Walter von Reichenau

Walter von Reichenau (født 16. august 1884 i Karlsruhe, død 17. januar 1942 under lufttransport fra Poltava til Lvov) var en tysk general som deltok i første- og andre verdenskrig og som ble utnevnt til feltmarskalk under sistnevnte krig. Han var sønn av en prøyssisk general.
Han stod bak flere massakre på sivile under tysklands felttog i Sovjetunionen.


== Liv og virke ==


=== Første verdenskrig ===
Under første verdenskrig mottok han Jernkorset for sin innsats på Vestfronten og var i 1918 steget til kapteins grad.


=== Mellomkrigstiden ===
En onkel introduserte ham for Adolf Hitler i 1932, og Reichenau fikk etterhvert en slik posisjon i bevegelsen at han overbeviste Hermann Göring og Heinrich Himmler om nødvendigheten av å redusere Sturmabteilungs makt. Reichenau fryktet en maktovertakelse fra Ernst Röhm, noe som ville bety slutten for hans egen karriere. Himmler fikk nå Reinhard Heydrich, som også fryktet Röhm, med i en konspirasjon der Heydrich produserte «bevis» for at Röhm hadde mottatt 12 millioner mark fra Frankrike for å frata Hitler makten.Slik var Reichenau en pådriver for de lange knivers natt i 1934, da Röhm og flere hundre andre ble drept.
Tidlig i februar 1938 uttrykte flere Paris-aviser uro over at von Reichenau ble nevnt som mulig avløser da det ble klart at Werner von Blomberg måtte trekke seg fra hærledelsen. Reichenau ble ansett som mer pågående enn von Blomberg, og noen venstreaviser hevdet at han i sin tid hadde utarbeidet en plan for angrep på Østerrike ved hjelp av SA. (Dette var før Anschluss.) Reichenau viste seg da også å være Hitlers førstevalg ved Blombergs avgang, men eldre militære ledere som Franz Halder og Gerd von Rundstedt nektet å tjenestegjøre under ham.


=== Andre verdenskrig ===
I andre verdenskrig ledet han tiende armé under den tyske og sovjetiske invasjonen av Polen i 1939, og ble tildelt Jernkorsets ridderkors. Året etter sjette armé da den invaderte Belgia og Frankrike. I 1941, som feltmarskalk, var han øverstkommanderende for sjette armé da den invaderte Russland og inntok Kiev og Kharkov, en militær operasjon han selv var sterkt imot.Reichenau var kjent som en av den tyske hærens mest uttalte antisemitter.  10. oktober 1941 utsendte han følgende direktiv, som Hitler omtalte som «strålende», som Wilhelm Keitel sørget for å distribuere til alle generalene, og som startet slik: 

«Med hensyn til troppenes oppførsel overfor bolsjevik-systemet, hersker det fremdeles en del uklarhet. Felttogets viktigste mål er å knuse det jødisk-bolsjevikske systems makt fullstendig, og å utslette den asiatiske innflytelsen over det européiske område. Dette pålegger troppene oppgaver hinsides konvensjonell krigføring. I det østlige området er soldaten ikke bare en stridsmann etter krigskunstens regler, men også bæreren av en nasjonal idé og hevner av alle grusomheter utført mot det tyske folk og beslektede raser. Derfor må soldaten ha full forståelse for nødvendigheten av en streng, men rettferdig soning mot det jødiske undermenneske.  [Her brukes ordet Sühne (= soning) nærmest som om det skulle bety «hevn».]  I tillegg oppnår man å stanse begynnende opprør i hærens kjølvann, som, slik erfaringen viser, alltid har vært påbegynt av jøder.»Bjelaja Tsjerkov er en småby 70 km sør for Kiev.  Dit kom 295. infanteridivisjon i august 1941 i håp om hvile og rekreasjon.  I stedet havnet de oppi en massehenrettelse. På forespørsel fikk de opplyst at henrettelsene gjaldt jøder fra fjortenårsalder og opp: «Vi har ikke noe med barna å gjøre».  En uke senere kom lastebiler og hentet de jødiske barna for å skyte dem. Infanterisoldatene informerte feltprestene, som protesterte og fikk aksjonen utsatt. De nitti barna ble sperret inne i skolehuset, der de satt alene uten mat og drikke i påvente av en avgjørelse. På tross av protestene fra infanteristyrken og feltprestene gjentok Reichenau sin ordre: «Jeg har tatt den prinsipielle avgjørelse at den påbegynte aksjonen skal fullføres på hensiktsmessig måte.»  Nå gjaldt det å finne menn til å skyte barna. Verken Spesialkommando 4a eller Waffen-SS stilte opp. Til sist ble henrettelsene utført av ukrainsk milits.Reichenaus tette samarbeid med Paul Blobel, lederen av Sonderkommando 4a, førte til at Wehrmacht ble involvert i Sonderkommandoens massakre av over 33 000 jøder i kløften Babij Jar i Kiev 29.-30. september 1941.


