jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Markmygg

Markmygg (Pleciinae) er en underfamilie av hårmygg. Markmygg har av og til blitt regnet som en egen familie Pleciidae, men det er i dag mest vanlig å regne den som en underfamilie (Pleciinae), av hårmygg (Bibionidae). 
De ligner hårmyggene, men kan skilles fra disse på at beina er slanke, ikke fortykkede. Gruppen er mest tallrik i tropene, men noen få arter av slekten Penthetria finnes i kalde klimasoner.


== En gammel gruppe ==
Underfamilien markmygg er en relativt liten gruppe, med omtrent 250 kjente, nålevende arter, men gruppen ser ut til å ha vært mye større i tidligere tidsperioder. Fossiler fra tertiær-perioden (65 til 2 millioner år før nåtid) viser at Pleciinae var en av de mest artsrike insektgruppene.  De fleste fossile artene tilhører slekten Plecia, som i dag bare finnes i varme klimasoner. Når disse fossilene blir funnet i kalde klimasoner indikerer de et det har vært varmere klima i tidligere perioder.


== Systematisk inndeling ==

Orden tovinger, Diptera
Underorden mygg, Nematocera
Familie hårmygg, Bibionidae
Underfamilie markmygg (Pleciinae) (eventuelt familie Pleciidae)
Slekt Penthetria – 26 nålevende arter, Europa, Asia, Nord- og Sør-Amerika
Noen arter:
Penthetria funebris Meigen, 1804 finnes i Sverige, Danmark og Finland. Den er ikke registrert fra Norge, men kan kanskje finnes her. Arten er liten og helsvart og kan skilles fra alle andre nålevende hårmygg-lignende på at vingene er forkortede. Hunnene har normalt utseende vinger som er for korte til at de kan fly, mens hannenes vinger er redusert til korte stumper. De voksne dyrene kan påtreffes krypende omkring i juni, og larvene lever særlig i fuktig løvskog, f.eks. orekratt.
Slekt Plecia – ca. 240 kjente, nålevende arter i tropene og varme tempererte områder
Noen arter:
Plecia nearctica Hardy, 1940 – kalt the lovebug, finnes i store mengder i sørstatene i USA.


== Eksterne lenker ==
(en) Markmygg hos Fossilworks 
(en) Markmygg hos NCBI 
(en) Kategori:Pleciinae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Weehawken

Weehawken er en bydel i Hudson County, New Jersey. I USAs folketelling i 2000 hadde bydelen et folketall på 13 501. Weehawken ligger langs vestbredden av Hudsonelva, tvers overfor Manhattan og sør for «New Jersey Palisades», en rekke med bratte klipper. Weehawken er også det vestlige endepunktet for Lincoln-tunnelen.
Weehawken er svært urban og befolkningstettheten er blant de høyeste i USA. Weehawken er stort sett et boligområde, med familiehus på små tomter. 
Skrått gjennom Weehawken går John F. Kennedy Boulevard East (lokalt bare kjent som Boulevard East), en naturskjønn gate som går langs de østlige klippene av The Palisades. Med den smale Hamilton park på sin høyre side så gir den en flott utsikt over Hudson River og Manhattan. Om sommeren er parken og dens berømte bakgrunn populære fotoobjekt.
Den 11. juli 1804 duellerte Alexander Hamilton og Aaron Burr i Weehawken, Hamilton ble dødelig såret og døde dagen etter.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Weehawken, New Jersey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Weehawken skoledistrikt
Kvalitet

Kvalitet er hvilken grad av gode egenskaper noe har. Når ordet benyttes om et produkt eller en tjeneste, er kvalitet helheten av egenskaper ved et produkt eller en tjeneste som vedrører dets evne til å tilfredsstille krav eller behov. I dagligtale kan det særlig vise til egenskaper som er verdsatt eller vurdert i henhold til visse krav. Ordet kan brukes synonymt med egenskap eller beskaffenhet.
En snakker gjerne om god kvalitet, eller bare «kvalitet», med hensyn på for eksempel varer og arbeid. Slik kvalitet kan være subjektiv og vise til hvordan forbrukeren eller tilbyderen opplever tjenesten, men på mange område finnes også kvalitetskontroller med klare krav. Kvalitet kan settes opp som motsats til kvantitet eller at noe er billig. 
Ifølge Peter Drucker er en vares eller tjenestes kvalitet ikke hva produsenten mener det er, men hva en kunde får ut av den og er villig til å betale for.Ordet kommer av latin qualis «hvordan», «hvordan, av hvilket slag». Det latinske ordet qualitas kan spores tilbake til Cicero som kan ha skapt qualitas etter inspirasjon av gresk poiótes «egenskap, kvalitet» avledet av poíos «hvordan, hvilken».


== Referanser ==
Teknikk

Teknikk (gresk, techne, håndverk, dyktighet, kunst) er en måte å gjennomføre en oppgave på som i utgangspunktet ikke er åpenbar eller enkel.

Metoder, formidlet gjennom utdanning, til praktisk utførelse av oppgaver, eksempelvis innen håndverk, kunst, sport mv.
Metoder til å omsette naturvitenskapelige kunnskaper i praksis, for eksempel i landbruk, ingeniørvesen, informasjonsteknologi og annet.
Produksjonsmetoder.


== Se også ==
Teknikk (sport) – teknikk i forbindelse med sport (idrett)
Teknisk innretning – maskiner som produseres eller brukes i industri og andre bedrifter.
Teknologi – læring om eller en samling teknikker.
Terje Johanssen

Terje Johanssen (født 4. juni 1942 i Svolvær, død 27. mai 2005 på Jaren) var en norsk lyriker og far til skribenten Audun Vinger. 
Han seilte ett år i utenriksfart og studerte shipping i London, før han arbeidet  i Shell en kort periode.  Han satt i landsstyret for Sosialistisk Valgforbund. Johansen tok biologistudier ved universitetet i Granada, der han studerte César Vallejo og Pablo Neruda. Han avsluttet studiene med historie ved Universitetet i Oslo. 
Johanssen debuterte i 1975, og samarbeidet med billedkunstnerne Dag Rødsand, Zdenka Rusova, Sidsel Westbø og Arne Nilsskog i syv kunstbøker 1975–1985; med en rekke scenemusikere og danseensemble, samt satt som redaktør i Poesi Magasin (1983–1984). 
Johanssen døde av kreft i 2005. 


== Utgivelser ==


== Utmerkelser ==
Hartvig Kirans minnepris  (1981)
Gyldendals legat (1983)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Terje Johanssen i NRK Forfatter
Hartvig Kirans minnepris

Hartvig Kirans minnepris var en norsk lyrikkpris, til minne om sunnmørslyrikeren Hartvig Kiran.  Formålet med prisen var å trekke nye, lovende og relativt ukjente lyrikere frem i lyset.  Fra 1996 til 2004 het prisen Den norske Lyrikklubbens pris. 


== Vinnerne av Hartvig Kirans minnepris ==
1978 Karin Sveen og Jan Erik Rekdal
1979 Annie Riis
1980 Kurt Narvesen
1981 Terje Johanssen
1982: Helge Torvund
1983: Olav Grødal
1984: Frank Stubb Micaelsen
1985: Halvard Foynes
1986: Torgeir Schjerven
1987: Tom Lotherington
1988: Arne Hugo Stølan
1990: Erik Bystad
1991: Rune Tuverud


== Vinnerne av Den norske Lyrikklubbens pris ==
1996: Hanne Bramness: Revolusjonselegier
1997: Tone Hødnebø: Pendel
1998: Torgeir Rebolledo Pedersen: Blåveisfra
1999: Arne Ruste: Indre krets
2000: Inger Elisabeth Hansen: Fraværsdokumenter
2001: Øyvind Rimbereid: Trådreiser
2002: Steinar Opstad: Synsverk
2003: Espen Stueland: Å si om seg selv
2004: Pedro Carmona-Alvarez: Prinsens gate
John Jay

