jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Loenga–Alnabrulinjen

Loenga–Alnabrulinjen er en 7,3 km lang jernbanestrekning for godstrafikk i Oslo. Den knytter sammen Østfoldbanen og Hovedbanen uten å gå via Oslo S, men i stedet via Lodalen. Linjen følger Alnaelvas løp (delvis rørlagt fra 1922) fra Loenga til Alnabru. Fra Lodalen til Alnabru (ca 75 % av strekningen) følger den dessuten Hovedbanen. Fra Lodalen til Etterstad ligger den også side ved side med Gjøvikbanen. Loenga–Alnabrulinjen er i dag enkeltsporet, det er rom for utbygging til dobbeltspor.
Godssporet er det av de tre jernbanesporene langs Lodalens nordskråning som ligger nærmest bebyggelsen. Sporet ligger helt ned mot tettbebyggelsen i Kværnerbyen og dessuten inn mot punktblokkene på Nygårdskollen i Øvre Lodalen. Den svinger seg ellers rundt Etterstad sør og øst og videre forbi Bryn og Breivoll sammen med Hovedbanen. Loenga–Alnabrulinjen er ikke utredet for persontrafikk slik som godssporet Alnabru–Grefsen, også enkeltspor. Godssporet trafikkeres i dag av rundt 20 godstog i døgnet.


== Fremtid ==

I forbindelse med Follobanen, som kan stå ferdig til 2020/21, skal forberedende arbeider til en mulig fremtidig bryndiagonal bygges. I Jernbaneverkets planer for Breivoll/Smalvollen heter det:

«Bryndiagonalen» skal planlegges samtidig med nytt dobbeltspor til Ski. Det er sannsynlig at Bryndiagonalen kommer ut mot hovedbanen i området Fyrstikkbakken-Tvetenveien.
Dersom Bryndiagonalen ferdigstilles, vil godssporet avlastes.


== Stasjoner ==
I tilknytning til godssporet på Loenga ligger Loenga stasjon med stasjonsbygg og perronger. Stasjonen betjener ikke personer, men gods. På Kværner lå Kværner stasjon mellom 1957 og 1977. Den betjente godssporet og Gjøvikbanen. Status var togstopp, det vil si den betjente verken passasjerer eller gods. Bryn stasjon betjente gods på Loenga–Alnabrulinjen og persontrafikk på Hovedbanen. Stasjonen er fremdeles intakt, men i dag stort sett ubetjent. Alnabru stasjon ble opprettet i 1902. Den var primært endestasjon for de to godslinjene som møttes på Alnabru, men hadde også noe persontrafikk. Alnabru stasjon ble nedlagt i 1971.


== Jernbaneulykken på Sjursøya ==
24. mars 2010 rullet 16 godsvogner tilhørende CargoNet ukontrollert fra Alnabru til Sjursøya. Dette førte til en alvorlig ulykke på Sjursøya.


== Linjekart ==


=== Oversiktskart ===


=== Detaljkart ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Loenga-Alnabrulinjen i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
Slevik Innebandyklubb

Slevik Innebandyklubb (stiftet 20. februar 1989) er en innebandyklubb fra Onsøy i Fredrikstad.


