jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Andreas Markusson (1951)

Andreas Markusson (født 17. mars 1951 i Larvik) er en norsk manusforfatter og dramatiker som er kjent for flere tv-produksjoner. Han er bosatt i Frankrike.
Markusson har også fått oppført flere helaftens komedier på norske teatre, blant annet «Trassalderen» og «17. mai» på Oslo Nye Teater og «Lykkeland» på Nationaltheatret.


== Bibliografi ==
2018: Den gammeldagse nissen, scenetekst.
2013: Trassalderen, teaterstykke.
2008: Første gang jeg døde (Grieg bok. Kriminalroman).
2006: Dødssynder og andre bagateller (Grieg bok. Om landsbyen på Korsika, hvor han bodde i åtte år. Roman)
2000: Båtpuss (Solum Forlag. Skuespill, oppført på Oslo Nye Teater)
1997: Kan det være noe hun har spist? (Solum Forlag. Skuespill, oppført på Den Nationale Scene)
1997: 17. mai: en komedie om et norsk hus (Solum Forlag. Skuespill)
1996: Lykkeland (Solum Forlag. Skuespill)


== Filmografi som forfatter ==
2018 Sonja
2014 Alle sammen sammen
2010 Den unge Fleksnes
2009 Appelsinpiken, scenografi
2009 God natt, elskede (TV-serie), NRK
2007 Mars & Venus
2005 Hos Martin (TV-serie, 2 episoder: «Syk, sykere» og «Mammas valg»)
2000–2001 Soria Moria (TV-serie) (TV-serie)
1998–2001 Nr. 13 (TV-serie)
1996–1999 Offshore (TV-serie) (TV-serie)
1994 Fredrikssons fabrikk - The movie – Norsk dialog
1990–1993 Fredrikssons fabrikk (TV-serie) – Oversettelse og tilretteleggelse
1990 Marerittet (TV-serie) – Manusbearbeidelse
1987 Pilen flyttebyrå (TV-serie)
1987 På stigende kurs (TV-serie)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andreas Markusson på Internet Movie Database 
(no) Andreas Markusson hos Nationaltheatret 
(en) Andreas Markusson hos The Movie Database
Andreas Markusson

Andreas Markusson er navnet til flere personer:

Andreas Markusson (1893–1952), norsk romanforfatter
Andreas Markusson (1951), norsk dramatiker og manusforfatter
Fylkesvei 3160

Fylkesvei 3160 går mellom Fossnes og Stokke kirke i Sandefjord kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 560 (Vestfold).


== Kommuner og knutepunkter ==

 SandefjordVennerødveien 

Gryteveien 

Dalenveien 

Gryteveien 

Borgeveien 

Stokkeveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3160
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
I de beste familier

I de beste familier er en norsk dramaserie som gikk på NRK fra 1994 til 1995. Regien var ved Steinar Berthelsen, Lasse Glomm, Jarl Emsell Larsen, mens manuset ble skrevet av Morten Barth,  Eirik Nilssen Brøyn, Freya Gerstad, Jesper Halle, Axel Hellstenius, Eirik Ildahl, Torun Lian og Eva Sevaldson. Serien handlet om livet til familien Wahring på Sanden Strand-hotell. 
I de beste familier ble beskrevet som en norsk såpeopera. Den ble produsert for å ta opp kampen med de amerikanske såpeseriene.Serien, som gikk på søndagskveldene, hadde i snitt 900 000 seere.


