jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Forsvarsmuseet

Forsvarsmuseet er et norsk museum for militærhistorie. Museet er hovedmuseum i Forsvaret og har holdt til i en gammel arsenalbygning på Akershus festning i Oslo siden 1860. 


== Historie ==
Museet ble opprettet i 1946 da Artillerimuseet (opprettet i 1860) og Intendanturmuseet (opprettet i 1928) ble slått sammen under navnet Hærmuseet. Til å begynne med var museet åpent kun for militærpersonell, men ble åpnet for publikum i 1978 av Kong Olav V under navnet Forsvarsmuseet. 


== Utstillinger ==
Hovedformålet med museet er å vise norsk militærhistorie fra vikingtiden til i dag, og museet består av åtte utstillinger:

De eldste tider, militærhistorien fra vikingtiden til 1814.
1814-1905, militærhistorien fra unionsoppløsningen 1814 til unionsoppløsningen 1905.
1905-1940, militærhistorien fra 1905 til 1940.
62 dager: Militærhistorien under andre verdenskrig i Norge.Krigskorset – Norges høyeste utmerkelse
Sjøkrigen, militærhistorien fra 1939 til 1945 med fokus på sjøkrigen.
Den kalde krigen
Kong Harald V – hans arv og gjerning (åpner sommeren 2021)
		
		
		


== Andre museer i Forsvaret ==
Hjemmefrontmuseet (Oslo)
Oscarsborg festningsmuseum (Drøbak)
Rustkammeret (Trondheim)
Luftforsvarsmuseet (Bodø)
Bergenhus festningsmuseum (Bergen)
Marinemuseet (Horten)
Forsvarets flysamling (Gardermoen)


== Minnesmerker ==

Utenfor museet står en rekke minnesmerker over norske soldater om har mistet livet i ulike konflikter.

Minnesmerket over Den norske brigade i Skottlands falne
Minnesmerket over Kompani Linges og Shetlandsgjengens falne
Minnesmerke over FN soldater som har gitt sitt liv i fredens tjeneste
Minnesmerke over deltakerne i Normash, sanitetsstyrker i Koreakrigen
Minnesmerket over polititroppenes falne
Minnesmerket over Tysklandsbrigadens falne
Minnesbaute over Flyvåpnets falne


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Forsvarsmuseet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hovedstad

En hovedstad er den byen i en stat, eller en annen politisk enhet, der den politiske sentraladministrasjonen holder til. Hovedstaden er ofte, men ikke alltid, den største og viktigste byen i den aktuelle enheten.
Et land kan ha flere hovedsteder som i Sør-Afrika der parlamentet holder til i Cape Town, regjeringen i Pretoria, høyesterett i Bloemfontein og forfatningsdomstolen i Johannesburg. Statusen som hovedstad kan gå på omgang mellom flere byer.
Amsterdam er Nederlands hovedstad og økonomisk og kulturelle sentrum, mens regjeringen, nasjonalforsamling og høyesterett holder til i Haag.Hovedstaden i Norge er Oslo. Norges Grunnlov § 68 fastslår at Stortinget skal møtes i rikets hovedstad om ikke spesielle omstendigheter krever noe annet.Hovedstaden har ikke eksistert i alle tider og samfunn. Middelalderens reisekongedømme var mye mer vanlig inntil moderne tid.


== De ni største hovedstedene i verden ==
De ni største hovedstedene etter befolkningstall

Tokyo (Japan) (inkluderer Yokohama og Kawasaki) 34 200 000
Mexico by (Mexico) (inkluderer Nezahualcóytl, Ecatepec og Naucalpan) 22 800 000
Seoul (Sør-Korea) (inkluderer Bucheon, Goyang, Incheon, Seongnam og Suwon) 22 300 000
Jakarta (Indonesia) (inkluderer Bekasi, Bogor, Depok og Tangerang) 16 550 000
Kairo (Egypt) (inkluderer Al Jizah og Shubra al-Khaymah) 15 600 000
Manila (Filippinene) (inkluderer Kalookan og Quezon by) 14 950 000
Moskva (Russland) 13 750 000
Buenos Aires (Argentina) (inkluderer San Justo og La Plata) 13 450 000
Dhaka (Bangladesh) 13 250 000