== Historikk ==
Slevik IBK er Norges eldste innebandyklubb. Den ble startet i 1988 av en kompisgjeng, men den offisielle stiftelsen er satt til 20. februar 1989. De første treningene ble holdt på Slevik barneskole, men den ble snart for liten i forhold til antall utøvere, så da ble klubben flyttet til Gaustadhallen på Manstad. Der har klubben holdt til frem til det ble bygd en ny hall på Hurrød Barneskole på Gressvik.
Klubbfargene har også skiftet gjennom tidene, og på gunn av et lite uhell ved en bestilling ble den første fargen rosa. Egentlig ble det bestilt røde hockeydrakter fra Canada, men i stedet for ble det sendt rosa. Dette ble mottatt med et smil, og dermed var fargen satt. Deretter skiftet fargen til gul i 1995 for å stå i stil til skolefargen til Slevik barneskole før den igjen ble endret til sort i 2002.
Slevik har en lang merittliste, og 21. april 2012 kunne klubben bokføre sin intet mindre enn 20. NM tittel, da Sveiva ble slått 4-1 i NM-finalen i klassen junior damer. Det 25. NM-gullet ble vunnet av herrelaget i 2014, samme år som Slevik fyller 25 år. 
Sleviks herrelag ble i 2014 første klubb som klarte å vinne "the double" 3 sesonger på rad! I 2015 ble rekorden øket til 4 sesonger på rad!
Slevik IBK arrangerer også Norges to største innebandy-turneringer i Fredrikstad, en turnering som bærer navnet Plankecup. Den blir arrangert hvert år i september og det skjer i Kongstenhallen. Salming Cup (tidligere Tv-Bodencup og Zonecup) er klubbens andre turnering, en cup for aldersbestemte lag. Den blir arrangert etter hver sesong i april/mai.
Sportslig har klubben et tilbud til både gutter og jenter, og er i dag en av Norges største innebandyklubber.


== Meritter ==
NM-gull herre senior: 1997,2000,2012, 2013, 2014, 2015, 2016, & 2017
NM-gull dame senior: 2004 & 2014
NM-gull jr herrer:2008
NM-gull jr dame: 1999, 2002, 2005, 2006, 2009, 2010, & 2012
NM-gull gutt: 1996, 1999, 2004 ,2005 & 2014
NM-gull pike: 2001, 2004, 2005, 2006 & 2010
Seriemesterskap herre senior 2011-2012, 2012-2013, 2013-2014 2014-2015 & 2016-2017 (eliteserien)
Herrene tok sølv i Euro Floorball Cup 2012
Herrer vant Eurofloorball Cup på hjemmebane 2014
Herrer vant Eurofloorball Cup i Latvia 2017
Klubben har i ulike klasser cirka 40 kretsmesterskap
Jørn Inge Tunsberg

Jørn Inge Tunsberg (født 4. desember 1970) er en norsk gitarist. Han er gitarist i det bergenske black metal-bandet Hades Almighty. Tunsberg spilte en periode gitar i Immortal, og etter at Tunsberg sluttet, fortsatte bandet som en trio. Han ble altså ikke erstattet. Han har også spilt i Old Funeral.
Han startet deretter Hades Almighty sammen med Jan Otto «Janto» Garmanslund (Vokal, bass, keyboard) og Remi (trommer).
Tunsberg ble dømt for å ha tent på og brent ned Åsane gamle kirke julaften 1992, sammen med Varg Vikernes. Han snakker om denne hendelsen i dokumentarene Satan rir media og Metal: A Headbanger's Journey. Han tar ikke avstand fra handlingen og mener de kristne har seg selv å takke.
Han har også jobbet som plateanmelder i Bergensavisen, hvor han anmelder metal-album.


== Referanser ==
Malmøya

Malmøya er en drøyt 600 dekar stor øy som ligger i Bunnefjorden (øst i Oslofjorden), cirka 4 km sør for Oslo sentrum og rett vest av Ulvøya i Oslo kommune. 
Øya ble i år 1307 gitt til Mariakirken av fru Jartrud og tilhørte kirken fram til reformasjonen. Tidlig på 1800-tallet ble øya utstykket til landsteder for byens fornemste familier. I 1888 var her 62 bruksnumre, og like før andre verdenskrig var det blitt 141 bruksnumre. I dag er det ca. 180 husstander på øya. 


== Veier og virksomheter ==
Fast veiforbindelse kom i 1966 med bro over Malmøysundet fra Ormøya, som igjen er forbundet med fastlandet. Tidligere var det ferge over sundet. På denne tiden forelå det planer om å utvide Oslo havn på nord- og vestsiden av Malmøya, og broen er derfor dimensjonert vesentlig kraftigere enn veiene på begge sider. Malmøya har private veier, eid og vedlikeholdt av Malmøya Veilag. Veiene er svært smale, og parkering er stort sett forbudt på hele øya. Man kommer til Malmøya med Buss 85 fra Jernbanetorget.
Oslo kommune driver campingplassen Solvik, reservert for fysisk handicappede, på øyas sørvestside, ved sundet mot Malmøykalven. Det er dagligvarebutikk ved Malmøysundet. Annen næringsvirksomhet er to marinaer. Ormsund Roklub og Bundefjorden Seilforening har lokaler på sydøstsiden av øya. Skinnerbukta på øyas vestside er en yndet ankringsplass, stille og vestvendt, med en offentlig badeplass på sørsiden.


