jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Stångådalsbanan

Stångådalsbanan er en svensk, uelektrifisert jernbane mellom Kalmar og Linköping via blant annet Hultsfred og Vimmerby. Banen har enkelt normalspor, strekningen Berga – Kalmar var opprinnelig smalsporet. Östra centralbanan er et tidligere jernbanenavn som omfattet de fleste deler av denne banen. Stångådalsbanan har persontrafikk som drives av Veolia Transport.


== Linjekart ==


== Litteratur ==
Eisenbahn- und Verkehrsatlas von Europa, J. J. Arnd, Leipzig 1897.


== Eksterne lenker ==
(en) Stångådalsbanan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Trafikverket om Stångådalsbanan
Luktesans

Lukt er en kjemisk sans og kalles derfor også luktesans. Luktesansen har stor betydning for mange dyr, inkludert mennesket, men noen arter er mer avhengig av lukteapparatet (nesen) enn andre. Luktesansen er en av fem sanser i sanseapparatet. Sansecellene til lukte- og smakssansene ligger øverst i nesehulen.
Luktecellene sitter inni nesen. Når vi puster inn luft følger duftmolekyler i lufta med. Disse treffer luktestaver som er spesialiserte nerveceller inne i nesen. Ved hjelp av nervetråder er luktestavene direkte koblet til luktsenteret i hjernen. Det perifere nervesystem er sensoriske reseptorer for syn, hørsel, lukt og berøring, og er delt i det autonome nervesystem og det somatiske nervesystem. 
Hjernen bruker sin erfaring for å bestemme hvilken luft det er nesen lukter. Vi får over 10 000 lukteinntrykk i løpet av et døgn, og luktesansen spiller en viktig rolle for smakssansen. 
Luktesansen brukes til å finne mat, artsfrender, seksualpartnere, samt predatorer.
Luktesansen har stor innvirkning på humøret vårt. Vi blir tiltrukket av bestemte dufter, mens vi frastøtes av andre. Luktesansen danner utgangspunktet for en av verdens største industrier, produksjon av ulike typer parfyme.  
Mange pattedyr markerer sitt revir ved å legge igjen sin egen duft på planter der. Duften kan enten komme fra dyrets urin eller fra spesielle duftkjertler. De utsonderer også en bestemt duft når de er klare til å pare seg.  
De fleste pattedyr har en bedre utviklet luktesans enn mennesket. Fugler er lite spesielt kjent for å ha god luktesans, men forskning viser at fugler har bedre luktesans enn mennesket. Lukt er kanskje den viktigste av hundens sanser. Hunder kan oppfatte og kjenne igjen svært mange dufter vi ikke har mulighet for å kjenne. Enkelte hunderaser er derfor velegnet som narkotikahund og bombehund.


== Referanser ==
Joseph Marie Anne de Moyriac de Mailla

Joseph Marie Anne de Moyriac de Mailla (kinesisk navn: 馮秉正, pinyin: Feng Bingzheng, født 16. desember 1669 på slottet Maillac i Frankrike, død 28. juni1748 i Beijing i Kina) var en kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. Han er kjent som kartograf og historiker.Han trådte inn i jesuittordenen i 1686, ble sendt til Kina i 1701 og ankom først Macao den 16. juni 1703. Han virket i Kanton, Jiujiang (i Jiangxi) og i Beijing. I 1710 utgav han kart over Henan, Jiangnan, Zhejiang, Fujian og Taiwan. Han forfattet også historieverket Histoire générale de la Chine og bøker om kinesisk fromhet. Han introduserte andakten til Jesu hellige hjerte i Beijing. 


== Verk ==
Histoire générale de la Chine ou annales de cet empire, douze volumes, Paris, 1777-1783.


