jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Torsdagsklubben

Torsdagsklubben er et norsk humorprogram som ble sendt på TV 2 fra 2002 til 2004 og i 2008. Programmet ble ledet av Silje Stang, med Otto Jespersen og Thomas Giertsen som faste paneldeltakere. I tillegg deltok to gjester i hvert program. Hovedingrediensen var å kommentere ukens hendelser og å forsøke på å få frem noe humoristisk om norske kjendiser. Humoren var i stor grad basert på satire. Programmet hadde en hardtslående stil og ble raskt omstridt. 
Mange seere ble underholdt av denne formen mens atter andre ble opprørt, noe som igjen førte til presseoppslag. TV 2 beskrev det i 2008 selv slik: «I forrige runde [2002–2004] opplevde trioen alt fra latterbrøl, trampeklapp og skyhøye seertall til drapstrusler, politianmeldelser, og illsinte ministere – i både inn- og utland.»Høsten 2008 var Torsdagsklubben tilbake på TV 2, men ble lagt ned igjen etter bare 11 episoder. Den siste sesongen ble betegnet som en «seermessig nedtur for TV 2». I første periode, fra 2002 til 2004, ble programmet sendt direkte, men i sesongen som ble sendt i 2008 tok man opp en lengre versjon kvelden før, som så ble klippet ned til en 46 minutter lang versjon før den ble vist på TV (hvor programmet ble delt i to av en reklamepause).
Silje Stang vant Gullruten 2003 i klassen beste kvinnelige programleder for programmet mens selve programmet ble nominert i klassen beste underholdningsprogram samme år.


== Forløper ==

Torsdagsklubbens forløper var Mandagsklubben som gikk flere sesonger med ulik bemanning på TVNorge, og både Stang og Giertsen var innom her. Mandagsklubben ble nedlagt og gjenoppstod flere ganger før det ble endelig nedlagt våren 2000. TV 2 kjøpte etter dette konseptet, noe som altså resulterte i Torsdagsklubben.


== Otto Jespersen avslutningsmonolog ==
Den faste avslutningsmonologen til Otto Jespersen, som han holdt hver uke, skapte til tider mye kontrovers rundt programmet. Allerede i oktober 2002 skapte serien store overskrifter og mye debatt etter at Jespersen i avslutningsmonologen kom med krenkende uttalelser mot daværende statsminister Kjell Magne Bondevik. Innslaget ble såpass kontroversielt at reprisen av programmet ble droppet, og Jespersen ble utsatt for drapstrusler etter uttalelsene. Under sin faste sluttmonolog i programmet 13. februar 2003 brente Jespersen det amerikanske flagget. Etter programmet 27. november 2008 ble Jespersen anmeldt for antisemittiske uttalelser.


== Seertall ==
2004-sesongen var den nest beste i programmets historie med 743 000 seere i snitt, noe som ga en andel på 49,2 %. Bare høsten 2002 hadde programmet flere seere, da 932 000 seere i gjennomsnitt så programmet.Siste episode av 2004-sesongen ble sett av 847 000.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Torsdagsklubben på Internet Movie Database
Thebe (måne)

Thebe er en av planeten Jupiters måner. Den ble oppdaget 5. mars 1979 ved hjelp av romsonden Voyager 1, og er også kjent under betegnelsen Jupiter XIV. Kort etter oppdagelsen fikk den den midlertidige betegnelsen S/1979 J 2, men i 1983 vedtok Den internasjonale astronomiske union å oppkalle den etter nymfen Thebe fra den greske mytologien. Senere har man funnet bilder fra månen tatt den 27. februar 1979.
Overflaten er dekket av minst tre eller fire kratre som er ganske store i forhold til månens egen størrelse.
Thebe hører til den såkalte Amalthea-gruppe, som omfatter de fire Jupiter-månene som er nærmest Jupiter. Gruppen har navn etter sitt største medlem; månen Amalthea.


== Noter og referanser ==
Noter
Referanser
Gan De

Gān Dé (kinesisk: 甘德, Wade-Giles: Kan Te, født cirka 400 f.Kr., død cirka 340 f.Kr.), var en kinesisk astronom født i staten Qi også kjent som Herren Gan (Gan Gong).
Vi kjenner to bøker han skrev, nemlig Avhandling om Jupiter og åtte-bindsverket Avhandling om astronomisk astrologi, begge tapt. Dette vet vi fra sitater i Shiji (bind 27) og Hanshu (bind 26), men mest er bevart gjennom Avhandling om astrologi fra Kaiyuan-perioden. I 1973 ble en liknende katalog av ham og Shi Shen avdekket i Mawangdui, og under navnet «Divinering av fem planeter» er det der nedtegnet bevegelsene til Jupiter, Saturn, Venus og andre planeter i omløp mellom 246 f.Kr. og 177 f.Kr.
Han rapporterte å ha sett en av Jupiters måner (muligens Ganymedes) med det blotte øye i 364 f.Kr., lenge før Galileo Galileis feirede oppdagelse av denne i 1610 (alle fire av de mest lyssterke månene er teknisk synbare for det blotte øye, men i praksis er de normalt dekket av skinnet fra Jupiter). Ved å skjule selve Jupiter bak en høy tregrein som står vinkelrett på satellittens baneplan, kan en eller flere av de galileiske satellittene beskues under gunstige forhold.


== Fotnoter ==


== Kilder ==
Du Shiran og andre (1992). Biographies of Ancient Chinese Scientists Series One: Gan De. Beijing: Kexue Chubanshe. s. 25-27. ISBN 7-03-002926-7. 
Ma Linghong (2002). Discoveries and Studies on the Bamboo and Silk Texts. Shanghai: Shanghai Shudian Chubanshe. s. 56-58. ISBN 7-80622-944-2. 
Gu Jianqing og andre (1991). Great Lexicon on Chinese Arts of Necromancy. Guangzhou: Zhongshan University Press. s. 648. ISBN 7-306-00313-5. 
Xi Zezong (1982). «The Discovery of Jupiter's Satellite Made by Gan De 2000 years Before Galileo». Chinese Physics. 2 (3): 664-667. 
Sky and Telescope, februar 1981.
400 f.Kr.


== Begivenheter ==
Katapulten blir oppfunnet av greske oppfinnere.


== Fødsler ==
Gan De – Kinesisk astronom


== Dødsfall ==
John Anders Rise

John Anders Rise (født 24. mars 1988 i Hamar) er en norsk tidligere fotballspiller mest kjent for sin periode i Hamarkameratene. Han kom til Hamarkameratene fra Moelven foran 2004-sesongen, og ble tatt opp i A-troppen sesongen 2005. For Ham-Kam har han spilt 197 kamper og skåret elleve mål (2014). Fra 2018 er Rise daglig leder i Hamarkameratene.
Han har 30 kamper for aldersbestemte landslag og spiller hovedsakelig i forsvar i en backposisjon, men har også blitt brukt som kant. I februar 2006 var han på et treningsopphold hos Chelsea FC., og sommeren 2007 ble han linket til den spanske klubben Málaga CF. John Anders er for øvrig lillebror av håndballspilleren Tove Elisabeth Rise.
Den 15. juli 2014 meldte Rise overgang til Ullensaker/Kisa etter at han ble fristilt av Hamarkameratene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Anders Rise – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Anders Rise – Transfermarkt 
(en) John Anders Rise – Soccerway 
(no) John Anders Rise – Norges Fotballforbund 
(en) John Anders Rise – FBref 
Spillerbiografien til John Anders Rise på hamkam.no
NIFS.no – Spillerbiografi hos Norsk & Internasjonal Fotballstatistikk
Moen Bjøllefabrikk

Moen Bjøllefabrikk AS ble grunnlagt av Tobias Moen i 1922. De første årene ble det stort sett bare produsert bjeller. Vareutvalget ble etter hvert utvidet og omfatter nå alt som har med husdyrmerking å gjøre.
Et av hovedproduktene er øremerker som passer alle typer husdyr. Disse tilfredsstiller kravene satt av Mattilsynet og EU. Øremerker leveres som elektroniske, Allflex EiD, og vanlige, visuelle merker.
Allerede i 1981 ble den første av to roboter tatt i bruk ved produksjon av bjeller. Bedriften flyttet i 1994 inn i nye lokaler på Moi i Rogaland
Norge fikk OL i 1994 og for første gang i historien ble bjeller et offisielt lisensprodukt. Valget falt på Moen-bjeller ("MOEN BELL"), og det ble solgt mer enn 200 000 bjeller til Lillehammer 94 OL. Siden den gang har Moenbjellene vært en del av hvert vinter-OL, i tillegg til flere VM, EM og andre idrettsarrangement (som for eksempel ved håndballturneringer).


== Eksterne lenker ==
Moen Bjøllefabrikks hjemmeside
Kvisti

Kvisti (av Kvitstein) er et sted på øyen Osterøy, i Osterøy kommune i Hordaland. Stedet ligger på et nes mellom Haus og Bruvik, og er mest omtalt i sammenheng med Osterøybrua, som gir forbindelse til Arna og fastlandet. 
Det er gjort funn av en steinalderboplass her. Et par kilometer øst for Kvisti ligger Havråtunet.
Orknøyingenes saga

Orknøyingenes saga er en historisk beretning om de skotske Orknøyenes historie, fra de ble hærtatt av den norske kongen i det 800-tallet fram til omtrent 1200. Den er en av flere røde tråder i sagaverket Flatøybok der den er oppdelt i mindre stykker som presenteres ulike steder i verket.
Islendingesagaene ble skrevet omkring år 1200 av en ukjent islandsk forfatter og, slik det gjerne var tilfelle med det islandsk skriving i denne perioden, er sagaen vel så mye en oppdiktet fortelling som et historisk dokument. Man tror den har blitt satt sammen fra en rekke kilder og slår sammen muntlige legender med historisk fakta. 


== Månedsnavns opprinnelse ==
Sagaen begynner med den halvmytiske erobringen av øyene av kongen av Norge før den flytter seg til mer faktabaserte hendelser. De tre første kapitlene dekker tekster som gir til gode de formentlige opphav til det svenske og norske (januar/februar) torsmånad etter þorri (Torre) og (februar/mars) göjemånad etter Gói (Goe).


== Kong Nor erobrer Norge ==
Sagaen inneholder blant annet den legendariske fortellingen om kong Nor, som til fots og ski begir seg ut for å lete etter sin søster Goe som har blitt bortrøvet for tre vintrer siden i sitt hjem i Kvenland. Med stort mannskap ferdes han nordover, forhekser arge samer som forbyr ham å krysse landet så de mister vettet og flykter fra strid, erobrer og gjør seg til konge i flere deler av Norge, men uten å finne sin søster. Der treffer han sin bror Gor, som også har lett etter Goe, men til sjøss på alle øyer i Østersjøen og til sist i Danmark. Men heller ikke han finner henne.
Nor begir seg videre og kommer til et sted som kalles Hedenmarken, der han finner søsteren bortført og bortgiftet av kongen Rolf fra Berg. Han vil umiddelbart ha tvekamp og begge slåss lenge uten å begynne å blø. Men ingen vinner og det blir til slutt forlik. Nor får Rolfs søster til make, og Rolf fikk beholde Goe. Etter dette fortsetter han sine erobringer og legger under seg hele Norveg.


== Historiske personer ==
Opp gjennom beretningen blir mange personer presentert, både historiske og sagnfigurer: Sigurd den mektige, Håkon Pålsson, Ragnvald Mørejarl og Magnus Orknøyjarl. Alle disse personene er den dag i dag del av Orknøyenes folkelige kultur.
Orknøyingenes saga omtaler også flere norske konger, blant annet Harald Hårfagre, Eirik Blodøks, Olav Tryggvason, Olav den hellige, Harald Hardråde, Olav Kyrre, Magnus Berrføtt, Sigurd Jorsalfare, Harald Gille og Magnus Blinde, Inge Krokrygg, Øystein Haraldsson og Sigurd Munn. Opplysningene om de norske kongene er stort sett de samme som i kongesagaene.


== Trivia ==
Videospillet The Bard's Tale låner masse fra mytene fra Orknøyene.


== Referanser ==


== Utgaver på norsk ==
Orknøyingasoga. Umsett av Gustav Indrebø. Samlaget, 1929. (Norrøne bokverk ; 25)
Orknøyingenes saga. Oversatt av Anne Holtsmark. Aschehoug, 1970. (Thorleif Dahls kulturbibliotek)


== Eksterne lenker ==
Saganet: Orkneyinga saga
Ona fyr

Ona fyr ligger på øya Ona i Ålesund kommune i Møre og Romsdal fylke. Fyret ble bygget i støpejern i 1867 og er 14,7 meter høyt. Fyret ligger på Onakalven som er det høyeste punktet på øya. 
Fyrmesterboligen som ligger lenger vest på øya, er i dag solgt. Boligen eies av private og inneholder bl.a. keramikkverksted. I tilknytning til fyrmesterboligen var det også en fyrassistentbolig som ble revet en gang på 1960-tallet.


== Eksterne lenker ==
fyr.no
«Ona fyr». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Ona

Ona er ei øy i Ålesund kommune i Møre og Romsdal fylke, og hadde i 2020 15 fastboende.


== Befolkning ==
På det meste etter andre verdenskrig var det bortimot 370 innbyggere på Ona og Husøya i Sandøy kommune. I tillegg var det i fiskesesongene en del fiskere fra øyene og fastlandet som bodde i rorbuer. 


== Grunnlag ==
Grunnen til at fiskerne flyttet utover i fiskesesongene var den korte seilingsavstanden fra Ona og ut til de rike fiskefeltene. Øya ligger i havgapet ytterst på Romsdalskysten og var det sydligste fiskeværet i Norge.
De fastboende her ute livnærer seg på fiske, keramikkproduksjon og turisme. Øya har også en restaurant som er åpen i turistsesongen og serverer selvfølgelig blant annet sjømat. Her finnes også gode muligheter for overnatting.
Før var det også salting av sild og klippfisk og tørrfiskproduksjon her ute. Det var ikke uvanlig at klippfisken lå utover alle svabergene til tørk, senere ble det kunstig tørking av klippfisken. Tørrfisken ble hengt og tørket på hjell. 
Øya har også en kiosk.


== Topografisk ==

Øygruppa Ona består av de to øyene Ona og Husøya, som er bundet sammen med en kort bro; ved fjære sjø kan en gå tørrskodd over fjæra mellom øyene. På Onakalven, øyas nest høyeste punkt (Heia er høyest), står Ona fyr, som ble bygd i 1867 og er 14,7 meter høyt. Fyret er et kjent turistmål, og mange turister besøker øya hvert år. 
Ona har også en fin, hvit sandstrand, gravplass (på Husøya) med en særegen steingard rundt laget av rullesteiner og et forsamlingshus, «Stormly», som benyttes til begravelser, bryllup, religiøse møter, fester etc.


== Historikk ==
I 1670 feiet en flodbølge over øya under en storm og tok med seg de fleste husene der og mange mennesker, men samfunnet ble med tiden gradvis bygget opp igjen.
I tidligere tider var det også losstasjon med flere loser her ute. Flere av losene omkom under tjeneste. På 1950- og 60-tallet var det 3 fiskemottak og 3 butikker. 
I senere tid har øya også blitt kjent for keramikkproduksjon. I 2008 etablerte galleriet Atelier HF9 seg på Ona (Husøya).


== Ornitologisk aktivitet ==
Ona har vært kjent for et rikt fugleliv, og fra 1970-årene har det vært mange ornitologer som har besøkt øya. Før 1997 var det registrert 117 arter på Ona og Husøya, men fra 1997 har det vært systematisk registrering hver høst, som regel minimum i uke 39 – 40. Dermed har også observasjonene blitt bedre, og pr. september 2008 var det observert 230 arter fra Ona. Høsten 2009 bød på en sensasjon i og med at en hvitkronespurv oppholdt seg på øya i en periode i månedskiftet september/ oktober. Den holder normalt til i Amerika og er bare observert seks ganger tidligere i Europa.


== Referanser ==
AIS

AIS kan vise til:

Automatisk identifikasjonssystem, system for å identifisere skip
Abbreviated Injury Scale, et kodesystem innen akuttmedisin for å klassifisere skader
AIS Airlines, et nederlandsk flyselskap
Advanced Info Service, et thailandsk mobiltelefonselskap
Aeronautical Information System
Australian Institute of Sport
Association for Information Systems
Hamarkaupangen

Hamarkaupangen er navnet som brukes på middelalderbyen Hamar. Den lå på Domkirkeodden på Storhamar, nordvest for dagens bysentrum. Man vet ikke når byen ble oppført, men historikere mener det var i forbindelse med kristningen av landet, fra slutten av Vikingtiden. Det eldste sikre funnet stammer fra et myntfunn på Helgelandsmoen i 1892. Myntene kan dateres til rundt 1050, og på den ene siden står det Haraldr rex, mens det på den andre står Olafr á Hamarkaupangr. Det var på den tiden vanlig at myntene bar myntmesterens navn. I 1152 ble Hamarkaupangen gjort til bispesete av den pavelige utsendingen Nikolaus Breakspere, noe den var fram til 1567.


== Eksterne lenker ==
«Hamarkaupangen». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Type 71 (motorvognsett)

Type 71 er typebetegnelsen som Statens jernbanetilsyn har satt på 16 togsett bygd på bestilling for Flytoget av ADtranz (nå Bombardier Transportation).


== Tekniske data ==
Disse togsettene likner type 73, men har andre farger, dører og innredning, og har ingen krengemekanisme. Flytogene har i tillegg en ekstra transformator, og to motorer mer enn type 73 etter at flytogene fikk innsatt en fjerde vogn med trekkraft i 2009. De oppleves derfor som sterkere og raskere enn type 73, som kun har trekkraft i 3 av 4 vogner. Flytoget har en toppfart som er begrenset på 210 km/t i Norge.


== Dekor ==
I begynnelsen av desember 2005 fikk togsett nr. 05 ny dekor, som det første av Flytogets togsett. Den nye dekoren skilte seg fra den gamle ved at det såkalte «kulturbåndet» langs togsettets side var mer oransje enn tidligere.Den 16. februar 2017 var sett nr. 15 for første gang i trafikk med nytt design, etter at Flytoget hadde fått ny profilering fra 1. desember 2016.


== Utskiftninger ==
Togsett 71-16 ble utrangert tidlig i 2021 for å brukes som reservedeler til de andre, samt type 73. To nye type 78-togsett skal settes inn i trafikk for Flytoget sommeren 2021. Dette vil trolig medføre at noen flere type 71-togsett vil bli overført til rushtidstrafikk på Intercitystrekninger. Samtidig skal ytterligere ett togsett etter planen tas ut av drift, og i stedet tjene som reservedellager.


== Galleri ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Flytoget type 71 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Type 71 – NJK Materielldatabasen
Type 71 – Jernbane.net
Sarkasme

Sarkasme er håning av, gjøn av eller latterliggjøring av en person, situasjon eller ting. Det brukes ofte på en humoristisk eller ironisk måte og uttrykkes gjennom stemmens intonasjoner så som å overvektlegge det aktuelle utsagn eller enkelte ord og framføres ofte med et nedlatende kroppsspråk. 


== Opprinnelse ==
Ordet kommer av det latinske ordet sarcasmus, som igjen kommer fra det greske sarkasmos, fra sarkazein – å bite seg i leppa av sinne,- fra sarx, sark-, hud – rotordet betyr bokstavelig talt «å kutte av et stykke kjøtt (fra personen man retter seg mot)».
Det er berømmelig beskrevet som «den laveste form for vittighet» (et sitat som av og til feilaktig tilskrives Oscar Wilde men hvis kilde er ukjent). I 1983, utga Leonard Rossiter en bok med tittelen The Lowest Form of Wit (ISBN 0-7221-7513-2) som inkluderer sarkasmens historie, regler for sarkasme og mange sarkastiske kommentarer (noen av dem tvilsomme) fra berømte personer.


== Bruk ==
Begrepet blir ofte feilaktig anvendt som et synonym for ironi. Ironi refererer imidlertid til at den bokstavelige betydning og den tiltenkte mening av ordene som ytres er forskjellige, mens sarkasme refererer til den hånende betydningen av ytringen.  
Det er mulig å være ironisk uten å være sarkastisk, og å være sarkastisk uten å være ironisk. For eksempel kan man komme med en uttalelse som, riktignok sarkastisk, er det samme som (ikke det motsatte av) den bokstavelige tanken som blir uttrykt: Nei, tro det eller ei, jeg kan ikke lese tankene dine!
Sarkasme blir også jevnlig sammenblandet med kynisme, som i vanlig bruk blir sett på som en fundamentalt nihilistisk holdning til andre mennesker eller livet i sin alminnelighet, mens sarkasme også kan brukes til å uttrykke positive ideer eller følelser.


== Sarkasme i skriftlig kommunikasjon ==
Fordi det er taleorientert, kan sarkasme være vanskelig å fatte i skriftlig form og blir lett mistolket. For å forebygge dette avrunder en del mennesker sarkastiske kommentarer på internett med et emotikon, vektlegger ordene med kursivskrift, fet skrift og/eller understreking (f.eks. Det var fint), eller omgir dem med selvlagede markeringsspråk-tagger, f.eks. *sarkasme*, <sarkasme> eller <kniser>.
En annen tilpasning av sarkasme til elektronisk media kan kun skje via skrevet språk. Ved bruk av ekstremt dårlig staving i en setning kan man uttrykke at en som har et bestemt synspunkt er uintelligent eller overivrig. For eksempel: «but teh bias!!!11!1!one» (But the BIOS). Denne skriftlige slangen (sjargongen) er særlig populær i diskusjonsgrupper.
I Storbritannia har skriftspråket tatt opp i seg bruken av  (!) (et utropstegn i parenteser) etterfølgende tale der sarkasme eller ironi kan registreres via tonelaget.


== Se også ==
Ironi – satire
Svart humor – galgenhumor
Ærekrenkelse – blasfemi


== Eksterne lenker ==
Sarcasm Society – Sarcasm Tutorial Arkivert 21. februar 2006 hos Wayback Machine. (engelsk)
BBC News Magazine – The rules of sarcasm (engelsk)
EM i friidrett 1969

EM i friidrett 1969 ble arrangert i Athen 16. – 21. september.
Det ble satt hele sju verdensrekorder i løpet av mesterskapet:

Anatolij Bondartsjuk fra Sovjetunionen kastet slegga 74,68 meter
Nicole Duclos fra Frankrike løp 400 Meter på 51,73 sekunder
Jaroslava Jehlicková fra Tsjekkoslovakia løp 1500 meter på 4.10,7
det britiske og der franske laget på 4 x 400 m stafett for damer løp på 3,30,8; allerede i kvalifiseringsrunden hadde det vesttyske laget  satt ny rekord med 3.33,9, en rekord som bare ble én dag gammel.
Nadjesjda Tsjisjova fra Sovjetunionen fikk opp et kulestøt på 20,43 m


== Medaljesammendrag ==
Resultatene var som følger:


=== Menn ===
nb1  Max Klauß fra Øst-Tyskland hoppet 8,00 m i finalen, som var en ny gyldig mesterskapsrekord.
nb2  Sannsynligvis med for mye medvind, da Viktor Sanejevs resultat ikke ble godkjent som ny mesterskapsrekord.


=== Kvinner ===
[nb3] Allerede i kvalifiseringen hadde det vesttyske laget satt ny verdensrekord med tiden 3.33,9, men rekorden ble bare stående i et døgn.ForkortelserVR: Verdensrekord
CR: Mesterskapsrekord


== Medaljestatistikk ==
      Vertsnasjon (Hellas)


== Deltagende nasjoner ==
Uoffisielt deltok 675 utøvere i mesterskapet, en mer enn det offisielle antallet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Resultater, kvinner GBR Athletics
Resultater, menn GBR Athletics
Wiktionary

Denne artikkelen nevner Wikimedia eller et av Wikimedias prosjekter. Vær oppmerksom på at Wikipedia er et Wikimedia-prosjekt.
Wiktionary (sammensatt av wiki og dictionary; eng. «ordbok») er en wikiordbok og et søsterprosjekt til Wikipedia. Målet er «å sammen skrive en åpen og fritt tilgjengelig ordbok». Wiktionary inneholder definisjoner og annen informasjon både på eget og andre språk.
Som de andre MediaWiki-prosjektene ble det først startet på engelsk, men finnes nå på flere språk. Den engelske utgaven har flest oppslagsord, mer enn 3,8 millioner oppslagsord per november 2014, mens den bokmålsutgaven har 132 000 oppslagsord (inkludert bøyningsformer).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(mul) Offisielt nettsted 
(en) Wiktionary – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wiktionary – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Den engelske Wiktionarys beskrivelse av seg selv
Den norske wikiordboken
Michael D. Yates

Michael D. Yates (født 1946) er en marxistisk orientert økonom som tidligere arbeidet som professor ved University of Pittsburgh at Johnstown, og som i dag er assosiert redaktør av tidsskriftet Monthly Review. Han har også jobbet i forhold til ulike fagforeninger, og har nettopp fagbevegelsens kår under kapitalismen som sitt fremste forskningsfelt. Yates har skrevet bøkene Longer Hours, Fewer Jobs, Why Unions Matter og Naming the System: Inequality and Work in the Global Economy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Intervju med Yates
Karin Beate Vold

Karin Beate Vold (født 19. februar 1944) er en norsk litteraturhistoriker.
Hun er utdannet cand.philol. fra Universitetet i Oslo fra 1976, og arbeidet som forlagsredaktør i Tiden Norsk Forlag og litteraturkritiker i Dagbladet før hun var direktør ved Norsk barnebokinstitutt 1985–2008. Deretter var hun spesialrådgiver ved instituttet frem til 2011. Hun har arbeidet med Inger Hagerups forfatterskap, og utgav i 1997 Norsk barnelitteraturhistorie sammen med Tone Birkeland og Gunvor Risa. Boka kom i ny utgave i 2005, og igjen i 2018.
Vold er søster av lyrikeren Jan Erik Vold og datter av Dagbladet-journalisten Ragnar Vold.


== Referanser ==
Isaac and Tamara Deutscher Memorial Prize

Isaac and Tamara Deutscher Memorial Prize er en pris som gis til forfattere som skriver bøker «som eksemplifiserer de beste og mest innovative nye skriftene i eller om den marxistiske tradisjonen». Prisen, som ble innstiftet av Tamara Deutscher til minne av ektemannen Isaac Deutscher, ble først gitt i 1969, og har siden blitt utdelt hvert år unntatt 1971 og 1998. Selve prisen er en symbolsk sum, men utover dette inviteres prisvinnerne til å levere neste års Deutscher Memorial Lecture, i tillegg til at prisen henger svært høyt blant marxistiske forfattere.


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
Isaac and Tamara Deutscher Memorial Prize hjemmeside