jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vinfamilien

Vinfamilien eller vinrankefamilien (Vitaceae) er en plantefamilie av Rosidae med usikker ordensplassering i APG III-systemet (2009) plasseres familien i en egen orden, Vitales, som søstergruppen til alle andre Rosidae.Familien omfatter ca. 700 arter fordelt på 15 planteslekter. Den økonomisk viktigste arten i familien er ekte vinranke (Vitis vinifera). Vin lages av saften fra denne artens frukter, vindruer. Vinranker omfatter svært mange varianter. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vinfamilien – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Vinfamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Vinfamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Vinfamilien hos Artsdatabanken 
(sv) Vinfamilien hos Dyntaxa 
(en) Vinfamilien hos Fossilworks 
(en) Vinfamilien hos ITIS 
(en) Vinfamilien hos NCBI 
(en) Vinfamilien hos The International Plant Names Index 
(en) Vinfamilien hos Tropicos 
(en) Kategori:Vitaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Chloranthaceae

Chloranthaceae er en plantefamilie uten nære slektninger som plasseres alene i ordenen Chloranthales.


== Utseende ==
Familien omfatter 65–70 arter fordelt på 4 slekter. Det finnes både trær, busker og flerårige urter i familien. Bladene er hele med tanna kant, og blomstene er små, grønne og reduserte. Blomstene er enten tokjønna eller enkjønna, og i så fall er plantene som oftest særbu. Hannlige blomster forekommer i store antall i klaselignende blomsterstender uten kronblad eller begerblad. Det er enten én pollenbærer eller tre som er sammenvokst. Hunnlige eller tokjønna blomster finnes i langt mindre antall i aks eller klase. Disse blomstene mangler også kronblader, men har 3 sammenvokste begerblad som er vokst sammen med fruktknuten som har kun ett frøemne. Frukten er liten, rund eller avlang steinfrukt med ett frø.


== Utbredelse ==
Familien er utbredt i Asia vestover til Sri Lanka og østlige India, og nordover til Japan, Korea og Kurilene. Den finnes på øyene i Stillehavet sørover til New Zealand og østover til Marquesasøyene. Videre finnes familien på Madagaskar og i Mellom- og Sør-Amerika inkludert Karibia. Den mangler helt i Afrika og Australia. Artene forkommer først og fremst i fuktige fjellskoger.


== Systematikk ==
Familien har lenge vært oppfatta som en «primitiv» eller basal blomsterplante, men slektskapet til andre grupper har vært vanskelig å avklare. APG III plasserte familien som søstergruppe til magnolider, men APG IV beskriver Chloranthaceae som en gruppe uten noe spesielt nært slektskap til andre grupper av blomsterplanter.Slektene er:

Ascarina  – 10 arter, enkjønna blomster.
Chloranthus – 10 arter, tokjønna blomster.
Hedyosmum  – 40–50 arter, enkjønna blomster.
Sarcandra – 2 arter, tokjønna blomster.Familien ble opprettet av Robert Brown i 1820 etter at C. inconspicuus var beskrevet av Olof Swartz i 1797.
Tidligere systematikere plasserte også familien blant de mest «primitive» blomsterplantene, men med ulike plasseringer i hierarkiene:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chloranthaceae i Encyclopedia of Life 
(en) Chloranthaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Chloranthaceae hos Artsdatabanken 
(en) Chloranthaceae hos Fossilworks 
(en) Chloranthaceae hos ITIS 
(en) Chloranthaceae hos NCBI 
(en) Chloranthaceae hos The International Plant Names Index 
(en) Chloranthaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Chloranthaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chloranthaceae – detaljert informasjon på Wikispecies
Rafflesiaceae

Rafflesiaceae er en plantefamilie i ordenen Malpighiales. Den har ikke fått noe norsk navn. 
De er stamme- eller rotparasitter på lianer i slekten Tetrastigma i vinfamilien. Rafflesiaceae mangler blader, stengel og røtter. De har ikke klorofyll og får all næring fra vertsplanten. Blomstene lukter som råtne åtsler, og pollineringen utføres av fluer. 
Arten Rafflesia arnoldii har verdens største blomst med en diameter rundt én meter og en vekt på mer enn seks kg.
Rafflesiaceae hadde tidligere større omfang og ble i Cronquist-systemet plassert i ordenen Rafflesiales. Alle disse plantene var stamme- eller rotparasitter uten klorofyll. Oppbygningen av blomstene viste at Rafflesiaceae i vid betydning omfattet fire grupper. Molekylærgenetiske analyser har bekreftet de fire gruppene, og plantene er nå fordelt på fire familier i fire ulike ordener: Rafflesiaceae (Malpighiales), Mitrastemonaceae (Ericales), Apodanthaceae (Cucurbitales) og Cytinaceae (Malvales).