== I rollene ==
Roy Bjørnstad ....  Jack
Ingar Helge Gimle ....  Magne
Inger Jacobsen ....  Ruth
Geir-Atle Johnsen ....  Vemund Wahring
Frank Krog ....  Sverre Avløs
Kalle Øby ....  Geir Lervik
Vera Øian ....  Lillema Wahring
Kathrine Olsen ....  Kristin Lervik
Ove Christian Owe ....  Bendik Avløs
Grethe Ryen ....  Sissel Lervik
Elisabeth Sand ....  Elin Wahring
Christoffer Staib ....  Petter Wahring
Camilla Strøm Henriksen ....  Silje Lyseng
Ingerid Vardund ....  Marie Wahring


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) I de beste familier på Internet Movie Database 
(no) I de beste familier hos Filmfront 
(no) I de beste familier på NRK TV 
Hele serien i NRK nett-tv
Lydguiding

Lydguiding er et begrep som brukes om en guidet tur - som byvandring eller museumsbesøk - ved hjelp av en nedlastet lydfil på øret. På denne måten kan brukere lære om byer og deres historie når de ønsker det og uten å gå i følge med guide eller organiserte grupper.
Tilbud innen lydguiding er økende i store byer internasjonalt.


== Referanser ==
Freya Gerstad

Freya Gerstad er en norsk manusforfatter.


== Filmografi ==
Hotel Cæsar (1998) (TV-serie) – Dialogforfatter (1 episode)
Offshore (1996) (TV-serie) – Episodeforfatter
I de beste familier (1998) (TV-serie) – Episodeforfatter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Freya Gerstad på Internet Movie Database
Marie Anisdahl

Marie Anisdahl (født 8. desember 1967) er en norsk regissør, manusforfatter og filmfotograf.


== Filmografi ==


=== Regissør ===
Torpedo (2004) (kortfilm)
Hotel Cæsar (1998) (TV-serie)


=== Manusforfatter ===
Torpedo (2004) (kortfilm) – Manus


=== Fotograf ===
Torpedo (2004) (kortfilm)
Soria Moria (2000) (TV-serie)


=== Annet ===
Et sikkert opplegg (2001) (kortfilm) – Kameraoperatør
Salt og pepper (2001) (kortfilm) – Kameraoperatør


== Eksterne lenker ==
(en) Marie Anisdahl på Internet Movie Database
Sambatyon

Sambatyon er i rabbinsk litteratur navnet på (den fiktive) elven som Israels ti forsvunne stammer skal ha blitt forvist bak av den assyriske kongen Salmanassar V. I de tidligste referansene, slik som Targum Pseudo-Jonathan, har elven ingen spesielle egenskaper, men i senere litteratur har den voldsomme fosser og stryk og kaster opp stener seks dager i uken. I noen referanser består den utelukkende av sand, stein og flammer. De seks ukedagene elven går, er den umulig å krysse, mens den stopper opp hver sabbat, den dagen jøder ikke har lov til å reise. Dette blir sagt å være opprinnelsen til navnet på elven. Sambatyon var også et populært tema i middelalderlitteratur, f.eks. «Aleksander-romansen» hvor Aleksander den store møter elven på sine reiser.


== Eksterne lenker ==
PBS: De bortkomne stammene
Sambatyon fra Det jødiske leksikon


== Kilder ==
Engelsk wikipedia
Skrivemåten «Sabatyon» er fra boken Baudolino
Carlos Westendorp

Carlos Westendorp Cabeza (født 7. januar 1937 i Madrid) er en spansk diplomat og politiker.
Westendorp gikk inn i utenrikstjenesten i sitt hjemland Spania i 1965 og tjenestegjorde ved landets utenriksstasjoner i Brasil og Nederland. Han var i årene 1980 til 1985 ansvarlig for saker som hadde med Spanias forhold til De europeiske fellesskaper å gjøre og deltok i gruppen som forhandlet fram Spanias medlemskap i EF.Westendorp var Spanias ambassadør til EF i årene 1985 til 1991. Han var deretter, i årene 1991–1995 statssekretær med ansvar for EF-spørsmål, for så å bli utenriksminister i 1996. 
Etter å ha vært FN-ambassadør i 1996–1997, ble Westendorp utnevnt til stillingen som det internasjonale samfunns Høye representant for Bosnia-Hercegovina. Denne institusjonen, på engelsk kalt Office of the High Representative, ble til under Dayton-avtalen for å påse implementeringen av avtalens sivile deler og var i praksis for Bosnia-Hercegovinas øverste myndighet. Westendorp tjente i stillingen som høyeste representant fra juni 1997 til juli 1999. I egenskap av internasjonal høyrepresentant var Westendorp i 1998 ansvarlig for å innføre Bosnia-Hercegovinas nye flagg.Fra 2004 til 2008 var Westendorp var Spanias ambassadør i USA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carlos Westendorp – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Carlos Westendorp hos Europaparlamentet
Lars Berg (regissør)