== Naturfredning ==
Den 2. november 1979 ble det på og ved Malmøya fredet sju atskilte områder som naturminner og dyrefredningsområde. Hensikten var i første rekke å beskytte geologiske forekomster, kalkfuruskog og fugleliv, da øya har stor verdi som raste-, beite- og hekkeområde for sjøfugler. Fire av områdene ble senere samlet til ett og fredet som naturreservat den 27.6.2008.Fra da er følgende områder fredet:

Malmøya og Malmøykalven naturreservat (510 da)
Kaninøya naturreservat (23 da)
Malmøya Brygge naturminne (4 da)
Nordre Malmøya naturreservat (26 da)


== Geologi ==

Malmøya og de andre øyene i Oslofjorden tilhører Oslofeltet med avsetningsbergarter fra kambrosilurtiden. I tillegg finnes det vulkanske lavaer og intrusiver fra permtiden. I de sedimentære bergartene finnes fossiler av armfotinger, trilobitter, koraller, blekkspruter og graptolitter. 
I permtiden presset vulkansk lava seg opp gjennom de eldre bergartene i jordskorpa. Rombeporfyr og basalt er smeltemasser som har strømmet ut på overflaten, mens granitt er smeltemasse som størknet lenger nede i jordskorpa. Striper i overflaten på svaberg er orientert nordvest-sydøst og er dannet av isens bevegelser i slutten av siste istid for noe mer enn 10 000 år siden.


== Se også ==
Verneområder i Oslo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Malmøyas hjemmeside
Kort presentasjon av Malmøya med kart og bilder
Historisk turtips på Malmøya
Hades Almighty

Hades Almighty er et norsk black metal-band fra Bergen som ble etablert i 1992. Bandet ble startet av Jørn Inge Tunsberg og Remi Andersen. Senere komplettert med bassist og vokalist Jan Otto «Janto» Garmanslund. Det har også vært et par gitarister innom, blant annet «Nagel» og «Stig».
Bandet har vært i medias søkelys på grunn av Tunsbergs deltagelse i nedbrenningen av Åsane gamle kirke, sammen med Varg Vikernes, julaften 1992.
Bandets trommeslager er også kjent fra Akvariet i Bergen som reptilansvarlig, særlig gjennom tv-serien om akvariet som gikk på TV 2.


== Medlemmer ==
Jan Otto «Janto» Garmanslund – Vokal, Bass, Keyboard
Jørn Inge Tunsberg – Gitar, Keyboard
Remi – Trommer


== Diskografi ==
...Again Shall Be (1994) Full Moon Productions
Dawn of the Dying Sun (1997) Full Moon Productions
Millenium Nocturne (1999)
The Pulse of Decay (2001)


== Eksterne lenker ==
(en) Hades Almighty – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hades Almighty på Discogs 
(en) Hades Almighty på MusicBrainz 
(en) Hades Almighty på Encyclopaedia Metallum 
(en) Hades Almighty på Encyclopaedia Metallum 
(en) Hades Almighty på Songkick
Erik Kaupang

Erik Kaupang (født 7. juli 1966) er en norsk politiker som representerer Arbeiderpartiet (Ap). 
Han var ordfører i Hol i Buskerud fra 2003 til 2011 og var vararepresentant til Stortinget fra Buskerud i perioden 2013-2017,Før det var han brannsjef i Hol.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Erik Kaupang hos Stortinget 
(no) Erik Kaupang hos Norsk senter for forskningsdata
Kamilla Gamme Svello

Kamilla Gamme Svello (født 1. mars 1969 i Hamar som Kamilla Gamme) er en norsk stuper. Hun er den stuper i Norge med best plassering i OL. Hun ble nr. 7 i 10 m-finalen i Seoul i 1988 etter en 11.-plass i kvalifiseringsrunden.
Etter gymnas på Hamar, Universitet i Austin i Texas i USA og studier i Trondheim, bor hun nå på Hamar med mann og barn. 
Kamilla Gamme ble tidligere trent av Jon Grunde Vegard.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dalseng, Frode og Søgård, Tom (1986). «Kamilla/Irene». Hedmarksidretten. Oslo: Universitetsforlaget. s. 120–132. ISBN 8200430820. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link) [Tilgang for norske IP-adresser]


== Eksterne lenker ==
(en) Kamilla Gamme – Olympics.com 
(en) Kamilla Gamme – Olympic.org 
(en) Kamilla Gamme – Olympedia 
(en) Kamilla Gamme – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Kamilla Gamme – TheSports.org
Sangria

Sangria (av spansk sangre, som betyr blod) er en type alkoholholdig drikk som oppsto i Spania og Portugal.Sangria er en blanding av vin, vanligvis rødvin, og frukt, og gjerne et søtningsmiddel. Den kan også lages med basis i både hvitvin, rosévin og musserende vin (typisk cava). Dersom drikken lages av hvitvin kalles den gjerne hvit sangria. Eventuelle andre ingredienser kan også høre med. Det fins mange forskjellige typer og oppskrifter. Sangria blir vanligvis servert om sommeren som en kald drikk, som oftest med isbiter i. I Sør-Spania kalles drikken gjerne tinto de verano, som betyr «sommer-rød(vin)».


== Referanser ==
Skøyen–Filipstadlinjen

Skøyen-Filipstadlinjen var opprinnelig en del av Drammenbanen. Strekningen ble åpnet i 1872. Da Oslotunnelen åpnet i 1980 ble størstedelen av trafikken flyttet til Oslo S, men enkelte avganger gikk fra Oslo V fram til ruteskiftet i 1989. Linjen hadde deretter ingen persontrafikk, men ble en tid trafikkert av godstog som skulle til og fra containerhavnen på Filipstad. Strekningen mellom Filipstad og Vestbanestasjonen ble nedlagt, og sporene ble revet tidlig på 1990-tallet. Vy har fremdeles virksomhet på Filipstad gjennom selskapet NSB Trafikkservice as Filipstad, som vedlikeholder togmateriell, primært på tog fra morselskapet. Det samme gjør Jernbaneverkets driftsbanegård.


== Linjekart ==


== Eksterne lenker ==
(en) Skøyen–Filipstadlinjen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Skøyen-Filipstadlinjen i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
Metal: A Headbanger’s Journey

Metal: A Headbanger's Journey er en dokumentarfilm fra 2005 laget av den kanadiske antropologen Sam Dunn. Den omhandler heavy metal som ikke bare musikk, men også som et sosialt fenomen, og forsøker å forklare dette. Sam Dunn har selv vært en metalhead siden han var 12 år gammel.


== Kontrovers med norsk metalmiljø ==
Selv om Sam Dunn er akademiker av yrke, er ikke dette for en dokumentar av slik art å regne. Underholdning er også en viktig faktor. Dette har muligens vært en av faktorene som gjorde at når man i filmen fokuserer på norsk metal, så har det blitt et ensidig fokus på ting som skjedde på tidlig nittitallet. Lite omhandler selve musikken. Enslaved og Hades Almighty reagerte på dette. Etter å ha blitt intervjuet i flere timer, ble kun de fragmentene som omhandler kirkebranner, satanisme, osv, tatt med, og da helt ut av sin kontekst, ifølge de fornærmede.
Det fulgte en del kontrovers i særlig bergenske medier etter dette, men også i riksdekkende aviser, hvor begge parters (bandene og Dunn) synspunkter ble lagt frem. Gorgoroth var eneste norske bandet som ikke hadde noe i mot hvordan de ble fremstilt i denne dokumentaren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Metal: A Headbanger's Journey på Internet Movie Database 
(fr) Metal: A Headbanger's Journey på Allociné 
(nl) Metal: A Headbanger's Journey på MovieMeter 
(en) Metal: A Headbanger's Journey på AllMovie 
(en) Metal: A Headbanger's Journey på Rotten Tomatoes 
(en) Metal: A Headbanger's Journey på Metacritic
Hedalen

Hedalen er både et dalføre og ei bygd i Sør-Aurdal kommune i Innlandet. Dalføret er en sidedal til Begnadalen. Bygda, som preges av barskog, landbrukseiendommer og spredt privatboligbebyggelse, strekker seg vest og nordover mot Vassfaret fra Nes i Ådal, som ligger langs E16 ved nordenden av Sperillen i Ringerike kommune i Buskerud. Naturvernområdet   Vassfaret , ligger med en del i Hedalen og en del i Flå i Buskerud. Fra Hedalen går det bomveg inn til Aurdalsdammen, og Nevlingen i Vassfaret.
Bygdesentrumet i Hedalen inkluderer blant annet Hedalen barne- og ungdomsskole, to nærbutikker og en liten bensinstasjon med verksted. Bygda er også kjent for Hedalen stavkirke, en bevart stavkirke som fortsatt er i bruk.
Bygda har tilkomst via fylkesvei 243 fra Nes i Ådal, fylkesvei 225 fra Begnadalen og fylkesvei 223 fra Nesbyen i Hallingdal. Det er dessuten mulig å ta seg dit via Strømsoddbygdveien fra Sokna og bomvei fra øvre Strømsoddbygda i Soknedalen over Vidalen. Dette er den gamle kongeveien til Valdres.
Fra bygdesentrumet  i Hedalen til Nes i Ådal er det ca. 22 km, til Bagn i Valdres ca. 35,8 km, og til Nesbyen i Hallingdal ca. 47 km.
Hedalen har fra gamle tider vært stor leverandør av tømmer, og det var årlig fløting av tømmer på vassdragene i bygda til på slutten av 60 tallet. Dette er blitt tatt opp igjen som et kulturminne, og det er en årlig brøtning Arkivert 11. september 2014 hos Wayback Machine. i Vassfaret.
Forfatterene Mikkjel Fønhus  og Edvard Elsrud  har lagt mye av handlingen i flere bøker til Hedalen og områdene i Vassfaret, bla.a Skoggangsmann, og Slagbjørnen Rugg og Bjørnejakt i Vassfaret.
Bygdefolk har hatt stor interesse for å ta vare på det gamle i bygda – og det har blitt etablert et levende museum på Bautahaugen Samlinger
I tillegg har Bautahaugen også fått et komplett gårdsbruk, Bergsrud i Hedalen. Dette er nå blitt etablert som "levende gård", og skal drives på gammel måte.
I privat eie finnes og ei gammel mølle, som er i noenlunde stand, men ikke i drift. Den har vandret litt i sine mange leveår, og går under navnet "Husemølla" eller Hedalsmølla. Arkivert 10. august 2014 hos Wayback Machine.


== Se også ==
Hedalen stavkirke


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Mother Jones

Mary Harris Jones  (født 1. august 1837, død 30. november 1930), bedre kjent som Mother Jones, var en prominent amerikansk arbeider-organisator. I 1984 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.


== Biografi ==
Hun ble født Mary Harris, datter av en romersk-katolsk bonde nær byen Cork, Irland. Encyclopædia Britannica lister hennes fødselsdag som 1. august 1837, selv om hun selv hevdet at den var den 1. mai 1830.


== De første år ==
De to store vendepunktene i hennes liv var da hun først mistet sin mann og fire barn under en gulfeber-epidemi i Tennessee i 1867, og da hun så mistet sin eiendom under den store brannen i Chicago i 1871. Tvunget til å forsørge seg selv ble hun involvert i arbeiderbevegelsen og sluttet seg til Knights of Labor, en forløper for Industrial Workers of the World (IWW eller «Wobblies»), som hun hjalp med å stifte i 1905. Hun var aktiv som organisator og underviste i streiker over hele landet. Hun var særlig involvert i United Mine Workers (UMW) og Socialist Party of America. Som en fagforeningsorganisator vant hun berømmelse for å organisere hustruer og barn i demonstrasjoner for deres krav. I 1903 organiserte hun barn som arbeidet i gruver og fabrikker i «Barnas korstog», en marsj fra Kensington, Pennsylvania til Oyster Bay, New York (president Theodore Roosevelts hjem) med bannere som krevde tid til å leke og til å gå på skole. Selv om presidenten nektet å møtes med de marsjerende, brakte marsjen emnet om barnearbeid opp på toppen av offentlighetens agenda.


== De senere år ==
I 1913, under Painwillt Creek-Cabin Creek-streiken i Vest-Virginia, ble Mother Jones sammen med andre fagforeningsfolk anklaget for å være med i en sammensvergelse som inkluderte drap. Hun ble satt i husarrest i Pratt, Vest-Virginia. Hennes arrestasjon reiste et ramaskrik og hun ble snart løslatt da angriperne ble identifisert som assosiert med en prominent lokal forretningsmann. Efter hennes løslatelse beordret Senatet en undersøkelse av forholdene i de lokale kullgruver. Hun var også sentral under slaget ved Blair Mountain i 1921.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mother Jones: Biografi av Sarah K. Horsley
Industrial Workers of the World
Gratis eBook av mother Jones' selvbiografi
Mother Jones på Find-A-Grave
Trierark

Trierark var tittelen på offiserene som var øverstkommanderende på en trireme i antikkens Hellas. I Athen og noen få andre bystater, var disse offiserene pålagt å betale for utstyret og opprettholdelsen av skipet de var satt å lede. Trierarker måtte derfor være menn av velstand, siden utgiftene for å holde et skip i drift kunne være på en Talent i året. Mot slutten av det 4. århundre f.Kr. var imidlertid trierarkstillingen delt i to, da utgiftene for jobben hadde blitt for stor.
Ørjan Stedjeberg

Ørjan Stedjeberg (født 24. september 1977 i Bergen) er en norsk musiker som er kjent under artistnavnet «Hoest». 
Han er gitarist, trommeslager og vokalist i Taake og synger live for Gorgoroth. Han er kjent særlig for sin markante, spøkelsesaktige vokal på klingende bergensk og energiske konsertopptredener, foruten å være låtskriver i Taake.


== Eksterne lenker ==
(en) Ørjan Stedjeberg på MusicBrainz 
(en) Ørjan Stedjeberg på Encyclopaedia Metallum
«Vidar» (kanonbåt) (1882–1945)

«Vidar» var en norsk kanonbåt av 2. klasse, bygget ved Karljohansverns Verft i Horten, sjøsatt den 31. januar 1882. Hun var det siste skipet i sin klasse som ble bygget, og den siste båt i den norske marinen som fikk levert en riflet forladekanon.
Rundt 1910 ble Vale-klassen ombygget til mineleggere. Ombyggingen for «Vidar»s vedkommende fant sted i 1911, forladekanonen ble da erstattet med en 12 cm hurtigskytende kanon, den 37 mm kanonen ble erstattet med en større på 47 mm, mens de to resterende ble beholdt. «Vidar» ble så utstyrt med 50 miner.
«Vidar» ble ikke brukt som minelegger under invasjonen av Norge 9. april 1940, men som artilleriskip, slik lød i alle fall ordren. Minene ble lagt igjen på land i Melomsvik den 10. april, men «Vidar» kastet aldri loss, og lå fremdeles ved kai i Melomsvik den 14. april, da tre tyske skip kom inn til havnen. «Vidar» overgav seg uten kamp.
I 1945 ble hun solgt til Brødrene Anda i Stavanger for opphugging, etter å ha vært i tyske hender hele krigen.


== Litteratur ==
Marius Thomassen: 90 år under rent norsk orlogsflagg, Eide Forlag, 1995.
Glasslegemeavløsning

Glasslegemeavløsning er en aldersforandring i øyet som i seg selv er godartet.
Glasslegemet er en geléaktig, gjennomsiktig masse som normalt fyller hele øyet og er festet flere steder til netthinnen og synsnerve. Med alder blir konsistensen mer flytende og det dannes stadig flere lommer med væske i denne substansen. Glasslegemeavløsning finner sted når glasslegemet skrumper inn så mye at den løsner fra netthinnen. Dette er meget alminnelig, og kan ved undersøkelse gjenfinnes hos omtrent 60% av personer eldre enn 80 år. De fleste får ingen symptomer, men noen vil oppleve økt antall uklarheter ("fluer") i synsfeltet og ev. lysglimt i synsranden. I noen få tilfeller kan glasslegemeavløsning imidlertid være et mulig forvarsel på netthinneavløsning, som er en akutt øyelidelse som kan føre til blindhet dersom behandling ikke startes raskt. 


== Referanser ==
Ignacy Łukasiewicz

Jan Józef Ignacy Łukasiewicz (født 8. mars 1822 i Zaduszniki, Polen, død 7. januar 1882 av lungebetennelse) var en polsk farmasøyt som fant opp den første metode til å destillere parafin fra olje. 
Łukasiewicz hadde lenge vært interessert i oljens potensial som et billig alternativ til den dyrere hvaloljen. Kanadieren Abraham Gesner hadde raffinert parafin fra kull i 1846, og sju år senere oppdaget 
Łukasiewicz hvordan man raffinerer parafin fra råolje i (1852) og parafinlampe (1853). Samme år åpnet han verdens første oljegruve i Bóbrka, nær Krosno. Den 31. juli 1853 donerte Łukasiewicz en av sine parafinlamper til det lokale sykehusets akuttavdeling.
Han ble grunnleggeren av den polske oljeindustri og en av pionerene innenfor oljeindustri i verden. Han boret den første oljebrønn (1854) og bygget det første oljeraffineri i (1856). 
Łukasiewicz ble en rik mann og en prominent filantrop.  Han startet en rekke selskaper sammen med entreprenører og landeiere.


== Referanser ==
«St. Olaf»

Dampfregatten «St. Olaf» var et norsk krigsskip som ble bygget i en tid da Norges økonomi og vilje til å bygge marine for alvor tok seg opp igjen etter ufreden i 1807–1814. Fregatten ble bygget ved Marinens hovedverft i Horten og ble sjøsatt 9. september 1856, temmelig sent for et stort treskip. Bombeartilleriet hadde alt begynt å gjøre seg gjeldende, og slaget på Hampton Roads 9. mars 1862 under den amerikanske borgerkrigen, skulle bli dødsstøtet for de store treskipene. 

Opprinnelig hadde St. Olaf en dampmaskin på 150 i.HK, men denne ble oppgradert i 1867.
Fregatten hadde en stor besetning, og var dyr å holde i drift. Den var bare ute på fire tokt, og fra 1875 lå den i opplag på Hortens havn, mens den i 1892 ble omdannet til kullholk. Den ble solgt til opphugging i 1925.
Gallionsfiguren til St. Olaf ble skåret av treskjærer Ole Jakobsen Laulo. Figuren er tatt vare på og er å finne på Marinemuseet i Horten. Dette er trolig den mest kjente av Laulos gallionsfigurer.


== Litteratur ==
Marius Thomassen: 90 år under rent norsk orlogsflagg, Eide Forlag, 1995.
Frisk (pastill)

Frisk (stilisert som FRISK) er en type sukkerfri mikropastiller som produseres i Belgia av Perfetti van Melle. Etter lanseringen i Belgia i 1986, har pastillene spredd seg til de fleste verdenshjørner. Frisk finnes i mange ulike smaker, blant annet peppermint, salmiak violet, orange mint og euca menthol. I Norge importeres og distribueres pastillene av Valora Trade Norway.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Frisk (confectionery) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons