jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Egmont

Egmont (inntil 1992 kalt Gutenberghus) er et dansk mediekonsern og en av Skandinavias store mediegrupper. Det er pr. 6. august 2008 større i Norge enn i Danmark. Virksomheten ble startet i 1878 av Egmont Harald Petersen og har hovedkvarter i København.
Egmont produserer og publiserer blant annet ukeblader, magasiner, tegneserier, bøker, film, TV-programmer, lærebøker, spill, elektronisk underholdning og mobiltjenester. Egmont utgir medier i over 30 land, har 6500 medarbeidere og en omsetning på DKK 10,6 milliarder. I tråd med Egmont Harald Petersens testamente blir deler av overskuddet gitt til formål som skal øke barn og unges livskvalitet.Egmontkonsernet har eierskap i mer enn 50 norske selskaper. Det eier 100 prosent av aksjene i Hjemmet Mortensen. Egmont er videre eneeier av Norsk Film og har delt eierskap i Mediehuset Nettavisen via TV 2-Gruppen.
Konsernet omfatter dessuten Nordisk Film, Cappelen Damm AS og Egmont Serieforlaget, i tillegg til at det er heleier av norsk TV 2, etter at det 9. januar 2012 kjøpte A-pressens andel på 50 %. Egmont-konsernet kjøpte opp Damm forlag i 1984. Forlaget var i 2006 Norges tredje største målt i omsetning, etter Gyldendal og Aschehoug.


== Produksjon og utgivelse av tegneserier ==
I 1948 fikk Egmont tillatelse til å gi ut Disney-tegneserier i Skandinavia. Som et resultat av dette startet utgivelsen av norsk Donald Duck & Co samme år. Siden 1961 har Egmont også produsert sine egne Disney-tegneserier, og i dag er danske Egmont Creative en av verdens største produsenter av Disney-tegneserier.
Egmont Serieforlaget er Norges største utgiver av tegneserier, og i tillegg til flaggskipet Donald Duck & Co og andre Disney-relaterte blader og bøker, gir forlaget blant annet ut (eller har gitt ut) Fantomet, Pondus, Billy, Nemi, Lucky Luke, Sprint, Tex Willer, tegneserieantologien Tusj, klassiske julehefter som Nr. 91 Stomperud og Knoll og Tott, og samlebøker med klassiske serier som Asterix.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Egmont – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Marekatter

Marekatter (Cercopithecus) er en slekt av dyreaper (Cercopithecidae) i underfamilien Cercopithecinae. Slekten omfatter 26 arter.
De har et lite, rundt hode og fin kroppsbygning, slanke lemmer, korte hender med lang tommel, og en lang, korthåret hale som er lengre enn kroppen.
De er naturlig hjemmehørende i Afrika, men de har etablert seg i Karibien som følge av at dyr ble innført av europeere som kom dit.
Ordet marekatt stammer sannsynligvis fra et ord på sanskrit, markaţa (मर्कट), som betyr ape. Det ble tatt opp i språket til nederlandsktalende folk i det sørlige Afrika. Noe som er litt forvirrende, er at ordet meerkat senere ble tatt opp i engelsk, men der brukes om et helt annet dyr, nemlig surikaten.


== Eksterne lenker ==
(en) Marekatter i Encyclopedia of Life 
(en) Marekatter i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Marekatter hos Fossilworks 
(en) Marekatter hos ITIS 
(en) Marekatter hos NCBI 
(en) Kategori:Cercopithecus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cercopithecus – detaljert informasjon på Wikispecies
Keiser Gaozu av Tang

Keiser Gaozu av Tang (født 8. april 566 i fylket Pei i dagens Jiangsu i Kina, død 25. juni 635), født Li Yuan, var grunnlegger av Tang-dynastiet i Kina, og dette dynastiets første keiser fra 618 til 626. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Li Yuan tilhørte aristokratiet nordvest i landet, og hans familie var kjent for sine familieforbindelser med de såkalte barbariske folk. Dette var forsåvidst ikke noe uhørt fenomen i denne utkant av det kinesiske kulturområde.
Under det kortlivede Sui-dynastiet hadde Li Yuan vært guvernør i et område i det som i dag er provinsen Shanxi, og holdt til i Taiyuan. 


