Paul Grøtvedt

Paul Grøtvedt (født 1. juli 1939) er en norsk kunsthistoriker, kunstkritiker og billedkunstner. Han har skrevet biografiske bøker om kunstnerne 
Karl Erik Harr, Vebjørn Sand, Thorstein Rittun og Finn Christensen, samt bøker om marinemalerier, kunstteori og Welhaven.


== Bakgrunn og arbeid ==
Paul Grøtvedt er utdannet blikkenslager, etterfulgt av et års opphold ved Askov Højskole i Danmark. Senere var han elev ved Statens håndverks- og kunstindustriskole og deretter student ved Kunstakademiet i Oslo. Han er også utdannet magister i kunsthistorie ved Universitetet i Oslo med støttefag i filosofi og idéhistorie. I 1980 leverte han sin magisteravhandling om Gregor Paulssons kunstteori. I flere år var han stipendiat ved Det Norske Institutt i Roma der han fordypet seg i renessansekunst og -arkitektur.
Paul Grøtvedt begynte som kunstkritiker i Morgenbladet på 1970-tallet og fortsatte siden å skrive i Aftenposten, VG, Dagbladet, Dagens Næringsliv og Klassekampen. Han har dessuten publisert flere kronikker og bøker om billedkunst. Et par år jobbet han som redaksjonssekretær for Kontinent Skandinavia, som også omfattet arbeidsoppgaver for Aventura Forlag. Han har også vært ansatt som førsteamanuensis i kunsthistorie ved Høgskolen i Oslo, Universitetet i Oslo og Høgskolen i Telemark, der han senere ble engasjert som professor i estetisk teori.
Grøtvedt har i avisene uttalt seg særlig kritisk til konseptkunst, elitær kunst, «kuratorvelde» og enkelte modernistiske samtidskunstnere i Norge. I boka «Et kunstverk? Kunstkritikk på tvers» fra 2008 kritiserer han de store kunstinstitusjonene og konseptkunsten som vektlegger ideer og tanker som ikke ligger uttrykt direkte i kunstverket. Et sentralt kunstteoretisk begrep hos Grøtvedt er det gammelgreske ordet mimesis, vanligvis misforstått som «etterligning». Begrepet ble introdusert av Aristoteles i den forstand at mimesis var et pedagogisk prinsipp, og har tradisjonelt blitt sterkt knyttet til realisme og den figurative kunsten som tar virkeligheten som utgangspunkt.Som kunstner har Paul Grøtvedt hatt en rekke separatutstillinger og deltatt på flere kollektive mønstringer. Bildene hans er også innkjøpt til offentlige samlinger, herunder Riksgalleriet/Nasjonalmuseet og Norsk Hydro.
Paul Grøtvedt er bosatt på Tjøme i Vestfold. Han var oppført på valglistene til Tjøme Høyre ved kommunevalget i 2007, men ble ekskludert av partiet i 2014. Eksklusjonen ble senere opphevet av Vestfold Høyre, men like etter meldte han seg ut av partiet. I perioden 2017-2021 har han vært vararepresentant til kommunestyret for Færder Venstre, men meldte seg ut av partiet like etter valget.
Etter at han flyttet til Tjøme har han vært en engasjert skribent i Tønsbergs Blad, hvor han særlig har rettet kritikk mot moderne arkitektur og utbygging av strandsonen. De siste årene har han skrevet om kunst og kulturpolitikk på nettavisen document.no.


== Bibliografi ==
Moderniteten og post-modernismen - et essay om kunst og tenkning. Aventura. 1987. ISBN 8258804707. 
Demringens tolker - en essaysamling om Johan Sebastian Welhaven. Aventura. 1990. ISBN 8258806041.  – redaktør sammen med Asbjørn Aarnes
Det skapende blikk - om kunstens grunnproblemer. Aventura. 1990. ISBN 8258807714. 
Caféen med veggene - levende portretter og morsomme døde. J. M. Stenersen. 1991. ISBN 8272011778. 
Det farveglade budskap. B.A. Mathisen. 1993. ISBN 8291255016.  om Thorstein Rittun
På lysets premisser. Cappelen. 1995. ISBN 8202148227.  – om Finn Christensen, skrevet sammen med kunstneren Per Bang
For fulle seil - marinemaleriet i norsk billedkunst. Stenersens forl. 1999. ISBN 8272012588. 
Karl Erik Harr. Stenersens forl. 2000. ISBN 8272012820. 
Sand – skrevet sammen med kunstneren Vebjørn Sand, Press forlag 2001 ISBN 82-7547-090-0
Et kunstverk? Kunstkritikk på tvers – Fritt forlag 2008


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Intervju i bladet Form nr. 2 – 2006
Tilsvar på Grøtvedts kronikk om konseptkunst fra 1995
Kunsten som våpen i den kalde krigen (kronikk av Grøtvedt i Aftenposten 8. 2. 2004)