jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Terrorbalanse

Terrorbalanse var det som forhindret atomkrig mellom USA og Sovjetunionen under den kalde krigen gjennom ideen om garantert gjensidig ødeleggelse, at frykten mellom nasjonene ble balansert av frykten for en atomkrig som ville ramme det ene landet like mye som det andre. Begrepet har siden blitt brukt utenom den kalde krigen, men da i en mindre grad.

Enkelt forklart: Hvis du angriper meg, så angriper jeg deg.Med terrorbalanse som militær strategi oppnår en at krig blir meningsløst, og slik var terrorbalansen med på å hindre at krig brøt ut mellom de balanserende partene. Det er fortsatt tro på at garantien om gjensidig ødelegging er en garanti for fred.


== Mutually assured destruction (MAD) ==

Mutually assured destruction, eller «garantert ødeleggelse av begge sider», ble sett på som en måte å garantere fred på. En viktig forutsetning for å oppnå «MAD» var at ingen part kunne slå ut den andre før denne rakk å reagere, slik at også den som gikk til angrep først selv skulle bli ødelagt. For å bevare slik likevekt fantes to alternative strategier:

1. Sikring og/eller kamuflering av egne våpensystemer (engelsk ride out). Løsningen på dette alternativet ble bruk av missilbærende ubåter, SLBM.
2. Slå tilbake ved første varsel (engelsk launch on warning), det vil si å avfyre egne ICBM med det samme fiendens missiler ble registrert skutt ut. Her måtte hver part ha minst 15 minutters varsel.


== Referanser ==
Aurskog

Aurskog er et geografisk område i den nordre delen av Aurskog-Høland kommune i distriktet Indre Akershus i nåværende Viken fylke. Aurskog-området består av tettstedet Aursmoen, stedene Aurskog, Finstadbru og Lierfoss. Aurskog og tettstedet Aursmoen har i dag mer eller mindre vokst sammen, og blir av Statistisk sentralbyrå listeført under navnet Aursmoen. Handelssentrum, skoler og idrettsanlegg ligger i dag på Aursmoen.


== Historie ==
Aurskog var tidligere en selvstendig kommune, opprettet som Aurskog formannskapsdistrikt i 1837. Kommunen ble delt i to 1. juli 1919 da Blaker ble skilt ut som egen kommune. Aurskog hadde 3 102 innbyggere etter fradelingen. 1. januar 1966 ble Aurskog kommune del av dagens Aurskog-Høland kommune som også består av de tidligere kommunene: Nordre Høland, Setskog og Søndre Høland.
Aurskog het tidligere Urskog, forandret ved kongelig resolusjon 6. januar 1908.


== Næringsvirksomhet og aktiviteter ==
Aursmoen er handelsområdet, og har i tillegg til to små butikksentre et antall butikker av variert art. I de senere år (fra 2004) har mange lagt merke til at stedet, som har ca. 5 000 innbyggere, har hele tre dagligvarebutikker (Kiwi, Coop og Rema 1000).
Aurskog har en nyåpnet (2005) golfbane, Aurskog Golfpark. Bygdas idrettslag, som forøvrig er Aurskog-Høland kommunes største forening, heter Aurskog-Finstadbru Sportsklubb. I 1987 ble Aurskog IL og Finstadbru IF slått sammen til Aurskog-Finstadbru Sportsklubb (AFSK).
Aurskog har også et aktivt skytterlag med nesten 300 medlemmer. Urskog Skytterlag ble stiftet i 1861 og er med det bygdas eldste forening.
Kjente bedrifter i bygda er trykkeriet PDC Tangen (nå skiftet navn til 07Gruppen), Stenqvist emballasje og Nammo Bakelittfabrikken som produserer treningsammunisjon. Renor AS som er ett behandlingsanlegg for farlig avfall. I 1999 begynte Think Nordic AS serieproduksjon av den elektriske bilen ThinkThink i Aurskog, men denne virksomheten ble flyttet til Finland høsten 2009. Lokalene etter Think ble i 2013 overtatt av Telemark Kildevann AS. Betydelig næringsvirksomhet på Finstadhagan næringsområde.


