Gyrodactylus salaris

Gyrodactylus salaris er en parasitt og monogen flatorm som snylter på laksefisker. I dagligtale omtales parasitten også som gyro eller laksedreperen. Det hender også at den også feilaktig omtales som lakselus (Lepeophtheirus salmonis), men det er et krepsdyr, altså et leddyr.
Gyrodactylus salaris er en ektoparasitt med laksefisker som langtidsvert (i Norge atlanterhavslaks, regnbueørret og røye), men den kan også midlertidig overleve på andre arter i en tid. Den ble først oppdaget ved laksedød i Lakselva i Misvær og på Sunndalsøra i 1975, hvorav sistnevnte så på muligheten for å importere laksesmolt fra Sverige til bruk i regulerte vassdrag . Gjennom tester med mitokondrielt DNA har forskning slått fast at parasitten genetisk grupperer seg i minst seks ulike haplotyper.Parasitten har ført til at bestanden av atlanterhavslaks er ødelagt i flere norske vassdrag. Den har vært påvist i 51 elver i Norge, men fins nå kun i Driva- og Drammensregionen i påvente av en sannsynlig friskmelding av Skibotnregionen i 2022 .
I Fremmedartslista 2018 er den vurdert til svært høy risiko på grunn av moderat invasjonspotensial og høy økologisk effekt.


== Tiltak i norske elver ==

Dersom ingen tiltak skulle gjøres mot parasitten ville det tatt flere hundre år for laksen å bygge opp slik resistens . I denne perioden på flere hundre år ville laksepopulasjonene ligget under gytebestandsmålet, uten høstbart overskudd. Et seleksjonsprogram med målrettet avl ville kunne gi raskere utvikling av motstandsdyktighet, men da ville man negativt påvirke de andre egenskapene laksen trenger for å være lokalt miljøtilpasset.  
Historisk sett har behandling av elver for å fjerne Gyrodactylus salaris foregått ved å bruke plantegiften rotenon. Rotenon er en ikke-selektiv gift, som brytes ned i løpet av kort tid i naturen, primært av sollys, luft og organisk materiale. Den dreper både parasitten og verten, og en andel av bunndyrfaunaen med gjeller, som er sensitive til den konsentrasjonen av rotenon som benyttes. Det er derimot en myte at rotenon "dreper alt liv", og som regel er det meste av taksa tilbake etter få måneder til et år etter behandling . De taksa som var borte etter behandling var generelt også i utgangspunktet sjelden. I slike tilfeller er det vanskelig å skille mellom en effekt av rotenon og deteksjonssannsynlighet og/eller mellomårsvariasjoner. En minimal effekt på andre dyr enn fisk skyldes a) at det meste av mindre dyr som finnes innenfor et visst område i vassdraget, har hvilestadier i vann som ikke rammes, b) voksenstadier på land (som f.eks. flyvende stadier hos insekter), c) de finnes oppstrøms behandlingsstrekket, eller d) arten reduseres kun i antall og et fåtall individer gjenoppbygger bestanden. Alt som ikke har gjeller, som f.eks. patedyr og voksne amfibier, rammes generelt ikke av rotenon. Snegler og biller er også vist til å være svært tolerante taksa . I tillegg har for eksempel arter som elvemusling en atferd hvor den lukker seg, og tåler dermed korte perioder med rotenon i systemet . 
I de første behandlingene (80-, 90-tallet) med rotenon ble enkelte elver gjeninfisert med parasitten i løpet av noen få år. Siden midten av 2000-tallet har man derimot hatt stor suksess, også i større vassdrag. Suksessen krediteres primært til toårig behandling, økt konsentrasjon av rotenon, behandling av mer perifere områder, samt langt bedre kartlegging av hele vassdraget og definering av smitteområdet .
Etter årtusenskiftet (2003–2008) begynte man også å prøve ut bekjempelse av parasitten ved å tilsette små mengder aluminiumsalter og svovelsyre til elvevannet. En fordel med denne metoden var at det ble mulig å drepe parasitten uten å drepe laksen. Metoden ble forsøkt i Batnfjordelva på Nordmøre, Steinkjervassdraget i Trøndelag og Lærdalselva i Sogn og Fjordane. Lærdalselva ble friskmeldt, men forholdene i Batnfjordselva og Steinkjervassdraget ble for krevende til at det lyktes der. I stedet valgte forskerne å forsøksvis gå videre med å benytte klor som hovedkjemikalie, ettersom det er en rimeligere metode.
I august 2022 ble elven Driva og Litldalselva (med sidebekker og -elver) tilført klor for å utrydde parasitten, og rotenon ble benyttet i de mer stillestående delene hvor ikke klor ville ha en effekt. Ifølge en reportasje i NRK skader ikke klor annet liv i elven og det trengs svært små konsentrasjoner («en teskje på 5000 liter vann»). Dette er en sannhet med modifikasjoner- for eksempel er de mindre, vanlige, døgnfluene i slekta Baetis sensitive . Likevel kan det sies at det gir mindre effekt på bunndyrsamfunnet enn ved rotenon alene. Riktignok er kun et par studier gjort på området for skadelige effekter, hvorav omfanget av klorbehandling i slike studier gjerne har vært minimal, sett på grovere inndeling av taksa (slekt- eller familienivå og i noen tilfeller rekke) og klor kun tilsatt en liten del av hovedvassdraget. Dette fører i forsøkssammenheng dermed kun til kortvarige synlige effekter på sammensetning i taksa og antall av bunndyr, ettersom disse rekoloniserer berørt strekning relativt raskt. 


== Elver som er eller har vært infisert av Gyrodactylus salaris ==
Oppdatert pr. oktober 2022
Aureelvregionen (behandlet og friskmeldt 1992)
Vikelva
Aureelva
Beiarelva (behandlet og friskmeldt 2001)
Bævraregion (behandlet og friskmeldt)
Drammensregionen (infisert, ingen tiltak gjort)
Drammenselva
Lierelva
Sandeelva
SelvikelvaDrivaregionen (infisert, første behandling gjennomført 2022)
Batnfjordelva
Driva
Litledalselva
Usma
Fættenelva (behandlet og friskmeldt 1997)
Korsbrekkelva (behandlet og friskmeldt 1990)
Lærdalsregionen (behandlet og friskmeldt 2017 )
LærdalselvaRanaregionen (behandlet og friskmeldt 2009 og 2020)
Bardalselva (friskmeldt)
Bjerka (friskmeldt)
Ranelva (friskmeldt i 2009, gyro påvist igjen med behandling i 2014 og 2015 og friskmeldt i 2020 )
Røssåga (friskmeldt)
Sannaelva (friskmeldt)
Slettenelva (friskmeldt)Romsdalregionen/Raumaregion (behandlet 2013-2014 og friskmeldt i 2019 )
Henselva
Innfjordelva
Måna
Rauma
Skorga
BreidvikelvaSkibotnregionen (behandlet 2015-2016, friskmeldt i 2022 )
Signaldalselva
Skibotnelva
KitdalselvaSteinkjerregionen (behandlet i 2008 og 2009 og friskmeldt 2014)
Lundelva (friskmeldt)
Steinkjervassdraget (Steinkjerelva, Ogna og Byaelva) (friskmeldt)
Figga (friskmeldt)
Storelvregion (behandlet og friskmeldt 1994)Valldalregionen (behandlet og friskmeldt 1991 og 1994)
Tafjordelva
Valldøla
Norddalselva
Eidsdalselva
Vefsnaregionen (behandlet 2011 og 2012, friskmeldt i 2017 )
Vefsna
Drevja
Fusta (med innsjøene Ømmervatnet, Mjåvatnet, Fustvatnet)
Halsanelva
Hestdalselva
Hundåla
Dagsvikelva
Nylandselva
Ranelva
Leirelva
Vikjaregion (behandlet og friskmeldt 1988)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gyrodactylus salaris – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Gyrodactylus salaris i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gyrodactylus salaris hos Artsdatabanken 
(sv) Gyrodactylus salaris hos Dyntaxa 
(en) Gyrodactylus salaris hos Fauna Europaea 
(en) Gyrodactylus salaris hos ITIS 
(en) Gyrodactylus salaris hos NCBI 
(en) Kategori:Gyrodactylus salaris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Artsdatabankens faktaark for Gyrodactulus salaris
Miljøstatus i Norge: Gyrodactylus salaris
www.bellona.no – Aluminium mot Gyrodactilus salaris
Etterlyser alternativ plan mot lakseparasitt