Jean Cocteau

Jean Maurice Eugène Clément Cocteau (født 5. juli 1889 i Maisons-Laffitte i Frankrike, død 11. oktober 1963 i Milly-la-Forêt) var en fransk multikunstner, forfatter, dikter, dramatiker, maler, designer og filmskaper og en sentral skikkelse i den parisiske avantgarden i 1920- og 1930-årene.


== Liv og virke ==
Cocteau ble født i sin bestefars (på morssiden) hus, som lå på Place Sully i Maisons-Laffitte i nærheten av Paris. Han var sønn av Georges Albert Cocteau, advokat og sporadisk maler, og hans kone, Marie Eugénie Émilie Junia Lecomte. De giftet seg 7. juli 1875 i 9. arrondissement i Paris. Hans far begikk selvmord i Paris den 5. april 1898, noe som berørte sønnen (som var åtte år gammel) i lang tid.
I 1900 begynte Cocteau å studere ved Lycée Condorcet, hvor han ble gode venner med Pierre Dargelos. Han ble utvist fra Lycée Condorcet for dårlig oppførsel i 1904.I 1908 arrangerte en Edouard de Max poetisk morgen på Femina Theatre, med det første opplesning av dikt av Cocteau. Året etter, da han var 20 år, ga han ut sin første diktbok, La Lampe d'Aladin, inspirert av Tusen og en natt. På grunn av sitt arbeid, ble han kjent i bohemkretser som den «frivol prins». I 1910 ga han ut sin andre diktbok, med samme tittel som sitt kallenavn.
Han var en sentral person i kunstnermiljøet i Paris tidlig på 1900-tallet, og vanket sammen med Marcel Proust, André Gide og Maurice Barrès. Han skrev både lyrikk, romaner og dramaer. Han var også designer, filmprodusent og boksemanager.
Etter å ha skrevet dikt i unge år, oppnådde Cocteau sin første triumf med sitt utkast for balletten Parade med musikk av Erik Satie og scenedekorasjoner og kostymer av Pablo Picasso. Under og etter første verdenskrig skrev Cocteau flere dikt, deriblant boken «Le Cap de Bonne-Esperance» (Kapp det gode håp 1919), romaner med blant annet Svindleren Thomas (1923) og Les Enfants terribles (1929) og skuespill med blant annet «Bryllup under Eiffeltårnet» (1923), et intrigeløst og oppløst surrealistisk verk som først ble fremført i 1923.
I senere stykker gjorde han bruk av gamle myter på samme, surrealistiske måte, og brukte myten om Orfeus i «Orfee» (1926), førstegangsoppført i (1927), «Ødipus i helvetesmaskinen» (1934) og «Antigone» (1927).
Cocteau var kronikør for og venn med flere kjent forfattere, og behersket modernismen i alle kunstarter og forsvarte blant annet den atonale musikken til Igor Stravinskij. Hans velkjente filmer, for det meste basert på hans romaner og drama, innbefatter En dikters blod (1932), den fantasifulle Skjønnheten og udyret (1946) og les Parents Terrible (1948) og Intime forbindelser (1962). Han var også en sterkt visuell kunstner og er kjent for sin grafikk, tegninger av andre kunstnere og freskene som han utførte i offentlig bygninger og kapeller.


== Verker (utvalg) ==


=== Lyrik ===
1909: Le Prince frivol
1909: La Lampe d’Aladin
1910: Le Prince frivole
1913: La Danse de Sophocle
1922: Vocabulaire
1925: Cri écrit
1926: L’Ange Heurtebise
1927: Opéra
1934: Mythologie
1939: Énigmes
1941: Allégories
1944: Léone
1946: La Crucifixion
1954: Clair-obscur
1958: Paraprosodies
1962: Le Requiem


=== Prosa ===
1919: Le Potomak
1923: Le Grand Écart
1923: Thomas l’imposteur (Svindleren Thomas)
1928: Le Livre blanc
1929: Les Enfants terribles
1940: La Fin du Potomak
2012: La Croisière aux émeraudes (posthum)


=== Drama ===
1909: Le Dieu bleu (Ballett)
1917: Parade (Ballett), Musik av Erik Satie, koreografi av Léonide Massine
1921: Les mariés de la Tour Eiffel
1922: Antigone
1924: Roméo et Juliette
1926: Orphée
1927: Le pauvre matelot, operalibretto, musikk av Darius Milhaud
1930: La voix humaine (Stemmen)
1934: La Machine infernale
1938: Les Parents terribles (Umulige foreldre)
1940: Les Monstres sacrés
1941: La Machine à écrire
1943: Renaud et Armide
1943: L’Aigle à deux têtes
1962: L’Impromptu du Palais-Royal


=== Film ===


==== Kun dreiebok ====
1943: Le Baron fantôme – dialog, regi av Serge de Poligny
1943: Under evige stjerner (L’Éternel Retour) – regi av Jean Delannoy
1945: Damene fra Boulogne-skogen (Les Dames du Bois de Boulogne) – regi av Robert Bresson
1948: Ruy Blas – etter Victor Hugo, regi av Pierre Billon
1950: Les Enfants terribles – regi av Jean-Pierre Melville
1951: La Couronne noire – regi av Luis Saslavsky
1954: Pantomimes – dokumentarfilm med regi av Paul Paviot
1957: Django Reinhardt – dokumentarfilm med regi av Paul Paviot
1961: La Princesse de Clèves regi av Jean Delannoy
1965: Thomas l’imposteur – regi av Georges Franju
1980: Mysteriet i Oberwald (Il mistero di Oberwald) – regi av Michelangelo Antonioni


==== Regi ====
1925: Jean Cocteau fait du cinéma
1930: En dikters blod (Le Sang d’un poète)
1946: Skjønnheten og udyret (La Belle et la Bête)
1948: L’Aigle à deux têtes
1948: Les Parents terribles
1949: Evige lenker (Orphée)
1950: Coriolan
1955: L’Amour sous l’électrode
1957: 8 × 8: A Chess Sonata in 8 Movements – regi med Hans Richter og Marcel Duchamp
1960: Orfeus' testamente (Le Testament d’Orphée)
1960: Voyage au pays de l’Insolite
1962: Jean Cocteau s’adresse à l’an 2000


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jean Cocteau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jean Cocteau på Internet Movie Database 
(no) Jean Cocteau hos Nationaltheatret 
(sv) Jean Cocteau i Svensk Filmdatabas 
(da) Jean Cocteau på Filmdatabasen 
(fr) Jean Cocteau på Allociné 
(en) Jean Cocteau på AllMovie 
(en) Jean Cocteau hos Rotten Tomatoes 
(en) Jean Cocteau hos The Movie Database 
(en) Jean Cocteau hos Internet Broadway Database