jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Norges lover

Norges lover er en norsk, ettbinds trykt lovsamling som første gang ble utgitt i 1926. Boka har gjenkjennelig rødfarget innbinding og ble til og med 2019 utgitt av Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo. Deretter tok Stortinget over utgiveransvaret, og publiserte en ny utgave den 22. april 2021.


== Lovsamlingens innhold ==
Boka inneholder alle de norske lover som anses å ha alminnelig praktisk betydning. Enkelte lover som redaksjonen av samlingen ikke lenger anser å ha aktuell interesse, er bare omtalt ved tittelen på loven.
I samlingen finnes gjeldende lovtekst for de lover som er vedtatt på utgivelsestidspunktet. Samlingen har også inneholdt lover som er vedtatt, men som ikke ennå er trådt i kraft. Grunnloven, gitt av Riksforsamlingen i 1814 er først i lovsamlingen. Deretter følger lovene i kronologisk orden, begynnende med Christian Vs Norske Lov av 1687. Den inneholder ikke forskrifter, men noen særlig viktige traktater er med.
Lovtekstene som finnes i lovsamlingen er konsolidert, det vil si at alle endringer er innarbeidet i teksten til den opprinnelige loven. Dette arbeidet gjøres av redaksjonen, i praksis av Stiftelsen Lovdata. Norges lover og innholdet i den har ingen offisiell status, selv om de fleste jurister har benyttet teksten som i denne lovsamlingen. Den offisielle publikasjonen for kunngjøring av lover i Norge er Norsk Lovtidend, som utgis av Justis- og beredskapsdepartementet. Ved henvisning til en lov eller lovbestemmelse er korrekt praksis å referere direkte til loven, ikke til sidetall i lovsamlingen.


== Utgivere ==

Første utgave ble utgitt av Paul I. Paulsen i 1926. Frem til 2019 var det Universitetet i Oslos juridiske faktultet som hadde utgiveransvaret (i kommisjon hos Fagbokforlaget i Bergen; før 2000 utgitt av Det Juridiske Fakultets Lovsamlings Fond).
Lovsamlingen ble lenge publisert annethvert år, men fra og med 2007 ble den gitt ut årlig. Den siste utgaven som ble utgitt av Universitetet i Oslo dekker 1687–2018, og ble utgitt i 2019. På grunn av synkende salg, og digitalisering av jus-eksamen besluttet universitetet at papirutgaven ikke lenger ville bli utgitt fra 2020.I mai 2019 besluttet imidlertid Stortingets presidentskap å fortsette utgivelsen av en trykt samling av Norges lover. Stortingets administrasjon fikk ansvar for å gjennomføre dette. En ny utgave av lovsamlingen, som dekker 1687–2020, ble utgitt av Stortinget 22. april 2021. Stortingets presidentskap videreførte avtalen med Fagbokforlaget om at sistnevnte skulle stå for det praktiske forbundet med produksjon og salg av lovsamlingen.


== Referanser ==
Toblerone

Toblerone er en sjokolade laget av Kraft Foods i Sveits. Sjokoladen er kjent for sine triangelformede biter, som skal representere Matterhorn i de sveitsiske alpene, og en særpreget innpakning.
Sammensetningen av Toblerone er sveitsisk melkesjokolade, honningnougat og mandler. Siden 1970-tallet er det også produsert andre varianter. Disse inkluderer ren (mørk) sjokolade i en grønn og sort pakning, en «snøtoppet» versjon med sjokoladetopper og en «én-og-én»-pakning med individuelt pakkede sjokoladetriangler. Størrelsen på Toblerone varierer fra cirka 10 cm til store «festpakninger» på over 1 meter. Det selges også pakker med seks Toblerone-pakninger på 100 gram. Alle pakningene har de samme triangulære proporsjonene.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Toblerone (chocolate bar) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Merete Berg Toreg

Merete Berg Toreg (født 12. januar 1957) er en norsk billedkunstner og grafisk designer.


