jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Enningdalen

Enningdalen er sogn i Idd prestegjeld i Halden kommune. Enningdalen grenser til Sverige i øst, sør og vest, og er en typisk skog- og jordbruksbygd.
Gjennom dalen renner Enningdalselva som har sitt utspring i Bullaresjöarna og ender i Iddefjorden. Gjennom dalen går også fylkesvei 22, eller den Blå-grønne veien som den kalles fra Halden til grensen ved Holtet. Den Blå-grønne veien fortsetter videre inn i Sverige og Bullaren til Hällevadsholm. Navnet symboliserer blått vann og grønn natur, og skal være en alternativ turistvei til E6.
Bosetningen i Enningdalen er spredt, men noe er konsentrert rundt Buer, Prestebakke og Kornsjø. Folketallet i november 2001 var 888 personer. Herav 149 på Buer, 308 på Prestebakke og 250 på Kornsjø.
Av severdigheter kan nevnes Berby Herregård, Elgåfossen og Dampbåten Prøven.


== Kampene i Enningdalen ==

I Enningdal sto det harde kamper mellom svenske og norske styrker under krigen i 1808, den 11. juni ved Prestebakke kirke og den 12. september ved Berby.
Før 1658 hørte området geistlig til Naverstad prestegjeld i Båhuslen, men lå verdslig under Idd og Marker len, og i forbindelse med avståelsen av Båhuslen til Sverige ved freden i Roskilde oppstod det uenighet om Enningdalen skulle tilhøre Norge eller Sverige. Først tre år senere ble den siste delen av fredsavtalen underskrevet og Enningdalen ble lagt til Norge, i motsetning til resten av Båhuslen som siden har tilhørt Sverige.


== Eksterne lenker ==
Idd og Enningdalen historielag.
Gamle postkort fra Enningdalen.
Kornsjø Damskipsselskap Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine..
Buer/Kornsjø skytterlag.
Berby Herregård.
Jakob Vassbotns erindringsbok fra kampen ved Berby.
Navlesvin

Navlesvin (Tayassuidae), også kalt pekarie eller javeline, er en familie av klovdyr (Artiodactyla) som hører hjemme i Amerika. 


== Beskrivelse ==
Linjene som førte fram til navlesvin (Tayassuidae) og andre svin (Suidae) delte trolig lag under sen eocen, altså for cirka 37,2–33,9 millioner år siden.Navlesvin ligner på dyrene i svinefamilien, men skiller seg fra disse på flere områder. Navlesvinene har blant annet kortere hale, med maksimalt syv virvler. Artene har også kortere lemmer og kortere hjørnetenner. De øvre hjørnetennene er dessuten rettet nedover i munnen. Navlesvin har dessuten en kjertel bakerst på ryggen som de kan sende ut et sterkt luktende sekret fra som brukes til å markere. Denne åpningen minner om en navle, derav navnet navlesvin. Navlesvin har en trekammeret mage som er mer kompleks enn svinemagen.


== Arter ==
Familien omfatter tre kjente arter i to slekter. I Brasil ble det imidlertid nå oppdaget et navlesvin som kunne tenkes å være en fjerde art. På norsk fikk den navnet kjempepekari, fordi den var større enn de andre artene. Den ble først oppdaget i januar 2000, men opplysningen ble holdt tilbake av hensyn til videre undersøkelser. Det er fortsatt uavklart om den får status som egen art, men den skiller seg fra de andre tre artene gjennom både være større (ca. 130 cm lang og omkring 40 kg tung) og gjennom å mangle det karakteristiske «halsbåndet». I senere tid har andre argumentert for at kjempepekarien kun er en lokal variant av halsbåndpekarien (Pecari tajacu). Dette har blant annet blitt antatt av IUCNs spesialister.Forskning med mtDNA støtter teorien om tre slekter; Tayassu, Chacoan og Pecari. Forholdet mellom slektene er imidlertid fortsatt uavklart og trenger mer forskning. Pecari tajacu ble tidligere regnet til slekten Tayassu, men er altså omklassifisert.
Tayassu
Hvitleppet pekari (Tayassu pecari), også kjent som bisamsvin, bisamnavlesvin, moskussvin og hvitskjegget pekari
Pecari
Halsbåndpekari (Pecari tajacu), også kjent som halsbåndnavlesvin og skunksvin
Kjempepekari (Pecari maximus), kan være et synonym for Pecari tajacu
Chacoan
Chacopekari (Catagonus wagneri), også kjent som Wagnernavlesvin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Navlesvin i Encyclopedia of Life 
(en) Navlesvin i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Navlesvin hos Fossilworks 
(en) Navlesvin hos ITIS 
(en) Navlesvin hos NCBI 
(en) Kategori:Tayassuidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tayassuidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Militær grad

En militær grad er et rangtrinn i en militær organisasjon. Det skilles mellom offiserer, underoffiserer og menige (vervede eller vernepliktige) soldater.
Innen militære organisasjoner er anvendelsen av grader nærmest universell. Den kinesiske Folkets frigjøringshær (1965–1988), den albanske armeen (1966–1991) og den sovjetiske Røde armé (1918–1935) er sjeldne eksempler på militære organisasjoner som har avskaffet militære grader, før de gjeninnførte dem etter å ha møtt operasjonelle vanskeligheter ved kommando og kontroll.
Systemer med grader er etter militært forbilde også tatt i bruk i andre typer organisasjoner, eksempevis politistyrker som vokste frem fra 1800-tallet. I mange land er det ikke noe skarpt skille mellom militære og politiet, og politiet kan ha et militært eller paramilitært preg (av typen gendarmeri), og gradene er i noen tilfeller de samme som i militæret (for eksempel er sersjant og løytnant vanlige grader i mange politistyrker).


== Se også ==
Militære grader i Norge
Militære grader i Danmark
Militære grader i Sverige
Militære grader i Bundeswehr
Militære grader i USA
Militære grader og distinksjoner i Sovjetunionen 1919-1954
Militære grader og distinksjoner i Tyskland 1939-1945​
Militære grader i Nord-Korea og Sør-Korea
Politigrader i Norge
Sivilforsvarets grader i Norge
Antitrinitarisme

Antitrinitarisme  eller Ikke-trinitarisk viser til et monoteistisk trosystem, en teologisk lære spesielt innenfor kristendommen som avviser dogmet (læren) om at kristendommens Gud er en del av en treenighet. 
Antitrinitarere eller ikke-trinitariske samfunn vil hevde at treenighetslæren er i strid med Bibelens ord og at den ikke ble forkynt av de første kristne, men kom inn senere i tolkningen av Bibelen.  De fleste kristne grupper er trinitariske, det vil si at de holder seg til treenighetstanken. Tilhengere av treenigheten vil derimot hevde at Bibelen klart gir en grunn til å tro at Jesus skal tilbes og at dette må forenes med monoteismen. For øvrig er det forskjeller med hensyn til teologien innen begge leire. 
Arianismen regnes ofte som en tidlig representant for en slik tankegang. Arianerne lærte imidlertid at Den hellige ånd var en person, og at man kunne be til Jesus.  
I tidlig kirkehistorie kjenner man til grupper som forkastet Jesu guddom. Man vet ikke mye om dem, men det er mulig at de stod for en antitrinitarisk forståelse. Det var også flere debatter om forståelsen av Jesu forhold til Faderen innen kirken. 
Antitrinitarisme fikk en viss oppmerksomhet under reformasjonen, ikke minst gjennom legen Miguel Serveto (ca.1511-1553). Han reiste til Sveits der han stiftet bekjentskap med Jean Calvin. Senere falt han i unåde hos Calvin, og ble henrettet. Noen anabaptister fulgte også en antitrinitarisk lære. 
Grupper som vant innpass visse steder, var socinianerne, som fulgte Fausto Sozzini  (1539–1604), hvis tankegang var inspirert av onkelen Lelio Sozzini. Fausto Sozzini drog til Polen, der han slo seg sammen med den polske-litauiske unitariske kirke (De polske brødre), som antok hans lære. De eksisterte i en tid etterpå. Også unitariske grupper i Transilvania og Nederland oppstod. Tilhengere av unitarismen,  f.eks Den norske unitarkirke, regner noen av disse gruppene som en del av sin bakgrunn. 
Den engelske vitenskapsmannen Isaac Newton (1643–1727) gir uttrykk for tvil om treenighetslæren i sine private skrifter, men publiserte aldri slike uortodokse ideer i sin levetid.
Fra midten av 1800-tallet fremstod flere predikanter med et lignende syn. Deres tanker gav etter hvert opphav til flere grupper som eksister i dag, som kristadelfianere, ikke-trinitarisk pinsebevegelse og Jehovas vitner. 


== Se også ==
Patripassianisme
Roland Garros

For tennisturneringen, se French Open.Roland Garros (født 6. oktober 1888 i Saint-Denis på Réunion, død 5. oktober 1918 ved Vouzieres i Ardennene) var en fransk kampflypilot som tjenestegjorde under første verdenskrig.


== Bakgrunn og virke ==
Han startet sin karriere som flyver i 1909 da han fløy Santos-Dumont Demoiselle endekker og demonstrerte det i New York. I 1911 deltok han med  en Blériot endekker i flere europeiske konkurranser med dette flyet. Han var allerede en kjent pilot før første verdenskrig. Roland Garros var den første som fløy over Middelhavet (1913). Han deltok i første verdenskrig som fransk kampflypilot og ble i 1915 skutt ned og landet bak de tyske linjene. Han klarte imidlertid å flykte fra krigsfangenskapet og kom seg tilbake til Frankrike, hvor han fortsatte som kampflypilot. Han ble skutt ned på nytt i 1918 og døde.


== Steder oppkalt etter Roland Garros ==
I 1920-årene ble en tennisbane oppkalt etter Roland Garros, Stade Roland Garros. I dag arrangeres tennistureringen French Open, en Grand Slam-turnering, på dette anlegget.
Den internasjonale lufthavnen på øya Réunion i Det indiske hav, Roland Garros internasjonale lufthavn, er oppkalt etter ham.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roland Garros (pilot) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Roland Garros – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Fikenvepser

Fikenveps (Agaonidae) omfatter vepser som spiller en viktig rolle i bestøvningen av fikentrær. Først og fremst tenker man på vepsene i familien Agaonidae, men også noen andre arter av chalcidider kan kalles fikenveps.
Fikenveps og fiken lever i symbiose og er helt avhengig av hverandre. Uten fikenvepsen kan ikke fiken bli bestøvet og uten fikenplanten kan ikke fikenveps formere seg.


== Utseende ==
Disse vepsene er som regel små, mellom 1 og  3 millimeter. Det er ofte stor forskjell mellom kjønnene. Hos flere av artene er hannene vingeløse.


== Levevis ==
Forskjellige plantearter i fikenslekten er knyttet til forskjellige arter av fikenveps, slik at én planteart gjerne har bare én enkelt fikenvepseart til å bestøve seg.
Til de mest kjente hører artene i slekten Blastophaga, som bestøver flere av de spiselige fikenartene. Man visste om dette allerede i oldtiden. De legger sine egg og klekkes ut i de ville geitefikenplantene. Bestøvningen av fiken skjer ved at fikenvepsen kryper inn et lite hull i fikenen. Innvendig i fikenen er full av hunnblomster og når vepsen legger noen egg, bestøves blomstene. Ikke lenge etter eggleggingen dør vepsen.
Larvene klekkes etter en tid og utvikles i blomstene eller i små galler.
Hanner er ofte vingeløse og klekkes først.  De parer seg med hunnvepsene mens de ennå er i puppestadiet, ved at de biter hull i gallen der hunnen ligger. Når hunnen forlater puppen får hun med seg blomsterstøv fra hannblomster.
Hvis de oppsøker trær som frembringer spiselige fiken, vil de ikke få lagt egg og dør uten å ha lagt eggene.


== Utbredelse ==
Fikenveps fins i flere områder i tropene. I Afrika har man i de senere tiår forsket mye på deres levevis og deres symbiose med planter.


== Systematisk inndeling / europeiske arter ==

ordenen vepser (Hymenoptera)
stilkvepser (Apocrita)
overfamilie chalcidider (Chalcidoidea)
familie fikenvepser (Agaonidae)
delgruppe Agaoninae
Eupristina verticillata Waterston 1921
delgruppe Blastophaginae
Blastophaga psenes (Linnaeus 1758)
delgruppe Epichrysomallinae - ofte plassert i Pteromalidae
Josephiella microcarpae Beardsley & Rasplus 2001
Odontofroggatia galili Wiebes 1980
delgruppe Kradibiinae
delgruppe Sycophaginae
delgruppe Sycoryctinae - ofte plassert i Pteromalidae
Philotrypesis caricae (Linnaeus 1762)
delgruppe Tetrapusiinae


== Kilder ==
Fauna Europa (2004) Fauna Europaea version 1.1,  www.faunaeur.org – utbredelsesdatabase for europeiske dyr.
Sømme, Laurits 2001. Insekter. (Original: McGavin, George C. 2000. Insects, spiders and other terrestical arthropods.) N. W. Damm & Søn AS. ISBN 82-512-0601-4


== Eksterne lenker ==
(en) Fikenvepser i Encyclopedia of Life 
(en) Fikenvepser i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Fikenvepser hos Fauna Europaea 
(en) Fikenvepser hos Fossilworks 
(en) Fikenvepser hos ITIS 
(en) Fikenvepser hos NCBI 
(en) Kategori:Agaonidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Fig wasp – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Agaonidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Figs and figwasps
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Fredsprismedaljen 1988

Se også Fredsprismedaljen (dansk)
Fredsprismedaljen (Den internasjonale fredsprismedalje 1988) er en norsk medalje som ble utstedt etter tildelingen av Nobels fredspris i 1988 til FNs fredsbevarende styrker til personell som inntil 10. desember 1988 hadde deltatt i FNs fredsbevarende operasjoner.
Alle, både sivile og militære i alle land, som har tjenestegjort i fredsbevarende FN-tjeneste i UNTSO, UNMOGIP, UNEF, ONUC, UNYOM, UNFICYP, UNEF II, UNDOF, UNIFIL eller UNIIMOG før 10. desember 1988, om så bare en dag, kan få medaljen.
Siden de mange militære tjenestegjørende forventet et synlig bevis på at man var en av dem som hadde mottatt nobelprisen tok Bergen og Hordaland FN-Veteranforening initiativ til å få laget en medalje og sertifikat. Bergen og Hordaland FN-Veteranforening var tildelt enerett på salgsrettighetene på verdensbasis av eier og rettighetsinnehaver av medaljen og diplom. Avtalen er utgått og alle rettigheter er tilbakeført til eier og rettighetsinnehaver ved Bergen og Hordaland FN-Veteranforening sær utskrift av årsmøte avholdt på Kronstad Hovedgård torsdag 19. februar 2009. Rettighetshaver av medaljen samt diplom: Kenneth Namtvedt.
Det norske Nobelinstitutt gav i 1995 en spesialtillatelse til å mangfoldiggjøre det originale nobeldiplomet som medfølger medaljen. Det norske Forsvarsdepartementet godkjente et spesielt sertifikat som også medfølger medaljen og som er underskrevet av den daværende forsvarsminister, Jørgen Kosmo.
I november 1996 ble medaljen godkjent tillatt båret på norsk militær uniform. 


== Se også ==
Liste over norske dekorasjoner


== Litteratur ==
Heder og ære. Nasjonale og internasjonale dekorasjoner brukt i Norge, bilag til Forsvarets Forum, nr. 5, 2012, Oslo: Forsvarets Forum/Forsvarets Veterantjeneste, 2012
Oversikt over norske sivile og militære utmerkelser] i f-xtra, nr. 1, 2009, bilag til Forsvarets Forum, nr. 11, 2009


== Eksterne lenker ==
Bilde av Fredsprismedaljen 1988
Nobeldiplomet for FNs fredsbevarende styrker
Eksempel på sertifikat fra Forsvarsdepartementet
Maurslukerfamilien

Maurslukerfamilien (Myrmecophagidae) er en liten familie som består av kun tre nålevende arter. Familien inngår som én av to familier i delgruppen maurslukere (Vermilingua) i ordenen Pilosa, som består av gomlere (Xenarthra).
Såkalt sosiale insekter, i prinsippet maur og termitter, utgjør den mest betydningsfulle delen av kostholdet, men artene sper også på kosten med blant annet fugleegg og insektlarver, trolig også krypdyregg. Én av artene er av naturlige fysiske årsaker utelukkende terrestrisk, men de to andre er trelevende mesteparten av tiden.


