret for angrepet.Rødningsby ble tildelt Forsvarets medalje for falne i strid.


== Referanser ==


== Se også ==
Krigen i Afghanistan (2001–2021)
Nordmenn drept i tjeneste under krigen i Afghanistan (2001–2021)
Tudorrose

Tudorrosen er et symbol som ble brukt av huset Tudor etter at Henry Tudor hadde tatt makten i England. Den var en kombinasjon mellom huset Lancasters kjennetegn, den røde rosen, og huset Yorks hvite rose. Tudorrosen symboliserte både slutten på rosekrigene og unionen mellom de to herskerslektene (dynastiene) gjennom ekteskapet mellom Henry og Elizabeth av York. 
Tudorrosen blir stilisert som en heraldisk rose og i  våpenskjold blir den gjengitt som enten hvit eller sølv rose på rød bunn, eller rød rose på hvit eller sølv bunn.


== Se også ==
Heraldisk rose
Heraldisk figur
Heraldiske farger og metaller (tinkturer)
Sprengstoff

Sprengstoff er et kjemisk stoff (eller blanding av flere stoffer) der ekstremt høye forbrenningshastigheter utnyttes til sprengninger.
Noen sprengstoffer er følsomme overfor slag, f.eks. glyserolnitrat (nitroglyserin), mens andre først eksploderer når de blir utsatt for en mindre eksplosjon fra en tennsnor eller detonator. 
Alminnelig krutt betegnes normalt ikke som sprengstoff, da det skal fordemmes, det vil si sperres inne i et hardt skall før det kan frembringe en kraftig eksplosjon.


== Ulike typer sprengstoff ==
Eksempler på sprengstoffer:

Korditt
Dynamitt
Gelignit
Glyserolnitrat (nitroglyserin)
Heksogen (RDX)
Nitrogentrijodid
Plastisk sprengstoff
Slurry
Trotyl (TNT, TriNitroToluen)
Ureanitrat


== Anvendelsesområder ==
Sprengstoff kan blant annet anvendes innen følgende områder:

Pukkverk
Tunneldriving
Gruvedrift
Fjellsprengning ved tomtearbeider
Nedrivning
Bomber og missiler
Granater
Landminer


== Brisans ==


=== Definisjon ===
At et sprengstoff er mer eller mindre «brisant» betegner i hvilken hastighet stoffet utvikler gass, det vil si hvor raskt det detonerer. Brisant sprengstoff er for eksempel TNT. Brisant sprengstoff er ikke brukbart i skytevåpen, på grunn av den svært hurtige detonasjonen, men brukes som sprengstoff i for eksempel granater og miner.


=== Laveksplosiver ===
Et laveksplosiv er et sprengstoff med lav brisans. Eksplosjonen beveger seg langsommere gjennom stoffet enn lydens hastighet. Det mest kjente laveksplosivet er uten tvil svartkrutt, men også korditt er et laveksplosiv. Et slikt stoff vil ikke være avhengig av å bli omgitt av en hylse for å eksplodere heller enn å brenne, men vil ikke produsere en sjokkbølge slik høyeksplosiver vil så lenge det ligger åpent.


=== Høyeksplosiver ===
Høyeksplosiver er en type sprengstoff der sjokkfronten beveger seg gjennom sprengstoffet raskere enn lydens hastighet – altså supersonisk hastighet.  Høyeksplosiver detonerer med en hastighet på alt mellom tre til ni km/s. Høyeksplosiver brukes ofte innen gruvearbeid, demolering, og for militære formål.


== Se også ==
Eksplosjon
Deflagrasjon


== Referanser ==
Kjøretøy

Et kjøretøy defineres i vegtrafikkloven som en «innretning som er bestemt til å kjøre på bakken uten skinner». Det er styrbart, med fremdrift i form av motor eller trekkdyr.


== Kjøretøy trukket av trekkdyr ==
Slep
Slede
Kjerre
Vogn


== Motoriserte kjøretøyer ==
ATV
Beltebil
Bil
Buss
Snøskuter
Stormobil
Traktor
Elsykkel
Moped
Motorsykkel
Elsparkesykkel
Ståhjuling


== Referanser ==
James F. Dunnigan

James F. Dunnigan (født 8. august 1943) er en amerikansk historiker, analytiker og spillutvikler, med spesialitet militærhistorie.  Han er bosatt i New York.


== Bibliografi ==
(med Austin Bay) A Quick & Dirty Guide to War: Briefings on Present and Potential Wars
Digital Soldiers
(med Albert Nofi) Dirty Little Secrets: American Military Information You're Not Supposed to Know
Dirty Little Secrets of the 20th Century: Myths, Misinformation, and Unknown Truths About the 20th Century
(med Albert Nofi) Dirty Little Secrets of the Vietnam War: Military Information You're Not Supposed to Know
(med Albert Nofi) Dirty Little Secrets of World War II: Military Information No One Told You About the Greatest, Most Terrible War in History
(med Austin Bay) From Shield to Storm: High-Tech Weapons, Military Strategy and Coalition Warfare in the Persian Gulf
(med Raymond M. Macedonia) Getting It Right: American Military Reforms After Vietnam to the Gulf War and Beyond
How to Make War: A Comprehensive Guide to Modern Warfare for the Post-Cold War Era
(med William Martel) How to Stop a War:  The Lessons of Two Hundred Years of War and Peace
(med Albert Nofi) Medieval Life and the Hundred Years War (200,000 ord lang e-bok)
(med Albert Nofi) Shooting Blanks: War Making That Doesn't Work
(med Albert Nofi) The Pacific War Encyclopedia
The Complete Wargames Handbook: How to Play, Design and Find Them på nettet
(med Daniel Masterson) The Way of the Warrior:  Business Tactics and Techniques from History's Twelve Greatest Generals
(med Albert Nofi) Victory and Deceit: Dirty Tricks at War
(med Albert Nofi) Victory at Sea: World War II in the Pacific


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted  (engelsk)
Emmanuel av Belgia

Emmanuel av Belgia (født Emmanuel Léopold Guillaume François Marie; 4. oktober 2005 i Anderlecht, Brussel) er prins av Belgia og sønn av kong Filip, og hans kone, dronning Mathilde. Han er sønnesønn av kong Albert II.
Prins Emmanuel er nummer tre i arverekken etter sin søsteren Elisabeth og bror Gabriel.


== Referanser ==
Longshankulturen

Longshankulturen (kinesisk: 龍山文化, pinyin: Lóngshān wénhuà, 3000 f.Kr. til 2000 f.Kr.) var en kinesisk sivilisasjon i den yngre steinalder. Den hadde sitt kjerneområde rundt Den gule flods sentrale og nedre elveløp. Kulturen har sitt navn fra Longshan, et sted i Shandong-provinsen der de første utgravninger som ble knyttet til denne kulturen ble foretatt.


== Kjennetegn og levninger ==
Longshan med det første arkeologiske funnfeltet Chengziyafeltet er i byfylket Zhangqiu i den subprovinsielle by Jinan i provinsen Shandong. Feltet ble oppdaget i 1928 og ble arkeologisk utgravd 1930-1931.
Særtrekk ved denne sivilisasjonen er den fremragende pottemakerkunsten, med bruk av dreieskiver og med sluttprodukter med tynt polert svart steintøy.Det var i denne epoken at de første kinesiske byer utviklet seg. Dyrkingen av ris var kommet i gang.  Dette var den perioden i kinesisk steinalder da befolkningen var på sitt høyeste. Mot slutten av longshankulturen gikk folketallet markant tilbake.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cohen, David J.; Murowchick, Robert E. (2014), «Early complex societies in Northern China», The Cambridge World Prehistory, 2, Cambridge, UK: Cambridge University Press, ss. 782–806, . 
Fairbank, John King; Goldman, Merle (2006), China: A New History, Second Enlarged Edition, Harvard University Press, . 
Li, Feng (2013), Early China: A Social and Cultural History, Cambridge University Press, . 
Liu, Li (2005), The Chinese Neolithic: Trajectories to Early States, Cambridge University Press, . 
Liu, Li; Chen, Xingcan (2012), The Archaeology of China: From the Late Paleolithic to the Early Bronze Age, Cambridge University Press, . 
Shao, Wangping (2005), «The formation of civilization: the interaction sphere of the Longshan period», i: Allan, Sarah, The Formation of Chinese Civilization: An Archaeological Perspective, Yale University Press, ss. 85–123, . 
Shelach-Lavi, Gideon (2015), The Archaeology of Early China, Cambridge University Press, . 
Sun, Bo (2013), «The Longshan culture of Shandong», i: Underhill, Anne P., A Companion to Chinese Archaeology, John Wiley & Sons, ss. 435–458, . 
Zhao, Chunqing (2013), «The Longshan culture in central Henan province, c.2600–1900 BC», i: Underhill, Anne P., A Companion to Chinese Archaeology, John Wiley & Sons, ss. 236–254, .
Severin Seehusen Svanenhielm

Severin Seehusen Svanenhielm (født 1664, død 1726) var stiftsamtsskriver i Bergen i 1711 og hadde dette embetet også i Stavanger og Nord-Norge. Han tilhørte en rik borgerfamilie i Stavanger. Han eide blant annet eiendommen Damsgaard på Laksevåg, der lystgården Damsgård hovedgård ligger og Arnegård i Stavanger. Han skal også ha bygget de eldste delene av Damsgaard. Han ble adlet i 1720 under navnet Svanenhielm, som han hadde antatt da han kjøpte Svanøy-godset i 1719.


== Våpenskjold ==
Før adlingen brukte Severin Seehusen et segl med våpenskjold med et kranium lagt på to krysslagte knokler og under en arm fra en sky. Hjelmtegnet er en stående svane med løftede vinger.
I sitt adelsvåpen fikk han flere figurer med spesiell symbolikk. I våpenet er skjoldet firedelt: 1. felt blått med en sølv svane (såkalt «talende våpen» for navnet). Det viser trolig til Svanøy. 2. felt gull med et rødt hus. Det kan være et rødmalt hus eller det kan være et murhus. Det kan vise til Damsgård, men kan også være et "talende våpen" for navnet Seehusen. Om det er en avtegning av et virkelig hus vet vi ikke. 3. felt er likt 2. felt, men her er det et sølvhus. 4. felt er likt 1. felt. På hjelmen er hjelmtegnet en sølv svane. Om halsen på hjelmen henger et gull halssmykke festet i et blått bånd.


== Referanser ==


== Litteratur ==
A. Thiset og P.L. Wittrup: Nyt dansk Adelslexikon, København 1904
H. Storck: Dansk Vaabenbog, København 1910
Hans Krag: Norsk heraldisk mønstring fra Frederik IV's regjeringstid 1699-1730, Drøbak 1942 – Kristiansand S 1955, side 14
Sven Tito Achen: Danske adelsvåbener, København 1973
Herman L. Løvenskiold: Heraldisk nøkkel, Oslo 1978
VM i curling for menn 1996

Curling-VM for herrer 1996 ble arrangert 23. mars – 31. mars 1996 
i Copps Coliseum i Hamilton i Ontario i  Canada.

Canada vant 6-2 i finalen over Skottland
Sveits vant 9-6 i bronsefinalen over Norge
Canada vant sin semifinale med 7-1 over Norge
Skottland vant sin semifinale med 5-4 over Sveits
Norge endte opp med 6 seire og 7 tap
Canada endte opp med 10 seire og kun 1 tap (mot Sveits)


== Eksterne lenker ==
WCF Statistics
Herman Didrich Janson

Herman Didrich Janson (født 1757, død 1822) var en norsk skipper, kjøpmann og hoffagent og eier av Damsgård hovedgård som han kjøpte på auksjon i 1796. Ofte blir gården fortsatt kalt Janson-gården og marken nedenfor Jansonmarken. Den var i familiens eie inntil 1983.
Herman Didrich Janson var også eier av Stiftsgården fra 1805. Han solgte paléet i 1809 til sin svigersønn, stiftsamtmann Edvard Hagerup.