== Siste tid ==
31. desember 1941 overtok Friedrich Paulus som øverstkommanderende for sjette armé. 12. januar tok Reichenau sin daglige løpetur i en temperatur under 20 minusgrader. Han følte seg uvel da han kom tilbake, og fikk deretter et massivt hjerteattakk. Hitler ga ordre om å hente feltmarskalken til et tysk sykehus. Den bevisstløse Reichenau ble surret til en lenestol og båret inn i et fly, ledsaget av sjefslegen for 6. armé, dr Flade. Flygeren insisterte på å lande i Lvov, men bommet på rullebanen og krasjlandet. Symbolsk nok knakk Reichenaus feltmarskalkstav i styrten, og dr Flade som brakk ene beinet, måtte sende opp nødraketter for å tilkalle hjelp. Ved ankomst til sykehuset i Leipzig var Reichenau død. Hitler ga ordre om statsbegravelse, men deltok ikke selv. I stedet ba han Gerd von Rundstedt om å representere seg. 


== Litteratur ==
Bernd Boll: «Generalfeldmarschall Walter von Reichenau.» I: Gerd R. Ueberschär (utg.): Hitlers militärische Elite. Band 1. Primus, Darmstadt 1998, ISBN 3-89678-083-2, s. 195–202.
Johannes Hürter: Hitlers Heerführer. Die deutschen Oberbefehlshaber im Krieg gegen die Sowjetunion 1941/42. Verlag Oldenbourg, München 2007, ISBN 978-3-486-57982-6, s. 652f. (Kurzbiographie)
(de) Sönke Neitzel: «Reichenau, Walter Karl Gustav August Ernst von.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 21, Duncker & Humblot, Berlin 2003, ISBN 3-428-11202-4, s. 301 f. (digitalisering).
Brendan Simms: «Walter von Reichenau. Der Politische General.»' I: Ronald Smelser, Enrico Syring (Hrsg.): Die Militärelite des Dritten Reiches. 27 biographische Skizzen. Ullstein, Frankfurt am Main 1997, ISBN 3-548-33220-X, s. 423–445.
Thilo Vogelsang: «Hitlers Brief an Reichenau vom 4. Dezember 1932», i: Vierteljahrshefte für Zeitgeschichte, Jg. 7 (1959), s. 449–457. (ifz-muenchen.de)
Robert Wistrich: «Reichenau, Walter von (1884–1942).» I: Robert Wistrich: Wer war wer im Dritten Reich? Ein biographisches Lexikon. Anhänger, Mitläufer, Gegner aus Politik, Wirtschaft und Militär, Kunst und Wissenschaft. Fischer-Verlag, Frankfurt am Main 1987, ISBN 3-596-24373-4, S. 275–277.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Walter von Reichenau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Walther von Reichenau – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Walter von Reichenau i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Der Reichenau-Befehl vom 10. Oktober 1941 auf ns-archiv.de