jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Davide Rebellin

Davide Rebellin (født 9. august 1971, død 30. november 2022) var en italiensk syklist, kjent innen sykkelverden for sin sensasjonelle 2004-sesong da han tok syv seire, inkludert en «trippel» med Amstel Gold Race, La Flèche Wallonne og Liège-Bastogne-Liège. Han ble også nummer to i en rekke, blant annet Paris-Nice og Clásica de San Sebastián. 
I 2007 vant han Flèche Wallonne igjen, og ble med det den eldste vinner av et ProTour-ritt. I mars 2008 vant han etapperittet Paris-Nice i en alder av 36 år, tre sekunder foran Rinaldo Nocentini etter 1120 kilometer over 7 etapper. Under OL i Beijing i 2008 kom han på sølvplass i landeveisrittet, bak Samuel Sánchez (på sin 37-årsdag), men ble senere diskvalifisert for å ha testet positivt på CERA.
Rebellin døde etter å ha blitt påkjørt av en lastebil i november 2022. Dette var bare uker etter at han hadde lagt opp, i en alder av 51 år.


== Meritter ==
Oversikten viser kun hans profesjonelle seiere og topplaseringer i GrandTours. Han har mange topp 3 og topp 5 plasseringer i mange klassikerritt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Davide Rebellin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Davide Rebellin – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Davide Rebellin – Olympedia 
(en) Davide Rebellin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Davide Rebellin – Italias olympiske komité 
(en) Davide Rebellin – ProCyclingStats 
(en) Davide Rebellin – Cycling Archives 
(en) Davide Rebellin – Cycling Quotient 
(en) Davide Rebellin – CycleBase
.35 Whelen

.35 Whelen er en patron for rifle som ikke krever magnumlåskasse eller sluttstykkehode. Patronen er basert på hylsen til .30-06 Springfield, som er utvidet i hylsehalsen slik at den tar 9 mm (.358") prosjektiler.Patronen ble opprinnelig utviklet som en villkatt i 1922 av James V. Howe og Townsend Whelen, som fikk patronen oppkalt etter seg. Patronen ble tatt inn i fabrikksortimentet til Remington Arms i 1987.Kuler som kan brukes veier fra 150 til 300 grains, og en fordel med denne patronen er at man kan bruke pistol og revolver prosjektiler av samme kaliber som brukes i .38 og .357 patroner (som alle har kulediameter .358") til rimelig treningsammunisjon. 
.35 Whelen er svært lik .350 Remington Magnum ballistisk sett. Med de rette prosjektiler er den meget godt egnet til jakt på mellomstort vilt, som f.eks. elg. Den er også svært lik 9,3 x 62 mm som også er mye brukt nettopp til elgjakt.


== Se også ==
Liste over patrontyper


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) .35 Whelen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Reload Bench – .35 Whelen (engelsk)
Reloaders Nest - .35 Whelen (engelsk)
Guns & Shooting Online – .35 Whelen (engelsk)
.35 Calibre Rifle Cartridges (engelsk)
Andokides

Andokides (gresk: Ἀνδοκίδης; født 440 f.Kr., død 390 f.Kr.) var en av de ti attiske oratorene.


== Eksterne lenker ==
Ngadi Chuli

Ngadi Chuli (også kjent som Peak 29, Dakura, Dakum, eller Dunapurna) er verdens 20. høyeste fjell, 7871 moh. Det ligger i fjellkjeden Mansiri Himal i Nepal, mellom Manaslu i nord, og Himalchuli i sør.
Til tross for at det er et av verdens 20 høyeste fjell, har Ngadi Chuli vært lite besøkt av klatrere, og fjellet er besteget bare en eller to ganger. Den mulige førstebestigningen ble gjort i 1970 av en japansk ekspedisjon. Denne bestigningen er imidlertid ikke mulig å verifisere, da begge de to klatrerne som deltok i toppforsøket omkom under et fall på vei ned fra fjellet.
I 1979 besteg to polske klatrere toppen, i det som er den hittil siste ekspedisjonen på fjellet.


== Se også ==
Liste over verdens høyeste fjell
Agis II

Agis II (død 401 f.Kr.) var konge av Sparta fra omkring 427 f.Kr til sin død.
Han seiret i første slag ved Mantineia i 418 f.Kr., og gjenopprettet dermed Spartas ry. I Peloponneserkrigens siste år herjet hans styrker kraftig i Attika, og han hadde kommandoen ved Dekelea. 
Agis døde kort tid etter at han hadde straffet byen Elis for å ha vært ulydig mot Sparta.


== Litteratur ==
Donald Kagan: The Fall of the Athenian Empire. Cornell University Press, Ithaca 1987, ISBN 0-8014-1935-2.
Karl-Wilhelm Welwei: Sparta. Aufstieg und Niedergang einer antiken Großmacht. Klett-Cotta, Stuttgart 2004, ISBN 3-608-94016-2.
Rødhalet råtevedblomsterflue

Rødhalet råtevedblomsterflue (Brachypalpoides lentus) er en kraftig flue som tilhører familien blomsterfluene. I Norge er den funnet i Sør-Norge, langs kysten nord til Møre. Den er utbredt i det meste av Europa.


== Utseende ==
Brachypalpoides lentus er en ganske stor blomsterflue. De to første bakkroppsleddene er skarpt røde, resten av fluen er svart. Bakføttene er kraftige, lårene (femorae) er sterkt fortykket og leggene (tibiae) krummet. Ansiktet har en påfallende bule i midten, "nese".
Arten ligner noen av artene i slekten Xylota, men kan skilles fra disse på de helt svarte bakbein og svart bakkroppsspiss.


== Levevis ==
Larvene lever i fuktig, råtten død ved. Alle fluer gjennomgår en fullstendig forvandling, med et puppestadium mellom stadiet som larve og voksen.


== Systematisk inndeling ==

Fluer (Brachycera)
Muscomorpha
høyerestående fluer [Cyclorrhapha)
Aschiza
blomsterfluer (Syrphidae)
slekt Brachypalpoides
Brachypalpoides lentus (Meigen, 1822) 


== Litteratur ==
Bartsch, Hans; Binkiewicz, Elizabeth; Nasibov, Erik; Nordin, Anna; Rådén, Anders & Östman Torbjörn. 2009. Tvåvingar: Blomflugor. Diptera: Syrphidae: Eristalinae, Microdontinae.  Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna. ArtDatabanken, SLU, Uppsala. CF. 478 sider. ISBN 978-91-88506-70-2
Thompson, F.C. og Rotheray, G. 1998. Family Syrphidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 3: 81-139. Science Herald, Budapest.


== Eksterne lenker ==
(en) rødhalet råtevedblomsterflue i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rødhalet råtevedblomsterflue hos Artsdatabanken 
(sv) rødhalet råtevedblomsterflue hos Dyntaxa 
(en) rødhalet råtevedblomsterflue hos Fauna Europaea 
(en) rødhalet råtevedblomsterflue hos NCBI 
(en) Kategori:Brachypalpoides lentus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Foto av Brachypalpoides lentus
Attiske oratorene

Attiske oratorene henviser til ti oratorer (offentlige talere) fra Attika og Athen som ble betraktet som de beste logografer i den antikke tidsalder, 400- og 300-tallet f.Kr. De ble inkludert i Den aleksandrinske kanon som ble sammenstilt av Aristofanes fra Bysants og Aristarkhos fra Samothrake på 200-tallet f.Kr. Som tittelen antyder ble den sammenstilt i Alexandria i Egypt. Forskeren A.E. Douglas har argumentert for at det var først langt senere, på 100-tallet e.Kr. at kanonen fikk den form som er kjent i dag.


== Den aleksandrinske kanon ==
Antifon
Andokides
Lysias
Isokrates
Isaius
Aiskines
Lykurgos
Demosthenes
Hypereides
DinarkosEffektiv, inntagende og veltalende talekunst i antikkens Hellas går minst tilbake til Homer, da Iliaden og Odysseen ble ned skrevet på 800- eller 700-tallet f.Kr. I Homers epos Iliaden ble krigerhelten Akilles beskrevet som «en mester i ord».Fram til 400-tallet f.Kr. var taleteknikk ikke noe som det formelt ble undervist i. Det var ikke før ved midten av århundret at den sicilianske orator Koraks av Siracusa, sammen med sin elev Tisias, begynte et formelt studium av retorikk. I 427 f.Kr. besøkte en annen greker fra Sicilia, Gorgias fra Leontinoi, Athen. Han ga en tale som etter sigende skal ha blendet sitt publikum. Gorgias' intellektuelle tilnærming til talekunst besto av nye ideer, nye uttrykksformer, og nye metoder for argumentasjon. Hans taleteknikker ble fortsatt av Isokrates, en athensk retoriker og pedagog som var virksom på 300-tallet f.Kr. Talekunst ble etter hvert et sentralt emne som ble undervist i det formaliserte greske utdannelsessystemet.
Verkene til de attiske oratorene inspirerte den senere retoriske bevegelsen attikisme, en tilnærming til taleteknikk som framhevet det enkle framfor kunstferdig og utsmykket stil.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Carawan, Edwin, red. (2007): Oxford readings in the Attic orators. Oxford; New York: Oxford University Press, ISBN 9780199279920


== Eksterne lenker ==
Lives of the Ten Orators
Thorney Island

Thorney Island er en øy i Chichester havn. Den er skilt fra fastlandet av den smale kanalen Great Deep. 
I 1938 ble det anlagt en flybase på øya, som har vært militært område under ulike deler av det britiske forsvaret siden. Ved folketellingen i 2001 bodde det 1079 personer på øya. Den britiske forfatteren Alan Watts ble født på Thorney Island i 1923.


== Eksterne lenker ==
(en) Thorney Island, West Sussex – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Donald Kagan

Donald Kagan (født 1932 i Kuršėnai i Litauen) var en amerikansk historiker ved Yale University, med spesialfelt innen antikkens historie. Han er nå professor emeritus. Han er mest kjent for sitt firebindsverk om Peloponneskrigen.


== Publikasjoner ==
Kagan, Donald. (1965). The Great Dialogue: A History of Greek Political Thought from Homer to Polybius. New York: Free Press.
Kagan, Donald. (1969). The Outbreak of the Peloponnesian War. Ithaca: Cornell University Press. ISBN 0-8014-0501-7.
Kagan, Donald. (1974). The Archidamian War. Ithaca: Cornell University Press. ISBN 0-8014-0889-X.
Kagan, Donald. (1981). The Peace of Nicias and the Sicilian Expedition. Ithaca: Cornell University Press. ISBN 0-8014-1367-2.
Kagan, Donald. (1987). The Fall of the Athenian Empire. Ithaca: Cornell University Press. ISBN 0-8014-1935-2
Kagan, Donald. (1991). Pericles of Athens and the Birth of Democracy. New York: The Free Press. ISBN 0-684-86395-2.
Kagan, Donald. (1995). On the Origins of War and the Preservation of Peace. New York: Doubleday. ISBN 0-385-42374-8.
Kagan, Donald and Kagan, Frederick. (2000). While America Sleeps. New York: St. Martin's Press. ISBN 0-312-20624-0.
Kagan, Donald, Ozment, Steven, and Turner, Frank M.. (2003). The Western Heritage. New York: Prentice Hall. ISBN 0-13-182839-8.
Kagan, Donald, Craig, Albert M., Graham, William A., Ozment, Steven, and Turner, Frank M. (2000). The Heritage of World Civilizations.
Kagan, Donald. (2003). The Peloponnesian War. New York: Viking Press. ISBN 0-670-03211-5.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon, fra Yale University
Maritimt klima

Maritimt klima eller kystklima er klima man vanligvis har på vestkysten av kontinenter på midlere bredder, og sørøst i Australia. Lignende klima kan man også finne i høyere strøk av kystnære tropiske områder og på lesiden av fjellrekker langs kysten i tropene. Dette klimaet utgjør gruppene Cfb og Cwb i Köppens klimaklassifisering. For å falle inn under maritimt klima må årets kaldeste måned om vinteren ha en middeltemperatur som ikke er kaldere enn −3 ℃, mens sommeren må vare minst fire måneder (månedlig gjennomsnittlig døngmiddeltemperatur på minst 10 ℃). Stort sett er det nedbør fordelt over hele året. 
Maritimt klima har ofte mindre temperaturvariasjoner enn andre steder som ligger på samme bredder, og skiller seg fra middelhavsklimaet ved større nedbørsmengder om sommeren. Dermed har man nedbør store deler av året, bortsett fra i visse høyere strøk i tropene, som ellers ville hatt tropiske savanneklima om ikke høyden hadde ført til lavere temperaturer. Nordvestlige områder av Stillehavet faller også delvis utenfor denne klimagruppen på grunn av tørre somre, men regnsesongen er såpass våt og lang at man unngår tørkeperioden man vanligvis får i forbindelse med middelhavsklima. I Norge finnes dette klimaet langs kysten fra Ytre Oslofjord og vestover til Vestlandet og videre nord til kyststrøk av Sør-Trøndelag. 
Kystklima har kjølige, men ikke kalde, vintre og milde og til dels varme somre. Somrene er generelt også mye kjøligere enn områder med fuktig subtropisk klima. De fleste maritime klima får en god del nedbør, men det finnes visse områder, som Patagonia i Argentina, med tørt kystklima. 


== Subarktisk maritimt klima ==
I kyststrøk på polsiden av områder med maritimt klima finner man som regel subarktisk maritimt klima (Köppen Cfc) med relativt milde vintre og kjølige somre og en sommersesong (med middeltemperatur på minst 10 ℃) mindre enn fire måneder. Eksempel på denne typen klima er kyststrøkene av Island eller de sørligste områdene av Chile. I Norge finnes slikt klima (Cfc) langs kysten fra Nord-Trøndelag og helt nord til de vestligste kyststrøk av Finnmark (Klimanormal Sortland).


== Eksempler ==
Dublin i Irland
London i Storbritannia
Amsterdam i Nederland
Brussel i Belgia
Paris i Frankrike
Bergen i Norge
Frankfurt am Main i Tyskland
Göteborg i Sverige
Hamburg i Tyskland
Kristiansand i Norge
København i Danmark
Szczecin i Polen
Praha i Tsjekkia
Samsun i Tyrkia
Hobart i Australia
Vancouver i Canada
Puerto Montt i Chile
Mar del Plata i Argentina
Wellington i New Zealand
Fredrikstad i Norge


=== Eksempler på steder med subarktisk maritimt klima (Cfc) ===
Reykjavík på Island
Harstad i Norge
Thorshavn på Færøyene
Punta Arenas i Chile
Ushuaia i Argentina
Unalaska (tidligere Dutch Harbor) i Alaska i USA
Hispar Muztagh

Hispar Muztagh er en subkjede i fjellkjeden Karakorum. Den ligger i Gojal-regionen i den nordøstlige delen av Pakistan. Det er den nest høyeste fjellkjeden i Karakorum, etter Baltoro Muztagh. De høyeste fjellene i Hispar Muztagh er Distaghil Sar (7885 moh.) og Khunyang Chhish (7852 moh.).


== Eksterne lenker ==
Kart over Hispar Muztagh
Øye kirke

Øye kirke kan referere til:

Øye kirke i Surnadal.
Øye kirke i Vang.
Øye stavkirke – også i Vang.
Bjarne Vandeskog

Bjarne Gunnar Vandeskog (født 13. oktober 1959) er en norsk sosialantropolog som særlig har vært opptatt av å forstå hvordan interpersonlige relasjoner genereres som en konsekvens av sosial organisasjon, kulturelle modeller og personlige erfaringer, samtidig med at relasjoner også bidrar til å skape disse forholdene. Doktorgraden hans er en studie av relasjoner mellom fedre og tenåringssønner; følgelig har han også har viet mye tid og oppmerksomhet til temaer som slektskap, familie, maskulinitet og sosialisering av barn.
Vandeskog er født i Sør-Afrika, oppvokst i Bergen, har bodd i Haugesund, i Golden Bay i New Zealand og bor nå i Haugesund. Han tok cand.polit.-graden i 1994 ved Universitetet i Bergen og var ansatt som universitetslektor samme sted fra 1994 til 1997. Fra 1997 til 2001 stipendiat til doktorgrad finansiert av Norges forskningsråd. I 2001 ledet han oppbyggingen av Fredskorpsets kursavdeling. Etter dette arbeidet han først som høgskolelektor og senere som førsteamanuensis ved Høgskolen Stord/Haugesund (Nå Høgskulen på Vestlandet). I New Zealand har han arbeidet for Nelson City Council og som selvstendig næringsdrivende som contract researcher. Han er nå ansatt som førsteamanuensis på avdeling for nautisk utdanning ved Høgskulen på Vestlandet hvor han underviser og forsker på temaene 'kulturforståelse' og 'krysskulturell kommunikasjon' på skip med multikulturelle besetninger, samt sikkerheten i petro-maritime operasjoner på norsk sokkel.
Han har gjort feltarbeid på New Zealand. Han disputerte til doktorgraden i 2005 med avhandlingen "Love Taken for Granted; Relationships between Fathers and Adolescent Sons among Pakeha New Zealanders".


== Referanser ==
Arctanderbyen

Arctanderbyen er Norges første hageby, beliggende i Ekebergskrenten i Oslo med adresse Svingen 12 til 42, og Egnehjemveien 1 til 44.
Initiativet til Arctanderbyen ble tatt av Egne hjem. Etter en arkitektkonkurranse utlyst av borgermester Sofus Arctander i 1907, ble 29 vertikaldelte tomannsboligene tegnet av Christian Morgenstierne og Arne Eide, Arctanderbyen ble bygget i 1910-11. Fra Egnehjemveien og mot vest ble Terrasseparken anlagt i 1922, i skrånende terreng ned mot Ribbunggata og Gamlebyen.
Boligene ble bygget etter engelsk mønster. Boligene skulle gi beboerne lys, luft og utsyn og representerer således en tidlig form for sosial boligbygging.
Området har høy arkitektonisk egenverdi samt kulturhistorisk verdi fordi den representerer den første etappe av sosial boligbygging ved Egne Hjem-bevegelsen, og står på byantikvarens bevaringsliste. Arctanderbyen har status som verneverdig i medhold av plan- og bygningsloven (PBL).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Egne hjem, Arctanderbyen
Pederasti

Pederasti (gresk: παιδεραστία, paiderastia, fra παῖς, «gutt», og ἐραστής, «elsker») betegner en institusjonalisert form for homoseksualitet i antikkens Hellas mellom menn og unge menn (gutter). Det synes å ha vært et vanlig forekommende og til dels akseptert idealisert forhold mellom en voksen mann og ung gutt utenfor familien i antikkens greske samfunn i polis. I tillegg til den seksuelle andelen, som var mindre uttalt, var det også en pedagogisk andel som var mer vektlagt. Innebygd i denne idealiserte ideologien om menns opphøyde vennskap, lå det et element av kvinneforakt ved at menn utelukkende kunne ha et intellektuelt forhold til andre menn, og ikke til kvinner. Se også artikkel Prostitusjon i antikkens Hellas.
Historisk har pederasti eksistert i et mangfold av skikker og praksis innenfor ulike kulturer. Statusen til pederasti har endret seg i løpet av historien, til tider betraktet som et ideal og andre ganger som en forbrytelse. I Europas historie har den mest strukturerte kulturelle manifestasjonen vært i antikkens Athen, og synes mest framtredende på 500-tallet f.Kr. Gresk pederastis ulike former ble underlagt filosofiske samtaler hvor den kjødelige, sanselige typen var ugunstig sammenlignet med den erotiske, dog åndelige og moderate former.
Den lovlige status til pederasti i de fleste land i dag er bestemt av om det er eller ikke er gutter som har nådd lovlig seksuell minstealder. Ulovlige former for pederasti faller inn under loven om seksuelt misbruk av barn. Barn har rett til å bli beskyttet mot alle former for seksuell utnytting og misbruk, i henhold til artikkel 34 i Barnekonvensjonen.


== Se også ==
Pedofili
Homoseksualitet
Spartansk pederasti
Bacha bazi, tradisjonell gutteprostitusjon i Afghanistan og Sentral-Asia
North American Man/Boy Love Association


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pederasty – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 7356

Fylkesvei 7356 går mellom Bleikvasslia og Nymoen i Hemnes kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 324.


== Kommuner og knutepunkter ==

 HemnesKongsdalsveien 

Nordvassveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7356
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
25. septemberplassen

25. septemberplassen er en roman av Dag Solstad, utgitt i 1974. 
Nesten hele handlingen er lagt til Halden, og mesteparten til årene mellom 1960 og 1972. Sentralt i romanen står skjebnen og utviklingen til de tre brødrene Egil, Axel og Inge Nyland. Inge og Axel blir kommunister, og deltar med ulikt engasjement i ml-bevegelsen, som også Solstad var en del av. Egil er sosialdemokrat som sin far Håkon.
Romanens tittel henspiller på datoen 25. september 1972, da flertallet i en folkeavstemning sa Nei til norsk medlemskap i EEC, som EU het den gangen. Nei-flertallet kom på tross av at ledelsen i Arbeiderpartiet, ikke minst statsminister Trygve Bratteli, satte mye inn på et norsk medlemskap. Axel og særlig Inge Nyland mener at lederne i Arbeiderpartiet og LO har sveket arbeiderklassens interesser gjennom samarbeidet med bedriftseierne. 
I et kapittel i boken beskriver Solstad eierne og ledelsen av papirfabrikken Saugbrugsforeningen, og hvordan disse stadig vekk presser kommunen til å gi bedriften tillatelse til å bygge ut strandområder til industri og havneanlegg. Solstad beskriver også hvordan styret og eierne av fabrikken har sine posisjoner på grunn av sine forfedres disposisjoner, ikke sin egen dyktighet.


== Eksterne lenker ==
Utgaven fra 1974 hos Nasjonalbiblioteket.
Slaget ved Mantineia (418 f.Kr.)

Slaget ved Mantineia var et signifikant slag under Peloponneskrigen, i 418 f.Kr., mellom Sparta og dets allierte, og en motstående hær, ledet av Argos og Athen.
Munkedalsbroen

Munkedalsbroen ble ferdigstilt i 2007 og åpnet for trafikk i 2008. Den går over Ørekilselven ved Munkedal i Bohuslän.


== Munkedalsbroen ==
Vägverket i Sverige var byggherren og NCC var entreprenør for den nye broen.
Broen er omtrent like lang som den gamle, omtrent 494 m. Den er 55 m høy og 23 m bred, med to kjørefelt i hver retning. Den har en spennvidde på rundt 125 m.
Broen er en buebro, hvor selve brobanen hviler oppå selve buen. Namnet er Munkedalsbroen. I planleggings- og byggetiden  var navnet var Ørekilsbroen.
NCC fikk oppdraget på grunn av den byggetekniske løsningen. Den gikk ut å bygge de to buehalvdelene etter to ulike metoder.
Den ene buehalvparten ble bygget etter «fritt frambygg»-metoden, og den andre ved hjelp av midlertidige pilarer som støttet opp under buen. Det ble bygd hjelpetårn som støttet opp den ene buehalvparten, slik som ved byggingen av Svinesundbroen.
Broen var ferdig i 2007, men ble ikke åpnet for trafikk før i juni 2008.
Byggingen av denne broen var et ledd i utbyggingen av veistrekningen til 4-felts motorvei fra Oslo til Göteborg.
Denne veistrekningen er særlig belastet og det var ofte lange køer i sommerhalvåret. Den nye broen bidrar til at bilistene sparer opptil 20 minutter i kjøretid.


== Ørekilsbroen ==
Den gamle broen er ca. 500 m lang og ca. 30 m høy. Her gikk E6 fram til 2008, da den nye broen ble åpnet.


== Eksterne lenker ==
Bilde av Munkedalsbroen under bygging.
P11 Bandit

P11 Bandit (tidligere P4 Bandit) er en radiokanal drevet av P4 siden 1. november 2006 og sendt over Internett. Tidligere ble den også sendt på DAB. Kanalen er en ren musikkanal uten programledere eller programposter. P11 Bandit har slagordet «Rock non stop» og spiller rock fra 60-tallet og fram til i dag.
Fram til 1. januar 2009 var P4 Bandit en mer fullverdig radiokanal med programposter om musikk og med Tor Milde, Katrine Von Nagy, Bjørnar Pedersen, Jonas Bording, Stig Arnesen, Gerd Johansen, Reidar Buskenes og Kristoffer Løkke-Sørensen som programledere. Redaksjonen lå på Lillehammer. P4 Bandit hadde samsendinger i helgene med P4 fra kl. 23 til 01.
Det at P4 Bandit fra 2009 av ikke lenger sendes på DAB og mangler programposter, skyldes ifølge P4 de økonomiske tilstandene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Fylkesvei 7298

Fylkesvei 7298 går mellom Solfjellsjøen og Lamøya i Dønna kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 190.


== Kommuner og knutepunkter ==

 DønnaKarlsholmveien 

Jektvikveien 

Vandveveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7298
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Hjortetakksalt

Hjortetakksalt eller hornsalt (kjemisk navn: ammoniumhydrogenkarbonat NH4HCO3) er et tilsetningsstoff i bakverk, som tilfører bakverket sprøhet og derfor anvendes i kjeks, pepperkaker m.m. Det brukes også som hevemiddel.
Hjortetakksalt er et godkjent tilsetningsstoff i matvarer, og har E-nummer:  E503.


== Se også ==
Bakepulver
Natron
Pottaske
Fylkesvei 7290

Fylkesvei 7290 går mellom Rølvåg og Glein i Dønna kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 186.


== Kommuner og knutepunkter ==

 DønnaOle Rølvaags vei 

Dønnesveien 

Myrveien 

Dønnaveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7290
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 7296

Fylkesvei 7296 går mellom Sigerstad og Kleivan i Dønna kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 189.


== Kommuner og knutepunkter ==

 DønnaStavsengveien 

Lundstøveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7296
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 7294

Fylkesvei 7294 går mellom Titternes og Steinsvika i Dønna kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 188.


== Kommuner og knutepunkter ==

 DønnaVolnesveien 

Stormyrveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7294
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger