Folkloristikk

Folkloristikk er den akademiske betegnelsen på faget som tidligere også var omtalt som folkeminnevitenskap eller folkeminnegransking. Det var det romantiske syn, som, via Herder, ledet til oppfattelsen av studieobjektet «folkeminner», og som i hovedsak rommet allmuens ("folkets") dikteriske frembringelser, slik disse var overlevert fra en generasjon til den neste.
Opprinnelig beskjeftiget folklorister seg altså med tradisjonsbegrepet i forbindelse med emnene folkedikting, folketro og studiet av immaterielle skikker. I dag er fagområdet utvidet til også å omfatte traderte og kommuniserte holdninger og opplevelser, aspirasjoner og verdisetting, mer flyktige fortellergenre som vitser, rykter, moderne vandrehistorier (på engelsk urban legends), UFO-historier og liknende har kommet mer i fokus. Dessuten er kommunikasjonsteori, semiotikk og samfunnsvitenskapelige forklaringsmodeller mye brukt i faget.
Folkloristikken er nå, ved de norske universitetene, slått sammen med blant annet søsterfaget etnologi (som omfatter studiet av materiell kultur), under fellesbetegnelsen kulturhistorie (i Oslo) eller kulturvitenskap (i Bergen).
Folklorist er avledet av det engelske ordet folk-lore (lore = kunnskap). Begrepet ble skapt av arkeologen William J. Thomas (1803-1885), som først brukte det i et brev som ble publisert i Londontidsskriftet Athenaeum i 1846. En eldre betegnelse på folklorister er folkeminneforskere eller folkeminnegranskere.
Fagfeltet kalles folkloristikk (tidligere folkeminnevitenskap), Volkskunde (ty), Folkloristics (eng), folkloristique (fr) osv.. Forskere innenfor denne disiplinen omtales sammen med etnologer, religionshistorikere og kulturantropologer også for kulturhistorikere. Folkloristikk er en utpreget komparativ vitenskap som arbeider med immaterielle kulturtradisjoner, spesielt folkediktning (ulike former for muntlig tradert litteratur og booklore), sang som kommunikasjon, men også med holdninger og strategier fremkommet gjennom livsløpsstudier og ulike politiske og religiøse bevegelser, aspirasjoner, trossystemer, myter og ritualer. Noen nordiske skriftserier som publiserer innenfor det folkloristiske emneområdet er Folklore Fellows' Communications, NIF Publications, Norsk Folkeminnelags skrifter, Nord Nytt og Tidsskrift for kulturstudier.


== Norske folklorister ==
Se under: Artikler på Wikipedia om norske folklorister


== Svenske folklorister ==
Carl Wilhelm von Sydow
Åke Hultkrantz
Bengt af Klintberg
Billy Ehn


== Danske folklorister ==
Svend Grundtvig
Axel Olrik
Ferdinand Ohrt
Laurits Bødker
Iørn Piø
Bengt Holbek
Birgit Rørbye
Bente Gullveig Alver


== Finske folklorister ==
Julius Krohn
Kaarle Krohn
Antti Aarne
Juha Pentikäinen
Lauri Honko
Anna-Leena Siikala
Ulrika Wolf-Knuts
Annikki Kaivola-Bregenhøj


== Litteratur ==
Dag Strömbäck (red:) Leading Folklorists of the North. Universitetsforlaget. Oslo 1971.
Inger M. Boberg: Folkemindeforskningens Historie i Mellem- og Nordeuropa. Danmarks Folkeminder nr. 60. Einar Munksgaards Forlag. København 1953.
Gun Herranen (red:) Folkloristikens aktuella paradigm. Nordiska institutet för folkdiktning. NIF Publications No. 10. Åbo 1981.
Ronald Grambo: Folkloristic Research in Norway 1945-1976. Ideas and results in Profile (s. 220-286). Norveg. Folkelivsgransking 20. Universitetsforlaget. Oslo 1977. ISSN 0029-3601
Ronald Grambo: Folkloristic Research in Norway 1977-1982. A summary of ideas and trends (s. 107-155). Norveg. Folkelivsgransking 26. Universitetsforlaget. Oslo 1983. ISBN 82-00-06768-8


== Eksterne lenker ==
Hva er folkoristikk? - artikkel fra forskning.no 26. juni 2005