== Kilder ==
«Rafflesiaceae». APWEbsite. Besøkt 11. desember 2014. 
«Rafflesiaceae». The Parasitic Plant Connection. Besøkt 11. desember 2014. 
«Rafflesiaceae». NCBI Taxonomy Browser. Besøkt 11. desember 2014. 
D.L. Nickrent m.fl. (2004). «Phylogenetic inference in Rafflesiales: the influence of rate heterogeneity and horizontal gene transfer». BMC Evolutionary Biology. 4 (40). ISSN 1471-2148. doi:10.1186/1471-2148-4-40. 


== Eksterne lenker ==
(en) Rafflesiaceae i Encyclopedia of Life 
(en) Rafflesiaceae i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Rafflesiaceae hos Artsdatabanken 
(en) Rafflesiaceae hos Fossilworks 
(en) Rafflesiaceae hos ITIS 
(en) Rafflesiaceae hos NCBI 
(en) Rafflesiaceae hos The International Plant Names Index 
(en) Rafflesiaceae hos Tropicos 
(en) Kategori:Rafflesiaceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rafflesiaceae – detaljert informasjon på Wikispecies
Amborella trichopoda

Amborella trichopoda er en særegen blomsterplante som av mange forskere ansees som den mest "primitive" av alle blomsterplanter, og har sin egen familie og orden. Arten vokser naturlig kun på Ny-Caledonia. 
Denne arten er den eneste kjente nålevende representanten for familien og ordenen og i nyere analyser (APG II og APG III) kommer denne ut som søstergruppa til alle de resterende 260 000 artene av blomsterplanter. Amborella har flere trekk som regnes som opprinnelige blant blomsterplantene, dvs. at det er trekk som de tidligste blomsterplantene hadde. Det mest særegne med Amborella er at denne arten har samme type vedvev som de nakenfrøede plantene, dvs. vedrør mangler og vanntransporten skjer kun via trakeider. 
A. trichopoda er busker eller trær med små (3-5 mm breie) blomster. Plantene er særbu og pollineres både av vind og ulike insekter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Amborella trichopoda i Encyclopedia of Life 
(en) Amborella trichopoda i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Amborella trichopoda hos NCBI 
(en) Amborella trichopoda hos The International Plant Names Index 
(en) Amborella trichopoda hos Tropicos 
(en) Kategori:Amborella trichopoda – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Amborella trichopoda – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Amborella trichopoda – detaljert informasjon på Wikispecies
Halvard Lange

Halvard Manthey Lange (født 16. september 1902 i Kristiania, død 19. mai 1970) var en norsk politiker (NSA/Ap). Han var utenriksminister fra 1946 til 1965, med unntak av Regjeringen Lyngs korte regjeringstid i 1963.


== Liv og arbeid ==
Halvard Lange var sønn av fredsprisvinneren Christian Lous Lange og bror av stortingsrepresentant Carl Viggo Manthey Lange og skolemannen August Lange.
I august 1940 ble Lange arrestert av de tyske okkupasjonsmyndighetene og satt fengslet i nesten ett år. Sommeren 1942 ble han arrestert på nytt, og i februar 1943 ble han sendt til konsentrasjonsleiren Sachsenhausen i Tyskland, der han satt i forskjellige konsentrasjonsleirer inntil krigen var over.
Halvard Lange var stortingsrepresentant fra 1950 til 1969 og satt i Arbeiderpartiets sentralstyre 1945-67. Han var formann i Europabevegelsen i perioden fra 1965 til 1970. Det var Lange som skrev under NATO-avtalen for Norge da den ble inngått mellom tolv land i Washington, D.C. 1949.
Lange var en av initiativtakerne til å opprette informasjonsorganisasjonen FN-sambandet i Norge i 1946.


== Bibliografi ==

Fagorganisasjonens historie i Norge – (Oslo 1933)
Nazi og Norge – (Oslo 1934)
De politiske arbeider-internasjonaler 1914-1934 –  medforfatter Håkon Meyer (Oslo 1934)
Fagbevegelse og politikk –  (Oslo 1935)
Den socialdemokratiske forening 50 år – (Oslo 1935
Arbeiderreising –  medforfatter Halvdan Koht (Oslo 1936-37)
Norsk utenrikspolitikk siden 1945 – (Oslo 1952)
Ikke-militært samarbeid i NATO – (Oslo 1959)
Problemer i det vestlige samarbeid – (Bergen 1960)
L'Occident d'un monde en evolution – (Oslo 1961)
Retningslinjer i norsk utenrikspolitikk – (Oslo 1961)
Vesten og utviklingslandene, politiske og økonomiske aspekter – medforfatter J. Tinbergen, foredrag (Oslo 1961)
Fra sekt til parti. Det norske arbeiderpartis organisasjonsmessige og politiske utvikling fra 1891 til 1902 – hovedoppgave til historisk-filosofisk embetseksamen (Oslo 1962)
Norges vei til NATO – (Oslo 1966)
Nestekjærlighet er realpolitikk – Fridtjof Nansen og internasjonal solidaritet i handling – (Oslo 1967)


== Litteratur ==
Anderson, Gidske (1921-1993) (1981). Halvard Lange: portrett av en nordmann. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205130167. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Halvard Lange – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Halvard Lange på Internet Movie Database 
(no) Halvard Lange hos Stortinget 
(no) Halvard Lange hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Halvard Lange hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
Stemmer fra arkivet: Lange, Halvard – lydopptak fra NRK
Politiske taler av Halvard Lange, virksommeord.uib.no
Sørishavet

Sørishavet går fra kysten av det antarktiske kontinent og nord til 60 grader sørlig breddegrad, hvor det går over i Atlanterhavet, Indiahavet og Stillehavet. Noen forskere definerer den antarktiske konvergens som den nordlige utstrekningen til Sørishavet.Sørishavet er det nest minste av det som regnes som jordens fem verdenshav. (Stillehavet, Atlanterhavet, Indiahavet er større, Nordishavet er mindre).
Mindre havområder som Sørishavet deles inn i er f.eks. Rosshavet og Weddellhavet.
Som navnet antyder er Sørishavet delvis tilfrosset med is. Den kan være tre meter tykk i vintermånedene. Pakkisen brer seg mest nordover i august eller september.


== Se også ==
Liste over øyer i Antarktis


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Southern Ocean – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Southern Ocean – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Nordishavet

Nordishavet, eller Polhavet, er det minste av jordens fem verdenshav, og omfatter de arktiske områdene. Følgende land har kyst mot Nordishavet: Norge, Russland, USA, Canada, Grønland og Island. Iblant regnes Grønlandshavet, som ligger mellom Grønland, Jan Mayen og Svalbard, samt Norskehavet, til Nordishavet, men de kan også regnes til Atlanterhavet.
Nordishavet dekker et areal på ca. 15,5 millioner km², har et gjennomsnittlig dyp på 1 205 m og rommer en vannmengde på 18,75 millioner km³. I visse sammenhenger kan en se Nordishavet, Barentshavet, Karahavet og Norskehavet omtalt som et sammenhengende arktisk hav.


== Randhav og større bukter ==
Barentshavet
Kvitsjøen
Karahavet
Laptevhavet
Østsibirhavet
Tsjuktsjerhavet
Beauforthavet
Nordvestpassasjene
Hudsonbukta
Baffinbukta
Lincolnsjøen
Framstredet
Grønlandshavet


== Geologi og bunnforhold ==

Den eurasiske kontinentalplaten fortsetter utenfor kysten av Russland som en bred kontinentalsokkel som omfatter Barentshavet, Karahavet og de østlige delene av Nordishavet, dvs. Laptevhavet, Østsibirhavet og Tsjuktsjerhavet.  Her er Nordishavet et grunt sokkelhav med en dybde på under 200 m. Nord for Sibir har sokkelen en bredde på 600-800 km, mens den i de vestlige delene av havet er mye smalere.
Selve polarbassenget har over store områder dyp på over 3 000 m, men er oppdelt ved tre parallelt gående rygger. Den midtarktiske ryggen strekker seg fra nordøstpynten av Grønland mot Nysibirøyene. Den mektige Lomonosovryggen strekker seg fra nord for Grønland til Nysibirøyene. Nordvest for Ellesmereøya går Alfaryggen ut i polbassenget og fortsetter i Mendelejevfjellene, som slynger seg i retning av sokkelen utenfor Øst-Sibir-havet.
Mellom Den midtarktiske ryggen og sokkelen utenfor Barentshavet og Karahavet ligger Frambassenget, som er 4 665 m på det dypeste. Mellom Den midtarktiske ryggen og Lomonosovryggen ligger Det eurasiske bassenget. Makarovbassenget er dyphavet mellom Lomonosovryggen og Alfaryggen/Mendelejevfjellene, og Kanadabassenget er det store dyphavsbekkenet mellom Alfaryggen og Alaska.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arctic Ocean – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kart over havbunnen
Mot et isfritt Arktis? Cicerone nr. 2/2000
Hvem skal eie Nordpolen? – nyhetsoppslag i Aftenposten
(en) Isutbredelsen, daglig oppdatert
Kart som viser Arktika-kontinentet med Laurentia, Siberia (Angaraland) og Baltica for 2 mrd år siden - Russian Journal of Earth Sciences (WDCB).
Deimos

Deimos er den ytterste av de to månene som kretser rundt planeten Mars. Den andre, som kretser innerst, er Phobos. Deimos er den minste av dem, og bruker vel 30 timer på å fullføre kretsløpet rundt Mars. Månen er oppkalt etter en av sønnene til de romerske gudene Mars og Venus. Månen var egentlig en asteroide, men ble fanget av Mars' tyngdekraft og begynte å gå i bane.


== Oppdagelse ==
Deimos ble oppdaget av den amerikanske astronomen Asaph Hall den 12. august 1877, samme dag som han oppdaget søstermånen Phobos. Navnene, som opprinnelig ble stavet Phobus og Deimus, kommer fra den 15. sangen i det greske eposet Iliaden, hvor Phobus representerer frykt, og Deimus representerer skrekk. Begge var sønner av den greske krigsguden Ares. Ares var kjent som Mars hos romerne.


== Banparametre ==

Deimos går i en bana lengre fra Mars enn Phobos, men til tross for dette er avstanden mellom begge to bare 6 % av avstanden mellom jorden og månen. Deimos har akkurat som Phobos og månen en bundet rotasjon, noe som innebærer at den alltid vil vise den samme siden mot Mars.
Sett fra Deimos vil Mars være 1 000 ganger større og 400 ganger mer lyssterk enn fullmånen sett fra jorden, og den vil strekke seg over 1/11 av stjernehimmelen. Sett fra Mars' ekvator vil Deimos bare dekke ca. 0,04° av himmelen. Observatører på høyere breddegrader enn 82,4° vil ikke kunne se Deimos på grunn av den lave inklinasjonen og den relativt korte avstanden fra Mars.


== Opphav ==
Det har ofte blitt spekulert i om begge månene til Mars kan være innfangede asteroider fra asteroidebeltet. Månene har imidlertid svært sirkulære baner som ligger nesten nøyaktig i Mars' ekvatorialplan mens innfangede asteroider skulle forventes å ha en betydelig mer eksentrisk bane med tilfeldig inklinasjon. Visse tegn tyder på at Mars en gang var omgitt av mange objekter lignende Phobos og Deimos som kanskje havnet i en bane rundt Mars etter en voldsom kollisjon med en planetesimal – omtrent som jordens måne antas å ha blitt dannet, men i en mye mindre skala.


== Geologiske karakteristikker ==
Deimos er sammensatt av karbonrik stein, samme typen som finnes i asteroider og meteoritter. Den har noen kratre, men har generelt sett mye glattere overflate enn Phobos, mye på grunn av a de fleste kratrene er fylt med Regolitt, såkalt månestøv. De to største kratrene, forøvrig også de to eneste navngitte geologiske utforminger på Deimos, er Swift og Voltaire. Begge har en diameter på 3 km.


== Fribrytelse ==
Det har blitt oppdaget at Deimos, i likhet med månen som roterer rundt jorden, beveger seg bort fra sin moderplanet. Det antas derfor at asteroiden en dag vil bryte seg fri fra gravitasjonsfeltet til Mars og bli en vanlig asteroide igjen.


