Betzy Kjelsberg

Betzy Aleksandra Kjelsberg (født Børresen 1. november 1866 i Svelvik, død 3. oktober 1950) var en norsk politiker (Avholdspartiet, Venstre) og kvinnesaksforkjemper. Hun var i 1883 en av de seks unge kvinnene som stiftet Diskusjonsforeningen Skuld, som ble en forløper til Norsk Kvinnesaksforening. Hun etablerte Drammen Kvinnesaksforening, som hun ledet fra 1896 til 1925. I 1904 deltok hun i etableringen av Norske Kvinners Nasjonalråd, der hun var styremedlem og leder i perioden 1922–1928. Hun var Norges første kvinnelige fabrikkinspektør i perioden 1910–1936 og kjempet frem Fabrikktilsynsloven av 1892.


== Familieliv ==

Hun hadde norsk far og skotsk mor. Faren døde da Betzy var barn, og moren Jessie Børresen tok med seg datteren fra Svelvik til Drammen, hvor hun startet pensjonatvirksomhet. Etter noen år giftet moren seg på nytt. Betzys stefar var kjøpmann og ville prøve å etablere seg i Kristiania. Familien bosatte seg på Grønland i nærheten av stefarens nye butikk. Betzy fikk begynne å lese til examen artium, men avbrøt utdannelsen da hun i 1885 ble gift med overrettssakfører Oluf Fredrik Kjelsberg. Sammen flyttet de til Drammen, der Betzy Kjelsberg visstnok var byens første kvinnelige syklist. Paret fikk seks barn. Betzy Kjelsberg er oldemor til den tidligere FrP-politikeren Siv Jensen og Nina Jensen, tidligere generalsekretær i WWF Norge.


== Karriere og politisk virksomhet ==

Høsten 1883 begynte Betzy Børresen på et privat kurs hos løytnant Michael Hald for å lese til examen artium. Hald var matematikklærer på Aars og Voss' skole, og startet opp denne undervisningen etter at en ung kvinne ved navn Marie Holst hadde erfart at vanlige skoler ikke ville ta opp kvinnelige elever. Hald averterte etter flere studenter, og Betzy ble en av seks unge piker som utgjorde Halds privatskole i hans hjem i Damstredet. I 1883 var hun en av de seks stifterne av diskusjonsforeningen Skuld; Cecilie Thoresen, som i 1882 hadde blitt Norges første kvinnelige student, ble foreningens første president, og foreningen ble en forløper til Norsk Kvinnesaksforening som ble stiftet året etter.

I 1885 flyttet hun til Drammen, og fikk sitt første barn i 1886. Hun begynte tidlig å engasjere seg for å skape endringer i byen. Hun dannet Kvinnelig Handelsstands forening (1894), Drammen Kvinnesaksforening (1896), dens husmorskole (1899), Drammens Sanitetsforening (1899) og Drammen Kvinneråd (1903). I 1905 ble hun innvalgt i kommunestyret for Avholdspartiet. Nasjonalt sett var hun sentral i etableringen av Norsk Kvindesagsforening (1884), Kvindestemmeretsforeningen (1885), og var med i Norske Kvinders Nasjonalråd (1904), også som leder. I 1909 ble hun en av de fem første kvinnene i Norge med tittelen fabrikkinspektør, med arbeidstittel inspektrise. Fra 1926 satt hun dessuten som viseformann for International Council of Women.
Kjelsberg var medlem i den norske regjeringsdelegasjonen til den internasjonale arbeidskonferansen (Washingtonkonferansen) i 1919, som etablerte Den internasjonale arbeidsorganisasjonen (ILO); hun var eneste kvinne blant delegatene på konferansen.
For Venstre var hun, som det første kvinnelige medlem, med i sentralstyret mellom 1926 og 1938. Kjelsberg-biograf Magnhild Folkvord hevder mange hadde ventet at hun skulle bli sosialminister i Johan Ludwig Mowinckels regjering i 1928. Kjelsberg kritiserte partilederen offentlig for å ikke inkludere kvinner i regjeringen.


== Utmerkelser og æresbevisninger ==
Kjelsberg ble 30. januar 1935 av kongen utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden «for almennyttig virksomhet». I 1916 fikk hun Kongens fortjenstmedalje i gull.


== Bøker om Betzy Kjelsberg ==
Forfatteren Frid Ingulstad ga i 2015 ut en biografi om Betzy Kjelsberg på Cappelen Damm forlag. Ingulstad skrev i forordet til boken Betzy. Fortellingen om en norsk foregangskvinne at hennes interesse for Kjelsberg ble vekket da hun gjorde research til en romanserie om fabrikkarbeiderne ved Akerselven[1].Magnhild Folkvord ga i 2016 ut biografien Betzy Kjelsberg. Feminist og brubyggjar på Samlaget forlag.


== Til minne om Betzy Kjelsberg ==
På 90-årsdagen for Betzy Kjelsbergs fødsel i 1956 ble det avduket et minnesmerke av billedhuggeren Maja Refsum ved Akerselva. Betzy Kjelsberg ble hedret på frimerke i 1993 og har flere veier oppkalt etter seg. Den ene veien er i  Stavanger, Betzy Kjelsbergs gate og den andre i Oslo, Betzy Kjelsbergs vei, vedtatt av Oslo bystyre 29. april 1959, og den tredje og siste ved samme navn på Åssiden i Drammen. Betzy Krisesenter ble i 1980 etablert i Drammen.
I 2023 fikk hun også oppkalt en tunnelboremaskin som veier 1000 tonn, er 320 meter lang og har en diameter på 5.2 meter, etter seg. Den skal i løpet av de neste årene bore seg gjennom fjellet fra Holsfjorden til Huseby i Oslo, for å sørge for stabilt drikkevann til hovedstaden.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Frid Ingulstad (2015). Betzy - Fortellingen om en norsk foregangskvinne. [Oslo]: Cappelen Damm. 
Magnhild Folkvord (2016). Betzy Kjelsberg - Feminist og brubyggjar. [Oslo]: Samlaget. Arkivert fra originalen 3. mars 2016. 


== Eksterne lenker ==
(no) Betzy Kjelsberg i Store norske leksikon
(no) Betzy Kjelsberg i Norsk biografisk leksikon
stemmerett.no om Betzy Kjelsberg
Fotografi av Betsy Kjelsberg som «fabrikkinspektrise», Oslo museum
Portrett av Betsy Kjelsberg med Kongens fortjenstmedalje og St. Olavs Orden, 1935, Oslo museum
Politiske taler av Betzy Kjelsberg, virksommeord.uib.no