jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
VM i innebandy for menn 2004

Verdensmesterskapet i innebandy for menn i 2004 ble arrangert i Sveits 16 til 23. mai. 10 lag deltok i A-VM. Det var femte gang som verdensmesterskapet ble arrangert og Sverige ble verdensmester for femte gang.


== Gruppe A ==


=== Tabell gruppe A ===
Sverige og Tsjekkia til semifinal
Norge til kamp om 5.-plass
Tyskland til kamp om 7.-plass
Østerrike til kamp om 9.-plass


== Gruppe B ==
16. mai 
Sveits    – Latvia     4 – 3
Russland  – Danmark    6 – 7

17. mai
Finland  – Russland   16 – 1
Sveits   – Danmark    15 – 4

18. mai
Finland  – Latvia     14 – 2
Sveits   – Russland   10 – 2

19. mai
Latvia   – Russland    3 – 4
Finland  – Danmark    16 – 0 

20. mai
Danmark  – Latvia      3 – 7
Sveits   – Finland     4 – 3


=== Tabell ===
Sveits og Finland til semifinalen
Latvia til kamp om 5.-plass
Russland til kamp om 7.-plass
Danmark til kamp om 9.-plass


== Plasseringskamper ==


=== Kamp om 5 - 10.-plass ===
21. mai
Kamp om 9.-plass
Danmark – Østerrike   6 – 4

21. mai
Kamp om 7.-plass:
Russland  – Tyskland  10 – 5

21. mai
Kamp om 5.-plass:
Norge    – Latvia      6 – 4


== Semifinaler ==
22. mai
Sverige   – Finland    5 – 3
Tsjekkia   – Sveits     5 – 3 


== Bronsefinale ==
23. mai
Finland  – Sveits      8 – 7


== Finale ==
23. mai
Sverige – Tsjekkia      6 – 4 


== Plasseringer ==


== Kilder ==
MEN´S WFC 2004 floorball.org, besøkt 7. august 2018
Råcksta tunnelbanestasjon

Råcksta tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den ligger i bydelen Råcksta i Västerort i Stockholm kommune.
Stasjonen trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje) og ligger mellom stasjonene Blackeberg og Vällingby. Den ble tatt i bruk 26. oktober 1952, da strekningen Hötorget–Vällingby ble innviet.
Det er en utendørs stasjon som består av én plattform med inngang fra Jämtlandsgatan.


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Saab 35 Draken

Saab 35 Draken var et svensk jagerfly utviklet av SAAB på 50-tallet. Flyet var tenkt som en erstatning for Saab 29 Tunnan og fløy første gang 25. oktober 1955. Det ble produsert totalt 615 fly over en periode på 19 år, og flytypen var i bruk i flere lands flyvåpen frem til 1970-årene.
Den første utgaven fikk betegnelsen J 35A og ble operativ i det svenske flyvåpenet fra mars 1960. Etter 90 fly ble denne erstattet av J 35B hvorav 89 fly ble levert. 92 J 35D og 60 S 35E taktiske rekognoseringsfly ble også bygget, før den siste varianten i form av J 35F begynte å bli operativ fra 1965. I alt 208 J 35F ble bygget.
J 35F var utstyrt med en Volvo RM 6C turbojetmotor som gav flyet en hastighet opptil 2 124 km/t (tilsvarende Mach 2). Bestykningen besto av en 30 mm Aden M/55 kanon og opptil fire luft-til-luft-missiler eller annen våpenlast på opptil 4 000 kg.


== Spesifikasjoner (J-35J) ==


== Bilder ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Saab 35 Draken – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Saab J 35 Draken – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Draken ved Flyhistorisk museum, Sola
Draken ved Norsk Luftfartsmuseum, Bodø
Kreis Wesel

Kreis Wesel er et distrikt (Kreis) i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 500 000 innbyggere. Den administrerende byen er Wesel.


== Kommuner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Kreis Wesel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kreis Wesel – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Smertepumpe

En smertepumpe er en medisinsk infusjonspumpe for legemidler oppløst i vann for konstant og langvarig injeksjon, enten subkutant, intravenøst eller epiduralt. Smertepumper er ofte batteridrevne, og kan være utformet som sprøytepumper eller peristaltiske infusjonspumper.
Smertepumper brukes ofte med morfin eller andre sterke smertestillende midler for å behandle sterke smerter hvor man ikke oppnår god effekt med tabletter, smerteplaster eller enkeltinjeksjoner.
Det kan gis flere legemidler samtidig i samme sprøyte med smertepumpe. Hastigheten av infusjonen kan innstilles innen et stort variasjonsområde. Mange smertepumper har en egen knapp for en forhåndsinnstilt enkeltdose som pasienten kan gi dersom det oppstår smerter (se pasientkontrollert analgesi).


== Se også ==
Palliativ behandling
Panzerpappa

Panzerpappa er et Oslo-basert, instrumentalt progrock-band. Musikken kan beskrives som avant-rock eller Rock In Opposition med en humoristisk vri («Avant rock med et vennlig ansikt» med gruppas egne ord), og inspirasjonen fra artister som Samla Mammas Manna, King Crimson, Henry Cow, Univers Zero og Frank Zappa er ofte lett hørbar. Panzerpappa holder konserter i Oslo-området av og til. 
Gruppen har gitt ut fem album siden starten i 1998.


== Medlemmer ==
Steinar Børve (saksofoner, keyboard)
Trond Gjellum (trommer, perkusjon, sampler samt diverse andre instrumenter)
Anders Krabberød (bassgitarer, Chapman Stick, ekstra keyboard)
Jarle Storløkken (gitarer, keyboard, accordion)Tidligere medlemmer:

Jørgen Skjulstad (bassgitar, melodica, el-gitar)
Endre Begby (el-gitar)
Knut Tore Abrahamsen (el-gitar)


== Diskografi ==


=== Album ===
Passer gullfisk (2000)
Hulemysteriet (2002)
Farlig vandring (2004)
Koralrevens klagesang (2006)
Astromalist (2012)
Pestrottedans (2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Panzerpappa på Discogs 
(en) Panzerpappa på MusicBrainz 
(en) Panzerpappa på Songkick 
Panzerpappa på Facebook 
Panzerpappa på MySpace
546 f.Kr.


== Dødsfall ==
Anaximander,  gresk filosof som regnes blant før-sokratikerne (f. 610 f.Kr.)
François Lemoyne

François Lemoyne (François Le Moyne) (født 1688 i Paris, død 4. juni 1737 samme sted) var en fransk maler. Lemoyne beundret den italienske maleren Pietro da Cortonas verker og var en av de siste franske kunstnerne som fulgte barokktradisjonen i sine utsmykninger. Han var sysselsatt ved slottet i Versailles, der han malte taket i Salon d'Hercule.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Lemoyne var sønn av en kusk ved det franske kongelige hoff. Kort etter at hans far døde, giftet moren seg med Robert le Vrac, kalt Tournières. Av ham fikk Lemoyne sin første korte kunstneriske opplæring.Lemoyne ble opptatt ved Académie royale de peinture et de sculpture i 1701, og der studerte han til 1713. Hjemme ble Lemoyne utdannet særlig av Louis Galloche;  ute, etter at han i 1711 hadde vunnet Prix de Rome, som imidlertid først langt senere bragte ham til Roma, av de italienske barokkmalere.


=== Karriere ===
Snart etter hjemkomsten skapte han sitt hovedverk, Herkules' apoteose (takmaleri i olje på lerret) for Versailles, et verk som innbragte ham hoffmalerstillingen som Premier peintre du Roi. Før dette var Lemoyne, som var blitt akademimedlem  (1718), blitt akademiprofessor (1733).I 1727 avholdt hertugen av Antin, som var leder av Bâtiments du Roi, en konkurranse for historiemalere. Tolv malerier ble innlevert, og Lemoyne vant en delt førstepris sammen med Jean-François de Troy.I 1737, dagen etter å ha ferdiggjort Tiden redder Sannheten fra Falskhet og Misunnelse, begikk han selvmord ved å stikke seg syv gange i brystet med en kniv. Årsakene var formentlig hans kones nylige død, hoffintrigene på Versailles og den voksende arbeidsbyrde.Lemoyne har hatt betydning som lærer for François Boucher og Charles-Joseph Natoire.


== Verker i utvalg ==
Herkules' apoteose (Versailles)
Diana på jakt
Nymfene
Jaktselskapet hviler (München, Alte Pinakothek)
Herkules og Cacus (Paris, Louvre)
Maria himmelopptagelse (St-Sulpice de Paris, kuppelmaleri)
Narcissus


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jean-Luc Bordeaux: François LeMoyne and his generation (1688-1737), Edition Arthena, Neuilly-sur-Seine, 1984, ISBN 2-903239-04-5
Paul Mantz: François Boucher, Lemoyne et Natoire, Quantin, Paris 1880
Xavier Salmon: François Lemoyne à Versailles, Gourcuff, Paris 2001, ISBN 2-909838-57-9


== Eksterne lenker ==
(en) François Lemoyne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Deckenbild im Festsaal des Schlosses Versailles
Studie einer jungen Frau


== Priser (utvalg) ==
1711 – Prix de Rome
Jean-Honoré Fragonard

Jean-Honoré Fragonard (født 5. april 1732 i Grasse i Frankrike, død 22. august 1806 i Paris) var en fransk rokokkomaler.
Fragonard, som hadde studert under Chardin, har blitt mest kjent for sine malerier av elskende par i hager, for eksempel Husken og Overraskelsen, samt små hendelser ved hemmelige kjærlighetsmøter, for eksempel Det stjålne kysset.


== Utvalgte verker ==
Husken (1767)
Overraskelsen (1771–1772)
Det stjålne kysset (1787–1789)


== Priser (utvalg) ==
1752 – Prix de Rome


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jean-Honoré Fragonard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jean-Honoré Fragonard – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Steve Kanaly

Steven «Steve» Francis Kanaly (født 14. mars 1946) er en amerikansk skuespiller. 
Steve Kanaly er mest kjent for sin rolle som Ray Krebbs, oppsynsmann på Southfork Ranch i TV-serien Dallas, som gikk fra 1978 til 1989. Han hadde også en liten rolle i såpeoperaserien All My Children i 1994.
Kanaly bor i dag sammen sin kone på en ranch i Ojai i California. Han er en vel ansett akvarellmaler.


== Eksterne lenker ==
(en) Steve Kanaly på Internet Movie Database 
(sv) Steve Kanaly i Svensk Filmdatabas 
(fr) Steve Kanaly på Allociné 
(en) Steve Kanaly på AllMovie 
(en) Steve Kanaly hos Turner Classic Movies 
(en) Steve Kanaly hos Rotten Tomatoes 
(en) Steve Kanaly hos The Movie Database
Valenciennes

Valenciennes er en kommune i departementet Nord i regionen Hauts-de-France nordøst i Frankrike beliggende ved elven Schelde (Escaut).


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Valenciennes


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Valenciennes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Valenciennes – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Nogent-sur-Marne

Nogent-sur-Marne er en kommune i departementet Val-de-Marne i regionen Île-de-France, og er en av de østlige forstedene til Paris. Kommunen ligger 12 km fra sentrum av Paris.


== Historie ==
Det er flere forslag til knyttet til opprinnelsen av navnet Nogent-sur-Marne,  blant annet det latinske Novigentum «nye mennesker», fanger brakt av dit av romerske hærer. Forstavelsen nov i novigentum indikerer fet eller vår jord. Det latinske ordet Novigentum tilsvarer det galliske ordet Villeneuve, «ny by». I middelalderen ble det bygget flere slott i området, blant annet Chateau de Plaisance fra 1300 tallet.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Nogent-sur-Marne


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nogent-sur-Marne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Site uavhengige lokale nyheter på Nogent sur Marne (fransk)
Blackeberg tunnelbanestasjon

Blackeberg tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den ligger i bydelen Blackeberg i Västerort i Stockholm kommune. 
Stasjonen trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje) og liggermellom stasjonene Islandstorget  Råcksta.
Stasjonen ble åpnet 26. oktober 1952 da strekningen Hötorget – Vällingby ble innviet. Den ligger delvis utendørs og delvis i fjelltunnel under Blackebergsplan. Stasjonen er slutten på den 600 meter lange tunnelen under Blackeberg, som ved åpningen var tunnelbanens eneste underjordiske strekning utenfor Stockholms innerstad.


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Islandstorget tunnelbanestasjon

Islandstorget er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den ligger i bydelen 
Södra Ängby. Den trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje) och ligger mellom stasjonene Ängbyplan og Blackeberg. Den ble tatt i bruk 26. oktober 1952 da t-banen Hötorget – Vällingby ble innviet.


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Gottfried Ezechiel

Gottfried Ezechiel var en tysk maler som var engasjert av Nicolai Christian Friis (1712-1777), sokneprest i Bodin titulær biskop og vicarius for misjonskollegiet, til maling i den nye prestegården til Bodin som ble bygd i 1750. Denne prestegården ble revet i 1890-årene, og det ble bygd landbruksskole på samme sted. Et av rommene i prestegården hadde malt tapet som Ezechiel kan ha vært mester for, og hele rommet ble overført til den nye bygningen. Dette rommet kalles i dag Ludvig Filip-rommet etter en fransk konge som bodde i prestegården en tid mens han var på flukt under den franske revolusjonen. 
Ezechiel malte siden på oppdrag av Friis i flere kirker. Han har signert maleriene av evangelistene på prekestolen i Bodin kirke. Utover dette sies det at han skal ha malt i Gildeskål, Lødingen, Langnes, Lyngen, Bø, Flakstad, Herøy, Hol, Trondenes og Evenes. Det er vanskelig å fastslå hva han har malt, men forskjeller i stil og teknikk er så store mellom arbeidene i disse kirkene at han i hvert fall ikke kan ha malt alt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sigrid Christie: Gottfried Ezekiel, fra Norsk kunstnerleksikon
Hagsätra tunnelbanestasjon

Hagsätra tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den ligger i bydelen Hagsätra i Söderort i Stockholm kommune. 
Stasjonen trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje), og er endestasjon for linje 19. Den ligger etter stasjonen Rågsved.
Stasjonen ble åpnet 1. desember 1960 og består av en utendørs plattform, med inngang fra nordsiden ved Hagsätra torg og Kvarntorpsgränd.


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Örnsberg tunnelbanestasjon

Örnsberg tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den ligger i bydelen Aspudden i Söderort i Stockholm. 
Stasjonen trafikkeres av T-bane 2 (rød linje) og ligger mellom stasjonene Aspudden og Axelsberg. 
Stasjonen ble innviet 5. april 1964 og består av en utendørs plattform med inngang fra vest ved Örnsbergsvägen. Örnsberg var endestasjon fram til 16. mai 1965.


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Aspudden tunnelbanestasjon

Aspudden tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den ligger i bydelen Aspudden i Söderort i Stockholm kommune.
Stasjonen trafikkeres av T-bane 2 (rød linje) og ligger mellom stasjonene Liljeholmen og Örnsberg. Selve stasjonen ligger i fjelltunnel 15-20 meter under bakken. 
Stasjonen ble innviet 5. april 1964 som stasjon nr. 52 i tunnelbanenettet. 


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Fletcher Henderson

Fletcher Henderson (født 18. desember 1897 i Cuthberg, Georgia, død 28. desember 1952 i New York) var en amerikansk jazzpianist, komponist og bandleder, en tidlig representant for swingmusikken.
Han var utdannet i kjemi og matematikk ved universitetet i Atlanta, flyttet til New York (1920) der han mislyktes i å få seg jobb som kjemiker, samtidig som han spilte piano på elvebåtene. Etterhvert ble han i stedet engasjert hos W.C. Handys plateselskap og Black Swan Recording Company (1920–24). Hans F.H. Orchestra (1922) med blant andre Ethel Waters, Coleman Hawkins, Art Blakey og Louis Armstrong (fra 1924) ble det ledende afroamerikanske på 1920-tallet, og det første som ble nasjonalt kringkastet på radio.  Med Don Redman som arrangør (1922–27) var deres initielle fokus på populærmusikk, først på Club Alabama og Roseland Ballroom. Med Armstrongs ettårige medvirkning (1924–25) ble stilen jazzpreget og, med Henderson som ene-arrangør, assistert av broren, jazzpianist Horace Henderson, samt Benny Carter. Dette ble etterhvert en forløper for swing-jazz, og Henderson var en tid titulert «The King of Swing».
Etter finansielle problem, solgte Henderson flere arrangement til Benny Goodman (1934), avviklet orkesteret (1939) og ble med i Goodmans orkester som pianist og arrangør (1939–43).  Hendersen da ble den første fargede i et ikke-farget jazzband.  Derpå akkompagnerte han Ethel Waters i noen år før han fikk slag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fletcher Henderson på Internet Movie Database 
(en) Fletcher Henderson hos The Movie Database 
(en) Fletcher Henderson på Discogs 
(en) Fletcher Henderson på MusicBrainz 
(en) Fletcher Henderson på AllMusic 
redhotjazz.com Arkivert 15. juni 2006 hos Wayback Machine. med biografi og liste over komposisjoner
pbs.org med biografi
Hovedsammenslutning

En hovedsammenslutning (også kalt «hovedorganisasjon») er i arbeidslivet en sammenslutning av ulike fagforbund eller landsforeninger som deler de samme politiske og faglige syn og verdier. Kjennetegnet på en hovedsammenslutning er at den er en sammenslutning av flere slike fagforbund eller landsforeninger.


== Hovedsammenslutninger i Norge ==


=== Arbeidstakersiden ===
I Norge er det fire hovedsammenslutninger på arbeidstakersiden:
Landsorganisasjonen i Norge (LO)
Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS)
Unio
AkademikerneI tillegg fungerer det uavhengige fagforbundet NITO som en hovedsammenslutning i tariff- og hovedavtalespørsmål.


=== Arbeidsgiversiden ===
På arbeidsgiversiden er det tre hovedsammenslutninger:
Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO)
Hovedorganisasjonen Virke
Finans NorgeI tillegg kommer KS og Spekter i offentlig sektor.


== Internasjonalt ==
De internasjonale sammenslutningene av nasjonale fagforeninger kalles på engelsk Global Union Federations (GUF). Tidligere var betegnelsen International Trade Secretariats (ITS), men denne betegnelsen er nå foreldet.
På norsk brukes ofte betegnelsen Global fagforeningsføderasjon. Mer uformelt kalles de internasjonaler, f.eks. Metallarbeiderinternasjonalen, Tekstilinternasjonalen, etc.
De globale fagforeningsføderasjonen er sektorielt inndelt. En nasjonal fagforening kan være medlem av flere føderasjoner samtidig hvis de krysser føderasjonenes organisasjonsområde.
Eksempler på globale fagforeningsføderasjoner:
IMF – International Metalworkers’ FederationITGLWF – International Textile, Garment and Leather Workers FederationITF – International Transport Workers’ FederationPSI – Public Service InternationalBWI – Building and Woodworkers InternationalEI – Education InternationalUNI – Union Network InternationalICEM – International Federation of Chemical, Energy, Mine & General Workers’ Unions


== Lovmessig hjemmel i Norge ==
Tjenestetvistloven, som gjelder i statssektoren, stiller disse kravene til en hovedsammenslutning på arbeidstakersiden: Den må ha minst fem medlemsorgansiasjoner og representere minst 20 000 medlemmer, eller ha minst tre medlemsorganisasjoner med til sammen 40 000 medlemmer.
I Arbeidstvistloven har følgende innstillingsrett til arbeidsretten: Arbeidsgiverforening, som omfatter minst 100 arbeidsgivere, der tilsammen beskjeftiger minst 10 000 arbeidere, samt fagforening, som teller minst 10 000 arbeidere.


== Eksterne lenker ==
Lov om arbeidstvister, Lovdata.
Lov om offentlige tjenestetvister, Lovdata.
Kvernstein

Kvernstein ble brukt i kverner. Det dreide seg om håndkverner eller bekkekverner, der drivkraften var henholdsvis menneskelig muskelkraft eller vannkraft. Kvernsteinene var av ulik størrelse, men prinsippet kvernene virket på var den samme. Det viktige bruksområdet til både håndkvern og bekkekvern var å male korn til mel. Ei kvern besto av to steiner, understeinen lå stille og oversteinen ble dreid rundt. Kverna ble formet slik at korn kunne fylles på i midten, og mel ble samlet opp rundt ytterkanten. 
På norsk skiller vi vanligvis mellom kvern og mølle, og kvernstein og møllestein. En møllestein er vesentlig større, og ble formet på en annen måte.
Det var bare harde steinsorter som egnet seg for å unngå (i størst mulig grad) at det kom steinstøv i melet. Særlig glimmerskifer med harde krystaller av staurolitt eller granat ble brukt til kvernsteiner. Krystallene gjorde at steinene beholdt maleevnen selv etter at de begynte å bli slitt.
Kvernsteiner var en svært verdifull handelsvare. De var helt nødvendige for å male korn, som var den viktigste næringskilden. Produksjon av kvernstein var bortimot en storindustri i Norge, og det ble produsert kvernsteiner i nærmere 1 500 år. Helt fra vikingtiden ble det eksport kvernstein fra Norge til Danmark og Sør-Sverige, senere også til Russland og til en viss grad til resten av Europa. Det meste av produksjonen tok slutt på 1930-tallet.
Kvernsteinsbruddene i Selbu og i Hyllestad var dominerende i Norge, men også i Salten, Brønnøy og Vågå var det stor produksjon. Det store uttaket over lang tid har forandret terrenget i områdene. Et område som egnet seg til kvernstein ble kalt for kvernberg.
Kvernsteinsbruddene i Selbu og Hyllestad vernes som kulturminner.  
I Hyllestad har man i 1990-åra drevet et forskningsprosjekt på hogging av kvernstein, slik det ble gjort den gang da steinen ble hugget ferdig ut av fjellet. 


== Se også ==
Kvernberget, landemerke i Kristiansund.
Kvernkall
Møllestein


== Eksterne lenker ==
Nasjonalt kulturminneprosjekt om kvernstein i Selbufjellet
Forskning.no: Kvernsteinsbrudd som historiebok, 06. juli 2009
Forskning.no: Selbu-stein ga brød til folket, 22. november 2006
Kvernstein.no: Kvernstein i Hyllestad
Grisehus

Grisehuset er små hus for å oppbevare griser på en gård, men hørte til de gårdshus som var sjeldne utover landet. De fleste gårdbrukere foret opp en gris eller flere til slaktedyr. Et lite antall griser fikk plass i fjøsbygningen sammen med de andre dyrene. Antallet hadde sammenheng med at grisen i likhet med mennesket trengte fordøyelig mat. Normalt fikk grisene matavfall tilsatt rotvekster som kålrot, neper og poteter. Dette måtte oftest kokes. Antall griser ble sterkt avhengig av avlingene.
Der man hadde mange griser til slaktedyrproduksjon hadde man grisehus som lå for seg. Huset var inndelt slik at drektige purker hadde egne binger inntil ungene var avvent. Grisematen ble kokt på stedet. Jobben som griskokk hadde lav status, jfr. Alf Prøysens memoarer.
Ofte var der egen grisegård på utsida av grisehuset. Denne ble fort gjort til søledam av grisene som liker å rulle seg i fuktig jord for å hjelpe på reguleringen av kroppstemperaturen.
I nyere tid er produksjon av svin og svinekjøtt storindustri, med store driftsbygninger og grisefor på lagertanker.
Drengstue

Drengstua fant man bare på større gårder. Huset var enten det gamle våningshuset, eller satt opp for å gi overnatting for sesongarbeidere og husmenn med lang vei hjem. Siden det primært var beregnet til bruk mellom våronn og innhøsting, var isolasjonen nokså nødtørftig. Utstyret var ofte enkelt og preget av at det var ungkarer som regjerte.


== Se også ==
Drengstu'viser
Gårdssag

Der der var rennende vann, kunne man demme opp og lage vannrenner som kunne drive vasshjul eller kvernkaller. Gårdssaga eller bygdesaga kom tidlig i bruk. Der var stort behov for planker, både til hus- og båtbygging.
De første plankesagene var oppgangssager og ren etterligning av arbeidsmåten for hånd: Man brukte et sagblad som var om lag meteren lengre enn stokken var tykk til, og så dro og skjøv man, mens sagåpningen ble holdt åpen med kiler, slik at bladet ikke kjørte seg fast. Ved å sette ei veiv på vasshjulakselen fikk man en opp- og nedbevegelse slik at stokken kunne geleides langsomt mot sagbladet. Stokken ble nå lagt på en benk med rulleanordning slik at det hele lot seg styre.
Senere kom sirkelsagblader og bedre måter å få mest mulig kraft inn i prosessen. Reimskivedrift gjorde at man kunne ha flere sagblader i gang på ett vasshjul (turbinhjul).
Idrettslaget Grykameratene

Idrettslaget Grykameratene (stiftet i 1946) er et idrettslag fra Averøy i Nordmøre. A-laget i fotball spiller til daglig i 5. divisjon i Nordmøre og Romsdal Fotballkrets. Grunnet manglende rekruttering har klubben startet et samarbeid med Averøykameratene.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted