jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Liv Dommersnes

Liv Dommersnes (tidligere Liv Strømsted; født 28. september 1922 i Oslo, død 6. april 2014 samme sted) var en norsk skuespiller, diktoppleser og statsstipendiat.
Hun var elev av teatersjef Bjørn Bjørnson (1859–1942) og debuterte på Nationaltheatret i Bjørnsons siste oppsetning av Geografi og Kærlighed av faren Bjørnstjerne Bjørnson. Hun var ansatt der 1941–45, 1949–62 og fra 1985 til pensjonsalderen. For øvrig spilte hun ved Studioteatret 1945–49, Edderkoppen 1962–63 og Oslo Nye Teater 1964–65. I perioden 1965–85 arbeidet hun hovedsakelig som tolker av lyrikk.
Dommersnes ble statsstipendiat i 1984, mottok Oslo bys kunstnerpris i 1985, Herman Wildenveys Poesipris i 1999 og Anders Jahres kulturpris i 2000. Hun ble utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden i 2000. Dommersnes var medlem av Det Norske Akademi for Språk og Litteratur.
I 2001 utga hun erindringsboken Alt har sin tid.


== Familie og personlige forhold ==
Hun var datter av Jørgen Andreas Strømsted (1891–1942) og Signe Beatrice Hansen (1893–1984).  Faren drev butikk.  I 1945 giftet hun seg med skuespiller Jens Bolling (1915–92).  Sønnen Svein Bolling (født 1948) ble en anerkjent maler. De skilte seg i 1952, og hun var i et forhold med forfatteren Johan Borgen (1902–79) og samboer med skuespilleren Olafr Havrevold (1895–1972).  Så giftet hun seg i 1968 med overlege Ivar Dommersnes (1913–94) og flyttet til Stavanger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Liv Dommersnes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Liv Dommersnes på Internet Movie Database 
(no) Liv Dommersnes hos Sceneweb
John Aubrey

John Aubrey (født 12. mars 1626 i Kington St Michael ved Malmesbury ca. 15 km vest for Swindon i Wiltshire i sør-England, død 7. juni 1697). Aubrey var en engelsk antikvar, historiker og forfatter til et antall korte biografier Brief Lives. Han kom fra en velstående familie og begynte å studere ved Trinity College i Oxford i 1642. Hans studier ble imidlertid avbrutt av den engelske borgerkrigen. I 1646 begynte Aubrey å studere juss ved Middle Temple, men han kom aldri inn på den juridiske banen. Seks år senere døde hans far og etterlot store landområder, men også en del gjeld.
Aubrey tilbrakte store deler av sin tid på landsbygden og i 1649 så  han steinaldermonumentene i Avebury og beskrev disse.  Ved et besøk ved Stonehenge i 1666 iakttok han fem sirkelformede nedsenkninger i bakken og noterte dette i sin notatbok. Når man drøyt 150 år senere gjennomførte grundige undersøkelser av fornminnene fant man en ring av 56 hull og ga disse navnet Aubrey-hull til ære for Aubreys oppdagelser. Aubrey fortsatte å gjøre seg bekjent med forfattere, naturvitere, politikere og aristokrater i sin samtid og han hadde øye for detaljer. Selv om hans samling av kunnskap ikke var iherdig gjorde han antegninger om sine bekjentes oppførsel, svake sider og generelt sladder.
I 1663 ble han medlem av Royal Society, den aktede sammensetningen av forskere innen naturvitenskapene. Samtidig ble han utsatt for en rekke stevninger og i 1670 hadde han tapt alle sine eiendommer og blitt avhengig av sine venners velvilje.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Aubrey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Aubrey hos Internet Broadway Database 
(en) Verk av eller om John Aubrey i bibliotekene i (WorldCatkatalog)
(en) Verker av John Aubrey i Prosjekt Gutenberg
St. Andrew’s Church

St. Andrew's Church kan vise til en rekke kirker viet til Apostelen Andreas. Blant de mest kjente er:

St. Andrew's Church, Greensted-Juxta-Ongar, England
St. Andrew's Church, Kiev, Ukraina
St. Andrew's Church, Kowloon, Hongkong
St. Andrew's Church, Québec by, Canada
St. Andrew's Church, Toronto, Canada
St. Andrew's Presbyterian Church, Hobart, Australia
St. Andrew's Presbyterian Church, Ottawa, Canada
St. Andrew's Presbyterian Church, Wingham, Australia
Avebury

Avebury er en enorm neolittisk steinsetting i det engelske fylket Wiltshire, og omslutter landsbyen Avebury i Wiltshire i sørvestlige England.. Det er en av de fineste og største slike oldtidsminner i Europa, og antas være laget for om lag 5000 år siden i bondesteinalderen. Steinringen i Avebury er stort sett samtidig med den i Stonehenge. Det består av tre omfangsrike steinsirkler som går rundt landsbyen  Avebury og er en av de største megalittiske steinsirkler i verden. Den meget kjent, er en stor turistattraksjon og et sted av religiøs betydning til samtidige hedninger. Området eies og forvaltes av National Trust.Monumentet, av en type som kalles henge på engelsk (se Stonehenge) som viser til monumentale sirkler av stein eller stående tømmerstokker, ble bygget i løpet av en periode på flere hundre år en gang på 3000-tallet f.Kr. Det består av en stor voll med en ytre steinsirkel og to adskilte, mindre steinsirkler beliggende på innsiden av monumentet. Den opprinnelige hensikten er ukjent, skjønt arkeologer har foreslått at det sannsynligvis ble benyttet til former for ritualer eller seremonier. Steinsirklene ved Avebury var i seg selv en del av et større forhistorisk landskap som inneholdt flere eldre monumenter i nærheten, blant annet West Kennet Long Barrow og Silbury Hill.
Ved jernalderen hadde stedet i all hovedsak blitt forlatt, skjønt det er en del hentydninger til menneskelig aktivitet under romersk Britannia. I løpet av tidlig middelalder begynte en landsby å utvikle seg rundt monumentet som til sist strakte seg inn i den. I senmiddelalderen og i tidlig moderne tid begynte lokalbefolkningen å ødelegge mange av de stående megalittsteinene rundt monumentet, både av religiøs ignoranse og for praktiske grunner. Oldtidsforskerne John Aubrey og William Stukeley fikk derimot interesse for monumentet i løpet av 1600-tallet, nedtegnet mye av stedet før det ble helt ødelagt. Arkeologiske undersøkelser begynte på 1900-tallet, ledet hovedsakelig av Alexander Keiller, som førte tilsyn av et prosjekt som rekonstruerte mye av monumentet.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Se også ==
Wessex-kulturen
Hippogriff

Hippogriff er et legendarisk vesen, sannsynligvis en mellomting mellom en griff og en hoppe (hunkjønn hest). Hippogriffen har hodet, vingene og klørene til en ørn, bakkroppen til en hest. Ordtaket «å bedekke hopper med griffer» ble tidligere brukt for å forklare hvor umulig noe var. Ifølge gammel tradisjon er hippogriffen et symbol på kjærlighet fordi dens foreldre, hoppa og griffen, er fiender fra naturens side.


== Referanser ==
Kolofon forlag

Kolofon Forlag AS er et norsk forlag for forfattere som vil gi ut sine bøker selv, og er Norges største i sitt slag. Forlaget ble startet i 1999. Hvert år utgis mellom 150 og 200 boktitler. 2.500 forfattere har hittill publisert sine bøker via Kolofon Forlag, som eies av forlagssjef Widar Løw Trondsen. Hovedkontoret ligger i Oslo. Forlaget har tre avdelingskontorer: I Power House i Trondheim, på Amfi Moa Syd i Ålesund og i Artillerigården i Gamlebyen, Fredrikstad.Kolofon tilbyr hjelp til publisering, distribusjon og markedsføring. Forlaget gir utgivelsene ISBN, leverer plikteksemplarer, registrerer boken i bokhandlernes database, og hjelper til med verktøy for markedsføring og PR. I samarbeid med Fabeltjenester AS produseres videobokbad og podkaster som distribueres på forlagets egen YouTube-kanal og på strømmetjenestene Spotify, Apple Podcast, Google Podcast og Deezer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kolofon YouTube
Kolofon Bokbad Spotify
Kolofon Bokbad Apple Podcast
Kolofon Bokbad Google Podcast
Kolofon Bokbad Deezer
Fangstanlegg

Fangstanlegg er en samlebetegnelse på spor etter en utbredt og svært gammel jaktmetode. I lavlandet består disse anleggene hovedsakelig av gravde groper og ledegjerder. Gropene kalles fangstgroper og finnes i hovedsak i skogsområder hvor de ble brukt til fangst av villrein og elg. Konstruksjoner for fangst av ulv og brunbjørn kalles fangstinnretninger. I snaufjellet består anleggene av tørrmurte steinkonstruksjoner som for eksempel bogastelle og ledegjerder. Det finnes også kasseformede, tørrmurte anlegg til fangst av villrein. Disse kalles fangstgraver. Kasseformede steinkonstruksjoner ble også brukt til jakt på jerv.


== Se også ==
Fangstbås
Felle
Louis Moe

Louis Maria Niels Peder Halling Moe (født 20. april 1857 i Tromøy ved Arendal, død 23. oktober 1945 i København) var en norsk-dansk maler, tegner, illustratør og forfatter. Han var en av Nordens viktigste bokillustratører i tida før og rundt første verdenskrig, med en stor produksjon av blant annet bilde- og eventyrbøker i en periode på femti år. 


== Liv og arbeid ==


=== Utdannelse ===
Moe begynte på Den kongelige tegneskole i Kristiania samtidig med Theodor Kittelsen som senere ble den store nasjonale eventyrtegneren. I 1875 reiste Louis Moe til København der han året etter begynte på Kunstakademiet og fra 1882 til 1883 var elev av Lauritz Tuxen. 
Han bosatte seg fast i Danmark fra 1881 og ble dansk statsborger 1919. I 1896 bygde han imidlertid Juvlandsæter i Vrådal i Kviteseid kommune i Telemark der han ferierte om somrene. Der er senere blitt et galleri.


=== Kunstner og forfatter ===
Louis Moe bidro med fantasifulle illustrasjoner til klassiske verker som Saxo i 1898 og Eddadiktene i 1890, samt en mengde eventyrsamlinger og barnebøker, særlig om dyr. Han skrev og illustrerte Langt, langt borte i skove! i 1904 og Den blaa fugl i 1912, og illustrerte verker av blant annet Vilhelm Krag, Jacob B. Bull og Knut og Marie Hamsun. 
Han arbeidet også med grafikk, særlig radering fra 1900 og litografi fra 1905. Moe utviklet også en mørk symbolisme i sin kunst, særlig da han begynte å arbeide med grafikk i 1900. De tildels bisarre dommedags- og undergangsmotivene skiller Moe fra de samtidige Edvard Munch og Kittelsen. I Norge er Moe mest kjent for eventyrbildene og blonde barn fra barnebøker. Kunstner Sverre Malling mener at Moe forøvrig havnet i skyggen av Kittelsen. Malling tror det kan skyldes at symbolismen sto svakt i Norge og at Moe ikke passet inn i et nasjonalt prosjekt.Interessen og oppmerksomheten rund Moe har dog vokst etter hans død. 
Moe var anerkjent i hele Norden innen bok-, tegne- og illustrasjonskunst, samt radering og litografi. Han var også godt kjent i USA. Hans bildehistorier uten tekst kan sees som forløpere for tegneseriene, og han har av enkelte blitt kalt Danmarks Walt Disney. Andre har sammenliknet barnebøkene og de vakre, kolorerte pennetegningene hans med engelske Beatrix Potters idylliske historier om dyr med klær.


== Bokutgivelser ==
Lista viser et utvalg bokutgivelser. Årstallene viser til førsteutgaver og nyutgivelser. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi med bilder Arkivert 2. februar 2004 hos Wayback Machine.
Biografi i Dansk kunstnerleksikon Arkivert 19. februar 2006 hos Wayback Machine.
Biografi i Norsk kunstnerleksikon Arkivert 19. februar 2006 hos Wayback Machine.
Biografi
Oversikt over grafiske arbeider Arkivert 19. februar 2006 hos Wayback Machine.
Illustrasjoner til salgs
Malerier Arkivert 3. februar 2006 hos Wayback Machine.
Fangstinnretning

Fangstinnretning er en samlebetegnelse for andre faste fangstanlegg enn fangstgrop og fangstgrav. Under denne kategorien finnes for eksempel ulike fangstbåser, som bjørnebås, gaupebås og revebås, men også bjørnegildre (en selvskuddsinnretning), ulvestue, dyresaks og snare med mer, men også ulike typer fiskeredskaper og redskaper til fangst av marine pattedyr er fangstinnretninger.
Campbeltown

Campbeltown (skotsk-gælisk: Ceann Loch Chille Chiarain eller Ceann Locha) er en by og tidligere kongelig burgh i distriktet Argyll and Bute, Skottland. Den ligger ved bukten Campbeltown Loch helt sør på Kintyre-halvøya. Campbeltown ble et viktig senter for whisky og som en travel fiskehavn. Også tekstilindustri og turisme er en viktig næring for byen. For 2020 er befolkningen beregnet til 4 500 innbyggere, en svak nedgang fra tidligere år.


== Historie ==

Steinalderbønder fra neolittisk tid (4000 f.Kr.) som har etterlatt stående steiner og gravmonumenter som ligger rundt landskapet. Flintsteiner og andre steinaldergjenstander er utstilt på Campbeltown-museet i Burnet-bygningen.Fra og med 500-tallet e.Kr. kom irske misjonærer. Det er antatt at sankt Kieran eller Ciarán av Saigir er antatt å være den som opprettet en religiøs plass på stedet hvor Campbeltown er lokalisert, noe det tidligere gæliske stedsnavnet indikere:  Ceann Loch Cille Chiarain i betydningen «odden av innsjøen ved kirken i Ciarán». Kinlochkilkerran er en anglisering av det gælisk navnet. Helgenens navn minnes flere steder i byen tilknyttet katolsk tro, eksempelvis som navn på en barneskole og på et kapell.Kinlochkilkerran omdøpt på 1600-tallet til Campbell's Town etter at Archibald Campbell, 9. jarl av Argyll ble tildelt stedet i 1667, Campbeltowns rådhus sto ferdig i 1760.I 1609 ble Archibald Campbell instruert i å opprette en burgh som kunne bli bebodd av menn fra Lavlandet. Med sin naturlige havn var det som da het Lochhead perfekt lokalisert. I 1700 ble stedet forfremmet til en kongelig burgh for å «forbedre næring og handelen» i Kintyre. Fiske av sild ble viktig for stedets økonomi på 1700- og tidlig på 1800-tallet. I henhold til en rapport fra 1770 hadde Campbeltown gått fra å være «en mindre fiskelandsby til dagens blomstrende tilstand». Havnen var hektisk med opptil 260 store fiskebåter hver dag. Mellom 1750 og 1786 hadde folketallet nær doblet seg til over 7000.Den første lisensen til å destillere acqua vitae ble bevilget i 1609, men det var først tidlig på 1800-tallet at framstilling av whisky virkelig tok seg opp med over 30 destillerier. Campbeltown framsto som «Skottlands hovedstad for whisky».


== Whisky ==
Campbeltown er ett av fem områder i Skottland som er kategorisert som en særskilt produserende region av maltwhisky, og spesielt single malt. På et tidspunkt hadde den over 30 destillerier. Et fokus på kvantitet fremfor kvalitet, og kombinasjonen av forbud og den store depresjonen i USA, førte imidlertid til at de fleste destillerier gikk ut av drift. I dag er det bare tre aktive destillerier igjen i Campbeltown: Glen Scotia, Glengyle og Springbank.Campbeltown er en «beskyttet lokalitet» for destillering av Scotch Whisky under Storbritannias Scotch Whisky Regulations 2009. Folkevisen med tittelen «Campbeltown Loch, I wish you were whisky» er basert på byens historie i denne bransjen.


== Gallery ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Campbeltown – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Come to Campbeltown
Campbeltowns offisielle infonettsted
Mull Of Kintyre Music Festival
Kintyre Songwriters Festival
Skylab

Skylab var den første amerikanske romstasjonen. Den ble skutt opp i ett stykke den 14. mai 1973. 
Stasjonen var rundt tre ganger større enn Saljut og var egentlig et ombygget 3. trinn fra Saturn 5-raketten, som ble brukt til å skyte opp Apollo-romskipene til Månen. Den fikk besøk av totalt ni astronauter, som ble skutt opp med tre romskip, der en brukte kommandomodulen fra Apollo-programmet. Skylab styrtet ned over Australia og Indiahavet 11. juli 1979.


== Romferder knyttet til Skylab ==

I tillegg var det en planlagt romferd:

Skylab Rescue


== Eksterne lenker ==
SKYLAB: A CHRONOLOGY by Roland W. Newkirk and Ivan D. Ertel with Courtney G. Brooks (NASA SP-4011 1977)
SP-402 A New Sun: The Solar Results from Skylab
Skylab Mission Evaluation – NASA report (PDF format)
Skylab Reactivation Mission Report 1980 – NASA report (PDF format)
Skylab Our First Space Station – NASA report (PDF format)
Skylab Restoration Project
Skylab Orbit Video of Skylab orbitting Earth as Skylab Mission 2 approaches it
Another Phase

Another Phase er Maria Menas debutalbum og utkom i 2002.
I et intervju har hun fortalt at albumet handler om hennes tid på skolen og om det å ikke passe inn. «Jeg passer ikke inn noen steder, og jeg har begynt å omfavne det. Jeg liker det fordi jeg er rar (...) Jeg tror alle kunstnere har vanskeligheter med å tilpasse seg samfunnet...»
Another Phase, som solgte til platina i Norge, ble etterfulgt av en konsertturne, opptredener på TV og tre Spellemannsnominasjoner.


== Sporliste ==
«Free»
«Blame It on Me»
«My Lullaby»
«Sleep to Dream»
«Monday Morning»
«Pale People»
«They Smoke a Lot»
«Crowded Train»
«Bye Bye»
«Ugly»
«Those Who Caved In»
«Batter Than Nothing»


== Eksterne lenker ==
(en) Another Phase på Discogs 
(en) Another Phase på MusicBrainz 
(en) Another Phase på AllMusic
Auli

Auli (også kalt Aulifeltet) er et tettsted i Nes kommune i Viken. Tettstedet har totalt 2 875 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger øst for Glomma. Rånåsfoss var tidligere eget tettsted, men er vokst sammen med Aulifeltet.


== Om stedet ==


=== Næringsliv ===
Auli senter ligger nederst ved Aulifeltet, med post i butikk, gatekjøkken, apotek, frisør, bank og butikker.
Auli består også av en rekke gårder, blant annet Grøndal gård.


=== Samferdsel ===
Auli stasjon ligger like ved Auli senter.


=== Kirke ===
Auli kirke ble innviet i 1907.


=== Natur ===
Aulifeltet ligger i et skrånende landskap med utsikt over store deler av Nes. I skogen bak Aulifeltet ligger Svarstadtjernet, med bademuligheter og turområder.


=== Skole ===
Auli skole er en barneskole med rundt 270 elever fordelt på 7 trinn. Skoleanlegget består av fire bygninger: «Firkanten» for 1. – 4. klasse, «Åttekanten» for 5. – 7. klasse, administrasjonsbygg for lærere, og et bygg med gymsal og helsestasjon.


=== Fritidstilbud ===
Like ved Auli skole ligger et nærmiljøanlegg med følgende installasjoner:
Ballbinge (håndball, tennis og kurvball)
Grusbane
60 m. løpefelt
Lengdehoppgrop
Kastegrop
Sandvolleyballbane med tribunegrop
Halfpipe
Isbelagt bane om vinteren
Grillsted under tak og paviljong
ParkbenkerMot toppen av Aulifeltet ligger en kunstgressbane og en treningspark.


== Referanser ==
Mellow

Mellow er et musikkalbum utgitt av artisten Maria Mena. Det er hennes andre studioalbum og ble utgitt to år etter hennes debut med Another Phase.


== Sporliste ==
«What's Another Day»
«Just a Little Bit»
«You're the Only One»
«Come in over Me»
«Patience»
«Take You With Me»
«Shadow»
«Lose Control»
«So Sweet» (med Thomas Dybdahl)
«Your Glasses»
«Sorry»
«A Few Small Bruises»


== Kilder ==

(en) Mellow på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Mellow på AllMusic
White Turns Blue

White Turns Blue er et musikkalbum av artisten Maria Mena, utgitt i 2004. Albumet inneholder spor fra Menas første to album, Another Phase og Mellow, og ble spesielt laget for utgivelse i USA.


== Sporliste ==
«You're the Only One» – 2:44
«Fragile (Free)» – 4:00
«Just a Little Bit» – 3:56
«Blame It on Me» – 3:41
«My Lullaby» – 2:58
«Take You With Me» – 3:00
«What's Another Day» – 2:57
«Lose Control» – 2:41
«Shadow» – 3:40
«Your Glasses» – 4:02
«Sorry» – 2:52
«A Few Small Bruises» – 3:55
«You're the Only One» (akustisk versjon) (*) – 2:46
«Sleep to Dream» (*) – 3:58(*) – bonusspor


== Eksterne lenker ==
(en) White Turns Blue på Discogs 
(en) White Turns Blue på MusicBrainz 
(en) White Turns Blue på AllMusic
Inveraray Castle

Inveraray Castle er et slott utenfor Inveraray vest i Skottland. Det ble bygget i fransk château-stil i 1740-årene. Slottet er fortsatt hjem til hertugen av Argyll.
Slottet har vakre interiører fra 1700-tallet, og er fullt av våpen, portretter og annen kunst. 
Inveraray Castle har vært skadet av brann to ganger, i 1877 og 1975. Flere kunstskatter gikk tapt i disse brannene. Slottet er åpent for besøkende.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Inveraray Castle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nominativ

Nominativ er en grammatisk kasus. Det sentrale bruksområdet til nominativ er å skille subjektet fra objektet i setningen. I språk med små kasussystem (for eksempel bare nominativ og akkusativ) blir nominativ brukt til å markere subjektet og subjektspredikativet, og akkusativ blir brukt til de fleste andre syntaktiske funksjoner.


== Nominativ i norsk ==
I norsk har nominativ kasusdistinksjon blant annet i pronomen, der nominativformer er jeg, du, vi, de, i motsetning til akkusativformene meg, deg, oss, dem.


== Kilder ==
«nominativ», fra Store norske leksikon
Viadukt

Viadukt (fra latin; via, «vei» og ducere, «å føre»; etter akvedukten) er brukonstruksjon som bærer over andre kryssende hindringer, som veier, jernbanelinjer, og dalsøkk.Det er vanskelig å definere noen konkret forskjell mellom viadukter og bruer, men tradisjonelt kalles konstruksjoner som bærer over større elver eller fjorder ofte bruer. Antikkens romere benyttet ikke begrepet «viadukt»; det er en moderne avledning fra en analogi med akvedukt. Som de antikke romerske akvedukter består mange tidlige viadukter av en rekke buer av ofte samme lengde. Begrepet viadukt brukes sjelden om slike konstruksjoner i Norge, mens det er vanlig sørover i Europa.


== Se også ==
Akvedukt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Viaducts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Athelas

Athelas er en fiktiv helbredelsesurt fra J.R.R. Tolkiens verden Midgard, og den er også kjent som Kongekløver eller Asëa Aranion.
Den kom først til Midgard med Númenoreanere, men på slutten av det tredje tidevervet var kjennskapen til dens legende egenskaper glemt av alle unntatt Nordens Dúnedain. Ifølge folkesagn i Gondor er den spesielt effektfull hvis bladene knuses av kongens hender. Den ble brukt av Aragorn, da han i all hemmelighet gikk inn i Minas Tirith før hans tilbakekomst som konge av Gondor for å lege de av de sårede som hadde fått noe av svartpusten i seg, og siden disse alle ble friske bedret denne handlingen hans rykte og mulighet for å kreve tilbake sin rettmessige plass som konge.
Athelas ble også brukt av Huan og Lúthien for å helbrede den skadde Beren (tidlig i diktet The Lay of Leithian). Dette motsir det faktum at det i Ringenes herre sies at planten ble brakt til Midgard av Númenoreanerne, så dette ble enten endret i de senere formene av legendariet, eller så vokste athelas i Beleriand før det sank i havet og ble dermed brakt tilbake til Midgard av Númenoreanerne i det andre tidevervet.