== Kjente personer fra Aurskog ==
Stein Ove Berg, visesanger
Lasse Ottesen, skihopper
Anette Tønsberg, skøyteløper
Johan Vaaler, oppfinner
Engebret Soot, kanalbygger
Benedicte Lindbeck, skuespiller
Håkon Aasnes, tegneserieskaper
Olaf Ansgar Engen, mr. Fotball & Ildsjel
Trond Øivind Gimle, norgesmester i utfor 1993
Martin Halla, artist
Betzy Akersloot-Berg, norsk-nederlandsk maler
Johan Andreas Matheson, offiser og skihopper
Dennis Hauger, norsk racerfører


== Eksterne lenker ==
Aurskog Golfparks hjemmesider
Aurskog-Finstadbru Sportsklubbs hjemmesider
Urskog Skytterlags hjemmesider
«AurskogMarten». aurskogmarten.com. Besøkt 18. januar 2017.
Strategic Support Branch

Strategic Support Branch (SSB) er angivelig en hemmelig avdeling i den amerikanske etterretningsetaten Defense Intelligence Agency som er beskjeftiget med menneskelig etterretning. Avdelingen ble beskrevet i en artikkel i «The Washington Post» 23. januar 2005. SSB skal ha blitt opprettet i 2002 av forsvarsminister Donald Rumsfeld for å gi forsvarsdepartementet større kontroll over etterretningsoperasjoner på bekostning av CIA.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen i «The Washington Post» (Kopi)
Artikkel på CNN.com
Artikkel i TV2 Nettavisen Arkivert 23. mai 2005 hos Wayback Machine.
«Aftenposten»: Senatet vil granske Rumsfelds spionnett
Defense Intelligence Agency
Middelnedertysk

Middelnedertysk er et utviklingsstadium i nedertysk, og utviklet seg fra gammelsaksisk og kjennes i skriftlig form siden 1225/1234 gjennom verket Sachsenspiegel (Saksenspeilet). Det ble meget utbredt og ble talt i dagens Nord-Tyskland og Nederland. Språket var beslektet med sitt sydlige nabospråk: Middelhøytysk.
Under begrepet middelnedertysk ble i tidlig moderne germanistikk både middelnederfrankiske og middelnedersaksiske dialekter sammenfattet. Begrepet middelnedersaksisk viser til den saksiske stammen, som levet mellom Zuidersee og Pommern, og i de saksiske hertugenes rike.
Det middelnedertyske språk var i hansatiden fra ca. 1300 til ca. 1600 det førende skriftspråk i den nordlige del av Sentral-Europa og tjente som lingua franca i hele Nord-Europa fra London i vest til Novgorod i øst, og fra Bergen i nord til Westfalen i syd. Det ble også, ved siden av latin, brukt i diplomatiet og for juridiske dokumenter. Hansaforbundets korrespondanse brukte middelnedertysk. På Gotland, i Riga, Reval (Tallinn) og Dorpat (Tartu) var middelnedertysk et fremtredende språk. Dette resulterte i en sterk innflytelse på de skandinaviske språk (dansk, svensk og norsk), som har opptatt en stor del av sitt moderne ordforråd fra nedertysk. Mange nordister anslår at over halvparten av det skandinaviske ordforrådet er av nedertysk opprinnelse.
Opprinnelig utviklet det nedertyske skriftspråk seg i den østfalske kulturelle høyborg Braunschweig, hvor det utvilsomt også ble utsatt for betydelig høytysk innflytelse. Senere forflyttet språkets tyngdepunkt seg nordover til hansestedene.
Viktige litterære verker skrevet på middelnedertysk inkluderer:

Sachsenspiegel, en samling av saksiske lover fra 1225, som har påvirket europeisk lovgivning i betydelig grad frem til det 19. århundre
Reynke de Voss, Lübeck, 1498, en dyrefabel, som ble oversatt til mange språk, og bearbeidet som Reineke Fuchs av Johann Wolfgang von Goethe.Fra middelnedersaksisk har utviklet seg følgende språk:

Nederlandsk og afrikaans
Nedersaksisk, bedre kjent som plattysk, som omfatter tallrike dialekter (westfalsk, østfrisisk, holsteinsk etc.)
De tallrike østnedertyske dialekter, som døde ut til fordel for gammel- og vestnedertyske dialekterDet middelnedertyske språks ordforråd er beskrevet i Mittelniederdeutsches Handwörterbuch.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mittelniederdeutsch
Das Virtuelle Hamburgische Urkundenbuch
Mittelniederdeutsche Schriftsprache im Vergleich mit modernem Plattdeutsch
Reynke de Voss
Mainland Scandinavian: Loans from Middle Low German
Ukmergė kommune

Ukmergė er en litauisk kommune som ligger omkring 70 km nordnordvest for hovedstaden Vilnius. Tettstedet er kjent siden 1225.
Kommunen som er sterkt dominert av byen med samme navn, er kjent for sin tre- og møbelproduksjon og øvrig industri. En norskeid metallbedrift er etablert i Ukmergė.
Europavei 272 Vilnius–Panevėžys går gjennom kommunen.
Brasiliansk peppertre

Brasiliansk peppertre (Schinus terebinthifolia) er en eviggrønn busk eller tre som tilhører sumakfamilien (Anacardiaceae).
Det brasilianske peppertreet kan bli inntil ni meter høyt og har en avrundet krone med grønnlig bronsefargede blad. Bladene er finnete med 2–7 par ovale småblad. Den er særbu med adskilte hann- og hunntrær. Fruktene er små, grønne bær som blir rødlige ved modning. Treet vokser vilt i sørøstlige Brasil, Paraguay og nordlige Argentina. Det er naturalisert i mange land. Brasiliansk peppertre fortrenger naturlig vegetasjon og er tatt med i Verdens naturvernunions liste over de 100 mest skadelige invaderende artene i verden.
Bærene kalles rosépepper og benyttes som et krydder. Det dreier seg imidlertid ikke om pepper i engere forstand, det vil si det dreier seg ikke om pepperfamilien (Piperaceae). Rosépepper har en mild aromatisk smak. 
Arten blir plantet i middelhavslandene, men er ikke fullt så vanlig som slektningen peppertre (Schinus molle). De to artene kan skilles på at brasiliansk peppertre ikke har hengende greiner og minner litt om terpentintre i vekstform.


== Kilder ==
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 128. ISBN 0-7136-7015-0. 
S. Lowe, M. Browne, S. Boudjelas og M. De Poorter (2000). «100 of the World’s Worst Invasive Alien Species: a selection from the Global Invasive Species Database» (PDF). Published by The Invasive Species Specialist Group (ISSG) a specialist group of the Species Survival Commission (SSC) of the World Conservation Union (IUCN). CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
«Brazil Pepper (Schinus terebinthifolius)». Department of Environment and Natural Resources, Government of Bermuda. Besøkt 18. mai 2017. 


== Eksterne lenker ==
(en) Brasiliansk peppertre i Encyclopedia of Life 
(en) Brasiliansk peppertre i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Brasiliansk peppertre hos Fossilworks 
(en) Brasiliansk peppertre hos ITIS 
(en) Brasiliansk peppertre hos ITIS 
(en) Brasiliansk peppertre hos NCBI 
(en) Brasiliansk peppertre hos The International Plant Names Index 
(en) Brasiliansk peppertre hos Tropicos 
(en) Kategori:Schinus terebinthifolia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Schinus terebinthifolia – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Schinus terebinthifolia – detaljert informasjon på Wikispecies
Europavei 272

Europavei 272 er en europavei av klasse B som går fra Klaipéda – Palanga – Šiauliai – Panevéžys – Ukmergé – Vilnius.
Mellom Panevéžys og Vilnius har E272 motorveistandard.


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Spansk pepper

Paprika (lat: Capsicum annuum) er en stor variant av chilipepper og er vanlig i matlaging. Paprika er en frukt i botanisk forstand, men brukes som grønnsak i matlaging.
Den fins i sterkere og svakere varianter og i forskjellige farger, blant annet rød, gul, grønn og oransje. At paprikaen mangler den styrken som kjennetegner chillipepper, skyldes en resessiv genvariant, noe som ble oppdaget og utviklet i Ungarn, som den dag i dag er kjent for sin paprikadyrking og sitt paprikapulver, det siste gjerne med høy scovillegrad.
På engelsk kalles paprika blant annet bell pepper, som viser til den klokkeformede fasongen. Paprika er den mildeste av pepperfruktene, og smaken er søt og aromatisk. I de fleste tilfeller kan paprika erstattes av de milde chilitypene som mange oppfatter som mer aromatiske. 
Sammenlignet med tomat inneholder paprika usedvanlig mye C-vitamin. Det var den ungarske legen og biokjemikeren Albert Szent-Györgyi som først oppdaget dette i 1932. Som følge av oppdagelsen fikk han i 1937 nobelprisen i fysiologi/medisin.  


== Eksterne lenker ==
(en) paprika i Encyclopedia of Life 
(en) paprika i Global Biodiversity Information Facility 
(no) paprika hos Artsdatabanken 
(sv) paprika hos Dyntaxa 
(en) paprika hos ITIS 
(en) paprika hos NCBI 
(en) paprika hos The International Plant Names Index 
(en) paprika hos Tropicos 
(en) Kategori:Capsicum annuum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Capsicum annuum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Capsicum annuum – detaljert informasjon på Wikispecies
Sichuanpepper

Sichuanpepper eller szechuanpepper (Zanthoxylum piperitum, Zanthoxylum simulans, Zanthoxylum sancho og andre i samme slekt) tilhører ikke den egentlige botaniske pepperfamilien, men rutefamilien.

Navnet kommer av at den i utstrakt grad benyttes i det kinesiske szechuankjøkkenet (Szechuan er en eldre transkripsjon av provinsen Sichuans navn). I Kina er den best kjent under navnet huājiāo (花椒; «blomsterpepper»); mindre i bruk er navnet shānjiāo (山椒; «fjellpepper».Planten dyrkes også i andre fjellområder i samme region, for eksempel i Himalaya, og krydderet inngår også i matskikkene i Tibet og Bhutan. I Japan benytter man tørkede og pulvermalte blader av varianten zanthoxylum sancho i supper og nudelretter for å gi dem en viss krydderstyrke.   
Smaken er ikke så skarp som vanlig svart pepper eller chilipepper, men gir en slags prikkende nummenhet, som skyldes at krydderet inneholder tre prosent hydroxy-alpha-sanshool.Sichuanpepper er også en tradisjonell ingrediens i den kinesiske krydderblandingen femkrydderpulver, i malasaus, og i den japanske blandingen av syv kryddersorter som kalles shichimi togarashi.


== Ikke pepper ==
Den sterke smaken får ta ansvaret for at krydderet på mange språk omtales som om det var en peppervariant. I virkeligheten hører den botanisk til rutefamilien, og er dermed mye nærmere beslektet med appelsin og sitron enn med pepper.
Halmstad-recessen

Halmstad-recessen var navnet på de nye forpliktelsene og styringsprinsippene for Kalmarunionen (Norge, Sverige og Danmark) som den nye kongen, Hans, måtte forholde seg til etter at Christian I døde i 1481. Forhandlingene ble ført i Halmstad, Danmark (i dag i Sverige), i januar 1483 og slo først og fremst fast to ting:

De tre landene skulle være selvstendige; bare kongen var felles.
De tre landenes riksråd skulle ha en sterk stilling.


== Referanser ==
Bergmynteslekta

Bergmynteslekta (Origanum) er en planteslekt i leppeblomstfamilien. Slekta har en viltvoksende art i Norge, bergmynte som gir opphav til det velkjente krydderet oregano. I tillegg kan arten merian sjeldent finnes som introdusert art i Norge.


== Utbredelse og utseende ==
Det er flere titalls arter i Europa, Nord-Afrika og tempererte deler av Asia. Plantene er ettårige eller flerårige urter. Blomstene er reletivt små og samla i mangeblomstra kranser. Krona er toleppa med treflika underleppe. De fleste artene er aromatiske, og mange brukes som krydder.


== Arter ==
De to artene som er påtruffet i Norge er:

Bergmynte (O. vulgare) - Nokså vanlig på Østlandet og i varme fjordstrøk på Vestlandet, spredt i Trøndelag og nord til Meløy.
Merian (staves også meriam) (O. majorana) - Opprinnelig fra Nord-Afrika og Sørvest-Asia. Funnet som tilfeldig noen steder på Østlandet.Ellers finnes det en rekke arter, hybrider og varianter som brukes om krydder. Mest kjent av disse andre er kanskje «gresk oregano» / «gresk bergmynte» som er en underart av bergmynte (O. vulgare ssp. hirtum / O. vulgare var. prismaticum).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bergmynteslekta i Encyclopedia of Life 
(en) Bergmynteslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Bergmynteslekta hos Artsdatabanken 
(sv) Bergmynteslekta hos Dyntaxa 
(en) Bergmynteslekta hos ITIS 
(en) Bergmynteslekta hos NCBI 
(en) Bergmynteslekta hos The International Plant Names Index 
(en) Bergmynteslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Origanum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Origanum – detaljert informasjon på Wikispecies
Vladimir Ivasjko

Vladimir Antonovitsj Ivasjko (Влади́мир Анто́нович Ивашко́; født 28. oktober 1932 i Poltava i Ukraina, død 13. november 1994) var en sovjetisk og ukrainsk politiker.Han var visegeneralsekretær i Sovjetunionens kommunistiske parti (SUKP) fra juli 1990 til august 1991, etter å ha vært førstesekretær i det ukrainske kommunistpartiet 1989-1990.I en kort periode 24. august 1991 til 29. august 1991 var han generalsekretær i det sovjetiske kommunistpartiet og Sovjetunionens øverste leder, etter at Mikhail Gorbatsjov sa fra seg stillingen i etterkant av augustkuppet. I denne perioden var Sovjetunionen i ferd med å gå i oppløsning, og statskuppet ble stoppet.


== Se også ==
Kuppforsøket i Sovjetunionen i 1991


== Referanser ==
Epsilon

Epsilon (Ε, ε) er den femte bokstaven i det greske alfabetet.
I matematikken blir ε brukt for å representere et meget lite, positivt tall.
BCG-vaksine

BCG-vaksine er en suspensjon av Bacille Calmette Guérin, som er en svekket versjon av bakterien Mycobacterium bovis, som igjen er en slektning av Mycobacterium tuberculosis, bedre kjent som tuberkulose-bakterien eller tuberkelbakterien. BCG er den eneste godkjente vaksinen mot tuberkulose.


== Historikk ==
Camille Guérin og Albert Calmette produserte BCG-vaksinen på Pasteur-instituttet i Paris i 1921. BCG-vaksinen ble gitt til spedbarn i Frankrike og flere andre land de neste ti årene og er nå en av verdens mest brukte vaksiner.


== Effektivitet ==
Det er vist at BCG beskytter de minste barna mot de mest alvorlige formene av tuberkulose, og globalt sett regnes dette som den viktigste effekten av vaksinen. I andre aldersgrupper er vaksine-effekten mer omdiskutert, men studier tyder på at vaksinen har en effekt på å forhindre infeksjon på rundt 20 %, og på å forhindre sykdom på rundt 50 % i vår del av verden. I land nærmere ekvator er effekten av BCG hos større barn og voksne sannsynligvis dårligere. Effekt kan først ventes etter 6 - 8 uker.


== BCG-vaksinasjon i Norge ==
I Norge var BCG-vaksinasjon obligatorisk for alle i aldersgruppen 12–14 fra 1947 til 1995. Fram til 2009 inngikk vaksinen i vaksinasjonsprogrammet for alle ungdommer. Fra 2009 inngår den bare i vaksinasjonsprogrammet for spedbarn med foreldre fra land med høy forekomst av tuberkulose. 
Som reisevaksine anbefales BCG-vaksinen for personer som skal være lenge i land med høy forekomst av tuberkulose. 
Fram til juni 2018 ble det gitt en generell anbefaling om BCG-vaksine til helsepersonell og studenter i helsefag. Etter juni 2018 anbefales BCG-vaksinen bare for enkelte ansatte med særlig smitterisiko.


== Bivirkninger ==
Det er normalt at en får en opptil 1 cm stor byll som kan væske. Reaksjonen går tilbake etter 2–3 måneder, og de fleste får et synlig arr. Alvorlige bivirkninger er sjeldne hos personer med normalt immunforsvar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mantoux-metoden

Mantoux-metoden er en metode for å teste om en pasient har tuberkulose. Metoden er oppkalt etter den franske legen Charles Mantoux.
Prøven utføres ved at et tuberkulin injiseres under huden på pasienten som skal testes. Etter 72 timer måles størrelsen på reaksjonen. Skjer det ingen reaksjon er testen negativ.
Prøven blir også brukt før det blir gitt BCG-vaksinen i 9. klasse.
Mantoux-metoden erstattet i Norge som siste land i verden i 2004 pirquetprøven. På engelsk blir Mantoux-metoden også kalt Pirquet, selv om denne metoden er noe annerledes enn den opprinnelige pirquetprøven.


== Eksterne lenker ==
Nasjonalt folkehelseinstitutts pdf-fil om Mantoux-prøven
Nasjonalt folkehelseinstitutt – Mantoux-metoden for tuberkulinprøving
Den britiske monarken

Den britiske monarken er statsoverhode i Det forente kongerike Storbritannia og Nord-Irland og i britiske oversjøiske territorier og kronbesittelser. Monarken er etter eldre britisk teori den såkalte «kilden» (fount) til den utøvende, dømmende og (som Konge/Dronning i Parlament) lovgivende makt. Realiteten er at både kongemakten og de andre statsorganene er underlagt folkestyret gjennom Parlamentet som nasjonalforsamling. Den britiske monarken har også formell posisjon som den høyeste lederen av Den engelske kirke, samt er overhode for Samveldet av nasjoner og statssjef i 15 andre samvelderiker.
Monarkens rolle er idag hovedsakelig seremoniell med symbolsk betydning. Storbritannias politiske system er basert på Westminster-modellen og parlamentarisme, der monarken ikke lenger har politisk og reell makt, men er underlagt konstitusjonell sedvane.
Monarken er i teorien også «kilde» til rettvesenets myndighetsutøvelse (fount of justice), og rettslig påtale finner sted i monarkens navn. Dommere fatter sine avgjørelser i monarkens navn. Monarken kan etter konstitusjonell sedvane ikke stilles for retten. Det er imidlertid lite tenkelig at monarken kan opptre i strid med konstitusjonell sedvane, strengere straffebud eller sentrale sivilrettslige regler, uten at det vil medføre sanksjoner mot vedkommende, spesielt et krav om at vedkommende må fratre posisjonen som monark.


== Suksesjon ==
Den nåværende monarken er kong Charles III (siden 8. september 2022) og hans etterfølger er etter britisk rett William, prins av Wales (sønn av kongen, født 21. juni 1982). 
Den nåværende monarkens tittel i Storbritannia er Hans Majestet Charles den tredje, av Guds Nåde, av Det forente kongerike Storbritannia og Nord-Irland og Hans andre Riker og Territorier Konge, Overhode av Samveldet, Forsvarer av Troen.Tittelen Troens Forsvarer stammer tilbake til 1500-tallet. Henrik VIII ble gitt tittelen av paven, pga. en bok han gav ut i 1521, der han fastslo at paven var Kirkens øverste leder. Troen han forsvarte var altså katolisismen. Da Henrik brøt med den katolske kirke i 1530, trakk paven tittelen tilbake, siden Henrik nå var blitt en «troens angriper». I 1544 gav parlamentet Edvard VI tittelen Troens Forsvarer, siden han nå forsvarte den protestantiske kirken mot katolisismen, og tittelen har fulgt den britiske monarken siden, siden monarken er den engelske kirkens øverste leder. Tittelen forkortes «Fid. Def.» eller «F.D.»(la. fidei defensor) på alle britiske mynter. 
Arverett til den britiske tronen er begrenset ved en lov av 1701 (Act of Settlement) til protestantiske etterkommere av kurfyrstinne Sofia av Hannover, hvor mannlige arvinger har forrang foran kvinnelige og arvinger som har ektet katolikker er ekskludert.


== Se også ==
Liste over britiske monarker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) British monarchy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons