jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Herbie Hancock

Herbert Jeffrey Hancock (født 12. april 1940) er en amerikansk jazzpianist og -komponist fra Chicago, USA. Han er regnet som en av de største jazzpianistene og -komponistene, og har vært innom trad-jazz, funk, rock og soul – og trukket jazzelementer inn i dette.
Han ble tidlig på 1960-tallet regnet for å være en av de mest lovende nye jazzmusikkere og ble i 1963 del av Miles Davis «second great quintet». Kjente soloverker inkluderer «Cantaloupe Island» og «Watermelon Man». Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Herbie Hancock – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Herbie Hancock – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Herbie Hancock på Internet Movie Database 
(sv) Herbie Hancock i Svensk Filmdatabas 
(da) Herbie Hancock på Filmdatabasen 
(da) Herbie Hancock på Scope 
(fr) Herbie Hancock på Allociné 
(en) Herbie Hancock på AllMovie 
(en) Herbie Hancock hos Rotten Tomatoes 
(en) Herbie Hancock hos The Movie Database 
(en) Herbie Hancock på Apple Music 
(en) Herbie Hancock på Discogs 
(en) Herbie Hancock på MusicBrainz 
(en) Herbie Hancock på SoundCloud 
(en) Herbie Hancock på Spotify 
(en) Herbie Hancock på Songkick 
(en) Herbie Hancock på Genius — sangtekster 
(en) Herbie Hancock på AllMusic 
Herbie Hancock på Twitter 
Herbie Hancock på Facebook 
Herbie Hancock på Instagram 
Herbie Hancock på Myspace 
Herbie Hancock på Myspace
Konsistoriet desember 1670

Konsistoriet desember 1670 var det første konsistorium hvor pave Klemens X kreerte kardinaler. Det ble holdt 22. desember 1670 i Vatikanet.
Det ble kreert 3 kardinaler ved dette konsistoriet. 


== Kilder ==
Clement X (1670-1676) – The Cardinals of the Holy Roman Church, besøkt 18. november 2015
Myroslav Ivan Ljubatsjivskyj

Myroslav Ivan Ljubatsjivskyj (ukrainsk Мирослав Іван Любачівський, født 24. juni 1914 i Dolyna i Østerrike-Ungarn som senere ble del av Ukraina, død 14. desember 2000 i Lviv) var en av Den katolske kirkes kardinaler.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Han ble presteviet den 21. september 1938 i Lwów (Lviv) av storepark for den ukrainske gresk-katolske kirke Andrej Sjeptytskyj, som da var del av Polen, og fortsatte sine teologiske studier i utlandet; Collegium Canisianum i Innsbruck, og Sitten i Sveits, og i Roma ved Pontificio Istituto Biblico, Gregoriana. Under andre verdenskrig ble Vest-Ukraina okkupert og senere annektert av Sovjetunionen, og fra 1940 til 1990 var den ukrainsk-katolske kirke undertrykt i Sovjetunionen. 
Ettersom det derfor ikke var mulig for Ljubatsjivskyj å reise hjem, kom han i 1947 til USA. Der ble han teologiprofessor ved ukrainernes presteseminar i Stamford i Connecticut. I 1968 ble han lærer ved presteseminaret i Washington D.C.


=== Erkeepark, storerkeepark ===
Han ble utnevnt til ukrainsk-katolsk erkeepark av Philadelphia den 13. september 1979. Han ble bispeviet 12. november samme år av pave Johannes Paul II, med medkonsekratorene storerkeepark kardinal Josyf Slipyj og av erkeepark Maksym Hermaniuk, C.SS.R..
Den 27. mars 1980 ble han koadjutor for storerkeeparken av Lviv, kardinal Josyp Slipyj (som hadde sin bopel i Roma). Han rykket opp som storerkeepark av Lviv 7. september 1984 (fra kardinal Slipyjs død).


=== Kardinal ===
Han ble kreert til kardinal av pave Johannes Paul II i 1985, med Santa Sofia a Via Boccea som tittelkirke.
De sovjetiske myndigheter opphevet forbudet mor den ukrains-kaolske kirke i 1989, etter den kalde krigen. Først 30. mars 1991 ble det mulig for kardinal Ljubatsjivskyj å vende tilbake til Ukraina. Han døde i 2000. 
Lubachivsky ble begravet i St. Georgskatedralen i Lviv.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio, O.P. (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (16235-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Henry Benedict Mary Clement Stuart of York (1725-1807) *1758
Pave Leo XII (1760-1829) *1794
Kardinal Chiarissimo Falconieri Mellini (1794-1859) *1826
Kardinal Camillo di Pietro (1806-1884) *1839
Kardinal Mieczyslaw Halka Ledóchowski (1822-1902) *1861
Kardinal Jan Puzyna z Kosielsko (1842-1911) *1886
Erkebiskop Józef Bilczewski (1860-1923) *1901
Erkebiskop Bolesław Twardowski (1864-1944) *1919
Erkebiskop Eugeniusz Baziak (1890-1962) *1933
Pave Johannes Paul II (1920-2005) *1958
Kardinal Myroslav Ivan Ljubatsjivskyj(1914-2000) *1979


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Juan Gualberto Guevara

Juan Gualberto Guevara y de la Cuba (født 12. juli 1882 i Villa de Vitor ved Arequipa i Peru, død 27. november 1954 i Lima) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Lima 1945–1954.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Juan Gualberto Guevara var sønn av Simón Guevara og hans hustru Eulogia Cuba. Han studerte katolsk teologi og filosofi ved Seminario de San Jerónimo i Arequipa.


=== Prest ===
Den 6. juni 1906 ble han presteviet, og arbeidet i den først peruanske, men siden 1883 chilenske byen Arica. Da Peru i 1910 brøt de diplomatiske forbindelser med Chile om forståelsen av Ancón-traktaten, måtte han forlate Arica. Fra 1910 til 1920 var han viserektor ved presteseminaret i Arequipa, og fra 1916 til 1940 var han journalist og utgiver av den peruanske avisen El Deber. Han fullførte kirkerettsstudier ved det pavelige universitet Gregoriana i Roma, og derfra ble han doktor i kirkerett i 1922.


=== Biskop, erkebiskop ===
Pave Pius XII utnevnte i 1940 Guevara til biskop av Trujillo. Han ble bispeviet 2. mars 1941 av den apostoliske nuntius i Peru og senere kardinal Fernando Cento. Medkonsekrerende var Felipe Santiago Hermosa y Sarmiento, biskop av Cuzco, og Domingo Juan Vargas, emeritert biskop av Huaraz. 
I 1943 fulgte hans utnevnelse til erkebiskop av Trujillo og tidlig 1945 til militærbiskop. 
Den 16. desember 1945 ble han utnevnt til erkebiskop av Lima.


=== Kardinal ===
Han ble kreert til kardinalprest den 18. februar 1946 av pave Pius XII, med  Sant'Eusebio som tittelkirke. Han var den første perunske kardinal. Kardinal Guevara døde 27. november 1954 etter langvarig kreftlidelse i Lima, og ble begravet i byens katedral.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1777
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Filippo de Angelis (1792-1877) *1826
Kardinal Amilcare Malagola (1840-1895) *1876
Kardinal Giovanni Tacci (Porcelli) (1863-1928) *1895
Kardinal Fernando Cento (1883-1973) *1922
Kardinal Juan Gualberto Guevara y de la Cuba (1882-1954) *1941


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Dominic Ignatius Ekandem

Dominic Ignatius Ekandem (født 23. juni 1917 i Obio Ibiono ved Uyo i Nigeria, død 24. november 1995 i Abuja ) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Ikot Ekpene 1963–1989, og biskop-erkebiskop av Abuja 1989–1992.
Han ble kreert til kardinal i 1976 av pave Paul VI, med San Marcello al Corso som tittelkirke.
Han deltok i konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
Kardinal Bartolomeo Pacca (1756-1844) *1786
Pave Gregor XVI (1765-1846) *1831
Kardinal Castruccio Castracane degli Antelminelli (1779-1852) *1844
Kardinal Paul Cullen (1803-1878) *1850
Erkebiskop Joseph Dixon (1806-1866) * 1852
Erkebiskop Daniel McGettigan (1815-1887) *1856
Kardinal Michael Logue (1840-1924) *1879
Kardinal Joseph MacRory (1861-1945) *1915
Erkebiskop John Francis D'Alton (1882-1963) *1942
Biskop James Moynagh, S.P.S. (1903-1985) *1947
Kardinal Dominic Ignatius Ekandem (1917-1995) *1954


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Franjo Kuharić

Franjo Kuharić  (født 15. april 1919 i Pribić nær Krašić i Kroatia, den gang Kongedømmet for serbere, kroater og slovenere, død 11. mars 2002 i Zagreb ) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Zagreb 1970–1997.
Han ble kreert til kardinal i 1983 av pave Johannes Paul II.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1882
Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865-1930) *1900
Erkebiskop Antun Bauer (1856-1937) *1911
Erkebiskop Josip Antun Ujcić (1880-1964) *1937
Kardinal Franjo Šeper (1905-1981) *1954
Kardinal Franjo Kuharić


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Antoun Boutros Khoraiche

Antoun Boutros Khoraiche (fornavnet tilsvarer norsk Antonius Peter, ofte gjengitt med fransk Antoine-Pierre, etternavnet skrives også bl.a. Khreich; født 20. september 1907 i Ain Ebel ved Tyr  i Libanon, den gang del av Det ottomanske rike, død 19. august 1994 i Beirut) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og maronittisk patriark av Antiokia 1970–1986.
Han deltok på Annet Vatikankonsil 1962–1965 som biskop av Saida.
Han ble kreert til kardinal i 1983 av pave Johannes Paul II.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Tor Skjønsberg

Tor Skjønsberg (født 27. april 1903, død 8. september 1993) var en norsk advokat, industrileder, politiker og motstandsmann. Han var den reelle lederen for Hjemmefronten til 1944 og en kort periode skipsfartsminister like etter krigen. I etterkrigstiden var han virksom som advokat, styremedlem og styreleder i en rekke store industriforetak og som forsvarsvenn, og han var den første formannen for Folk og Forsvar.


== Leder for Hjemmefronten ==
Tor Skjønsberg var utdannet jurist i 1927. I 1941 var han med på å organisere «Grimelundsmøtene» på Grimelund gård. Disse møtene ansees som starten på organisert motstand i Norge, og Skjønsberg har blitt kalt «hjernen bak Hjemmefronten». Han var den reelle lederen av Hjemmefronten i Norge inntil han måtte flykte til Sverige i november 1944. Etter at Skjønsberg måtte flykte, tok Jens Christian Hauge over som leder for motstandsbevegelsen.


== Statsråd ==
Skjønsberg var skipsfartsminister i Einar Gerhardsens samlingsregjering fra juni til november 1945.


== Senere virke ==
I november 1945 gikk Tor Skjønsberg ut av regjeringen. Hans ønske om et mer anonymt liv ble respektert av de andre lederne i hjemmefronten, og hans rolle under krigen var derfor lite kjent frem til hans død.I etterkrigstiden var han virksom som advokat og industrileder. Skjønsberg var styremedlem i Hafslund i 30 år, 20 av disse som styreformann. Han var også styremedlem i blant annet Frydenlunds Bryggeri, Dyno Industrier, Norsk Jernverk, Den norske Amerikalinje og Verdens Gang.
Skjønsberg var også forsvarsvenn og var den første formannen for Folk og Forsvar fra 1950 til 1955.
Tor Skjønsberg hadde en naturlig beskjedenhet og ønsket ikke offentlig oppmerksomhet; Aftenposten skrev at han var «svært tilbakeholden med å snakke om sin fremtredende rolle i krigsårene – og om sine senere topp-posisjoner i norsk næringsliv for den saks skyld».Han var halvbror av Kari Skjønsberg og far til bistandsarbeideren Else Skjønsberg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Tor Skjønsberg hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Tor Skjønsberg i Store norske leksikon
Grytøya

Grytøya er ei øy i Harstad kommune i Troms. Øya ligger nord for Hinnøya omgitt av Toppsundet i sør, Kvernsundet i nord, Andfjorden i vest og Vågsfjorden i øst. 
Grytøya har et areal på 107,57 km², og et folketall på 454 (2012). Det høyeste punktet er det 1 013 meter høye fjellet Nona. Inntil den 1. januar 2013 var 38 kvadratkilometer av nordsiden av øya en del av den tidligere Bjarkøy kommune. 
De største befolkningssentrene på øya er fiskeværet Grøtavær og bygdene  Bessebostad og Fenes. Lundenes kirke og bygdetunet ligger sør på øya. Grøtavær kirke ligger i Grøtavær. 
Adkomst til øya er med ferjesambandet Stornes–Bjørnerå fra Hinnøya til ferjeleiet på Bjørnrå sør på øya. Fergeforbindelsen er en del av fylkesvei 8670 fra Harstad som går på østsiden av Grytøya fram til Bjarkøya gjennom Bjarkøyforbindelsen som åpnet i desember 2018. Fra ferjeleiet går Fylkesvei 7756 på vestsiden av øya gjennom Toppentunnelen fram til Grøtavær. 
Gartneriet på Grytøya startet opp i 1926 og leverer roser og potteplanter til Harstad-området og Vesterålen. Dragland planteskole startet opp i 1962.I 1972 styrtet en Twin Otter på vei fra Bardufoss til Stokmarknes i fjellet Litjetussen. 17 mennesker omkom i ulykken, som senere ble kalt Grytøya-ulykken.


== Fjell på Grytøya (ikke uttømmemnde) ==
Nona
Litjetussen
Hattfjellet
Trolltinden (Harstad)


== Referanser ==


== Se også ==
Grytøya-ulykken
Bjarkøyforbindelsen
Toppentunnelen


== Eksterne lenker ==
(en) Grytøya – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Grytøy bygdetun Arkivert 20. august 2019 hos Wayback Machine.
Norsk leirskoleforening: Grøtavær leirskole
Videovandring, Ola Heide forteller om huldrebosteder i Forsmarka på Inner-Gryta.
Silvio Angelo Pio Oddi

Silvio Angelo Pio Oddi (født 14. november 1910 i Morfasso ved Piacenza i Italia, død 29. juni 2001 i Cortemaggiore ved Piacenza) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet det pavelige diplomati og Den romerske kurie. Han var blant annet nuntius i Egypt, og Belgia/Luxembourg og prefekt for Kongregasjonen for kleresiet 1979–1986.
Han deltok på Annet Vatikankonsil 1962–1965.
Han ble kreert til kardinal i 1969 av pave Paul VI.
Han deltok i konklavet i august 1978 som valgte pave Johannes Paul I og konklavet i oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1777
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Filippo de Angelis (1792-1877) *1826
Kardinal Amilcare Malagola (1840-1895) *1876
Kardinal Giovanni Tacci Porcelli (1840-1895) *1876
Pave Johannes XXIII (1881-1963) *1924
Kardinal Silvio Angelo Pio Oddi (1910-2001) *1946