== Inndeling ==

Pilosa, (dovendyr og maurslukere)
Folivora, dovendyr
Vermilingua, maurslukere
Cyclopedidae, dvergmaurslukerfamilien
Cyclopes, dvergmaurslukere
C. didactylus, (ikke navngitt)
C. catellus, (ikke navngitt)
C. dorsalis, (ikke navngitt)
C. ida, (ikke navngitt)
C. thomasi, (ikke navngitt)
C. rufus, (ikke navngitt)
C. xinguensis, (ikke navngitt)
Myrmecophagidae, maurslukerfamilien
Protamandua †
Myrmecophaga
M. tridactyla, kjempemaursluker
Neotamandua †
Tamandua, tremaurslukere
T. mexicana, nordtremaursluker
T. tetradactyla, sørtremaursluker


== Fylogeni ==
Fylogeni etter Delsuc et al. (2012).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maurslukerfamilien i Encyclopedia of Life 
(en) Maurslukerfamilien i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Maurslukerfamilien hos Fossilworks 
(en) Maurslukerfamilien hos ITIS 
(en) Maurslukerfamilien hos NCBI 
(en) Kategori:Myrmecophagidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Myrmecophagidae – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Myrmecophagidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Hedmarktoppen folkehøyskole

Hedmarktoppen folkehøyskole er en kristen folkehøgskole bygd i 1970, eid av Pinsebevegelsen i Norge. Skolen ligger på Hedmarktoppen ved Hamar.


== Skolen ==
Skolens visjoner vektlegger seg på «å tenne, trene og sende!» Skolen ønsker også å vekke et engasjement for «arbeid i Guds rike», for menneskene rundt seg, og for at den enkelte elev skal vokse og modnes til alle livets utfordringer.
Skolen har 130 elevplasser, og har siden oppstarten i 1970 hatt mellom 90 og 130 elever hvert år. Skolen har 15 ansatte, og rektoren er Geir Byberg.


== Fagtilbud ==
Skolen tilbyr følgende faglinjer: X-sport, musikk, idrett og villmark, kreativ barista/foto, dans, flyt, disippeltrening sport/musikk og lederlinjen foruten fellesfagene, som består av "Aktuelt", kirkekaffe og kor. 
De fleste lørdager har skolen temadager som består av foredrag, eller av og til aktiviteter.  
Skolen tilbyr også valgfag. Da er det mulighet for undervisning i forskjellige temaer, som klatring, dans, jegerprøven, volleyball, kreative kurs og matlaging.


== Fritidstilbud og utlandsturer ==
Hedmarktoppen folkehøyskole har et omfattende fritidstilbud, med idrettaktiviteter, biljard, bordtennis, musikk, musikk, tur- og trimløyper, eget styrketreningsrom, cellegrupper, ungdomsopplegg i Hamar, Internett, ishockey i Nordlyshallen, med mer.
Skolen tilbyr en 3 – 4 ukers studietur til klassens valgte reisemål, for så å møte resten av skolen i Hawaii for fellesopplegg i 7 – 10 dager.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hedmarktoppen folkehøyskole Arkivert 6. juni 2019 hos Wayback Machine.
Eärendur

Eärendur er navnet på flere fiktive personer fra J.R.R. Tolkiens univers:

Eärendur (andre tideverv) sønn av Tar-Amantil, konge av Númenor
Eärendur (tredje tideverv) konge av Arnor
Lars Mytting

Lars Mytting (født 1. mars 1968 på Fåvang) er en norsk forfatter. Han fikk et uventet gjennombrudd med sakprosaboken Hel ved. 
Han arbeidet i flere år som journalist i Dagningen, Aftenposten og Arbeiderbladet og skrev også for Beat. Fra 1996 til 2008 arbeidet han som forlagsredaktør i N.W. Damm & Søn.Hans første roman var Hestekrefter, med handling fra en bensinstasjon i Gudbrandsdalen. I 2010 utkom Vårofferet, som i likhet med hans øvrige romaner foregår på oppdiktede steder i Gudbrandsdalen.  I 2011 utkom sakprosaboken Hel ved: alt om hogging, stabling og tørking - og vedfyringens sjel. Den ble tiårets mestselgende sakprosabok i Norge, og har internasjonalt solgt over 700 000 eksemplarer og er oversatt til 16 språk. Den engelske oversettelsen, Norwegian Wood: Chopping, Stacking, and Drying Wood the Scandinavian Way ble tildelt prisen «årets sakprosabok» av britisk bokbransje (Non-Fiction Book of the Year)Romanen Svøm med dem som drukner er oversatt til 14 språk, og ble i 2014 tildelt Bokhandlerprisen. Den engelske oversettelsen, The Sixteen Trees of the Somme ble  nominert til The International Dublin Literary Award. 
Søsterklokkene (2018) skildrer flyttingen av den fiktive Butangen stavkirke fra Gudbrandsdalen til Tyskland i 1880-årene. Historien har likhetstrekk med flyttingen av Vang stavkirke til Preussen i 1842. Oppfølgeren Hekneveven er på samme måte basert på en blanding av fiksjon, sagn og historie fra Gudbrandsdalen.


== Bibliografi ==
2020 Hekneveven (roman) Gyldendal
2018 Søsterklokkene (roman) Gyldendal
2014 Svøm med dem som drukner (roman) Gyldendal ISBN 978-82-054-2199-8
2011 Hel ved (sakprosa) Kagge Forlag ISBN 978-82-489-1049-7
2010 Vårofferet (roman) Gyldendal ISBN 978-82-05-38724-9
2006 Hestekrefter (roman) Gyldendal  ISBN 82-05-34627-5


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Mytting på Internet Movie Database 
(no)  Offisielt nettsted
NATO-kallenavn

NATO-kallenavn var NATO-alliansens kodenavn for sovjetisk og kinesisk utstyr. De ble laget for å lette kommunikasjonen mellom forskjellige lands enheter, som ofte ikke benyttet samme språk. I tillegg var russiske navn på utstyret enten ukjent eller ikke eksisterende. Mye av dette utstyret er fremdeles i bruk og Nato-kallenavnene brukes fremdeles for å betegne disse.
Den første bokstaven i navnet indikerer hva slags utstyr det er snakk om, for eksempel fikk jagerfly og angrepsfly navn som begynte med F (etter det engelske ordet Fighter), bombefly fikk navn på B, transportfly fikk navn på C (for Cargo) og diverse andre fly som for eksempel treningsfly, tankfly, Anti-ubåtfly, AWACS mm navn på M (for Miscellaneous). Propelldrevene fly fikk navn med en stavelse, mens jetdrevene fikk navn med to stavelser. Helikoptre fikk navn på H, Luft-til-luft missiler fikk navn på A (etter air-to-air), luft-til-bakke missiler fikk navn på K, bakke-til-luft missiler fikk navn på G (etter groundlaunched) og bakke-til-bakke missiler navn på S (etter surface-to-surface).

Craig Thomas skrev i 1977 boken Firefox med det oppdiktede NATO-kallenavnet Firefox for Mikojan-Gurevitsj MiG-31. Boka ble filmatisert av Clint Eastwood i 1982. Den rette MiG-31 fikk i 1979 NATO-kallenavnet Foxhound.   
Tilsvarende har Pentagon sine egne koder for missiler: AA- (luft-til-luft), AS- (luft-til-bakke), SA- (overflate-til-luft), SS- (overflate-til-overflate), −N- (sjøplattform), −X- (eksperimentell design) og AT- (panservernmissil).


== Eksempler på fly ==
Lavotjkin La-7 Fin, propelldrevet jagerfly/angrepsfly.
Jakovlev Jak-28P Firebar, jetdrevet jagerfly.
Tupolev Tu-95 Bear, propelldrevet bombefly.
Jakovlev Jak-28 Brewer, jetdrevet bombefly.
Antonov An-22 Cock, propelldrevet transportfly.
Tupolev Tu-134 Crusty, jetdrevet passasjerfly.
Beriev Be-12 Mail, propelldrevet flybåt.
Jakovlev Jak-28U Maestro, jetdrevet treningsfly.
Kamov Ka-50 Hokum, helikopter. Antall stavelser har ingen betydning for helikoptre


== Eksempler på missiler ==

AA-9 Amos, Vympel R-33. Luft-til-luft missil brukt av MiG-31.
AS-15 Kent, Raduga Kh-55. Kryssermissil brukt av bombefly.
SA-2 Guideline, S-75 Dvina. Luftvernmissil
SA-N-11 Grison, 9M311K. Luftvernmissil brukt av krigsskip.
SS-18 Satan, R-36M. Interkontinental ballistisk missil.
AT-1 Snapper, 3M6 Sjmel. Panservernmissil.
AT-6 Spiral, 9M114 Kokon. Panservernmissil.
AT-7 Saxhorn, 9K115 Metis. Panservernmissil.
SS-N-2 Styx, P-15 Termit. Sjømålsmissil.


== Se også ==
NATO-kallenavn for jagerfly
NATO-kallenavn for bombefly