== Se også ==
Liste over hovedsteder etter land
Forbundshovedstad i føderale stater


== Referanser ==
Areal

Areal, flatemål eller flateinnhold er et mål på størrelsen på overflaten til en gjenstand. 
Areal kan måles med den SI-avledede enheten kvadratmeter (m²). En kvadratkilometer (km²) tilsvarer en million m².


== Nyttige formler ==


== Se også ==
lengde
mål (enhet)
volum
Arealberegning av bygninger
Preußisches Herrenhaus

Preussisches Herrenhaus (norsk: De prøyssiske herrers (i betydningen herskeres) hus) var fra 1855 navnet på førstekammeret i tokammersystemet til den prøyssiske landdagen. Andrekammeret ble kalt Preussisches Abgeordnetenhaus. 


== Historie ==


=== Førstekammeret 1848 - 1854 ===
Førstekammeret i det prøyssiske parlamentet besto ifølge forfatningen fra 1848 av 180 valgte medlemmer. Valgbare var alle mannlige prøyssiske statsborgere over 30 år med seks måneders botid i valgkommunen. Videre var det vilkår at kandidatene hadde betalt åtte Taler per år i skatt eller hadde inntekt på minst 500 Taler eller en formue på minst 5000 Taler. 
Etter forfatningsendringen av 1850 ble bare en del av medlemmene til førstekammeret valgt. Førstekammeret besto da av: 

myndige prinser av den fyrstelige familien Hohenzollern
overhodene for (til 1806) adelige hus i Preussen
overhodene for familier som hadde blitt tildelt arvelig rett på sete og stemme i førstekammeret (retten gjaldt ikke mens personene var mindreårige, i tjenesteforhold til en ikke-tysk stats regjering og under utenlandsopphold, og var knyttet til grunnbesittelse)
medlemmer utnevnt av Kongen på livstid (antallet livstidspairs kunne ikke overstige en tiendedel av antallet Hohenzollern-prinser, overhoder for tidligere riksumiddelbare adelige hus og arvelige medlemmer).
90 valgte medlemmer, valgt i valgkretser av de borgere som betalte mest i skatt
30 medlemmer valg av bystyrene i de store byene i landet


=== Herrenhaus 1854 - 1918 ===
Etter en forfatningsendring i 1853 ble ingen av medlemmene til førstekammeret valgt, forøvrig etter forbildet til det britiske House of Lords. I 1855 ble navnet Herrenhaus innført. Etter en kongelig forordning i 1854 skulle Herrenhaus bestå av

prinser oppnevnt av kongen. Kongen gjorde imidlertid aldri bruk av oppnevningsretten.
Medlemmer av familier utvalgt av kongen og
personer utnevnt for livstid eller som representant for samfunnsinstitusjonerMedlemmene av Herrenhaus blir i historisk forskning som en henvisning til overhusene i England og Frankrike også kalt pairs. Herrenhaus ble oppløst i 1918.  


== Bygningen Herrenhaus ==
Bygningen ble oppført i 1904 av Friedrich Schulze i Leipziger Strasse i Berlin. Den er idag sete for det tyske forbundsrådet.


== Presidenter ==


== Eksterne lenker ==
(en) Prussian House of Lords – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rotes Rathaus

Rotes Rathaus (det røde rådhuset) er det mest brukte, men uoffisielle, navnet på Berlins rådhus som offisielt heter Berliner Rathaus. Rådhuset ligger i Rathausstraße i bydelen Mitte og er kontor for Berlins regjerende borgermester. Navnet Rotes Rathaus henviser til bygningens fasade. Rådhuset er 99,2 meter langt, 87,9 meter dypt og tårnet er 74 meter høyt. Bygningen er fredet.