Se også pekersiden Lars Berg.Lars Berg (født 1959) er en norsk regissør, produsent og underviser utdannet ved S.F.A.I. og A.F.I. innen film og TV. Blant produksjonen er flere spillefilmer; Farlig Farvann, Maja Steinansikt, Glasskår og Asfaltenglene, og TV-serier som Skolen, Fox Grønland og Hotel Cæsar.


== Filmografi ==


=== Regissør ===
Asfaltenglene (2010)
Glasskår (2002)
Maja Steinansikt (1997)
Farlig farvann (1995)
Skolen. TV-drama (2004)
Fox Grønland. Krim-serie (2002/04)
Hotel Cæsar. TV-serie (1998)
Grenseland. TV-serie (1995) 
U. TV-serie (1994)
Nabo. Kortfilm (2000)
En djevel i skapet. Kortfilm (1999)
Mikkels Hus. Kortfilm (1995)
Redd Hare. Kortfilm (1989)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Berg på Internet Movie Database 
(sv) Lars Berg i Svensk Filmdatabas 
(da) Lars Berg på Filmdatabasen 
(da) Lars Berg på Scope 
(en) Lars Berg på AllMovie 
(en) Lars Berg hos The Movie Database 
Offisielt nettsted
Arild Brubak

Arild Brubak (født 1967) er en norsk regissør og TV-produsent/prosjektleder.
Han har hatt regi på Hotel Cæsar, Familiesagaen De syv søstre og 71° nord. Han har også vært prosjektleder på mange programmer på TV 2, blant annet Hotel Cæsar, Hos Martin, Seks som oss, Farmen og Ran. Brubak gikk i 2010 over til Strix Television, hvor han er prosjektleder/executive producer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arild Brubak på Internet Movie Database 
Arild Brubak på Filmfront
Mathias Calmeyer

Navnet kan også gjelde kjøpmann Mathias Calmeyer (1741–1801), som har gitt navn til Calmeyers gate i Oslo.Mathias Calmeyer (født 27. mai 1964, død 23. juli 2021) var en norsk skuespiller, dramatiker og regissør. 
Han regisserte TV-serier som Kaptein Sabeltann, Himmelblå, Venner og fiender og den svenske Nya tider. Han var også regiassistent på Leidulv Risans NRK-serie Ved kongens bord. I årene 2013-2020 var han forfatter og regissør for flere serier i NRKs Radioteater. Fra 2021 var han produsent i NRK Lyddrama i Dramaavdelingen. Calmeyer gikk bort 23. juli 2021 hjemme på St. Hanshaugen i Oslo etter lang tids sykdom. Han var sønn av skuespilleren Joachim Calmeyer.


== Skuespiller ==
2008: Himmelblå (TV-serie) – Jens (gjesterolle)
2005: Tjuefjerde (TV-serie) – Varehusnissen
2004: Svarte penger - hvite løgner (2004) (TV-serie) – Eiendomsmegler
2000: På gränsen (TV-serie)
2000: Soria Moria  – Tore
1998: Nini (TV-serie)
1997: Gåten Knut Hamsun (TV-serie) – Forpakter på Nørholm
1997: Salige er de som tørster (1997) (TV-serie/film – Politimann 1
1996: Offshore – Pianoekspeditør (gjesterolle)


== Filmografi ==


=== Regi ===
2009: Himmelblå (TV-serie)
1999: Nya tider (TV-serie)
1998: Venner og fiender (TV-serie)


