jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Armand Carlsen

Armand Henning Carlsen (født 20. oktober 1905, død 8. mai 1969) var en norsk skøyteløper og idrettsleder. Han representerte Oslo Skøiteklub.
Carlsen var norsk representasjonsløper i perioden 1925 til 1935. Han deltok i alt 15 EM og VM, og ble aldri dårligere plassert enn nr. 12. Hans beste plassering var en tredjeplass i VM i 1927 i Tammerfors i Finland.
Carlsen var en typisk langdistanseløper. En uke før OL i Sankt Moritz satte han sine eneste verdensrekord på 10 000 m i Davos med 17.17,4. Han slettet med det Oscar Mathiesens 15 år gamle rekord. Carlsens rekord stod i 10 år og 1 dag, til Ivar Ballangrud slettet den i Davos i 1938. Han var naturlig nok en av favorittene på de lengste distansene. På 5 000 m ble han nr. 5, mens 10 000-meteren ble avlyst etter 5. par på grunn av raskt stigende temperatur og bløt is. 
Han var også en dyktig banesyklist, og fikk sølv i nordisk mesterskap i banesykling 1928. I 1929 ble han tildelt Egebergs ærespris for sin innsats innen sykkel- og skøytesporten.
Armand Carlsen var president i Norges Skøyteforbund 1956–1961.
Hans barnebarn Øystein Carlsen ble også en olympier da han deltok i kortbaneløp på skøyter i 1994 som gikk i Norge på Lillehammer og med skøyteøvelsene på Hamar.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lapidus, Leif (1946). «Armand Carlsen». Våre Egebergvinnere: femten allsidige idrettsmenn. Oslo: Høvik bokhandel. s. 87–94.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digitalisert på Bokhylla.no (Nasjonalbiblioteket)]


== Eksterne lenker ==
(en) Armand Carlsen – Olympics.com 
(en) Armand Carlsen – Olympic.org 
(en) Armand Carlsen – Olympedia 
(en) Armand Carlsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Armand Carlsen – Speedskatingbase.eu 
(en) Armand Carlsen – SpeedSkatingNews.info 
(en) Armand Carlsen – SpeedSkatingStats.com 
(en) Armand Carlsen – Cycling Archives 
(en) Armand Carlsen – TheSports.org 
(no) Armand Carlsen i Store norske leksikon
Nakkerud

Nakkerud er et gårdsbruk, tettsted og ei større grend i Ringerike kommune i Viken. Nakkerud er også en tidligere jernbanestasjon ved Randsfjordbanen. Tettstedet har 355 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger mellom Drolsum i Modum og Tyristrand, på grensen mot Holleia og langs bredden av Tyrifjorden.


== Tettstedet Nakkerud ==

Tettstedet ligger langs riksvei 350 mellom Hønefoss og Hokksund og er et mindre tettsted noen kilometer sør-sørvest for Tyristrand. Like vest for Nakkerud, langs grensen mot Modum, renner grenseelva Henåa ut vest i Tyrifjorden. Nærmeste større tettsted er Vikersund.


== Gården Nakkerud ==
Det er gården Nakkerud (gnr. 262/10 i Ringerike, tidligere gnr. 84 i Hole) som er opprinnelsen til navnet. Den ligger fysisk innerst på Nakkerudtangen, langs Tufteveien nede ved Tyrifjorden og akkurat øst for Randsfjordbanen.
Gårdsnavnet nevnes først som Nakkarud mens den er anført under Sylling kirke. I Norske Regnskaber og Jordebøger fra det 16de Aarhundrede, bind IV side 580, nevnes den som Nackerutt i 1542, og senere som Nackerud i 1604 og 1617, som Nocherud i 1657, og som Nacherud i 1723. Trolig er også Nakkerud samme Neckerud som nevnes under Drolsum (gnr. 100 i Modum) i 1661 og som Øde Nicherud under samme gård i 1668. Oluf Rygh mener i sitt bokverk Norske Gaardnavne at navnet følger av mannsnavnet Nakki, fra norrønt Hnakki, som blant annet finnes i en runeinskripsjon fra Västergötland.


