jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
BTR-80

BTR-80 (russisk: БТР-80) er et sovjetisk pansret personellkjøretøy med åttehjulsdrift.  Det ble satt i produksjon fra 1984.  Det ble utviklet som en arvtager til BTR-70 og på basis av denne, som igjen var utviklet på basis av BTR-60.  Den så først tjeneste i den afghansk-sovjetiske krig.


== Historie ==
BTR-80 kom i tjeneste med sovjethæren fra 1984.  Den var utviklet på basis av den eldre BTR-70, og har mange likhetstrekk med denne.  I motsetning til BTR-70 sine doble bensinmotorer så har BTR-80 en enkelt turbodiesel, plassert i et modifiserte bakre skrog.
Marineinfanteriet begynte å bruke BTR-80 i stedet for BTR-60PB fra 1988.
BTR-80 ble senere videreutviklet til BTR-80A.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme i skroget sammen med vognkommandøren.  Skytteren sitter i tårnet.
Skroget er helsveiset stål.  Pansringen beskytter mot 12,7 mm panserbrytende på 100 meters hold forfra, ovenfra beskytter det mot 7,62 mm panserbrytende på 100 meters hold og nedre den av skroget beskytter mot 7,62 mm panserbrytende på 750 meters hold.
I tårnet, som er nesten likt det på BTR-70 og BTR-60PB, sitter det en 14,5 mm KPV mitraljøse.  Som en forbedring fra BTR-70 kan den eleveres til +60 grader, i motsetning til BTR-70 sine +30 grader.  En PKT 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset.
Standardutstyr inkluderer TNPO og TNP-B periskoper, TKN-3 lysforsterker for vognfører og vognkommandør, et OU-3GA2M infrarød lyskaster, seks 902V 81 mm røykgranatkastere og en sambandsradio av type R-173 eller R-163-50U, en interkom og vannjet for framdrift ved svømming.
Infanterilaget om bord kan komme ut via to sidemonterte luker.  Disse er todelte, i motsetning til BTR-70 hele luker, og er vesentlig større og gir bedre beskyttelse mot fiendtlig ild under utlastning, ved at den øverste delen er sidehengslet mot fronten av kjøretøyet.
Motoren er en Kamaz AZ-7403 turboladet V8 dieselmotor på 260 hk, eller fra 1993 en YaMZ-238M2 på 240 hk.  Den driver en manuell girkasse med fem gir framover og ett bakover.  Denne driver igjen en totrinns fordelingsgirkasse.


== Varianter ==
BTR-80 med Cummins dieselmotor
BTR-80 M1989/1
BTR-80K
Kommandovogn
BTR-80A PPK

RKhM-4-01
Oppklaringsvogn mot ABC-våpen
BREM-K
Bergepanser
ZS-88
BTR-80 med høyttaler for Psyops
BMM
Ambulanse
UNSh
Chassis for kommandovogner


== Andre kjøretøyer på BTR-80-chassis ==
2S23
120 mm selvdrevet feltartilleriForskjellige sivile varianter er også utviklet, for eksempel GAZ-59037


== Kilder ==
Jane's Armour and Artilley 1997-98, ISBN 0-7106-1542-6


== Eksterne lenker ==
(en) BTR-80 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) BTR-80 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
MT-LB

MT-LB (russisk: Многоцелевой Тягач Лёгкий Бронированный - lettpansret traktor/nyttekjøretøy) er et sovjetisk pansret personellkjøretøy med beltedrift.  Det ble utviklet sent på 1960-tallet, og brukt i flere roller, blant annet for å trekke artilleri..
Kjøretøyet har et lite tårn foran til høyre med et lett maskingevær.


=== Kjernedata ===
| vekt                = 10,35 tonn
| lengde               = 6,45 m
| bredde               = 2,85 m
| høyde                = 1,87 m
| besetning          = 2
| passasjerer         = 11
| pansertykkelse              = 3-14 mm
| primærbevæpning    = 7,62mm PK maskingevær 2500 skudd
| motor               = JaMZ-238W  V-8 diesel
| motoreffekt         = 177 kW (240 hk)
| rekkevidde på full tank     = 500 km
| hastighet           = 61 km/h (veg)  30 km/h (terreng)  6 km/t (vann)


== Konstruksjon ==
MT-LB er amfibisk, men til forskjell fra PT-76 sitt vannjetsystem, bruker MT-LB drivbeltene. Disse ligger rundt 6 løpehjul som også fungerer som returhjul, med drivhjulet framme og spennhjulet bak. Den effektive fjæringen gir en myk gange, og med de bredeste beltene er kjøring god i bløtmyr og dyp snø. Førerplassen er framme på venstre side, mensvognkommandøren sin plass er på høyre side under tårnet. Motoren er montert litt på siden for å skape en trang gang til transportrommet bak. Denne skal tjene som rømningsvei dersom de fremste lukene ikke kan brukes. Normal lastekapasitet er 2 tonn, og vognen kan slepe opptil 6 tonn.
MT-LB (objekt 6) er basisvognen, men den finnes i flere ulike varianter:


== Varianter ==
MT-LB-T – Brukt for å trekke artilleri og frakte granater.
MT-LBV – Forbedret mobilitet og bredere belter (marktrykk 0,27 kg/cm2) - svært god i bløtmyr og dyp snø, og mye brukt i «nordområdene»
MT-LBV-NS "Altaj" – forbedret mobilitet og bredere belte (marktrykk 0,27 kg/cm2) - tilpasset for sivilt bruk
МТ-LBVMK — versjon med 12,7mm mitraljøse for luftvern av typen Kord maskingevær, og med motor av typen JaMZ-238VM med 240 hestekrefter. 
МТ-LBVM1K — versjon tilpasset for bruk i høyfjellet, med motor av typen JaMZ-238BL-1 med 310 hestekrefter og ny radiostasjon.
SA-13 Gopher – Luftvernskøyretøy basert på et MT-LB chassis
MT-LBVMA (objekt 6MA) med utstyr og væpning som tilsvarer BTR-80
MT-LBVMA1 (objekt 6MA1) med utstyr og væpning som objekt 6MA, men i tillegg en 30mm granatkaster av type AGS-17
MT-LBVMA2 (objekt 6MA2) med utstyr og væpning som objekt 6MA, men med 23mm ZU-23 luftvernkanon i stedet for maskingeværet KPVT.
MT-LBVMA3 (objekt 6MA3) med utstyr og væpning som objekt 6MA, men med 4 panserbekjempingsraketter av typen 9M133 Kornet, og granatkaster av typen AGS-30 Atlant
MT-LBM1 (objekt 6M1) - modifisering av MT-LB med motor av typen JaMZ-238BL-1 med 310 hestekrefter og mekanisk transmisjon samt hydraulisk styresystem.
9P149 "Sjturm-S" – panservernversjon med 9M114 Kokon ATGM. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) MT-LB – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MT-LB – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Challenger 1

Challenger 1 er en britisk stridsvogn fra Vickers Defence Systems, med 120 mm kanon. De første produksjonsmodellene sto ferdig i 1983. Videreutvikling resulterte i Challenger 2.


== Historie ==
Challengers opprinnelse er fra Shir 2, som opprinnelig ble utviklet for Iran. I mars 1983  leverte Royal Ordnance Leeds (senere overtatt av Vickers) de første vognene til den britiske hæren. I alt 420 ble bygget.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme i skroget. Skytteren og vognkommandøren sitter på tårnets høyre side og laderen på venstre side.
Challenger bruker Chobham-panser både i skroget og i tårnet.
Kanonen er en 120 mm Royal Ordnance L11A5 riflet kanon, også i bruk i Chieftain. Den kan eleveres fra -10° til +20°. Ammunisjonen inkluderer APDS-T, APFSDS-T, HESH, røykgranater og kaldgranater. En 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset, og en til er montert ved vognkommandørens luke på tårntaket.
Motoren er en Perkins Condor V-12 som yter 1 200 hk ved 2 300 omdreininger i minuttet. Den er montert bak i skroget og forsynes av dieseltanker på 1 592 liter.


== Andre kjøretøyer basert på Challenger 1-chassis ==
Challenger ARV
Bergningsvogn
Challenger driver training tank
Tårnet byttet ut med et ikke-roterende overbygg.


== Kilder ==
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2


== Eksterne lenker ==
(en) Challenger 1 tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Challenger tank – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Challenger 2

Challenger 2 er en britisk stridsvogn med 120 mm kanon, fra Vickers Defence Systems. De første prototypene sto ferdig i 1991.


== Historie ==
Challenger 2 ble opprinnelig utviklet som et privat prosjekt av Vickers Defence Systems og ble valgt av den britiske hæren i 1991 for å erstatte Chieftain. I 1991 ble ni prototyper bygget.
Selv om vognen utvendig har noen likheter med Challenger 1, er den en nyutvikling.
Vogna fikk sin ilddåp i 2003 under invasjonen av Irak.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme i skroget, med vognkommandøren og skytteren på høyre side av tårnet og laderen på venstre side. Kommandøren har et takmontert 360° perioskop med laseravstandsmåler.
Pansringen består av en blanding av Chobham-panser og stål.
Kanonen er en Royal Ordnance L30 riflet 120 mm kanon. Tårntraversen og kanonelevering er elektrisk. Kanonen kan heves fra -10° til +20°. En 7×62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset, og en annen er plassert på tårntaket ved laderens luke.  Et fullstendig datastyrt siktesystem med termiske siktemidler er tilgjengelig.
Motoren er en Perkins Condor V-12 dieselmotor som gir 1 200 hk ved 2 300 omdreininger i minuttet. Den er montert bak i skroget. Samlet drivstoffkapasitet er 1 797 liter.
For å øke rekkevidden kan ekstra drivstofftanker monteres bak på skroget. Et bulldozerskjær kan monteres foran.


== Varianter ==
Challenger 2E
Eksportvariant med annen elektronikk og optikk.  Motor og girkasse er erstattet med EuroPowerPack 1500 hk diesel og Renk girkasse.
CRARRV
Bergepanservariant.


== Kilder ==
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2


== Eksterne lenker ==
(en) Challenger 2 tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Den britiske hærens side om Challenger 2 (engelsk)
The Armor Site (engelsk)
Videofil fra www.janes.com
Hyundai Type 88

Type 88 er en sørkoreansk stridsvogn med 105 mm kanon, fra Hyundai. I den sørkoreanske hæren kalles den K1. De første prototypene sto ferdig i 1983, og produksjonen startet i 1985/86.


== Historie og utvikling ==
Type 88 ble uviklet under programmet XK-1 av General Dynamics Land Systems, som også produserer M1 Abrams, for å passe den sørkoreanske hærens behov. Den første av to prototyper ble ferdigstilt i USA i 1983, mens Hyundai tok over produksjonen ved Changwon i 1985/86. Jane's estimerer at over 400 kjøretøyer er bygget.
Mange av komponentene i vognen er utviklet utenlands.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme og til venstre i skroget, med vognkommandøren og skytteren på tårnets høyre side og laderen på venstre side.
Kanonen er en 105 mm med et 7,62 mm maskingevær montert koaksialt. På tårntaket er det et 12,7 og en 7,62 mm maskingevær. Kanonen kan eleveres fra -10° til +20°.
Motoren er en MTU 871 Ka-501 diesel som gir 1 200 hk ved 2 600 omdreininger i minuttet. Den er montert bak i skroget.
Hjulopphenget på Type 88 er noe ukonvensjonelt, med hydropnaumatisk oppheng på det bakerste og fremste hjulsettet, og torsjonsstaver på resten. Vognføreren kan stille inn egenskapene på understellet etter terrenget som skal krysses.


== Kilder ==
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2


== Eksterne lenker ==
(en) K1 88 tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Type 88 K1 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons GlobalSecurity.org om Type 88 (engelsk)
C1 Ariete

C1 Ariete er en italiensk stridsvogn med 120 mm kanon, fra OTO Melara og Fiat. De første prototypene sto ferdig i 1992.


== Historie ==
I 1984 gikk OTO Melara og Iveco Fiat sammen om å lage et konsern for å utvikle en nye familie kampkjøretøyer for den italienske hæren. Den besto av B1 Centauro 8×8 panserjager, C1 Ariete stridsvogn og VCC-80 stormpanservogn. OTO Merala utviklet stridsvognen og Iveco Fiat utviklet motoren. De første prototypene sto ferdig i 1992.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter foran til høyre i skroget, med skytteren og vognkommandøren til høyre i tårnet.  Laderen sitter til venstre i tårnet.
Pansringen er en blanding av stål og komposittmaterialer.
Motoren er en Iveco Fiat V-12 MTCA 12-sylindret turbomatet dieselmotor som gir 1 250 hk ved 2 300 omdreininger/minutt. Den er montert bak i skroget.


== Kilder ==
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2


== Eksterne lenker ==
GlobalSecurity.org om Ariete (engelsk)
Mitsubishi Type 90

Type 90 er en moderne japansk stridsvogn med 120 mm kanon, utviklet av Mitsubishi Heavy Industries for å erstatte tidligere japanske Type 61 og Type 74.  Modellen må ikke forveksles med den russiske T-90 eller den kinesiske Type 90-II/MBT-2000.


== Historie og utvikling ==
Prosjektet ble startet på 1970-tallet, like etter at Type 74 var tatt i bruk.  Stridsvognen skulle kunne bekjempe den sovjetiske T-72. Den første prototypen ble bygget i 1982 under navnet TK-X. Japan tok stridsvognen i bruk i 1989, og i 1990 fikk den typebetegnelsen Type 90.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme i skroget, med vognkommandøren på høyre side av tårnet og skytteren på venstre side.
Kanonen er en lisensbygget Rheinmetall L44 120 mm glattløpet, den samme som er i bruk på senere varianter av den amerikanske M1 Abrams. Den er utstyrt med en automatlader og et ildledningssystem fra Mitsubishi Electrical. Et 7,62 mm maskingevær er montert koaksialt med hovedskytset, og et 12,7 mm maskingevær er montert på tårntaket.
Motoren er en Mitsubishi M-12ZG 10-sylindret vannkjølt dieselmotor som yter 1 500 hk ved 2 400 omdreininger i minuttet.
En laservarsler er montert foran på tårnet.


== Eksterne lenker ==
(en) JGSDF Type 90 tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) JGSDF Type 90 (MBT) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons GlobalSecurity.org: Type 90 (engelsk)
The Type 90 tank hos Federation of American Scientists (engelsk)
Type 90 Tank hos ArmsWorld (engelsk)
OF-40

OF-40 er en italiensk stridsvogn med 105 mm kanon, fra OTO Melara og Fiat. Den kom i tjeneste med De forente arabiske emirater fra 1981.


== Historie og utvikling ==
OF-40 ble tatt fram på privat initiativ, spesielt for eksportmarkedet. Prosjektet startet i 1977. OTO Melara hadde ansvaret for totaldesignet og produksjon, og Fiat tok fram motoren. Den første prototypen sto klar i 1980, og i 1981 tok Emiratene leveranse av den første produksjonsvognen – den første av 18 av Mk 1-varianten. En ordre for 18 Mk 2 fulgte, sammen med tre bergepansere, og alle Mk 1-vognene ble også oppgradert til Mk 2.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme på høyre side i skroget, med vognkommandøren og skytteren til høyre i tårnet og skytteren til venstre.
Kanonen er en 105 mm riflet, som kan avfyre standard NATO-ammunisjon. Den kan eleveres fra -9° til +20°. En 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset, og en til er montert på tårntaket til luftvernbruk. Denne siste kan erstattes med en 12,7 mm mitraljøse.
Motoren er en MTU MB 838 Ca M500 kompressormatet V10 dieselmotor på 830 hk ved 2 200 omdreininger/minuttet. Den er montert bak i skroget.


== Varianter ==
OF-40

OF-40 Mk 2
Galileo OG14L2A ildledningssystem som inkluderer stabilisering for kanonen og et lysforsterkende kamera montert over løpet.
OF-40 ARV
Bergepanser.


== Andre kjøretøyer på OF-40-chassis ==
OTO-76/62
Prototyp på luftvernkjøretøy.
Palmaria
155 mm selvdrevet felthaubits.


== Kilder ==
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2


== Eksterne lenker ==
Data på armyrecognition.com (fransk)
TAM (stridsvogn)

TAM (Tanque Argentino Mediano) er en argentinsk stridsvogn med 105 mm kanon, utviklet av tyske Thyssen Henschel på vegne av den argentinske regjeringen. Den veier rundt 30 tonn.


== Historie og utvikling ==
I 1974 fikk Thyssen Henschel en kontrakt av den argentinske regjeringen for å fremstille en ny stridsvogn og stormpanservogn. Stridsvognprogrammet het TAM og stormpanservognprogrammet het VCI (Véhiculo Combate Infanteria). Kontrakten dekket utvikling og framstilling av tre prototyper av hver vogn.
Den første prototypen av TAM ble framstilt i Tyskland i 1976, og den andre og tredje var klar året etter. Produksjon av chassis og sammenstilling fant sted i Buenos Aires, mens tårnet og bevæpningen ble satt sammen i Rio Tercero.
Produksjonen av de ferdige kjøretøyene ble gjort av argentinske TAMSE. Over 1 450 endringer ble foretatt. Det totale antallet argentinske myndigheter opprinnelig ønsket var 512, men produksjonen ble avsluttet etter at 350 enheter var produsert. Malaysia var også interessert i 102 kjøretøyer i tre forskjellige utgaver, og kom så langt som til å skrive under kontrakt i 1981, men det ble aldri levert noen kjøretøyer.


== Teknisk ==
Chassiet til vogna er basert på stormpanservognen Marder. Vognføreren sitter framme til venstre i skroget og styrer kjøretøyet med et konvensjonelt ratt. Vognkommandøren og skytteren sitter til høyre i tårnet, og laderen til venstre.
Pansringen skal tåle panserbrytende ammunisjon i opp til 40 mm kaliber fra fronten.
Kanonen er en argentinsk 105 mm, med 50 granater om bord, hvorav 20 er stuet i tårnet. Koaksialt med hovedskytset er en 7,62 mm mitraljøse.
Motoren er montert framme til høyre, ved siden av vognføreren. Den er en MTU MB 833 Ka-500 6-sylindret dieselmotor. Motoren driver en Renk HSWL 204 girkasse, med fire gir framover og fire bakover. Styresystemet er hydrostatisk. For å øke rekkevidden så kan to 200-liters tønner monteres bak på vognen.
Standardutstyret inkluderer vern mot ABC-våpen, varmeapparat både for kaldstarter og for mannskapets del, elektriske lensepumper og et brannslukkingssystem som kan utløses manuelt eller automatisk.


== Varianter ==
Henschel Wehrtechnic TH 301 (TAM) – tysk kommersiell variant, kan bruke Rheinmetall 105 mm kanon.


== Kjøretøyer basert på TAM-deler ==
VCA 155 – 155 mm selvdrevet haubits.
VCTP – stormpanservogn.
VCRT – bergningsvogn.I tillegg er en artillerivariant med raketter utprøvd i Israel.


== Kilder ==
Jane's Armour and Artillery, ISBN 0-7106-1542-6


== Eksterne lenker ==
(en) TAM tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
ArmyRecognition.com – bilder (engelsk)
Khalid (stridsvogn)

Khalid er en stridsvogn med 120 mm kanon, utviklet av britiske Royal Ordonance Leeds på en kontrakt fra 1974 fra den iranske regjeringen. I bunn og grunn er det en sterkt modifisert variant av Chieftain.


== Historie og utvikling ==
I 1974 fikk Royal Ordnance Leeds en kontrakt av iranske myndigheter på leveranse av 125 Shir 1 og 1 225 Shir 2, men etter den iranske revolusjonen ble disse kansellert. Produksjonen var da allerede i gang.
I 1979 bestilte den jordanske regjeringen 274 modifiserte Shir 1 under navnet Khalid.  Disse ble levert fra 1981.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme i skroget, med vognkommandøren og skytteren på høyre side av tårnet og laderen på venstre side.
Kanonen er en 120 mm L11A5, den samme som brukes i Chieftain og Challenger 1. Den kan eleveres fra -10° til +20°, men kan ikke gå under 0 hvis den pekes over bakdekket. En 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med kanonen, mens en annen er montert på tårntaket ved vognkommandørens luke.
Motoren er en Perkins Condor 12V 1200 12-sylindret dieselmotor som yter 1 200 hk ved 2 300 omdreininger i minuttet. Den er montert bak i skroget.


== Kilder ==
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2
M551 Sheridan

M551 Sheridan er en amerikansk lett stridsvogn med 152 mm kanon/rakettkaster, utviklet tidlig på 1960-tallet. Den har kun vært i amerikansk tjeneste.


== Historie og utvikling ==
M551 ble utviklet på 1960-tallet for å ta over etter M41 Walker Bulldog lett stridsvogn i den amerikanske hæren. Prosjektet het Armored Reconnaissance/Airborne Assault Vehicle. 1 700 kjøretøyer ble bygget mellom 1966 og 1970. Mot 1990-tallet ble de fleste tatt ut av operativ tjeneste. Blant annet ble 300 overført til National Training Center.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme i skroget. Resten av mannskapet sitter i tårnet.
Hovedskytset er en 152 mm kanon som kan enten fyre Shillelagh-missiler eller en HEAT-TP-granat, hvit fosfor eller røykgranater. Den er stabilisert og kan eleveres fra -8° til +19,5°.
Motoren er en Detroit Diesel seks-sylindret vannkjølt turboladet diesel som yter 300 hk ved 2 800 omdreininger i minuttet. Vogna har med seg 598 liter diesel.


== Varianter ==
M551A1
Laser avstandsmåler.
VISMOD M551
Brukt på National Training Center for å simulere østblokkmateriell. Har blitt forkledd til å ligne 2S1 Gvosdika haubitser, ZSU-23-4 selvdrevet luftvern, T-72 stridsvogn, BMP-1 stormpanservogn, BMD luftbåren stormpanservogn og ASU-85 panserjager.


== Kilder ==
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2


== Eksterne lenker ==
(en) M551 Sheridan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) M551 Sheridan – galleri av bilder, video eller lyd på Commons FAS.org om M551 (engelsk)
M41 Walker Bulldog

M41 Walker Bulldog er en amerikansk lett stridsvogn med 76 mm kanon, utviklet rett etter andre verdenskrig. Den er oppkalt etter general Walton Walker, som døde i en trafikkulykke under Koreakrigen. Den erstattet M24 Chaffee som lett stridsvogn i den amerikanske hæren. Under Vietnamkrigen utgjorte Walker Bulldog brorparten av stridsvognene til de Sør-Vietnamesiske styrkene. Dessuten ble den eksportert til en rekke andre land, blant annet Danmark, Taiwan, Brasil og Thailand.


== Historie og utvikling ==
Tidlig på 1950-tallet utviklet General Motors M41 som en etterfølger til M24 Chaffee. Prosjektet hadde startet som T37 i 1947, men ambisjonene ble senket noe og navnet endret til M41 i 1949. I 1951 startet produksjonen i Cleveland, og 1953 erstattet M41 fullstendig M24 i den amerikanske hæren.
Tidlig på 1960-tallet utstyrte USA Sør-Vietnam med stridsvogner, og valgte da M41 av flere grunner. M41 var lettere og kom fram flere steder enn datidens 30-tonns stridsvogner.
Fra rundt 1965–75 var M41 ofte å se på TV-sendinger fra Vietnamkrigen. De kunne også observeres i Santiago de Chile ved Augusto Pinochets kupp i 1973 og i gatene i Ankara under den tyrkiske hærens militærkupp i 1970 og 1980.
M41 var i tjeneste i USA fram til tidlig på 1970-tallet, og er fremdeles i tjeneste flere steder i verden. For å bøte på den stadig mer umoderne bevæpningen ble noen oppgradert med tårnet fra Cadillac Gage Stingray med en 105 mm kanon med lav rekyl. Danmark valgte å bruke pilammunisjon (APFSDS) utviklet av amerikanske AAI Corporation.
Bernadini i Brasil har oppgradert brasilianske M41 med lokalt bygde Saab-Scania dieselmotorer. Kanonene har blitt boret ut til å bruke 90 mm granater fra ENGESA EE-9.  Nattsikter og tykkere ammunisjon har også blitt lagt til den brasilianske varianten, som kalles MB-3 Tamoyo.


== Teknisk ==
M41 har et mannskapp på fire. Vognføreren sitter framme til venstre i skroget, vognkommandøren og skytteren sitter på venstre side av tårnet, laderen på høyre side. Vognkammandøren har en 12,7 mm mitraljøse. M41 har ikke ABC-vern.
Nattsikter var opprinnelig ikke levert, men etter hvert kom M41A3 med infrarød lyskaster over kanonen.
Hovedvåpenet på M41 er en 76 mm M32-kanon, med 62 kalibere langt løp. Kanonen kan eleveres fra -9° til +19°. Den kan gjenkjennes på sin spesielle flammedemper på munningen. Med en maksimal penetrasjon på 250 mm panserstål så hadde M41 problemer mot typiske 60-talls–stridsvogner, og på 70-tallet var den utdatert.


== Varianter ==

M42 Duster – selvdrevet luftvern med doble 40 mm kanoner.
M41A1 – hydraulisk tårntravers erstattet den elektriske. Fra 1953.
M41A2 – Cummins VTA-903T dieselmotor. Fra 1956.
M41A3 – M41/M4A1 med motoren byttet ut med Cummins VTA-903T diesel.
M41D – Taiwansk oppgradering med ny 76 mm kanon og digital ildledning.


== Kilder ==
Tanks at War, Bookmart Limited, ISBN 1-85605-342-3
Foss, Christopher F: Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2


== Eksterne lenker ==
(en) M41 Walker Bulldog – kategori av bilder, video eller lyd på Commons GlobalSecurity.org om M41 (engelsk)