John Jay (født 12. desember 1745 i New York City, død 17. mai 1829 i Bedford i Westchester County, New York) var en amerikansk politiker, statsmann, diplomat og jurist. Han er regnet som en av USAs grunnleggere. Jay deltok i den kontinentale kongressen og ble valgt som president for den forsamlingen i 1778. I 1779 ble han utnevnt til USAs minister til Spania.Han var medforfatter av «Federalist Papers» med Alexander Hamilton og James Madison. Jay ledet også USAs høyesterett som den første og den yngste høyesterettsjustitiarius fra 1789 til 1794.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Jay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Jay – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Jay hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek 
(en) John Jay hos American National Biography 
John Jay at MetaLibri
La grande armée

La grande armée (norsk: Den store arméen) var den franske keiser Napoleons hærstyrker i årene 1805-14. Hæren fikk navnet la grande armée i 1805, da Napoleon samlet 200 000 mann til invasjonen av England. Invasjonen ble oppgitt, men arméen vant store seire ved Austerlitz 1805, Jena-Auerstedt i 1806 og ved Friedland i 1807, da henholdsvis de østerrikske, prøyssiske og russiske arméene ble beseiret. Da Frankrike deretter fikk flere soldater og invaderte Spania, begynte de å få problemer. Østerrike erklærte krig igjen i 1809. La grande armée (300 000 mann) lyktes nok en gang å beseire Østerrike og Napoleons rike nådde sin største utstrekning. Ettersom halvparten av de franske styrkene stod fast i Spania som okkupasjonshær, var i realiteten den franske militære styrke sterkt svekket. 


== Historie ==


=== 1812 ===

I 1812 disponerte arméen over 667 000 mann, 170 000 hester og 30 000 vogner. Midtsommers 1812 kommanderte Napoleon sin armé over grensen til Russland – men etter en rekke slag og mot den russiske vinteren ble La grande armée desimert, og kun 7000 mann returnerte i desember samme år. Napoleon klarte imidlertid å mobilisere flere hundre tusen nye soldater i løpet av noen måneder, men den La Nouvelle grande armée var langt fra like erfaren og stor som den tidligere og møtte sin undergang ved Leipzig i 1813. Dette ble den endelige slutten for La grande armée. Den nye armeen som ble beseiret ved Waterloo i 1815 kalles Armée du nord, ikke La grande armée.


== Eksterne lenker ==
Om La grande armée, fra PBS (engelsk)
Svartmygg

Svartmygg (Synneuridae) er en liten familie av mygg som ofte blir regnet som en undergruppe av familien Canthyloscelidae. Bare en art, reliktmygg Synneuron annulipes Lundström, 1910 er kjent fra Norge.


== Utseende ==
Svartmygg er små-middelsstore, mørke, kraftige mygg som kan minne om gjødselmygg. Hodet er lite, og fasettøynene møtes midt i pannen. De har tre punktøyne (ocelli). Antennene er middels lange, trådformede, og består av 12-16 ledd. Kroppen (thorax), bakkroppen (abdomen) og vingene er lange og slanke. Beina er ganske kraftige. 
Larven er pølseaktig med lite tydelig hodekapsel og et par kraftige kroker på det bakerste segmentet.


== Levevis ==
Medlemmene av denne familien er sjeldne og ikke mye er kjent om deres levevis. Larvene lever i råtnende ved. Det antas at artene kan være truet av intensivt skogbruk.


== Systematisk inndeling ==

Orden Tovinger, Diptera
Underorden Mygg, Nematocera
Overfamilie Scatopsoidea
Familie Svartmygg (Synneuridae)
'reliktmygg Synneuron annulipes' Lundström, 1910  – Europa og Nord-Asia
Synneuron decipiens Hutson, 1977 – Nord-Amerika
Exiliscelis californiensis Hutson, 1977 – vestlige Nord-Amerika


== Kilder ==
Haenni, J.-P. 1997. Family Canthyloscelidae. Side 273-279 i: Papp, L. og Darvas, B. (red.) Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera, Volume 2. Science Herald, Budapest.


== Eksterne lenker ==
(en) Svartmygg i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Svartmygg hos ITIS 
(en) Svartmygg hos NCBI 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Huldremygg

Huldremygg (Canthyloscelidae) er en liten familie av mygg. Bare en art, Hyperoscelis eximia (Boheman, 1858) er kjent fra Norge.


== Utseende ==
Huldremygg er middelsstore mygg med ganske slank kropp, men kraftige bein. Hodet er ganske lite, med fasettøyne som møtes i pannen og tre punktøyne (ocelli). Antennene er middels lange, kraftige, med 12-16 ledd. Vingene er hårete, store og langstrakte med tydelig årenett. Bakbeina har sterkt fortykkede, kølleformede lår (femorae) og krumme legger (tibiae).


== Levevis ==
Ikke mye er kjent om leveviset til denne sjeldne familien. De er skogsinsekter, og larvene lever i død ved.


== Systematisk inndeling ==

Orden Tovinger, Diptera
Underorden Mygg, Nematocera
Overfamilie Scatopsoidea
Familie Canthyloscelidae
Slekten Canthyloscelis  – 7 arter, New Zealand og sørlige Sør-Amerika
Canthyloscelis antennata
Slekten Hyperoscelis Hardy og Nagatomi  – 2 arter i Europa og Nord-Asia
Hyperoscelis eximia (Boheman, 1858) – finnes i Norge
Hyperoscelis veternosa Mamaev og Krivosheina, 1969


== Referanser ==


== Kilder ==
Greve, L. 1993. Hyperoscelis eximia (Boheman, 1858) (Diptera, Canthyloscelidae); new family and species to the Norwegian fauna.  Fauna norvegica Serie B 40: 46.
Haenni, J.-P. 1997. Family Canthyloscelidae. Side 273-279 i: Papp, L. og Darvas, B. Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera, Volume 2. Science Herald, Budapest.


== Eksterne lenker ==
(en) huldremygg i Encyclopedia of Life 
(en) huldremygg i Global Biodiversity Information Facility 
(no) huldremygg hos Artsdatabanken 
(sv) huldremygg hos Dyntaxa 
(en) huldremygg hos Fauna Europaea 
(en) huldremygg hos Fossilworks 
(en) huldremygg hos NCBI 
(en) Kategori:Canthyloscelidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Canthyloscelididae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Karl Johan Westermark

Karl Johan Westermark (født 14. juni 1910, død 16. mars 1998) var en norsk friluftsmann, kramkar og fotograf.
Westermark arbeidet mye som brefører på Svartisen i Rana, og ble kjent som «Svartiskongen» blant annet etter at han var den som først krysset Svartisen alene.  Han assisterte blant den 53 mann sterke britiske Svartis-ekspedisjonen (1959) og var senere gjesteforeleser ved Universitetet i Manchester.
Westermarks oppvekst som krokrygget (etter et fall som 5-åring) og  foreldreløs bortsatt i Hammerneset i Langvassgrenda i store deler av sitt voksne liv, ble biografert av Tor Jacobsen i filmbiografien Karl Johan av Svartisen (senere bokutgitt, Gyldendal, 1978).  Videre  mottok han idrettsmerkestatuetten, samt Den Norske Turistforenings fortjenestemedalje i 1979.  Han ble tildelt den en million'te DBS-sykkel (i gull).  Han ble kåret til århundrets Ranværing (2000).  En statue i malmfuru på marmorsokkel, utferdiget av kunstneren Arne Kalkenberg og avduket av Tor Jacobsen, ble plassert ved rasteplassen på Røssvoll i 2005.  En av fjelltoppene i Svartisen er oppkalt etter ham (Svartiskongen).  Han etterlot en stor fotosamling som er utstilt lokalt.


== Familie ==
Han var sønn av den svenske Jacob Westermark (1846–c.1923) og hans andre kone Anna Hagfors (1879–c.1915).


== Litteratur ==
Tor Jacobsen (1978). Karl Johan av Svartisen. Oslo: Gyldendal. ISBN 8205110905. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Svartiskongen Karl Johan Westermark intervjuet i NRK, 1975
Middagsstunden. Ukens gjest: "Svartiskongen" Karl Johan Westermark. NRK (the Norwegian Broadcasting Corporation). 1992-09-02.  [Intervju fra radio.]
Bringebær

Bringebær (Rubus idaeus) er en halvbusk i rosefamilien som er vanlig i store deler av Norge. 
Planten kjennetegnes ved at den har torner langs greinene og får røde eller gule bær etter blomstring. Skuddene er toårige og blomstrer og bærer frukt andre året. Det er derfor viktig å ikke fjerne friske skudd. Bringebær skal vannes relativt sparsomt, men trenger ekstra fuktighet under bærmodningen for at bærene skal bli saftige. Får de ikke dette, blir bærene knudrete.
I Norge skiller vi mellom villbringebær som vokser i skogen og hagebringebær. Villbringebær er mindre, men har en sterkere aroma enn hagebringebær.


== Beskrivelse ==


== Habitat ==
Bringebær vokser typisk i forstyrret skog, det vil si steder der det har vært inngrep som kvisting av kantvegetasjon og veibygging. Dette er typiske områder det lett kan danne seg pionervegetasjon av bringebær. Den kan vokse på holmer og i strandsonen og nær tregrensen.
Planten brer seg med sideskytende jordstengler som danner nye skudd et stykke bortenfor den første planten. Luking av bringebær kan dermed være vanskelig. Planten kan dessuten danne tette og stikkende kjerr som det gjerne er ubehagelig å ferdes igjennom.


== Egenskaper ==
Ville bringebær inneholder 3,97 milimol antioksidanter per 100 gram, Ferske bær inneholder vitaminene C, B6, B2 og A. Ferske bær inneholder størst mengde av mineralene kalium, kalsium, fosfor og jern.


== Bruk ==

Bringebær dyrkes hovedsakelig for frukten, men noen ganger også for bladene og røttene. Bærene egner seg godt til sylting og safting. Innen folkemedisinen har det dessuten vært laget te av ungblader.
I tillegg til vanlig bringebær finnes det flere kultivarer. Disse har vanligvis større bær og kan ha litt annen, søtere smak. Det finnes også krysninger mellom bringebær og bjørnebær, loganbær og taibær. Boysenbær er en videre krysning mellom loganbær og blåbringebær.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) bringebær i Encyclopedia of Life 
(en) bringebær i Global Biodiversity Information Facility 
(no) bringebær hos Artsdatabanken 
(sv) bringebær hos Dyntaxa 
(en) bringebær hos ITIS 
(en) bringebær hos NCBI 
(en) bringebær hos Panarctic Flora 
(en) bringebær hos The International Plant Names Index 
(en) bringebær hos Tropicos 
(en) Kategori:Rubus idaeus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Rubus idaeus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Status er: «spiselig» ifølge Nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Robert Isdal

Robert «Robbe» Isdal er en norsk musiker som var trommeslager i flere band innen new wave og pønk på slutten av 1970-tallet og begynnelsen av 1980-tallet. Han har vært med i bandene Mat, Fader War, Alle Tiders Duster og The Aller Værste! (på deres siste utgivelse før de ble oppløst).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Isdal på Discogs 
(no) Robert Isdal på Rockipedia
LOT Polish Airlines

LOT Polish Airlines (Polskie Linie Lotnicze LOT) er et polsk flyselskap. Selskapet ble stifet 1. januar 1929, da samtlige flyselskaper det året ble fusjonert inn til et nytt statlig selskap. Selskapets første internasjonale flyvning gikk til București i året 1930. Deretter satte LOT opp ruter til Athen, Helsingfors og Beirut.
I 2004 forsøkte LOT å få innpass på markedet for billige flybilletter ved å opprette datterselskapet Centralwings. 
Den første flyvningen fant sted på ruten Warszawa – London i 2005. Selskapet fløy ruter fra Polen til en rekke europeiske byer. På grunn av lav lønnsomhet besluttet styret å nedlegge Centralwings i 2009.


== Flåte ==
LOT Polish Airlines flåte består av disse flyene 2015:


== Codeshare-avtaler ==

Selskapet har codeshare-avtaler med følgende selskaper (april 2007):

Asiana Airlines (Seoul)
United Airlines (Boston, Chicago, Miami, Denver, Phoenix, Dallas, Houston, New York, Indianapolis, Los Angeles, Sacramento, San Francisco, Seattle, Minneapolis/St Paul, Detroit, Tampa, Las Vegas, Washington D.C., Portland OR, St Louis, New Orleans, Kansas City, Cleveland, Cincinnati, Philadelphia, Pittsburgh, Atlanta, San Diego, Orlando, Fort Lauderdale, Charlotte, Salt Lake City)
Singapore Airlines (Singapore City)
Lufthansa (München, Hamburg, Düsseldorf)
Air Canada (Toronto, Vancouver, Montreal, Calgary, Halifax, Québec by, Regina, Edmonton, Victoria, St Johns)
ANA (Tokyo)
Brussels Airlines (Brussel)
Aeroflot (Moskva)
Swiss International Air Lines (Zürich, Basel)
South African Airways (Johannesburg)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) LOT Polish Airlines – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) LOT – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
informasjonsside om LOT Polish Airlines Arkivert 30. juni 2013 hos Wayback Machine.
Tromsdalstinden

Tromsdalstinden (nordsamisk: Sálašoaivi etter sálaš fangst/bytte/rov og oaivi hode/øverste del av fjell), omtales vanligvis bare som «Tinden» blant tromsøværinger, er en fjelltopp i Tromsø kommune i Troms og Finnmark. Den ligger i forlengelsen av Tromsdalen, rundt 9 kilometer sørøst for Tromsø sentrum i luftlinje. Med en høyde på 1238 meter over havet er det den høyeste toppen synlig fra Tromsøya.
Beliggenheten så nær bysentrum gjør at fjellet er et svært populært turmål både sommer og vinter. Bestigning av toppen er mulig både fra Tromsdalen i nordvest og Ramfjord i sør. De vanligste rutene er «sommerruta» opp fra østsida av Tromsdalen og videre langs egga nordvest for toppen, eller den lengre men slakkere ruta fra sørvest, som er mest brukt om vinteren. Denne ruta følger fjellaksla som går opp mot toppen fra Rødryggen og vestsida av Tromsdalen. Om sommeren er også vanlig å følge denne ruta på vei ned fra toppen, men man tar da av mot nord fra Salen og går ned i Tromsdalen den veien. I varden på toppen ligger toppboka, som det naturligvis er obligatorisk å signere. Årlig skriver 3000-5000 personer seg inn i besøksboka i varden på toppen av Tinden.I forbindelse med Tromsøs OL-søknad brøt det ut en langvarig debatt om hvorvidt Tromsdalstinden burde spares fra inngrep fordi enkelte hevdet at det i henhold til samisk naturreligion var et hellig fjell. Det var opprinnelig planlagt trasé for utforløyper fra toppen ned til Ramfjord.
Den flere kvadratkilometer store tomta som Tinden ligger på har vært lagt ut for salg, med kommunen som potensiell kjøper.
I 2006 utgav fotografen Arvid Sveen en fotobok med 114 fotos av Tinden tatt på forskjellige dager under forskjellige lys-, snø- og værforhold. 109 av bildene var tatt fra samme sted og med samme bildeutsnitt. Boka inneholdt 90 tekster av forskjellige forfattere som skildret inntrykk og opplevelser av Tinden.


== Ulykker på Tinden ==
16. mars 1997 overlevde en mann i 30-årsalderen 100-150 meter i fritt fall fra Tinden. Det var for bratt for at helikopter kunne lande, men store snømasser førte til at han ikke slo seg ihjel.
I april 2005 omkom en 59 år gammel skigåer på tur opp mot Tromsdalstinden. 100 meter fra toppen kom han for langt ut for en skavl som løste seg ut. Det førte til at mannen falt rundt 400 meter og døde.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
turliv.no – informasjon og bilder fra Tromsdalstinden
Flickr 370° panoramabilde tatt på toppen av Tromsdalstinden, eller samme bilde i høy oppløsning (8,5 megabytes)


== Litteratur ==
Sveen, Arvid (2006). Tinden - Portretter/Portraits. ISBN 978-82-993932-7-0.