== Nikkelverket ==
Nakkerud ble fundamentert på bergverksdrift etter nikkel (Ni), kobber (Cu) og kobolt (Co). Da det 1675 ble funnet kobberforekomster ved Åsterudtjernet på Holleia førte det til regulær gruvedrift i området fra 1688 og framover. I 1789 ble gruvedriften utvidet med blant annet produksjon av kobolt.
Under et opphold på Tyristrand i 1837 oppdaget tyskeren Theodor Scheerer (1813–1875) som på den tiden var ansatt som hyttemester ved Blaafarveverket på Modum og senere ble lektor i metallurgi ved universitetet i Kristiania, store mengder nikkel i malm fra området. Det førte til at bergmester Adolf Friedrich Roscher grunnla Ringerikes Nikkelverk i 1848, sammen med sin gode venn og lege ved Blaafarveverket, Heinrich Arnold Thaulow. De manglet riktignok kapitalen, men de fikk med seg Johan Henrik Andresen, eier av Tiedemanns Tobakksfabrikk, som medeier. Han finansierte det hele, men trakk seg ut igjen etter noen få år.
Produksjonen startet opp i 1849 og gikk strålende fra starten av. I en periode rund 1866 var verket verdens største produsent av nikkel. Driften gikk vekselvis fram til 1920, da selskapet gikk konkurs på grunn av fallende etterspørsel av nikkel på verdensmarkedet i forbindelse med første verdenskrig.


== Se også ==
Nakkerud stasjon
Nakkerud Meieri
Engene vei
Åsterudtjernet
Ertelia
Solumveien
Henåavassdraget
Drolsum


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nakkerud – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Tyristrandportalen
Vestbyfunnet

Vestbyfunnet er et stort votivfunn fra yngre bronsealder fra gården Vestby på Grindvoll i Lunner kommune i Viken. 
Det regnes som et av de rikeste funn fra norsk bronsealder. Funnet består av tre rikt ornamenterte halsringer av bronse med ovale endeplater og spiraler. Det ble også funnet en stor draktnål sammensatt av flere runde plater, et perlekjede bestående av mer enn 350 perler av bronse samt en fingerring. De mest oppsiktsvekkende gjenstandene fra funnet er imidlertid to små, hulstøpte bronsebukker. Det finnes paralleller til disse bukkene i sørligere deler av Europa, nærmere bestemt i Hellas, Sør-Tyskland og Østerrike. I en nordisk kontekst er imidlertid bukkene unike. Bukkene er støpt i to omganger. Hodene er datert til rundt 700 f.Kr., mens kroppene er datert til rundt 500 f.Kr.  
Funnet ble gjort under pløying i 1925. Det er i dag utstilt i Historisk museum i Oslo.


== Eksterne lenker ==
Friluftsteatret Bronsebukkene
Bronsebukkene fra Hadeland
Harald Strøm

Harald Aleksander Strøm (født 14. oktober 1897 i Horten, død 25. desember 1977 samme sted) var en norsk skøyteløper og fotballspiller.


== Karriere ==


=== Skøyteløper ===
Som skøyteløper representerte Strøm Hortens Skøiteklub (1913/14–1922/23 og 1924/25) og Kristiania Skøiteklub/Oslo Skøiteklub (1923/24 og 1925/26–1931/32). Han vant nasjonal berømmelse også som skøyteløper etter et stevne på Frogner stadion i februar 1921, der han i en tvekamp med Clas Thunberg vant de to lengste distansene ved som den første i verden å gå under 8.30 på 5 000 meter med 8.27,7 som da var verdensrekord på distansen og oppnå historiens nest beste tid på 10 000 meter (17.32,8). Verdensrekorden på 5 000 meter tok han fra sin 5-år eldre klubbkollega i Horten Kristian Strøm som han ikke var i slekt med selv om tilfeldighetene ville det slik at de konkurrerte for samme klubb og hadde samme etternavn.
I 1922 ble han verdensmester på skøyter på Frogner, og satte igjen verdensrekord på 5 000 meter med 8.26,5. Året etter ble han i løpet av to påfølgende helger europamester på Hamar og nr. to i verdensmesterskapet i Stockholm. 
Han var en av favorittene før det første vinter-OL i Chamonix i 1924, men pådro seg en influensa etter å ha vært norsk flaggbærer under åpningsseremonien – barhodet og i skøytetrikot. Han stilte likevel til start, og ble nr. 5 på de tre lengste distansene og nr. 4 sammenlagt.
I VM i 1925 ble Strøm nr. 6 og i 1926 nr. 8. 


