jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Battle Hymns

Battle Hymns er debutalbumet til heavy metal-bandet Manowar, sluppet i 1982.


== Sporliste ==
«Death Tone»  – 4:48
«Metal Daze»  – 4:18
«Fast Taker » – 3:56
«Shell Shock » – 4:04
«Manowar» – 3:35
«Dark Avenger» – 6:20
«William's Tale»  – 1:52
«Battle Hymn» – 6:55Alle sangene er skrevet av Friedman og DeMaio bortsett fra «Metal Daze» skrevet av bare DeMaio, og «William's Tale» skrevet av Rossini og DeMaio.
Albumet ble digitalt remastret av Peter Mew på Abbey Road Studios i 1999, og ligger nå under tittelen Classic Rock series. I 2010 spilte bandet albumet inn på nytt og gav den ut året etter, under tittelen Battle Hymns MMXI.


== Personell ==
Ross the Boss – gitar og keyboard
Joey DeMaio   – Fire- og åttestrengers bass, basspedaler
Donnie Hamzik – trommer, perkusjon
Eric Adams    – vokal


=== Produksjon ===
Produsent: Bob Currie
Lydtekniker: Joe Foglia
Assisterende lydtekniker: Jim Sessody, John Agnello
Spilt inn i Criteria Recording studio, Miami, Florida
Mixing: Jon Mathias på record plant recording studio i New York
Art design: Bill Burks
Design: Jonathan Louie
Illustrasjon:Gary Ruddell


== Eksterne lenker ==
(en) Battle Hymns på Discogs 
(en) Battle Hymns på MusicBrainz 
(en) Battle Hymns på Encyclopaedia Metallum
Worcester bispedømme

Worcester bispedømme kan vise til:

Worcester bispedømme (England), katolsk, senere anglikansk
Worcester bispedømme (USA), katolsk
Chickelacke

«Chickelacke», også kalt «russebrølet», er et vers på rim som ropes i kor av deltagere i den norske russefeiringen. Etter hvert som russefeiringen har endret karakter, har også fremføringen av russebrølet blitt sjeldnere.
Verset er basert på et dansk oppklaringsrop og ble første gang hørt i Oslo i 1934.Et eksempel på dette ropet kan høres flere ganger i siste episode i NRKs underholdningsserie På rundreise. I dette avsluttende programmet, som ble sendt 21. mai 1968 fra en friluftsscene utenfor Holmenkollen Restaurant i Holmenkollåsen i Oslo, bestod publikum av 430 russ, som på oppfordring fra programleder Roald Øyen fremførte «stambrølet».


== Tekst ==
Chickelacke, chickelacke, show, show, show (alternativt: Chickelacke, chickelacke, go–go–go);
Bummelacke, bummelacke, bow, bow, bow (alternativt: Bummelacke, bummelacke, wow–wow–wow);
Chickelacke, bummelacke, jazz bom bø;
Julekake, julekake, hjembakt brød;
Wæææææ!


== Kombinasjonen russebrøl, russestokker og fløyter ==
Det var frem til ca. 1980 vanlig at såkalte russestokker var en del av russens utstyr; dette var lange, tynne bambuskjepper med en sløyfe bundet i den tykkeste enden. Rødruss hadde stokk med rød sløyfe, mens blåruss hadde stokk med blå sløyfe. Det var også vanlig med fløyter av samme type som brukes av fotballdommere og i speiderbevegelsen. Fløytene hang i en snor rundt halsen.
Når russebrølet ble fremført i 17. mai-toget – og eventuelt i russetoget på steder der man også hadde en slik parade – slo russen samtidig i bakken med russestokkene. Etter de siste ordene i russebrølet – «hjembakt brød» – eskalerte slagene til en rask hamring på asfalten eller brosteinen, som en slags avsluttende bambus-fanfare. De som hadde russefløyter, blåste i dem når verset var ferdig.   


== Referanser ==
Gary Burton

Gary Burton (født 23. januar 1943 i Anderson i Indiana) er en amerikansk jazzvibrafonist og komponist. 
Gary Burton begynte å spille piano i seksårsalderen og fikk videre undervisning i high school. Senere studerte han piano og komposisjon i college. Å spille vibrafon lærte han seg selv som autodidakt og utviklet en metode for å spille med fire køller. I 1960 fikk han sitt første engasjement i Nashville. Fra 1971 og 30 år fremover, underviste han ved Berklee College of Music.
I 1972 fikk han musikkprisen Grammy for albumet Gary Burton & Keith Jarrett.


== Diskografi (utvalg) ==
New Vibe Man in Town (1967)
Duster (1967)
Lofty Fake Anagram (1967)
Gary Burton Quartet in Concert (1968)
A Genuine Tong Funeral (1968, med Carla Bley)
Paris Encounter (1969, med Stephane Grappelli)
Country Roads & Other Places (1969)
Throb (1969)
Good Vibes (1969)
Gary Burton & Keith Jarrett (1971)
Crystal Silence (1972, med Chick Corea)
Ring (1974)
Dreams So Real (1975)
Duet (1979)
Times Like These (1988)
Reunion (1989)
Astor Piazzolla Reunion: A Tango Excursion (1996)
Native Sense (1997, med Chick Corea)
For Hamp, Red, Bags, and Cal (2001)
Next Generation (2005)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gary Burton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gary Burton på Internet Movie Database 
(en) Gary Burton på Discogs 
(en) Gary Burton på MusicBrainz 
(en) Gary Burton på Spotify 
(en) Gary Burton på Songkick 
(en) Gary Burton på Last.fm 
(en) Gary Burton på AllMusic 
@music-city.com diskografi (engelsk)
@allmusic.com biografi og diskografi (engelsk)
JCDecaux

JCDecaux SA er et reklameforetak grunnlagt i Lyon i Frankrike i 1964 av Jean-Claude Decaux. Dets virksomhetsidé ligger i å tilby «bymøbler», som søppelkasser og leskur ved bussholdeplasser, samt vedlikehold av disse i bytte mot å få selge reklameplasser i byens utendørsmiljø.


== Norge ==
I Norge tilbyr JCDecaux reklamefinansierte gatemøbler i mange byer og tettsteder. JCDecaux opererer også reklamekontrakter for kollektivselskaper og større private og offentlige selskaper som Avinor, Flytoget, Sektor Eiendom, Aker brygge, Rom Eiendom, Steen og Strøm m.fl. I Oslo samarbeidet JCDecaux med Hafslund om å selge reklame samt vedlikehold av nedstigningstårn. Denne avtalen er kontroversiell da tårnene står på kommunal grunn uten at Oslo kommune får direkte del i inntektene. Oslo kommune er Hafslunds største aksjonær.
JCDecaux Norge ledes av Øyvind Markussen.


== Eksterne lenker ==
JCDecaux
JCDecaux Norge
Nieuwpoort

Nieuwpoort er en kommune i og en by i Belgia. Kommunen ligger i provinsen Vest-Flandern i regionen Flandern. I tillegg til byen Nieuwpoort omfatter kommunen også landsbyene Ramskapelle og Sint-Joris. Elven Yser renner ut i Nordsjøen i Nieuwpoort.
Rådhuset i byen Nieuwpoort med sitt klokketårn er et av 56 steder som inngår i verdensarvområdet Klokketårnene i Belgia og Frankrike.

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Nieuwpoort, Belgium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Distribusjon (programvare)

En distribusjon er i Linux og andre fri programvare-miljø brukt om en samling av programvare.
En distribusjon er et fullstendig operativsystem med all den programvaren som en nødvendig for at systemet skal oppfylle oppgavene det er ment å gjøre.


== Sammesetning ==
En distribusjon består av en kjerne og brukernivå programvare. GNU/Linux systemer består av Linux-kjernen og programvare fra GNU i tillegg til programvare fra mange andre utviklere. Både Linux-kjernen og GNU verktøyene er nødvendige for at en fri Linuxdistribusjon skal kunne fungere skikkelig.
Andre operativsystemkjerner, slik som FreeBSD og NetBSD, må også levere GNU-verktøy for å kunne levere en komplett distribusjon.


== Skrivebord ==
Skrivebordsdistribusjoner må i tillegg til å levere de mest essensielle verktøyene levere et skrivebordsmiljø, slik som GNOME, KDE eller Xfce. I Linux er disse vanligvis basert på vindussystemet X for å kunne vise grafikk og vinduer.


== Se også ==
Linux
Ed Jovanovski

Edward Jovanovski (født 26. juni 1976 i Windsor, Ontario, Canada) er en canadisk ishockeyspiller. Han er etnisk makedoner og spiller i National Hockey League for Phoenix Coyotes.
Jovanovskis foreldre emigrerte til Canada fra Jugoslavia. Der begynte han med hockey, og ble i 1994 NHL Entry Draft draftet som nummer 1 av Florida Panthers og der spilte han også Stanley Cup playoff finale med The Panthers i 1996.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ed Jovanovski – Olympics.com 
(en) Ed Jovanovski – Olympic.org 
(en) Ed Jovanovski – Olympedia 
(en) Ed Jovanovski – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ed Jovanovski – Canadian Olympic Committee 
(en) Ed Jovanovski – National Hockey League (NHL) 
(en) Ed Jovanovski – Hockeydb.com 
(en) Ed Jovanovski – Hockey-Reference.com 
(en) Ed Jovanovski – Legends of Hockey 
(en) Ed Jovanovski – Eliteprospects.com
LiveDistro

LiveDistro, Direkte-CD eller Live-CD er et generelt uttrykk for en operativsystem-distribusjon som lastes ved oppstart av en datamaskin, uten at den må installeres på et platelager. Den er typisk lagret på et bootbart medium, slik som en CD-ROM (Direkte-CD), DVD (Direkte-DVD), floppy-diskett (Direkte-floppy), minnepinne (Direkte-USB), med flere.
Begrepet «live» kommer fra det faktum at disse distribusjonene er et komplett, kjørbart, operativsystem som ligger på et distribuerbart medium, istedenfor den typiske måten, hvor en samling med pakker først må installeres på målmaskinen før operativsystemet kan brukes.
En LiveDistro endrer ikke det nåværende installerte operativsystemet eller filene, med mindre brukeren spesifikt ber om det. Systemet returnerer til sin opprinnelige tilstand når LiveDistroen blir tatt ut og maskiner blir startet på nytt. Den gjør dette ved å plassere filer som typisk ville blitt lagret på harddisken i midlertidig minne, slik som en ram disk. Faktisk behøves ikke et platelager i det hele tatt. Men dette kutter imidlertid ned på mengden RAM som er tilgjengelig til programmer og reduserer ytelse en del. Minst 256MB RAM er vanligvis anbefalt, men noen LiveDistroer klarer seg med mindre.
Det blir ofte sagt at LiveDistroer er en god måte å demonstrere et operativsystem uten å måtte installere det på platelageret.


== Se også ==
Direkte-USB
Linux
Operativsystem
Distribusjon (programvare)
Crystal Silence

Crystal Silence er et jazzalbum fra 1973 av Chick Corea og Gary Burton. 
Chick Corea hadde tidligere spilt med Miles Davis og hadde vært med på fusionalbumet Bitches Brew. Gary Burton hadde utviklet seg innenfor moderne mainstream. Selv om albumet var improvisert og det ble innspilt i løpet av bare én dag ble resultatet et usedvanlig presist samspill hvor begge bidro med elementer fra sin bakgrunn. Allerede kort tid etter at det kom på markedet ble det regnet som et banebrytende musikkalbum. Flere av stykkene på albumet har senere blitt standards.
Opptakene ble utført av Jan Erik Kongshaug.


== Sporliste ==
«Señor Mouse» (Chick Corea)
«Arise, Her Eyes» (Steve Swallow)
«I'm Your Pal» (Steve Swallow)
«Desert Air» (Chick Corea)
«Crystal Silence» (Chick Corea)
«Falling Grace» (Steve Swallow)
«Feelings and Things» (Mike Gibbs)
«Children's Song» (Chick Corea)
«What Game Shall We Play Today» (Chick Corea)


== Musikere ==
Chick Corea piano
Gary Burton vibrafon


== Eksterne lenker ==
(en) Crystal Silence på Discogs 
(en) Crystal Silence på MusicBrainz
Into Glory Ride

Into Glory Ride er det andre studioalbumet til det amerikanske heavy metal-bandet Manowar.


== Sporliste ==
«Warlord» – 4:13
«Secret of Steel» – 5:48
«Gloves of Metal» – 5:23
«Gates of Valhalla» – 7:11
«Hatred» – 7:42
«Revelation (Death's Angel)» – 6:28
«March for Revenge (By the Soldiers of Death)» – 8:25Alle sangene er skrevet av DeMaio, med unntak av «Secret of Steel» og «Gloves of Metal», som Ross the Boss også var med å skrive.


== Personell ==
Eric Adams – vokal
Ross the Boss – Gitar
Joey DeMaio – Bass
Scott Columbus – Trommer


== Eksterne lenker ==
(en) Into Glory Ride på Discogs 
(en) Into Glory Ride på MusicBrainz
Brytningsindeks

Brytningsindeks er et mål på et materials evne til å lede lys. Den uttrykker på hvor mye hastigheten til lys blir redusert gjennom materialet målt i forhold til lyshastigheten i vakuum og  er derfor en benevnelsesløs verdi. Glass (som man regner for ganske gjennomsiktig) har en brytningsindeks på ca. 1,5. Det vil si at lysets hastighet er en faktor 1,5 langsommere i glass enn gjennom det tomme rom.
Brytningsindeksen brukes til å beskrive refraksjon av lys. Når det beveger seg fra et materiale til et annet materiale, vil det få en ny hastighet og derfor kunne skifte retning. Dette fenomenet avhenger av brytningsindeksene i de to mediene og er beskrevet ved Snells brytningslov. 
Ved en slik overgang mellom to medier, vil også en del av lyset bli reflektert tilbake. Hvor mye av lyset som blir brutt og hvor mye som blir reflektert, er gitt ved Fresnels lover som igjen avhenger av de to brytningsindeksene.Når lyset beveger seg fra et optiske tettere til et tynnere medium, blir det brutt bort fra innfallsloddet. Dette gjelder for eksempel i overgangen fra vann til luft. Da det ikke kan brytes mer enn 90°, eksisterer det en viss «kritisk vinkel» slik at når innfallsvinkelen er større enn denne, vil alt lys bli reflektert. Man sier da at man har totalrefleksjon. Denne effekten blir benyttet i mange optiske instrumenter og apparat.
Brytningsindeks har fått tildelt bokstaven n i matematikken og er definert som

  
    
      
        n
        =
        
          
            
              c
              
                0
              
            
            c
          
        
      
    
    {\displaystyle n={\frac {c_{0}}{c}}}
  når c0 er lyshastigheten i vakuum og  c er lysets hastighet gjennom mediet. Ved bruk av Maxwells elektromagnetiske teori finner man at den er gitt som

  
    
      
        n
        =
        
          
            
              ε
              
                r
              
            
            
              μ
              
                r
              
            
          
        
      
    
    {\displaystyle n={\sqrt {\varepsilon _{r}\mu _{r}}}}
  ,hvor εr  materialets relative permittivitet, og μr  er materialets relative permeabilitet.Firmaer som lager optiske instrumenter som kameraobjektiver, kikkerter og annet, må unngå at brytning av lys gjennom glass (nå også optisk plast) fører til uønskede farge- og formforvrengninger. Det fremstilles derfor optisk glass med forskjellige forhåndsbestemte indekser. Disse blir slipt til linser som settes sammen i former og kombinasjoner som skal oppnå den ønskede virkning.


== Referanser ==
Hail to England

Hail to England er det tredje studioalbumet til det amerikanske heavy metal-bandet Manowar. Det ble utgitt i 1984.


== Sporliste ==
«Blood of My Enemies»  – 4:15
«Each Dawn I Die»  – 4:20
«Kill With Power»  – 3:57
«Hail to England»  – 4:24
«Army of the Immortals»  – 4:24
«Black Arrows»  – 3:06
«Bridge of Death»  – 8:58Alle sangene er skrevet av Joey DeMaio bortsett fra «Each Dawn I Die» og «Army of Immortals» som ble skrevet av Ross the Boss og Joey DeMaio.


== Personell ==
Ross The boss – Gitar, keyboard
Joey DeMaio – 4, 8 strengs bass, basspedaler
Eric Adams – Vokal
Scott Columbus – Trommer, perkusjon


== Kilder ==

(en) Hail to England på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Hail to England på Discogs 
(en) Hail to England på MusicBrainz
Nåtid

Nåtid er tidspunktet man oppfatter direkte, ikke som et tilbakeblikk (fortid) eller spekulasjon (fremtid). Det blir ofte ansett som et punkt i romtid, som regel kalt nå, men det kan også bli sett som en varighet.
Ved sammenligning av tid på steder med stor geografisk atskillelse, blir begrepet nåtid mer uklart. F.eks. så oppfatter vi stjerner visuelt som «hvor de var da lyset ble avgitt», fordi det bruker mange år på å nå oss — selv om lys reiser i omtrent 3 x 108 m/s.


== Se også ==
Fortid
Fremtid
Liddington

Liddington er en landsby og et verdslig sogn i nærheten av Swindon i grevskapet Wiltshire i England. Bosetningen ligger sørøst for byen Swindon, nær knutepunktet 15 på motorveien M4, noe som er omtrentlig 3 km unna veien B4192. I henhold til folketellingen i 2011 bor det 376 innbyggere i landsbyen og sognet.


== Historie ==
Sognet har vært bosatt siden de eldste tider. Oldtidsveien Ridgeway, beskrevet som Storbritannias eldste vei, strekker seg gjennom sognet rett nord for landsbyen. En bygdeborg fra jernalderen, kjent som Liddington Castle, har utsyn over dagens landsby. Landsbyen Liddington er nedtegnet i sen angelsaksisk tid, en gang rundt 940. Domesday Book for 1086 omtaler bosetningen som Ledentone. Senere nedtegnelser synes å indikere at Liddington var et relativt framgangsrikt sogn på 1300-tallet. Befolkningen hadde sitt høyeste antall med 454 innbyggere i 1841 og deretter gått gradvis tilbake.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Liddington – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Liddington, nettsted for landsbyen
De flamske beginerhusene

De flamske beginerhusene (fransk: Béguinage, nederlandsk: Begijnhof) er tretten mindre boligkompleks som tidligere ble brukt av legordenen beginerne. Disse ble i 1998 innskrevet på UNESCOs verdensarvliste. Det finnes flere slike kompleks i blant annet Nederland og Belgia som ikke faller under verdensarvlisten.


== Beginerne ==
 Beginerordenen ble grunnlagt på 1200-tallet, og var et samfunn for kvinner som ønsket å tjene Gud uten å trekke seg tilbake fra verden eller avlegge klosterløfter. Den hadde sitt utspring i de historiske Nederlandene, men det fantes også beginerhus i den nordlige delen av dagens Frankrike og nordvest i dagens Tyskland.
Beginerordenens opprettelse og vekst har vært forklart med det store kvinneoverskuddet som følge av at mange menn døde i krig og andre voldelige hendelser. Et stort antall kvinner hadde behov for å søke sammen i andre fellesskap enn familie for å kunne forsørge seg og søke beskyttelse. Nonneklostrene hadde fra 1100-tallet opplevd stor vekst, men strengere regler innenfor klostersamfunnene, særlig hos Cistercienserne, førte til at flere kvinner kviet seg for å vie seg til klosterlivet. Den store tilstrømmingen av kvinner til klostrene hadde også ført til at mange som søkte adgang ikke ble tatt opp, og ved flere klostre var en viss grad av velstand et vilkår for å kunne bli tatt opp.


== Beginerhus ==
 Beginerhusene, som ikke i egentlig forstand var klostere, var oftest en samling av mindre hus bygget rundt en gårdplass, en gate eller en sentral hage, i regelen omgitt av en mur med en eller to porter. De var lokalisert enten innenfor eller like utenfor byene. 
Beginerhus finnes i et område som grovt sett tilsvarer det nordøstlige Frankrike, Belgia, Nederland og det nordvestlige Tyskland.


== Verdensarvlisten ==
Tretten av Beginerhusene i Flandern ble skrevet inn på UNESCOs verdensarvliste i 1998, i den offisielle begrunnelsen heter det blant annet:

De flamske beginerhusene viser en enestående fysisk karakteristikk av urban og landlig planløsning, og en kombinasjon av religiøs og tradisjonell arkitektur i en stil som er særegen for den flamske kulturregionen.
Beginerhusene bærer på en eksepsjonell måte vitnesbyrd om den kulturelle tradisjonen med selvstendige religiøse kvinner i det nordvestlige Europa i middelalderen.


== Eksterne lenker ==
(en) Beguinages – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Dokumentasjon fra UNESCO – PDF (engelsk tekst)
Komplett liste fra UNESCO med kartkoordinater
Kart som viser de forskjellige beginerhusenes lokalisering
Béguinages de Belgique (fransk tekst)
Bildegalleri (worldheritagesite.org)
Stranger church

Stranger church var navnet på kirker som ble opprettet for utenlandske protestanter (strangers hadde opprinnelig samme betydning som fransk étranger) i England, eller for engelske protestanter i andre land under reformasjonen. 


== Stranger churches på kontinentet ==
De fleste av de engelske kirkene på kontinentet ble grunnlagt av de som var i eksil under Maria I av England. 


== Stranger churches i England ==
Den første stranger church i England ble opprettet av den italienske reformatoren Bernardino Ochino i 1547. Thomas Cranmer gav sin godkjenning i januar 1548. Den ble grunnlagt for italienere i London, men tok også imot protestanter av andre nasjonaliteter. Cranmer uttrykte klart at dette var en utvikling han støttet, gjennom å tvinge den konservative biskopen Edmund Bonner til å delta i den første gudstjenesten i kirken. 
Mot biskop Nicholas Ridley av Londons ønske ble det opprettet andre stranger churches i hans bispedømme i 1550, med assistande fra blant annet William Cecil, 1. baron Burghley og Katherine Brandon, hertuginne av Suffolk. Den 24. juli 1555 ble en nederlandsk kirke godkjent ved kongelig charter. Menigheten fikk augustinernes kirke nær Threadneedle Street som gave; det ligger fortsatt en nederlandsk protestantisk kirke der, men den opprinnelige bygningen ble ødelagt av bombingen under andre verdenskrig. Kirken fikk navnet «Herren Jesu tempel» («Temple of the Lord Jesus»), og fikk ha fire pastorer, to for den nederlandske kirken og to for den fransk-vallonske som møttes i et kapell på samme sted. 
Cranmers motivasjon for å godkjenne kirkene ser ut til å ha vært todelt. For det første kunne de illustrere hvordan protestantiske kirker kunne fungerer i England, innenfor en episkopal ordning som de mer radikale protestantene ville avskaffe. For det andre, og dette var kanskje viktigst, hjalp de utenlandske protestantene Cranmer og hans allierte i å rense ut det de oppfattet som heresi, f.eks. anabaptister til George van Parris som ble brent i 1551 med hjelp fra Jan Łaski. 


== Litteratur ==
Hallowell Garrett, Christina (1938). The Marian exiles, a study in the origins of Elizabethan Puritanism. Cambridge University Press. ISBN 1-108-01126-8. OCLC 6812695. 
MacCulloch, Diarmaid, Thomas Cranmer (London, 1996)
MacCulloch, Diarmaid, Tudor Church Militant
Pettegree, Andrew (1986). Foreign Protestant communities in sixteenth-century London. Oxford University Press. ISBN 0-19-822938-0. OCLC 13525196. 
Spicer, Andrew (2012), "'A Place of Refuge and Sanctuary of a Holy Temple': Exile Communities and the Stranger Churches." In: Nigel Goose and Lien Luu (eds.), Immigrants in Tudor and Early Stuart England, Brighton: Sussex Academic Press, pp. 91–109.
Spicer, Andrew, "The Consistory Records of Reformed Congregations and the Exile Churches." In: Proceedings of the Huguenot Society, 28 (2007), pp. 640–663.
Tunes skule

Tunes skule var en kommunal barneskole på Tunes i Bergen kommune, etablert i 1959. Adressen var Tunesvegen 225. Skolen ble nedlagt i 2008, og elevene og personalet ble overført til Garnes barneskule. Fram til kommunesammenslutningen i 1972, hørte skolen til i Haus/Arna kommune.


== Historie ==
Tunes skule ble oppført i 1959, og var tegnet av arkitekt Einar Vaardal-Lunde. Skolen var fådelt med fire klasser og hadde totalt ca. 40 elever. Bygningen fikk et nytt tilbygg i 1991. Elevgrunnlaget var fra Tunes, men også fra områdene rundt de tidligere nedlagte Takvam skule og Romslo skule. Bakgrunnen for avviklingen var det synkende elevtallet ved skolen i årene forut for nedleggelsesvedtaket. I 2000 hadde skolen 60 elever, mens det i 2008 gikk 26 elever på skolen. I tilknytning til skolen fantes det både et skolekorps og et «songlag».
Arkivet etter Tunes skule er oppbevart ved Bergen byarkiv. Aktivitetene ved skolen er også dokumentert i arkivene etter Tunes skule- og ungdomskorps, Tunes songlag og Arna lærerlag. Arkivene oppbevares ved Bergen Byarkiv. Arkitekttegninger finnes i arkiv etter Vaardal-Lunde arkitekter, oppbevart samme sted. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tunes skole - oppslagsverket oVe, artikkel av Vebjørn Elvebakk, Bergen Byarkiv.
Bergen byleksikon på nett, om Tunes skole