jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hobartiidae

Hobartiidae er en liten familie av biller som bare er kjent fra Australia, Chile og Argentina. Utbredelsen tyder på at de må være en gammel gruppe, som har eksistert allerede da sørkontinentene (Australia, Antarktis og Sør-Amerika) skilte lag i jorden middelalder (mesozoikum). Disse billene lever på råtnende, bløte poresopper (kjuker, Polyporaceae). Det er bare beskrevet sju arter, men det finnes trolig noen flere ubeskrevne. Familien er oppkalt etter Hobart, hovedstaden i Tasmania, der de først ble oppdaget.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Gruppen (infraorden) Cucujiformia
Overfamilien glans- og flatbiller, Cucujoidea
Familien Hobartiidae Sen Gupta & Crowson, 1966
Slekten Hobartius Sen Gupta & Crowson, 1966
Hobartius chilensis Tomaszewska & Slipinski, 1995  – Chile
Hobartius eucalypti (Blackburn, 1892)  – Australia
Hobartius newtonorum Tomaszewska & Slipinski, 1995
Hobartius niger Tomaszewska & Slipinski, 1995
Hobartius tasmanicus Sen Gupta & Crowson, 1966 – Tasmania
Slekten Hydnobioides Sen Gupta & Crowson, 1966
Hydnobioides lawrencei Tomaszewska & Slipinski, 1995
Hydnobioides pubescens Sen Gupta & Crowson, 1966


== Eksterne lenker ==
(en) Hobartiidae i Encyclopedia of Life 
(en) Hobartiidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hobartiidae hos Fossilworks 
(en) Hobartiidae hos Fossilworks 
(en) Hobartiidae hos ITIS 
(en) Hobartiidae hos NCBI 
Hobartiidae – detaljert informasjon på Wikispecies
RG-31

RG-31 er et sørafrikansk hjulgående pansret personellkjøretøy, i nyere tid kjent som et minebeskyttet kjøretøy (MRAP). Det er av utseende ganske likt en lastebil, og har et V-formet skrog for å stå i mot landminer.


== Historie og utvikling ==
RG-31 ble utviklet av Land Systems OMC i Sør-Afrika, nå en avdelingen i BAE Systems.
RG-31 er eller har vært i tjeneste med Canada, Colombia, Nederland, Rwanda, Sør-Afrika, Forenede arabiske emirater og USA. Det har vært i bruk i kamphandlinger i blant annet Afghanistan med ISAF, Bosnia med UNPROFOR og Irak med amerikanske styrker.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme til venstre i skroget, på samme måte som i en lastebil.  Ut- og inngang fra kjøretøyet er gjennom en stor dør bak.
Motoren på Mk 3 er en Mercedes-Benz OM366T dieselmotor som yter 125 kW ved 2800 omdreininger i minuttet.  På Mk 5 er det en Cummins QSB dieselmotor som yter 205 kW ved 2500 omdreininger i minuttet.  Motoren er montert under et panser i snuten på kjøretøyet.  Den driver en Allison femtrinns automatisk girkasse som igjen driver en fordelingsgirkasse.  Denne siste er enten en Meritor Rockwell T232 på Mk 3 eller en Axle Tech T600 på Mk 5.  Begge fordelingsgirkassene har to girserier og permanent firehjulstrekk.
Fabrikanten oppgir beskyttelsen til å være tilstrekkelig til å stå i mot én TM-57 mine under skroget eller to TM-57 under ett hjul.


== Varianter ==
RG-31 Mk3A Nyala
Basert på Mamba pansret personellkjøretøy.
RG-31 Sabre
Lastevariant.
RG-31 Mk5 Nyala

RG-31 Charger
Versjon for den amerikanske hæren, basert på Mk 3 og Mk 5 men med motor fra Detroit Diesel.
RG-31 Mk5E
En forlenget Mk5 med større lastekapasitet og bedre pansring.
RG-31 Mk5EM

RG-31 Mk6E
Forbedret panserbeskyttelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) RG-31 Nyala – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
GlobalSecurity.org om RG-31 (engelsk)
Produsentens brosjyre (engelsk)
TM-57

TM-57 er en russisk landmine for bruk mot pansrede kjøretøyer.  Den er basert på TM-46, og har en større sprengladning og bedre brannrør sammenlignet med denne.  TM-46 består av en sirkulær kropp av metall og en plass for tennmekanismen i midten.  Hele minen veier 8,47 kg, og 6,34 kg av dette er sprengstoff.  Diameteren er 316 mm.
En treningsversjon som produserer røyk heter TM-60.
Orograf

En orograf er en avstandsmåler som tidligere ble brukt av kystartilleriet. Den ble utviklet i 1886 av senere oberst og forsvarsminister Georg Stang. Stang utviklet i alt 3 versjoner av orografen. Den ble senere videreutviklet av oberst Birger Eriksen.
Orografer var blant annet installert på Oscarsborg og Odderøya fort. Flere var installert i Bergen, blant annet på Store Kongshaug og Kvarven.I utgangspunktet består orografen av en enkel kikkert med trådkors og gradskiver. Når en kjenner orografens høyde over havet, sikter på målet og avleser vinkelen ned mot målet, kan en regne ut avstanden fra orografen til målet. For å bedre nøyaktigheten bør en korrigere for den aktuelle vannstanden. Til å begynne med ble dette arrangert slik at en nivåmåler ble innrettet i vannkanten på en slik måte at den kunne sees fra orografen i kikkert. Senere ble det utviklet elektriske overføringsmetoder til en nivåmålestasjon som pr telefon informerte orografene i nærområdet.
Gradskiven for plongering kan alternativt graderes i meter, og angir avstanden til målet direkte. Det måtte derved lages en spesifikk skive for den aktuelle orografs høyde over havet.
Oberst Stang beskrev orografen som «et instrument ved hvilket man fra en station kan overføre på kartet et punkts bevegelse på vannoverflaten. Når man med orografens kikkert følger et fartøy, vil instrumentet til enhver tid vise fartøyets sted på kartet og dets avstand fra stasjonen, samt, når fartøyet beveger seg, dets bevegelsesretning og hastighet».En stift fra orografen viste direkte på et strålekart målets posisjon. Dette ga mulighet for indirekte skyting. Posisjonene ble overbrakt til batteriet ved roping eller per telefon. På Oscarsborg var det flere orografer, blant annet i Hovedbatteriet på Søndre Kaholmen og på Håøya. Lenger sør i Drøbaksundet var det stasjoner på Elton, Stjernås, Barlindås og Sonsås (de to sistnevnte er ikke lenger på Forsvarets grunn). 9. april 1940 var orografen i Hovedbatteriet bemannet av fenrik Høie fra Drøbak.
Oberst Stangs valg av ordet «orograf» som navn på sitt instrument synes å være hentet fra et tidligere og noe annerledes instrument, beskrevet i Webster som:
Orograph \Or"o*graph\, n. [Gr. ? mountain + -graph.] (Surveying)
A machine for use in making topographical maps. It is operated by being pushed across country, and not only records distances, like the perambulator, but also elevations.Orograf [Gr. ? fjell + -tegne] En maskin som brukes til å lage topografiske kart. Den skyves frem og registrerer ikke bare avstand slik som «perambulator», men også høyde.


== Referanser ==


== Se også ==
Orografi
Swing

Swing kan også referere til swingdans
Swing eller swingjazz er en stilart innen jazz som utviklet seg på 1930-tallet og kan refereres til som dette tiårets populærmusikk.
Tre av de fremste eksponentene for denne stilarten var orkesterlederne Benny Goodman, Count Basie og Duke Ellington. Noen av swingepokens fremste solister var tenorsaksofonistene Lester Young, Coleman Hawkins og Ben Webster; vibrafonisten Red Norvo; pianistene Art Tatum, Fats Waller, Nat King Cole og Erroll Garner; gitaristene Charlie Christian og Django Reinhardt; fiolinisten Stephane Grappelli, samt trompetisten Roy Eldridge. To kjente swing-trommeslagere som bør nevnes er Gene Krupa og Buddy Rich; mens man på sang kan nevne Anita O'day, Billie Holiday og Bing Crosby. Det finnes også en del «overlappere», f.eks Louis Armstrong som var en av Jazzens grunnleggere (og hadde en karriere som strakk seg tiår før swing-epoken), men som hadde en tilsynelatende tidløs stil og Ella Fitzgerald som etter hvert lot seg influere av de nye strømningene fra bebop, dette gjelder også flere av musikerne nevnt ovenfor. Man kan også si at Frank Sinatra og Tony Bennett synger i en swing-stil.


== Norge ==
I Norge har det vært noen bemerkelsesverdige musikere og artister innenfor swing-stilen. Her nevnes bl.a gitaristen Robert Normann, fiolinisten Frank Ottersen, bassisten Fred Lange-Nielsen, saksofonistene Arvid Gram Paulsen og Bjarne Nerem, sangerne Freddy Valiér og Nora Brockstedt, pianistene Gunnar Sønstevold og Willy Andresen, trommeslager Per Nyhaug og trompetisten Rowland Greenberg.


== Swing i dag ==
Swingstilen lever i beste velgående i dag. Dette betyr slettes ikke at musikerne har satt seg fast på 1930-tallet, men spiller i en vital swingstil av samtiden. Et godt eksempel på dette er gruppa Hot Club de Norvège med frontmann, gitaristen Jon Larsen, som med sine medspillere henter inspirasjon fra Django Reinhardt. Reinhardts «sigøynerjazz» regnes av mange som Europas viktigste bidrag i en ellers så «amerikanisert» tradisjon. Musikken inspirert av Reinhardt, får ofte betegnelsen String Swing, her referert til at hans musikk kun bestod av strenginstrumenter (gitar, fiolin og kontrabass). Andre representanter i Norge for en swingstil av samtiden er vokalisten Laila Dalseth og tenoristen Totti Berg. Denne jazzstilen referes ofte til som mainstream.
Fylkesvei 1972

Fylkesvei 1972 går mellom Berger og Tuhus i Eidskog.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av en delstrekning av den tidligere fylkesvei 332 (Hedmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 EidskogBergervegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1972
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Storhaug skole

Storhaug skole er en skole på Storhaug, Stavanger. Det var i 2018–2019 ca. 370 elever ved skolen. Gjennom årene har elevtallet ved skolen variert sterkt. Da skolen ble åpnet i 1902 hadde skolen hele 870 elever som var fordelt på 22 klasserom. Skolen ble tegnet av avdelingsingeniør Hans L. Juell og var den første skolen som ble bygd i mur.


== Flystyrt 1940 ==
Kvelden den 11. april 1940 ble et engelsk bombefly av type Vickers Wellington IC med kjennetegn P9284 KO-J skutt i brann av det tyske antiluftskytset mens det befant seg over Stavanger. Flyet tilhørte 115 Sqn bomber command og hadde tatt av fra RAF Marham kl. 1800 tidligere på kvelden. Som en lysende ildfakkel styrtet det brennende flyet ned mot Storhaug og sneiet bort i skolen så vel som flere bolighus, og satte dem i brann. Skolen brant ned, sammen med Jelsagata 12, 16, og 18, Opheimsgata 29 og 32 og Sandeidgata 31.
Det var heldigvis ingen elever på skolen, men de seks britene ombord i flyet omkom og ble senere gravlagt på Eiganes kirkegård:
P/O Barber
P/O Rankin
Sgt Pearce
Sgt Juby
LAC Westcott
P/O BullTre sivile omkom på bakken: Jenny Kavli og søskenparet Signe og Anton Hognestad. Mange ble såret, flere av dem alvorlig.
Det ble nå provisoriske løsninger for å finne undervisningsrom. Noen gikk en tid i kjelleren på Metodistkirken, noen i hagestuen hos familien Mauritsen i Admiral Cruys gate. Senere ble halvparten av elevene overført til Nylund skole og resten til Våland skole. Etter krigen ble den bygd opp igjen, og stod klar til bruk i 1949. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Storhaug skole erlingjensen.net
Skolens hjemmeside
Svartrotte

Svartrotte (Rattus rattus) er en art i rotteslekta.
Den er betydelig mer spesialisert enn brunrotte, og foretrekker føde som består av korn og kornprodukter. Brunrotta, som kom til Europa fra India, er derimot en opportunist som kan leve av nærmest alt – brunrotta har fortrengt svartrotta i de kjøligere delene av verden i nord og sør, mens svartrotte er svært vanlig i tropiske og subtropiske strøk.
Sammenlignet med brunrotta, er svartrotta ikke fullt så god til å svømme, men flinkere til å klatre. En annen viktig forskjell mellom svart- og brunrotten, er at førstnevnte er mer folkesky og dermed mindre utbredt i befolkede områder.
På tross av navnet finnes den i flere forskjellige farger. Den er oftest svart til lys brun, med en lysere buk. En typisk rotte måler omkring 15–20 cm lang med ytterligere 20 cm hale. I et optimalt miljø føder den unger hele året i kull på seks til ti unger. Rotta kan bli omkring 2-3 år gammel. Svartrotta kan danne omgangsgrupper på opp til 60 individer.
Man regner med at svartedauden, som rammet Europa i 1347-1350, ble spredt fra svartrotter til mennesker ved lopper, men det er ikke sikkert at dette var eneste spredningsmåte ettersom pesten kunne bre seg i rottefri områder, da vel mellom mennesker.


== Se også ==
Brunrotte
Tamrotte


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Svartrotte – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Svartrotte i Encyclopedia of Life 
(en) Svartrotte i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Svartrotte hos Artsdatabanken 
(sv) Svartrotte hos Dyntaxa 
(en) Svartrotte hos Fauna Europaea 
(en) Svartrotte hos Fossilworks 
(en) Svartrotte hos ITIS 
(en) Svartrotte hos NCBI 
(en) Kategori:Rattus rattus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Rattus rattus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Byfolk!

Byfolk! (City Slickers) er en amerikansk filmkomedie fra 1991, regissert av Ron Underwood. Hovedrollene spilles av Billy Crystal, Bruno Kirby, Daniel Stern og Jack Palance. Palance vant Oscar dette året for beste bi-skuespiller.
Filmen er rangert som nummer 73 av magasinet Bravos «100 morsomste filmer» og på nummer 86 på American Film Institutes liste «100 years...100 laughs».


== Oppfølger ==
I 1994 kom det en oppfølger. Den nye filmen City Slickers II: The Legend of Curly's Gold hadde Paul Weiland som regissør, men Crystal, Stern og Palance var med videre.


== Handling ==
I Pamplona, ​​Spania, deltar de middelaldrende vennene Mitch Robbins, Ed Furrilo og Phil Berquist i et okse-løp. Hjemme i New York City innser Mitch at han og vennene hans bruker reiser og eventyr for å rømme fra deres kjedelige, hverdagslige liv. Mitch hater jobben med reklame-salg. Phil sitter fanget i et kjærlighetsløst ekteskap, samtidig som han driver sin svigerfars supermarked. Ed er en suksessfull sportsutstyr-selger som nylig giftet seg med en mye yngre kvinne. Men han er fremdeles ikke villig til å slå seg helt til ro, og ønsker ikke å starte noen familie enda.
Mitchs fyller 39 år, og på bursdagen hans gir Phil og Ed en to uker lang reise i gave fra New Mexico til Colorado. Men Phils 20 år gamle ansatte kommer uventet til feiringen, og kunngjør at hun er gravid med babyen hans. Dette får Phils kone, Arlene, til å forlate festen. Mitchs kone, Barbara, insisterer på at han burde reise på ferien som Phil og Ed gav ham, i den tro at dette kan gi ham en ny hensikt i livet hans.


== Skuespillere ==

Billy Crystal som Mitch Robbins
Daniel Stern som Phil Berquist
Bruno Kirby som Ed Furillo
Patricia Wettig som Barbara Robbins
Helen Slater som Bonnie Rayburn
Jack Palance som Curly Washburn
Noble Willingham som Clay Stone
Tracey Walter som Cookie
Jeffrey Tambor som Lou
Josh Mostel som Barry Shalowitz
David Paymer som Ira Shalowitz
Bill Henderson som Dr. Ben Jessup
Phill Lewis som Dr. Steve Jessup
Kyle Secor som Jeff
Dean Hallo som T.R.
Karla Tamburrelli som Arlene Berquist
Yeardley Smith som Nancy
Robert Costanzo som Sal Morelli
Walker Brandt som Kim Furillo
Molly McClure som Millie Stone
Jane Alden som Mrs. Green
Lindsay Crystal som Holly Robbins
Jake Gyllenhaal som Danny Robbins
Danielle Harris som en student
Eddie Palmer som en student.
Fred Maio som en doktor.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Byfolk! på Internet Movie Database 
(no) Byfolk! hos Filmfront 
(sv) Byfolk! i Svensk Filmdatabas 
(da) Byfolk! i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Byfolk! på Allociné 
(nl) Byfolk! på MovieMeter 
(en) Byfolk! på AllMovie 
(en) Byfolk! på Turner Classic Movies 
(en) Byfolk! på Rotten Tomatoes 
(en) Byfolk! på Metacritic
Battra

Battra (バトラ) er en fiktiv kjempesommerfugl i filmen Godzilla vs. Mothra fra 1992. Han har et vingespenn på 180 meter, og veier 33 000 tonn. Hans makshastighet er 2,5 Mach.
Battra ble skapt av jordens livskraft for mange millioner år siden for å forsvare naturen og utslette menneskeheten. Mothra som er menneskenes beskytter, utkjemper en voldsom kamp mot Battra, og vinner. Battra går i dvale, men vekkes av et meteorittnedslag millioner av år senere. Hann flyger til Tokyo for å ta hevn over Mothra. I kampens hete kommer Godzilla. Mothra og Battra må midlertidig alliere seg i kampen mot Godzilla for å både forsvare jorden og menneskeheten.
Bo Derek

Bo Derek (født Mary Cathleen Collins 20. november 1956) er en amerikansk skuespiller og fotomodell.
Bo Derek hadde sin filmdebut i filmen Fantasies på begynnelsen av 1970-tallet, hvor John Derek hadde regi. Han var på det tidspunkt gift med Linda Evans, men ble senere gift med Bo Derek. Denne filmen ble ikke sluppet på markedet før i 1981 etter at Derek hadde fått sitt gjennombrudd som «den perfekte skjønnheten» i Blake Edwards' film 10 (norsk tittel Drømmekvinnen "10") i 1979.  
Bo Derek er fortsatt skuespiller, mest på TV og i lavbudsjettsfilmer. De eneste større produksjoner hun har medvirket i nyere tid er Tommy Boy (1995) og Malibu's Most Wanted (2003). Hun har engasjert seg politisk, og støtter offentlig George W. Bush og det Republikanske partiet. Bo Derek er for øvrig søster av musikeren Colin Bass og bor på Long Beach i California.


== Filmografi ==
Som skuespiller

Fashion House (2006) Maria Gianni
Crusader (2004) (TV) .... Markham
Malibu's Most Wanted (2003) .... Bess Gluckman
The Master of Disguise (2002) .... Seg selv
Life in the Balance (2001) .... Kathryn Garr
Sunstorm (2001) .... Victoria Warren
Murder at the Cannes Film Festival (2000) (TV) .... Thada Pryce
Frozen with Fear (2000) .... Katherine Sullivan
Horror 101 (2000) .... Miss Allison James
Wind on Water (1998) TV Series .... Ciel Connolly (1998)
Tommy Boy (1995) .... Beverly Barish, aka Beverly Burns
Shattered Image (1994) (TV) .... Helen Allgood
Woman of Desire (1993) .... Christina Ford
Hot Chocolate (1992) .... BJ Cassidy
Ghosts Can't Do It (1990) .... Katie O'Dare Scott
Bolero (1984) .... Lida MacGillivery
Fantasies (1981) (as Kathleen Collins) .... Anastasia
Tarzan, the Ape Man (1981) .... Jane Parker
A Change of Seasons (1980) .... Lindsey Rutledge
10 (1979) .... Jenny Hanley
Orca (1977) .... AnnieSom produsent 

Ghosts Can't Do It (1990) (producer)
Bolero (1984) (producer)
Tarzan, the Ape Man (1981) (producer)On crew:

Complicated Women (2003) (TV) (additional consultant)Album

The Woman In Me (1995). Photographed album cover with Shania Twain


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bo Derek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bo Derek på Internet Movie Database 
(sv) Bo Derek i Svensk Filmdatabas 
(da) Bo Derek på Filmdatabasen 
(fr) Bo Derek på Allociné 
(en) Bo Derek på AllMovie 
(en) Bo Derek hos Turner Classic Movies 
(en) Bo Derek hos Rotten Tomatoes 
(en) Bo Derek hos The Movie Database 
Intervju med Bo Derek
Akon

Aliaume Damala Badara Akon Thiam (født 16. april 1973), mer kjent under sitt artistnavn Akon er en amerikansk R&B-sanger som i sine sju første år vokste opp i Senegal. I sjuårsalderen flyttet han til New Jersey i USA. Han er muslim, og er sønn av jazztrommeslageren Mor Thiam.
Akon ga ut sitt debutalbum Trouble i 2004, som ble en stor hit med sangen «Lonely». Sangen sto på VG-lista 2004 i flere uker. I 2006 lanserte han albumet, Konvicted. Singlene hans «I Wanna Love You, «Smack That» og «Don't Matter» oppnådde plasseringer på flere hitlister.


== Album ==
Trouble (Akon-album) (2003)
Konvicted (2006)
Freedom (2008)
Stadium (TBA)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Akon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Akon på Internet Movie Database 
(en) Akon hos The Movie Database 
(en) Akon på Apple Music 
(en) Akon på Discogs 
(en) Akon på Discogs 
(en) Akon på MusicBrainz 
(en) Akon på SoundCloud 
(en) Akon på SoundCloud 
(en) Akon på Spotify 
(en) Akon på Songkick 
(en) Akon på Last.fm 
(en) Akon på Genius — sangtekster 
Akon på Twitter 
Akon på Facebook 
Akon på Instagram 
Akon på YouTube 
Akon på YouTube 
Akon på Myspace 
Akon på TikTok
Afonso Alves

Afonso Alves Martins Jr (født 30. januar 1981) er en brasiliansk fotballspiller. 
Han spiller i den qatarske klubben Al-Sadd. Han er kjent i Sverige for spill for Örgryte og Malmö.
Han er kjent som en goalgetter i Nederland sammen med Ajax spilleren Klaas Jan Huntelaar. Alves ble for alvor lagt merke til verden over da han scoret sju mål i en kamp for SC Heerenveen. I januar 2008 gikk han til Premier League-klubben Middlesbrough.


== Klubbkarriere ==
2002-2003: Örgryte IS
2004-2006: Malmö FF
2006-2008: SC Heerenveen
2008- : Middlesbrough


== Eksterne lenker ==
(en) Afonso Alves – FIFA 
(en) Afonso Alves – Transfermarkt 
(en) Afonso Alves – national-football-teams.com 
(en) Afonso Alves – WorldFootball.net 
(en) Afonso Alves – Soccerbase.com 
(en) Afonso Alves – FootballDatabase.eu 
(en) Afonso Alves – Soccerway 
(en) Afonso Alves – PlaymakerStats.com
Fylkesvei 1530

Fylkesvei 1530 går mellom Hellerud og Strømmen i Lillestrøm. Veiens lengde er 4,9 km.
Veiarmen mot Bråte var opprinnelig del av hovedtraséen, og har blitt omklassifisert til kommunal vei sammen med Statsråd Ihlens vei.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 380.


== Kommuner og knutepunkter ==

 LillestrømBråteveien 

  E6 Melby (4,0 m)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1530
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Pia Lykke

Pia Catharina Lykke (født 18. januar 1975) er en norsk programleder, skuespiller, manusforfatter, regissør og fjernsynsprodusent fra Eidsvoll. Hun har siden 2011 vært programleder for underholdningsprogrammet Hvem kan slå Aamodt og Kjus? på TVNorge.
Hun var produksjonsassistent for Lille Lørdag i 1995, i et arbeidslag som ellers bestod av Gitte Calmeyer som var produsent, Kathleen McIntyre produksjonsleder og Cathrine Wiik/Marit Åslein fra Let. Hun hadde hovedrollen i kortfilmen En annen Anna. Etter å ha vært produksjonssekretær for Eurosong, ble hun hyret av prosjektleder Ida Scheie i NRK, for å lede NRQ-sporten for barn på onsdager. Dette samarbeidsprosjektet med Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité ble tatt av luften etter seks månede. I den siste episoden fra 22. januar 1997, så man Lykke og Arne Scheie i Zimbabwe hvor de var for å finne ut hva slags sport afrikanske barn driver med. Fra januar 1997 var Lykke sentral i NRK-serien Direkte Lykke, en oppfølger til Halvsju.
Hun har regissert og skrevet kortfilmene Klippan i livet (2006) og Romslighet (2006). Videre har hun regissert Idol, Senkveld med Thomas og Harald, og Gullfisken. Hun har produsert Kaoskontroll for NRK, og Kjetil og Kjartan Show og Isdans for TV2. Hun har vært med i flere reklamefilmer, spilt i innslag i Manshow, Lille Lørdag og Senkveld. Hun var programleder for Skal vi danse høsten 2009 sammen med Kristian Ødegård. Tidligere samme år var hun programleder for Norske Talenter 2009 sammen med Sturla Berg-Johansen. Pia Lykke eier Fy Fillern Film ANS sammen med Ingvild Daae. Selskapet har produsert bl.a. X-faktor, Understrømmer - en film om angst og Sivilforsvaretsskole Starum. Sammen med Synnøve Skarbø var hun en sesong i 2012 programleder for TVNorge sin «Sommerfesten», men skulle ledet «Hvem kan slå Aamodt og Kjus?» i 2013. I 2014 var hun programleder i svensknorske Big Brother sammen med Adam Alsing. 
Hun er oldebarn av statsminister Ivar Lykke (1872–1949) og i slekt med eierne av I.K. Lykke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pia Lykke på Internet Movie Database
Vagina carotica fasciae cervicalis

Vagina carotica fasciae cervicalis er en anatomisk term for et fibrøst bindevevslag som omslutter arteria carotis og relaterte strukturer i nakken.


== Flere bilder ==

		


== Eksterne lenker ==
MedEd, Loyola University Chicago grossanatomy/dissector/labs/h_n/pharynx/ph2_1a.htmlAnatomiske tverrsnitt på tufts.edu
Fylkesvei 383 (Akershus)

Fylkesvei 383 i Akershus gikk mellom kommunegrensen ved Sorknes og Kjellerholen i Skedsmo. Veien var 6,2 km lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 1496.


== Kommuner og knutepunkter ==

 SkedsmoTrondheimsveien 

  E6 Brånås (3,8 m)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart