jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Öppna landskap

«Öppna landskap» er en sommersang på svensk fra 1982. Melodi og tekst er skrevet av Ulf Lundell. Den ble utgitt på LP-platen Kär och galen i 1982. og har kommet til å bli én av Lundells mest kjente sanger.
Den har blitt omtalt som «Sveriges uoffisielle nasjonalsang», og enkelte ville på 1980-tallet gjøre den til offisiell svensk nasjonalsang. I likhet med de to versene som synges av «Du gamla, du fria» mangler den også navnet Sverige i teksten. Sangen handler om å bo på et nydelig sted nær sjøen.
Lars August Lundhs (1838–1916) vårsang «Hör hur västanvinden susar» er opprinnelse till Ulf Lundells velkjente sang; de to sangene har omtrent samme innledning.
En coverversjon med Ultima Thule ble utgitt i 1994.
Sangen er også utgitt i en versjon med Curt Haagers på albumet En spännande dag för Josefine (1982), med vokal fra tidligere Vikingarna-vokalist Stefan Borsch, samt Simons på albumet Novelty Accordion.
Sangen blir av og til kritisert, fordi den delvis handler om hjemmebrent sprit, da én av tekstlinjene lyder: «Där bränner jag mitt brännvin själv och kryddar med johannesört».


== Norsk versjon ==
Per Johan Skjærstad har skrevet en norsk tekst. Den bærer tittelen «Åpne landskap».


=== Innspilling ===
Rita Engebretsen. Utgitt på LP-platen Knallgode låter (Sandy GHLP 102) i 1987.


== Listeplassering ==
Versjonen til Ultima Thule kom på den svenske singlelisten 18. februar 1994, lå der i åtte uker og som nummer fire i én uke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tekst og noter som PDF
Kalle Øby

Karl Gunnar «Kalle» Øby (født 27. oktober 1946) er en norsk skuespiller, kjent fra teaterscene, film og fjernsyn. Øby ble uteksaminert fra Statens Teaterskole i 1977. Han har også arbeidet som sjømann, sjåfør, kokk og sveiser. 
Kalle Øby har vært knyttet til Nationaltheatret i to perioder, først 1977 til 1980, deretter 1990 til 1992. Han har vært ved Hålogaland Teater, Rogaland teater og Den Nationale Scene i Bergen. Våren 2008 spilte han i Henrik IV ved Det norske teatret. 
Han ble kjent for et større publikum som tillitsmannen Torbjørn Lindbekk i NRK-serien Offshore (1996). Serien fikk Amandaprisen for Årets underholdningsdrama for fjernsyn. Foruten karrieren på TV, film og teater, har han arbeidet med barneteater i Østfold. 
Øby har aldri lagt skjul på sin dialekt og hjemfylket Østfold, og i 2002 mottok han Østfoldmålprisen fordi han i sin karriere svært ofte har brukt Østfolddialekten.


== Filmografi ==
Hvaler Tv-serie (sesong 1 og 2 2008/2010 som pubeier Kjell
Kodenavn HunterTv-serie (sesong 1 2007) som brannmann
Hos Martin TV-serie, som Frank
--- – «Bestevenner» (2005)
--- – «Overraskelsen» (2004)
--- – «Pappa på prøve» (2004)
--- – «Du skjønner det bare ikke» (2004)
--- – «Inntrengeren» (2004)
Holms (2002/2003) Tv-Serie, en episode, som Arnt Besserud
Prinsessen i Eventyrriket (2001) TV
Fox Grønland (2001) TV-serie, som Trond Olsen
Mot i brøstet TV-serie
--- – «Episode -10» (februar 1997)
--- – «På stedet hvil» (1995)
Tashunga (1996)
Offshore (1996) TV-serie
I de beste familier (1994) TV-serie
Fredrikssons fabrikk TV-serie
--- – «Jackpot» (1993)
Fortuna (1993)  TV-serie
Buicken - store gutter gråter ikke (1991)
Frida - med hjertet i hånden (1991)
Nattseilere (1986)
Hard asfalt (1986)
Blackout (1986)
Alma (1985) (TV)
Jon (1983) (finsk)
Martin (1981)
Rallarblod (1979)


== Norske stemmer ==
Coco (film) (2017) som Onkel Berto og Don Hidalgo
Rive-Rolf (2012)
Toy Story 3 (2010) som Kalle Kosebjørn
Gjengen på taket (200?)
Lokomotivet Thomas og vennene hans (Sesong 8-17) som Fortelleren
Den vesle bilen Brum (1994) som Fortelleren
Asterix erobrer Amerika (1994) som Armamix
"Fly 2 brann og redning" som "blyroret"


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kalle Øby på Internet Movie Database 
(en) Kalle Øby hos The Movie Database
Oljeboring

Oljeboring er boring ned i berggrunnen for å lete etter råolje eller gass. Ved funn bores flere hull for å bestemme utstrekningen til et eventuelt oljefelt. Ved beslutning om utbygning og produksjon fra oljefelt bores produksjons-brønner.  


== Leting ==
Oljespråket deler under- søkelsesbrønnene i to hovedgrupper: Wildcats; leting på nye prospekter, både i nye områder og i kjente områder med oljeaktivitet. Appraisals; brønner som skal videre undersøke og avgrense tidligere funn.


== Pionerbrønner ==
Blant de såkalte wildcats er det noen få som også ligger slik geografisk og geologisk at funn kan åpne helt nye områder for ​olje- og gassutvinning. Gjelder særlig Barentshavet og dypvann i Norskehavet.


== Boremetoder ==
Ved knuseboring brukes gjerne et trehodet diamant-bit som knuser bergarten til borekaks. Ved å pumpe boreslam ned gjennom borestrengen og ned i bunnen av hullet presses borekaksen opp til boreriggen for analyse. For å unngå at borehullet raser sammen settes foringsrør ned i borehullet. 
Ved turbinboring pumpes boreslammet med høyt trykk ned gjennom borestrengen. Trykket får borekronen til å rotere og dermed knuse bergarten. Denne metoden brukes mye fordi boringen går hurtig i løse formasjoner og fordi borekronen kan festes til et kne-ledd ved retnings-boring. 
Ved kjerneboring roteres nedre del av borestrengen slik at det skjæres ut en hel kjerne av borehullet. Dermed kan både porevæsken og formasjonen analyseres svært grundig.
Sleipnerfeltet

Sleipnerfeltet eller Sleipner-området er samlenavn for gass-  og kondensatfeltene Sleipner Øst og Sleipner Vest samt deres satellittfelter Loke, Grungne og Alfa Nord. Feltet ligger i blokkene 15/6, 15/8 og 15/9, i Nordsjøen rett vest for Egersund. Det ligger helt sørvest på Utsirahøyden, på egga ned mot Vikinggraben, 260 km vest for Rogaland. Operatør er Equinor. 


== Geologi ==
Ressursene i området ble oppdaget i 1974. Gassen ble funnet i sandstein, Huginformasjonen, som ble avsatt i callovtiden i mesozoikum. Sanden ble avsatt i et tidevannsdominert delta med tidevannsbanker og laguner.


== Rørledninger ==
Opprinnelig var det inngått en salgsavtale for gass fra feltet mellom Statoil og British Gas Corporation som forutsatte ilandføring med rørledning til Teesside, men denne avtalen ble i 1985 stanset av den britiske regjeringen. 
Gass fra feltet blir nå i stedet ført til lands i Emden og Zeebrugge gjennom rørledningssystemene Statpipe, Zeepipe og Europipe II. Kondensat blir ilandført med rørledning til Kårstø.
Leveranse fra Sleipnerfeltet startet 1. oktober 1993.
Fra oktober 2007 ble gass fra Ormen Lange-feltet ført i Langeled-ledningen fra Nyhamna via Sleipner Riser til Easington i England.


== Sleipner Øst ==
Havdybden i området er 82 meter. Feltet er utbygd med Sleipner A, en kombinert bolig- boring og prosessplattform med betongunderstell (Condeep-plattform). I tillegg er stigerørsplattformen Sleipner R, prosessplattformen Sleipner T, og et fakkeltårn forbundet med Sleipner A via gangbroer. Prosessanlegg på havbunnen for satellittfeltene Loke og Grungne er knyttet til Sleipner A. Sleipner Øst startet produksjonen 1. oktober 1993.
Under bygging av Sleipner A inntraff 23. august 1991 en av de mest spektakulære ulykkene i norsk oljehistorie. Idet betongunderstellet skulle kobles sammen med prosessanlegget i Gandsfjorden ved Stavanger, førte en konstruksjonsfeil til at understellet uten forvarsel og meget raskt sank. Rystelsene da det enorme understellet traff bunnen på 200 meters dyp var kraftige nok til å gi utslag på seismisk måleutstyr, og kunne føles over hele Stavangerområdet. Et nytt understell ble likevel produsert raskt nok til at produksjonen kunne starte til planlagt tid. Ingen omkom i ulykken.


== Sleipner Vest ==
Havdybden i området er 110 meter. Feltet er utbygd med Sleipner B, en brønnhodeplattform med stålrørunderstell, tilknyttet gassbehandlingsplattformen Sleipner T og prosessanlegg på havbunnen for satellittfeltet Alfa Nord. Sleipner B er normalt ubemannet og fjernstyrt fra Sleipner A. Sleipner Vest startet produksjonen 29. august 1996.


== Kilder ==
Store norske leksikon
Sleipner på Aftenbladets interaktive sokkelkart Arkivert 6. mars 2013 hos Wayback Machine.
Sleipner Øst – Faktaside hos Oljedirektoratets nettsted norskpetroleum.no Besøkt 11. august 2011
Sleipner Vest – Faktaside hos Oljedirektoratets nettsted norskpetroleum.no Besøkt 11. august 2011
Norsk oljemuseum - Sleipner Øst Besøkt 11. august 2011
Norsk oljemuseum - Sleipner Vest Besøkt 11. august 2011
Berit Nesheim

Berit Nesheim (født 28. januar 1945) er en norsk filmregissør. Hun står bak en rekke spillefilmer og TV-produksjoner. 
Hennes mest kjente film Søndagsengler ble den mest sette filmen i Norge i 1996. Den mottok en rekke priser og ble nominert til Oscar for beste fremmedspråklige film.


== Filmografi – Regi ==
Skolen  (2004) TV-serie
Brigaden  (2002) TV-serie
Soria Moria  (2000) TV-serie
Evas øye (1999)
Nr. 13  (1998) TV-serie (4 episoder)
Offshore  (1996) TV-serie
Søndagsengler (1996)
Høyere enn himmelen (1993)
Frida - med hjertet i hånden (1991)
Frida og det urolige hjertet (1990) (TV)
Frida (1989) (TV)
Tungekysset (1988) (TV)
Den røde hatten (1987) (TV) novellefilm


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Berit Nesheim på Internet Movie Database 
(no) Berit Nesheim hos Nationaltheatret 
(sv) Berit Nesheim i Svensk Filmdatabas 
(da) Berit Nesheim på Filmdatabasen 
(en) Berit Nesheim på AllMovie 
(en) Berit Nesheim hos The Movie Database 
Om Berit Nesheim i Nordic Women in Film
Om Berit Nesheim i Store norske leksikon
Det første slaget ved Ypres

Det første slaget ved Ypres var det siste store slaget i det første krigsåret i første verdenskrig. Slaget ved Ypres (nå Ieper) markerte slutten på kappløpet mot havet, hvor de tyske styrkene prøvde å nå de franske kanalbyene Calais og Dunkerque, som var hovedforsyningshavner for den britiske ekspedisjonsstyrken. Bortsett fra en tysk offensiv ved Verdun i 1916 ble det ingen tyske offensiver før våroffensiven i 1918.
Slaget varte fra 19. oktober til 22. november 1914 og mens tyskerne tapte 130 000 mann tapte britene 58 000 og franskmennene 50 000 mann.


== Eksterne lenker ==
(en) First Battle of Ypres – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Oslosenteret

Oslosenteret er en norsk stiftelse der personer med erfaring og kompetanse i internasjonale spørsmål kan samarbeide for fred og menneskerettigheter. Stiftelsen ble etablert 31. august 2006. Senterets arbeid har fra starten vært knyttet særlig til tre hovedområder: menneskerettigheter, demokratiutvikling og interreligiøs og interkulturell dialog.
Initiativtager og leder er tidligere statsminister Kjell Magne Bondevik.Som styreleder fikk Bondevik med seg forhenværende statsminister og stortingspresident Thorbjørn Jagland (Ap). Finlands tidligere president Tarja Halonen var også med i styret. Einar Steensnæs, tidligere statsråd i Bondeviks regjering og stortingsrepresentant for KrF, er senterets direktør. Også andre av Bondeviks tidligere medarbeidere er tilknyttet senteret. Arbeidet består hovedsakelig gjennom kontakt og dialog med beslutningstakere, organisasjoner og premissgivere i Norge og internasjonalt. 
Senteret fikk en rekke støttespillere innen næringslivet ved oppstart. Økonomisk støtte gis uten andre forbehold enn de som følger av Oslosenterets statutter og god regnskapspraksis. Finansieringen av Oslosenteret, med betydelige pengegaver fra næringslivet stilt til disposisjon for senteret rett etter Bondeviks avgang som statsminister, har møtt kritikk fra enkelte hold. I 2021 ble det avslørt underslag ved senteret. Overføringer i 2021 fra organisasjonen Muslim World League, som har bånd til det saudiarabiske regimet var omstridt både internt og eksternt.. Senteret har per 2020 begrenset aktivitet og noen få ansatte i Oslo.
I forbindelse med Oslosenterets tiårsjubileum i 2016 endret senteret sitt navn fra Oslosenteret for fred og menneskerettigheter til kun Oslosenteret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Nils Jönsson (Oxenstierna)

Nils Jönsson Oxenstierna (født på begynnelsen av 1390-tallet, senest 1394, død 1450/1451) var svensk riksforstander i 1448. Han var riksråd senest fra 1432, høvedsmann på Borgholm fra 1436, høvedsmann på Stäkeholm fra 1438, høvedsmann på Nyköpingshus fra 1442 til 1448 eller 1449, ridder i 1441 samt riksforstander januar–juni 1448 sammen med sin bror Bengt Jönsson (Oxenstierna). I 1418 ble han tildelt Djursholm, hvor han lot bygge et slott og grunnla et gods.
Gift med:

Kristina Ivarsdotter (Ivar Nilssons ætt).
Kristina Petersdotter (Peter Finvidssons ætt).
Katarina Karlsdotter (Sture, gumsehuvudsætten).


== Referanser ==
WNBC

WNBC, kanal 4, er en tv-stasjon i New York City, eid og drevet av NBCUniversal. Bokstavene WNBC har ingen betydning, men reflekterer det amerikanske systemet for identifisering av kringkastingsstasjoner. Systemet går ut på at stasjoner øst for Mississippi-elven blir tildelt bokstaven W, og stasjoner vest for elven blir tildelt bokstaven K (f.eks. er KNBC NBCs flaggskip på vestkysten).
WNBC ligger på kanal 4 i New York Citys kringkastingsnett, og blir derfor oftest markedsført som NBC 4 New York eller News 4 New York. Stasjonen er et flaggskip i NBC-nettverket, og i områder på den amerikanske østkysten der det ikke finnes andre NBC-stasjoner, vil man motta WNBC.
I tillegg til NBCs nettverksprogrammer, sender WNBC som oftest lokale nyheter, bl.a. morgenprogrammet Today in New York.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) WNBC – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bengt Jönsson (Oxenstierna)

Bengt Jönsson Oxenstierna (født på begynnelsen av 1390-tallet (senest 1393), var myndig 1409, død 1450) var en svensk riksforstander. Han var sønn av Jöns Bengtsson (Oxenstierna) og Märta Finvidsdotter (Frössviksætten).
Bengt Jönsson ble herradshøvding i Tierp 1426, riksråd i 1437 eller 1438, lagmann i Uppland 1439 eller 1440, ridder i 1441, var rikshovmester 1441–1448 og riksforstander i januar–juni 1448 sammen med sin bror Nils Jönsson (Oxenstierna).
Bengt Jönssons setesgård var Salsta i Norunda sogn, Uppland. Han ga store donasjoner til Tensta kirke og finnes derfor avbildet på kirkeveggen i form av et såkalt donatorsportrett, i likhet med resten av kirkens malerier er det malt av Johannes Rosenrod.
Han giftet seg i 1416 med Kristina Kristiernsdotter (Vasa) som døde i begynnelsen av 1430-tallet samt 1437 med Märta Lydekadotter (Stralendorp). Han var far til erkebiskop Jöns Bengtsson (Oxenstierna), Kristiern Bengtsson, Arvid Bengtsson og David Bengtsson.


== Referanser ==
Al Bundy

Al Bundy er en oppdiktet person fra den amerikanske fjernsynsserien Våre verste år/Bundy, spilt av Ed O'Neill. 
Han er gift med kona Peggy (Katey Sagal) og har barna Budrick "Bud" Franklin (David Faustino) og Kelly (Christina Applegate).
Al Bundy er en skoselger i butikken "Gary's Shoes & Accessories for Today's Woman" i "New Market Mall". Vanligvis går han i en blå skjorte og grå bukser. 
Han hater damer som plager han stort sett hele dagen, spesielt hans kone Peggy og overvektige damer i skobutikken, noe som bekreftes ved en av hans mest kjente åpningslinjer når han kommer inn døren: "a fat woman came into the shoe store...". Han hater også sin kones familie, og franskmenn. Det han hater mest er å ha sex med Peggy, men han har aldri bedratt henne. 
Han liker øl, å putte sin høyre hånd ned i bukselinningen og så se på sport på fjernsyn. Toalettbesøkene hans er som regel veldig lange, og han snakker ofte om hans livs høydepunkt, et high school amerikansk fotballmesterskap hvor han skåret fire touchdowns i løpet av en kamp. Hobbyen hans er bowling, han dusjer sjelden, lyver og nekter å gi noen en klem. Han spiser sjelden, siden hans kone stort sett ikke lager mat. Hvis han synes det er nødvendig gir han kjærestene til Kelly juling. Hans favorittblad er "Big'Uns".


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Seriens offisielle hjemmeside (engelsk)
Vekselobligasjon

En vekselobligasjon er et omsettelig gjeldsbrev (omsetningsgjeldsbrev) som brukes ved kortvarige lån i bank (3-6 måneder). Det er vanlig at ikke hele det pålydende beløpet betales på forfallsdagen, men at det betales et avdrag og at debitor gir en ny obligasjon på restbeløpet med samme forfallstid som den forrige. Vanligvis krever banken kausjonister for å utstede et vekselobligasjonslån.
Øybuss

A/L Øybuss, senere Rutebilene Øybuss AS, var et rutebilselskap som hadde passasjertrafikk mellom Tønsberg, Nøtterøy og Tjøme i Vestfold fra 1941 til 1996.


== Historie ==
Rutebiltrafikken på Tjøme og Nøtterøy begynte rundt 1920. I  1941 slo rutebilene på øyene seg sammen til Rutebilene, Nøtterøy-Tjøme A/L Øybuss. Andelslaget bestod av elleve andelshavere som drev med buss, ferje og godstrafikk på Nøtterøy, Tjøme og Hvasser. Selskapet hadde 23 biler, tre garasjer og to ferjer. Øybuss trafikkerte øyene fram til 1996 da selskapet ble kjøpt opp av Norgesbuss, som også innlemmet Tønsberg-selskapet Rutebilene Farmand samtidig. Rutebilstasjonen for Øybuss i Tønsberg lå først i Storgata der Vestfold fylkesbibliotek ligger i dag, seinere på tomta der Oseberg Kulturhus kom i 2002. 
Flere av bussene til Øybuss var levert av Vestfold Bil & Karosseri (VBK) i Horten.
Mellom 2010 og 2013 opererte det også et rent turbusselskap på Nøtterøy under navnet Øybuss AS.


== Litteratur ==
Norland, Andreas (1961). Rutebiltrafikken på Nøtterøy og Tjøme gjennom 50 år. Øybuss. 


== Eksterne lenker ==
Nedlastbart dokument om kollektivtrafikken i Vestfold
To bilder fra Øybuss-stasjonen i 1940-åra
Opposisjonspolitiker

En opposisjonspolitiker er vanligvis en politiker som ikke tilhører regjeringspartiene, altså som ikke er i posisjon.
Opposisjonspolitiker er de politikere som er i mindretall og derved ikke styrer; enten det er Storting, Fylkesting eller Kommunestyre. Mindretallet kan være i form av ett parti eller flere samarbeidende partier.  
En opposisjonspolitiker kan stille spørsmål, som ikke står på sakskartet ved et f.eks. kommunestyre, gjennom å innlevere en interpellasjon. En interpellasjon skal være kortfattet med klare spørsmål om sak. 


== Se også ==
Politiker
Regjering
Erik Håker

Erik Håker (født 4. mars 1952 i Oppdal) er en norsk tidligere alpinist. Han var den første norske alpinisten som vant et verdenscuprenn i alpint. Han representerte klubben Oppdal IL.
Håker gjorde seg internasjonalt bemerket allerede som 17-åring, da han under VM 1970 kom på 10.-plass i storslalåm og 13.-plass i utfor. Gjennombruddet i verdenseliten kom i sesongen 1971/72. Etter en svak sesongstart med  33.-plass i det første utforrennet i St. Moritz, vant han fire dager senere storslalåmrennet i Val-d’Isère med bestetid i begge omgangene. Dermed ble han den første, norske utøver som oppnådde en verdenscupseier.
Under OL 1972 i Sapporo kom Håker på 5.-plass i utfor. Han ledet storslalåmrennet etter første omgang. Ifølge datidens regler skulle han dermed starte som førstemann dagen etter – ikke fordi han ledet, men fordi han var siste startende (altså nr. 15) i pulje 1. Etter 53 sekunder, midt i bratthenget, kjørte han ut. Gullmedaljen gikk til italieneren Gustav Thöni. Håker deltok også i 1976 i Innsbruck og i 1980 i Lake Placid.
Håker var i verdenseliten i storslalåm og utfor gjennom store deler av 1970-tallet, og oppnådde totalt 20 pallplasseringer. Han kom på 5.-plass sammenlagt i verdenscupen sesongen 1974/75. I 1978 ble han tildelt Olavstatuetten og i 1979 Holmenkollmedaljen.
Håker vant 11 NM-gull i perioden 1970-1981 i disiplinene utfor, storslalåm, slalåm og kombinasjon.


== Verdenscupseire ==


== Litteratur ==
Hyldmo, Endre (1992). Trøndergull : Trøndelags vinter-OL-historie. Melhus: Snøfugl. ISBN 82-7083-196-4. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Erik Håker – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Erik Håker – Olympedia 
(en) Erik Håker – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Erik Håker – FIS (alpint) 
(en) Erik Håker – ski-db.com
Gateartist

En gateartist er en som opptrer på offentlige plasser for å underholde folk, i ønske om at de betaler etterpå. Mange regner å opptre på gaten som den laveste trinnet på stigen eller gressrøttene på underholdningsbransjen. 
En gateopptreden kan består av alt som folk finner underholdende. Gateartister kan spille musikk, klovne, blåse ballonger, gjøre komikk, danse, sjonglere, gjøre akrobatikk, sluke ild, trylle, spille gateteater, gatekunst (tegne eller male, osv) lese fremtiden, opptre med dikt og tekster, mime eller simpelthen stå som en levende statue.
Det er flere forskjellige grunnvarianter av gateopptreden. Noen søker å skape en sirkel av publikum som samler seg rundt dem. Disse forestillingene har oftest en tydelig begynnelse og slutt. Disse er ofte gjort av magikere, komiker, akrobater og sjonglører.
Det har vært opptreden på offentlige plasser for tips i alle større kulturer, tilbake til antikken.


== Gateopptreden og loven ==
De fleste steder kan brukes til å opptre, fortau, parker, gågater, markedsplasser. Blant gateartistenes uskrevne regler, er det viktig at de ikke stopper flyten for fotgjengerene, stenger innganger eller utganger, eller gjør handlinger som bringer publikum i fare.
Noen steder krever tillatelse for å bruke forsterker, eller det er begrensninger på volumet. Noen steder krever en tillatelse for å opptre.


== Gateartistplasser ==
Populære steder er som oftest offentlige plasser med store mengder fotgjenger, høy synlighet og lav bakgrunnstøy eller forstyrrelse. 


== Eksterne lenker ==
Gata som arbeidsplass. Masteroppgave av Camilla Lied Arkivert 11. november 2006 hos Wayback Machine.
Kristin Kajander

Kristin Kajander (født 28. februar  1959) er en norsk skuespiller. Hun har hatt tilknytning til Nationaltheatret fra 1992 til 2003, hvor hun har deltatt i seks oppsetninger. Hun har hatt filmroller i TV-serier og flere filmroller. Hun  har også medvirket på Kjøtts låt «Kald feber» som ble utgitt på albumet Op.


== Filmografi ==
Mors lille Ole (2003)
Jeg er Dina  (2002)
Tiden før Tim  (2002) TV-serie
Nini   TV-serie
Fox Grønland
--- – Episode #1.2 (2001) TV-episode
Ballen i øyet (2000)
Evas øye (1999)
Blodsbånd  (1998)   TV-serie
Gåten Knut Hamsun (1996)
Asylet  (1995-1998)
Brun bitter (1988)
Hard asfalt (1986)


== Eksterne lenker ==
(en) Kristin Kajander på Internet Movie Database 
(da) Kristin Kajander på Filmdatabasen 
(en) Kristin Kajander hos The Movie Database
Inger Bjørnbakken

Inger Bjørnbakken, senere Weimer, (født 28. desember 1933 i Bærum, død 13. februar 2021) var en norsk alpinist som representerte Bærums skiklub. Hun ble verdensmester i slalåm under VM i alpint 1958 i Bad Gastein.Bjørnbakken ble den første kvinnen som mottok Morgenbladets gullmedalje og Sportsjournalistenes statuett for sin VM-prestasjon i 1958. Bjørnbakken deltok under vinter-OL for Norge i 1956 i Cortina d'Ampezzo, der hun kom på sjetteplass i slalåmrennet og på 14.-plass i storslalåm, og i 1960 i Squaw Valley med 14.-plass i slalåm og 20.-plass i storslalåm.
Bjørnbakken vant Holmenkollen Kandahar sju ganger, hvorav fire slalåmseire fra 1955 til 1958. Hun ble tildelt Holmenkollmedaljen i 1958, sammen med Håkon Brusveen.


== Meritter ==
VM-medaljer

1958: Gull – SlalåmNorske mesterskap

Slalåm – 3: 1956, 1957 og 1959
Storslalåm – 2: 1958 og 1959
Utfor – 1: 1958
Kombinasjonen – 2: 1958 og 1959


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Inger Bjørnbakken på Internet Movie Database 
(en) Inger Bjørnbakken – Olympedia 
(en) Inger Bjørnbakken – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Inger Bjørnbakken – FIS (alpint) 
(en) Inger Bjørnbakken – ski-db.com