jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tattenhoe

Tattenhoe er en landsby og et tilstøtende distrikt til nybyen Milton Keynes i det seremonielle grevskapet Buckinghamshire, England. Det ligger i den sørvestlige utkanten av byen, nær ruinene av det tidligere nonneklosteret Snelshall Priory. Distriktet er en del av det moderne verdslige sognet Shenley Brook End, og området omfatter skogen Howe Park Wood, som er et av de få stedene hvor urskog er bevart i England.


== Historie ==
Stedsnavnet er av angelsaksisk opprinnelse, og betyr «Tættas landstykke». Den nevnte angelsaksiske Tætta er gravlagt i en gravhaug ved landsbyen Taplow. Landsbyen ble først gang nedtegnet på 1100-tallet som Thateo, og ble omtalt blant annet som Tattenho, Totenho (1200-tallet); Tottynho (1500- og 1600-tallet), Tattenhall (1700- og 1800-tallet) og ble stavet som Tottenhoe i det topografiske verket Magna Britannia (1806).Det var opprinnelig en landsby der, men den ble forlatt i det 1500-tallet. Det lå en herregård med voldgrav der, samt en sognekirke som antagelig ble bygget i det 1100-tallet.
Da nybyggingen startet i moderne tid lå bare tre gårder og den gamle sognekirken der, men stedet ble anerkjent som en village framfor som hamlet ettersom kirken fortsatt hadde status som sognekirke.


== Referanser ==
Forset

Forset er et tettsted ved nedre løp av elva Jøra i Gausdal kommune i Innlandet. Tettstedet har 584 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger omtrent seks kilometer sørvest for kommunesenteret Segalstad bru, der elva Jøra renner ut i Gausa. Her finnes blant annet Vestre Gausdal kirke, Gausdal ungdomsskole, barneskolen Forset skole og Forset barnehage.


== Bilder ==

		
		
		
		


== Referanser ==
Augga

Augga er ei elv i kommunene Gausdal og Lillehammer i Innlandet. Augga renner gjennom Auggedalen og munner ut i elva Jøra ved Forset.Like sør for Stubberud danner elva et kort stykke grense mellom Gausdal og Lillehammer kommuner. Her renner elva gjennom Augga naturreservat, en kløft med rik forekomst av sjeldne og trua plantearter.


== Referanser ==
Arnatveit

Arnatveit er et befolkningstett område i bydelen Arna i Bergen. Her har det skjedd en større boligutbygging og fortetting siden midt på 1960-tallet, hovedsakelig med tilflytting fra bergensområdet.
På Arnatveit gård i Oppetveiten ligger er en av landets få bevarte, profane tømmerhus fra middelalderen.
Tidligere lå en av Norges største møbelfabrikker, – Arna Bruk. Denne fabrikken var også blant Norges største produsenter av busser. Arna Bruk drev produksjon av Arna Busser i 50 år fra 1947 til 1997. I dag drives utleie av disse næringslokalene og utearealet er videreført som bussoppstillingsplass for Tide Buss. 
På Arnatveit er det også et steinindustrifirma som produserer gravstein og hagestein.
Arnatveit var en holdeplass på Vossebanen frem til Bergensbanens forkortelse 1. august 1964.
På Arnatveit lå en verneverdig låve som var tegnet og bygget i amerikansk stil rundt 1900-tallet.  Låven brant ned til grunnen i april 2007.


== Barnehage ==
Arnatveit barnehage på Arnatveit


== Barneskole ==
Ådnamarka skule på Arnatveit


== Eksterne lenker ==
Gamle Vossebanen
Irlands president

Irlands president er statssjef i Irland og velges hvert syvende år.


== Presidentkommisjonen ==
Irland har ingen visepresident. Om presidentposten blir ledig skal en etterfølger ifølge grunnloven velges innen 60 dager. I interimsperioden utføres embetets plikter av et visepresidentskap, Presidentkommisjonen, som består av høyesterettsjustitiarius og presidentene for de to kamrene i Oireachtas: Ceann Comhairle, som er president for underhuset Dáil Éireann, samt Cathaoirleach, som er president for overhuset Seanad Éireann. Presidentkommisjonen har vært funksjon i 1937–1938, 1974, 1976 og 1997.


== Liste over Irlands presidenter ==
Liste over Irlands presidenter omfatter valgte statsoverhoder i Irland. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Presidents of Ireland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Høgskolen i Vestfold

Høgskolen i Vestfold, forkortet HiVe, var en høgskole i Vestfold fra 1994 til ut 2013. Den var en av 24 statlige høgskoler i Norge og hadde omkring 4200 studenter og 450 tilsatte. Den tidligere Høgskolen i Vestfold er fra 1. januar 2016 en del av Høgskolen i Sørøst-Norge (HSN), som igjen ble til Universitetet i Sørøst-Norge 4. mai 2018.


== Historikk ==
HiVe ble etablert 1. august 1994 som et resultat av at tre statlige høgskoler i Horten og Tønsberg ble slått sammen som en del av Høgskolereformen i 1994. De tre høgskolene som fusjonerte var Eik lærerhøgskole, Høgskolesenteret i Vestfold (tidligere Tønsberg Maritime Høgskole og Horten ingeniørhøgskole) og Vestfold sykepleierhøgskole. De fire høyskolene hadde allerede fra 1989 samarbeidet om å tilby et studium i økonomi og administrasjon. 
Høgskolen i Vestfold var lokalisert i Borre utenfor Horten og på Eik utenfor Tønsberg fram til studiestart 2010, da all virksomhet ble samlokalisert på Bakkenteigen i Borre.
Høgskolen i Vestfold ble slått sammen med Høgskolen i Buskerud fra 1. januar 2014 til én institusjon under navnet Høgskolen i Buskerud og Vestfold (HBV).


== Studietilbud ==
Høgskolen tilbød fag- og profesjonsstudier innen maritime fag, sykepleie, ingeniør, samfunnsfaglig og pedagogisk utdanning. Disse kunne tas i varierende lengder fra halvårsenheter til bachelorgrader, mastergrader og enkelte doktorgradprogrammer, samt en rekke kurs-, etter- og videreutdanninger.
På masternivå tilbød høyskolen mastergrader i

barnehagepedagogikk og profesjonskunnskap
helsefremmende arbeid
mikrosystemteknologi
norskdidaktikk
pedagogikk
psykisk helsearbeid
tverrfaglig samfunnsvitenskap
maritim ledelse (Nordic Master in Maritime Management; NOMAR).På doktorgradsnivå tilbød høyskolen PhD grader i

anvendte mikro- og nanosystemer
pedagogiske ressurser og læreprosesser i barnehage og skole (fra 2013)Høgskolen tilbød internasjonalisering av studier, både muligheter for å ta deler av sin ordinære utdanning i utlandet, eller ved å fortsette å utdanne seg i utlandet etter endte studier.


== Organisering ==
Fra høsten 2010 var høyskolen inndelt i fire fakulteter:

Fakultet for helsevitenskap
Fakultet for humaniora og utdanningsvitenskap
Fakultet for teknologi og maritime fag
Fakultet for økonomi og samfunnsvitenskapI forbindelse msd samlokaliseringen av høgskolen ble det bygget et aktivitetsbygg med idrettsfasiliteter, konferanseom, idrettslaboratorier og treningsstudio, og et forsknings- innovasjons- og næringssenter som inneholdt laboratoriefasiliteter, blant annet for mikro- og nanoteknologimiljøene ved HiVe og bedrifter i regionen.


== Se også ==
Studentsamskipnaden i Vestfold
Lærerutdanning for barnetrinnet
Vestfold Studentsamfunn
Campus Vestfold


== Referanser ==
Henrettelse ved ihjelkoking

Koking til døde er en gammel henrettelsesmetode. Den første dokumenterte bruk av metoden er fra Kina og kan dateres til 203 f.Kr. – det dreide seg om en spion. Også i Japan finner man tidlig belegg for metoden. Metoden nevnes også i skildringer om kristenforfølgelser i Romerriket, blant annet under keiser Decius' forfølgelse i 250/51. 
I 1531 ble ihjelkoking en lovlig henrettelsesmetode under Henrik VIII av Englands tid, beregnet for giftmordere. Straffen ble lovfestet etter at man følte behov for en passende straff for kokken Richard Roose, som ved matforgiftning skulle ha forvoldet to kvinners død. Han ble henrettet den 15. april 1532. Før ham rakk man å henrette på samme vis en tjener som skulle ha forgiftet sin landlady. En annen var tjenestepiken Margaret Davy som ble henrettet for samme slags forbrytelse den 28. mars 1542. Etter Henrik VIIIs død ble loven om henrettelse ved koking opphevet i 1547. 
Den dømte ble enten kastet i en allerede kokende gryte, eller bundet fast i en kald gryte, som gradvis ble opphetet til kokepunktet. Dette var en langsom og meget smertefull måte å dø på. Denne henrettelsesmåten var ikke spesielt mye brukt.
I 2001 saligkåret pave Johannes Paul II en bysantinsk-katolsk abbed i den ukrainske del av Sovjetunionen, Jakym Senkivskyj, som ble arrestert den 26. juni 1941 av de kommunistiske myndighetene og den 29. juni ifølge vitnemål fra andre fanger drept ved å bli kokt til døde i en stor gryte i fengselet i Drohobitsj.
I nyere tid er Idi Amin (Uganda) og regimet i Usbekistan under Islam Karimov blitt beskyldt for å ha kokt politiske motstandere til døde.


== Eksterne lenker ==
Den hellige Cyrinus av Lentinis martyrium 251
Jakym Senkivskyj, 1941
Boiling as a Form of Capital Punishment (see subtitle half way down page)
Human Rights Watch: Torture Worldwide: Uzbekistan
Skifer

Skifer er en metamorf eller sedimentær bergart, dannet ved at sand, leire og grus har blitt avsatt (sedimentert) på bunnen av et større vann eller i havet. Etter hvert som tykkelsen på dette sedimentlaget økte, økte også trykk og temperatur nede i massene. Sand, leire og grus ble etter hvert forsteinet og omdannet til skifer. Denne omdanningen (metamorfosen) fra løst materiale (sand, leire og grus) til en fast bergart, består i en sementering (= sammensmeltning) av de ulike sedimentlagene. Bergarten er derfor sterkt lagdelt og har en god liggekløv.

Graden av sementeringen og innhold av glimmer avgjør hvor god lagdelingen er. Er sementeringen svak, kan skiferen lett deles der en måtte ønske det.


== Skifergrupper ==
Skifer deles inn i to hovedgrupper etter hvilke materiale (sedimenter) den er dannet av:

Av sand eller sandstein:
Kvartsittskifer er en metamorf, hard skifer. Den inneholder mye kvartssand og er lagdelt i tynne glimmerlag. Der glimmerlagene er godt utviklet, er kløven svært god. Altaskifer og Oppdalskifer tilhører denne gruppen. Oppdalskifer er lett å bryte også på tvers av den naturlige lagdelingen. Dette gjør den både populær og velegnet til natursteinsheller og trapper. Altaskifer er kjent for å vare i mange tiår uten å bli porøs med årene.
Av leire:
Fyllitt og glimmerskifer er en metamorf, myk skifer med lite omdanning (forsteinet). De er dannet av avsetninger (sedimenter) med et stort innhold av leire.
Leirskifer er en sedimentær skifer uten omdanning (metamorfose). Den er bare sementert eller forsteinet.


== Steinalderen ==
I yngre steinalder, fra ca. 3700 f.Kr, finner vi skifer brukt til slipte redskaper fra Varangerfjorden i nord til Rogaland i sør, en strekning på 2 000 km i fugleflukt. Skikken holdt seg i ca. to tusen år. En gåte er det hvorfor bruk av skifer til redskaper tok slutt, tilsynelatende samtidig, over så store avstander. Redskaper av skifer er noe av det mest funksjonelle og vakre som ble frembrakt i nordisk steinalder, og opphøret av skifer i redskapsproduksjon kan neppe forklares med annet enn et dyptgripende kulturskifte.


== Norske skiferbrudd ==
Skifer brytes mange steder i Norge. Hvert sted har særpreget skifer.

Oppdalskifer, kvartsittskifer i mange varianter.
Ottaskifer – glimmerskifer i mange varianter.
Selskifer – glimmerskifer
Liskifer – glimmerskifer
Fåvangskifer – fyllittskifer
Kvænangenskifer – glimmerskifer  og kvartsittskifer
Altaskifer – kvartsittskifer
Snåsaskifer – kvartsittskifer
Valdresskifer – fyllittskifer
Vosskifer – kvartsittskifer
Hardangerskifer – gneis


== Se også ==
Liste over bergarter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Eide Sten AS - bilder: bruk av skifer
Esa-Pekka Salonen

Esa-Pekka Salonen (født 30. juni 1958 i Helsingfors) er en finsk dirigent.
Salonen har studert ved Sibeliusakademiet i Helsingfors, i Italia og i Darmstadt i Tyskland. Han debuterte som dirigent med Finlands Radios Symfoniorkester i 1979. Sitt internasjonale gjennombrudd som dirigent fikk han i 1983 da han oppførte Mahlers tredje symfoni med Philharmonia Orchestra i London, der han er sjefdirigent siden 2008. Fra september 2020 er han sjefdirigent for San Francisco Symphony.I perioden 1985–95 var han dirigent for Sveriges radios symfoniorkester. Fra 1992 til 2009 var han sjefsdirigent for Los Angeles Philharmonic.
Salonen var gjestedirigent for Oslo Filharmoniske Orkester 1984–89.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Esa-Pekka Salonen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Esa-Pekka Salonen på Internet Movie Database 
(en) Esa-Pekka Salonen hos The Movie Database 
(en) Esa-Pekka Salonen på Apple Music 
(en) Esa-Pekka Salonen på Discogs 
(en) Esa-Pekka Salonen på MusicBrainz 
(en) Esa-Pekka Salonen på Spotify 
(en) Esa-Pekka Salonen på Songkick 
(en) Esa-Pekka Salonen på AllMusic 
(en) Esa-Pekka Salonen på Twitter 
(en) Esa-Pekka Salonen på Facebook 
«Esa-Pekka Salonen». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-5546-1416928958152.
Camden Town undergrunnsstasjon

Camden Town undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Stasjonen betjener alle rutene på Northern-linjen, og er en av de mest trafikkerte stasjonene på undergrunnsnettet. I helgene er pågangen spesielt stor på grunn av de mange populære markedene i området. Stasjonen er derfor stengt for avreise hver søndag ettermiddag, og kun åpen for ankomst og togbytte.


== Eksterne lenker ==
Camden Town Underground Station  Transport for London (Engelsk)
Bockstensmannen

Bockstensmannen er et svensk moselik som består av et mannsskjelett fra 1300-tallet med hår og klær. Levningene ble funnet i 1936 i Bockstensmyr i Rolfstorp i Varberg kommune i Hallands län. Funnet var det første kjente moseliket som har fått påler slått gjennom kroppen. Mannen hadde blitt drept og festet med påler i myra, sannsynligvis for å hindre ham fra å «gå igjen» som gjenganger. Bockstensmannen er et av de bedre bevarte arkeologiske funnene i Europa fra middelalderen, og har siden 1937 vært utstilt i Hallands kulturhistoriska museum i Varbergs fästning.


== Funnomstendighetene ==
Bockstensmannen ble funnet av den da ellveårige Thure G. Johansson rundt Sankthanstider i 1936 i Bockstens myr, ved foreldrenes gård med samme navn. Myra ligger ved den svenske vestkysten, cirka 25 km øst for Varberg. Den ligger i gangavstand fra Åkulla Friluftsgård ved veien mellom Åkulla og Svartrå. Veien var engang varbergbygdas «hovedvei» mot nordøst og del av Via Regia.


== Datering av funnet ==
Dateringen av funnet baseres på flere ulike kilder. Bockstensmannens drakt, skjelett og eikepålen er C14-datert til tidsperioden 1350-1390 e.Kr. Drakthistoriker Eva Anderssons analyse av klærne daterer ham til 1340 – 1370, hvilket gjør at Bockstensmannen bør ha dødd en gang mellom 1350 og 1370.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bockstensmannen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pakriøyene

Suur-Pakri (svensk: Stora Rågö) og Väike-Pakri (Lilla Rågö) er to øyer i Estland. Øyene ligger vest for havnebyen Paldiski og Pakrihalvøya. Suur-Pakri og Väike-Pakri tilhører Paldiski kommune og Harju fylke. Øyene har et areal på henholdsvis 11,6 km² og 12,9 km². Den «lille» øya er faktisk størst i areal, navnene skyldes at Suur-Pakri var viktigere militært og økonomisk, med bedre forutsetninger for landbruk. Begge øyene har kalksteinsklipper, seks meter høye på Suur-Pakri og inntil 13 meter høye på Väike-Pakri, som er sterkt utsatt for erosjon.
Suur-Pakri var bebodd av svensker fra 1345 og til siste verdenskrig. Navnet Rågöerna kommer av order råg, som betyr rug. Øyene var stort sett brukt til å dyrke rug, hovedsakelig den vestre av dem. I 1934 bodde 341 svensker og 13 estlendere på øyene, fordelt på fem landsbyer:

Suur-Pakri
Storbyn (Suurküla) (100 innb i 1935)
Strandbyn eller Åsbyn (Rannaküla) (59)
Bisagidbyn (Lepiku küla) (38)
Väike-Pakri
Storbyn (Suurküla) (88)
Lillbyn (Väikeküla) (72)Da Estland ble innlemmet i Sovjetunionen i 1940, ble øyenes befolkning tvangsflyttet, og øyene og Pakri-halvøya ble utbygd til militærbase. Etter krigen bodde ca. 20 personer på Väike-Pakri, men de siste flyttet fra øya i 1965. I dag har de to øyene 1 fast beboer, men enkelte turister, jegere og sauegjetere finner veien ut til øyene sommerstid.
De to øyene er forbundet med hverandre med ei dårlig steinfylling som ble anlagt av sovjetiske militære mannskaper. Det sovjetiske luftforsvaret brukte øyene som treningsmål for bombefly, og treningsbombingen fortsatte helt til 1992. De to øyene ble tilbakeført til Estland så sent som 16. mai 1994, nesten 3 år etter at Estland igjen ble selvstendig.
Oppryddingen av militære etterlatenskaper startet høsten 1993. I 1995 ble over 2500 eksplosiver av ulike typer uskadeliggjort på øyene. Selv i dag kan det ligge rester av eksplosiver på øyene, så det er nødvendig å være forsiktig om en skal bevege seg på øyene.
Også annen forurensning finnes på de to øyene. Mye ikke-eksplosivt søppel ligger igjen etter den militære aktiviteten, og vannet på øyene er forurenset. Det er også fare for harepest, siden det er mye mus, rotter og insekter på øyene, og disse kan være infiserte. Derfor anbefales det sterkt at folk som besøker øyene tar med seg drikkevann.
Militæret ødela imidlertid ikke alt på øyene. Til tross for bombingen og forurensningen er det mye vakker natur. Øyene har vakre kalksteinsklipper, og mange store steiner som det sovjetiske militæret ikke ødela. Militæret skal visstnok ha brukt steinene som navigasjonshjelp. Deler av øyene ble vernet som naturvernområde i 1998.
Det eksisterer planer om å anlegge kjernekraftverk på Suur-Pakri, men planene vekker lokal motstand.Paldiski-maleren Amandus Adamson (1855–1929) malte motiver fra øyene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Pakri saared (estisk)
Etiopias nasjonalbank

Etiopias nasjonalbank er sentralbanken i Etiopia. 


== Historie ==
Etiopias nasjonalbank ble etablert i 1963, og var i drift fra januar 1964. Før denne sentralbankloven (Lov 206 av 1963) hadde banken både oppgaver som sentralbank og som en kommersiell bank. Loven ga banken en selvstendig administrativ og juridisk stilling, og rendyrket dens stilling som sentralbank. 


== Oppgaver og målsettinger ==
Hovedmålsettingen til sentralbanken er å opprettholde lav og stabil inflasjon og rentenivå, å fostre en sunn økonomi, og å utføre sin funksjon i tråd med ønsket om økonomisk vekst i Etiopia.
Sentralbankens hovedoppgaver er:

regulere pengemengden og rentenivået i landet
Forvalte landets valutareserver
Styre lisenser for bankdrift og overvåke landets banknæring, samt låne ut penger til disse
Overvåke bankenes utlånsmengde og regulere rentenivået
Utstede valuta; sedler og mynter (Birr)
Virke som en agent for regjeringen i pengemarkedet
Fastsette og kontrollere valutaen verdi i forhold til utenlandsk valuta


== Sentralbanksjef ==
Sentralbanksjef 2023 er Hans Excellense Mamo Mihretu. Som sentralbanksjef regnes han også som en del av regjeringen.


== Se også ==
Liste over verdens sentralbanker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) National Bank of Ethiopia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Den nordlige halvkule

Den nordlige halvkule er den delen av jordens overflate som er nord for ekvator.
Den omfatter hele Nord-Amerika, Europa og Asia, to tredjedeler av Afrika og ca. en tiendedel av Sør-Amerika.
På grunn av jordens aksehelning inntreffer vinteren rundt vintersolverv i desember til vårjevndøgn i mars og sommeren fra sommersolverv i juni til høstjevndøgn i september.


== Klima ==
I gjennomsnitt er 19. januar det kaldeste døgnet på den nordlige halvkule.


== Demografi ==
90 % av jordens befolkning bor på den nordlige halvkule.


== Se også ==
Den sydlige halvkule


== Referanser ==
Paleokhora

Paleokhοra (gresk: Παλαιόχωρα eller Παλιόχωρα) er en liten by på sørkysten av den greske øya Kretas vestlige del. Stedet er lokalisert 77 km sør for Khaniá på sørvestkysten av Kreta og innehar en liten halvøy som er 400 meter lang og 700 meter bred. Byen er plassert langs en 11 km lang kystlinje mot det libyske havet. Den er hovedsetet i kommunen Kantanos-Selino og har en befolkning på 2 213 fastboende (2001). Den fremste næringsvegen er turisme.
Paleokhοra er bygd på ruinene av den historisk doriske byen Kalamydi. I slaget om Kreta under den andre verdenskrig var byen skueplass for kampene mellom motorsykkeltropper fra den 95. tyske oppklaringsbataljon og det åttende greske regiment med deltagende grupper fra det kretiske gendarmeriet.


== Økonomi ==
Paleokhοras økonomi er basert på turisme og jordbruk, hovedsakelig tomater kultivert i drivhus og olivenolje. Det er et avslappet feriested siden tidlig på 1970-tallet da det var populært blant vestlige hippier.
Paleokhοra har krystallklart vann, godt organiserte strender og små, vakre og isolerte ankerplasser. Det er en rekke hoteller, restauranter, tavernaer, kafeer og barer. Det finnes bank, postkontor, en helsestasjon, tannleger, apotek, politistasjon, kystvakt og mange butikker. Ferger knytter Paleokhοra til Sougia, Agia Roumeli, Loutro, Chora Sfakion, og Gavdos.
Lokale attraksjoner er rikelige mengder av villblomster om våren, muligheten til å se venetiansk og bysantinske veggmalerier i en del av de lokale kirkene, særlig Anidri og Voutas, og et museum i byen dedikert kretisk historie og arkeologi. Den nærliggende landsbyen Azogires, 5 km unna, inneholder et museum for området foruten også et nå tomt kloster for de 99 hellige fedre.


== Fra Paleokhóra ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Paleochora Tourist Information Directory
Jens Kjartan Styve

Jens Kjartan Styve (født 11. juli 1972) er en norsk forfatter, tegneserieskaper og illustratør kjent under signaturen Jens K. 
Styve kommer fra Hjelmås i Nordhordland. Han fikk sin første tegneserie på trykk i Kraftig Kost i 1989. Seriene hans har seinere vært trykt i egne hefter og bøker, i fanziner og tegneserieblader. Han var med å starte tegneserieforlaget Jippi i 1997. Styve har jobbet som illustratør og grafisk formgiver i en årrekke og illustrert både magasiner og bøker. I 2007 debuterte han som forfatter med romanen Eg, Ove Kvamme på Cappelen Damm Forlag. Han fulgte opp med boka Friedland på Samlaget i 2013. Jens K Styve har også samarbeidet med Øyvind Lauvdahl om tegneseriene Torsken bel Air i 2003 og Kina Town i 2014. Etter 15 år borte fra tegneseriene, kom han tilbake med tegneserieboka JensK Sesong 1 i 2015. I 2016 vant Styve Dagbladets tegneseriekonkurranse med Dunce. I 2017 vant han Pondus-prisen for Dunce.
Styve ble tildelt SPROING-prisen for 2019 for Dunce. I 2022 ble han tildelt Blixprisen.
Jens K. Styve bor og arbeider i Tromsø.


== Bibliografi (utvalg) ==
Romaner

2007: Eg, Ove Kvamme (Cappelen Damm Forlag)
2013: Friedland (Det Norske Samlaget)Tegneserier 

1992: Hups (Eget forlag)
1994: Hups 2 (Eget forlag)
1997: finnfinnfinn (Jippi forlag)
1998: finnfinnfinn 2 (Jippi forlag)
1999: finnfinnfinn 3 (Jippi forlag)
2002: Du er ein luring Finn Bjølseth (Jippi forlag)
2003: Torsken Bel-Air (manus tegnet av Øyvind Lauvdahl) (Jippi forlag)
2014: Kina Town (manus tegnet av Øyvind Lauvdahl) (Jippi forlag)
2015: JensK Sesong 1 (Jippi forlag)
2017: Dunce : Førstebossen
2019: Dunce : Lut og kaldt vatn
2020: Dunce : Apokalypse snartIllustrerte bøker

2006: Alt kan reparerast  (Det Norske Samlaget)
2006: Fille fra eventyrland  (Damm Forlag)
2006: En faktahest om politikk  (Aschehoug)Bokomslag

2005: I Slekt (Damm Forlag)
2007: Nytt kull på voksenopplæringa  (Damm Forlag)
2007: Eg, Ove Kvamme  (Damm Forlag)
2009: Oldemor, du er med barn  (Cappelen Damm Forlag)
2010: Lykkefeltet  (Det Norske Samlaget)PlateillustrasjonerL.Y.D.: Familien Ost – en rockeopera (1998)
L.Y.D.: Familien Ost – Ostedisk 2 (1999)
Elektronische Geist: 6y Girl (2002)
Pre-B-S: Argue Crockz (2002)
Cordion: Cordion (2003)
Cordion: Motifs (2006)
Lost at Last: Lost at Last In Darkness (2007)
Twang Gang: Sjela på legd (2014)
Raga Rockers-hyllest: Sannhet på boks – en hyllest til Raga Rockers (2015)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Jens K. Styve i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Offisiell blogg 

(no) Publikasjoner av Jens Kjartan Styve i BIBSYS
Jens K. Styve på Jippi forlag