Axel Jensen

Axel Buchardt Jensen (født 12. februar 1932 i Trondheim, død 13. februar 2003 i Kristiansand) var en norsk forfatter. Fra 1957 til 2002 gav han ut en rekke romaner og andre bøker.
Jensen er oversatt til tysk, engelsk, nederlandsk, fransk, italiensk, dansk og finsk. I et par tilfeller skrev han manuskript på engelsk, som så ble oversatt og utgitt på norsk.


== Biografi ==


=== Bakgrunn og oppvekst ===
Jensen ble født i Trondheim. Hans far, Finn Reidar Jensen (1901–1960), var slakter og forretningsmann som drev en kjent pølsemakerbedrift, Axel Jensens fabrikker i Oslo. Familien så for seg at Axel skulle bli pølsemaker og ta over familiebedriften, men han valgte å bli kunstner. Finn Reidar Jensen overtok bedriften Axel Jensen Pølsefabrikk etter sin far, Axel Jensen (1873–1955), og videreutviklet den til å bli en av landets største kjøttvare- og hermetikkfabrikker. Det var også et utsalg med navn Axel Jensen Kjøtt i Torggata ved Youngstorget i Oslo.  Denne tiden danner grunnlaget for handlingen i de delvis selvbiografiske romanene Junior (1978) og Senior (1979).


=== Karriere ===
Han debuterte på eget forlag i Oslo i 1955 med boken Dyretemmerens kors. Senere brente han det resterende opplaget. Romanen Ikaros (1957) er til en viss grad preget av beat-bevegelsen og handler om en manns reise til Algir gjennom Sahara 200 mil på lastebil til Tamanrasset og hans liv som eneboer i flere måneder ute i ørkenen. Ikaros er Jensens gjennombruddsroman. Jensen skrev også Line (1959), som ble filmatisert i 1961 med Margrete Robsahm og Toralv Maurstad i hovedrollene.


=== Utenlandsopphold og gjenkomst til Norge ===

Fra 1958 bodde han og hans første kone; Marianne Ihlen, på den greske øya Hydra. Jensen var venn av den canadiske forfatteren og musikeren Leonard Cohen. Cohen bodde etter bruddet sammen med Ihlen på Hydra i mange år. Det er en utbredt oppfatning at Jensen baserte figuren Lorenzo i romanen Joacim etter ham, men han skal ha fortalt Cohen at Lorenzo var modellert etter den svenske forfatteren Göran Tunström. Tunström bodde i nabohuset på Hydra.Etter hvert kom Axel Jensen tilbake til Norge og til Fredrikstad. En engelsk poet og psykologistudent ved navn Noel Cobb kom for å intervjue ham. Et forhold oppstod mellom samboer Lena og Noel. Jensen forlot paret og reiste til London, hvor han traff blant psykiateren R. D. Laing på institusjonen Kingsley Hall. Laing ble en nær venn, og Axel Jensen ga uttrykk for at LSD hjalp ham i denne perioden.
I forbindelse med en miljøkonferanse i Stockholm i 1972 traff han Pratibha, som han giftet seg med i India. De bodde en tid i Vaxholm utenfor Stockholm og kjøpte en gammel selfangerskute som de omdøpte til «Shanti Devi», Fredens gudinne, navnet til Pratibhas mor. Pratibha Jensen døde i 2018.

Etter restaurering seilte de båten til Oslo i 1984.
Da Axel Jensen kom til Oslo, traff han sin gamle venn, forfatteren Olav Angell, og ble styreformann i et omfattende felles prosjekt, Oslo Internasjonale Poesifestival (OIPF) i 1985 og 1986.


=== Ålefjær ===
10. august 1990 satte «Shanti Devi» kurs for Ålefjær utenfor Kristiansand. Ekteparet bosatte seg i en hundre år gammel skolestue og solgte senere skuta da Jensen ble syk.
Jensen engasjerte seg sterkt i Salman Rushdie-saken og skrev artikler og ytringer om den (samlet i Den øredøvende stillheten) samt essayet Gud leser ikke romaner.


=== De siste leveårene ===
I de siste ti år av livet var Axel Jensen fysisk sterkt hemmet av sykdommen amyotrofisk lateralsklerose (ALS). Han ble gradvis lammet og mistet til slutt alle motoriske evner, og den siste tiden lå han i respirator i sitt hjem uten  å kunne skrive eller snakke. Han førte også en hard kamp for retten til å pleies i sitt hjem. Jensen skrev om dette i artikkelsamlingen Pasienten i sentrum (Rapport fra Nimbus). Før helsevesenet gav ham hjelpen han trengte hjemme, ble det samlet inn private midler for pleien. Pratibha brukte all energi på å pleie sin mann helt til det siste. Axel Jensen døde i Ålefjær.


== Inspirasjonen fra Gurdjieff ==
Den siste boken Jensen skrev fikk tittelen Guru – glimt fra Gurdjieffs verden og er en biografi om den armenske vismannen og guruen G. I. Gurdjieff. Jensen hadde fått kjennskap til Gurdjieff gjennom Georg Brochmann og ble tidlig fascinert av Ouspenskis og Gurdjieffs ideer. Hans forfatterskap inneholder flere referanser til Gurdjieff og Ouspenskij, både i form av spredte henvisninger til Gurdjieff og til hans tenkning i en rekke romaner. Den første dukker opp allerede i debutromanen Dyretemmerens kors fra 1955. I sin selvbiografi trekker Jensen fram guruen som en viktig inspirasjonskilde.


== Sønnen Axel Joachim Ihlen Jensen ==
Sammen med Marinne Ihlen fikk Axel Jensen sønnen Axel Joachim Ihlen Jensen, som ble født i januar 1960 i Oslo. I 2020 hadde en dokumentar om sønnen premiere; filmen heter Lille Axel og var regissert av Fabien Greenberg og Bård Kjøge Rønning.


== Bibliografi ==
(utgitt av Cappelen der annet ikke er angitt)


=== Romaner ===
1955: Dyretemmerens kors (eget forlag, supprimert av forfatteren)
1957: Ikaros – ung mann i Sahara (ny utgave illustrert av Frans Widerberg på JM Stenersens Forlag 1999)
1959: Line (filmatisert 1961)
1961: Joacim
1965: Epp (ny utgave 2002 og 2008)
1974: Mor India
1978: Junior, eller Drømmen om pølsefabrikken som bibliotek
1979: Senior
1992: Lul
1995: Og resten står skrivd i stjernene, illustrert av Pushwagner
1998: Jumbo
2008: Epp, illustrert av Pushwagner


=== Annet ===
1974: Onalila – en liten østvestpoesi
1978: Blodsband, selvbiografi, utgitt på svensk (oversatt av Jan Verner-Carlsson)
1979: Tago, science fiction-collage, tegninger av Per Ekholm
1993: Trollmannen i Ålefjær (Axel Jensen om Axel Jensen) av Jan Christian Mollestad
1994: Det kollektive eventyr, «en bok om Norge, Europa og EU», redaktør (Aschehoug)
1994: Gud leser ikke romaner (En vandring i Salman Rushdies verden), essay, oversatt til fransk av Knut Sverre
1995: Doktor Fantastisk, tegneserie, tegnet av Tore Bernitz Pedersen
1997: Den øredøvende stillheten, artikler
1998: Pasienten i sentrum (Rapport fra Nimbus) og Pasienten i periferien, artikler
1998: En mann for sin hatt: Alfred Jarry (1873–1907), illustrert av Per og Gisela Ekholm (Forlaget Geelmuyden.Kiese)
2002: Livet sett fra Nimbus, selvbiografi i samarbeid med Petter Mejlænder (Spartacus Forlag)
2002: Guru – glimt fra Gurdjieffs verden, i samarbeid med Eric Delanouë
2019: Axel; fra smokken til Ovnen; storyen om Axel Jensen , biografi av Torgrim Eggen utgitt av forlaget Cappelen Damm.


== Priser og utmerkelser ==
1965: Abraham Woursells internasjonale litteraturpris for Epp
1992: Cappelenprisen for Lul
1994: Norsk PENs Ossietzkyprisen for Gud leser ikke romaner
1996: Fritt Ords honnørpris
1996: Natt&Dags «årets beste bok»-pris for Og resten står skrivd i stjernene


== Festivaler ==
Axel Jensen ledet Oslo Internasjonale Poesifestival.


== Se også ==
Georgij Ivanovitsj Gurdjieff


== Referanser ==


== Kilder ==
(no) Publikasjoner av Axel Jensen i BIBSYS
Alf van der Hagen: «Livet på Dumpen» i Dialoger 2: Åtte forfattersamtaler (Forlaget Oktober 1996)
"Axel Jensen - forfatteren" på Facebook
Axel Jensen (arkivert offisiell hjemmeside)


== Eksterne lenker ==
Axel Jensen i Scenewebarkivet
(en) Axel Jensen på Internet Movie Database 
(no) Axel Jensen hos Sceneweb 
(no) NRK: Lydfiler med Axel Jensen
(no) Axel Jensen i Cappelen Forlag
(no) Axel Jensen i NRK Forfatter
(no) Digitaliserte bøker av Jensen og om Jensen hos Nasjonalbiblioteket.