=== Manus ===

2008: Hotel Cæsar (TV-serie) – dialogforfatter
2008: Himmelblå (TV-serie) – manus
1998: Venner og fiender (TV-serie) – norsk manusbearbeidelse


=== Annet ===
2005: Ved kongens bord (TV-serie) – regiassistent
1998: Venner og fiender (TV-serie) – norsk ansvarlig redaktør


== Hørespill / Lyddrama ==
2017: 22. juli - Hvordan kunne det skje? – forfatter og regissør
2015: Scandinavian Star - regissør. Sendt i NRKs Radioteater
2013: Foxtrot Jakten på Spionen Arne Treholt – forfatter. Sendt i NRKs Radioteater


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mathias Calmeyer på Internet Movie Database 
(no) Mathias Calmeyer hos Sceneweb 
(en) Mathias Calmeyer hos The Movie Database
Kvartetten som sprängdes

Kvartetten som sprängdes er en roman av Birger Sjöberg. Den ble utgitt på Bonniers forlag  i 1924.
Romanen, som foregår i et avismiljø i en småby, handler om medlemmene i byens strykekvartett som gir seg hen til aksjespekulasjon.
Romanen ble dramatisert og satt opp  på Dramaten i Stockholm  i 1935 med Carl Barcklind. Barcklind hadde også hovedrollen i den første filmatiseringen i 1936. I 1950 ble det lagd en ny filmversjon av Gustaf Molander. I svensk fjernsyn ble det laget fjernsynsteater av romanen i 1962 og i 1972 regisserte Hans Alfredson en TV-serie.
Frukostklubben

Frukostklubben er et svensk underholdningsprogram som ble sendt i Sveriges Radio fra 1946 til 1978. Programmet startet sine sendinger  9. februar 1946 og gikk frem til det ble foreløpig avsluttet den 24. desember 1949. Programmet gjenoppstod i 1955 og ble deretter sendt til og med 31. desember 1978.Frukostklubben var det første underholdningsprogrammet i Sverige som ble sendt om morgenen. Idéen var hentet fra  USA av den legendariske radiomannen Per-Martin Hamberg. Øvrige produsenter av programmet var Roland Eiwort, Povel Ramel, Tage Danielsson, Hilding Pettersson og Bertil Perrolf.
Totalt ble 680 programmer sendt, og programleder i hele sendeperioden var Sigge Fürst.Kjente figurer i programmet var "Enslingen på Johannesskäret" og "Kaffepetter".


== Referanser ==
Hana Mandlíková

Hana Mandlíková (født 19. februar 1962 i Praha) er en tsjekkisk tidligere profesjonell tennisspiller. Hun er datter av Vilem Mandlik som var finalist på 100 m under Sommer-OL i 1956 og 1960.
Hun vant fem Grand Slam-turneringer, fire single- og en damedouble-tittel og var finalist i ytterligere fire i løpet av sin tenniskarriere. Hun vant Australian Open to ganger og French Open en gang, i US Open vant en single- og en doubletittel.
I 1984 beseiret hun Martina Navrátilová i finalen Oakland og brøt dermed Navrátilovás seirsrekke på 54 kamper. Etter den kampen vant Navrátilová sine neste 74 kamper, en rekord som står den dag i dag.
Mandlíková vant på nytt over Navrátilová i 1985, denne gangen i finalen i US Open og tok sin tredje Grand Slam-tittel. Fire år senere vant hun dame-double i US-Open sammen med Navrátilová. 
I 1988 ble hun australsk statsborger og i 1994 ble hun opptatt i International Tennis Hall of Fame.


== Grand Slam-titler ==
 Australian Open:
Single damer: 1980 (hun beseiret Wendy Turnbull med 6-0, 7-5 i finalen)
Single damer: 1987 (hun beseiret Martina Navrátilová med 7-5, 7-6 i finalen)
 French Open:
Single damer: 1981 (hun beseiret Sylvia Hanika med 6-2, 6-4 i finalen)
 US Open:
Single damer: 1985 (hun beseiret Martina Navrátilová med 7-6, 1-6, 7-6 i finalen)
Double damer: 1989 (med Martina Navrátilová


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Hana Mandlíková – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Hana Mandlíková – WTA Tennis 
(en) Hana Mandlíková – ITF Tennis 
(en) Hana Mandlíková – FedCup 
(en) Hana Mandlíková – International Tennis Hall of Fame
Feten

Feten er en lita grend i Telemark ca. 30 km nord for Notodden og ca. 20 km fra Rjukan.
Feten ligger langs fylkesvei 37 og Tinnsjøen. Feten ligger i ett område kalt Busnesgrenda  og har om lag 25 innbyggere.
Marerittet

Marerittet (på svensk Mardrömmen) er en norsk-svensk miniserie som ble sendt på NRK i 1989 og på SVT2 i 1990. Serien handlet om ekteparet Nils og Eva som var på fottur på et lite sted i Nord-Norge. Der ble de høyst ufrivillig viklet inn i noe alvorlig som hadde forgreininger langt utenfor det lille tettstedet. De ble utsatt for både trusler, utpressing og vold og forsøkte desperat å unslippe, men den eneste eneste veien bort derfra var med båt. Hovedrollene ble spilt av Kjersti Holmen og Tomas von Brömssen. Regi var ved Bo Hermansson. Musikken var ved Egil Monn-Iversen.


== Om serien ==
Opptakene ble gjort på Mærvoll, Vestvågøy i løpet av fire uker sommeren 1989.Serien hadde høye seertall, men ble dårlig mottatt av TV-anmelderne. Enkelte seere fra Nord-Norge mente i tillegg at befolkningen i landsdelen ble fremstilt på en negativ måte. Tromsø-advokat Knut Skjærgård og turistspromotør for Lofoten, Karsten Berg, var særlig krass i sin kritikk overfor NRK og truet med politianmeldelser med henvisning til Grunnlovens beskyttelse mot hets overfor folkegrupper.


== Mottakelse ==
Serien ble ikke den suksessen NRK hadde regnet med og både kritikerne og store deler av seerne mislikte serien. Det reiste seg også kritiske røster fra Nord-Norge som mente at landsdelen og beboerne ble uthengt.Seertall og karakterSerien hadde høye seertall og siste episode ble sett av så mye som 62% av befolkningen, noe som tilsvarer omtrent 2 millioner seere. VGs lesere gav imidlertid lave karakterer: Første episode fikk karakteren 3,3 (av 5), andre episode 3,1, tredje 2,9 og siste episode kun 2,8. Det som var noe uvanlig var at seertallene økte for hver episode samtidig som karakteren dalte.


== I rollene ==
Tomas von Brömssen ....  Nils
Kjersti Holmen ....  Eva
Reidar Sørensen ....  Lars
Minken Fosheim ....  Irene
Morten Faldaas ....  Jan
John Sigurd Kristensen ....  Karl
Ketil Høegh ....  Sven
Karen Randers-Pehrson ....  Helga
Turid Balke ....  Gerda
Erik Lassen ....  The captain


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marerittet på Internet Movie Database 
(no) Marerittet hos Filmfront 
(no) Marerittet på NRK TV
Bertil Perrolf

Bertil Perrolf, opprinnelig Pettersson, (født 10. mai 1917 i Solna, Stockholms län, død 2. desember 2004) var en svensk radiomann.
Bertil Perrolf ble ansatt i Sveriges Radio (daværende "Radiotjänst") i 1938 og tilhørte sammen med blant annet Sven Jerring de klassiske svenske radiostemmene.
Perrolf lagde blant annet det årlige programmet Julöppet (fram til 1999) og Skivor till kaffet, der han reiste Sverige rundt og gjorde direktesendte fra ulike arbeidsplasser. Hans selvbiografi heter dermed også Sidor till kaffet.
Videre produserte han sammen med blant annet Povel Ramel, Tage Danielsson og Roland Eiwort programmet Frukostklubben.


== Referanser ==
Bo Hermansson

Bo Hermansson (født 16. juni 1937 i Uppsala) er en svensk regissør, men har jobbet mye i Norge også.


== Filmografi som regissør ==
 Fleksnes Fataliteter -  Himmelen kan vente (2002)
Nr. 13 (1998) (TV-serie)
Fredrikssons fabrikk - The movie (1994)
Fredrikssons fabrikk (1990–1993) (TV-serie)
Rød snø (1985) (TV-serie)
Marerittet (1989) (TV-serie)
Fleksnes Fataliteter (1981-1982,1988) (TV-serie)
Fleksnes Fataliteter (1976) (TV-serie)
Skraphandlerne (1975)
Albert og Herbert (1974) (TV-serie)
Fleksnes (1972,1974) (TV-serie)
Wesensteen (1998-1999) (TV-serie)
Pilen flyttebyrå (1987) (TV-serie)
Mannen som ikke kunne le (1967)


== Teaterstykker som regissør (utvalg) ==
Rivierans Guldgossar – (2007) Cirkus, Djurgården, Stockholm med blant andre Robert Gustafsson, Loa Falkman, Per Eggers & Charlott Strandberg & Suzanne Reuter.
Singing in the Rain som musikal i Stockholm.


== Eksterne lenker ==
(en) Bo Hermansson på Internet Movie Database 
(sv) Bo Hermansson i Svensk Filmdatabas 
(da) Bo Hermansson på Filmdatabasen 
(en) Bo Hermansson på AllMovie 
(en) Bo Hermansson hos The Movie Database
Malstrøm (TV-serie)

Malstrøm (orig: Maelstrom) er en britisk thriller- og dramaserie som gikk på BBC i 1985. Serien handlet om en engelsk kvinne som arvet to hus på et øde sted på Sunnmøre. Det ene huset lå på ei lita isolert øy like ved fastlandet. Hun oppdaget at det skjedde mystiske ting der nattestid og bestemte seg for å undersøke saken nærmere. Serien var ved Michael J. Bird.  
I Norge ble den sendt på NRK påsken 1985 og gikk i reprise i 1988. Serien ble totalt vist i 39 land.Store deler av den ble spilt inn på Valle i Skodje kommune og i Ålesund. Innspillingen foregikk våren 1984. Serien skal har ført til en betydelig økning av turismen i Ålesund i mange år etter at den gikk på TV.Serien ble dårlig mottatt av de britiske anmelderne, mens anmelderne i enkelte norske aviser mente at «utbyttet måtte være større for sunnmørsk næringsliv enn for seerne». VGs anmelder (Per Norvik) mente at slutten av serien skildret et fullstendig antikvert syn på mentale lidelser.


== Handling ==
Den engelske kvinnen Catherine Durrell får uventet en stor arv fra en helt ukjent mann som viser seg å være en norsk industrieier. Hun reiser til Ålesund for å finne ut mer og får blant annet vite at hun har arvet to hus. Det ene huset ligger på en liten isolert øy litt unna fastlandet, og det andre på fastlandet. Fra huset på fastlandet, kan man se over til huset på øya. Derfra ser hun merkelige ting. Catherine ror derfor over for å undersøkt huset. Hun finner ingen der, men legger merke til flere ting som ikke stemmer.  


== Skuespillere ==
Tusse Silberg – Catherine Durrell
David Beames – Anders Bjornson
Susan Gilmore – Anna Marie Jordahl
Christopher Scoular – Lars Nilsen
Edita Brychta – Ingrid Nilsen
Ann Todd – Astrid Linderman
Trevor Baxter – dr. Albrigtsen
Alan MacNaughtan – professor Solberg
Kaare Kroppan – sjåfør
Thomasine Heiner – fru Tovan
Ulf Borge – journalist


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Malstrøm på Internet Movie Database 
(no) Malstrøm hos Filmfront
Ada av Holland

Ada av Holland (født ca. 1188, død ca. 1223 Herkenrode Abbey, Kuringen, Belgia) ble grevinne av Holland ved sin fars død i 1203. Hennes onkel Vilhelm I av Holland etterstrebet tittelen. Ada som var 15, ble derfor giftet bort av sin mor før farens begravelse, for å gi henne en sterkere posisjon. Onkelen sørget etter kort tid for at Ada ble fengslet, sendt i fangenskap på Texel og deretter til England. Ada bar grevinnetittelen frem til 1207, da den endelig ble overtatt av Vilhelm.  


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ada var grev Dirk VII av Holland og Aleidis av Kleves yngste datter, hennes eldre søster Aleidis døde før Dirk VII ,og Ada var dermed den eneste arvingen. For at hennes posisjon skulle bli sterkere, sørget hennes mor for at Ada ble gift med Ludvig II av Loon mellom Dirks død og begravelse.Vilhelm, Adas onkel, erkjente ikke hennes posisjon som grevinne av Holland og utropte seg selv til greve av Holland. Han ble støttet av adelen fra Kennemerland, og Aleidis av Kleve og Ludvig av Loon måtte flykte til Utrecht.


=== Fangenskap ===
På vei til farens begravelse ble Ada forfulgt ved Leiden av Vilhelms støttespillere, og forskanset seg i Leidens festning. Etter en kort beleiring ble festningen inntatt  og Ada sendt til øya Texel, der hun levde under det hun selv kalte «utålelige tilstander». Ada ble deretter sendt til kong Johan av England og Vilheml overtok selv styret av grevskapet. 
Etter den loonske krigen som varte frem til 1206 måtte Vilhelm gjennom fredsavtalen i Brugge akseptere Ludvig og Ada som greve og grevinne av Holland. Formelt ble grevskapet delt mellom Vilhelm og Ludvig. Vilhelm fikk Zeeland og områdene rundt Geertruidenberg mens Ludvig fikk resten.


=== Tapet av grevinnetittelen ===
Det antas at Vilhelm regjerte over hele grevskapet også etter denne avtalen. I 1207 greide Ludvig å få Ada fri igjen, men hun måtte oppgi retten til grevskapet. Etter avtalen skulle det nå være slutt på stridighetene, men avtalen fra 1206 ble aldri fulgt.Borgerkrigen i Holland ble en del av en internasjonal krig mellom Frankrike og Hohenstaufendynastiet på den ene siden og England Welfene på den andre. Vilhelm visste å manøvrere slik at Holland kom fra dette uskadet, og i 1213 måtte Ada og Ludvig definitivt oppgi kravet de hadde på grevskapet. 
Ada døde i 1223 uten å etterlate seg barn. Hun ble begravet i abbediet i Herckenrode i grevskapet Loon, ved siden av sin ektefelle.


== Ettermæle ==
Samtidens historikere anerkjente ikke Ada som grevinne av Holland, og dette vedvarte helt opp til 1400-tallet. Chronicon Egmundanum som ble skrevet mellom 1269 og 1272 nevner Dirk VII som den ellevte og Vilhelm I som den tolvte greve av Holland. Vilhelms familie døde ut på 1500-tallet og Adas renomme ble til en viss grad gjenopprettet. Det fremkom at Vilhelm hadde tilegnet seg grevetittelen urettmessig. Senere ble hun anerkjent som grevinne. På 1700- og 1800-tallet inspirerte hennes historie forfattere til både poesi og skuespill.


== Referanser ==
Kaare Kroppan

Kaare Kroppan (født 25. april 1933, død 11. mai 2014) var en norsk skuespiller. Han arbeidet ved Trøndelag Teater, Riksteatret, Rogaland Teater, Fjernsynsteatret og Den Nationale Scene.
Som filmskuespiller er Kroppan kjent fra TV-serien Offshore. Videre spilte han Joachim Jensen i filmen Kamilla og tyven fra 1988, og hadde en liten rolle i den engelsk-produserte påskekrimmen Malstrøm, som ble innspilt i Norge.


== Filmer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kaare Kroppan på Internet Movie Database 
(en) Kaare Kroppan hos The Movie Database