=== Fotballspiller ===
Strøm spilte forward på Ørn Horten, og ble to ganger norgesmester med laget. Han var fast på landslaget i flere år omkring 1920, og spilte i alt 16 landskamper for Norge.
For sine resultater på isen og på fotballbanen ble Strøm i 1921 tildelt Egebergs ærespris.
Han var æresmedlem i Holmen IF i Asker. Det ble reist en minnebauta i nærmiljøparken på Steinsnes i Horten 100 år og fire dager etter Strøms fødsel.


== Rekorder på skøyter ==


=== Personlige rekorder ===


=== Verdensrekorder ===
Liste over verdensrekordnoteringer gjort av Harald Strøm.


=== Norgesrekorder ===
Liste over norgesrekordnoteringer gjort av Harald Strøm.


== Fotball-landskamper ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lapidus, Leif (1946). «Harald Strøm». Våre Egebergvinnere: femten allsidige idrettsmenn. Oslo: Høvik bokhandel. s. 33–40.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digitalisert på Bokhylla.no (Nasjonalbiblioteket)]


== Eksterne lenker ==
(en) Harald Strøm – Olympics.com 
(en) Harald Strøm – Olympic.org 
(en) Harald Strøm – Olympedia 
(en) Harald Strøm – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Harald Strøm – Transfermarkt 
(en) Harald Strøm – WorldFootball.net 
(en) Harald Strøm – EU-Football.info 
(en) Harald Strøm – PlaymakerStats.com 
(no) Harald Strøm – Norges Fotballforbund 
(en) Harald Strøm – Speedskatingbase.eu 
"Han var den største i alt!" – Av Hans-Chr. Oset på borreminne.hive.no
(no) Harald Strøm i Store norske leksikonSkøyter«Harald Strøm» (engelsk). Skateresults.com. Arkivert fra originalen 11. mars 2007. Besøkt 14. oktober 2012. Fotball(en) Harald Strøm på Eu-football.info
Bismarckarkipelet

Bismarckarkipelet er en gruppe øyer utenfor nordøstkysten av Ny-Guinea i det sørvestlige Stillehavet. Øygruppen tilhører Papua Ny-Guinea.
Øygruppen som da ble tysk koloni, fikk i 1885 sitt navn etter den tyske kansler Otto von Bismarck.


== Referanser ==
Trygve Lundgreen

Trygve Lundgreen (født 9. april 1888 i daværende Kristiania, død 1. juni 1947) var en norsk skøyteløper og representerte Kristiania Skøiteklub.
I verdensmesterskapene i 1909, 1911 og 1912 ble han henholdsvis nr 9, nr. 5 og nr. 3. Lundgreen var best på de lange distansene, og opplevde flere ganger å ta plassen bak klubbkameraten Oscar Mathisen på 5 000 m og 10 000 m.


== Personlige rekorder ==


== Meritter ==


=== Norgesrekorder i hurtigløp på skøyter ===
Liste over norgesrekordnoteringer gjort av Trygve Lundgreen.


=== Internasjonale mesterskap i hurtigløp på skøyter ===
Allround-VM på skøyter deltatt fire VM.
Kristiania GF 1909, Trondhjem 1911, Kristiania GF 1912 og i Kristiania F 1914.Beste resultat 3.-plass sammenlagt etter plassiffer i Kristiania 1912.EM på skøyter deltatt i ett EM.
Hamar 1911.Beste resultat 6.-plass sammenlagt etter plassiffer i Hamar 1911.


== Etter skøytekarrieren ==
Etter sin aktive skøytekarriere jobbet han som skorsteinsfeier. Under den andre verdenskrigen var han med å distribuere den illegale avisen London-Nytt. Dette førte til at han tidlighøsten 1943 ble arrestert sammen med en funksjonær fra Aftenposten. Etter behandling på Victoria terrasse av to norske gestapofolk, ble han videresendt til Bretvedt. Skadene Lundgreen fikk i fangenskap og avhør var av den art at han ble overflyttet til Bayr'n i Åkebergveien. Der ble han så utskrevet med hjelp av medfange Dr. Gordon Johnsen. Lundgreen gjenopptok virksomheten med distribueringen av London-Nytt igjen, men igjen gikk det galt og han havnet i fangenskap på ny. Denne gangen var behandlingen ennå verre og han mistet bevisstheten og deretter bla han kastet inn i en celle for tre døgn uten mat og drikke. Etter dette gjestet han Møllergata 19, Festningen og Grini. Han var stadig truet med skytning, om han ikke angav sine medarbeidere, men noe angiveri ble det ikke. Lundgreen slapp ut fra Grini ved kapitulasjonen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Norsk fangeleksikon: Grinifangene. Oslo: Cappelen. 1946.  [Tilgang for alle / digitalutgave på bokhylla.no på Nasjonalbibliotekets nettsider]


== Eksterne lenker ==
(en) Trygve Lundgreen – Speedskatingbase.eu 
(en) Trygve Lundgreen – SpeedSkatingNews.info 
(en) Trygve Lundgreen – SpeedSkatingStats.com 
(en) Trygve Lundgreen på www.ISU.html.infostradasports.com
«Trygve Lundgreen» (engelsk). SkateResults.com. Arkivert fra originalen 11. mars 2007. Besøkt 20. august 2013. 
(en) Trygve Lundgreen på The-Sports.org (noen resultater)
Neverwinter Nights

Neverwinter Nights (NWN) er et rollespill til PC og Macintosh utviklet av kanadiske BioWare, som ble gitt ut sommeren 2002. Spillet foregår i tredjeperson, og det inneholder både en lang enspillerdel og store muligheter for internett-basert spilling. Neverwinter Nights bruker Dungeons & Dragons-systemet.
Underveis blir mange valgfrie side-oppdrag også gjort tilgjengelige. De aller fleste handlinger blir tilfeldig bestemt fra terningkast. En terning bestemmer blant annet skadene spillerne får. Tre utvidelsespakker er gitt ut til Neverwinter Nights: Shadows of Undrentide i juni 2003, Hordes of the Underdark i desember 2003 og Kingmaker i november 2004. Alle introduserer en utvidet historie til enspillerdelen, samt nye elementer til den internettbaserte.
Som i brettspillet Dungeons & Dragons er det første en spiller må gjøre er å opprette en ny karakter. Spillet inneholder et sett med ferdige figurer, ellers kan spilleren velge opprette en helt ny karakter fra bunnen av. Spilleren må blant annet velge mellom kjønn, rase, styrke og intelligens, spesialiserte evner som kalles ferdigheter og prestasjoner, utseende i spillet og navn. Man kan blant annet velge mellom en friluftsmann eller en healer.
Spilleren får blant annet i oppgave å beseire en kraftig kult, samle inn fire objekter som kreves for å stoppe utbruddet av en pest, og motarbeide et angrep mot byen Neverwinter - som ligger langs kysten av Faerûn. De første og siste oppgavene i kampanjen omhandler stort sett byen Neverwinter, men en del oppgaver krever også at spilleren våger seg rundt i det omkringliggende landskapet og reiser nordover til byen Luskan.


== Eksterne lenker ==
(en) Neverwinter Nights hos MobyGames 
(en) Neverwinter Nights hos MobyGames 
(en) Neverwinter Nights hos Giant Bomb
Drina

Drina er en elv i Serbia og Bosnia-Hercegovina, med kilder i Montenegro og Albania. 
Drina er 346 km lang. Den starter ved den bosniske grensen til Montenegro, der elvene Tara og Piva flyter sammen. Den flyter derfra gjennom Bosnia-Hercegovina, før den blir grenseelv mellom Bosnia og Serbia. Nordøst for Bijeljina i Bosnia flyter den sammen med Sava.
Forfatteren Ivo Andrić (1892–1975) fikk Nobels Litteraturpris i 1961 for sitt hovedverk Broen over Drina. Boka strekker seg fra 1561 til 1914 og viser hvordan historiens gang influerer folk og levesett i Višegrad, en liten by noen mil øst for Sarajevo.
Elven var tidligere kjent for sin skjønnhet, men er de senere år blitt rammet av forsøpling.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Drina River – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Volvo 850

Volvo 850 var en bilmodell produsert av Volvo i perioden 1991 – 1997. Sedanutgaven ble introdusert i 1991, stasjonsvognen ble introdusert i 1993. Volvo stilte opp med 850 i BTCC (British Touring Car Championship) som en del av lanseringen. Alle motorene var femsylindrede rekkemotorer. Bensinmotorene var tilgjengelig med slagvolum fra 2,0 til 2,5 liter, med og uten turbo. Ytelsene varierte fra 126 hk til 250 hk i 850R-versjonen. 850 ble levert med forhjulstrekk og med firehjulsdrift som tilleggsutstyr.
Valgmuligheten i girkasser bestod av to fullsynkronisert 5-trinns manuell (M56 L og M56 H) og en 4-trinns automatkasse. 850 R med manuell girkasse ble levert med differensialbrems (M59)


== Historikk ==
1991: Lansering av 850 sedan, GL, GLE, motor 2 435 cm³, 10 ventiler, 144hk, 195 Nm. Motorkode B5252F
1992: Lansering av 850 sedan, S, SE,GL og GLE, motor 2 435 cm³, 10 ventiler, 144 HK, 195 Nm. Motorkode B5252S (FS).
1993: Lansering av 850 sedan GLT. Motor 2 435 cm³, 20 ventiler, 170 HK, 220 Nm. Motorkode B5254F. Introduksjon av 850 stasjonsvogn, og ny toppmodell, T-5, motor 2 319 cm³, 20 ventiler, 226 HK, 310 Nm. Motorkode B5234FT og B5234T
1994: Ansiktsløftning. Ny front og baklykter. Ny motor 1 984 cm³, 10 ventiler, 126 hk, 170 Nm. Motorkode B5202F.
1995: Lansering av 850 T-5R, motor 2 319 cm³, 20 ventiler, 240 Hk, 330 Nm. Motorkode B5234T5.
1996: Lansering av en ny toppmodell, 850 R, motor 2 319 cm³, 20 ventiler, 250 Hk, 350 Nm. Motorkode B5234T4.
1997: Lansering av 850 AWD. motor 2 435 cm³, 20 ventiler, 193 hk, 270 Nm. Motorkode B5254T.
1998: Erstattet av S70, C70, V70


== Eksterne lenker ==
(en) Volvo 850 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Dinside.no: Volvo 850 – sikker som banken Arkivert 26. juli 2013 hos Wayback Machine.
Martin Sæterhaug

Martin Sæterhaug (født 13. august 1882, død 23. august 1961) var en norsk skøyteløper og syklist. Han representerte Trondhjems Skøiteklub og Trondhjems Velocipedklub, og var en av Norges beste skøyteløpere mellom 1905 og 1920. Sæterhaug var medlem av en stor familie, som teller skøyteløpere på toppnivå over to generasjoner.
Han ble norgesmester i 1908 og 1914, og var i alt 9 ganger nr. 2 eller nr. 3. I verdensmesterskapet i Davos i 1908 ble han nr. 2 etter Oscar Mathisen, og i Trondheim i 1911 ble han nr. 2 etter Nikolaj Strunnikov. Han har ellers en tredjeplass, en fjerdeplass og en femteplass fra VM. I EM har han en tredjeplass, to fjerdeplasser og en femteplass.
Som syklist deltok han i sommer-OL for Norge i 1912 i Stockholm i landeveisritt individuelt og lag.


== Personlige rekorder ==


== Litteratur ==
Bjørnsen, Knut (1932-2008) og Jorsett, Per (1920–) (1971). «Martin Sæterhaug – Den trofaste sliter». Skøytesportens stjerner. Oslo: Cappelen. s. 37–40. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link) [Tilgang for norske IP-adresser / Digitalisert på Bokhylla.no av Nasjonalbiblioteket.]


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martin Sæterhaug – Olympics.com 
(en) Martin Sæterhaug – Olympic.org 
(en) Martin Sæterhaug – Olympedia 
(en) Martin Sæterhaug – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Martin Sæterhaug – Speedskatingbase.eu 
(en) Martin Sæterhaug – SpeedSkatingNews.info 
(en) Martin Sæterhaug – SpeedSkatingStats.com 
(en) Martin Sæterhaug – Cycling Archives Skøyter
Goranere

Goranere (også Горанци/Goranci, Gorançe eller Goranska) er en etnisk gruppe som bor i regionen Gora (fjell på slavisk), like sør for Prizren i Kosovo, og nordvest i Nord-Makedonia i Šar Planina regionen nær Tetovo, så vel som i det nordøstlige Albania. 


== Religion ==
Gorani er slavere og har islam som sin religion. De var østortodokse slavere som konverterte til islam sent på 1700-tallet og frem til tidlig 1800-tallet.


== Språk ==
De snakker en lokal variant av torlakian-dialekten, denne kalles goranski eller bare gorani. I tillegg forstår mange av dem det albanske språket. De omtaler sitt språk som našinski; som grovt oversatt betyr vårt språk. 


== Politikk ==
Noen albaneres rop på Stor-Albania har svekket forholdet mellom de to folkeslagene. På 1980-tallet begynte gorani å bli mer nasjonalistiske bevisste. De gikk offisielt vekk fra navnet «Muslim av nasjon» som var påtvunget av det kommunistiske Jugoslavia. De endret sine navn til å bli mer slaviske, f.eks. ble Ahmeti til Ahmetović, da de mente navnene ble påtvunget under Kosovos albanske kommuniststyre på 1970-tallet og 1980-tallet.
Som en liten og relativt isolert folkegruppe, men likevel plassert på et strategisk viktig området, har de ofte vært gjenstand for forsøk på tilegning av sine naboer. Slobodan Milošević omtalte dem bevisst som serbere med islamsk religion og «den eneste garantist for den sørlige serbiske flanke». På bakgrunn av sine likheter har de også blitt tilegnet av bosnjaker. I Kosovo i dag er det tette bånd mellom disse to minoritetene.


== Befolkning ==
I en folketelling i 1991 ble det telt 16 000 gorani i Gora regionen. Dette tallet steg til over 20 000 i begynnelsen av Kosovo-konflikten i 1999. Gorani ble et mål for KLA etter JNA trakk seg ut og KFOR ankom. Som et resultat av dette blir det estimert at det bor ca. 10 000 gorani i området i dag. 


== Eksterne lenker ==
Project Rastko – Gora, Elektronisk bibliotek med kulturen og tradisjonene til Gora og Gorani
Naša Gora
Pomakere

Pomakere (bulgarsk: помаци pomaci) også kjent som ahryani lokalt, er muslimske bulgarere. Det er vanskelig å si hvor de stammer fra, men det er hovedsakelig trodd at de nedstammer fra slavere fra Bulgaria området som konverterte da området var regjert av Det osmanske riket. De bor hovedsakelig i Bulgaria, men det eksisterer også bosetninger i Hellas, Tyrkia og Nord-Makedonia Pomaker blir også i enkelte tilfeller brukt til å beskrive makedonske muslimer eller torbesjere. Man kan også sammenligne de med goranere.
På verdensbasis estimerer man at det eksisterer omtrent 500 000 pomaker. 150 000 til 200 000 av disse bor i Bulgaria. 


== Etymologi ==
Man tror navnet stammer fra det bulgarske ordet pomagach/помагач som betyr hjelper, som henviser til deres rolle under Det osmanske riket som hjelpere i den osmanske hæren. Man tror også det kan stamme fra ordet pomohamedancheni/помохамеданчени, som betyr «islamisert».


== Konvertering ==
Man tror at pomakere konverterte i to perioder. Den første da Det osmanske riket erobret Bulgaria på 1300-tallet, da konverterte mange bønder og landeiere konverterte for å beholde jorden sin. Den andre viktige perioden var da bosetningene omkring Rodopifjellene konverterte til islam. Gjennom hele perioden har pomakere beholdt sitt språk, slaviske tradisjoner og nasjonale karakter.


== Andre bosetninger ==
Det finnes enkelte bosetninger med pomaker i Hellas. De er en minoritet som snakker tilnærmet slavisk og er i nær slekt med bulgarere. De er ikke akseptert som ett eget folkeslag, men blir sett på som en del av det muslimske miljøet. Under første verdenskrig var Bulgaria med sentralmaktene, mens Hellas var med i Trippelententen. Etter krigens slutt ble Bulgaria tvunget til å avgi deler av vestlige Trakia til Hellas. Pomakere som bor i dette området har status som muslimske minoriteter. Man estimerer at det er ca. 30 000 pomaker i dette området.
Den største bosetningen (også inkludert Bulgaria) finnes i Tyrkia, der man anslår at det bor ca. 300 000 pomaker. De bor stort sett i det østlige Trakia og i Anatolia. Det kom store bølger av pomakere til disse områdene fra Rodopi-fjellene i 1912, 1950 til 1951 og i 1989. De har stort sett beholdt sitt språk, sin kultur og sine tradisjoner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Pomak Leaks Arkivert 14. januar 2012 hos Wayback Machine.