jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Slaget ved Fimreite

Slaget ved Fimreite den 15. juni 1184 var det endelige slaget mellom kong Sverre og Magnus Erlingsson om kongsmakten i Norge. Begge gjorde krav på å bli konge i Norge og hevdet å være av kongsætt. Magnus Erlingson falt i slaget, og ifølge overleveringene også over 2 000 av hans menn. Slaget fant sted i Sogndalsfjorden ved stedet Fimreite som ligger i Sogndal kommune.
Slaget er beskrevet i Sverres saga.


== Bakgrunn ==
Da slaget stod, var det borgerkrigstid i Norge. Dette var en periode med konflikter som startet i 1130 og varte, riktignok inkludert flere rimelig fredelige perioder, helt til 1240. Hovedkonflikten gikk ut på at man var uenige om hvem som skulle være konge i Norge. Magnus ble konge i 1161, og etter å ha kjempet ned flere motstandere, trodde han etter seieren i slaget på Re i 1177 at kongedømmet hans var sikret. Senere samme år dukket imidlertid Sverre opp og krevde kongsnavn og tronen. Sverre hevdet å være sønn av Sigurd Munn (norsk konge 1136-1155), Magnus' fetter. Sverre tok over som leder av Birkebeinerne og tok opp kampen med Magnus. Sverre greide etterhvert å ta kontroll over Trøndelag, mens Magnus hadde mest støtte på Vestlandet. Magnus hadde også allierte i Danmark, med moren Kristins fetter kong Valdemar den store, mens Sverre hadde støttespillere i Sverige med Birger Brosa.


== Slagets forløp ==
Kong Sverre hadde dratt til Sogndal for å slå ned et opprør som hadde kostet to av hans sysselmenn livet. Magnus Erlingsson hadde fått nyss om at Sverre befant seg på de trakter. Etter å ha mobilisert i Bergen, og med sterk dansk støtte, dro han innover Sognefjorden med sine 26 skip for å ta et endelig oppgjør med Sverre. Kong Sverre, som kun hadde 14 skip, innså at situasjonen var ille. Men ved å oppildne sine menn og med krigslist greide han likevel å bekjempe fienden.
Sverre hadde færre menn enn Magnus, men hadde likevel fordel av at han var en svært dyktig hærfører, som tok i bruk nye og utradisjonelle metoder i krigføringen. Ifølge Sverres saga lot Magnus på tradisjonell måte skipene sine tenge (binde) sammen, mens Sverre lot sine skip fare løse. Sverre selv sprang i en småbåt og dirigerte de andre skipene sine mot fiendens svake punkter. På Magnus' flanke ble skipene ryddet ett for ett, og mennene hans tok seg over til skipene innenfor. Det oppstod trengsel og panikk, folk hoppet på sjøen, og de siste skipene sank under folkemengden. Sagaen overdriver nok når den lar 2000 mann miste livet sammen med Magnus i slaget ved Fimreite, men mannefallet var stort.I slaget falt flere av Magnus' fremste menn, blant andre Orm Kongsbror.


== Etter slaget ==
Konsekvensene av slaget var at store deler av det gamle aristokratiet ble utslettet og Sverre satte inn sine egne menn i disse maktposisjonene. Dette var med på å sikre hans stilling som konge i Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Slaget ved Fimreite Sogn og Fjordane fylkesleksikon
Kan ha funne vikingskip Sogn Avis 15.07.2006
Harekløver

Harekløver (vitenskapelig navn Trifolium arvense) er en kløver i erteblomstfamilien.
Harekløver er en ettårig kløver som blir 10-40 cm høy. Den lodne hvit-rosa blomsten ser ut som en «gåsunge» og er svært karakteristisk noe som gjør arten  umulig å ta feil av. Den greinete stengelen er opprett og lodden. Småbladene er lansettformede. Harekløver blomstrer i juni-august.
Kløveren er vokser på tørr, mager sandjord i tørrenger, skrenter, veikanter, dyner, hellemark og brakkmark. Harekløver er naturlig viltvoksende i Europa og Vest-Asia. Har blitt innført i Nord-Amerika. I Norge er den vanlig ved kysten fra Østfold til Lindesnes, noe mer sjelden i innlandet på Østlandet men vokser helt opp til Lillehammer. Spredte forekomster fins fra Lindesnes til Bergen.
Harekløver blir brukt som fôrplante.


== Eksterne lenker ==
(en) Harekløver i Encyclopedia of Life 
(en) Harekløver i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Harekløver hos Artsdatabanken 
(sv) Harekløver hos Dyntaxa 
(en) Harekløver hos ITIS 
(en) Harekløver hos NCBI 
(en) Harekløver hos The International Plant Names Index 
(en) Harekløver hos Tropicos 
(en) Kategori:Trifolium arvense – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Trifolium arvense – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Trifolium arvense – detaljert informasjon på Wikispecies
Kolonimaneter

Kolonimaneter er en orden av nesledyr, der mange individer går sammen om å danne en stor flytende koloni. Individene har forskjellige oppgaver og bygning. Dette gjør at kolonien minner om et enkeltdyr, der individene tilsvarer organer hos andre dyr. Kolonimanetene er rovdyr som kan fange ganske store byttedyr, for eksempel fisker.
Slektene Velella og Porpita har tidligere vært regnet til kolonimanetene, men blir nå regnet til ordenen Anthomedusae.


== Eksterne lenker ==
(en) Kolonimaneter – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Kolonimaneter i Encyclopedia of Life 
(en) Kolonimaneter i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kolonimaneter hos Artsdatabanken 
(sv) Kolonimaneter hos Dyntaxa 
(en) Kolonimaneter hos ITIS 
(en) Kolonimaneter hos NCBI 
(en) Kategori:Siphonophorae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Siphonophorae – detaljert informasjon på Wikispecies
İsmail Enver

İsmail Enver (arabisk:اسماعيل انور) (født 22. november 1881 i Konstantinopel, død 4. august 1922 ved Baldsjuan i det som nå er Tadsjikistan) er kjent for europeere som Enver Pasja (tyrkisk: Enver Paşa). Han var en osmansk hærfører og leder av Ungtyrkerne. På grunn av hans medvirkning til revolusjonen i Det osmanske riket i 1908 ble han også kalt «Frihetens helt» (tyrkisk: Hürriyet Kahramanı) av tyrkiske nasjonalister. Han var nevø til Halil Kut.


== Tidlig liv ==
Det er uenighet om hans opprinnelse og oppvekst. Enkelte kilder oppgir at han ble født i fattige kår i Abana, som er en by i nærheten av Svartehavet. Hans far var etnisk tyrker og jobbet som bro-vokter. Hans mor fra Albania i Kaukasus og jobbet som gravlegger, og han hadde en bestemor som var tsjerkesser. Andre påstår han ble født i en velstående familie i Konstantinopel. Han begynte i den osmanske hæren som «subaltern» uten penger og innflytelse, men jobbet seg oppover i systemet og fikk tilgang til universitetet i Konstantinopel. Derfra dro han til Salonika, som var hovedkvarteret til de gryende Ungtyrkerne. Der ble han kjent med Mehmed Talat, senere kjent som Talat Pasja, og İsmail Enver fant endelig en som hadde samme politiske ideer som han selv.


== Veien mot makten ==
Etter han ble forfremmet til major dro han til Berlin som militær attaché i 1909 og var der frem til 1911. Etter han kom tilbake vant Ungtyrkerne en stor valgseier i april 1912. Men tapet av Libya til Italia og andre tilbakeslag gjorde at Ungtyrkerne måtte inngå i en politisk koalisjon som ble kalt Liberal Union. Men like etter, 23. januar 1913 tok han, Talat Pasja, og Djemal Pasja makten i et militærkupp. Til tross for at de to andre offisielt hadde høyere stillinger var det som regel İsmail Enver som hadde siste ord. En uke før Det osmanske riket erklærte krig mot Russland ved å bombe Odessa, erklærte Enver seg som «Vice-Generalissimo». Dette innebar at han nær sagt var diktator over den osmanske regjeringen i en alder av 34 år.


== Første verdenskrig og død ==
Så snart krigen startet, 31. oktober, 1914, beordret Enver alle menn i militær alder å melde seg. Rekrutteringskontorene taklet ikke den enorme pågangen og det oppstod store forsinkelser. Dette gikk også utover landbruket som Det osmanske riket var veldig avhengig av på det tidspunktet. Etter første verdenskrig, som ble en stor katastrofe for Det osmanske riket, flyktet han via Odessa til Tyskland og derfra inn til Russland. I 1919 ble han dømt til døden i Tyrkia for sin rolle under krigen. Han flyttet seg senere til Bukhara i Usbekistan. Der var han på oppdrag fra de russiske myndighetene, hvor han ble sendt for å slå ned det muslimske opprøret som hadde oppstått i Sentral-Asia. Men Enver endte opp med å kjempe med opprørerne mot Russland. Det eksisterer mange teorier og historier om hans død, men ingenting er dokumentert. Det som er fastslått er at han døde i kamp mot Russland i det området som er Tadsjikistan i dag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
1911encyclopedia.com
Mediastud

MediaStud AS det tidligere navnet på paraplyorganisasjonen for studentmedier i Trondheim. 1. juli 2014 endret det navn til Studentmediene i Trondheim AS. Selskapet er et driftselskap for studentmedia i Trondheim. Selskapet eies av Studentersamfundet i Trondhjem og Studentsamskipnaden, hver med en eierandel på 50%.
Målet med Mediastud er å gi studenter i Trondheim et bredt tilbud av medier drevet av ulønnede studenter.


== Enheter under Mediastud ==
Under Dusken – Nordens eldste studentavis. Etablert i 1914.
Radio Revolt – Studentradioen i Trondheim – Nærradio siden 1984
Student-TV – Nordens eldste student-TV. Etablert i 1991
Dusken.no – Norges eldste nettavis. Etablert i 1994
iBok.no – Norges største nettsted for kjøp og salg av brukte bøker. Etablert i 2005.


== Selskapets historie ==
Mediastud ble opprettet 27. januar 1988, og omfattet da bare Under Dusken og Studentradio'n. I 1991 etablerte Mediastud Student-TV som sin tredje medievirksomhet. Avtalen mellom eierne ble reforhandlet i 1995 og finansiering av Student-TV ble tatt opp i avtalen. Samtidig ble driftsutgiftene fordelt med 60 prosent på Samskipnaden og 40 prosent på Samfundet, mot 50-50 tidligere.
I 1997 vedtok Velferdstinget i Trondheim å be Studentsamskipnaden å si opp Mediastud-avtalen. Avtalen ble allikevel videreført, og ved reforhandling av avtalen i perioden 2006-2007 stilte Velferdtinget seg bak Mediastud-avtalen så lenge redaksjonen var uavhengig og upolitisk valgt.
I 2008 ble det meste av de tre studentmedienes arbeidsarealer samlet i Lucas-bygget på Singsakerbakken 2E på grunn av en prekær mangel på arbeidsarealer i Studentersamfundet og Radio Revolt sin satsing på 24/7-radio. I forkant av flyttingen varslet Samfundets leder Marie Stølen at studentmediene ville miste sine lokaler på Studentersamfundet dersom de flyttet, men dette har enda ikke slått til. Ett av målene med flytting var økte muligheter for samarbeid, men selskapet har blitt kritisert for ikke å realisere disse mulighetene.
Etter flyttingen til Lucas-bygget har selskapet gått med underskudd på grunn av leieutgifter og investeringer. Selskapet vedtok i 2010 at det ønsker lokaler i tilknytning til Samfundets bygningsmasse, men dette blir neppe mulig før Studentersamfundets nybygg reises.
I 2010 ble filmproduksjonsselskapet Prosjektor, opprinnelig en spin-off fra Student-TV, skilt ut fra selskapet og opprettet som Prosjektor Filmproduksjon, en selvstendig frivillig organisasjon.
i 2013 ble markedsplassen iBok.no en del av Mediastud.


== Referanser ==

Informasjon fra Brønnøysundregisteret om Mediastud AS
Leder i Under Dusken om Velferdstingets foreslåtte oppsigelse av avtalen
Marie Stølen om flyttingen av arbeidslokaler
Sjef for UKA-09 Torgeir Ødegården kritiserer studentmediene for manglende samarbeid


== Eksterne lenker ==
Mediastud AS
Student-TV
Under Dusken
Radio Revolt
Dusken.no
iBok.no
Arkitrav

Arkitrav (gresk: archi og latin trabs: «hovedbjelke»), også kalt epistyl, er hovedbjelken som hviler direkte på søylekapitelene i klassisk arkitektur. Bjelken er den nederste, bærende delen av entablementet (det øvre horisontale bjelkelaget i klassisk gresk arkitektur som består av arkitrav, frise og karniss). 
I de greske templene, som i hovedsak er laget av kalkstein eller marmor, varierer arkitravblokkenes lengde mellom 2,50 og 4,50 meter. Den lengste arkitraven strekker seg over den brede, midterste inngangen i Akropolis i Athen. Den består av to blokker som ligger inntil hverandre og er 5,43 meter lang, 1,15 meter høy og 1,44 meter bred. I egyptiske templer forekommer arkitraver av betydelig større lengde.
Arkitraven er forskjellig i de forskjellige klassiske søyleordenene. Den doriske arkitraven er slet, og avsluttes øverst med en svakt framspringende list. Under denne springer kortere plater frem, hver med seks dråper under, rett over hver triglyf. De joniske og korintiske arkitravene er oppdelt i to eller som regel tre svakt utspringende felt over hverandre og avsluttes øverst vanligvis med mer eller mindre rikt profilerte lister. 

		
		


== Litteratur ==
Gunnarsjaa, Arne (1999) Arkitekturleksikon. Oslo : Abstrakt forlag. ISBN 82-7935-007-1 (e-bok fra bokhylla.no)
Basilica Palladiana

Basilica Palladiana eller Logge del Palazzo della Ragione er et av de offentlige bygg etter den italienske Renessansearkitekten Andrea Palladio. Det er et av byggene som har satt byen Vicenza på UNESCOs liste over verdensarven.

Palazzo della Ragione var et gotisk bygg på Piazza dei Signori sentralt i Vicenza. Det var rådhus i annen etasje med butikker under. På 1400-tallet ble det konstruert en toetasjes loggia rundt det gamle bygget. Deler av dette kollapset og det var debatter i mer enn førti år om hva som burde gjøres. Flere forslag ble laget og i mars 1546, kort tid etter at Palladio kom tilbake etter sitt annet besøk i Roma, la han frem et forslag. På det tidspunktet var Palladio en ukjent lokal arkitekt. Etter at det hadde blitt bygget en modell i tre av en av buene, ble Palladios forslag endelig antatt i mai 1549.  
Idag ser det ut som en helt regelmessig serie med buer ut mot gaten.
Disse buene måtte tilpasses til den eksisterende strukturen og dens passasjer. Dermed måtte søylene plasseres med varierende avstand. Dette løste Palladio ved å sette inn ekstra søyler på hver side av buene. 
Det tok lang tid å få ferdig basilikaen. Først i 1614, mange år etter Palladios død, stod det ferdig.


== Kilder ==
Andrea Palladio (2002). I Quattro Libri dell'Architettura (Engelsk oversettelse av Robert Tavernor og Richard Schofield utg.). MIT Press. ISBN 0-262-66133-0. 
Robert Tavenor (1991). Palladio and Palladianism. Thames & Hudson. ISBN 0-500-20242-7. 


== Eksterne lenker ==
Centro Internazionale di Studi di Architettura Andrea Palladio Fondazione (engelsk og italiensk)
Helge Eide

Helge Eide (født 1. april 1954) er en norsk konsernsjef. Han har siden år 2000 har vært konsernsjef for DNO ASA. Eide har tidligere hatt flere ledende stillinger i olje- og offshorefirmaer, deriblant Smedvig-gruppen, Norsk Hydro AS, Read Petroleum Energy og Elf. Bergenseren har også spilt for Sportsklubben Brann, uten å gjøre seg spesielt bemerket.


== Eksterne lenker ==
(en) Profil hos DNO
Fjellbølger

Fjellbølger er et meteorologisk vindfenomen som oppstår når vind passerer et fjell som er en del høyere enn omgivelsene. Det dannes stående  bølger oppover i luftmassene som kan sammenlignes med bølgene over og bak store steiner i elvestryk. Den første bølgen dannes ved at vinden presses oppover foran fjellet og kan bevege seg nedover på lesiden av fjellet. En avstand medvinds / i le av fjellet og litt høyere enn fjellet presses vinden oppover for deretter å bevege seg nedover igjen. Lenger unna fjellet i le og høyere opp i atmosfæren kan det registreres flere slike bølgebevegelser.


== Linseskyer ==

Linseskyer, Altocumulus lenticularis, er skyer som dannes når luftlaget som presses oppover av fjellbølgen blir avkjølt på grunn av lavere trykk og fuktigheten fortetter seg til skydråper . Siden lufta drives gjennom bølgene av vinden ligger kondenseringen på etterskudd : linseskyene og luftlaget de tilhører er uvanlig rike på underkjølt fuktighet som kan gi kraftig ising på passerende luftfartøy .
Seilfly kan benytte bølgene til å bli med oppover ved å finne områdene hvor det blåser oppover for deretter å fly videre til neste bølge for å komme enda høyere. Disse seilflygerne kommer så høyt at de er avhengige av kunstig surstofftilførsel.


== Se også ==
Altocumulus
Altocumulus lenticularis
Knud Munk

Knud Munk (født 23. oktober 1936 i Fredericia, død  26. februar 2016) var en dansk arkitekt.
Etter realeksamen i 1953 ble han tømrersvenn i 1957 og bygningskonstruktør året etter.
Munk studerte ved Det Kongelige Danske Kunstakademi i København og tok avgangseksamen i 1963. De første årene som nyutdannet arbeidet han hos Henning Larsen og hos Arne Jacobsen. Han etablerte egen arkitektpraksis – Knud Munks Tegnestue – i 1965.
Et av de første store oppdragene han fikk var Grieghallen i Bergen som han vant etter en arkitektkonkurranse i 1965.Munk var da bare 28 år gammel. Byggeprosjektet pågikk frem til 1978 med avbrudd i årene  1969–1975. Grieghallen og Munk ble tildelt Betongtavlen i 1978.


== Utstillinger ==
Arkitektur 68, Kunstforen. for Vestfyn, Assens 1968
Vårutstillingen 1980
L'institut francais d'architecture, 1988


== Bygninger (utvalg) ==
Grieghallen i Bergen, Norge (1978)
Ringsted Bibliotek (1985)
Utvidelse av Gladsaxe Rådhus (1986)
Hørsholm Bibliotek og kulturhuset Trommen (1988)
Tycho Brahe Planetarium i København (1989)


== Hedersbevisninger og priser ==
Financial Times Architectural Award 1975
Betongtavlen 1978
Betonelement-Prisen 1980
The Concrete Society Award 1980
Eckersbergmedaljen 1981
Murerprisen 1990
Nordisk Pladepris 1990
Træprisen 1990
C.F. Hansen-medaljen 2000


== Referanser ==
Yoshirō Mori

Yoshirō Mori (jap. 森 喜朗 Mori Yoshirō, født 14. juli 1937) er en japansk politiker, som fra 5. april 2000 til 26. april 2001 var landets 85. og 86. statsminister. 
Mori ble i 2001 hedret med storkors av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.


== Referanser ==
Ali Abdullah Saleh

Ali Abdullah Saleh (arabisk: علي عبد الله صالح; ʿAlī Abdullāh Ṣāliḥ, født 21. mars 1947, død 4. desember 2017) var en jemenittisk politiker. Han var president i Nord-Jemen fra 1978 til 1990 og ble president i det forente landet da Nord-Jemen gikk sammen med Sør-Jemen i 1990. Han representerte Den allmenne folkekongressen.
Han kunngjorde 2. februar 2011 at han ville gå av som president når hans presidentperiode var over i 2013, som en følge av opprøret i landet. 3. juni 2011 reiste han til Saudi-Arabia for å få behandling for skader som han var blitt påført da presidentpalasset var blitt angrepet. Dagen etter overtok Abd al-Rab Mansur al-Hadi som fungerende president. Det var derfor antatt at han ikke ville komme tilbake til Jemen.Han ble drept i desember 2017 av Houthi-militsen da han forsøkte å flykte fra Sanaa.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ali Abdullah Saleh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ali Abdullah Saleh – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
President Ali Abdullah Salehs offisielle hjemmeside
GAZ-66

GAZ-66 er et russisk militært firehjulsdrevet transportkjøretøy produsert av fabrikken GAZ. Kjøretøyet var det viktigste transportkjøretøyet i Den røde armé og brukes fortsatt i flere tidligere Sovjet-stater. Kjøretøyet fikk tilnavnet shishiga (шишига).
GAZ-66 er kjent for å være pålitelig, enkel og har gode terrengegenskaper.  Det har frontmontert vinsj, sentralt dekktrykksystem og selvlåsende differensialer som standardutstyr, og er i både militær og sivil bruk, blant annet til rekreasjon, mange steder i verden.


== Eksterne lenker ==
Alt om GAZ-66
GAZ-66 entusiast-nettsted (Russland)
GAZ-66 entusiast-nettsted
Polsk GAZ-66 nettsted (Polen)
GAZ-66 ekspedisjons-nettsted (Russland)
GAZ-66 blogg
GAZ-66 Video
GAZ-66 Video
GAZ-66 video
Bud Abbott

William Alexander «Bud» Abbott (født 6. oktober 1897 i Asbury Park i New Jersey, død 24. april 1974 i Woodland Hills i California) var en amerikansk skuespiller, filmprodusent og komiker kjent fra film, radio og TV.
Abbott er mest kjent for å ha opptrådt som Lou Costellos straight man i komikerparet Abbott og Costello i perioden 1931–1957. I begynnelsen ble inntektene delt mellom dem 60 %–40 %, siden den som spilte straight man ble ansett til å være det mest verdifulle medlemmet i teamet. Dette ble etterhvert endret til 50 %–50 %, men etter et år i Hollywood forlangte Costello 60 %–40 %-splitt i hans favør, noe som varte til partnerskapet var over. Costello forlangte også at navnet skulle endres til Costello og Abbott, men Universal nektet. Parets popularitet dalte på 1950-tallet og i 1957 gikk de hver til sitt. De hadde avsluttet samarbeidet en gang tidligere, i 1945, da Abbott hadde ansatt en hushjelp Costello hadde sparket. «I fired a maid, he hired her, we had words, and that was that.» Imidlertid risikerte begge to et heftig søksmål fra Universal, så de startet opp igjen. Costello døde av hjerteinfarkt i 1959.
Abbott døde av kreft 24. april 1974, 76 år gammel.


== Priser ==
Bud Abbott har fått tre stjerner på Hollywood Walk of Fame for sin innsats innen underholdning i radio, TV og på film.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bud Abbott på Internet Movie Database 
(sv) Bud Abbott i Svensk Filmdatabas 
(da) Bud Abbott på Filmdatabasen 
(fr) Bud Abbott på Allociné 
(en) Bud Abbott på AllMovie 
(en) Bud Abbott hos Turner Classic Movies 
(en) Bud Abbott hos Rotten Tomatoes 
(en) Bud Abbott hos The Movie Database 
(en) Bud Abbott hos Internet Broadway Database 
(en) Bud Abbott hos Internet Broadway Database 
(en) Bud Abbott Arkivert 7. november 2015 hos Wayback Machine. hos Hollywood Walk of Fame
Johan Beichmann

Johan Didrik Schlömer Beichmann (1886–1966) var en norsk offiser. Han var blant annet kommandant for Alta bataljon før krigen, sjef for kommanderende generals adjutantstab under den tyske invasjonen i Norge i 1940 og sjef for Hærens overkommando i London. Han ble etter krigen utnevnt til kommandant på Akershus. General Beichmann var også sjef for Tysklandsbrigaden. Han fullførte Krigsskolen i 1906. Han bar kong Haakon VIIs slep under kongekroningen i Nidarosdomen samme år.
Johan Beichmann var gift med Mona Smith og sønn av lagdommer Frederik Valdemar Nicolai Beichmann og journalisten Edle Hartmann Schjødt.


== Utmerkelser ==
Beichmann var tildelt Deltagermedaljen, Kroningsmedaljen 1906 i sølv, Haakon VIIs 70-årsmedalje, storkors av Dannebrogordenen, kommandørridder av Den britiske imperieordenen (KBE), ridder av den franske Æreslegionen, amerikanske Bronze Star Medal og Norsk Militært Tidsskrifts medalje for besvarelse av prisoppgave i sølv.


== Referanser ==
Alrek studenthjem

Alrek studentboliger (og kalt Alrek studenthjem) beliggende på Årstad i Bergen ble bygget på slutten av 1950-tallet. Det er et hybelkompleks som eies av Studentsamskipnaden på Vestlandet (Sammen).
På grunn av nærheten til Haukeland sykehus (nå Haukeland universitetssykehus) og Det odontologiske fakultet ved Universitetet i Bergen, har det tradisjonelt bodd mange medisiner-, tannlege- og tannpleiestudenter på Alrek Studentboliger, men også studenter fra universitetets andre fakulteter og fra byens øvrige høyskoler har hatt og har tilhold på Alrek Studenthjem.
På begynnelsen av 1990-tallet ble bygget oppgradert. Alle bad ble pusset opp, en hybel på hver gang ble slått sammen med kjøkkenet og selve kjøkkenet fullstendig renovert, alle vinduer skiftet og et nytt lag med isolasjon ble lagt utenpå ytterveggene. 
I byggets kjeller har i flere tiår den tradisjonsrike Club Alrek holdt til. I mange år foregikk skjenkingen her i ikke helt legale former, men fra 1991 fikk stedet egen skjenkebevillig.


== Eksterne lenker ==
Studentsamskipnaden på Vestlandet
Bergen byleksikon på nett, om Studentboliger
122 (tall)

122 (ett hundre og tjueto) er det naturlige tallet som kommer etter 121 og kommer før 123.
122 er et partall.
122 er CXXII i romertall.
133 (tall)

133 (ett hundre og trettitre) er det naturlige tallet som kommer etter 132 og kommer før 134.
133 er et oddetall.
133 er CXXXIII i romertall.
Goatse.cx

Goatse.cx er en nettside med et eksplisitt bilde, hello.jpg, av en naken mann som manuelt tøyer sitt anus til en diameter på størrelse med en hånd. Siden brukes ofte til å sjokkere intetanende nettbrukere.Siden 14. januar 2004 har det opprinnelige domenenavnet (goatse.cx) pekt til blackraven.cx (skjult i en HTML frame) som tegn på at domenet har blitt suspendert av .cx-NIC, men de opprinnelige sidene er fortsatt tilgjengelige mange steder på nettet.


== Referanser ==