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Paolo Bertoli

Paolo Bertoli (født 1. februar 1908 i Poggio Garfagnana ved Lucca i Italia, død 8. november 2001 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet det pavelige diplomati og Den romerske kurie.
Han var bl.a. chargé d'affaires i Tsjekkoslovakia 1949, men ble forhindret fra å utøve embedet på grunn av det kommunistiske regime, apostolisk delegat i Tyrkia, i Colombia, i Libanon og i Frankrike. Han var nuntius i Egypt, Belgia/Luxembourg og Jugoslavia, prefekt for Kongregasjonen for helligkåringer 1969–1973, og camerlengo 1979–1985.
Han deltok på Annet Vatikankonsil 1962–1965.
Han ble kreert til kardinal i 1969 av pave Paul VI.
Han deltok i konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
Pave Pius XII (1835-1958) *1917
Kardinal Eugène-Gabriel-Gervais-Laurent Tisserant (1884-1972) *1937
Kardinal Paolo Bertoli (1908-2001) *1952


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Sergio Guerri

Sergio Guerri (født 25. desember 1905 i Tarquinia i Italia, død 15. mars 1992 i Vatikanet) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet det pavelige diplomati og Den romerske kurie. Han var bl.a. Pro-president for Den pavelige kommisjon for Vatikanstaten camerlengo 1968–1981.
Han ble kreert til kardinal i 1969 av pave Paul VI.
Han deltok i konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Kardinal Gaetano de Lai (1853–1928) *1911
Kardinal Raffaele Carlo Rossi (1876–1948) *1920
Kardinal Amleto Giovanni Cicognani (1883–1973) *1933
Kardinal Sergio Guerri


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Vincenzo Fagiolo

Vincenzo Fagiolo (født 5. februar 1918 i Segni i Italia, død 22. september 2000 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet  Den romerske kurie. Han var først erkebiskop av Chieti 1971–1984, og senere bl.a.  president for Det pavelige råd for tolkning av lovtekster 1990–1998.
Han ble kreert til kardinal i 1994 av pave Johannes Paul II.


== Episkopalgenealogi ==
Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
Kardinal Carlo Confalonieri (1893-1986) *1941
Kardinal Vincenzo Fagiolo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Hurum-ulykken

Hurum-ulykken var en flyulykke som inntraff da et Douglas C-47 Skytrain med registreringsnummer PH-TFA fra flyselskapet Aero Holland styrtet i skogen på Hurum den 20. november 1949 klokken 16.56 under innflyvning til Fornebu lufthavn. 30 av tilsammen 31 passasjerer og hele besetningen på 4, tilsammen 34 personer, omkom.
Flyulykken på Hurum bidro mer enn noen annen enkeltbegivenhet til det sterke Israel-engasjementet i Arbeiderpartiet i 1950-årene. Flyet som hadde med 27 jødiske barn på vei fra Brussel til en mellomstasjon i Norge før de skulle videre til sine nye hjem i Israel, styrtet på grunn av dårlig vær på Hurum. Flyulykken var den nest største i Norge til da, bare i  Kvitbjørn-ulykken hadde det omkommet flere, og bare én jødisk gutt overlevde. Han het Isac Allal. Han ble hentet i skogen av medlemmer av Drammen HV ungdomstropp og kjørt til Drammen sykehus. Her ble han liggende en ukes tid. 
Ulykken gjorde et enormt inntrykk på det norske folk. Arbeiderpartiets partisekretær Haakon Lie var blitt en varm Israel-venn, noe som blant annet hadde sin bakgrunn i hans kontakt med jødiske organisasjoner i USA under krigen. Lie gikk etter ulykken i bresjen for en innsamlingsaksjon som hadde som formål å bygge opp en norsk landsby i Israel, kalt «Moshav Norge». Lie hadde stor innflytelse på Israel-engasjementet i den norske arbeiderbevegelsen, og han har i samtale med utvalget påpekt at han var en meget nær venn av Israels statsminister Golda Meir. Venner av Israel i Norsk Arbeiderbevegelse (VINA) samlet inn penger til en minnestein, som er reist i Moshav Yanuv.


== Se også ==
Norske katastrofer og store ulykker


== Referanser ==


== Litteratur ==
Paul Engstad: Norsk arbeiderbevegelses samarbeid med Israel og innsats for fred i Midtøsten : Israel 50 år 1948-1998. VINA Oslo 1998.


== Eksterne lenker ==
Om ulykken på Aviation Safety Network