== Biografi ==
Toreg har utdannelse fra Statens håndverks- og kunstindustriskole i Oslo (1976-79) og Statens lærerhøgskole i forming (1979-1981). 
Hun arbeidet tidligere som fri billedkunstner, blant annet med billedvev og fotografering, men jobber nå særlig med bokdesign. Hun bor og arbeider i Oslo.Toreg er datter av den danske filmklipperen Edith Toreg (1921-2003) og filmkunstneren Arnljot Berg (1931-1982). Hun er halvsøster til Anne Vinterberg.


== Utstillinger ==
SeparatutstillingerMøre og Romsdal Kunstnersenter 1987 KollektivutstillingerHøstutstillingen 1982, 1983, 1985 og 1992
Vestlandstustillingen 1982 og 1984
Tekstil 88
Schæffergården København 1988
Mikkeilin taidemuseo Finland 1992
Vikerødgården 1997


== Stipend ==
Billedkunstnernes Hjelpefond 1986
Vederlagsfondet 1988


== Innkjøpt ==
Tekstil utsmykking på Myrvåg sjukeheim, Møre og Romsdal (Norsk kulturråd)
Tekstil utsmykking på Volda lærarhøgskule (Utsmykkingsfondet for offentlige bygg)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Merete Berg Toreg på kulturnett.no
Om designlaboratoriet
Manøvreringsområde

Manøvreringsområde er den delen av en flyplass, unntatt oppstillingsplattformer, som brukes av luftfartøyer ved avgang, landing og under taksing.


== Se også ==
Rullebane
Taksebane


== Eksterne lenker ==
Definisjoner av aktuelle begreper i forbindelse med «Forskrift om etablering, organisering og drift av lufttrafikktjeneste (BSL G 2-1)»
Lyngør

Lyngør er en gammel uthavn som ligger i Tvedestrand kommune i Agder fylke, omtrent midt mellom Risør og Tvedestrand. Lyngør består av flere øyer, hvorav en håndfull er bebodd: Holmen, Odden, Lyngørsida, Steinsøya og Askerøya. Det er ingen biltrafikk på øyene, men det finnes en rekke oppmurte gangveier. Lyngør nås lettest med båtskyss fra Gjeving, på den andre siden av fjorden, der det er parkeringsplass.
I dag er det omtrent 80 fastboende på Lyngør, mye takket være lokale virksomheter som seilmakerloftet og andre små virksomheter. En meget stor del av husene i Lyngør brukes som feriesteder i sommerhalvåret, da det er et yrende folkeliv på stedet.
I 1991 ble Lyngør kåret til Europas best bevarte tettsted.


== Historie ==
Lyngørsundet er kjent for et dramatisk sjøslag under Napoleonskrigen: slaget ved Lyngør i 1812, der en britisk marinestyrke senket den dansk-norske fregatten «Najaden». Dette slaget minnes hver olsok med et «putteslag». Vraket av «Najaden» ble funnet i sundet i 1957.
Lyngør fyr er et fyr i betong som ligger litt nordøst for Lyngøya. Fyret ble bygget i 1879 og ble først automatisert og avbemannet i 2004. Det drives i dag av Aust-Agder Turistforening som overnattingssted.
Lyngør kulturhistoriske samlinger holder til i 2. etasje i det som tidligere var serveringsstedet Den blå lanterne, på Holmen. I samlingene inngår et Terje Vigen-museum.


== Kjente foretak i Lyngør ==
Lyngør Handelshus (husholdningshandel)
Kari og meg (pensjonat)
Pers brygge, restaurant/pub
Den blå lanterne, tidligere restaurant
Seilmakerfruens kro, restaurant
Lyngør seilmakerloft, seilmakerverksted


== Se også ==
Slaget ved Lyngør


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lyngør Vel
NRK-klipp om Lyngør med Odd Børretzen
Landsbyen i havet
Kampen

Kampen er et strøk i Oslo, mellom Tøyen, Ensjø, Vålerenga og Galgeberg i bydel Gamle Oslo. Tidligere lå Kampens friluftsbad her, på tomten bak Kampen skole.


== Historie ==
Navnet kan komme av «kamp», fjellknaus, men enkelte mener at navnet kommer fra campement som betegnelse på militærleir. På 1700-tallet holdt Borgervæpningen sine øvelser her. Området tilhørte gården Bergsløkken og Oslo ladegård før det ble utstykket i 1820. En trehusforstad oppsto mellom byutvidelsene i 1859 og 1878, og Kampen ble innlemmet i Christiania i 1878. En del av trehusbebyggelsen brant i 1879, og ble erstattet av murgårder. Nordre del av Kampen (tidligere Kristiania stålverk) er dominert av murgårder fra 1930-årene. Den gamle trehusbebyggelsen utgjør likevel en stor og karakteristisk del av bebyggelsen. Riving og nybygging i Brinken i 1980-årene var omstridt.
I 1920-årene var det så mange kommunister som bodde på Kampen, at stedet fikk kallenavnet «Petrograd».
13. april og 14. april 1878 stod et slag mellom arbeidere, politi og soldater på Kampen. Slaget omtales ofte som Onsumslaget.
På 1900-tallet ble stedsnavnet Kampen også brukt om områdene mellom det nåværende Tøyensenteret og Åkeberg. Idrettsanleggene på Jordal ligger mellom Kampen og Vålerenga/Galgeberg. 
Fra 1900 til 1960 gikk det trikkelinje over Kampen. Kampen betjenes per 2021 av buss 60 (Vippetangen–Tonsenhagen). Nærmeste t-banestasjoner er Ensjø og Tøyen.


== Kjente kampianere ==
Kristoffer Kompen, trombonist
Thorbjørn Egner, forfatter
Jon Bing, forfatter, dr. juris
Helga Helgesen, folkeopplyser
Henrik Langeland, forfatter
Einar Rose, skuespiller
Knut Steen, billedhugger
Robert Lorange, arkitekt
Sven Nordin, skuespiller
Petter Wettre, saksofonist
Tellef Kvifte, professor i musikkvitenskap
Rob Waring, vibrafonist
Kjell Bækkelund, pianist
Knut Johannesen, skøyteløper
Rudolf Gundersen, skøyteløper
Olsenbanden, skapsprengere
Jon Herwig Carlsen, TV-kommentator


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

Tøyen Nedre Kampen Vel
Kampen Vel
Kampen skole
Kampen BydelshusHistorieKampen historielag
Kampens historie 1200-1865
Informasjon om Kampen kirke
Oslo byarkivs fotosamling med søk på "Kampen"
Oslo byarkivs flyfotosamling med søk på "Kampen"
Digitalarkivet.no sin oversikt over kirkebøker fra Kampen
1200 år gammelt sverd funnet på Kampen
Historiske flyfoto over KampenKulturaktiviteterKØBB – Kampen Økologiske Barnebondegård
Sjakklubben Kampen på Brettet
Kampenjazz
Kampen bistro
Kampen skoles musikkorps
Kampen Janitsjarorkester
Kampen Barne- og ungdomsteater
«Najaden» (1811)

«Najaden» var en fregatt i den dansk-norske marine på begynnelsen av 1800-tallet. Skipet ble bygget i 1811 og opprinnelig utrustet med 36 kanoner, men etter hvert oppgradert til 42 kanoner. «Najaden», under kommando av kaptein Hans Peter Holm, ble senket under slaget ved Lyngør den 6. juli 1812, av det britiske linjeskipet HMS «Dictator».


== Eksterne lenker ==
Fregatten «Najaden» hos Forsvarets museer Besøkt 16. juni 2015
Den originale rapporten om tapet av «Najaden» (på dansk)
Oversatt rapport fra skipssjefen på HMS «Dictator»
Leo Fender

Clarence Leonidas Fender (født 10. august 1909, død 21. mars 1991), startet den klassiske instrumentfabrikken «Fender Electric Instrument Company» i 1946. Leo Fender er den som står bak designet av blant annet de velkjente modellene Fender Stratocaster og Fender Telecaster. I 1951 fant selskapet opp den elektriske bassgitaren.Fender solgte fabrikken i 1965 og begynte å designe basser og gitarer for Music Man. I 1979 startet han G&L.


== Referanser ==
Gruk

Gruk er en type kort og aforistisk dikt, av den danske poeten og vitenskapsmannen Piet Hein. De nesten 10 000 gruk'ene er kommet i opplag på minst halvannen million og oversatt til flere enn 20 språk. Piet Hein gjendiktet dem selv på engelsk.Ordet «gruk» sies være en sammentrekning av grin («latter») og suk («sukk»). Dette ble dementert av Hein selv som sa at han hadde tatt ordet rett ut av luften.
Et karakteristisk gruk er kortfattet, konsist og nøyaktig formulert, med finurlig rim, og inneholder et element av ironi, paradoks eller satire. De mest konsentrerte ligner på japanske haiku-dikt.
De første gruk'ene ble publisert under signaturen Kumbel Kumbel i avisen Politiken kort etter at Nazityskland okkuperte Danmark 9. april 1940. Disse var ment å oppmuntre danskene til å holde motet oppe under okkupasjonen, og inneholdt en kodet, subversiv oppmuntring til passiv motstand. Ett av de første og mest kjente gruk var «Lillekat» med undertittelen «Samtale på vejen, 1940», om den lille kat på vejen, der sgu var sin egen, et bilde på Danmark under den tyske okkupasjonen.Gruk'ene spenner fra hverdagslige iakttakelser til evighetens perspektiv, hvor øyeblikket er som et liv. I tillegg var Hein skarp iblant, som i isme-kommentaren, oversatt:

Du som vil frelse verden
og vil allting gjøre vel -
Du skal starte i dens midte,
Den begynner med deg selv.Foreldre
Selv foreldre kan oppdras til å forstå. -
Men så skal man også ha hatt dem fra små!Skolen
I skolen terper man de små tabeller.
I livet lær' man at de ikke gjelder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Grooks by Piet Hein (engelsk)
The Grooks by Piet Hein at Agriturismo Villa Stabbia (engelsk) Arkivert 6. februar 2006 hos Wayback Machine.
Mirepoix

Mirepoix er det franske ordet for en blanding av oppkuttet løk, gulrot og selleri. I fransk kokekunst brukes denne blandingen som basis i svært mange retter, for eksempel supper, gryteretter og sauser. 
Mirepoix brukes dessuten som ingrediens ved tillaging av kjøttkraft, demiglace og buljong (bouillon). 
Tradisjonelt er forholdet mellom løk, gulrot og selleri 2:1:1, og til en kjøttkraft brukes forholdet 10:1 mellom kjøttben og mirepoix. 
Ordet er en vanlig del av terminologien til profesjonelle kokker i Norge.
Blandingen er oppkalt etter Charles Pierre Gaston de Lévis-Lomagne, hertug av byen Mirepoix (1699–1757), som var den første som det er kjent benyttet dette.


== Referanser ==
Samuel F. Samuelsen

Samuel Frederik Samuelsen (født 23. juli 1851 i Tórshavn, død 3. mars 1932 samme sted), på færøysk kalt Sámal á Krákusteini eller bare Krakk, var en færøysk kvartermester, politikonstabel og fiskerbonde. Han tjenestegjorde i politikorpset i Tórshavn i nesten 50 år, i over 20 år som kvartermester på Skansin. Han var blant innbyderne til julemøtet i 1888, et møte som regnes som begynnelsen på Færøyenes nasjonale vekkelse. Samuelsens utførlige erindringer gir stor innsikt i livet i Tórshavn på 1800-tallet og tidlig på 1900-tallet, og ble utgitt i bokform ved Tórshavns byjubileum i 2008.


== Utmerkelser ==
Han ble tildelt Dannebrogordenens hederstegn.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Samuelsen, Samuel F. (2008). Memoirer og Autobiografi (dansk). Redigert av Heri Kragesteen. Tórshavn: Mentunargrunnur Studentafelagsins. ISBN 978-99918-43-84-1. 
Skálagarð, Hjartvard E. (2000). Politi í Føroyum fyrr og nú (færøysk). Tórshavn: Føroya politisafelag. ISBN 978-99918-3-079-7.
FST

Forsvarsstaben (Norge)
Forsvarsstaben (Danmark)
Försvarsstaben
Finlands Svenska Television
ICAO-flyselskapskode for Aereos Limited
IATA-flyplasskode for Fort Stockton-Pecos County Airport
NGL

NGL kan vise til:

Norges gamle Love En historisk kildesamling av norske lover fra de eldste tider frem til 1536.
NGL (petroleum)
National Guardian Life
NGL Prime
National Gridiron League (Australia)
National Gridiron League (USA)
Helga Helgesen

Helga Bernhardine Helgesen (født 16. mars 1863 i Hønefoss, død 30. mars 1936 i Oslo) var norsk lærer og kokebokforfatter, og en pioner i arbeidet med å få faget skolekjøkken inn på timeplanen i norsk skole.


== Karriere ==
Hun var lærer på Kampen skole fra 1889. Hun var vokst opp på Norderhov, hadde tatt middelskoleeksamen og arbeidet en tid som guvernante. I 1887 tok hun lærerinneeksamen på Nissen pikeskole og begynte som lærer på Tøyen før hun kom til Kampen.
Helgesen var utvilsomt et menneske rikt utstyrt med sosial samvittighet og innsikt, og i møtet med den fattige arbeiderbefolkningen på Kampen, med under- og feilernærte unger, grodde tanken om hvordan hun som et velutdannet menneske kunne hjelpe til å bedre forholdene.
Allerede i 1890 hadde Dorothea Christensen satt i gang skolekjøkkenundervisning i Sandefjord, og Helga Helgesen hadde lest Christensens artikler om forsøket. For Helgesen stod det nok klart at det viktigste var å lære jentene «huslig økonomi», som hun selv kalte faget. Og med støtte fra overlærer Tellefsen sendte hun inn søknad om å få igangsette skolekjøkkenundervisning på Kampen skole. Søknaden ble ikke imøtekommet av skolemyndighetene. 
Helgesen sørget deretter for å bedre sine kunnskaper i faget, hun dro til Glasgow og utdannet seg, og i 1891 ble forsøksundervisning begynt på Kampen skole. I 1892 satte hun i gang «Statens kurs til utdannelse av skolekjøkkenlærerinner», også på Kampen, noe som la grunnlaget for statens lærerskole i husstell på Stabekk fra 1909. I 1894 utga hun sammen med Dorothea Christensen og Margrethe Christensen Kogebog for folkeskolen og hjemmet.


== Kvinnesak ==
Hun var hovedstyremedlem i Norsk Kvinnesaksforening i 1890-årene.


== Æresbevisninger ==

Hun har fått en egen plass i Oslo oppkalt etter seg, etter at Helga Helgesens gate skiftet navn til Jordal terrasse. Plassen ligger ved foten av Enerhaugen i krysset mellom Åkebergveien og Grønlandsleiret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Temahefte fra Oslo kommune om Helga Helgesen
Eksempler på oppskrifter
Oslo byarkivs fotosamling med søk på "Kampen"
Kampen skole
Digitaliserte bøker av Helgesen på NBdigital.
Dmitrij Dorofejev

Dmitrij Anatoljevitsj Dorofejev (ru. Дмитрий Анатольевич Дорофеев; født 13. november 1976 i Kolomna) er en russisk tidligere skøyteløper.
Under sprint-VM 2006 i Thialf i Heerenveen, Nederland kom han på 2.-plass, bare slått av Joey Cheek. Han tok sølvmedalje på 500 meter under OL 2006 i Torino, Italia, igjen bare slått av Cheek.


== Personlige rekorder ==


== Se også ==
Liste over flaggbærere for Russland under OL


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dmitrij Dorofejev – Olympics.com 
(en) Dmitrij Dorofejev – Olympic.org 
(en) Dmitrij Dorofejev – Olympedia 
(en) Dmitrij Dorofejev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Dmitrij Dorofejev – Speedskatingbase.eu 
(en) Dmitrij Dorofejev – SpeedSkatingNews.info 
(en) Dmitrij Dorofejev – SpeedSkatingStats.com 
(en) Dmitrij Dorofejev – TheSports.org 
(en) Dmitrij Dorofejev på SpeedskatingResults.com (personlige rekorder og resultater fra 3 stevner i 2007/08-sesongen)
(en) Dmitrij Dorofejev på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
(en) Dmitrij Dorofejev på www.ISU.html.infostradasports.com
«Dmitri Dorofeyev» (engelsk). SkateResults.com. Arkivert fra originalen 11. mars 2007. Besøkt 2. april 2016. Bilder(en) Bilder av Dmitrij Dorofejev på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com
MF «Nordhordland» (1976)

MF «Nordhordland» er en bilferge bygget i 1976 for Bergen-Nordhordland Rutelag (BNR). Skipet gikk i rute Steinestø–Knarvik i mange år, senere overført til Valestrandsfossen-Breistein. De siste årene i ordinær rute gikk hun strekningen Leirvåg–Sløvåg.
«Nordhordland» ble bygget over samme lest som fergene til Rutelaget Askøy-Bergen og var ofte å se som vikar i ruten mellom Kleppestø og Nøstet. Den skilte seg således veldig ut fra de andre fergene i BNRs flåte, og blant andre norske riksveiferger.
Bilkapasiteten var 85 personbilenheter og fergen hadde en rekke forskjellige oppgitte høyeste passasjertall. På slutten var den oppgitt som 350.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1976
Kallesignal: N/A
Bygget av: Løland Motorverkstad, Leirvik
Brutto RT: 1220
Netto RT: N/A
Dødvekttonn: N/A
Lengde: 66 meter
Fart: 12 knop
Personbilkapasitet: 85
Passasjerkapasitet: 350/600
Motor:  Normo diesel, 1650 brutto HK


== Historie ==
1976: Levert til BNR.
2002: HSD Sjø AS.
2003: Solgt til Red Funnel Group, Southampton. Omdøpt «Bergen Castle».
2005: Solgt til nn, Hellas (Nord-Korea Reg.) Omdøpt til Stella.
2008: Hugget opp (august) i Aliaga, Tyrkia.


== Relaterte artikler ==
«Nordhordland» er brukt som skipsnavn på flere skip i HSD. Andre skip med navn «Nordhordland».
Andre BNR-eide skip
Andre HSD-eide skip


== Eksterne lenker ==
(en) Nordhordland (ship, 1976) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) IMO 7523300 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MF «Nordhordland» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Cupvinnercupen i fotball for menn

Cupvinnercupen var en europeisk fotballturnering for vinnerne av nasjonale cupturneringer. Turneringen ble først arrangert sesongen 1960/1961, og sist i 1998/1999, da den ble slått sammen med UEFA-cupen, nå kjent som Europaligaen.


== Vinnere ==


== Norske spillere i finalen ==
Følgende nordmenn har spilt i finalen. Spillere som har sittet på innbytterbenken gjennom hele kampen er ikke tatt med.


== Norske klubber i utslagsrundene ==
Av de gangene norske lag kom langt i turneringen kan følgende nevnes:

I 1968-69 nådde Lyn kvartfinalen, hvor de ble slått ut av FC Barcelona
I 1996-97 nådde Brann kvartfinalen, hvor de ble slått ut av Liverpool FC


== Eksterne lenker ==
Oversikt hos Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation for hvert år (en)
Svein Tore Bergestuen

Svein Tore Bergestuen (født 19. april 1974 på Jevnaker) er en norsk kommunikasjonsrådgiver, forfatter og foredragsholder. 
I perioden 2015-2016 var han politisk rådgiver for Arbeiderpartiets nestleder Hadia Tajik. Før det kom han fra stillingen som seniorpartner i konsulentselskapet Varde Hartmark. Han har tidligere arbeidet som kommunikasjonsdirektør, kommunikasjonsrådgiver, journalist og programleder. Han har også være fjellklatrer-instruktør.


