jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kreuzberg

Kreuzberg er en ortsteil i bydelen Friedrichshain-Kreuzberg i Berlin. Kreuzberg var egen bydel inntil 2001 da Berlins forvaltningsreform dannet en ny bydel sammen med tidligere bydel Friedrichshain.
Kreuzberg fikk sitt navn fra den 66 m høye åsen Kreuzberg. Åsen oppsto i løpet av istiden da endemorenen ble dannet. Den var lenge kjent som Tempelhofer Berg da den lå like ved landsbyen Tempelhof. I 1821 ble et nasjonalminnesmerke oppført til minne om de tyske seirene i Befrielseskrigene mot Napoleon mellom 1812 og 1815. Minnesmerket som er tegnet av Karl Friedrich Schinkel har grunnriss som et jernkors, noe som er en teori om opphavet til navnet Kreuzberg (Korsberget).
I overkant av 160 000 tyrkiske innvandrere og deres etterkommere lever i Kreuzberg. Før Berlinmurens fall var imidlertid Kreuzberg mer dominert av tyrkere enn i dag. Da muren falt steg boligprisene i Kreuzberg. Bydelen ligger nær det gamle sentrum (Mitte) i øst, som inntil da hadde vært sperret av muren. Dette førte til at nye tyrkiske immigranter flyttet til andre steder i Berlin (blant annet til bydeler i Øst-Berlin) da boligprisene var lavere i disse områdene.
Karneval der Kulturen er et flerkulturelt opptog som hver pinse arrangeres i Kreuzberg.

		


== Severdigheter ==
Amerika-Gedenkbibliothek
Anhalter Bahnhof
Ballhaus Naunynstrasse
Bergmannstraße
Berlinische Galerie
Chamissoplatz
Fraenkelufer
Jüdisches Museum Berlin
Künstlerhaus Bethanien
Luisenstadtkanalen
Mareinecke Markthalle
Oberbaumbrücke
Riehmers Hofgarten
Victoriaparken med Kreuzbergåsen og nasjonalminnesmerket
Willy-Brandt-Haus


== Muséer ==
Jüdisches Museum Berlin
Haus am Checkpoint Charlie
Schwules Museum


== Eksterne lenker ==
(en) Berlin-Kreuzberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Berlin-Kreuzberg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Calamba City

Calambá er en by på Filippinene i provinsen Laguna og er regionshovedstad i Calabarzon. Den ligger ca. 54 kilometer sør for hovedstaden Manila, og har (i 2000) en befolkning på 281 000 innbyggere. Byen tiltrekker seg mange turister, særlig på grunn av de mange varme kildene i omegnen, og er også et viktig industrisenter i regionen Calabarzon.
Calamba er nasjonalhelten José Rizals fødeby.


== Historie ==
Det fortelles at byens navn skyldes en misforståelse: En spansk soldat møtte en ung kvinne som hadde vært nede ved elven og bar med seg en krukke vann. Soldaten spurte – på spansk – hva stedet het, og hun svarte i befippelsen «kalan-banga» (vannkrukke).
Før den ble utskilt som separat by var Calamba en del av Tabuco, som nå er kjent som Cabuyao. Calamba ble en selvstendig pueblo den 28. august 1742.


== Barangayer ==
Calamba City er inndelt i 54 barangayer per 30. september 2019.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Calamba, Laguna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Francesco Crasso

Francesco Crasso (født 1500 i Milano i Italia, død 29. august 1566 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Etter at han ble enkemann ble han kleriker, og dro til Roma der han ble tilknyttet den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal den 12. mars 1565 av pave Pius IV.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Michele Bonelli

Michele Bonelli kalt  kardinal Alessandrino  (født 25. november 1541 i Bosco Marengo i Italia, død 28. mars 1598 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. 
Han ble kreert til kardinal den 6. mars 1566 av sin grandonkel pave Pius V. Han satte som betingelse for sin kreering at han skulle få lov til å fortsette å bære sin hvite dominikanerdrakt, og ikke måtte begynne med den vanlige kardinalsdrakten, med Santa Maria sopra Minerva som tittelkirke. Ettersom paven selv var dominikaner og selv fortsatte å benytte ordensdrakten (som dermed ble modell for de senere pavers hvite drakt), ble betingelsen med letthet godtatt.
Som pavens kardinalnepote hadde han en nøkkelrolle i den romerske kurie. Han ble suburbikarbiskop av Albano. 
Han var grandonkel til kardinal Carlo Bonelli (kreert 1664).


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Kardinal Michele Bonelli (1541–1598) *1791


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Cardinals of the Holy Roman Church
Bonelli genealogy
Catholic Encyclopedia 1908: "St Bartholomew's Day"
Diego Espinosa y Arévalo

Diego Espinosa y Arévalo  (født september 1502 i Martín Muñoz de las Posadas ved Segovia i Spania, død 5. september 1572 i Madrid) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var inkvisitor for Spania og var i en periode regent for landet under kongens reisefravær.
Han ble kreert til kardinal den 24. mars 1568 av  pave Pius V.
Han ble biskop av Sigüenza.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Jérôme Souchier

Jérôme Souchier (født 1508 i Auvergne i Frankrike, død 10. november 1571 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var abbed i Clairvaux og litt senere også av Cîteaux., og ble cistercienserordenens generalsuperior. Han var rådgiver for tre franske konger.
Han ble kreert til kardinal den 24. mars 1568 av  pave Pius V.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Gianpaolo Della Chiesa

Gianpaolo Della Chiesa (født i 1521 i Tortona i Italia, død 11. januar 1575 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han kom til Roma etter at han ble enkemann, og fikk en rekke verv i den romerske kurie.
Han ble kreert til kardinal den 24. mars 1568 av sin slektning pave Pius V, med San Pancrazio som tittelkirke.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Don DeLillo

Don DeLillo, egentlig Donald Richard DeLillo (født 20. november 1936 i The Bronx, New York) er en amerikansk forfatter. Han er en av de mest anerkjente nålevende amerikanske forfattere, og er ansett som en hovedfigur innen postmoderne litteratur. DeLillo har vært en referanse for yngre amerikanske forfattere som Bret Easton Ellis og David Foster Wallace.
Blant Don DeLillos mest kjente bøker er romanene White Noise (1985), Underworld (1997) og Mannen som faller (2007).


== Bibliografi ==


=== Utgivelser på norsk ===
Kroppskunstneren, oversatt av Halfdan Freihow, Gyldendal 2002
Cosmopolis,  oversatt av Halfdan W. Freihow, Gyldendal 2003
Underverden, oversatt av Kari Risvik og Kjell Risvik, 2003
Mannen som faller, oversatt av Mona Lange, Gyldendal 2007
Omegapunktet, oversatt av Mona Lange, Gyldendal 2010
Hvit støy, oversatt av Erik Næshagen, bearbeidet og omarbeidet av Brit Jahr, Gyldendal 2011
Vekten, oversatt av Knut Johansen, Gyldendal 2012
Engelen Esmeralda. Ni noveller, oversatt av Knut Johansen, Gyldendal 2012


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Don DeLillo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Don DeLillo på Internet Movie Database 
(en) Don DeLillo på AllMovie 
(en) Don DeLillo hos The Movie Database 
(en) Don DeLillo på Discogs 
(no) Presentasjon på Gyldendal Norsk Forlags nettsider Arkivert 24. februar 2014 hos Wayback Machine.
Jan A. Oksum

Jan A. Oksum (født 11. mai 1950 i Vennesla) var fra 1. januar 2004 konsernsjef i papirindustriselskapet Norske Skog. Han ble avsatt fra stillingen 20. mars 2006, og fikk en etterlønn på  11 millioner kroner. Sommeren 2005 var han frontfigur for nedleggelsen av papirfabrikken Union i Skien.
Oksum vokste opp i industribygda Vennesla, og ble uteksaminert som papirteknisk ingeniør fra Norges tekniske høgskole i 1972. Fra 1973 var Oksum forskningsassistent ved Papirindustriens forskningsinstitutt, og fikk i 1979 ansettelse ved Norske Skog Skogn. Siden har han hatt en rekke stillinger som fabrikksjef i selskapet, og ble forskningsdirektør i 1979. Fra 1997 arbeidet han med forretnings- og strategiutvikling, og ble tilsatt som konsernsjef fra 1. januar 2004.


== Eksterne lenker ==
Gikk fra Union til varmepumper – intervju 14. juli 2009 med Telemarksavisa.
Boeing B-29 Superfortress

B-29 Superfortress var et amerikansk fire-motors tungt bombefly utviklet og produsert av Boeing under andre verdenskrig. Flytypen skulle erstatte B-17 Flying Fortress, men er mest kjent for å ha sluppet atombombene over Hiroshima og Nagasaki. Det var et av de største flyene i tjeneste under andre verdenskrig, og et av de mest avanserte med blant annet trykkabin og fjernstyrte mitraljøser og maskinkanoner. Flyet ble også benyttet i Koreakrigen og forble i tjeneste frem til 1960-årene.
Kort tid etter andre verdenskrig produserte Sovjetunionen en «blåkopi» av flyet, Tupolev Tu-4.


== Videreutviklede fly ==
Boeing XB-39 Superfortress
Boeing XB-44 Superfortress
Boeing B-50 Superfortress
Boeing C-97 Stratofreighter
Boeing 377 Stratocruiser
Tupolev Tu-4


== Tilsvarende fly ==
Lockheed XB-30
Douglas XB-31
Conloslidated B-32 Dominator
Messerschmitt Me 264
Junkers Ju 390


== Spesifikasjoner (B-29) ==

Data fra Quest for PerformanceGenerelle egenskaper
Mannskap: 11 (kaptein, styrmann, bombesikter, flymaskinist, navigatør, radiooperatør, radarobservatør, høyre skytter, venstre skytter, hovedildleder, haleskytter)
Lengde: 30,18 m
Vingespenn: 43,06 m
Høyde: 8,45 m
Vingeareal: 161,3 m²
Sideforhold: 11,50:1
Vekt (uten last): 33 800 kg
Vekt (med last): 54 000 kg
Maksimal startvekt: 60 560 kg ; 61 235 kg i tillegg til kamputstyr
Motor: 4 × Wright R-3350 -23 og 23A Duplex Cyclone turboladede stempelmotorer, 2 200 hk (1 640 kW)  hver
Null løft-dragkoeffisient: 0,0241
Dragareal: 3,82 m²Ytelse

Topphastighet: 574 km/t (310 knop)
Marsjhastighet: 350 km/t (190 knop)
Steilehastighet: 170 km/t (91 knop)
Rekkevidde: 5 230 km (2 820 nm)
Ferry range: 9 000 km (4 900 nm)
Største operasjonshøyde: 9 710 m (31 850 ft)
Stigerate: 4,6 m/s (900 ft/min)
Vingebelastning: 337 kg/m²
Løft/motstand-forhold: 16,8Bevæpning
Kanoner:
10 x 12,7 mm M2 Browning/AN tunge maskingevær i fjernstyrte tårn
2 × 12,7 mm og 1 x 20 mm M2 maskinkanon i halepartiet (kanonen ble senere fjernet)
Bomber: 9 000 kg standard bombelast


== Referanser ==


=== Noter ===


=== Fotnoter ===


== Se også ==
Enola Gay
Bockscar


== Eksterne lenker ==
B-29 Superfortress
Dyresamling

Dyresamling er en populær og utbredt hobby. Dyresamlere samler enten på gjenstander eller levende dyr. Det finnes flere nasjonale og internasjonale organisasjoner som forener dyresamlere. Det finnes kun èn slik organisasjon i Norge. 


== Rekorder ==
Enkelte dyresamlere har også satt verdensrekorder. 

Ifølge Guinness rekordbok har ekteparet Steve Lubanski og Candace Frazee fra USA en samling på 8437 kaninrelaterte gjenstander.
Wendy Scower har samlet 1202 ulike froskegjenstander siden hun var 10 år gammel.
Carl Kinney fra USA har 2250 ulike griserelaterte gjenstander, som bøker, kakebokser, sparegriser, små figurer, vitsebøker, serviettringer og lignende.
Caradon

Caradon (kornisk: Karadon) var et administrativt distrikt i Cornwall, England. Det omfattet fem byer og mer enn 80 landsbyer fordelt på 48 verdslige sogn. Administrasjonsbyen var Liskeard. Distriktet ble dannet den 1. april 1974 under loven fra 1972 om lokalstyre. Det ble innlemmet i det nyopprettede Cornwall Unitary Council 31. mars 2009.


== Steder i distriktet ==
Callington
Liskeard, Looe
Saltash
Torpoint


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Caradon District Council
Cornwall Record Office Online Catalogue for Caradon District CouncilArkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Eskadron

Eskadron er kavaleriets betegnelse på en avdeling på kompaninivå. En eskadronsjef har graden rittmester.
I det norske kavaleriet består en fullt oppsatt eskadron av tre tropper.
I andre våpenarter er batteri (artilleri) og kompani (infanteri, ingeniørtropper…) på nivå med eskadron.
Józef Antoni Poniatowski

Józef Antoni Poniatowski (født 7. mai 1763 i Wien i Østerrike, falt 19. oktober 1813 ved Leipzig i kongeriket Sachsen (Tyskland)) var offiser i flere lands styrker, og til sist feltmarskalk i Napoléon Bonapartes franske armé under Napoleonskrigene.


== Liv og virke ==
Han tilhørte en polsk familie og begynte sin militære løpebane i østerriksk tjeneste i 1780. Han var med da den østerrikske keiserlige hær gikk i felten mot tyrkerne og utmerket seg ved stormen på Sabac den 15. april 1788, da han ble hardt såret.Han ble etter henvendelse fra sin onkel kong Stanisław August Poniatowski av Polen overført til de reorganiserte polske styrker i 1789. Han begynte med generalmajors rang, men ble snart forfremmet til generalløytnant. Da russiske tropper samme år truet med innmarsj, ble han utnevnt til kommandør for Ukraina-avsnittet med hovedkvarter ved Bracław ved elven Bug.
Poniatowski kjempet mot russerne i 1792 og tok aktivt del i Tadeusz Kościuszkos antirussiske oppstand i 1794. Etter Polens tredje deling i 1795 trakk han seg tilbake og bodde i ti år som privat borger i Warszawa.

Etter Napoléon Bonapartes seier i slaget ved Jena og Preussens påfølgende tilbaketrekning fra landets polske provinser, ble Poniatowski tilbudt kommandoen for nasjonalgarden. Han satte i gang med å reorganisere den polske hær, og da Napoleon fikk opprettet storhertugdømmet Warszawa, ble han hertugdømmets krigsminister.  Han førte et polsk korps under Napoleons angrep på Russland i 1812. Angrepet endte med katastrofe for den store franske invasjonshær, og mange polakker begynte å vakle i sin oppslutning om den franske keiser. Poniatowski forble lojal og organiserte en ny polsk hærstyrke på 13 000 mann, tidsnok til å kjempe ved siden av Napoleon under slaget ved Lützen (1813).
Under folkeslaget ved Leipzig 16.-19. oktober 1813 ble han utnevnt til feltmarskalk (marskalk av Frankrike) på grunn av sitt ekstraordinære heltemot i forsvaret av Leipzig. På slagets siste dag falt han. Da han tilslutt skulle trekke tilbake restene av sitt korps over en bro som førte over elven Elster, sprengte franskmennene ved en misforståelse i luften før alle var kommet i sikkerhet. Poniatowski var avskåret og nektet å overgi seg for overmakten. Med blodet rennende fra tallrike sår styrtet han i elven og kjempet der videre til døden.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Frans G.Bengtsson: Karl XII:s levnad, I - II. Malmö 1969.
Simon Konarski: Armorial de la noblesse polonaise titrée. Paris 1957.
Zbigniew Puchalski, Ireneusz J. Wojciechowski: Ordery i odznaczenia polskie i ich kawalerowie. Warszawa 1987.
Jan Dobraczyński: Vor den Toren Leipzigs. Leben und Tod des Józef Poniatowski. Berlin 1985.
Betty Davis

Denne artikkelen er om sangeren Betty Davis og ikke skuespilleren Bette Davis.Betty Davis (født Betty Mabry; 26. juli 1944, død 9. februar 2022) var en amerikansk sangerinne, og Miles Davis' andre kone.


== Tidlig karriere ==
Betty Davis flyttet til New York City i 1960-årene og arbeidet som modell og sanger. Her møtte hun flere andre musikere inkludert Jimi Hendrix og Sly Stone. Hun møtte Miles Davis i 1967 og giftet seg med han i september 1968. I løpet av det ene året de var gift hadde hun stor innflytelse på Miles. Hun var mer enn bare forsidepike og en sangtittel i Miles Davis-albumet Filles de Kilimanjaro, Betty bidro til å plante frøet til Miles framtidige eksperimenter med å introdusere trompeten til psykedelisk rock-gitaristen Jimi Hendrix og funk-nyskaperen Sly Stone. Jimis vennskap med Miles hjalp til åpne trompetspilleren for nye ideer om jazz.
Ryktet sier at Jimi og Betty hadde et forhold (noe Betty har benektet) som framskyndet slutten på ekteskapet med Davis, men Jimi og Miles beholdt vennskapet og i 1970 så Miles hvor hans og Jimis musikk krysset hverandre. Miles' album Bitches Brew forandret jazzen ugjenkallelig og ledet den i tidsepoken med  jazz-fusion. Ingen har snakket om hvor Miles fikk tittelen fra, men mange spekulerer i om ikke Miles subtilt ga en hyllest til kvinnen, hvis kryssende forhold sporet til albumets opphav. Det er vanskelig å si hvor mange av Bettys sanger som igjen var inspirert av Miles. Han skrev to dikt til henne og det er lett å forestille seg at han er målet til Bettys alltid tilstedeværende og utvetydige «he».


== Karriere ==
I 1973 ble hennes første album Betty Davis utgitt. Det inneholdt imponerende tekster og var veldig funky med sanger som «Anti Love Song». Betty Davis hadde ikke suksess som sanger. Hennes åpne seksuelle holdning var kontroversiell på den tiden. Noen av hennes forestillinger ble boikottet og hennes sanger ikke spilt på radio etter press fra religiøse grupper. Betty Davis ga ut to studioalbum til: They Say I'm Different (1974) og Nasty Gal (1975). Disse albumene ble heller ingen kommersielle suksesser. Hun ga opp og vendte tilbake til Pennsylvania. Materialet fra et opptak i 1979 ble til slutt til to nye album: Hangin' out in Hollywood (1995) og Crashin' from Passion (1996). Et samlealbum, Anti Love: The Best of Betty Davis, ble gitt ut i 2000.


== Diskografi ==


=== Singler ===


=== Studioalbum ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Betty Davis på Internet Movie Database 
(en) Betty Davis på Discogs 
(en) Betty Davis på MusicBrainz 
(en) Betty Davis på Genius — sangtekster 
(en) Betty Davis på AllMusic
Maria Mutola

Maria (de Lurdes) Mutola (født 27. oktober 1972 i Maputo, Mosambik) er en av tidenes mestvinnende friidrettsutøvere. Mutola er bosatt mesteparten av året i friidrettsbyen Eugene i Oregon i USA
Mutolas spesialøvelse er 800 meter. På denne distansen har hun i løpet av en langvarig karriere vunnet tre verdensmesterskap, i 1993, 2001 og 2003. I tillegg har hun VM-sølv fra 1999 og bronse fra 1997. Allerede i 1991, 12 år før den siste tittelen, hadde hun deltatt i sitt første VM, og endte like utenfor seierspallen, på en fjerdeplass.
I olympisk sammenheng har hun gull på distansen fra OL 2000 i Sydney, og sølv fra OL 1996 i Atlanta.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Maria Mutola – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Maria Mutola – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Maria Mutola – Olympics.com 
(en) Maria Mutola – Olympic.org 
(en) Maria Mutola – Olympedia 
(en) Maria Mutola – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Maria Mutola – World Athletics
Port-au-Prince

Port-au-Prince [pɔroˈprɛ̃s] er hovedstaden og den største byen i Haiti. Kommunen Port-au-Prince hadde i 2012 en beregnet folkemengde på 942 194. Hovedstadsområdet hadde samme år en beregnet folkemengde på 2 470 762.Byen ble grunnlagt av franske kolonister i 1749 over en eldre spansk bosetting. I 1770 ble Port-au-Prince hovedstad i den franske kolonien Saint-Domingue og i 1804 ble den hovedstad for det selvstendige Haiti. Under den franske og den haitiske revolusjon ble byen døpt Port-Républicain, men den fikk navnet Port-au-Prince av keiser Jacques I av Haiti.
I byen ligger Hotel Oloffson som gav inspirasjonen til Graham Greenes fiktive Hotel Trianon, beskrevet i romanen «Gjøglerne» (1966).


== Referanser ==
Boromir

Boromir ble i J.R.R. Tolkiens Midgard født som den eldste sønnen til Gondors riksforstander, Denethor, i år 2978 i det tredje tideverv. Han blir skildret som en stolt og høyvokst mann, som utmerker seg over alle andre i kamp ved mot, kraft og dyktighet. Han farer nordover til Imladris (Kløvendal) pga. en drøm som hans yngre bror, Faramir, hadde hatt, for at drømmen skulle tydes. 
Som eldste sønn og arving av Gondors riksforstander bar Boromir Gondors horn, som alle eldste sønner av hans ætt hadde båret. Han følger med Ringens brorskap helt til Rauros-fallene. Der kommer han i krangel med Frodo Lommelun, og prøver å ta den ene ringen fra han. Denne hendelsen var en av grunnene til at Frodo og Samvis Gamgod forlot følget og dro alene til Mordor. Like etter dette sammenstøtet blir følget angrepet av orker fra både Mordor og Jarnagard, og Boromir mister livet i kampen mot disse orkene mens han forsvarer hobbitene Munti og Pippin. Disse to ble etter hans død tatt til fange og fraktet gjennom Rohan til Jarnagard.
De tre gjenværende av følget, Aragorn, Legolas og Gimli, la Boromirs døde kropp i en av de tre alvebåtene som følget reiste med fra Lothlórien, og han fløt nedover elva Anduin. I båten sammen med han la de hans store horn, som var delt i to, og hans sverd og skjold. Slik så hans yngre bror,  Faramir, han mens han seilte nedover Anduin.
I filmtrilogien Ringenes herre blir Boromir spilt av Sean Bean.
Vrådal

Vrådal er ei bygd i Kviteseid kommune i Telemark. Bygdesentrum er Eidstod som ligger der hvor Vråvatn munner ut i Nisser. Næringsgrunnlaget er turisme (hoteller, camping og skisenter), småindustri og litt skogsdrift. Vrådal kirke er ei langkirke bygget i 1886. Vrådal panorama har skisenter om vinteren med en 8 seters stolheis, tilsammen 8 trekk. Om sommeren er det skatepark, downhill løype for sykkel, og gondolbane til Tverrfjellet. Vrådal golfbane kom i 2013, dette er en 9 hulls golfbane, den ligger på Fossøy som er en øy i Nisser.
Navnet kommer sannsynligvis av det gammelnorske «vrá/ró» som betyr «ro/krok», gjerne brukt om gårder som lå litt avsides, men det kan også komme av at dalen gjør en sving, altså er krokete. 
Bygda ble regnet av Statistisk sentralbyrå som et tettsted inntil 2012, da beregningsmetodikken ble endret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vrådal turistservice
Reisebrev fra Vrådal ca. 1933 Arkivert 28. september 2007 hos Wayback Machine.
Kviteseid kommune
Jean-Jacques Dessalines

Jean-Jacques Dessalines (født 20. september 1758 i Grande-Rivière-du-Nord i Saint-Domingue, død 17. oktober 1806 i Port-au-Prince i Haiti) var lederen for den haitiske revolusjon og utnevnte senere seg selv til keiser av Haiti under navnet Jacques I.
Dessalines forsøkte å opprettholde driften på sukkerplantasjene som var viktige for Haitis økonomi uten bruk av slaveri. Dette ble veldig upopulært hos arbeiderne. Han krevde at alle svarte enten skulle jobbe på plantasjene eller tjenestegjøre som soldater i hans hær. Han gjorde det ulovlig for de hvite (mesteparten av den hvite befolkningen hadde allerede flyktet fra Haiti) å eie eiendom og inndro eiendom med makt. Hans mål var å sentralisere mesteparten av sukkerproduksjonen enten til seg selv, sine medhjelpere eller staten. Da han kom til makten krevde han at alle hvite franskmenn på Haiti skulle massakreres.
Under hans styre ble Haiti delt i to leire, den svarte befolkningen som bodde på landsbygda og mulattene, som var lysere i huden, levde i byene og dominerte i politikk og næringsliv. 
Han ble offer for en konspirasjon, som inkluderte både Henri Christophe og Alexandre Pétion, som skulle komme til å etterfølge ham.
Haitis nasjonalsang, La Dessalinienne, er oppkalt etter ham.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Louverture Project: Jean-Jacques Dessalines (Engelsk)
Liskeard

Liskeard (kornisk: Lys Kerwyd / Lyskerrys) en gammel gruveby og markedsby i Cornwall. Den ligger ved elven Looe. Liskeard er lokalisert rundt 32 km vest for Plymouth, 23 km vest for elven Tamar og grensen mot Devon, og 20 km øst for Bodmin. Den ligger også ved jernbanelinjen mellom London og Penzance, og ved A38.Strendene og buktene langs Cornwalls sørkyst er lett tilgjengelige fra Liskeard, mens Bodmin Moor ligger nord for byen. Liskeard har en befolkning på 9 417 innbyggere (2011). Liskeard var tidligere administrasjonssenter for det tidligere distriktet Caradon og det har fortsatt byrådet. Før 1885 var byen en valgkrets for parlamentet, med to representanter frem til 1832 og én fra 1832 til 1885. I dag er det 3 valgkretser i Liskeard (inkludert Dobwalls). Befolkningen for alle valgkretsene var 11 366 innbyggere i 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata

Liskeard Town Council
Visit Liskeard
Liskeard i Open Directory Project
Cornwall Record Office Online Catalogue for LiskeardArkivert 6. januar 2016 hos Wayback Machine.