== Litteratur ==
Louis Pfister: Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Sidelinjeorgan

Sidelinjeorgan eller sidelinje er sanseorgan hos fisk som blir brukt til å registrere bevegelser og trykkendringer i det omgivende vannet. Sidelinjen er vanligvis synlig som en linje langs sidene av fisken, fra hodet og helt bak til halefinnen. På selve hodet er gjerne linjen forgrenet. Hos noen arter er deler av sidelinjeorganet modifisert til elektroreseptorer som kan registrere elektriske utladninger i omgivelsene. 
De fleste larver hos amfibiene har også et sidelinjeorgan, mens bare noen voksne amfibier har dette.


== Se også ==
Fiskens anatomi


== Eksterne lenker ==
(en) Lateral line system – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bergen Sporvei

Bergen Sporvei AS var et kommunalt eid trikke- og busselskap som ble stiftet i 1897. I begynnelsen hadde selskapet bare trikker, men gikk siden mer og mer over til bussdrift, og var etter nedleggelsen av Mindetrikken Nyttårsaften 1965, et rent busselskap. Linjene 2 (Engen-Natland) og 5 (Møhlenpris-Mulen) ble trafikkert av trolleybusser, det vil si de gikk på strøm som ble overført via kabelnett i luften, og stenger på taket av bussene.


== Lokalisering ==
De siste årene hadde selskapet hovedkontor og verksted på «Paddemyren» på Mannsverk. I tillegg til dette, hadde de avdelingskontor og verksted på Nygård på Laksevåg, hvor bussene på linje 13 Varden, linje 16 Lyngbø, linje 17 Gravdal og linje 19 Krohnegården var stasjonert. Dette var forøvrig tilholdssted for tidligere Laksevåg Kommunale Rutebilselskap (LKR), som kom inn i Sporveien i 1971.


== Marked ==
Sporveiens busser var gule, og ble derfor også kalt «De gule bussene». Selskapet hadde enerett på persontrafikken innenfor de gamle kommunegrensene som gjaldt før kommunesammenslåingen i 1972, det vil si at de tilstøtende rutekonsesjonene ikke ga anledning til å avvikle trafikk innen BS sine grenser. I nord gikk grensen ved Eidsvågstunnelen og Lønborg. I vest gikk grensen ved Nygård på Laksevåg. Grensen i sør gikk ved Fredlundsveien, Wergeland og Birkelundstoppen, men selskapet kjørte likevel rute helt inn i Sædalen etter avtale med  Bilruta Fana-Os-Milde L/L.


== Samarbeid ==
I 1998 inngikk Bergen Sporvei og Pan Trafikk en avtale om samkjøring på tvers av konsesjonsgrensene. Dette innebar gjennomgående busslinjer som avviklet trafikk på hele strekningen, og som knyttet bydelene sammen. Samkjøringsprosjektet var forløperen til fusjonen som senere ledet til Gaia Trafikk AS. I 2006 fusjonerte Gaia Trafikk med Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap og ble til Tide. Tide ønsket å konkurrere om driften av den nye Bybanen i Bergen.


== Historiske traséer ==


=== Sporveier rundt 1910 ===

Vest – øst: Nøstetorget – Komediebakken – Teatergaten – Engen – Veiten – Torgallmenningen – Småstrandgaten – Domkirkegaten – Kong Oscars gate 
Sør – nord: Florida – Nygårdsgaten – Olav Kyrres gate – Småstrandgaten – Torget – Vetrlidsalmenningen – Øvregaten – Øvre Dreggsalmenningen – Sandbrogaten – Bradbenksbryggen
Sidelinje mot nord: Øvregaten – Nye Sandviksveien – Sandviksveien


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon på nett, om Bergens Elektriske Sporvei
All Systems Go

All Systems Go er et album av glam metal-gruppa Vinnie Vincent Invasion, utgitt i 1988.


== Sporliste ==
«Ashes to Ashes» – 5:05
«Dirty Rhythm» – 3:38
«Love Kills» – 5:36
«Naughty Naughty» – 3:30
«Burn»  – 4:38
«Star Spangled Banner»  – 5:31
«Let Freedom Rock» – 4:44
«That Time of Year» – 4:11
«Heavy Pettin» – 4:38
«Ecstacy» – 3:56
«Deeper and Deeper» – 4:02
«Breakout» – 2:01
Bonusspor på CD-utgivelse
«The Meltdown» (Instrumental) – 2:01
«'Ya Know' I'm Pretty Shot» (Instrumental) – 4:07


== Musikere ==
Mark Slaughter – vokal
Vinnie Vincent – gitar, bakgrunnsvokal
Dana Strum – bass, bakgrunnsvokal
Bobby Rock – trommer


== Kilder ==

(en) All Systems Go på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) All Systems Go på Discogs 
(en) All Systems Go på MusicBrainz 
(en) All Systems Go på Spotify 
(en) All Systems Go på AllMusic
Arbeiderbevegelsens Presseforbund

Arbeiderbevegelsens Presseforbund (APF) er et landsdekkende fagforbund i Norge for journalister, redaktører, disponenter, layout-tegnere og fotografer. De fleste medlemmene arbeider innenfor mediekonsernet Amedia.
APF ble etablert i 1909 som Norges socialdemokratiske presseforening og har siden 1930 vært tilsluttet LO.
Forbundsleder er Helge Rønning Birkelund.
På 1970-tallet avtalte APF og Norsk Journalistlag (NJ) at NJ skulle overta APFs forhandlingsrett i Amedia. Dette er eneste gang LO har akseptert at et medlemsforbund har latt utenforstående forbund forhandle på vegne av LO-medlemmer. 


== Eksterne lenker ==
Arbeiderbevegelsens Presseforbund
Mise en scène

Mise en scène er bruk av audiovisuelle virkemidler for å dramatisere teater eller film. Begrepet er fransk og betyr «å sette i scene». På norsk innebærer begrepene iscenesettelse og gestalning det samme. 
Rent praktisk innebærer dette at man bruker bl.a. bevegelser i kameraet og hos skuespillerne, scenografi, lyssetting, optikk klippetempo og lyddesign for å fortelle om karakterer og situasjoner. Slik forsterkes og dramatiseres hendelsen med audiovisuelle virkemidler.


== Lyssetting ==
Lys gir varme, liv, og ikke minst skygge, skaper spenning og uhygge.

Trepunkts lyssetting.
Hovedlys forfra – litt på skrå for objektet slik at bildet ikke blir flatt.
Utfyllingslys –  fra siden, fjerner skygger i ansiktet.
Motlys – på skrå bak objektet, for å skape dybde i bildet.
Bruke lyset som virkemiddel for å skape skumle scener – kun i bruke under-/ over-/ sidelys.Lys måles i Kelvin-temperatur. Når kameraet står på innendørsfunksjon, tilsvarer dette 3200 Kelvin. Utendørs ligger på rundt 5600 Kelvin. På lyssetting brukes «konversfiltere» for å få opp eller ned Kelvin-gradene i lyset.
Christine Kaufmann

Christine Maria Kaufmann (født 11. januar 1945 i Lengdorf i Steiermark i Østerrike, død 28. mars 2017 i München i Tyskland) var en tysk skuespiller.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hun ble født av tysk far og fransk mor. Moren var maskemakeren. Geneviève Gavaert. Faren var Luftwaffeoffiseren Johannes Kaufmann.
Kaufmann hadde også tsjirkassiske aner.Moren var på grunn av krigen omkvartert, og det er derfor Kaufmann ble født i Lengdorf - uten at noen av foreldrene hadde noen tilknytning dit. Hun vokste opp i München.
Hun virket det meste av sin karrière i Tyskland. Hun bodde i München og i Hamburg.


=== Skuespilleri ===
Hun begynte i barneballetten ved operaen i München, og debuterte på film i 1952 med Im weißen Rößl. Hun ble barnestjerne gjennom filmen Rosen-Resli fra 1954, en av de største vesttyske kinosuksesser.I 1963 ble hun gift med den amerikanske skuespilleren Tony Curtis, og fikk døtrene Alexandra (1964) og Allegra (1966). Curtis og Kaufmann ble skilt i 1968. Hun ble kjent for et engelskspråklig publikum da hun spilte mot Kirk Douglas i Town Without Pity.
Senere har hun spilt i tyske filmer, blant annet Rolf von Sydows fjernsynsfilm Wie ein Blitz. Etter å ha hatt roller i fjernsynsserier som Der Kommissar og Derrick begynte hun å samarbeide med regissøren Werner Schroeter, og spilte i filmer som Der Tod der Maria Malibran (1971), Willow Springs (1973), Goldflocken (1976) og Tag der Idioten (1981).
Hun høstet også mye anerkjennelse for rollene som «Edith Harms-Schiele» (hustru av maleren Schiele) i Herbert Veselys film Egon Schiele- Exzesse (1981) og for roller i Rainer Werner Fassbinders filmer Lili Marleen og Lola.Kaufmann takket nei til hovedrollen i Stanley Kubricks Lolita. Rollen ble til slutt besatt med Sue Lyon.
Kaufmann var forretningskvinne og solgte kosmetiske produkter. Hun skrev bøker om helse og skjønnhet, i tillegg til to selvbiografier. Hun snakket tysk, fransk og engelsk.
Hun døde i München den 28. mars 2017 som følge av blodkreft. Hun ble 72 år gammel.


== Filmografi (utvalg) ==


== Bibliografi ==
Liebestöter auf vier Pfoten (2006)
Christine Kaufmann und ich (2005)
Beauty guide (2002)
Der Himmel über Tanger (2001)
Wellness care (2000)
Zeitlos schön (1998)
Meine Schönheitsgeheimnisse (1997)
Libesgefecht – erotische Geschichten (1995)
Frauenblicke (1992)
Lebenslust – die Pflege der erwachsenen Schönheit (1990)
Normal müßte man sein (1989)
Körperharmonie (1985)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Christine Kaufmann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Christine Kaufmann i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(en) Christine Kaufmann på Internet Movie Database 
(sv) Christine Kaufmann i Svensk Filmdatabas 
(da) Christine Kaufmann på Filmdatabasen 
(da) Christine Kaufmann på Scope 
(fr) Christine Kaufmann på Allociné 
(en) Christine Kaufmann på AllMovie 
(en) Christine Kaufmann hos The Movie Database
Rynke

En rynke er en fold i en overflate. Stort sett refererer ordet rynke til en fold i tekstiler, klær eller huden til en organisme. Foldene er vanligvis tilfeldige og følger ikke noe fast mønster. En rynke kan bli permanent hvis stoffet den er i brettes på samme måte hver gang.
Rynker i hud kommer som regel av aldring, men man kan og få rynker av en rekke andre ting som for eksempel: Gjentatte ansiktsuttrykk, overdreven soling, røyking og andre faktorer. 
Man kan og få midlertidige rynker av å holde huden lenge under vann.
I de senere årene har det vokst opp en industri som lager produkter mot rynker i huden. Dette er et resultat av den generelle oppfatningen av at rynker ikke er ønsket, noe som igjen kommer av at rynker blir sett på som et tegn på aldring. Spesielle kremer er et vanlig middel mot rynker selv om effekten av dem er omstridt. Det er og mulig å fjerne rynker, som for eksempel ved laserbehandling.


== Referanser ==
André Bazin

André Bazin (født 18. april 1918 i Angers i Frankrike, død 11. november 1958i Nogent-sur-Marne) var en fransk filmteoretiker og kritiker. 
Han er mest kjent for sine nye tanker og teorier rundt filmens fortellingsform. Han hadde et normativt syn på hva film bør være og mente den burde være realistisk. Bazin er også kjent for sitatet «Filmen er et resultat av menneskets århundrelange drøm om en perfekt illusjon».
Bazin la frem en redegjørelse for filmspråkets utvikling som skillet seg ut fra tidligere måter å formidle om filmhistorien. I stedet for å sortere ut og organisere utviklingen etter kronologi og nasjonalitet fokuserte han på uttrykksformer som var felles. 
Dette gjorde at han etter de to første periodene som han kalte pionertiden (med Brødrene Lumiere, Georges Mèliès) og perioden med David Wark Griffith delte utviklingen i to deler. 
Da skilte han mellom filmskapere som trodde på bildet (Robert Wiene, Fritz Lang) og de som trodde på virkeligheten (Orson Welles, Jean Renoir osv. )
Denne teorien og oppdelingen av filmens utvikling og er en sentral tolkning som brukes i dag.
Det bør legges til at filmvitere strides i sine tolkninger av Bazin som en normativ filmteoretiker. I artikkelen "Rethinking Bazin: Ontology and Realist Aesthetics" tar forfatter Daniel Morgan et oppgjør med det han kaller en standardlesning av Bazin.  


== Bibliografi ==
What Is Cinema?, av André Bazin (1967) m
Orson Welles, av André Bazin (1979)
French Cinema of the Occupation and Resistance: The Birth of a Critical Esthetic, av André Bazin (1982)
The Cinema of Cruelty: From Bunuel to Hitchcock, av André Bazin (1982)
Essays on Chaplin, av André Bazin (1985)
Jean Renoir, av André Bazin (1992)
Bazin at Work: Major Essays & Reviews from the Forties and Fifties, av André Bazin, Bert Cardullo (ed.) (1996)
French Cinema from the Liberation to the New Wave, 1945-1958, av André Bazin, Bert Cardullo (ed.)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) André Bazin på Internet Movie Database 
(en) André Bazin hos The Movie Database
Aksjeloven

Aksjeloven (Lov om aksjeselskaper av 13. juni 1997 nr 44, forkortet asl.) er en norsk lov som regulerer dannelse, styring og andre forhold vedrørende aksjeselskaper. Loven erstattet lov av 4. juni 1976 nr. 59 om aksjeselskaper. 
Den er nært relatert til allmennaksjeloven av 1997 som regulerer de samme forhold for allmennaksjeselskap. De to lovene har i grove trekk lik oppbygging og felles lovforarbeider.
Loven medvirker til at norsk rett er i samsvar med de EU-direktiver som Norge er forpliktet å holde etter EØS-avtalen.


== Historikk ==
Sammen med allmennaksjeloven erstatter loven lov av 4. juni 1976 nr. 59 om aksjeselskaper. Før dette gjaldt lov av 6. juli 1957 nr. 4 om aksjeselskaper, og før dette lov av. 19. juli 1910 nr. 1 om aktieselskaper og kommanditaktieselskaper.


== Aksjeloven og ansattes medbestemmelsesrett ==
De ansattes medvirkning gjennom denne loven går gjennom at de er representert i bedriftsforsamlingen og styret i større aksjeselskaper. Aksjeselskaper med mer enn 200 ansatte skal som hovedregel ha bedriftsforsamling.Bedriftsforsamlingen kontrollerer styret og uttaler seg om styrets forslag til regnskap. Bedriftsforsamlingen har også avgjørende myndighet ved viktige beslutninger, som omlegginger av selskapets drift eller store investeringer.
Aksjeloven gir også ansatte i mindre bedrifter (<30 ansatte) uten bedriftsforsamling, rett til å kreve å være representert i bedriftens styre som medlem eller observatør.


== Handleplikten ==
Av Aksjelovens §3-5 fremgår det at et styre i et AS eller ASA blir omfanget av handleplikt når selskapets egenkapital ikke lenger kan regnes å være forsvarlig ut fra risikoen ved og omfanget av virksomheten i selskapet.
Handleplikten innebærer at styret i selskapet straks skal behandle saken, samt at styret skal innkalle til generalforsamling innen rimelig tid. Dersom ordinær generalforsamling er innenfor det som regnes som rimelig tid er det ikke nødvendig å innkalle til en ekstraordinær generalforsamling. Innenfor dette tidsrommet kan styret i selskapet klarlegge og vurdere selskapets stilling. Dersom de økonomiske vanskelighetene kan regnes som forbigående eller styret er i stand til å bedre de økonomiske forholdene innen rimelig tid kan styret likevel unnlate å innkalle generalforsamlingen ved å henvise til at selskapets egenkapital kan vurderes til å være forsvarlig.
Hvis det gjennomføres en generalforsamling må styret redegjøre for selskapets økonomiske stilling, herunder årsaken til underskuddet og om framtidsutsiktene. I tillegg må styret komme med forslag til hvordan egenkapitalen kan styrkes, eventuelt om selskapets virksomhet bør avvikles.
Forslag til å gi selskapet forsvarlig egenkapital kan være tilførsel av ny egenkapital, fisjon, fusjon eller at aksjonærene yter tilskudd. Slike forslag må vedtas med 2/3 flertall av generalforsamlingen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aksjeloven (asl)
Allmennaksjeloven (asal)
Aeronautica Militare Italiana

Aeronautica Militare Italiana er luftforsvaret til Italia.  Det ble grunnlagt 28. mars 1923.


== Materiell ==


=== Kampfly ===
Eurofighter Typhoon – 100 Typhoon F2, 21 Typhoon T1 under levering
F-16 Fighting Falcon – 31 stk F-16 ADF leid fra US Airforce
Tornado IDS – 74 Tornado IDS
Tornado IT-ECR – 15 Tornado ECR (ombygde IDS)
AMX 110 AMX, 26 AMX-T


=== Annet ===
Aermacchi MB-339 106 MB-339A, 15 MB-339CD-1, 15 MB-339CD-2
C27J Spartan 12 C-27J (under levering)
C-130J 12 C-130J, 10 C-130J30
KC-767A 4 KC-767A (under levering)
RQ-1A Predator
GROB G.103
HH-3F 20 HH-3F Alpha, 15 HH-3F Bravo
Piaggio P.180 Avanti 18 Paiggio P-180
Br 1150 Atlantic 18 BR.1150
SF.260 45 Siai Marchetti SF-260AM, 30 Aermacchi SF-260EM (under levering)
Falcon 50 4 Falcon 50
A.319 CJ 3 Airbus 319CJ
Falcon 900EX 3 Falcon 900EX, 2 Falcon 900DX Easy


== Fremtidig ==
F-35 (vil erstatte F-16-flyene)


== Tidligere ==
F-104 Starfighter
Tornado ADV (24 stk leid inn fra Royal Air Force)
G.222
C-130H
Fiat G.212
Marina Militare

Marina Militare (italiensk: Marina Militare, bokstavelig «den militære marine», forkortet MM) er sjøforsvaret til Italia og én av de fire forsvarsgrenene i landet. Styrken ble opprettet i 1946 fra hva som var igjen av Regia Marina («Den kongelige marine») etter den andre verdenskrig. Marina Militare har en rekke moderne store overflateskip, ubåter og hjelpefartøy, omtrent 184 fartøyer i tjeneste, inkludert mindre båter og hjelpefartøy. En rasjonaliseringsprosess begynte i 2012, og personellet vil gradvis bli redusert fra rundt 34 000 aktive til 26 800 ved 1. januar 2015, en nedgang på 21 prosent.


=== Historie ===
Regia Marina har historie tilbake til 1861, og var før den andre verdenskrig den fjerde største flåte i verden. Etter avslutningen av Italias fem år lange deltagelse i verdenskrigen var landet en nasjon i kne. Flåten var blitt hardt rammet under krigen og måtte begynne en langvarig og krevende prosess for gjenoppbyggelse. De skipene som hadde overlevd krigen var gamle og utslitte, eller skadet. Fredsavtalen som ble signert den 10. februar 1947 i Paris var byrdefull for Regia Marina. Bortsett fra territoriale og materielle tap, ble marinen også påført kraftige begrensninger. Den kalde krigen og Marshallplanen endret situasjonen. Italias maritime betydning ble revurdert av de vestlige maktene grunnet landets strategiske geografiske posisjon.Den 4. april 1949 ble Italia medlem av forsvarsalliansen NATO. For at den italienske marine skulle bidra aktivt i organisasjonen, ble restriksjonen i fredsavtalen fra 1947 opphevet mot slutten av 1951 med samtykke fra alle de vestlige landene. Innenfor NATO ble Marina Militare utnevnt til å ha stridskontroll over Adriaterhavet og Otrantostredet (som forbinder Adriaterhavet med Det joniske hav), foruten også forsvaret av sjørutene i Tyrrenhavet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Marina Militare – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Northrop YF-17 Cobra

Northrop YF-17 Cobra (P.600) var en prototype på et lettvekts jagerfly til bruk i dagslys. Designet var basert på den prosjekterte P.530 Cobra. Selv om den tapte konkurransen om å bli det nye jagerflyet for United States Air Force mot General Dynamics YF-16 skulle YF-17 danne grunnlaget for å bli videreutviklet til McDonnell Douglas F/A-18 Hornet.


== Spesifikasjoner ==


== Eksterne lenker ==
Northrop YF-17 (Cobra)
Virginias flagg

Virginias flagg er blått med delstatens segl fra 1776 plassert i midten. Flagget ble tatt i bruk i 30. april 1861, under den amerikanske borgerkrigen.
Delstaten Virginias seglet viser Virtus, som har beseiret en tyrann. Under står delstatens valgspråk «Sic semper tyrannis» (slik går det alltid med tyranner). Mottoet skriver seg fra Brutus, som skal ha sagt det under mordet på Julius Cæsar. Ifølge noen kilder skal også John Wilkes Booth ha utropt «Sic semper tyrannis» etter at han hadde tatt livet av USAs president Abraham Lincoln. Virtus symboliserer Virginia og den falne mannen representerer tyranniet, det vil si monarkiet og kolonimakten. Til høyre for den falne tyrannen, som holder en pisk og et kjede, ligger en krone. 
Delstatsflagget ble vedtatt kort etter at Virginia gikk ut av unionen og er et av få delstatsflagg fra borgerkrigstiden som fortsatt er i bruk. Flagget skal egentlig ha en hvit frynsekant i dukens frie ende, men dette tas det ikke alltid hensyn til.
I likhet med andre delstatsflagg der flaggduken er blå, står militære faner som forbilde for Virginias flagg. Også delstatene Connecticut, Pennsylvania, Sør-Carolina, New Hampshire, New York, Vermont, Kentucky, Indiana, Maine, Michigan, Wisconsin, Minnesota, Oregon, Kansas, Nevada, Nebraska, Nord-Dakota, Montana, Idaho, Utah og Alaska har delstatsflagg med blå flaggduk. Louisiana, Oklahoma og Sør-Dakota benytter en noe lysere blåfarge i sine delstatsflagg, mens Delawares delstatsflagg har en lysere, gråblå fargetone.


== Litteratur ==
Whitney Smith: The Flag Book of the United States — The Story of the Stars and Stripes and the Flags of the Fifty States, 1970
Nicaraguansk tegnspråk

Nicaraguansk tegnspråk (spansk: Idioma de Señas de Nicaragua eller Idioma de Signos Nicaragüense) er et tegnspråk som er blitt utviklet spontant av døve barn i en rekke skoler i vestlige Nicaragua på 1970- og 1980-tallet. Det er av spesiell interesse for lingvister fordi det gir en unik mulighet til å studere et nytt språks fødsel.


== Se også ==
Al-Sayyid-beduintegnspråk
Adamorobe-tegnspråk
Maya-tegnspråk
Kata Kolok
Martha's Vineyard-tegnspråk