== Biografi ==
Bergestuen har grunnfag i sosiologi og psykologi fra Universitetet i Bergen. Han startet som reporter i TV 2 i 1995. Han ble så programleder for Sytten Tretti på P4 i 2000. I 2004 ledet han aktualitetsprogrammet 19:30 på TVNorge som ble tatt av etter 40 sendinger gjennom ti uker. Deretter arbeidet han ett år i Amnesty International Norge før han begynte som programleder for Nyhetspuls 17 i Kanal 24. I mars 2006 ble han ansatt som nyhetsredaktør i nyhetsmagasinet Ny Tid. I 2007 var han tilbake som programleder for Kanal 24s morgensending. I 2008 gikk han fra jobben som programleder i Kanal 24s morgensending Bergestuen DIREKTE, for å bli informasjonsrådgiver i Geelmuyden.Kiese. Fra høsten 2010 til 2014 satt han i TVNorges ledergruppe som kommunikasjonsdirektør. 
Bergestuen var perioden 2006–2011 gift med artisten og programlederen Berit Boman. Før det var han gift med TV 2-journalist Åse Linda Tynning, ekteskapet ble avsluttet i 2004. Begge hadde da etternavnet Tynning-Bergestuen. Han er også utdannet klatreinstruktør og driver med fjellklatring.
I 2008 utga Bergestuen boken Slike menn forlater ikke konene sine (Kagge forlag), en roman med utroskap som tema. I 2009 ga han ut dokumentarboken Radiokrigen (Font) sammen med Bjørn Eckblad og i 2012 skrev han dobbelbiografien om alpinistene Kjetil André Aamodt og Lasse Kjus, Aamodt og Kjus. 35 år som konkurrenter. Og brødre. (Kagge forlag) og i 2014 ga han ut Norges 100 største sportsøyeblikk, (Kagge forlag) sammen med sportsjournalist Morten Stokstad. I 2018 ga han ut boka I krig og ensomhet (Kagge forlag) om krigsfotografen Harald Henden. Bergestuen var også fast foreleser ved Institutt for Journalistikk i Fredrikstad.
Fra 2011 har han vært ordstyrer på den internasjonale pressekonferansen til Nobels fredspriskonsert, hvor skuespillere som Helen Mirren, Sarah Jessica Parker, Gerard Butler og Claire Danes har vært programledere. Fra (2016) driver han rådgivning i eget selskap.
Sammen med Eva Sannum og Christian Lyder Marstrander begynte han i 2020 som programleder i podkast-serien Tut & Mediekjør som fokuserer på presseetikk. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Svein Tore Bergestuens nettsted
Onsumslaget

Onsumslaget var et slag mellom arbeidere, politi og væpnede soldater 13. april og 14. april 1878 på Kampen i daværende Kristiania.
Opptøyene begynte utenfor brukseier Oluf Onsums eiendom Lille Munkeengen i St. Halvards gate 33 i Gamlebyen. Han eide Kværner Brug, og var en patriarkalsk fabrikkeier som gikk under kallenavnet «Slegga» blant arbeiderne. Årsaken til protesten var at arbeidernes lønninger var satt ned med 10 prosent.

 Mandag 15. april tiltok demonstrasjonene kraftig, og 5–6000 mennesker ble drevet opp mot Galgeberg. Der hadde kommunen et pukksteinslager. Stein haglet mot politiet, som måtte tilkalle militære styrker for å opprettholde ro og orden. Flere av politimennene og de militære styrkene ble skadet av steinkasting.
Dagen etter, 16. april, ble de militære utstyrt med ti skarpe skudd, og kampene fortsatte på Kampen. Mengden forskanset seg på knausene ved dagens park, mens andre gikk opp i husene og lot stein falle fra vinduene ned på politi og soldater. De siste forskanset seg på skrenten over Brinken. Soldatene gikk på med bajonetter og spredte de siste demonstrantene.


== Eksterne lenker ==
Arthur Danielsens side om Onsumslaget
Norgeslexi