== Historie ==
Bygningen ble oppført mellom 1861 og 1869 av Hermann Friedrich Waesemann. Det arkitektoniske forbildet er rådhuset i Toruń i Polen, som på det tidspunktet var en del av tyske Preussen. Det 74 meter høye tårnet er inspirert av katedralen i Laon i Frankrike. Rådhuset erstattet flere bygninger fra middelalderen og samlet administrasjonen i én bygning. Under andre verdenskrig ble omkring 50 % av bygningen ødelagt, men bygningen ble gjenoppført og ombygd i årene 1950–1958. Fra 1948 til 1991 fungerte Rotes Rathaus som rådhus for Øst-Berlin, mens Rathaus Schöneberg fungerte som rådhus for Vest-Berlin.
2. desember 1990 fant det første frie valget for det samlede Berlin sted for første gang på 44 år. CDU ble da det største partiet med 40,3 % oppslutning, og 24. januar 1991 valgte Berlins parlament Eberhard Diepgen som borgermester i det gjenforente Berlin og Rotes Rathaus ble igjen byens rådhus.


== Bildegalleri ==

		


== Eksterne lenker ==
(en) Rotes Rathaus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rotes Rathaus – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Ulvik

Ulvik herad er en kommune i Vestland fylke. Den grenser i vest til Voss herad, i nord til Aurland, i øst til Hol, i sør til Eidfjord, i sørvest til Ullensvang kommuner. Ullensvang ligger i landskapet Hardanger og var del av Hordaland fylke inntil sammenslåingen til Vestland fylke i 2020.


== Geografi ==

Bygda ligger omkring Hardangerfjordens nordøstlige armer Osafjorden og Ulvikfjorden, og strekker seg langt inn på Hardangervidda, slik at det nordligste av Hardangerjøkulen, det vestligste av Hallingskarvet og Finse og Hallingskeid er innenfor kommunegrensene.
Tettstedet Ulvik med Brakanes som sentrum har 514 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger nesten innerst i Ulvikfjorden med trevare- og møbelindustri og 4 hoteller. Jordbruket er preget av frukt- og bærdyrking og sauehold.
Riksvei 7 og riksvei 13 går gjennom Ulvik. En strekning av Bergensbanen, med banens høyest beliggende stasjon, Finse stasjon, går gjennom kommunen.


== Politikk ==


=== Kommunestyrevalget 2019 ===


=== Kommunestyrevalget 2015 ===
Ved kommunestyrevalget 2015 var det 887 stemmeberettigede i kommunene. Avgitte stemmer: 644 (72,8% oppslutning). Kommunestyret hadde 17 representanter. I perioden 2015-2019 var fem partier representert:

Arbeiderpartiet - 5 mandater (26,7 prosent)
Venstre - 4 mandater (25,3 prosent)
Senterpartiet - 4 mandater (22,3 prosent)
Høyre - 2 mandater (13,5 prosent)
Sosialistisk Venstreparti - 2 mandater (12,1 prosent)Hans Petter Thorbjørnsen (Ap) var ordfører og Jens Olav Holven (Sp) var varaordfører.
Kilde: valgresultat.no


== Kultur ==
Ulvik poesifestival blir arrangert hvert andre år og for niende gangen i 2016.


=== Tusenårssted ===
Kommunens tusenårssted er allmenningen.


== Kjente ulvikjer ==
Marcus Schnabel (1744-1780), prest og språkforsker
Olav H. Hauge (1908–1994), lyriker
Sigbjørn Bernhoft Osa (1910-1990), spelemann (hardingfele)
Lars Sponheim (1957-), stortingsrepresentant 1993-2009, leder av Venstre 1996-2009, statsråd, fylkesmann i Hordaland
Terje Breivik (1965-), stortingsrepresentant (V) 2013-2021
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nn) Offisielt nettsted 
(en) Ulvik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Arkivkatalogen til Ulvik herad Arkivert 5. oktober 2017 hos Wayback Machine.
(no) Ulvik herad sine arkiver
Dag og Tid

Dag og Tid er en norsk ukeavis. Utgiverstedet er Oslo med adresse Pilestredet 8.
Avisen kom med første prøvenummer i 1962, med den kjente NRK-profilen Arthur Klæbo som redaktør. Det skulle imidlertid gå seks år før avisa klarte å etablere stabil drift med ukentlige utgivelser. Det skjedde fra 1968. Dag og Tid hadde et oppsving i forbindelse med EF-striden og folkeavstemningen i 1972. I siste halvdel av 1970-årene kom avisa med to nummer i uka. I 1996 kom Dag og Tid med egne nettsider.Dag og Tid politisk uavhengig, men med en klar motstrøms og målpolitisk profil. Den legger vekt på stoff om kultur og politikk, og gir plass for innlegg og artikler som dekker et bredt spekter av samfunnsoppfatninger. Eierskapet er fordelt på rundt 1200 aksjonærer.
Kjente navn i Dag og Tid opp gjennom historia har blant annet vært Herbjørn Sørebø, Ivar Eskeland, Per Øyvind Heradstveit, Daniel Liseth, Olav Rytter, Jon Hustad, og Agnes Ravatn.
Avisen vant Fritt Ords pris i 2017. Redaktør Gjerdåker sa i takketalen at Dag og Tid ikke skal være redd for ta opp vanskelige tema. Han sa også at språket skal være dempet og saklig, og avisen ønsker ikke sammenblanding av reklame og redaksjonelt stoff.Dag og Tid er blant de avisene som mottar mest i pressestøtte i forhold til opplagstallet for en ukeavis. Produksjonstilskuddet for 2018 var på 4,9468 millioner kroner med et opplag på 11720.


== Bakgrunn ==
Bladet hever seg over det ideologiske myrlandskapet. Det har greid å beholde sin frie stil og uavhengige plattform i politikk og livssyn gjennom årene. Det gir seg i dag utslag i det noen kanskje vil kalle en sprikende profil. Og dette er utvilsomt meningen. Det er høyt under taket i Dag og Tid for både ansatte journalister og skribenter utenfra.

Initiativet til avisen kom fra enkeltpersoner i Bondeungdomslaget BUL, Noregs Mållag og Kringkastingsringen. De ønsket en ny riksdekkende avis på nynorsk (men ikke først og fremst om nynorsk som tema) for å styrke nynorskens stilling. I 1960-årene var avisene i Norge partiaviser og Dag og Tid ble et uavhengig alternativ. Det skulle være en fri ukeavis med autoritets- og samfunnskritikk. Arthur Klæbo var redaktør for et prøvenummer i 1962. Etter seks år ble det stabil drift med ukentlige utgivelser og ordnet økonomi. I 1970 ble spalten «Nei takk!» opprettet der debattinnlegg refusert av andre aviser, særlig Oslo-aviser, ble trykket.


== Redaktører ==

Arthur Klæbo 1962
Olav Maaland
Tor Gabrielsen / Kjell Snerte 1967-
Bjarne Myrstad 1974-1979
Kjetil Tandstad 1976-1980
Helge Arild Bolstad 1976-1985
Asgeir Olden 1986-1990
Arnhild Skre 1990-1993
Audun Skjervøy 1993-2001
Svein Gjerdåker 2001-dd


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dag og Tid
Folkvang

Folkvang («krigerhærens felt») er i den norrøne mytologien Frøyas bosted i Åsgard. En av salene her er den veldige salen Sessrymne («rik på seter»).
Hit til Folkvang kommer halvparten av de krigerne som valkyriene henter når krigerne har dødd i strid. Den andre halvparten kommer til Valhall for å bli einherjer. Frøya har rett til å velge selv hvem som skal komme til henne, og de er som oftest mer ærbare og mindre blodtørstige enn de som blir ført til Valhall.
I Snorres Edda, i Grimnismål (Grimnes tale) står det:


