jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Canacider

Canacider (Canacidae) er en liten familie av fluer som lever i tare og andre oppskylte alger på havstrender. De ligner Tethinidae, som de er nært beslektet med, men skiller seg fra disse ved å være kraftigere bygd og mer hårete. De fleste artene lever i varme klima, to arter finnes i Nord-Europa, men det er usikkert om noen av dem når så langt nord som til Norge.


== Utseende ==
Små til middelsstore (1,5–5 mm) fluer, ofte dekket av lys bestøvning. De ligner på Tethinidae men er kraftigere og mer hårete. Brystet (thorax) har både korte hår og lange børster. Bakkroppen er sylindrisk.
Hodet har tre-fire par kraftige, utoverrettede børster ved innerkanten av hvert fasettøye. Kinnene er høye som hos Tethinidae, vanligvis med tre børster som er mye kraftigere enn den øvrige behåringen. De har vanligvis to rekker av fine børster i pannen, og et eller to par kraftige børster nær punktøynene.
Vingene er klare uten fargeflekker. Beina er slanke, tett hårete, men uten kraftige børster.
Larvene er pølseformede, tilspisset i begge ender. Bakenden er trukket ut til et kort ånderør. Hodeenden er moderat tilspisset. På undersiden av hvert kroppssegment er det noen tverr-rader av korte kroker som hjelper dem feste seg til underlaget.


== Levevis ==
De fleste artenes larver utvikler seg trolig i råtnende tang, tare og andre alger som ligger oppskyllet ved havet. Noen ganske få arter lever ved ferskvann, deres biologi er ukjent. De fleste av artene i denne familien lever i varme klima, for eksempel ved Middelhavet.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen tovinger, Diptera
Underordenen høyerestående fluer, Cyclorrhapha
Gruppen Scizophora (Acalyptrata)
Overfamilien Carnoidea
Familien canacider, Canacidae
Underfamilien Nocticanacinae  – i varme klima
Underfamilien Canacinae
Slekten Canace Haliday, 1837
Canace nasica Haliday, 1839  – funnet nord til Storbritannia
Slekten Xanthocanace Hendel, 1914
Xanthocanace ranula (Loew, 1874)  – funnet i Storbritannia og Danmark


== Referanser ==


== Kilder ==
Mathis, W.N. 1998. Family Canacidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of palaearctic Diptera. 3: 251-257. Science Herald, Budapest.
Fauna Europaea Web Service (2004) Fauna Europaea version 1.1, Available online at http://www.faunaeur.org


== Eksterne lenker ==
(en) canacider – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) canacider i Encyclopedia of Life 
(en) canacider i Global Biodiversity Information Facility 
(no) canacider hos Artsdatabanken 
(sv) canacider hos Dyntaxa 
(en) canacider hos Fauna Europaea 
(en) canacider hos NCBI 
(en) Kategori:Canacidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Canacidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Fredrik Ramm

Fredrik Ramm (født 1892 i Oslo, død 1943) var en norsk journalist. 
Etter å ha deltatt i Amundsens nordpolekspedisjon med luftskipet «Norge» i 1926 var han nyhetsredaktør i Morgenbladet fra 1928. Han sto Ronald Fangen nær og deltok som ham i Oxfordbevegelsen. I 1941 ble han dømt til tukthus av tyskerne. Han ble sendt til Hamburg, hvor han ble syk, og fikk tillatelse til å reise hjem, men døde på hjemreisen.Fredrik Ramm var gift med Ewa With (1893-1977). Sammen fikk ekteparet sønnene, journalist, Harald Ramm (1907-1997), gift med Sonja Gulbranson og overrettssakfører Louis Nicolay Ramm (1918-), gift med Helga Oppegaard 
Ramm er særlig kjent for artikkelen «En skitten strøm flyter utover landet» (Morgenbladet, 28. oktober 1931), som innledet en opphetet verdi- og kulturdebatt. Artikkelen var et angrep på kulturradikalismen, eksemplifisert ved fire bøker: Sigurd Hoels En dag i oktober, Hans Backer Fürsts Duskregn, Rolf Stenersens Godnat da du og Karo Espeseths Sår som ennu blør. Ramm nevner også en forestående bok av Paul Gjesdahl som en bok han mener «er hentet fra samme kloakk som de fire nevnte».
Ramm skriver blant annet 

Den skade en fordrukken voldtektsmann gjør et barn er liten, sammenlignet med den som en Sigurd Hoel, en Hans Backer Fürst, en Rolf Stenersen, en Karo Espeseth kan gjør ved sin litterære virksomhet. Ti hos unge piker og gutter kan deres bøker fremkalle en overbevisning om, at kjønnslige utskeielser bør være det normale. Og før de er nådd utover de farlige utviklingsår, kan de bli fristet til å smake på den frukt som omtales i disse pornografiske bøker. At en ny moral er under utforming, eller rettere at moralen er i en raskere utvikling enn kanskje nogensinne før, og blir vi'ere for hvert år som går, er vi klar over. At denne utvikling ikke kan, og heller ikke må stanses, er gitt. Men å spekulere i diskusjonen om den med slike bøker som de der nu ser dagens lys, er å tømme kloakk i en fjellbekk.
Etter hans død ble essaysamlingen Av kristen rot (1945) gitt ut, og senere Gjennom muren – tanker nedtegnet under bibellesning i fengslet (1946). Disse bøkene representerer mye mer hva Fredrik Ramm sto for, enn det ofte siterte avsnittet fra «Skitten strøm»-artikkelen, som bærer preg av å være skrevet i affekt og indignasjon.


== Referanser ==
Kjønnssymboler

Kjønnssymboler er grafiske piktogrammer eller symboler som brukes i forbindelse med omtale av kjønn i ulike sammenhenger. Kjønnssymboler i forskjellige andre utforminger, fra piktogrammer til bilder, brukes også for å markere toaletter til offentlig bruk.


== Mars- og Venus-symboler ==

For hankjønn bruker man ofte ♂, det vil si en ring eller sirkel med en pil på. Pilen peker normalt oppover mot høyre. Denne grafiske figuren er et gammelt alkymistisk og astrologisk symbol for den røde planeten Mars, grunnstoffet jern og jernverk. Den finnes blant annet i både våpenskjold og bumerker fra Norge og andre land, for eksempel som «järnmärke» i skjoldet til Avesta kommune i Sverige, sammen med symbolet for hunkjønn («kopparmärke»).
For hunkjønn bruker man vanligvis ♀, det vil si  en ring med et kors som helst skal peke nedover. Symbolet har i alkymi og astrologi lenge vært brukt som tegn for kobber, planeten Venus og brukes i våpenskjold og bumerker, blant annet i kommunevåpnene til norske Røros og svenske Falun.
Figurene kan opprinnelig bare ha vært motsatte piler, det vil si en som peker opp og en som peker ned. Symbolene ble tidlig brukt i forbindelse med de romerske gudene Mars (for hankjønn) og Venus (for hunkjønn). Figurene kan da forstås som forenklede tegninger av krigsgudens skjold og spyd av jern og gudinnens runde håndspeil av blankpusset kobber.
I moderne tid skal symbolene ha fått utbredelse som kjønnsymboler etter at Carl von Linné brukte dem i sin biologiske forskning og systematikk.


== Andre kjønnsymboler ==
Andre kjønnsymboler er for eksempel fargene rosa for jenter og blått for gutter.


== Litteratur ==
Digital bokkopi av Hans Biedermanns Symbolleksikon (Cappelen, 1992)
Digital bokkopi av David Fontanas Symbolenes språk (Gyldendal, 1996)
Digital bokkopi av Miranda Bruce-Mitfords Tegn & symboler fra hele verden (Gyldendal, 1997)


== Eksterne lenker ==
(en) Gender symbols – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
P.C. Reinsnes

Petter Carl Reinsnes (vanligvis kalt P.C. Reinsnes) (født 4. oktober 1904, død 12. mars 1976) var en norsk politiker (Arbeiderpartiet). Han var ordfører i Sortland kommune, fylkesordfører i Nordland og stortingsrepresentant.
Petter Ovald Karlsen (senere Petter Carl Reinsnes) var født i bygda Reinsnes i Sortland kommune. Han ble valgt inn i kommunestyret i Sortland høsten 1931, og ble ordfører i 1935. I 1941 ble han avsatt som ordfører av nazistene, og i 1944 måtte han rømme til Sverige. Da krigen var over, kom han tilbake til Sortland, og han virket som ordfører ut 1959. Ved kommunevalget i 1959 gjorde Arbeiderpartiet et dårlig valg, og Reinsnes mistet ordførerposisjonen. Han beholdt imidlertid plassen i kommunestyret. Etter valget i 1963 ble han igjen valgt til ordfører, og han satt som ordfører til og med 1975.
P.C. Reinsnes ble valgt inn på Stortinget i 1957, og satt i to perioder (åtte år), delvis samtidig med at han hadde vervet som ordfører i Sortland. På Stortinget markerte han seg ikke i svært stor grad. Det meste av tida på Stortinget var han medlem i Utenrikskomitéen, men det kan nok antas at han ville ha passet bedre i Samferdselskomitéen.
Reinsnes markerte seg særlig som en aktiv og framtidsrettet kommunepolitiker. Det var kommunikasjoner, utdanning og kraftforsyning som sto hans hjerte aller nærmest. Mens han var ordfører, var han ofte i Oslo og ba om penger til ulike prosjekter i kommunen, og det ga resultater. Han ivret for utbygging av veier, fergeruter og senere bruer, han arbeidet for byggingen av en landbruksskole i Vesterålen (Kleiva landbruksskole), og han var styreformann i Vesterålens Kraftlag (nå Vesterålskraft) fra starten i 1939 til han døde i 1976.
Fra 1960 og utover på 1960-tallet tok han initiativet til å knytte øyene i Vesterålen sammen med bruer. Andøybrua og Kvalsaukbrua ble åpnet i 1974, og Sortlandsbrua i 1975. Hadselbrua ble åpnet etter hans død i 1978. Han var styreformann i Vesterålsbruene A/S fra 1970 til han døde. Reinsnes var også engasjert i arbeidet med å få en kortbaneflyplass til Vesterålen. Stokmarknes lufthavn, Skagen ble åpnet i 1972.
P.C. Reinsnes var formann (ordfører) i Nordland fylkesting 1946–1960. Etter fylkeskommuneloven av 1963 var han Nordlands fylkesvaraordfører 1968–1971, og rykket opp til fylkesordfører for resten av året idet Henry Forsaa ble fritatt fra vervet i 1971.Reinsnes ble tildelt Kongens fortjenstmedalje i gull kort tid før han døde. Han døde 12. mars 1976 av kreft.
26. august 1978 ble en byste av P.C. Reinsnes, laget av kunstneren Nils Aas, avduket utenfor Sortland rådhus. Det var for øvrig samme dag som Vesterålsbruene ble offisielt åpnet av kong Olav V.


== Referanser ==


== Kilder ==
Alf Oxem: P. C. Reinsnes – samfunnsbyggeren. Sortland kommune 2006. ISBN 978-82-991889-2-0
Stortinget.no - Biografi


== Eksterne lenker ==
(no) Petter Carl Reinsnes hos Stortinget 
(no) Petter Carl Reinsnes hos Norsk senter for forskningsdata 
Bilde på digitaltmuseum.no
Miguel Serveto

Miguel Serveto, også skrevet Michael Servet, Michel Servet og Michael Servetus, (født ca. 1511, død 1553) var en spansk naturvitenskapsmann, lege og religiøs tenker under reformasjonen. Han ble anerkjent for sine vitenskapelige studier, men han ble utsatt for negative reaksjoner både fra katolikkene og reformatorene for sitt teologiske syn. Han ble til slutt henrettet i Sveits.


== Liv og virke ==
Han var sannsynligvis født i Villanueva de Sijena. Han oppholdt seg i Toulouse og studerte jus som tenåring. I 1530 var han til stede under kroningen av Carlos V, noe som førte til at han begynte å kritisere kirkens overdådige prakt. Han reiste mye rundt i Europa og tok forskjellige typer utdannelse. Det sies at han og Jean Calvin møtte hverandre som unge og at de kom dårlig ut av det med hverandre. I sine bøker De Trinitatis erroribus libri vii og Dialogorum de Trinitate libri ii tilkjennegav han sitt teologiske syn hvor han blant annet gjorde seg til talsmann for antitrinitarisme. 
Han forsket også på menneskekroppen og naturvitenskap. Han interesserte seg også for astrologi, noe som var ganske utbredt på den tiden. Han utgav en rekke skrifter om disse emnene. En av de tingene han skrev om, var blodomløpet. 
Han arbeidet en tid for erkebiskopen i Vienne og lot som han var en trofast katolikk. Han opererte også ofte under pseudonymet Michel fra Villanueva. På ett tidspunkt brevvekslet han og Calvin, men Calvin begynte ganske raskt å kritisere ham sterkt.
Til sist kom Serveto til Genève, der han ble gjenkjent og tatt til fange, anklaget for vranglære. Calvin spilte en viktig rolle i rettergangen. Calvin skal ha fremholdt ønsket om at han skulle bli henrettet ved halshugning. Imidlertid ble han til sist brent på bålet mens Calvin var til stede. Denne saken gjorde at kritikken mot Calvin og reformatorene i Sveits økte. 
Servetos lære hadde innvirkning på Lelio Sozzini og Fausto Sozzini og flere reformatorer i Transilvania.


== Referanser ==
Blake Lively

Blake Lively (født 25. august 1987 i Los Angeles, USA) er en amerikansk skuespillerinne. Hun er kanskje mest kjent for sine roller i The Sisterhood of the Traveling Pants og Serena van der Woodsen i Gossip Girl. Begge er basert på bøker. Hun er også med i Accepted.
Blake Lively har også fire eldre søsken. Blant annet var søsteren hennes med i filmen kalt Teen Witch


== Privatliv ==
Lively har vært sammen med blant annet Penn Bagdley og Leonardo DiCaprio. Da Lively spilte mot Ryan Reynolds i filmen Green Lantern, oppsto det en romanse mellom dem, og i september 2012 giftet de seg. Reynolds var tidligere gift med Scarlett Johansson.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Blake Lively på Internet Movie Database 
(sv) Blake Lively i Svensk Filmdatabas 
(da) Blake Lively på Filmdatabasen 
(da) Blake Lively på Scope 
(fr) Blake Lively på Allociné 
(en) Blake Lively på AllMovie 
(en) Blake Lively hos Turner Classic Movies 
(en) Blake Lively hos Rotten Tomatoes 
(en) Blake Lively hos The Movie Database
Ida av Bernicia

Ida av Bernicia var konge i Bernicia ca. 547 til sin død i 559, og kanskje grunnlegger av riket, skjønt hans far Eoppa omtales som en tidligere regent i Bernicia. Han sies å ha vært en etterkommer av Woden (Odin). 
Han bygde en stor festning på det stedet som nå kalles Bamburgh. Etter hans død ble seks av hans sønner konger i tur og orden.


== Referanser ==
Zoofili

Zoofili, fra det greske ζῷον (zôon, «dyr») og φιλία (philia, «vennskap» eller «kjærlighet»), er en parafili, definert som menneskelig seksuell tiltrekning til et dyr. Slike indiver er kalt zoofile. De nyere betegnelsene zooseksuell og zooseksualitet beskriver hele spekteret av menneskelig eller dyrisk seksuell orientering. Ikke alle seksuelle handlinger med dyr er utført av zoofile, og ikke alle zoofile er seksuelt interessert i dyr.
Mens zoofili er lovlig i noen få land, er det ikke eksplisitt tolerert noensteds i dag, og i de fleste land er seksuelle handlinger med dyr ulovlig, og blir sett på som dyremishandling, eller mindre vanlig, som forbrytelser mot naturen.


== Zoofili i Norge ==
Den gamle paragrafen mot zoofili i Norge ble opphevet i 1972, mens distribusjon av dyreporno var forbudt. Eksempler på zoofili i Norge er rapportert. Den 28. februar 2008, presenterte Regjeringens et forslag til ny dyrevernlov, som inkluderte et forbud mot dyresex. I 2009 trådte dyrevelferdsloven i kraft, og den forbyr eksplisitt å ha seksuell omgang med eller foreta seksuelle handlinger med dyr.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Zoophilia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chuo

Chuo (中央区 -ku) er en av Tokyos 23 bydeler. Chuo ligger i østre del av den japanske hovedstaden, og er omringet av fem andre bydeler: Koto, Sumida, Taito, Chiyoda og Minato.
Chuo-ku ble opprettet den 15. mars 1947.


== Områder ==
Akashicho
Ginza
Hakozaki
Hatchobori
Hama Rikyu
Harumi
Kabutocho
Kachidoki
Kayabacho
Kyobashi
Nihonbashi
Shinbashi Enbujo
Shinkawa
Suitengu
Tsukiji
Tsukishima
Yaesu


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Chūō, Tokyo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Narve Hoff

Narve Hoff (født 16. juli 1957) er en norsk spydkaster. Han har vunnet NM i spyd to ganger, og deltok i spydkast under EM 1986.
Han har en personlig rekord på 78,54, satt under NM i Nesbyen 16. august 1987. For kastet mottok han kongepokalen. Han konkurrerte for klubbene Aksla IL og Ålesund FIK.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==
Ur

Ur kan referere til:

Klokke (ur), instrument for å måle tid
Armbåndsur
Gjøkur
Radiostyrt ur
Ur (geologi), steinmasser som ligger ved foten av en fjellskråning der det går ras
Ur (Mesopotamia), en historisk by i det sydlige Mesopotamia
Forstavelsen ur- har betydningen «meget gammel» eller «det som kom først», som i urtid og urokse.
Peada av Mercia

Peada (død 656) var prins og konge i Mercia. Han var sønn av Penda av Mercia. Han ble innsatt som underkonge i deler av riket av sin far. Peada innførte katolisismen til deler av landet. Etter at faren falt i et slag mot Oswiu av Northumbria, ble han konge i det sydlige Mercia. Ett eller to år senere ble han imidlertid myrdet. Det fortelles at hans kone stod bak sammensvergelsen.


== Referanser ==
Kurt Blome

Kurt Blome (født 31. januar 1894 i Bielefeld, død 10. oktober 1969 i Dortmund) var en tysk medisinsk forsker og Nazi-lege som under andre verdenskrig var tilsatt ved tyske konsentrasjonsleirer. Han ble tiltalt for krigsforbrytelser under Legeprosessen i Nürnberg, men frikjent på grunn av bevisets stilling.
Han var assistent for Reichsgesundheitsführer («Rikshelseføreren») og ledet den nasjonale kreftforskningen for Reichsforschungsrat. Blome skrev den selvbiografiske boken Arzt in Kampf («Lege i strid») hvor han satte likhetstegn mellom medisinsk og militær innsats i kampen for liv og død.
Han ble arrestert av det amerikanske Counter Intelligence Corps (CIC) i München den 17. mai 1945, uten andre papirer enn førerkortet på seg. Etter noen uker i varetekt, mens CIC sjekket identiteten hans, ble han flyttet til Schloss Kransberg utenfor Frankfurt am Main.
Noen dager etter ankomsten på Kransberg kom en hemmelig melding til ALSOS, et anglo-amerikansk ekspertteam som undersøkte tysk og italiensk våpenteknologi. Meldingen lød: «I 1943 studerte Blome biologisk krigføring, selv om han offisielt drev kreftforskning, som bare var kamuflasje. Han var i tillegg assisterende helseminister i Riket. Vil dere sende etterforskere?»
Blome innrømte at han i 1943 hadde blitt beordret til å eksperimentere med vaksiner mot pest på fanger i konsentrasjonsleirer. Han ble stilt for retten i Legeprosessen i Nürnberg i 1947 for å ha eksperimentert på mennesker uten deres samtykke, under rubriseringen krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten. Han ble frikjent i saken på grunn av bevisets stilling. Ut fra hans tidligere innrømmelser og indisier mot ham er det allment akseptert at han deltok i slike eksperimenter, blant annet med saringass på fanger i Auschwitz.
Det er en utbredt oppfatning at press fra amerikanske myndigheter førte til frikjenningen. Som motytelse måtte Blome gi amerikanske forskere informasjon om eksperimenter utført i Dachau, og råd i forbindelse med utviklingen av USAs biologiske våpen. To måneder etter frikjenningen ble han ført til USA som en del av Operation Paperclip, og avhørt på Camp David. I 1948 etablerte han egen legepraksis som spesialist i dermatologi og urologi i Dortmund. I 1951 ble han ansatt av U.S. Army Chemical Corps for å jobbe med kjemisk krigføring, og var knyttet til den amerikanske etterretningstjenestens European Command Intelligence Center i Frankfurt som forsker. I hans personellfil var Nürnbergprosessen ikke nevnt. Han praktiserte også som lege og engasjerte seg politisk. Han var kandidat for Deutsche Partei (et av partiene i Adenauers koalisjonsregjering) i valgkretsen Dortmund III i forbundsdagsvalget i 1953.


== Referanser ==
Karl Gebhardt

Karl Gebhardt (født 23. november 1897, død 2. juni 1948) var en tysk SS-general og nazi-lege som var en av hovedmennene bak medisinske eksperimenter på fanger i konsentrasjonsleirene Ravensbrück og Auschwitz. Han var også Heinrich Himmlers personlige lege.
Gebhardt ble etter krigen dømt til døden og henrettet for krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Gebhardt ble født i Haag i Bayern. Han begynte å studere medisin i München i 1919 hvor han også deltok i Frikorps Oberland. Han hadde stor fremgang i karrieren. I 1935 fikk han sin habilisasjon, og året etter ble han amanuensis i Berlin. I 1937 ble han professor i ortopedisk kirurgi.


=== Karriere som nazilege ===
Han meldte seg inn i NSDAP den 1. mai 1933. To år senere gikk han også inn i SS, og ble overlege ved sanatoriet i Hohenlychen i Uckermarck. Han omstilte det fra et tuberkulosesanatorium til en ortopedisk klinikk, og under andre verdenskrig til et sykehus for Waffen-SS. I 1938 ble han Heinrich Himmlers personlige lege, og ble etterhvert forfremmet til Gruppenführer i SS.Gebhardt beordret, samordnet og deltok i eksperimenter på fanger i flere konsentrasjonsleirer, spesielt i kvinneleiren Ravensbrück (som lå nær Hohenlychen) og i Auschwitz. Dette gjorde han i samarbeid med blant annet legene Fritz Fischer og Herta Oberheuser som tjenestegjorde som hans assistenter.
De første eksperimentene Gebhardt fikk ordre om å utføre kom på ordre av Himmler selv, etter at Obergruppenführer Reinhard Heydrich døde som følgene av attentat forøvet i Praha i sluttet av mai 1942. Gebhardt var blitt kalt til Praha av Himmler for å forsøke å redde Heydrichs liv. Theodor Morell rådet Gebhardt til å behandle Heydrich med sulfonamid, men Gebhardt anså at Heydrich skulle komme seg uten antibiotikabehandling. Heydrich døde av sepsis åtte dager etter attentatet og Himmler beskyldte Gebhardt for forsømmelser. 
Den 20. juli 1942 innledet Friz Fischer, på ordre fra Gebhardt, sulfonamid-eksperiment på en gruppe kvinner i Ravensbrück. Gebhardt aktet med dette å renvaske seg fra ansvaret for Heydrichs død.
Han var også president for det tyske Røde Kors.


=== Etter krigen ===
I 1947 ble Gebhardt stilt for retten i Legeprosessen i Nürnberg. Han ble funnet skyldig i krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten, og dømt til døden den 20. august 1947. Han ble hengt i Landsberg fengsel den 2. juni 1948.


== Referanser ==
Stemplingsur

Et stemplingsur er et mekanisk ur som blir brukt til å holde orden på arbeidstiden til ansatte i bedrifter. Den ansatte stikker et tykt papirkort (stemplingskort) inn i en spalte på uret, som da stempler kortet med dato og klokkeslett. Dette gir arbeidslederen en offisiell oversikt over timene en ansatt har arbeidet, som igjen kan brukes for å regne ut lønn.
Stemplingskortene er vanligvis merket med områder for arbeidsdag og for inn- og utstemplingstidspunkt. Slik kan de ansatte «stemple inn» eller «stemple ut» på rett sted på kortet. Arbeidsgiveren er ansvarlig for å merke kortene.

Fra 1990-tallet er stemplingsurene i økende grad byttet fra den mekaniske versjonen over til datamaskinbaserte tidsregistreringssystemer. I disse systemene slår den ansatte enten inn et ansattnummer, trekker et magnetkort, eller bruker annet utstyr for å identifisere seg for systemet.
Alt etter hvilket system som brukes, slår den ansatte deretter inn det som skal registreres. Dette kan være «innstempling», «utstempling», lunsjpauser, hvilket prosjekt den ansatte jobber eller har jobbet med, et notat om hvorfor den ansatte måtte gå tidlig, eller hvilken som helst annen informasjon som arbeidsgiveren har bruk for.
Moderne programvarebaserte systemer kan også administrere fleksitid og avspasering, og lar de ansatte se logger over sine egne registreringer, skrive ut vaktlister og sende meldinger seg imellom.
Idrettslaget Brodd

Brodd Fotballklubb Stavanger (stiftet 25. april 1913 som Boldklubben Brodd) er et idrettslag fra Stavanger. Klubben var tidligere et fleridrettslag, men er i dag et særidrettslag som driver med fotball. Blant idrettene som er skilt ut i egne idrettslag, men som deler navn og klubblogo er badminton, fotball, håndball og innebandy. Klubben skiftet formelt navn til Brodd Fotballklubb Stavanger i 2017.


== Fotball ==
Klubbens A-lag i fotball spiller i 3. divisjon etter å ha rykket opp i 2014. Klubben var i 2011 Stavangers tredje beste etter Viking Fotballklubb og FK Vidar mens B-laget herrer spiller i 5. divisjon. Hjemmekampene spilles på Midjord idrettspark på Storhaug i Stavanger. Underlaget på banene er kunstgress. Hovedbanen heter NSE-banen Midjord, mens bane 2 har navnet Eureka-banen.
Kaptein i sesongen 2019 var Jose Alejandro Valecillos Marcano. Sindre Haarberg ble toppscorer med ni scoringer. 
Klubben har hatt følgende hovedtrenere de siste årene:
2020- Ali Kilinc
2019 Aleksander Midtsian
2018 Antonio Silva
2016-2017 Kristian Sørli
2015 Bjarte Lunde Aarsheim
2014 Rune Larsen og Esben Ertzeid
2012-2013 Ole Fredrik Bergseth
Klubben er kjent for sitt utmerkede integreringsarbeid, og har høstet mye ros for blant annet prosjektet Idretten er Fargeblind. Storhaug er en bydel som har et stort innslag innvandrere, 25,5 prosent ifølge levekårsundersøkelsen i 2012.


== Tabellen ==


== Spillerstall ==
Oppdatert 31. august 2019.


== Eksterne lenker ==