jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Northrop Grumman E-2 Hawkeye

Northrop Grumman E-2 Hawkeye er et allværs, hangarskip-basert, taktisk, Airborne Early Warning (AEW) militært fly. Det kalles ofte for «Hummer» på grunn av den distinktive lyden fra de doble turbomotorene.
Flyet benytter propeller, og har en radar på taket. Flyet kategoriseres ofte under elektronisk krigføring.
I tillegg til den amerikanske marinen har et mindre antall fly av E-2 blitt solgt til de væpnede styrker i Egypt, Frankrike, Israel, Japan, Mexico, Singapore og Taiwan.


== E-2D Advanced Hawkeye ==
Dette er den nyeste varianten i Hawkeye-serien. E-2D skal begynne testprogrammet høsten 2007, og etter planen være leveringsklare for U.S. Navy i 2011. E-2D ser utvendig ut som en E-2C, men har helt ny avionikk, ny cockpit med multifunksjonsskjermer, nytt radarsystem og en ny rotodom. 75 fly er i alt planlagt levert til den amerikanske marine.


== Spesifikasjoner (E-2C) ==


== Litteratur ==
Donald, David, red. (2004): «E-2 Hawkeye» i: Warplanes of the Fleet. AIRtime. ISBN 1-880588-81-1.
Eden, Paul, red. (2004): The Encyclopedia of Modern Military Aircraft. London: Amber Books. ISBN 1-904687-84-9.


== Eksterne lenker ==
(en) Northrop Grumman E-2 Hawkeye – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) E-2 Hawkeye – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
E-2 faktafil Arkivert 19. oktober 2016 hos Wayback Machine. og E-2C Hawkeye historieside hos US Navy Arkivert 6. august 2006 hos Wayback Machine.
Omtale av E-2 hos GlobalSecurity.org
Driftsbygning

Driftsbygning i landbruket er et uthus som rommer mange ulike funksjoner. De mest vanlige er løe, låve, fjøs og stall, ofte sammen med grisehus, hønsehus og utedo. Driftsbygninger av denne type ble tatt i bruk på norske gårder fra opplysningstiden på slutten av 1700-tallet. Det ble fra landbrukskyndig agitert for at bøndene måtte bygge nye rasjonelle uthus med mest mulig under ett tak, i stedet for den gamle skikken med at hver funksjon hadde sitt hus. Det gjaldt å gjøre arbeidet lettere – ikke minst spare seg for unødvendig bæring i forbindelse med daglig stell av dyra. 
Færrest mulig tak å vedlikeholde var også en av parolene, og det ble agitert for å bruke mest mulig bestandig bygningsmateriale. Bygg fjøs av stein var oppfordringen, for fjøs av tømmer råtner fort ned. Det gjaldt å spare skogen. 
Driftsbygning var de landbrukskyndiges betegnelse på en slik bygning. Den kunne kalles for uthuset, eller for løa, låven eller fjøset. 
En driftsbygning ble om mulig plassert slik at det ble inngang fra terrenget til to eller tre plan. Om nødvendig ble det bygd ei høy bru opp til låven, låvebrua. Her ble ofte treskemaskinen plassert. Hesten kunne trekke høylassene opp på låvebrua, og høyet kunne styrtes ned i det store løerommet. Fra løerommet var det grei transportvei inn til fjøs og stall. Og fra fjøset var det som regel møkkluke som kunne åpnes mot møkkakjelleren under. Hest med kjerre eller slede  kunne kjøres helt inntil møkkjelleren, for møkka skulle kjøres ut på åkrene i løpet av våren. 
Da traktoren ble innført på 1950-tallet fikk mange et problem med de gamle driftsbygningene. Låvebrua var ikke dimensjonert til traktor. Samtidig ble silo tatt i bruk som alternativt for, og silo krevde spesielle bygningsmessige arrangementer. Melkemaskiner og nye krav angående dyrevelferd har også kommet til. På 1970-tallet fikk mange bønder anledning til å bygge nye driftsbygninger hvor siloene var bedre integrert.
De internasjonale øylekene 2005

De internasjonale øylekene 2005 (De 11. internasjonale øylekene) ble avholdt på Shetland i perioden 9. juli til 15. juli 2005. Arrangør av øylekene er International Island Games Association.
Shetland er den minste av medlemsøyene som har påtatt seg arrangementet, og deltakerne ble gitt losji i innleide skip.


== Medaljestatistikk ==


== Idrettsgrener ==


== Eksterne lenker ==
Hetland 2005 Nettsted for Øylekene på Shetland 2005
Resultater Arkivert 5. mars 2010 hos Wayback Machine.
Thomas Magnuson

Thomas Magnuson (født 2. juli 1950) er en svensk tidligere langrennsløper. 
Han vant tre VM-medaljer i løpet av sin internasjonale karriere. I 1974 ble han verdensmester på 30 km og bronsevinner på femmila. Fire år senere ble han verdensmester i stafett, sammen med lagkameratene Sven-Åke Lundbäck, Christer Johansson og Tommy Limby.
Hans beste OL-resultat var fjerdeplassen i stafett under OL 1972 i Sapporo. Han vant også femmila i Holmenkollen i 1977.


== Meritter ==
VM 1974 i Falun: Gull på 30 km, bronse på 50 km
VM 1978 i Lahtis: Gull på 4 x 10 km stafett


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Thomas Magnusson – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Thomas Magnusson – Olympedia 
(en) Thomas Magnusson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Thomas Magnusson – Sveriges olympiske komité 
(en) Thomas Magnusson – FIS (langrenn)
Lars-Göran Åslund

Lars-Göran Åslund (født 7. juni 1945 i Åsarna) er en tidligere svensk langrennsløper.
Han vant to medaljer under VM 1970 i Vysoké Tatry i Tsjekkoslovakia, gull på 15 km og bronse på stafetten. I det samme mesterskapet ble han nummer 5 på 50 km og nummer 6 på 30 km. Under Vinter-OL 1972 i Sapporo deltok han på 15 km med 18.-plass, på 30 km med 11.-plass og var med på det svenske laget som kom på 4.-plass på 4 x 10 km stafett.
Han deltok også under VM 1974 i Falun. Her var hans beste prestasjon en femteplass på 30 km.


== VM-medaljer ==
1970 – gull (15 km)
1970 – bronse (4 x 10 km stafett)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars-Göran Åslund – Olympedia 
(en) Lars-Göran Åslund – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Lars-Göran Åslund – Sveriges olympiske komité 
(en) Lars-Göran Åslund – FIS (langrenn)
Krabbefangst i Norge

Krabbefangst er en tilleggsnæring for kystfiskere, foruten en utbredt hobby langs store deler av den norske kysten.
I det følgende er det fangst av taskekrabbe som først og fremst beskrives. Trollkrabbe forekom i teinefisket, men ble kastet.
Krabbefangst foregår først og fremst som teinefiske. De gamle teinene var bygd av tre i sylinderform med traktformet åpning (kolv eller kalv) i begge ender. Der var lokk på midten til å legge inn agn og ta ut fangsten i. Lukten av agnet trakk krabben til seg, og når den først var inne, slapp den ikke ut. Hummer forekom nok i teinene, men sjelden – de hadde ikke samme biotop og matvaner. Krabben liker best ferskmat. Moderne teiner er i plastmateriale, og kan se annerledes ut, men prinsippet er det samme.
Mange steder langs kysten trekker krabben opp på grunt vann etter solnedgang for å beite på rur og blåskjell i fjærebeltet. Den kan da tas med rive eller krabbehov eller med hendene. Det siste krever at en har lært seg hvordan en tar opp en krabbe uten å håndhilse på den.
De fleste krabbeturer starter med at en tar en lettbåt eller annen farkost med lavt fribord på slep ut i havgapet. Så fisker man en stund, før en gjør strandhogg og fyrer opp et kaffebål. Er man heldig med tid og sted, kan et raid i fjæresteinene gi de første krabbene. Etter at det er blitt mørkt er lys viktig. Her har alle kjente lykter og patenter vært i bruk fra karbid- og petromaxlamper til billys og batteri. Moderne diodelamper er det siste.
Lettbåten slippes med tre mann i: en til bevegelse, en til styring av lys og en til krabbefangsten. Krabben er synlig som rødfarget mot grønn og brunaktig bakgrunn og tas opp med redskapen man har med. Ettersom krabber ikke liker å følge med, blir mange ivrige og bruker redskap til dypgående krabber, mens de som sitter i vannskorpa tas for hånd. Med båt foretrekker de fleste å fangste langs bratte fjell, for å skåne båtbunnen mot virkningen av havdønningene på grunna. Bladtaren er ofte også så tett der, at det er vanskelig å se hva man gjør.
I perioder er det mest spiselig i enten hann- eller hunnkrabber, så fangsten blir ofte sortert. Hvor mye eller lite man tar med hjem er etter skjønn, samt hvor lenge man holder på. En tur bortover samme fjellet en time senere kan gi nesten like mange krabber. Fangsten skal helst kokes samme natt.
Beauforthavet

Beauforthavet (engelsk: Beaufort Sea) er den delen av Nordishavet som ligger nord for Alaska. Grensa mot sjølve Nordishavet trekkes langs ei linje fra Point Barrow til Prince Patrick Island i Canada. I øst danner Banksøya og Kapp Bathurst grensa.


== Kilder ==
(no) Beauforthavet i Store norske leksikon
Barbro Martinsson

Barbro Martinsson (født 16. august 1935) er en tidligere svensk langrennsløper.
Hun vant fire medaljer, to VM- og to OL-medaljer i sin internasjonale karriere. Begge VM-medaljene, en sølv og en bronse, var i stafett. Også de to olympiske sølvmedaljene hun vant var i stafett.
Blant hennes øvrige meriter kan nevnes at hun vant 10 km i Holmenkollen i 1964


== VM-medaljer ==
1962 – sølv (3 x 5 km stafett)
1966 – bronse (3 x 5 km stafett)


== OL-medaljer ==
1964 – sølv (3 x 5 km stafett)
1968 – sølv (3 x 5 km stafett)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Barbro Martinsson – Olympics.com 
(en) Barbro Martinsson – Olympic.org 
(en) Barbro Martinsson – Olympedia 
(en) Barbro Martinsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Barbro Martinsson – Sveriges olympiske komité 
(en) Barbro Martinsson – FIS (langrenn)
Vestskogen skole

Vestskogen skole er en barneskole i Færder kommune. Skolen består av to bygninger, og sist den ble bygget ut var i 1998. Den har rundt 250 elever. Rektor ved skolen er Sigrun Houth.
Skolen ligger i Vestskogen nordvest på Nøtterøy. I 2002 fikk den nye baner for både fotball, håndball, sandvolleyball, basketball, skating, rollerblades og sparkesykler. Den har gode aktivitetsmuligheter for elevene, ettersom den ligger rett ved et skogområde.
Vestskogen skole ble påbegynt i 1965 og åpnet i 1967. Den var ment å skulle avlaste Herstad skole, ettersom Vestskogen ble gjort om fra skog til boligområde i dette tiåret, men ble imidlertid raskt større enn Herstad. Vestskogen skole fikk oppført sitt bygg nummer to allerede i 1974, og tilfluktsrommet i kjelleren på dette bygget ble tatt i bruk som ungdomsklubben Guffen.


== Kilder ==
Gulbrandsen, Terje F. (2014). «Da Vestskogen ble landsby». Njotarøy 2014: 69–79. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Janne Stefansson

Janne Stefansson (født 19. mars 1935) er en svensk tidligere langrennsløper.
Han vant to medaljer, en gull og en sølv i VM og OL i sin internasjonale karriere.
Blant hans øvrige meritter kan nevnes at han har vunnet Vasaloppet hele sju ganger. Han vant fem år på rad 1962–66 og i 1968 og 1969.


== VM-medaljer ==
1962 – sølv (30 km)


== OL-medaljer ==
1964 – gull (4 x 10 km stafett)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Janne Stefansson – Olympedia 
(en) Janne Stefansson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Janne Stefansson – Sveriges olympiske komité 
(en) Janne Stefansson – FIS (langrenn)
Sture Grahn

Sture Grahn (født 24. mai 1932) er en svensk tidligere langrennsløper som var aktiv på 1950- og 60-tallet. Han representerte Lycksele IF i Lappland.
Han vant to VM-gull i stafett for Sverige i løpet av karrieren. Han deltok i Vinter-OL 1956 i Cortina d'Ampezzo med 10.-plass på 50 km.


== VM-medaljer ==
1958 – gull (4 x 10 km stafett)
1962 – gull (4 x 10 km stafett)


== SM-medaljer ==
1958 – gull på 30 km
1962 – gull på 30 km


== Eksterne lenker ==
(en) Sture Grahn – Olympedia 
(en) Sture Grahn – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Sture Grahn – Sveriges olympiske komité
Sularevet

Sularevet er et av verdens største kjente dypvanns kaldtvannskorallrevkompleks. Selv om revet lenge har vært kjent av  forskere og fiskere, ble det ikke dokumentert før Statoil startet arbeidet med rørledningstraseen for ilandføring av gass fra Haltenbanken. Selskapet oppdaget da Sularevet på 280–300 meters dyp nord for Frøya. Revet er 13 kilometer langt, opp til 35 meter høyt og 700 meter bredt og består av mange nærliggende korallbanker bygd opp av steinkorallen Lophelia pertusa. Revet ligger i en forsenkning (Sularyggen) mellom Frøyabanken i sørvest og Haltenbanken i nordøst, ved ca. 64°N og 8°Ø. De eldste delene er over 8 000 år gamle. Sularevet ble beskyttet mot bunntråling i mars 1999.
Området har status som internasjonalt sted og blir ikke forvaltet av noen norsk kommune.Fram til 2002 var dette det største Lopheila-revet en visste om i verden, før en oppdaget Røstrevet som er 10 ganger større.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Korallrev: sakte og skjørt
Norske korallrev
Fredheim Folkehøgskole

Fredheim Folkehøgskole var en kristen folkehøgskole på tettstedet Rognan i Nordland.
Skolen ble startet i 1913, men etter flere år med dårlig økonomi og lave elevtall
ble skolen til slutt nedlagt i 2001.
Melanakken

Melanakken (også skrevet Mælanakken) er et fjell rett ved Årnes, sentrum i Åfjord kommune. Det har en høyde på 345 meter over havet.
Den mest vanlige og korteste ruten opp er en sti rett opp fra gården under, men for å unngå det luftige partiet ved Lilletoppen kan man gå en grusvei opp til vannverkets høydebasseng, og følge en sti videre derfra. Melanakken er et flott utsiktspunkt, fra hvilket man kan se store deler av kommunen. Fra toppen, Stortoppen, har man særlig god utsikt utover mot kysten, mens man fra Lilletoppen har fin utsikt over sentrum. Navnet Melanakken kommer av Melan-gårdene som ligger rett under, som har fått navnet av sandmelene i området.
Nakkasprinten er et terrengløp som går fra banken på Årnes til toppen av Melanakken, og er en tradisjon under de årlige Åfjordsdagan på sommeren. Rekorden på 14:46 minutter ble satt av Magnar Skarsvåg under Åfjordsdagan 2008. Løpet kan sammenliknes med trappeløpet Empire State Building Run-Up på 320 meter, rekorden er der 10:25 minutter.


== Referanser ==
Seadrill

Seadrill er et internasjonalt boreentreprenørselskap med base i Stavanger og Bermuda. 


== Historikk ==
Selskapet ble opprettet i mai 2005 av hovedeier John Fredriksen og notert på Oslo Børs og New York Stock Exchange. Det har gjennom oppkjøp i 2005–06 av Odfjeld Invest, Smedvig og Mosvold Drilling vokst til å bli verdens største riggselskap. Seadrill har også majoritet i Eastern Drilling. Selskapet kontrollerer over halvparten av aksjene i North Atlantic drilling. I 2010 la Seadrill inn bud på hele Scorpion Offshore.
Sammen med partnere eier og driver selskapet 43 borerigger hvorav 15 er under bygging. Boreriggene opererer internasjonalt. Seadrills flåte består av halvt nedsenkbare og oppjekkbare boreplattformer, boreskip og tenderrigger. Selskapet har ca. 7000 ansatte fra 25 forskjellige nasjoner og opererer i 15 land på fem kontinent.
Seadrill er notert på Oslo Børs, der selskapets markedsverdi per 16. desember 2009 var kroner 57 794 024 000 (57,8 milliarder kroner).


== Flåte ==
4 boreskip, 1 av disse under bygging ved Samsung-verftet
10 halvt nedsenkbare borerigger hvorav 2 under bygging ved Jurong
12 oppjekkbare borerigger, hvorav 2 nybygg ved Keppel FELS og 2 ved PPL
17 tenderrigger, hvorav 5 er 49 % eiet og 3 er under bygging


=== «West Atlas» ===

Den oppjekkbare boreriggen «West Atlas» var plassert på Montarafeltet, rundt 690 kilometer utenfor byen  Darwin i Australia, da det brøt ut i brann 1. november 2009 etter at oljefeltet hadde lekket olje i ti uker. Operatør på feltet var det thailandske selskapet PTTEP. Død fisk og oljeklumper ble funnet nær den indonesiske kysten. «West Atlas» ble levert fra Kffelverftet høsten 2007.
Oljesølet skjedde i Timorsjøen utenfor Vest-Australia siden 21. august 2009 og utviklet seg til et av Australias verste. Oljefeltet ligger utenfor Kimberley-kysten, 250 kilometer nord for Truscott, og 690 kilometer vest for Darwin.Australias Department of Resources, Energy, and Tourism beregnet oljesølet til 2000 fat per dag.


=== «West Sirius» ===

«West Sirius» er en halvt nedsenkbar borerigg som kan bore på havdyp større enn 10 000 fot.
Den 24. juli 2008 startet Seadrills nye «West Sirius» på jobb for Devon Energy i Mexicogolfen. «West Sirius» ble levert 31. mars 2008 fra Jurong Shipyard i Singapore og har seksårskontrakt med Devon Energy for drift i Gulf of Mexico. «West Sirius» er den første av åtte dypvannsrigger som Seadrill har bestilt fra Jurong-verftet.
Ved Deepwater Horizon-utblåsningen lå «West Sirius» i nærheten av ulykkesbrønnen og fikk boreforbud. «West Sirius» ble brukt til å installere frittstående stigerør.


=== Plattformer i flåten ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Selskapets hjemmeside
Artikkel i Store norske leksikon
Liste over mestvinnende vinterolympiere

Denne listen er en oversikt over de mestvinnende vinterolympiere siden vinterlekenes start i 1924. Listen sorterer etter antall gullmedaljer, deretter sølv og bronse, som for øvrig tilsvarer IOKs måte å rangere medaljelister på. Det kreves minst 3 gullmedaljer for bli inkludert. 
Oppdatert per Vinter-OL 2022

██ Aktive utøvere


== Se også ==
Liste over norske mestvinnende vinterolympiere
Gullklubben


== Referanser ==
Gary Lee Stewart

Gary Lee Stewart (født 26. februar 1953 i Stockton i California) var den tredje imperator av rosenkorsordenen A.M.O.R.C., fra 1987 til 1990.
I 1996 grunnla han Confraternity of the Rose Cross (CR+C), en utbryterorganisasjon fra A.M.O.R.C. Han er også Kommandør-kaptein av OMCE og Øverste Stormester av den Britiske Martinist Orden.


== Se også ==
Rosenkorsordenen
Rosenkorsordenen A.M.O.R.C.


=== A.M.O.R.C. Imperatorer ===


== Referanser ==
Christian Bernard

Christian Bernard (født 30. november 1951 i Frankrike) var den fjerde imperator av Rosenkorsordenen A.M.O.R.C. Han ble utnevnt til imperator den 12. april 1990 og innehadde dette embedet frem til 18. august 2019.
Fra 1977 til 1993 var han stormester av den fransktalende jurisdiksjon av Rosenkorsordenen A.M.O.R.C.


== Bibliografi ==
So Mote It Be!, Supreme Grand Lodge of A.M.O.R.C., Diffusion Rosicrusienne Château d'Ormonville 27110 Le Tremblay, Frankrike, 1994, 1995, 1996; San Jose, CA : Supreme Grand Lodge of AMORC, 2004. ISBN 1-893971-07-4
Questions and Answers, Grand Lodge of the English Language Jurisdiction, A.M.O.R.C., 1. februar 2001, ISBN 1-893971-02-3
Reliure inconnue (Livre), Rosicrucienne, Frankrike, 16. november 2000, ISBN 2-908534-63-0


== Se også ==
Rosenkorsordenen
Rosenkorsordenen A.M.O.R.C.


=== A.M.O.R.C. Imperatorer ===
Roald Halvorsen

Roald Halvorsen (født 17. februar 1914, død 18. oktober 2010) var en norsk politiker (NKP, SV) og fagforeningsmann.


== Liv og virke ==


=== Annen verdenskrig ===
Roald Halvorsen var utdannet typograf. Selv om han gjennom 1930-tallet hadde blitt radikalisert og endog hadde støttet Sovjetunionen under vinterkrigen var han partiløs da annen verdenskrig brøt ut. 
Det var gjennom kona Fanny og brødrene hennes Halvorsen ble involvert i det illegale arbeidet Norges Kommunistiske Ungdomsforbund (NKU) drev, først gjennom deres distribusjon av den illegale avisen Avantgarden. I mars 1942 ble Fanny sendt til Grini for dette arbeidet, mens Roald Halvorsen så vidt kom seg unna.
Sommeren 1943 ble Halvorsen sendt til Skriulægret, et område i Øystre Slidre som fungerte som kommunistenes base i Norge og som i realiteten var under deres kontroll. I juni 1944 klarte imidlertid tyskerne å gjenerobre området, og Halvorsen kom seg med nød og neppe til Sverige, der han tilbrakte resten av krigen.


=== Etterkrigstiden ===
Det var imidlertid ikke før etter krigens slutt at han formelt sluttet seg til kommunistene, og allerede i august 1945 ble han valgt til formann for NKU. Han møtte også på Stortinget mens Kirsten Hansteen var medlem av Samlingsregjeringen. I 1946 ble han valgt til nestformann i NKP, og gikk av som formann i NKU.
Halvorsen var en nær medarbeider av Peder Furubotn, og ble ekskludert fra partiet ved NKPs ektraordinære landsmøte i februar 1950 i forbindelse med oppgjøret med Furubotn og «det annet sentrum», et drøyt halvår etter at han enstemmig ble gjenvalgt som nestformann, og begynte igjen å jobbe som typograf. I 1961 ble han formann for Oslo Typografiske Forening, i 1963 formann for Norsk Typografforbund og i 1967 formann for Norsk Grafisk Forbund. Han gikk imidlertid av etter kort tid på grunn av alkoholproblemer.
Da Sosialistisk Valgforbund ble grunnlagt i kjølvannet av folkeavstemningen om medlemskap i EEC, var Halvorsen sammen med flere tidligere Furubotn-tilhengere blant de uavhengige sosialistene som sluttet seg til forbundet. I 1974 ble han daglig leder, og da Sosialistisk Venstreparti ble stiftet i 1975 ble han valgt til nestleder. Han gikk av i 1977. Etter dette var han blant annet leder av Den Norske Fredsforening, og han engasjerte seg i den offentlige debatten, blant annet uttrykte han støtte til de anti-amerikanske styrkene i Irak. I 1997 ga han ut boka Ført bak lyset – løgnene om de norske kommunistene.
Roald Halvorsen er faren til historikeren Terje Halvorsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Roald Halvorsen hos Stortinget 
(no) Roald Halvorsen hos Norsk senter for forskningsdata
Kyrre Grepp

Olav Kyrre Grepp (født 6. august 1879 i Brønnøy, død 6. februar 1922 i Kristiania; skiftet etternavn fra Olsen til Grepp i 1904) var en norsk politiker. Han var formann i Det norske Arbeiderparti fra 1918 til 1922.
Kyrre Grepp var opprinnelig fra Brønnøysund, men flyttet til Bergen der han tok artium i 1899. Han studerte litteratur og medisin, men ble stadig mer engasjert i politikken. I 1902 var han med på å starte Bergens Socialdemokratiske Ungdomslag. Deretter flyttet han til Kristiania, der han i 1903 var med på å opprette Norges Socialdemokratiske Ungdomsforbund. I 1912 ble han valgt inn i Arbeiderpartiets sentralstyre som representant for den revolusjonære venstrefløyen.
Da venstrefløyen vant flertallet i partiet i 1918, ble Grepp valgt til partiformann. Formannsvervet hadde han til sin død i 1922. Som formann stod Grepp i spissen for å melde partiet inn i Komintern. I ettertid har det hersket strid mellom fløyene i Arbeiderpartiet om Grepps standpunkt til de stridighetene som allerede i hans levetid var under oppseiling, men historikere har ikke funnet noe som tyder på at han støttet Martin Tranmæl, som allerede i 1921 arbeidet for å løsrive partiet fra Komintern. Einar Gerhardsen skriver i sine memoarer Unge år at Grepp i samtale med Martin Tranmæl hadde gitt uttrykk for at den nye Internasjonalens sete burde vært i Berlin og ikke i Moskva. I sine siste år var Grepp preget av sykdom, og han holdt sin siste offentlige tale i 1920. I 1922 døde han av tuberkulose. 
Grepp var sønn av telegrafist Andreas O. Olsen og hustru Anna Kathrine Olsen. Han var gift med journalisten Rachel Grepp (1879–1961) fra Bergen og skiftet etternavn fra Olsen til Grepp da de giftet seg i 1904. «Grepp» er oldnorsk for en som liker å sysle med bøker.  De fikk fem barn, deriblant skuespiller Ole Grepp (1914–76), journalisten Gerda Grepp (1907–40) og politikeren Asle Grepp (1919–45).
Han har gater oppkalt etter seg i Høyanger, på Gjøvik, Lørenskog og i Brønnøysund og Oslo.


== Litteratur ==
Jorunn Bjørgum, Kyrre Grepp i Store norske leksikon
Kyrre Grepp. Oslo: Fram. 1954. 
Egil Helle (1995). Kyrre Grepp. [Oslo]: Tiden. ISBN 8210039415. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Politiske taler av Kyrre Grepp, virksommeord.uib.no