== Referanser ==
Od

Od (norrønt: Oðr) er i den norrøne mytologien gift med Frøya og far til Hnoss.
Od er en skikkelse som det vites lite om, og han tolkes i mange sammenhenger som Odin selv, eller som hans dobbeltgjenger. 
Noe av bakgrunnen for usikkerheten rundt Od, er at Frøya og Frigg i noen sammenhenger tolkes som samme gudinne, eller at de har samme opphav. Frigg var gift med Odin, og Frøya med Od. De har svært mange likhetstrekk, som:

De var gift med henholdsvis Od og Odin
Begge reiser av og til bort
Begge er fruktbarhetsguder
Begge ble påkalt i forbindelse med fødslerNoe som taler imot at Frøya og Frigg er samme gudinne er at Frøya er av vane-ætt, mens Frigg er en åsynje.


== Referanser ==
Rudolf Schuster

Rudolf Schuster (født 4. januar 1934) var Slovakias president fra 1999 til 2004.
Schuster stammer fra en karpat-tysk familie, og arbeidet først som ingeniør. Fra 1983-86 var han overborgermester i fødebyen Košice (tysk Kaschau). Da revolusjonen mot kommunistdiktaturet brøt ut i 1989 sluttet han seg til opposisjonen, og ble leder av det slovakiske nasjonalrådet (parlamentet).
Fra 1990 til 1992 var han tsjekkoslovakisk ambassadør i Canada, deretter igjen overborgermester i Košice. I 1998/99 var han grunnlegger og formann for Partiet for borgerlig forståelse, og ble som kandidat for den forente opposisjonen valgt til president for en femårsperiode den 29. mai 1999. Han ble innsatt i embedet 15. juni samme år, og gikk av i 2004.
Schuster mottok i 2002 Den hvite ørns orden fra Polens president.


== Referanser ==
Helge Seip

Helge Lunde Seip (født 5. mars 1919 i Surnadal, død 29. januar 2004) var en norsk jurist, redaktør og politiker (Venstre). Han var Norges kommunalminister i Borten-regjeringen 1965–1970 og mangeårig stortingsrepresentant for Oslo.

Han ble ansatt som økonomisk journalist i Dagbladet i 1945 og var sjefredaktør der fra 1954 til 1965.Seip var leder av utbrytergruppen som splittet Venstre og dannet Det Nye Folkepartiet i 1972. Splittelsen førte til en sterk svekkelse av den politiske retningen Venstre stod for i Norge. Seip var Datatilsynets første direktør, og mottok i 1999 Rosingakademiets hederspris for dette.
Seip mottok også en rekke andre utmerkelser for sitt virke. I 1989 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. Han var innehaver av Kong Haakon VIIs 100-årsmedalje og ble i 1983 tildelt Jacob Letterstedt-medaljen for å ha gjort en særskilt framtredende innsats for å fremme det nordiske samarbeidet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Helge Seip – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Helge Seip på Internet Movie Database 
(no) Helge Seip hos Stortinget 
(no) Helge Seip hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Helge Seip i Liberaleren
Fiksstjerne

En fiksstjerne er nesten det samme som en stjerne. Før i tiden bruktes ordet stjerne ofte både om planetene – vandrestjernene – og om de egentlige stjernene – fiksstjernene – som alltid står i ro i forhold til hverandre, slik at de danner visse «uforanderlige figurer», som kalles stjernebilleder eller «konstellasjoner». Den eneste stjernen som ikke er en fiksstjerne er solen, idet denne, sett fra Jorden, beveger seg langs en storsirkel over hele stjernehimmelen en gang i året. Denne storsirkelen heter ekliptikken.
Før det heliosentriske system ble alminnelig akseptert, observerte man både stjerner og planeter bevege seg over nattehimmelen. Forskjellen bestod i at stjernenes bevegelse var helt regelmessig, mens planetenes bevegelse var uregelmessig. Derfor kaltes planetene for «vandrere».
Sett fra Jorden er det jo enda slik at både stjerner og planeter går opp i øst, og ned i vest. En stjerne kulminerer imidlertid alltid i den samme høyden over horisonten i sør, mens en planets kulminasjonshøyde varierer fra dag til dag. Videre har de ytre planetene den egenskapen at de av og til snur, og går baklengs, eller retrograd, i forhold til den bakenforliggende fiksstjernehimmelen, der deres bevegelse stort sett følger ekliptikken. De indre planetene har  den egenskapen at de, sett fra Jorden, alltid befinner seg mer eller mindre i nærheten av Solen, og ligger de vest for Solen så opptrer de som morgenstjerner, men ligger de øst for Solen, er de aftenstjerner.
I dag vet man at «fiksstjernene» også er i bevegelse. De er imidlertid så langt borte, at selv om mange har en meget stor hastighet, blir deres vinkelhastighet sett fra jorden meget liten, slik at fiksstjernenes relative posisjon på himmelkulen, slik den ser ut for oss jordboere, forandrer seg meget lite fra år til år.
Den fiksstjernen som er nærmest vårt solsystem er Alpha Centauri. Denne, vår nærmeste nabostjerne, befinner seg i en avstand av ca.4,3 lysår fra vår jord. En annen stjerne som er meget nær, er Sirius, som er kun 8,6 lysår borte, og er vår nattehimmels klareste stjerne.
I Isaac Newtons himmelmekanikk tenkte man seg at det var fiksstjernene som utgjorde verdensaltets inertialsystem. Men idag, efter at det har blitt etablert at ingen fiksstjerner egentlig er i ro, har man måttet forlate denne idéen om at fiksstjernene samlet sett danner et inertialsystem. Over astronomiske avstander mener man idag også at den newtonske himmelmekanikken bør erstattes av Einsteins gravitasjonsteori, som gir en riktigere beskrivelse av tyngdekraftens virkning i verdensrommet, selv om Newtonmekanikken gir en utmerket beskrivelse av for eksempel satellittbevegelse innenfor solsystemet.
Ask og Embla

Ask og Embla er i norrøn mytologi de første menneskene på jorda. 
Ifølge Snorre Sturlasons framstilling i Gylvaginning av den norrøne mytologien, ble de to første menneskene skapt ved at gudene, Bors sønner, Odin, Vilje og Ve, fant to trestokker på en strand, og ga dem menneskelige egenskaper. Gudene kalte mannen Ask og kvinnen Embla. Fra disse to menneskene nedstammer alle de mennesker som bor i Midgard. I Eddakvadet Voluspå fortelles det imidlertid i strofene 17 og 18 at guden Odin ikke var sammen med Vile (Vilje) og Ve, men de to gudene Høne og Lodur, da de fant mannen Ask og kvinnen Embla på stranda som to trestokker, og at det var disse tre som ga dem de gudeliknende, menneskelige egenskapene.Den trestammen som ble til mannen, Ask, er uten tvil stammen av et asketre, slik det framgår av ordet selv, og av at treet ask kunne benyttes i skaldekunsten som kjennetegn på mann eller på kriger, slik Snorre Sturlason gir eksempler på i Skaldskaparmål i sin «Edda». Han forteller også blant annet at menn kan kjennetegnes i skaldediktningen ved bruk av mannlige trenavn, og kvinner ved kvinnelige trenavn.
Kvinnenavnet Embla har vært forsøkt forklart på ulike måter, også som vinranke. Flere, blant dem Sophus Bugge, har foreslått almetreet ut fra at ordet «Embla» og ordet «alm» kunne ha hatt et felles opphav en gang i tiden, og muligheten har også vært holdt åpen for at Embla ikke refererer seg til en reell vekst i det hele tatt. Bokstavrimet Ask/Embla mot Bibelens Adam og Eva kan tyde på at dikteren henviser til den bibelske skapelsesmyten.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Simek, Rudolf. 1996. Dictionary of Northern Mythology. Cambridge: D.S. Brewer. ISBN 0-85991-513-1
Snorres Edda : översetning från isländskan och innledning av Karl G. Johansson och Mats Malm. Stockholm 1997: Fabel bokförlag. ISBN 91-7842-217-5
Lindholm, Dan (1987). Innsyn i nordiske gudesagn. Dreyer. s. 32-36. ISBN 8209104357.
Urd

For ukebladet Urd, se Urd (ukeblad)Urd (Urðr) er i henhold til norrøn mytologi en av nornene, det vil si som rår med menneskenes skjebner.
Hun er den ene av de tre skjebnegudinnene (Urd, Skuld og Verdande) som sitter ved brønnen Urdarbrunn under verdenstreet Yggdrasil og spinner på skjebnesveven, som viser skjebnen til alle mennesker og æser. Urdarbrunn er oppkalt etter Urd. Nornene er alltid til stede når et barn fødes, og bestemmer dets skjebne.
Det er flere norner i den norrøne mytologien, også kalt njörun, eksempelvis Draumnjörun, men disse tre har en særskilt stilling.
De tre skjebnegudinnene representerer henholdsvis fortid, eller opphav (Urd), fremtid, eller det kommende (Skuld) og nåtid eller det værende (Verdande).


== Referanser ==
Eiktyrne

Eiktyrne (nor. Eikþyrnir) er i den norrøne mytologien en hjort som sammen med geita Heidrun gikk på taket av Valhall og spiste av greinene til treet Lærad. 
Av hornene hans dryppet det dråper ned i brønnen Kvergjelme i Nivlheim. Derfra renner en rekke elver ut i verden. Disse ramses opp i Grimnesmål.


== Referanser ==
Kvergjelme

Kvergjelme (norrønt: Hvergelmir) er i den norrøne mytologien den brønnen som ligger under den ene av røttene til Yggdrasil.Ifølge kvadet Gylfaginning drypper det dråper fra hornene til hjorten Eiktyrne ned i brønnen, og her blir dråpene til elvene Sval, Gunntra, Fjorm, Fimbultul, Slid og Rig, Sylg og Ylg, Vid og Leipt. Ifølge kvadet Grimnismål er Kvergjelme opphavet til alt vann.
I Kvergjelme kryr det av ormer, den ene er Nidhogg. Den ligger og gnager på Yggdrasils rot.


== Referanser ==
Nidhogg

Nidhogg (norrønt: Níðhǫggr) er i den norrøne mytologien den ormen som bor under den ene av røttene til verdenstreet Yggdrasil. Nidhogg er omtalt i Voluspå og Grimnesmål i Den eldre Edda og hos Snorre Sturlason i Gylvaginning i Den yngre Edda.
Nidhogg er en diger orm som ustanselig forsøker å gnage istykker den delen av Yggdrasils rot som ligger over brønnen Kvergjelme (Hvergelme), slik at treet skal råtne og dø. Men hver kveld øser nornene Urd, Verdande og Skuld vann fra Urdarbrønnen over sårene på røttene etter Nidhoggs bitt, slik at treet ikke råtner. Ormen livnærer seg på «lik av daude». Men til tross for Nidhoggs stadige gnaging og bitt, og til tross for at vær og vind river i bark og grener og blader, har Yggdrasil en egen livskraft som gjør at treet gjennom all tid står oppreist og sterkt.
Ekornet Ratatosk farer opp og ned i treet Yggdrasil og formidler hatske ord mellom Nidhogg og ørnen som sitter i toppen av treet.
Mytologiforskeren Hilda Ellis Davidson hevder at Nidhogg «kanskje bare er en ny forestilling om den store ormen i dypet, Midgardsormen»


== Referanser ==


== Litteratur ==
Voluspå (Den eldre Edda), vers 42 og 66
Grimnesmål (Den eldre Edda), vers 32
Snorre Sturlasson, Gylvaginning (Den yngre Edda)


== Eksterne lenker ==
Nidhogg, Store norske leksikon
Nidhogg, Norse Mythology