=== Opprettelsen av Tang-dynastiet ===
I 615 ble Li Yuan sendt for å befeste Lunghsi. Han fikk store militær innsikt ved den måten han fikk pasifisert göktürkene i nord. Li Yuan fikk derved også en stor tilhengerskare, og da Sui-dynastiet gikk i oppløsning i juni 617, gjorde Li Yuan opprør – oppegget av sin sønn Li Shimin (den senere  Taizong-keiseren). Med tittelen «storkansler» (大丞相) innsatte Li Yuan en barnekeiser som marionett, keiser Gong, men skjøv han senere til side og etablerte Tang-dynastiet i 618.


=== Regjeringstid som keiser ===
Keiser Gaozus styre fokuserte på å forene riket. Med hjelp av sin sønn Li Shimin nedkjempet han alle andre pretendenter, som Li Gui, Dou Jiande, Wang Shichong, Xue Ju og Liu Wuzhou. I 628 hadde Tang-dynastiet klart å samle hele Kina. 
Keiseren bygde videre på de goder som Sui-dynastiet hadde vunnet frem til, og etterlignet meget av deres politikk. Han tok skritt for å få til en jevnere fordeling av jord mellom bøndene, og senket skattene. Han avskaffet imidlertid Sui-dynastiets strenge rettsjustis og reformerte rettssystemet. Dette banet veien for at keiser Taizong skulle klare å før Tang-Kina opp til høyden av sitt velde.


=== Abdikasjon ===
Keiser Gaozu abdiserte i 626 til fordel for sin sønn, keiser Taizong, etter episoden ved Xuan Wu-porten (玄武门之变) da Taizong måtte drepe sine to umoralske brødre som forsøkte å tilrive seg keisertronen. Gaozu levde videre med tittelen «den store keiser» (Taishang Huang) til sin død i 635.


=== Mausoleum ===
Keiser Gaozu ble begravet i Xianlingmausoleet, et forholdsvis beskjedent gravanlegg når man sammenligner med andre keisergraver.  Den beskjedne høyden på Xianlings gravhaug beror på at keiser Gaozu proklamerte på sitt dødsleie at «Begravelsessystemet skal være enkelt og sparsommelig» (園陵制度, 務從儉約).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Samuel Adrian M. Adshead: T'ang China : The Rise of the East in World History, New York, Palgrave Macmillan, 2004, ISBN 1-4039-3456-8
Mandrill

Mandrill er en art i smalneseapefamilien. 
Den har en kraftig bygd kropp, med blå til purpurrøde seteputer hos voksne hanner, noe mattere farget hos hunner. Hanner av arten mandrill har en kroppslengde på 65 til 95 cm. Hunner er omkring en tredjedel mindre og når en kroppslengde på 50 til 65 cm. For vekten er forskjellen større. Mens hanner veier mellom 20 og 28 kilo blir hunner bare 11 kilo tunge. Mandrillen spiser frukt, løv, insekter og andre smådyr. 
Lemmene er omtrent like lange og er tilpasset måten dyret beveger seg på marken. Føttene egner seg ikke til å gripe med. Til forskjell fra bavianer har de bare en meget kort hale. 


== Inndelingen ==
Inndelingen under følger i hovedsak Mammal Species of the World og er i henhold til Groves (2005). Norske navn og beskrivelser i parentes er nødvendigvis ikke offisielle navn og beskriveler.

Catarrhini, østaper
Cercopithecoidea
Cercopithecidae, dyreaper
Cercopithecinae, (kinnposeaper eller marekatter og bavianer og deres like)
Cercopithecini, (marekatter og deres like, stort sett trelevende)
Allenopithecus, sumpape, 1 art
Miopithecus, dvergmarekatter, 2 arter
Erythrocebus, husarape, 1 art
Chlorocebus, grønnmarekatter, 6 arter
Cercopithecus, marekatter, 24 arter
Papionini, (bavianer og deres like, stort sett terrestriske)
Macaca, makaker, 21 arter
Lophocebus, toppmangabeyer, 3 arter
Rungwecebus, høylandsmangabey, 1 art
Papio, bavianer, 5 arter
Theropithecus, kappebavianer, 1 art
Cercocebus, mangabeyer, 6 arter
Mandrillus, mandriller, 2 arter
M. leucophaeus, drill
M. sphinx, mandrill


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) mandrill i Encyclopedia of Life 
(en) mandrill i Global Biodiversity Information Facility 
(en) mandrill hos Fossilworks 
(en) mandrill hos ITIS 
(en) mandrill hos NCBI 
(en) Kategori:Mandrillus sphinx – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Mandrillus sphinx – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mandrillus sphinx – detaljert informasjon på Wikispecies
Keiser Bing av Song

Keiser Bing (kinesisk: 宋帝昺, født 1271 i Hangzhou i Kina, død 19. mars 1279) var Det sørlige Song-dynastiets siste keiser. Han var en av Kinas barnekeisere og døde ung.  Han ble født som Zhào Bǐng 趙昺, og var sønn av keiser Duzong og lillebror til sin forgjenger Duanzong.  Han ble kong Xin 信王 i 1274. To år etter fikk han titlene prins Guang 廣王 og prins Wei 衛王. Han ble innsatt som keiser i Kanton den 10. mai 1278. Hans epokenavn var Xiángxīng 祥興.
Et år etter, mot slutten av slaget ved Yamen, forstod embedsmannen Lu Xiufu at alt var tapt, og bar med seg keiseren og kastet seg med ham i armene ut for en klippe. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jacques Gernet: Die chinesische Welt. Die Geschichte Chinas von den Anfängen bis zur Jetztzeit (= Suhrkamp-Taschenbuch. 1505). 1. Auflage, Nachdruck. Suhrkamp, Frankfurt am Main 1994, ISBN 3-518-38005-2.
Drill (ape)

Drill (Mandrillus leucophaeus) er en art i slekten mandriller (Mandrillus) og består i kraft av to underarter. Den ligner mandrill, men ansiktet er mindre fargerikt. Drillen finnes i Cross River i Nigeria, det sørvestre Kamerun (sør til Sanagaelven), på øya Bioko i Guineabukta og i deler av Ekvatorial-Guinea. Arten foretrekker regnskog. Den regnes som en av Afrikas mest truede primater.


== Inndelingen ==
Inndelingen under følger i hovedsak Mammal Species of the World og er i henhold til Groves (2005). Norske navn og beskrivelser i parentes er nødvendigvis ikke offisielle navn og beskriveler.

Catarrhini, østaper
Cercopithecoidea
Cercopithecidae, dyreaper
Cercopithecinae, (kinnposeaper eller marekatter og bavianer og deres like)
Cercopithecini, (marekatter og deres like, stort sett trelevende)
Allenopithecus, sumpape, 1 art
Miopithecus, dvergmarekatter, 2 arter
Erythrocebus, husarape, 1 art
Chlorocebus, grønnmarekatter, 6 arter
Cercopithecus, marekatter, 24 arter
Papionini, (bavianer og deres like, stort sett terrestriske)
Macaca, makaker, 21 arter
Lophocebus, toppmangabeyer, 3 arter
Rungwecebus, høylandsmangabey, 1 art
Papio, bavianer, 5 arter
Theropithecus, kappebavianer, 1 art
Cercocebus, mangabeyer, 6 arter
Mandrillus, mandriller, 2 arter
M. leucophaeus, drill
D. l. leucophaeus (nominatformen)
D. l. poensis
M. sphinx, mandrill


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) drill i Encyclopedia of Life 
(en) drill i Global Biodiversity Information Facility 
(en) drill hos Fossilworks 
(en) drill hos ITIS 
(en) drill hos NCBI 
(en) Kategori:Mandrillus leucophaeus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Mandrillus leucophaeus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mandrillus leucophaeus – detaljert informasjon på Wikispecies
Gniewino

Gniewino er en liten landsby nord i Polen. 
Landsbyen ligger en god times  kjøretur (57 km i nordvestlig retning) fra Gdańsk. Den er administrasjonssenter for kommunen Gmina Gniewino, som har 6828 innbyggere og et flateinnhold på 176,21 kvadratkilometer. I Gniewino bor det om lag 1710 mennesker.


== Næringsliv ==
Like utenfor byen ligger regionens største vindkraftverk. Tidligere var det planer om å bygge et atomkraftverk ved innsjøen Żarnowieckie i kommunen, men dette ble ikke realisert, da opinionen etter ulykken i Tsjernobyl gjorde det umulig. For å skaffe kraft til atomkraftverket bygget man i 1982 et pumpekraftverk, og dette er fremdeles i drift. 
Bedriften King Oscar, som tidligere tilhørte det norske konsernet Rieber & Søn ASA, har en fabrikk for produksjon av hermetisert sjømat i utkanten av landsbyen.


== Bildegalleri ==
Calocoris striatellus

Calocoris striatellus, er en tege tilhørende bladtegene (Miridae). Den lever på varme solfylte blomsterenger.
Calocoris striatellus er ikke så vanlig i Norge, men er funnet lengst sør, fra Østfold til Hordaland. Den er vanlig sørover i Europa.


== Utseende ==
Calocoris striatellus er ca. 7-9 millimeter lang. Grunnfargen fargen på kroppen er svart og grønngrå, med markerte flekker og årer i vingene.
Hodet er grågrønt med svarte tegninger. Antennene er gulbrune, men har mørkere parti i spissen.
Brystskjoldet (pronotum)  er gulgrønt, men brunsvart foran og bak. Det er noen brunsvarte punktflekker litt langt fram.  Det er en markert gulgrønn opphøyning (halsring) mot hodet. Bakkanten er gul. Scutellet er gulgrønt, men mørkere brunsvart foran.
Dekkvingene er svarte med gulgrønne linjer og felt. Årene er opphøyde og markerte.  Cuneus er gult med brunsvart bakerst.  Membranen er blekt brun eller hvitbrun og har tydelige årer i gult. Årene danner to lukkede celler på membranen, som hos de fleste bladtegene (Miridae).
Det et par fargevarianter som har fått sine egne navn. …f. fornicata har gule årer med litt røde sømmer. Som bildet.…f. obscurata er nesten helt svart.


== Levevis ==
Calocoris striatellus finnes helst eik, men lever på soleksponerte urterike enger, steder med mye blomster. Tegen er dagaktiv og besøker mange slags planter, hvor den suger plantesaft fra knopp eller stilk. De voksne (imago) finnes fra juni til juli.
Hunnen legger egg på eikens hunblomstrer i juni.
Tegen har ufullstendig forvandling, overgang fra nyklekt larve til det voksne kjønnsmodne insektet går  gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene ligner mer og mer på de voksne (imago) for hvert hudskifte.


== Systematisk inndeling ==

Nebbmunner (Hemiptera)
underorden teger (Heteroptera)
gruppe Cimicomorpha
familie bladteger (Miridae)
underfamilien Mirinae
slekten Calocoris
Calocoris striatellus (Fabricius, 1794)


== Kilder ==
Coulianos, C.-C. 1998. Annotated Catalogue of the Hemiptera-Heteroptera of Norway. Fauna Norwegia Ser.B 45 (1-2), side 11-39.
Gaun, Sven 1974. Blomsterteger (Miridae). Danmarks Fauna 81, 279 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) Calocoris striatellus i Encyclopedia of Life 
(en) Calocoris striatellus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Calocoris striatellus hos Artsdatabanken 
(sv) Calocoris striatellus hos Dyntaxa 
(en) Calocoris striatellus hos Fauna Europaea 
(en) Calocoris striatellus hos NCBI 
(en) Kategori:Rhabdomiris striatellus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Calocoris striatellus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Hafslundsøy

Hafslundsøy er et tettsted på Rødsøy  i Sarpsborg. Tettstedet har per 2016 2 673 innbyggere og ligger to kilometer nordøst for kommunesentret Sarpsborg.
På folkemunne i Sarpsborg kalles Hafslundsøy som regel bare for «Øya».
Øya ligger sør i elva Glomma, rett nord for Sarpefossen. Før kommunesammenslåingen i 1992 hørte Hafslundsøy til Tune, med de tre andre kommunene Sarpsborg, Skjeberg og Varteig liggende rundt øya på fastlandet og Tunøya. Øya lå adskilt fra resten av Tune kommune på andre siden av tidligere Sarpsborg kommune.
Hafslundsøy fikk sitt navn nåværende i 1931 fra Hafslund hovedgård, ettersom hovedgården eide gårdene på øya. Mange av jordene på Øya er blitt delt opp i mindre tomter, og Hafslund holder på med å selge dem bort. Rødsøy, som kommer av Rød gård sør på øya, er fortsatt ett av to offisielle navn på øya, men er lite brukt. Det var i 1950- til 1960-årene tallet 13 små gårdsbruk, som alle var på mellom 50 og 60 mål, og man levde av det disse småbrukene ga av inntekter.Hafslundsøya har to veibruer over til fastlandet, begge til østsiden av Glomma:

Grøtebrua i sør over til Hafslund
Nipabrua i nord over til HasleI tillegg finnes ei ny  gang- og sykkelbru som går mellom neset på Hafslundsøy og Krabbens Brygge på Opsund
Mellom broene går Nordbyveien (fylkesvei 581), som er hovedveien på øya.
På Hafslundsøy er det blant annet dagligvarehandel (Coop Extra), bensinstasjon (YX), barneskole, park med scene, kirke, golfbane, fotballbane og kunstgressbane. Hafslundsøy kirke er under Den norske kirke og ble innviet 3. desember 1995. Den er bygget med innsamlede midler og ved dugnadsinnsats av menighetens medlemmer.
Fest i parken er en attraksjon startet av en vennegjeng på Hafslundsøy. Plassen de bruker kalles Tjernsparken, som er et lite område på Hafslundsøy. De har live-musikk hvor lokale og kjente artister har spilt. Dette arrangementet blir holdt på sensommeren.
Hafslundsøy har to korps. Hafslundsøy Musikkorps og Hafslundsøy Skoles Musikkorps som i 2014 ble slått sammen med Varteig Skolekorps og som da fikk navnet Varteig og Hafslundsøy skolekorps.


== Navn ==
Hafslundsøy har tre skrivemåter som er godkjent brukt i offentlig sammenheng:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Hafslundsøy, fra Store norske leksikon
Standart

Standart er en militær fane eller et banner brukt som felttegn i krig. Begrepet standart anvendes særlig om kvadratiske rytterfaner båret av kavaleriet.
I antikken og middelalderen var standart et banner som ble heist som et felttegn foran feltherren. Standart var også den opprinnelige benevnelsen på den tyske keiserens riksbanner. I Hitler-Tyskland var dekorative standarter sammen med uniformer og flagg viktige deler av den visuelle, militære propagandaen. Da ble for øvrig ordet Standarte ofte brukt synonymt med regiment.


== Etymologi ==
Ordet standart kommer via fransk étendard og tysk Standarte fra det latinske extendere, det vil si «bre ut». Ordet har i overført betydning fått formen standard, det vil si «det som fører an og viser veien», altså en veiledende norm eller definisjon, for eksempel for varer eller mål.


== Se også ==
Fane
Felttegn
Banner
Flagg
Standartjunker


== Eksterne lenker ==
Oppslagsordet «Standart» forklart i Ordbog over det danske sprog (på dansk)
Stenodema laevigatum

Stenodema laevigatum, er en tege tilhørende bladtegene (Miridae). Denne arten kalles ofte «gresstege», et navn den deler med mange nært beslektede arter som ligner av utseende og som også lever på gress.
Denne arten er vanlig i det sørligste Norge og finnes nord til Nordland.


== Utseende ==
Stenodema laevigatum er 5,5-7 millimeter, avlang i formen, gjerne i brune og grønne farger. To uskarpe litt mørkere lengestrek finnes fra hodet, bakover kroppen, over brystpartiet til scutellum. Den er en langstakt tege med smal bakkropp. Hos den fullt utvokste (imago) tegen finnes det flygevinger under de smale dekkvingene. Hunnen kan ha reduserte vinger.
Den er svakt gul-brun eller grønn på farge, Noen ganger kan den være rett brun og noe rødlig på farge. Ved visse tidspunkt i livssyklusen skifter de farge på kroppen. Den grønne fargen dominerer på forsommeren, og det er helst hunnene som er grønne. Hannene er generelt noe mer blast gulbrun av farge. Den rødbrune fargen er vanlig om høsten, noe som gir dyrene god kamuflasje.
Hodet er noe spist framover og de har en lengdefure på pannen (issen). Første antenneledd er litt kortere enn hodets bredde og tykkere enn resten av antennen.


== Levevis ==
Stenodema laevigatum finnes helst i skog, der det er gress. Den foretrekker litt skyggefulle og noe fuktige steder.  Men den kan også påtreffes andre steder.
De sitter ofte på høye gresstrå, der de suger plantesaft fra frøene. Selv om det skulle blåse ganske mye, sitter de ganske godt. De er gode flygere.
De overvintrer som voksne (imago) på bartrær.  Derfor ser vi disse tegene helst tidlig om våren og utpå høsten. På våren når de etter overvintringen er ute for å pare seg og legge egg. Og utpå sensommer og høsten før overvintringen.


== Systematisk inndeling ==
I norden er det flere arter i gruppen Stenodemini, som kjennetegnes på at de er lange og smale teger, som lever der det er gress. Ofte kalles de «gressteger».

Nebbmunner (Hemiptera)
underorden teger (Heteroptera)
gruppe Cimicomorpha
familie bladteger (Miridae)
underfamilien Mirinae
gruppe Stenodemini
slekten Stenodema – fem arter i Norge.
Stenodema laevigatum (Linnaeus, 1758)


== Kilder ==
Coulianos, C.-C. 1998. Annotated Catalogue of the Hemiptera-Heteroptera of Norway. Fauna Norwegia Ser.B 45 (1-2), side 11-39
Gaun, Sven 1974. Blomsterteger (Miridae). Danmarks Fauna 81, 279 sider


== Eksterne lenker ==
(en) Stenodema laevigatum i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Stenodema laevigatum hos Artsdatabanken 
(sv) Stenodema laevigatum hos Dyntaxa 
(en) Stenodema laevigatum hos Fauna Europaea 
(en) Stenodema laevigatum hos NCBI 
(en) Kategori:Stenodema laevigata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Stenodema laevigata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Stenodema laevigatum – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
La Leyenda de los Volcanes

La Leyenda de los Volcanes («Sagnet om vulkanene») er et populært sagn fra precolumbisk tid i Mexico. Jesús Enrique Helguera ble i 1940 kjent for et maleri som formidler dette sagnet. Kopier av dette maleriet kan man finne overalt i Mexico.
I aztekisk mytologi var Popocatépetl en kriger som elsket Iztaccíhuatl. Faren til Iztaccíhuatl sendte ham til krig i Oaxaca og lovet Popocatépetl at han kunne gifte seg med hans datter om han returnerte (Noe som Iztaccíhuatl sin far antok at han ikke ville gjøre.) Når Iztaccíhuatl mottok nyhetene om at hennes elskede var død i kamp, da døde hun av sorg. Da Popocatépetl returnerte og han fikk vite om det tragiske dødsfallet til sin kjære, så døde også han av sorg på grunn av sin elskedes bortgang. Gudene ble rystet over dem og dekket dem med sne for å gjøre de om til fjell. Fjellet Iztaccíhuatl ble kalt for «Den hvite kvinne» fordi man kan ganske tydelig se formen av en liggende kvinne i dette fjellet. Popocatépetl ble forvandlet til en vulkan, som slynger ut ild mot jorden med et blindt raseri over tapet av sin elskede.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
En dag i Ivan Denisovitsj’ liv

For filmen, se En dag i Ivan Denisovitsj' liv (film)En dag i Ivan Denisovitsj' liv (russisk originaltittel Оди́н день Ива́на Дени́совича) er en russisk roman som ble skrevet av Aleksandr Solzjenitsyn (1918-2008)  i 1959 og publisert første gang i 1962 i det russiske litterære tidsskriftet Novy Mir. Romanen skildrer én dag i livet til en vanlig fange i en spesialleir i gulagsystemet på 1950-tallet, en arbeidsleir for politiske fanger. 
Utgivelsen ble svært omstridt i Sovjetunionen, og den vakte stor internasjonal oppmerksomhet. Aldri var Stalins undertrykkelse blitt beskrevet offentlig, og både forfatteren, forleggeren og flere mennesker i omgangskretsen deres løp stor risiko. Solzjenitsyns forfatterskap skulle senere sende ham i eksil. Forfatteren ble forøvrig tildelt nobelprisen i litteratur i 1970.
En dag i Ivan Denisovitsj' liv ble publisert på norsk for første gang i 1963. 


== Handling ==
Ivan Denisovitsj Sjukhov er dømt til å sone straff ved en fangeleir i det sovjetiske Gulag-systemet. Han ble beskyldt for å bli spion etter å ha sittet fanget av tyskerne som krigsfange under andre verdenskrig. Selv om han egentlig var uskyldig, blir han dømt til 10 år i en arbeidsleir etter at han ble løslatt til Sovjet. Dagen begynner med at Sjukhov våkner. Fordi han sto opp alt for seint, blir han pålagt arrest, men slipper unna med å rengjøre vakthuset til vaktene. Når Sjukhov endelig kan forlate vakthuset, går han på sykestuen for å melde seg syk, men blir nektet sykemelding. 
Resten av romanen handler hovedsakelig om Sjukhov og hans tropp (som består av 24 mann), deres troskap til troppslederen, og arbeidet som fangene gjør i håp om å få tak i ekstra mat eller andre forsyninger. For eksempel murer de vegger på en byggeplass der mørtelen fryser hvis den ikke blir påført raskt nok. Tjurin, formann for troppen, er streng, men også godt likt fordi han gjør sitt beste for å sørge for fangene. Sjukhov er en av de mest hardtarbeidende i hele troppen, og har flere ferdigheter som er etterspurt - så han er generelt respektert. 
Rasjonene de mottar er sparsomme; Fangetroppene mottar næringsmidler på grunnlag av hvor produktivt de arbeider (eller sovjetiske myndigheter tror de gjør), men på slutten av dagen blir Sjukhovs spesielle tjenester etterspurt av Cæsar Markovitsj, en intellektuell som får arbeide på kontoret og slipper kroppsarbeid. Cæsar er imidlertid mest kjent for å motta matpakker fra familien, og Sjukhov får til slutt en liten porsjon mat av Cæsar for ulike ytelser. Sjukhov reflekterer til slutt over dagen, som delvis var gledelig, og samtidig lik alle andre dager.


== Filmatisering ==
Gjennom et norsk-britisk samarbeid ble boken filmatisert i 1970; One Day in the Life of Ivan Denisovich ble spilt inn på Røros.