== Noter ==


== Referanser ==
Konsumprisindeks

Konsumprisindeksen (KPI) er et mål for prisnivået til konsumprodukter og viser prisutviklingen på varer og tjenester som private husholdninger etterspør. Den prosentvise endringen i KPI brukes ofte som et generelt mål for inflasjon i en økonomi.
I Norge beregnes KPI månedlig av Statistisk sentralbyrå. Undersøkelsen ble etablert i 1960, og erstattet en levekostnadsindeks som ble publisert fra 1914. I 1999 ble revisjonsprosessen og beregningsopplegget modernisert og forbedret. Man foretok også en endring i konsumklassifisering; den nye klassifiseringen kalles COICOP – classification of individual consumption by purpose. Rutinene for datainnhenting ble imidlertid ikke endret.
KPI brukes blant annet:

I lønnsforhandlinger, hvor indeksen angir prisveksten lønnsmottakerne står overfor.
Justering av private leiekontrakter, f.eks. husleiekontrakter, og avtaler i næringslivet.
Deflator i nasjonalregnskapet for å regne om verditall til tall i faste priser, det vil si prisene på et gitt tidspunkt eller en gitt periode.
Norges Bank benytter KPI justert for avgiftsendringer og energivarer (KPI-JAE) som mål på kjerneinflasjon.


== Kritikk av indeksen ==
Det kan rettes kritikk mot at indeksen ikke lenger viser de reelle endringene av pengeverdien sett fra befolkningens synspunkt («levekostnad»), da offentlige avgifter ikke tillegges tilstrekkelig vekt. Offentlige avgifter og gebyrer (statlige og kommunale) har hatt en betydelig høyere prisvekst enn de varer som omfattes av konsumprisindeksen de siste 35 årene.


== Figurer ==

		


== Eksterne lenker ==
Konsumprisindeksen – SSB
Kjerneinflasjon

Kjerneinflasjon (også kalt underliggende inflasjon) er et inflasjonsmål som ekskluderer visse størrelser. Normalt justerer man for avgiftsendringer og utelater energivarer fra beregningene. I Norge beregnes kjerneinflasjonen av Statistisk sentralbyrå.
Den 29. mars 2001 ble en ny pengepolitisk forskrift utarbeidet av regjeringen. Der het det at «det skal i utgangspunktet ikke tas hensyn til direkte effekter på konsumprisene som skyldes endringer i rentenivået, skatter, avgifter og særskilte, midlertidige forstyrrelser». Ifølge forskriften er det operative målet en kjerneinflasjon på omtrent 2,5 % over tid. I 2018 ble målet for kjerneinflasjon i Norge redusert til 2,0 %. 


== Mål for kjerneinflasjon ==
Ved utregning av kjerneinflasjon tar man utgangspunkt i konsumprisindeksen (KPI), som i utgangspunktet er et mål for inflasjon:

KPI-JAE: KPI justert for avgiftsendringer og ekskludert energivarer
KPI-JA: KPI justert for avgiftsendringer
KPI-XE: KPI ekskludert energivarer


== Se også ==
Inflasjon
Konsumprisindeks


== Referanser ==


== Kilder ==
Statistisk sentralbyrå – Underliggende inflasjon
Kystartilleriet

Kystartilleriet var en våpenart i det norske militærvesenet. Kystartilleriet ble oppsatt 17. juni 1899 som en våpenart i Hæren. I 1903 ble det slått sammen med landfestningene og fikk navnet Festningsartilleriet. I 1934 ble landfestningene overført til Feltartilleriet og navnet endret tilbake til Kystartilleriet. Samtidig ble Kystartilleriet tatt ut av Hærens organisasjon og flyttet til Marinedepartementet. I 1957 ble Kystartilleriet sammen med Marinen innpasset i den nye felles forsvarsgrenen Sjøforsvaret.
1. januar 2002 ble Kystartilleriet og Marinen lagt ned og overtatt av Kysteskadren. Kystartilleriet ble imidlertid formelt avviklet først 17. juni 2007 i en seremoni på Oscarsborg festning, på dagen 108 år etter at Kystartilleriet var opprettet som egen våpenart.
I dag er Kystjegerkommandoen arvtageren til Kystartilleriet.


== Norske kystfort etter andre verdenskrig ==
Østfold

Kjøkøy, Rauøy,Torgauten, MørvikaAkershus

Oscarsborg festningBuskerud

Svelvik befestningerVestfold

Bolærne, Folehavna, Oddane, Malmøya, Torås.Telemark

TangenVest-Agder

Belteviga, Krossodden, Møvik, Odderøya, Randøya,Rogaland

Fjøløy, Mastrafjorden, Tau, Hundvåg, Brimse, Vigdel, Neset.Hordaland

Lerøy, Visterøy, Buarøy, Fjell, Herdla, Korsnes, Neset, Skjellanger, TittelsnesSogn og Fjordane

NesjeTrøndelag

Austrått, Brettingen, Hambåra, Hysnes, Sørviknes, Krågvåg, Tarva, Løkhaug
LedangsholmNordland

Korshamn, Porsøy, Nes, Tjeldøy, BremnesTroms

Breiviknes, Gibostad, Grøtavær, Grøtsund, Meløyvær, Rødbergodden, Skorliodden, Skrolsvik, Stangnes, Trondenes (Kråkenes), Årøybukt, Malangen torpedobatteri, Sandsøy fort


== Tyske kystfort ==

Under den annen verdenskrig hadde den tyske okkupasjonsmakten over 450 kystbatterier (ca 300 var det høyeste antall på et gitt tidspunkt) langs norskekysten, som en del av «Atlanterhavsvollen» som strakk seg fra den finsk-russiske grense i nord til den fransk-spanske grense i sør. Noen var permanent bemannet, andre lot seg bemanne på kort varsel. Batteriene i Finnmark og Nord-Troms ble enten evakuert eller sprengt av tyskerne selv da de ble tvunget på retrett av den Den røde armé ved frigjøringen av de nordligste delene av landet høsten 1944. Etter krigen overtok det norske forsvaret det som var igjen av det tyske kystartilleriet. Hvert av batteriene ble evaluert for blant annet relevans og tilstand, våpenutrustning, og eventuelt videreført i det norske kystartilleriet eller Heimevernet for en kortere eller lengre periode. Øvrige batterier ble desarmert, ryddet og tilbakelevert til opprinnelige grunneiere (bare de fort som ble satt opp etter krigen er tatt med på listen over).


== Se også ==
Kystartilleri
Artilleri
Kystfort
Torpedobatteri


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klar til strid – Kystartilleriet gjennom 100 år, Kystartilleriets Offisersforening, 1999. ISBN 82-995208-0-0


== Eksterne lenker ==
Forsvarsnett: Tok avskjed med Kystartilleriet
Landsverneplanen for Forsvaret
Hjemmesiden Tyske kystfort i Norge
aftenposten.no - Kald krig i NRK helt uten Kystartilleriet? (01.01.2020)
Anarki

Anarki kommer av det greske ord ἀναρχία anarkhia, som betyr «fravær av et styre» (sammensatt av ἀν- an- «uten» og ἀρχία arkhía «styre»). Anarki har en rekke forskjellige, men beslektede betydninger:

Fravær av noen form for politisk autoritet og/eller sosialt hierarki
Politisk uorden og forvirring
Fravær av styrende prinsipper, som for eksempelvis felles standarder og formålDen første definisjon, fraværet av politisk autoritet, kan vise til et teoretisk (eller eksisterende) samfunn basert på anarkisme, eller til det internasjonale politiske system (se internasjonal politikk: realisme).
I den andre og tredje betydningen henviser begrepet til stater med politisk kaos.
Når begrepet anvendes i den andre mening henvises det generelt til systemer hvor flere grupper samtidig påberoper seg den legitime bruken av makt (jfr. Max Weber), på tross av at denne situasjonen ikke passer med etymologien i ordet «anarki». En slik situasjon skulle mest korrekt betegnes som poliarki. Dette er en typisk kommunikasjonsbrist mellom de som tror på anarkisme som en bæredyktig samfunnsinnretning, og de som ikke er bekjente med anarkistisk ideologi og filosofi.


== Se også ==
Anarkisme
Syndikalisme
Anarkosyndikalisme
Anarkisymbol


== Referanser ==
Siegfried Alkan

Siegfried Alkan (født 30. mai 1858, død 24. desember 1941) var en tysk komponist.
Alkan ble født i Dillingen/Saar i Tyskland, og var sønn av Johannes Alkan og Johanna Bonn i en familie av forretningsmenn og musikere. Gjennom sin mor var han en fjern slektning av komponistene Felix Mendelssohn, Fanny Hensel og Giacomo Meyerbeer.
I 1938 ble den aldrende Siegfrid Alkan et offer for «krystallnatten». Hans instrumenter ble ødelagt og han ble selv brutalt banket opp av nazister. På slutten av sitt liv måtte han bære den gule stjerne.
Mange av Alkans verker ser ut til å ha gått tapt. Blant de gjenværende komposisjoner er Gruß an die Saar (op. 32), O wüsstest du´s (op. 39), Neues Saarlied (op. 91) og Ur-Großmütterchen (op. 80), som var populær i tiden etter første verdenskrig.


== Eksterne lenker ==
Tysk biografi