jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Snelleplanter

Snelleplanter er en klasse av karsporeplanter som omfatter en sneller, en liten slekt med nålevende flerårige urter, og flere grupper med større, mer treliknende grupper fra Jordas oldtid. Som andre karsporeplanter formerer de seg med sporer som vokser opp til en prothallium, hvor den virkelige befruktningen skjer. Fra den befruktede protophallium vokser det kjønnede stadiet opp.


== Bygning ==
Snelleplantene er enkle å kjenne igjen på den leddelte stammen. Grenene er samlet i nær den øverste delen av hvert ledd. Dette gir snelleplantene en overfladisk likhet med bambus. Selve stammen er hul. I motsettning til bambus som har hard stamme, er stammen hos sneller relativt myk og urteaktig. Hos de store snelletærne har den hatt en indre, hard ved, mens yttersiden har vært myk, tilsvarende stammen hos en bananpalme. Fosiler av snelletrær er vanligvis flattrykte, men det er også mulig å finne fossiler med den hule stammen bevart.Bladene hos de nålevende snellene er sterkt reduserte og er samlet i enden av hvert ledd som en liten, brun krans. Hos de eldre, treaktige familiene var bladene større, og dannet rosetter rundt stammen og greiner. Slikt bladverk har i noen tilfeller hat en overflatisk likhet med bregner.
Formeringsorganene hos nålevende snelleplanter sitter helt i toppen av stammen. Hos tidligere grupper fantes det kongleliknende sporangier i par ved leddene på stammen. I likhet med kråkefotplanter har sneller bare en enkelt type sporer. De formerer seg vanligvis med rotskudd.


== Levevis ==
De nålevende snellene er levende fossiler. De er de eneste gjenlevende av en stor og divers gruppe som i mer enn hundre millioner år dominerte underskogen i siste del av jordas oldtid. Noen av snelleplantene kunne bli større trær, de største kom opp i 20 meter og utgjorde viktige deler av skogen i kullsumpene. Særlig slekten Calamites er en viktig del av mange av kullere fra karbon.


== Indeling ==
Klassen deles i tre ordner.

Orden Pseudoborniales er den eldste og mest primitive ordenen. Den er utelukkende kjent fra en enkel art fra sen devon kalt Pseudobornia ursina. Denne arten vokste til et lite, spisst kjegleformet tre, med (for klassen) relativt store blader og mer tydelig greining enn hos senere grupper.
Orden Sphenophyllales omfatter slanke, greinede og mer eller mindre lianeformede planter. De var utbredt fra devon og fram til slutten av perm, med hovedtyngen av fossiler kjent fra karbon. Mer enn 10 slekter er beskrevet, men flere av dem kan være synonymer.
Orden Equisetales omfatter de nålevende snellene og de utdødde familiene Calamitaceae, Archaeocalamitaceae og Phyllothecaceae.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Snelleplanter – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Snelleplanter i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Snelleplanter hos Artsdatabanken 
(sv) Snelleplanter hos Dyntaxa 
(en) Snelleplanter hos Fossilworks 
(en) Snelleplanter hos ITIS 
(en) Snelleplanter hos NCBI 
(en) Snelleplanter hos Tropicos 
(en) Kategori:Equisetopsida – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Equisetopsida – detaljert informasjon på Wikispecies
Cahal Brendan Daly

Cahal Brendan Daly (født 1. oktober 1917 i Loughguile nær Belfast i Nord-Irland, død 31. desember 2009 i Belfast) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Armagh og dermed den irske katolske kirkes primas 1990–1996, og ble i en alder av 80 år kreert til kardinal i 1994.
Tidligere, i 1967, var han blitt biskop av Ardagh. I 1979 skrev han et berømt "hyrdebrev" til protestanter om nasjonal forsoning.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
Kardinal Bartolomeo Pacca (1756-1844) *1786
Pave Gregor XVI (1765-1846) *1831
Kardinal Castruccio Castracane degli Antelminelli (1779-1852) *1844
Kardinal Paul Cullen (1803-1878) *1850
Erkebiskop Joseph Dixon (1806-1866) * 1852
Erkebiskop Daniel McGettigan (1815-1887) *1856
Kardinal Michael Logue (1840-1924) *1879
Kardinal Joseph MacRory (1861-1945) *1915
Kardinal John Francis D'Alton (1882-1963) *1942
Kardinal William John Conway (1913-1977) *1958
Biskop Cahal Brendan Daly (1917-2009) *1967


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Konsistoriet juni 1977

Konsistoriet juni 1977 var det sjette og siste konsistorium hvor pave Paul VI kreerte kardinaler. Det ble holdt 27. juni 1977 i Vatikanet.
Det ble kreert 4 kardinaler, hvilket brakte det totale antall kreert av Paul VI til 143.


== Kilder ==
Paul VI (1963-1978) – The Cardinals of the Holy Roman Church Arkivert 29. januar 2015 hos Wayback Machine., besøkt 18. november 2015
Andong

Andong kan vise til:

Dandong - by i Kina
Andong (provins) - provins (1945-1954) i Kina
Andong (Nord-Gyeongsang) - by i Sør-Korea
Denis Sassou-Nguesso

Denis Sassou-Nguesso (født 1943) er en brazzavillekongolesisk offiser og president i Republikken Kongo. 
Som militær deltok han i statskuppet 1968. I desember 1969 ble han valgt inn i det statsbærende kommunistpartiets («Parti Congolais du Travail» − PCT) sentralkomité. I 1973 fikk han ansvaret for landets etterretningstjeneste. I 1975 kom han inn i regjeringen som forsvars- og sikkerhetsminister. Da presidenten ble myrdet 18. mars 1977, ble grunnloven satt til side av «Partiets militærkomité», under ledelse av Sassou-Nguesso. 6. april 1977 overlot han presidentembedet til Joachim Yhombi-Opango. Under et møte i sentralkomiteen 5. februar 1979, ble Yhombi-Opango avsatt, og Sassou-Nguesso ble oppnevnt til å overta vervet. Dette ble bekreftet av partikongressen 31. mars 1979. Han ble samtidig utnevnt til sentralkomiteens leder, statsminister og republikkens president for de neste fem årene. I juli 1979 ble det avholdt valg, der PCT fikk 115 av 115 plasser, samtidig med en folkeavstemning om ny grunnlov som fastsatte landet som sosialistisk folkerepublikk. I partikongressen 1984 ble han gjenvalgt som president og partileder. Det samme gjentok seg i 1989. I 1990 ble det vedtatt at landet skulle ha et flerpartistyre, og hans rolle ble redusert til seremonielt statsoverhode. Han stilte til presidentvalg i 1992, men tapte. PCT fikk en beskjeden rolle i parlamentet, og da det samme gjentok seg etter valget i 1993, ble det væpnet konflikt. Konflikten endte i en fredsavtale desember 1995. Sassou-Nguesso reiste deretter til Frankrike, og kom tilbake januar 1997 for å delta i neste presidentvalg. I mai 1997 ble det igjen væpnet konflikt. Angola tok del i konflikten på PCTs side, og i oktober hadde de viktigste opponentene forlatt landet. Grunnloven av 1992 ble satt til side, og Sassou-Nguesso ble innsatt som republikkens president, statsminister, forsvarsminister og sjef for de væpnede styrkene. Krigshandlingene fortsatt i flere år. I 2002 ble det avholdt et nytt presidentvalg, og etter at de andre kandidatene trakk seg ble han valgt med 89,4 prosent av stemmene.
I 2006 ble han gjenvalgt som leder av PCTs sentralkomité. I 2009 ble det avholdt presidentvalg for et syv års mandat, der han ble kreditert med 78,6% av stemmene i første valgomgang. I 2015 ble det avholdt folkeavstemning om å endre grunnloven av 2002, slik at det ville være mulig å ta gjenvalg. Folkeavstemningens resultat var 92,96% for, og han ble i 2016 gjenvalgt som president, kreditert med 60% av stemmene i første valgomgang. I mars 2021 ble han gjenvalgt for fjerde gang, med 88,6% av stemmene.I oktober 2021 dukket Denis Sassou N'Guessos navn opp i forbindelse med Pandora Papers. Ifølge det internasjonale konsortiet av journalister var det i 1998, like etter at Denis Sassou Nguesso kom tilbake til makten, at selskapet Inter African Investment angivelig ble registrert på De britiske jomfruøyene, et karibisk skatteparadis.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Denis Sassou Nguesso – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Khaibarpasset

Khaibarpasset (tidligere Khyberpasset, pashto: خيبر دره, urdu درۂ خیبر eller تنگه خیبر ) er det viktigste passet som forbinder Pakistan med Afghanistan. Det skjærer gjennom Safed Koh-fjellene, en del av Hindu Kush-fjellrekka. Den er en integrert del av den gamle Silkeveien, og er et av de eldste kjente fjellpass i verden. Den største høyde er 5 km inne i Pakistan ved Landi Kotal. Gjennom historien har det vært den viktigste handelsruten mellom sentral-Asia og det indiske subkontinentet. Den er også av strategisk militær betydning. Eksempelvis bygde britene under den andre verdenskrig «dragetenner», det vil hindringer i betong for å hindre tyske panservogner å invadere India.


== Geografi ==
Passet starter i øst nær Jamrud (15 km vest for Peshawar), går nordvest og slutter rett forbi Torkham på den afghanske grensen, en distanse med svingete veier på 53 km. Ruten passerer Fort Maude og Ali Masjid og når det trangeste punktet som er bare 3 meter bredt. En kommer gjennom ved Landi Kotal, fulgt av en bratt nedstigning til Michni Kandao, Landi Khana og Torkham. Her er stigningen enklere i det passet kommer ut ved Haft Chah og inn på Dakka-steppen. Fra Dakka renner Kabul-elva tilbake til Peshawar gjennom Loe Shilman Gorge, en mindre direkte og vanskeligere rute, men det var denne Aleksander den store brukte da han krysset inn i India i 326 f.Kr.
Jamrud er på 491 moh, mens Landi Kotal ligger på 1070 moh. En vei ble bygd av britene gjennom passet i 1879 og en jernbane i 1920-årene (jernbanen endte tidligere ved Jamrud).


== Historie ==
Khaibarpasset har vært en invasjonsrute helt siden Aleksander den store, med flere muslimske invasjoner av India, som kulminerte med opprettelsen av det mogulske riket fra 1526. Andre veien invaderte britene Afghanistan gjennom passet og kjempet tre afghanske kriger i 1839–42, 1878-9 og 1919.
Nord for Khaibarpasset ligger i landskapet Mullagori Afridis og i sør ligger Afridi Tirah, mens innbyggerne i landsbyer i selve passet er fra Afridi-klanen. Gjennom århundrene har pashto-klaner, først og fremst Afridis og afghanske Shinwaris sett på passet som deres område og har tatt toll fra reisende for fritt leide. Siden denne formen for utpressing alltid har vært deres levebrød, er de opprørt når andre har blandet seg inn i dette. Derfor misliker de invaderende hærer og frembrudd, og andre former for autoriteter, selv om noen hærer har vært villig til å betale utpressingen i form av lønn. Motstand fra lokale stammer har vært svært harde.
George Molesworth, et medlem av de britiske styrkene i 1919, oppsummerte passet: «Hver stein i Khaibar har badet i blod».


== Referanser ==


== Litteratur ==
Molesworth, G.N. (1962): Afghanistan 1919, Asia Publishing House.


== Eksterne lenker ==
(en) Khyber Pass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
History of Khyber Pass, Pakistan
Tú alfagra land mítt

«Tú alfagra land mítt» er Færøyenes nasjonalsang. Tittelen betyr O du mitt vakre land. Teksten er av Símun av Skarði (1872–1942), melodi av Petur Alberg (1823–1892).
Julián Herranz Casado

Julián Herranz Casado (født 31. mars 1930 i Baena, Spania) er en av Den katolske kirkes kardinaler.


== Liv og virke ==
Herranz Casado sluttet seg i 1949 til personalprelaturet Opus Dei. I 1955 ble han presteviet i Madrid. Han tok lisensiatgraden i medisin ved Universitetet i Barcelona. Han tok doktorgrad i kirkerett ved det pavelige universitet Sankt Thomas Aquinas (Angelicum) i Roma. Han ble professor i kirkerett ved Universitetet i Navarra, og arbeidet samtidig for Den romerske kurie.
I desember 1990 ble han sekretær for Det pavelige råd for tolkningen av lovtekster, og samtidig titulærbiskop av Vertara. Han ble bispeviet i 1991 i Vatikanet av pave Johannes Paul II. I 1994 ble han president for rådet, og samtidig utnevnt til erkebiskop. I 1999 ble han også president for Den romerske kuriens disiplinærkommisjon.
Pave Johannes Paul II kreerte han til kardinaldiakon i konsistoriet oktober 2003. Han er det andre medlem av Opus Dei som er opphøyet til kardinalsembetet. Siden 2003 har han også vært medlem av Kongregasjonen for biskopene.
Han gikk den 15. februar 2007 av som president for Det pavelige råd for tolkningen av lovtekster.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
Pave Leo XII (1760-1829) *1794
Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
Kardinal Julián Herranz Casado (1930-2014) *1991


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Det pavelige råd for tolkningen av lovtekster

Det pavelige råd for tolkningen av lovtekster er en del av Den romerske kurie, som er Den katolske kirkes sentrale administrasjon. 
Det ble opprettet som en kommisjon av pave Benedikt XV den 15. september 1917, gjennom en motu proprio, Cum iuris canonici. Bakgrunnen var den store revisjonen av katolsk kirkerett, som hadde resultert i en ny Codex Iuris Canonici tidligere samme år. 
Kommisjonen ble i 1963 omdefinert, og fikk navnet Den pavelige kommisjon for revisjon av den kodifiserte kirkeretten, med det oppdrag å forberede en ny utgave tilpasset endringene som var vedtatt av Andre Vatikankonsil. 
Den ble igjen en kommisjon for tolkning av lovtekster i 1984, ettersom revisjonen var fullført året før. I konstitusjonen Pastor Bonus fra 1988 ble den oppgradert til et pavelig råd, og ble dermed en del av kurien. 
Den nåværende presidenten er erkebiskop Francesco Coccopalmerio, som ble utnevnt 15. februar 2007.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Antonio José González Zumárraga

Antonio José González Zumárraga (født 18. mars 1925 i Pujilí i provinsen Cotopaxi i Ecuador, død 13. oktober 2008 i Sangolquí ved Quito) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Quito 1985–2003 og dermed også den katolske kirkes primas i Ecuador, og ble kreert til kardinal ved konsistoriet i februar 2001, med Santa Maria in Via som tittelkirke. Han var bare den fjerde kardinalen i landets historie.  
Ettersom han var fylt 80 år noen få dager før pave Johannes Paul II døde den 2. april 2005, hadde han ikke rett til å delta på konklavet som valgte neste pave.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
Kardinal Carlo Confalonieri (1893-1986) *1941
Kardinal Pablo Muñoz Vega (1903-1994) *1964
Kardinal Antonio José González Zumárraga (1935-2008) 1969 *


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
Hans Christian Ørsted

Hans Christian Ørsted (født 14. august 1777, død 9. mars 1851) var en dansk fysiker og kjemiker. Han er kjent som den første som fremstilte aluminium i 1825, og for å ha oppdaget at det er en forbindelse mellom elektrisitet og magnetisme. Ørsteds oppdagelse var at det rundt en strømførende ledning er et magnetfelt. Han ble oppmerksom på dette en dag han skulle gjøre et forsøk med å varme opp en ledning ved å sende sterk strøm gjennom den. I rommet der hvor han utførte eksperimentet, i nærheten av ledningen, lå det tilfeldigvis en kompassnål. Ørsted oppdaget at kompassnålen beveget seg når han satte på strømmen.
Denne forbindelsen hadde egentlig den italienske fysikeren Gian Domenico Romagnosi oppdaget 18 år tidligere, men han fikk ikke offentliggjort det. Ørsted offentliggjorde sine funn om dette i 1820. Ørsteds oppdagelse av at elektrisk strøm medfører magnetisme, ansporet engelskmannen Michael Faraday til å forsøke å gjøre det motsatte: Å omdanne magnetisme til elektrisitet. 11 år etter at Ørsted hadde offentliggjort sin oppdagelse, lyktes Faraday med å indusere en elektrisk strøm ved hjelp av magnetisme.
Ørsted (Oersted) har fått en målenhet oppkalt etter seg, Oe, for magnetisk feltstyrke.
Ørsted var også en fremgangsrik kjemiker, han var for eksempel den første som greide å utvinne aluminium av kaliumamalgam og aluminiumklorid. Han var også aktiv i arbeidet for å fremme naturvitenskapen i Danmark, og grunnla Selskabet for Naturlærens Udbredelse. 


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1842 – Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste
1820 – Copleymedaljen


== Se også ==
Ørsteds lov
Oersted


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dansk biografisk Lexikon om Ørsted (dansk)
National Geographic om Ørsted (engelsk)
Ørsteds eksperiment på nett (engelsk)
Aloísio Lorscheider

Aloísio Lorscheider (født 8. oktober 1924 i Estrela nær Porto Alegre i Brasil, død 23. desember 2007 i Porto Alegre) var en av den katolske kirkes kardinaler. 
Hans foreldre var av tysk opprinnelse.
Han var mest kjent for sitt virke som erkebiskop av Fortaleza 1973–1995, som ble fulgt av en lettere post for en mann i den alder han var kommet, som erkebiskop av det lille erkebispedømmet Aparecida 1995–2004. Før dette hadde han vært biskop i elleve år i Santo Angelo, fra 1962. Han var den brasilianske bispekonferansens leder i mange år.
Lorscheider ble kreert til kardinal i 1976. 
Han døde den 23. desember 2007 etter lengre tids sykdom.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
Kardinal Carlo Chiarlo (1881-1964) *1928
Kardinal Alfredo Vicente Scherer (1903-1996) *1947
Kardinal Aloísio Leo Arlindo Lorscheider, O.F.M.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi – katolsk.no
Hullbånd

Hullbånd er en type lagringsmedium for digitalt kodet informasjon, og består av en papirstrimmel med utstemplede hull. Hullbåndet ble oppfunnet i 1725 av Basile Bouchon. Hullbånd har vært brukt til lagring av utsendte og mottatte telekser, men  på 60- og 70-tallet ble hullbånd også brukt til innmating og utmating av datamaskinprogrammer og av data i begrenset mengde. Hullbånd ble på den tiden mye benyttet til CNC-maskiner. 

Bruksområdet var altså bare delvis overlappende med hullkortet. En av fordelene med hullbånd framfor hullkort er at rekkefølgen av dataene ikke kan endres på hullbånd, mens en bunke hullkort lett gir meningsløse data hvis kortene stokkes om. Hullbånd kunne også korrigeres til en viss grad, viktige hjelpemidler var en håndstanser, papirsaks og limbånd. Større datamegder førte til at hullbåndene kunne bli svært lange, ved innlesningen ble disse derfor samlet i store åpne beholdere. På grunn av papirstrimlenes fysiske egenskaper kunne disse deretter lett spoles opp igjen uten å fløyke seg.
«Wikipedia» i ASCII kode representert på hullbånd:


== Eksterne lenker ==
ECMA-10: ECMA standard for Data Interchange on Punched Tape
A song mentioning paper tape
Eugênio de Araújo Sales

Eugênio de Araújo Sales (født 8. november 1920 i Acari i staten Rio Grande do Norte i Brasil, død 9. juli 2012) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tidligere erkebiskop av Rio de Janeiro 1971–2001, og  ble kreert til kardinal i 1969.
Han deltok på Annet Vatikankonsil (1962–1965).
Før han kom til Rio, hadde han vært biskop siden 1954: Hjelpebiskop i Natal, apostolisk administrator sede plena («fullt sete», det vil si at bispestolen ikke er vakant) av erkebispedømmet Natal, apostolisk administrator sede plena av erkebispedømmet São Salvador da Bahía, erkebiskop av São Salvador da Bahía og dermed også til primas for den brasilianske kirke.
Som biskop støttet han ulike initiativer, som sosiale hjelpesentre for gårdsarbeidere og undervisning over radio for studenter som ikke kunne komme til skolen. Han har også arbeidet utrettelig for UNESCOs kampanjer mot analfabetisme.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Erkebiskop Adauto Aurélio de Miranda Henriques (1855-1935) *1894
Erkebiskop Moisés Sizenando Coelho (1877-1959) *1915
Erkebiskop José de Medeiros Delgado (1905-1988) *1941
Kardinal Eugênio de Araújo Sales (1920-2012) *1954


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi – katolsk.no
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church