jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
El 14

El 14 er et elektrisk lokomotiv som nå brukes av CargoNet for å trekke godstog i Norge. El 14 har også gått i persontrafikk hos NSB, men i 2002 ble alle lokomotiver overført til CargoNet. Det første lokomotivet kom i trafikk i 1968, og resten ble levert i 1969, 1970, 1971, 1972 og 1973. Denne lokomotivtypen er det eneste norske elektriske lokomotiv, ved siden av El 15, som har 3 aksler per hjulsett (boggi), dette fordi lokomotivene var såpass tunge og kraftige at de måtte ha seks aksler. Maskinen viste seg hurtig som meget driftssikker med en enkel konstruksjon og stor trekkraft. De ble derfor fra begynnelsen satt inn i de tyngste togene på Bergensbanen. Det kan bemerkes at flere diesellokomotiver har hatt seks aksler, både Di 3, Di 4 og CD 66 er seksakslinger med akselanordning Co'Co'.
22. februar 1975 koliderte El 14.2197 og El 14.2183 i det som er den største togulykken (Tretten-ulykken) i Norge. El 14.2197 ble bygget opp igjen, men på nytt involvert i ulykke den 26. februar 1981 ved Nypan i Trøndelag.
23. desember 2005 kjørte El 14.2175 med godstog inn i et steinras ved Kvilekvål mellom Bulken og Evanger. Loket ble så skadet at det ble hugget på stedet, og var dermed den første utrangerte El 14-maskinen. Vrakrestene ligger nå på skiftetomten til Mantena Grorud i Oslo. El 14
er en sveitsisk konstruksjon som ble lisensbygget i Norge.
Det er bygget totalt 31 stykker, og 13 er utrangert. De gjenværende maskinene har få år igjen i driften.


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) NSB El 14 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
El 14 – NJK Materielldatabasen
El 14 – Jernbane.net
Apatosaurus

Apatosaurus (betyr apatisk øgle, av gresk apato = apatisk og saurus = øgle) var en slekt av dinosaur av typen sauropoder. Den levde i Nord-Amerika på slutten av den geologiske perioden jura, for omtrent 150–140 millioner år siden. Den kunne bli 25 meter lang, var 4,5 meter høy, veide mellom 30 og 40 tonn, og var kraftigere bygd enn sin samtidige slektning Diplodocus.
De første Apatosaurus-funnene var svært fragmentariske, og et mer komplett skjelett ble funnet i 1879 og kalt Brontosaurus ble i 1903 antatt å være en ung Apatosaurus, og slektene ble synonymisert med Apatosaurus. Først i 2015 viste en ny analyse at funnet fra 1879, sammen med flere nyere funn, var forskjellige nok fra det originale Apatosaurus-funnet til å få sin egen slekt, slik at Brontosaurus-artene ble tatt ut av Apatosaurus og gitt sin egen slekt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Apatosaurus i Encyclopedia of Life 
(en) Apatosaurus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Apatosaurus hos Fossilworks 
(en) Kategori:Apatosaurus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Apatosaurus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Apatosaurus – detaljert informasjon på Wikispecies
Brontosaurus

Brontosaurus (betyr tordenøgle, av gresk bronto = tordendrønn og saurus = øgle) var en dinosaur av typen sauropod.


== Bygning og levevis ==
Den levde i Nord-Amerika på slutten av den geologiske perioden jura, for omtrent 150–140 millioner år siden. Den kunne bli 22 meter lang, var 4,5 meter høy, veide mellom 15 og 20 tonn, og var kraftigere bygd enn sin samtidige slektning Diplodocus, men noe mindre enn sin nære slektning Apatosaurus.


== Navnet ==
Det første skjelettet ble funnet allerede i 1879, men undersøkelser av eldre materiale konkluderte i 1903 at Brontosaurus var det samme som et tidligere mer fragmentarisk funn som var gitt navnet Apatosaurus. Siden Apatosaurus var det eldste av navnene, hadde dette forrang ifølge nomenklaturreglene, og Brontosaurus excelsus ble reklassifisert som Apatosaurus excelsus.Navnet Brontosaurus hadde imidlertid blitt populært blant folk flest, og var i aktiv bruk helt opp mot slutten av 1900-tallet. En grundig studie av slektskapsforholdene mellom sauropoder avslørte imidlertid i 2015 at det likevel var forskjeller mellom de to funnene, og at disse forskjellene var store nok til å rettferdiggjøre at det originale Brontosaurus-funnet, samt to nyere funn, utgjorde en naturlig enhet. Brontosaurus var dermed tilbake som offisielt vitenskapelig navn etter mer enn 100 års pause.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brontosaurus i Encyclopedia of Life 
(en) Brontosaurus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Brontosaurus hos Fossilworks 
(en) Kategori:Brontosaurus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Brontosaurus – detaljert informasjon på Wikispecies
Stavhella

Stavhella (kulturminne-ID 71125-1) er et lite, begrenset og fredet område som ligger på Tanbergmoen i Norderhov, i Ringerike kommune i Viken. Området er først og fremst kjent som gravplass fra tiden før vikingtiden. Det finnes minst 25 rundhauger der, samt en rekke flatmarksgraver (kanskje flere hundre) i området rundt. Gravene er ikke daterte, men antas å være fra bronsealderen og/eller jernalderen. Området har aldri blitt skikkelig arkeologisk utredet, men flere av gravhaugene bærer preg av å ha blitt utgravd/røvet. 
Den største gravhaugen er en prakthaug og kalles «Prinsehaugen». Den måler cirka 18 m i diameter og 1,7 m i høyde, men den bærer preg av å ha blitt utgravd/røvet. De andre haugene er mindre og måler mellom 8 og 15 m i diameter. De fleste bærer tydelig spor etter graving.
Området har nær geografisk tilknytning til Norderhov kirke fra 1170-tallet, en kirke som trolig er anlagt på et gammelt paganistisk hov, og den gamle storgården Tanberg, kjent fra Snorre Sturlasons Heimskringla som gården Thornberg, der det på 1200-tallet blant annet skal ha bodd en lendmann. Pilegrimsleden (Gudbrandsdalsleden) mellom Krokskogen og Granavollen passerer over deler av området.


== Se også ==
Veien kulturminnepark, Buskerud fylkes tusenårssted
Pilegrimsleden (Gudbrandsdalsleden)


== Eksterne lenker ==
«Stavhella». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Kanontårn

Et kanontårn er som regel en dreibar kabin utstyrt med våpen. Vanligvis finnes disse på et skip eller et pansret kampkjøretøy utstyrt med en eller flere kanoner eller andre våpen.


== Bruk ==


=== Skip ===

Et av de tidligste fartøyene med kanontårn var USS «Monitor», som var i tjeneste under den amerikanske borgerkrigen. Kanontårn ble deretter vanlig inntil rundt slutten av andre verdenskrig, hvor skipenes hovedbevæpning ble missiler.
På skip navnes tårnene på forskjellige måter: Britene bruker bokstaver, og første tårnet fra baugen er da A-tårnet, neste B-tårnet og så videre. Tårn bak på skipet fikk bokstaver fra slutten av alfabetet. Den tyske marinen bruker bokstaver bakfra og forut, og gjerne det fonetiske alfabetet, som Anton, Bruno, Caesar, Dora og så videre.


=== Fly ===
På 1930-tallet hadde også fly fått tårn for å beskytte seg mot fiendtlige fly.  Disse inneholdt som regel mitraljøser.  Britene forsøkte også jagerfly med tårn, for eksempel Boulton Paul Defiant. Dette fungerte greit når flyet angrep bombefly, men var til hinder for manøvreringen ellers. I jetalderen forsvant tårnene stort sett fra fly.


=== Stridsvogner ===
De første stridsvogner hadde ikke kanontårn, men kanoner montert i skroget. Det ble raskt innsett at kanontårn var viktige for vognas stridsevne. Før andre verdenskrig ble det også eksperimentert med vogner med flere tårn, for eksempel den sovjetiske T-35. Dette viste seg upraktisk.
I moderne stridsvogner er tårnet oftest bemannet med 2 eller 3 soldater (vognkommandør, skytter og som regel lader), og kan roteres 360°. Det er bevæpnet med en kanon (som regel 105–125 mm) og har sikter og andre observasjonsmekanismer, samt ytre panser for å beskytte mannskapet. Noen tårn (som oftest fra 30-40 tallet) var kun bemannet med 1 soldat som for eksempel i den franske Char B1 bis.


== Bildegalleri ==
Tanbergmoen

Tanbergmoen er et lite geografisk område i Ringerike kommune i Viken. Moen ligger i tidligere Norderhov kommune, på høydedraget nord for Norderhov kirke og den gamle storgården Tanberg, som blant annet er kjent fra Snorre Sturlasons Heimskringla som Thornberg, og strekker seg nordover mot de søndre delene av Hønefoss, og østover mot Haugsbygd og Åsa.


== Stavhella ==
Det sørvestre hjørnet av Tanbergmoen er kjent som Stavhella, der det finnes en stor gravplass fra tidligere tider som ennå ikke er skikkelig arkeologisk utforsket. Gravplassen inneholder blant annet et tjuetalls gravhauger og et ukjent antall (kanskje flere hundre) flatmarksgraver, som trolig ble anlagt der i perioden bronsealderen–vikingtiden.


== Jensebråten og Galgefurua ==
På Tanbergmoen står også den berømte Galgefurua (også kjent som Signalfurua), like ved den tidligere militære ekserserplassen Jensebråten. Retterstedet på Ringerike ble flyttet fra Stein til Tanbergmoen i 1710. Furua er omkring sju meter høy og 0,8 m i tverrsnitt. Den er svært forkrøplet å se til. Galgegreine sitter cirka 4 meter over bakken. Det sitter en smidd klave i greina, som er festet med hjemmesmidd spiker. Under klaven er det feste for en bøyle, som hengetauet skulle gjøres fast i. Ifølge forskriftene skulle det i galgegreina også være en jernbolt, men den mangler. 
Det er fortsatt uklart om den furua som står der i dag er gammel nok til å ha vært galge. Den er anslått å være mer enn 200 år gammel, men noen nøyaktig datering på treet har man ikke.
Dødsstraff ved henging ble avskaffet i Norge i 1815. Mellom da og 1876 ble dødsstraff fullbyrdet ved halshugging med håndøks. Deretter ble det bestemt at det skulle brukes falløks (giljotin), men sistnevnte metode kom aldri til anvendelse her til lands.
Jensebråten ble avløst som militær ekserserplass da Helgelandsmoen leir ble tatt i bruk i 1868. Noen av bygningene ved den gamle ekserserplassen ble flyttet til den nye leiren. Helgelandsmoen leir, som ble avviklet i 2001, er i dag synonym med Helgelandsmoen Næringspark.


== Se også ==
Galgefurua
Stavhella
Norderhov
Tsjuvasjia

Tsjuvasjia (russisk: Чувашская Республика — Чувашия – Tsjuvásjskaja Respúblika – Tsjuvásjia; tsjuvasjisk: Чăваш Республики) er en republikk i Russland og hjemlandet til det tsjuvasjiske folk. Det er en av de 88 føderasjonssubjektene i Den russiske føderasjon. Hovedstaden er Tsjeboksary, en by ved Volga med om lag en halv million innbyggere.


== Geografi ==
Tsjuvasjia ligger sentralt i den europeiske delen av Russland, midt mellom byene Nizjnij Novgorod og Kazan. Republikken er ikke stor, men er en av de tettest befolkede regionene i Den russiske føderasjon med en befolkning på 1,35 millioner.
Den grenser i nord og vest mot elva Volga, mot republikken Mari El i nord og Nizjnij Novgorod oblast i vest. I sør grenser republikken mot Mordovia og Uljanovsk oblast, og Tatarstan i øst. Hovedstaden Tsjeboksary ved bredden av Volga, om lag 650 km øst for Moskva.
Tsjuvasjias sentrale beliggenhet gir bedrifter i republikken tilgang til noen av de mest industrialiserte regionene i landet. Mesteparten av republikken er landlig, med et industrielt senter rundt de store byene i nord ved bredden av Volga. Skoger, for det meste i sør langs bredden av Suraelven, dekker om lag 30% av arealet.


=== Distrikter ===
Tsjuvasjia er sammensatt av 21 distrikt (russisk: районы):

Alátyrskij (Алатырский)
Alikovskij (Аликовский)
Batyrevskij (Батыревский)
Ibresinskij (Ибресинский)
Jadrinskij (Ядринский)
Jaltsjikskij (Яльчикский)
Jantikovskij (Янтиковский)
Kanasjskij (Канашский)
Komsomolskij (Комсомольский)
Kozlovskij (Козловский)
Krasnoarmejskij (Красноармейский)
Krasnotsjetajskij (Красночетайский)
Mariinsko-Posadskij (Мариинско-Посадский)
Morgausjskij (Моргаушский)
Poretskij (Порецкий)
Sjemursjinskij (Шемуршинский)
Sjumerlinskij (Шумерлинский)
Tsivilskij (Цивильский)
Tsjeboksarskij (Чебоксарский)
Urmarskij (Урмарский)
Vurnarskij (Вурнарский)


=== Byer ===
Tsjeboksary (440 621)
Novotsjeboksarsk (125 857)
Kanasj (50 593)
Alátyr (45 800)
Sjumerlja (36 239)
Kozlovka (13 054)
Tsivilsk (12 967)
Kugesi (11 658)
Jadrin (10 573)
Mariinskij Posad (10 273)(folketall fra 2002)


== Folk ==
Størsteparten (om lag 906 000) av innbyggerne er tsjuvasjere.  Tsjuvasjia har 1 727 større og mindre landsbyer der det nesten bare bor tsjuvasjere.  I de største byene bur det også mange russere, tatarer, mordvinere, ukrainere og mariere.


== Språk ==
I byene er russisk det mest brukte språket, på landsbygda er tsjuvasjisk mer utbredd.


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Chuvashia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Republikkens nettside på russisk, engelsk og tysk
Kommersant artikkel på engelsk
John Cockcroft

John Douglas Cockcroft (født 27. mai 1897 i Todmorden, død 18. september 1967 i Cambridge) var en britisk fysiker. Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 1951 sammen med Ernest Walton «for deres pionerarbeid med omdanning av atomkjerner med kunstig akselererte atompartikler».


== Priser (utvalg) ==
1955 – Faradaymedaljen
1951 – Nobelprisen i fysikk
1938 – Hughesmedaljen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysikk 1951 hos Nobelprize.org
(en) John Cockcroft hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 1951
Ernest Walton

Ernest Thomas Sinton Walton (født 6. oktober 1903, død 25. juni 1995) var en irsk fysiker.
Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 1951 sammen med John Cockcroft for arbeidet med forandringen av atomkjernen gjennom kunstig akselererte atomer (også kalt atomspaltning).


== Priser (utvalg) ==
1951 – Nobelprisen i fysikk
1938 – Hughesmedaljen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysikk 1951 hos Nobelprize.org
(en) Ernest Walton hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 1951
FIBA

Det internasjonale basketballforbundet (fransk: Fédération Internationale de Basketball, forkortet FIBA) er den organisasjonen som bestemmer de internasjonale reglene i basketball (reglene enkelte steder, først og fremst i NBA, avviker noe fra de internasjonale), avholder verdensmesterskap, utnevner dommere og så videre. 213 land er medlemmer.
FIBA ble grunnlagt i Genève i 1932, to år etter at basketball ble offisielt anerkjent som olympisk gren. Åtte land var med fra begynnelsen: Argentina, Tsjekkoslovakia, Hellas, Italia, Latvia, Portugal, Romania og Sveits. I 1936 ble James A. Naismith, sportens grunnlegger, utnevnt til æresmedlem.
Siden 1950 (menn) og 1953 (kvinner) har FIBA organisert verdensmesterskap, fra 1970 avholdt i de partallsårene det ikke er OL.
I 1989 ble det åpnet for å slippe profesjonelle spillere, det vil først og fremst si spillere fra NBA, til i OL. Siden organisasjonen ikke lenger bare var for amatører, byttet den navn fra Fédération Internationale de Basketball Amateur til Fédération Internationale de Basketball, men forkortelsen FIBA ble beholdt.


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) FIBA – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Artefakt

Artefakt kan ha flere betydninger
En artefakt (fra latin arte factum, «gjort ved håndverk, kunst») er en gjenstand skapt av et menneske. Begrepet er vanlig i arkeologisk sammenheng der man studerer kulturminner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Archaeological objects – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Alundaøksen

Alundaøksen eller Alundaelgen er en steinøks fra Norrlövsta i Alunda, Sverige. Øksen er av grønn stein og er utformet som et elghode i naturalistisk stil. Den er datert til yngre steinalder, og har sannsynligvis hatt en symbolsk funksjon. Øksen antas å komme fra Karelen der lignende dyreavbildninger er kjent.


== Kilder ==
Historiska museets database: "Sök i samlingarna", inventarienr 14168
http://www.ne.se/lang/alundayxan, lest 2011-03-30
The Big Boss

The Big Boss (originaltittel: Tang shan da xiong) er en hongkongsk action- og kampsportfilm fra 1971 regissert av Wei Lo. Filmen handler om en ung mann som kommer til Bangkok for å jobbe på en isfabrikk. Han oppdager at fabrikken er et skalkeskjul for narkotikasmugling. Når flere av hans slektninger myrdes tvinges han til å ta et endelig oppgjør med sjefen. Hovedrollen spilles av Bruce Lee, mens sentrale biroller spilles av Maria Yi, James Tien, Han Ying-chieh og Tony Liu.
Dette var Bruce Lees første hovedrolle på film.
Filmen er også kjent under tittelen Fists of Fury, men må ikke forveksles med Fist of Fury


== Handling ==
Filmen handler om Cheng, en ung mann som kommer til Thailand for å arbeide på en isfabrikk. Han bor hos noen slektninger, hvor flere jobber ved samme fabrikk. Snart oppdager han at bak den respektable fabrikkfasaden ligger noe ganske annet. Det viser seg at fabrikkens hovedinntekt er smugling av narkotika, og da Chen oppdager dette blir han uunngåelig forsøkt trukket inn i geskjeften. Etter press fra sine slektninger klarer å unngå å bli involvert for dypt, men ved å trekke seg ut setter samtidig sitt eget og sine venners liv i fare. Når han finner flere av sine slektninger myrdet bestemmer han seg for å ta et oppgjør med selve fabrikkeieren. Han bor på et stort gods som er strengt bevoktet.


== Om filmen ==
Filmen ble Bruce Lees store gjennombrudd i filmverdenen, både i Hongkong og i Vesten.Den har fått 64 % på Rotten Tomatoes.Den har fått null av fem stjerner i Den store film- og videoguiden (1987).Filmen gikk ikke på norske kinoer, men ble i 1982 utgitt på video av CP Entertainment. Versjonen var noe klippet, men ble til tross for det forbudt på video rundt 1987. En ny versjon ble lansert på slutten av 1980-tallet.


== I rollene ==
Bruce Lee … som Cheng Chao-an
Maria Yi … som Chiao Mei
James Tien … som Cousin "Hsu Chien"
Han Ying-chieh … som Hsiao Mi ("The Big Boss")
Tony Liu … som "Hsiao Chiun" (Hsiao Mi's sønn)
Chom … som arbeidsformann på ishuset
Chan Chue ... som bestyrer på isfabrikken
Chia Ching Tu … som onkel
Nora Miao … eier av drikkbod
Lam Ching Ying


== Se også ==
Fist of Fury (1972)
Way of the Dragon (1972)
Enter the Dragon (1973)
Game of Death (1978)
Game of Death 2 (1981) (Bruce Lee har kun en birolle)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) The Big Boss – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Big Boss på Internet Movie Database 
(no) The Big Boss hos Filmfront 
(da) The Big Boss i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) The Big Boss på Allociné 
(nl) The Big Boss på MovieMeter 
(en) The Big Boss på AllMovie 
(en) The Big Boss på Turner Classic Movies 
(en) The Big Boss på Rotten Tomatoes
La Tène-kulturen

La Tène-kulturen er en kultur som spores til jernalderen i Nord-Europa. Kulturen har fått navn etter funnplassen i La Tène rett nord for Neuchatelsjøen i Sveits. Plassen ble gravd ut etter funn gjort av Hansli Kopp i 1857. Her ble det i en tørkeperiode hvor vannivået i innsjøen sank, observert rester av store trekonstruksjoner. Tidlige utgravninger ga rike funn og ble snart fulgt av flere utgravninger i området.


== Datering av La Tène ==
Kulturens tidsperioder ble raskt delt inn i ulike perioder på bakgrunn av de funn som ble gjort. Den eldste perioden omfatter tiden omkring år 600 f.Kr., mellomperioden utgjør tiden 450-100 f.Kr. og den yngste perioden århundret f.Kr. Kulturen forsvant og sporene opphørte nesten helt med oppblomstringen av Romerriket.
Hvor La Tène-kulturen kommer fra har ofte blitt debattert. Den omfattet området fra Marne i østre Frankrike og den nordre siden av Alpene til Donaus øvre løp. La Tènes metallhåndverk karakteriseres av innviklede spiraler og vevmønstre på vakkert utførte bronsekar, hjelmer og skjold, seletøy og luksussmykker, spesielt halsringer som kalles torcs og fibula-spenner. Den kjennetegnes videre av elegante stiliserte dyre- og vekstmotiv med element som påminner om skytisk håndverk fra blant annet Ukraina, beslektet med Hallstattkulturens geometriske mønster. Også i andre områder dukker La Tène-materiale opp, blant annet i Irland og Storbritannia, Spania, Bourgogne og Østerrike.


== La Tène-kulturen ==
Kulturens vide kontaktnett avsløres av gravritualer og de rike gravgavene. En grav i Vix, Frankrike, fra 500-tallet f.Kr. inneholdt den største bronsegryten som noensinne er funnet. Den hadde et volum på ca. 1100 liter og var sannsynligvis laget i Hellas. Gravene inneholdt ofte en grift med offergaver. Denne kunne til og med inkludere menneskeofringer. Avhugne hoder dukker i flere tilfeller opp i avbildninger.


== Berømte La Tène-objekt ==
Strettweg-vognen (600-tallet f.Kr.); i sørøstre Østerrike (nå på Landesmuseum Johanneum, Graz, Østerrike). Vognen har fire hjul med gudinnemotiv, ryttere med økser og skjold, tjenere og hjorter.
Gundestrupkjelen (100-200-tallet f.Kr.); rituelt ødelagt offergave funnet i en myr i Danmark (nå i Himmerland Museum, Gundestrup). Sannsynligvis lagete i eller nære nåværende Romania.
Battersea-skjoldet (100 f.Kr.-0); funnet i Themsen. Et bronseskjold med rød emalje (nå på Nationalmuseum, København).
Witnam-skjoldet (400-500-tallet f.Kr.); (nå på British Museum, London) (se «Treasures of the Celtic Causeway – The Fiskerton Boat», reportasje på engelsk)


== Se også ==
Hallstattkulturen
Jakob Weidemann

Jakob Weidemann (født 14. juni 1923 i Steinkjer, død 19. desember 2001) var en norsk kunstner. Weidemann regnes som en av de viktigste kunstnerne innen norsk modernisme på 1950-tallet, og han var en foregangsperson for det abstrakte maleriet i Norge i tiårene etter andre verdenskrig. Weidemanns verk «Storfuglen letter» (1959) er kåret til et av Morgenbladets 12 viktigste kunstverk.

Han vokste opp på Steinkjer og 11 år gammel flyttet han til Oslo for å bo hos moren, som da var gift. Han er utdannet ved Bergen Kunsthåndverkskole (1939), Ole B. Eides malerskole (Bergen 1940-) og Kunstakademiet i Oslo (1941–). Jacob Weidemanns første utstilling – på Blomqvist, Oslo i 1946 – ble et kunstnerisk gjennombrudd.Karakteristisk er hans abstrakte, ekspresjonistiske malerier med naturen som inspirasjonskilde. Etter en del eksperimentering med forskjellige stilarter på 40 og 50-tallet slo Weidemann endelig rot i noe som kan kalles en ekspressiv, lyrisk-abstrakt kunst med naturen som inspirasjonskilde og utgangspunkt. Flere av hans senere arbeider kalles «Inntrykk fra naturen». Andre kjente titler er «Interiør», «Veien til Jerusalem», «Storfuglen letter», «Tåke i Getsemane» og «Hommage à El Greco».Han har utført monumentalarbeider i Steinkjer kirke (1965) og i Store Maihaugsal på Lillehammer (1967).Weidemann var gift med Anne Marie Frøisland, datter av Frøis Frøisland. Deres kunstnerhjem Ringsveen ved Lillehammer er overdratt til en stiftelse, som har til formål å stille eiendommen til disposisjon som bolig for yngre kunstnere.


== Utmerkelser ==
Anders Jahres kulturpris 1994


== Litteratur ==
John S. Opdahl. Liss-Jakob Weidemann fra Påssåbyn. eget forlag, 2007 ISBN 978-82-997389-1-0
Karin Hellandsjø. Jakob Weidemann : storfuglen i norsk kunst. Schibsted, 2003 ISBN 82-516-1982-3
Holger Koefoed. Portrett i ord : Jakob Weidemann. Labyrinth Press, 1998 ISBN 82-7393-073-4
Erik Egeland. Jakob Weidemann : portrett av en norsk modernist. 2. utg. Stenersen, 1988 ISBN 82-7201-157-3


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Verk av Jakob Weidemann på nasjonalmuseet.no
Verk av Jakob Weidemann hos fotoarkiv ovaering.no
Skimboarding

Skimboarding er en vannsport som minner om skateboard og snowboard. Prinsippet er å stå på skimboardet på svært grunt vann og så bevege seg fra stranden og ut i vannet til man treffer en bølge for så å surfe tilbake.
Sporten har sitt opphav i 1920-årene i California.Det første årlige verdensmesterskapet i skimboarding ble hold i 1976 i Aliso Beach, California.


== Brettet ==
Det finns ulike utforminger av skimboard, men de fleste er ovalformede, 1,5–2 cm tykk, mellom 110–145 cm lang og 45–60 cm bred. Brettet har i motsetning til surfebrett ingen form for styrefinne. Tuppen på brettet er bøyd oppover slik at overgangen fra sand til vann skal være lett. Det finnes to forskjellige typer skimboard, det ene lages av tre og benyttes i hovedsak til å «skimme» på våt sand. Den andre typen er laget av skum og benyttes når en ønsker å ri bølger.


== Se også ==
Elvesurfing


== Referanser ==