jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kavli

For flere betydninger, se Kavli (andre betydninger)Kavli er et norsk konsern innen produksjon og markedsføring av næringsmidler med «Kavli» som overordnet merkevarebetegnelse. Virksomheten ble etablert i 1893 av Olav Kavli. 
Kavli har i dag produksjon i Norge, Sverige, Finland og Storbritannia. Til konsernet hører blant annet Q-Meieriene som foredler og markedsfører meieriprodukter under varemerket «Q». O. Kavli AS produserer kaviar og smøreost på konsernets fabrikk i Bergen. «Primula» er et annet av virksomhetens varemerker, registrert i 1924 da den første smørbare osten ble lansert. 
Kavli la ned Vestfold Flatbrødfabrik og flyttet produksjonen av knekkebrød og flatbrødet «Korni» til utlandet i 2012. 
Kavli Holding AS har hovedkontor i Bergen, og er heleid av Kavlifondet (O. Kavli og Knut Kavlis Almennyttige Fond), som ble opprettet i 1962 av Knut Kavli, Olav Kavlis sønn.


== Historikk ==
Olav Kavli (1872-1958) kom fra gården Årø rett utenfor Molde, og var fjerdemann i en søskenflokk på seks. Olav Kavli viste tidlig et talent for økonomi.
Atten år gammel reiste han til Bergen, hvor han gikk et tre måneders kveldskurs på en handelsskole. I 1893 fikk han handelsbrevet, som den gang var obligatorisk for alle som ville drive handelsvirksomhet. Samme år etablerte han Kavli. I 1924 presenterte Olav Kavli verdens første holdbare smøreost, Primula. Lanseringen av Primula var gjennombruddet for Kavli, og smøreosten er fortsatt et viktig produkt i Kavlis sortiment.
Olav Kavli var en dyktig markedsfører med internasjonale ambisjoner. Han bygde handelsrelasjoner internasjonalt gjennom hyppige forretningsreiser til særlig Europa og USA, men også til mange andre land i verden.
Sønnen Knut Kavli (1896-1965) begynte i selskapet i 1924. Det var han som var drivkraften da Kavli ble en internasjonal bedrift med fabrikker i Danmark (1935), England (1936) og Sverige (1940). Allerede før første verdenskrig eksporterte Kavli til over femti land.
Olav Kavli døde i 1958 og overlot driften og eierskapet av selskapet til sønnen Knut.


== Hovedkontor ==
1918–1934: Kavligården i Rosenberggaten / Lodin Lepps gate i Bergen sentrum
1934–1982: Kavlifabrikken i Damsgårdsveien ved Damsgårdssundet i Bergen
1982 – d.d.: Kavlibygget på Midtun


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kavli sin norske hjemmeside
Q-Meieriene sin norske hjemmeside
Virksomhetens internasjonale hjemmeside (engelsk)
Utbytte

Utbytte deles normalt ut i form av kontanter eller aksjer fra aksjeselskapet til selskapets aksjonærer.
Utbyttebegrepet omfatter "enhver utdeling som innebærer en vederlagsfri overføring av verdier fra selskap til aksjonær", jf definisjonen i skatteloven § 10-11 annet ledd. Bestemmelsen viderefører definisjonen i den nå opphevede selskapskatteloven § 3-2 nr.2 ff. For øvrig må sies at utbyttebegrepet slik det er brukt både i skattelovgivningen, i aksjeloven og i allmennaksjeloven i det store og hele er sammenfallende.
Aksjelovgivningen setter strenge materielle og formelle rammer for overføringer av økonomiske verdier fra selskap til aksjonær. Aksjeloven og allmennaksjeloven har i §§ 3-6 likelydende bestemmelser om utdeling fra selskapet. Bestemmelsene fastslår at «Utdeling fra selskapet kan bare skje etter reglene om utbytte, kapitalnedsetting, fusjon eller fisjon av selskaper, og tilbakebetaling etter oppløsning.»
I tilfeller hvor en utdeling ikke følger noe regelsett vil utdelingen kunne bli kategorisert som ulovlig utdeling.


== Referanser ==
Kristin Asbjørnsen

Kristin Asbjørnsen (født 12. mai 1971) er en norsk sanger og komponist med improvisert musikk (en utvidelse av jazz-begrepet) som tyngdepunkt. Hun er medlem av gruppene Dadafon og Krøyt. Hun var også i Kvitretten som ble oppløst i 2001. 
Kristin Asbjørnsens stil har røtter i «singer/songwriter»-tradisjonen og lar elementer fra afrikansk verdensmusikk, spiritual og jazz flyte inn i musikken. Hun har en stemme med et uvanlig bredt klangspektrum som gjør det mulig å fremføre vokal musikk med særlig stor dynamikk, kontrast og kraft. 
I 2000 fikk hun Gammleng-prisen i klassen jazz og Edvard-prisen i klassen populærmusikk - mindre verk sammen med Øyvind Brandtsegg og Thomas T. Dahl for «Silent». Hun vant Kanonprisen 2005 i klassen beste filmmusikk for musikken til Bent Hamers film Factotum. Hun var nominert til Spellemannprisen 2006 i åpen klasse for Wayfaring Stranger – A Spiritual Songbook. For albumet The Night Shines Like the Day fikk hun Spellemannprisen 2009 i åpen klasse og for låten «Snowflakes» fra albumet fikk hun NOPAs musikkpris for 2009. Hun fikk Kardemommestipendiet i 2018 til å «komponere norskspråklige sanger til nytt soloalbum, og i tillegg videreutvikle trioen med gambiske griot Suntou Susso og gitarist Olav Torget».


== Diskografi ==
Seafarer's Song (2004) - med Ketil Bjørnstad
Factotum (2006)
Wayfaring Stranger (2006)
Bessie Smith revisited (2008) - med Nymark Collective
The Night Shines Like the Day (2009)
I'll meet you in the morning (2013)


=== Med Dadafon ===
Coloured Moods (1998)
And I Can't Stand Still (2002)
Release Me (2002)
Visitor (2002)
Harbour (2004)
Lost Love Chords (2005)


=== Med Krøyt ===
Sub (1997)
Low (1999)
Body Electric (2001)
One Heart is too Small (2001)


=== Med Kvitretten ===
Voices (1996)
Everything Turns (1999)
Kloden er en snurrebass som snurrer oss (2002)


=== Annet ===
Smak av himmel, spor av jord (2001) - diverse artister


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kristin Asbjørnsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kristin Asbjørnsen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kristin Asbjørnsen på Internet Movie Database 
(no) Kristin Asbjørnsen hos Sceneweb 
(da) Kristin Asbjørnsen på Filmdatabasen 
(en) Kristin Asbjørnsen hos The Movie Database 
(en) Kristin Asbjørnsen på Discogs 
(en) Kristin Asbjørnsen på MusicBrainz 
(en) Kristin Asbjørnsen på Spotify 
(en) Kristin Asbjørnsen på Songkick 
(no) Kristin Asbjørnsen i Store norske leksikon
Biografi fra Jazzbasen.
Diskografi fra Jazzbasen.
José María Aznar

José María Aznar López (født 25. februar 1953) var president for regjeringen (statsminister) i Spania fra 5. mai 1996 til 17. april 2004. Aznar ble født i Madrid, men er av baskisk opprinnelse. Bestefaren Manuel Aznar Zubigaray var opprinnelig baskisk nasjonalist, men ble senere overbevist falangist og fikk høye posisjoner i Francos Spania.
Som ung mann beskrev José María Aznar seg selv som falangist. Han studerte jus i Madrid og arbeidet for spanske skattemyndigheter. Aznar ble medlem av den konservative Folkealliansen (Alianza Popular) og ble innvalgt i parlamentet for La Rioja. Senere ble han president for den autonome regionen Kastilien og Leon. Hans nære forhold til Manuel Fraga førte til at han etterfulgte ham som partiformann for de konservative. Aznar reorganiserte deretter de spanske konservative i et nytt parti, Partido Popular, som han flyttet mot det politiske sentrum og distanserte seg fra arven fra falangismen. Under hans ledelse meldte partiets medlemmer i Europaparlamentet seg inn i Det europeiske folkepartiets gruppe.
Aznar har blitt kjent for en tøff linje mot baskiske separatister, og for å ha gått helhjertet inn for Irak-krigen. Disse forholdene førte til at hans parti i 2004 tapte regjeringsmakten til sosialistpartiet.
Han er gift med Ana Botella Serrano og har to sønner og en datter.


== Publikasjoner ==
Libertad y solidaridad (1991)
La España en que yo creo (1995)
España: la segunda transición (1995)
Ocho años de Gobierno. Una visión personal de España (2004)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) José María Aznar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) José María Aznar – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) José María Aznar på Internet Movie Database
Strømm

Strømm var en kommune nordøst i (tidligere) Vestfold fylke, siden 2020 en del av Drammen kommune.
Kommunene ble innført med formannskapslovene fra 1837, og landet ble delt i 392 geografiske områder med basis i prestegjeldene. I 1837 var Strømm et annekssogn til Hurum prestegjeld på andre siden av Drammensfjorden. Men siden Strømm var adskilt fra sitt hovedsogn av en fylkesgrense (Strømm tilhørte Vestfold, mens Hurum hovedsogn lå i Buskerud) måtte det opprettes som et eget formannskapsdistrikt. (For samme problem se også Bakke, Bindal, Birkenes, Røldal og Åseral – samt Hemne.)
Ladestedet Svelvik ble opprettet i 1845, og det ble adskilt fra Strømm som et eget formannskapsdistrikt. Disse to kommunene ble imidlertid slått sammen igjen, under navnet Svelvik, 1. januar 1964. I 1845 hadde Strømm 794 innbyggere (mot ladestedet Svelviks 1 201 innbyggere). Ved sammenslåingen i 1964 hadde Strømm 2 618 innbyggere.
Fram til 1918 ble kommunenavnet alltid skrevet i bestemt form (Strømmen), men etter dette i ubestemt form (Strømm). Strømm sogn skiftet navn til Svelvik sogn i 1977.


== Eksterne lenker ==
(no) Historiske arkiver etter Strømm kommune på Arkivportalen
Korn Ferry-touren 2020/21

Korn Ferry-touren 2020/21 var den 31. sesongen av Korn Ferry-touren, nivået under PGA-touren. Den startet 12. januar 2020 med Bahamas Great Exuma Classic og ble avsluttet 5. september 2021 med Korn Ferry Tour Championship som siste turnering i Korn Ferry-sluttspillet 2021.
Grunnet koronaviruspandemien, ble sesongen midlertidig stoppet etter El Bosque Mexico Championship i månedsskiftet februar/mars. I mai samme år ble det annonsert at sesongen skulle slås sammen med neste års sesong, og den ble gjenopptatt i midten av juni med den nye turneringen Korn Ferry Challenge.Korn Ferry-sluttspillet ble som en konsekvens av sammenslåingen ikke avholdt i 2020, og ingen spillere opparbeidet seg medlemskap på PGA-touren 2020/21. I stedet fikk de 10 beste spillerne i grunnspillet etter Korn Ferry Tour Championship i 2020, lov til å delta på de alternative PGA-tourturneringene under 2020/21-sesongen. De 25 beste spillerne i grunnspillet etter Pinnacle Bank Championship i 2021, fikk medlemskap på PGA-touren 2021/22, samt at ytterligere 25 nye PGA-kort ble utdelt basert på utfallet av Korn Ferry-sluttspillet 2021.


== Turneringer ==
Programmet under viser turneringene på Korn Ferry-touren 2020/21, som inkluderte fire nye turneringer, samt El Bosque Mexico Championship som returnerte etter at den ble avlyst året før. Alle de opprinnelig fire nye turneringene ble kansellert grunnet koronaviruspandemien, og det ble derfor introdusert fem andre nye turneringer.Numrene i parentes etter vinnernes navn, viser antall seire på Korn Ferry-touren, inkludert den turneringen. Ingen akkumulerer mange seire på Korn Ferry-touren, ettersom suksess på dette nivået leder til opprykk på PGA-touren.
2021-kalenderen ble annonsert 17. november 2020 og besto av 23 turneringer, hvorav to nye turneringer, samt tre av de nye turneringene som ble kansellert i 2020. Én av de andre turneringene som ble kansellert i 2020, ble flyttet til 2022.Chilenske Mito Pereira vant tre turneringer i løpet av sesongen og rykket umiddelbart opp til PGA-touren 2020/21 etter BMW Charity Pro-Am i juni 2021.


== Sammenlagtresultat ==


=== «The 10»: Topp-10 etter Korn Ferry Tour Championship 2020 ===
De 10 beste spillerne i grunnspillet etter Korn Ferry Tour Championship i 2020, vil få lov til å delta i de alternative turneringene på PGA-touren 2020/21.


=== «The 25»: Topp-25 før Korn Ferry-sluttspillet 2021 ===
De 25 beste spillerne i grunnspillet etter Pinnacle Bank Championship i 2021, fikk medlemskap på PGA-touren 2021/22. «The 25» fikk mulighet til å forbedre sin prioritetsranking under Korn Ferry-sluttspillet 2021.


=== «Finals 25»: Topp-25 i Korn Ferry-sluttspillet 2021 ===

25 nye PGA-kort ble utdelt i Korn Ferry-sluttspillet 2021, til de 25 beste som ikke allerede var en del av «The 25».


== Se også ==
PGA-touren 2019/20
PGA-touren 2020/21
Korn Ferry-sluttspillet 2021


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Challenge-touren

Challenge-touren er en golftour arrangert av organisasjonen PGA European Tour. Den er på nivå under Europatouren, og spillere som lykkes kvalifiserer seg til denne. Det utdeles poeng til verdensrankingen i golf for gode resultater i noen av turneringene på Challenge-touren.
Touren var introdusert i 1986 og var opprinnelig kalt for Satellite Tour. Rankingen var introdusert i 1989, hvor de topp fem rankete spillerne fikk medlemskap i Europatouren den påfølgende sesongen. Året etter ble touren omdøpt til Challenge-touren. Inntil i 1993 rankingen var basert på den enkeltes spillers flere beste resultater, men siden 1994 har det vært en normal pengeranking der alle resultater teller. I 2008 var de totale prispengene 6.017.393 Euro.
Spillere med gode resultater på Challenge-touren kvalifiserer til medlemskap på Europatouren den påfølgende sesongen. De som er topp 20 på rankingen sies å ha oppnådd Europatouren kortet; men i realiteten så er de topp 15 kvalifisert for flest turneringer, og de 16-20 noen færre. Men kategoriene er rerangert midtveis i sesongen. De siste 5 plassene ble lagt til i 2005 sesongen – tidligere var det kun topp 15 som kvalifiserte. Spillere som ender som 21-45 kan også oppnå å kvalifisere til noen turneringer på Europatouren med lavere prispenger. Spillere som vinner tre turneringer på Challenge-touren i en sesong blir overført til Europatouren umiddelbart samme sesong.  


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Zhan Guo Ce

Zhan Guo Ce (kinesisk:  戰國策 / 战国策;, pinyin: Zhànguócè) var et vidgjetent kinesisk historieverk om de stridende staters tid. Det ble kompilert i den senere del av det vestlige Han-dynasti av Liu Xiang. Verket er av stor betydning for studiet av de stridende staters tid, og det skildrer de forskjellige strategier og politiske synspunkter som gjorde seg gjeldende og gir et innblikk i epokens historiske og sosiale kjennetegn. 
Verkets navn har blitt oversatt på mange måter. En variant kunne være De stridende staters strategier.  


== Forfattere, versjoner ==
Man vet ikke hvem som var forfatterne av ZGC. I det sene vestlige Han-dynasti ble Liu Xiang oppmerksom på seks versjoner av skrevne verker fra de kretser som går under betegnelsen "forhandlingsskolen" under hans arbeide med samlingen og korrekturlesningen av de keiserlige litterære samlinger. Her var meget i dårlig forfatning, og det var også utfullstendig kopiert der ord og sammenhenger manglet. Liu Xiang gjennomgikk og redigerte alt sammen til det nye verket Zhan Guo Ce.
Vesentlige deler av Zhan guo ce gikk senere tapt, noen deler for all tid. Zeng Gong fra det nordlige Song-dynastiet fikk fatt i noen av de tapte kapitlene, og sammensatte det som nå er den moderne versjon. 
Helt i den senere tid er det ved arkeologiske utgravninger kommet tilrette mer: Det gjelder funn fra en grav fra Han-tiden ved Mawangdui nær byen Changsha i 1973. De ble redigert og publisert i  Beijing i 1976 i den 27 kapitler lange Zhanguo zonghengjia shu "(arbeider fra forhandlingsskolen i de stridende rikers tid) – elleve av kapitlene var nokså like deler av ZGC og Shiji.


== Format ==
ZGC gjennomgår kinesisk historie i den epoke som innledes av Fan-klanens nedkjempelse av Zhi-klanen i  490 f.Kr. frem til Gao Jianlis mislykkede attentat mot Qin Shi Huangs liv i 221 f.Kr..
Boken er på omkring 120 000 ord i 497 seksjoner i 33 kapitler. De tolv ce er:

Dong Zhou Ce (betyr: "Det østlige Zhous strategier") – ett kapittel
Xi Zhou Ce ( "Det vestlige Zhous strategier") – ett kapittel
Qin Ce ( "Qins strategier") – fem kapitler
Qi Ce ("Qis strategier") – seks kapitler
Chu Ce ( "Chus strategier") – fire kapitler
Zhao Ce ("Zhaos strategier") – fire kapitler
Wei Ce ("Weis strategier") – fire kapitler
Han Ce ( "Hans strategier") – tre kapitler
Yan Ce ( "Yans strategier") – tre kapitler
Song og Wei Ce ( "Song og Weis strategier") – ett kapittel
Zhongshan Ce ( "Zhongshans strategier") – ett kapittel
Jaap de Hoop Scheffer

Jaap de Hoop Scheffer (født 3. april 1948 i Amsterdam) er en nederlandsk politiker. Fra juli 2002 til desember 2003 var han Nederlands utenriksminister, som medlem av landets kristeligdemokratiske regjering. Den 5. januar 2004 tiltrådte han som NATOs generalsekretær. Denne perioden ble avsluttet 1. august 2009.
I hans tid som generalsekretær ble ni nye land NATO-medlemmer, syv i 2004 og to  i 2009.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jaap de Hoop Scheffer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jaap de Hoop Scheffer hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Tingrett

For det juridiske feltet som omhandler materielle ting, se Tingsrett.
Tingretten er det første nivået i domstolssystemet i Norge i straffesaker og i praksis også i sivile saker, selv om disse i noen tilfeller må behandles i forliksrådet før de kan bringes inn for tingretten. Tingretten dømmer både i straffesaker og i sivile saker. I straffesaker settes retten med én juridisk dommer (fagdommer) og to lekdommere. I sivile saker settes retten normalt bare med én juridisk dommer, men i noen saker deltar det også to lekdommere og noen ganger er de ikke-juridiske dommere fagkyndige.
Betegnelsen tingrett ble innført i 2002 og erstatter det som tidligere het byrett eller herredsrett. Dommeren som er leder i tingretten, har tittelen sorenskriver. Tidligere varierte tittelbruken. I de store domstoler brukte man byretts- eller herredsrettsjustitiarius, mens sorenskrivertittelen var vanlig i mindre herredsretter. Lederen av byfogdembetene i byene ble kalt førstebyfogd inntil 2006. Sorenskriveren er embetsmann utnevnt av Kongen i statsråd etter innstilling fra Justisdepartementet og Innstillingsrådet for dommere. Det er også de øvrige fast utnevnte dommere som har tittelen tingrettsdommer. I tillegg til disse embetsmennene har alle tingretter én eller flere dommerfullmektiger. Som oftest er dette yngre jurister. De er midlertidig ansatt i to eller tre år. Ut over dette er det også en rekke funksjonærer som arbeider i tingrettene.
Tingretten behandler alle saker i første instans. I straffesaker behandler også tingretten påtalemyndighetens krav om ulike tvangstiltak som for eksempel varetektsfengsling og andre inngrep som for eksempel ransaking, inngående kroppsundersøkelse eller hemmelig overvåking og avlytting.
Tingretten behandler også såkalte tilståelsessaker, hvor den siktede har avgitt en uforbeholden tilståelse. Skyldspørsmålet er da på det rene, og en fagdommer alene fastsetter straffen.

Tingretten behandler ellers alle saker som loven legger til retten.
Det er 23 tingretter i Norge.
Siden de fleste sakene ikke blir påanket til lagmannsretten som ankeinstans, vil de fleste saker bli endelig avgjort i tingretten.
Uttrykket underrett brukes av og til som en fellesbetegnelse på de lavere domstoler, det vil si tingrett og lagmannsrett, i motsetning til Høyesterett.


== Domstolsreformen av 2020 ==
I desember 2020 vedtok Stortinget en domstolsreform som blant annet innebar sammenslåing av en rekke tingretter. Antall tingretter i Norge ble redusert fra 60 til 23. Datoen var først satt til 1. mai 2021, og ble senere endret 12. april 2021 for Trøndelag tingrett og Søndre Østfold tingrett, mens de øvrige nye tingrettene ble etablert 26. april 2021.
Inndelingen i rettskretser er fastsatt ved forskrift. Det er én tingrett i hver rettskrets, men rettskretsen kan ha flere rettssteder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Tingrettene» Arkivert 31. desember 2016 hos Wayback Machine., fra nettstedet domstol.no (Domstolsadministrasjonen)
Strandvik

Strandvik er en tidligere selvstendig kommune i Hordaland fylke. Strandvik ble skilt ut som egen kommune fra Fusa 1. januar 1903 samtidig med Hålandsdal. Strandvik hadde ved opprettelsen 1 876 innbyggere.
Fusa kommune var i 1856 skilt ut fra Os.
1. januar 1964 ble Strandvik, Hålandsdal og det meste av Fusa slått sammen til den nye Fusa kommune. Strandvik hadde ved sammenslåingen 2 053 innbyggere.
I bygden finnes det bla. nærbutikk, restaurant, barneskole, ridesenter og byggevarer. 


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Strandvik kirke
Lishui (elv)

Lishui (kinesisk: 澧水; pinyin: Lǐshǔi) er en elv i provinsen Hunan i Kina. Den er den fjerde største av Yangtzeflodens sideelver i denne provinsen.  
Lishui har tre kilder, i nord, i midten og i sør. Den nordligste kildeelver er den viktigste; den heter Shanmujie og ligger i Sangzhi fylke. Den midtre springer ut fra østsiden av Badagongshanfjellet i Sangzhi. Den sørlige er fra Longjiazhai i Yongshun fylke. De tre møtes i Nancha i Sangzhi fylke og renner så østover.
Elven renner ut i Dongtingsjøen ved Xiaodukou ved Jinshi. Elvens totale lengde er 388 kilometer.
Ved sideelva Lei ligger Dongjiang-demningen med installert 500 MW kapasitet.


== Byer langs Lishuielven ==
Zhangjiajie
Jishou
Shimen
Lixian
Jinshi
Changde
Hålandsdal

Hålandsdal er en tidligere selvstendig kommune i Hordaland fylke. Hålandsdal ble skilt ut som egen kommune fra Fusa 1. januar 1903 samtidig med Strandvik. Hålandsdal hadde ved opprettelsen 647 innbyggere. Fusa kommune var i 1855 utskilt fra Os.
1. januar 1964 ble Hålandsdal, Strandvik og det meste av Fusa slått sammen til den nye Fusa kommune. Hålandsdal hadde ved sammenslåingen 528 innbyggere. Fusa ble 1. januar 2020 slått sammen med Os kommune til Bjørnafjorden kommune.
I Hålandsdal ligger Holdhus kirke, som er en gammel langkirke i tre fra 1306, som er en stor turistattraksjon. Her ligger også Hålandsdal kirke, samt Hålandsdalen leirskole som eies og brukes av Bergen kommune.


== Kjente personer fra Hålandsdal ==

Liv Grete Skjelbreid
Ann-Elen Skjelbreid
Ingjald Haaland
Sykesalving

Sykesalving er et sakrament i Den katolske kirke og Den ortodokse kirke, og en velsignelseshandling i flere andre kirker. 


== Navnet ==
Sakramentet ble tidligere kalt den siste olje, fordi det da fortrinnsvis ble gitt når en persons sykdom ble oppfattet som særlig livstruende. Det nyere uttrykket sykesalving har i katolske kretser forlengst fortrengt den siste olje, men i norsk og internasjonal presse foretrekkes ofte det mer dramatiske uttrykk. 
Navnet sykesalving foretrekkes fordi det oppfordres til å be om sakramentet så snart som mulig når man pådrar seg en alvorlig sykdom, og ikke å vente med det til man er døden nær. Bakgrunnen for dette finnes i Jakobs brev 5,14-16: «Er noen blant dere syk? Han skal kalle til seg menighetens eldste, og de skal be over ham og salve ham med olje i Herrens navn. Da skal troens bønn redde den syke, og Herren skal reise ham opp. Har han gjort synder, skal han få dem tilgitt.»


== Katolsk sakramentsforvaltning ==
I Den katolske kirke gis sakramentet ved at den syke salves med olje på pannen og hendene mens en bønn fremsies av presten. Dersom det er nødvendig kan man nøye seg med salving på pannen eller en annen del av kroppen, men hele bønnen må sies. Oljen som brukes er vigslet under oljevigselsmessen sammen med hellig krisma og katekumenolje. Sakramentet meddeles, når det er mulig, ofte sammen med vandringsbrød, og kombinasjonen av de to, og helst også et skriftemål dersom det er mulig, kalles gjerne de siste riter.


== Den norske kirke ==
Den norske kirke vurderte i 1984 å innføre sykesalving, men forslaget ble lagt til side av biskopene i 1987 etter kritikk fra blant annet sykehusprester og Norsk Kommuneforbund. Likevel praktiserer en del prester i Den norske kirke sykesalving som en personlig praksis. I frikirker, og spesielt hos pinsevennene, er ikke sykesalving sett på som et sakrament, men det praktiseres likevel salving av syke og helbredelse ved håndspåleggelse og bønn.


== Se også ==
Sognebud


== Eksterne lenker ==
Katolsk informasjon om sykesalving
Anxiang

Anxiang (kinesisk: 安乡县; pinyin: Ānxiāng Xiàn) er et fylke i byprefekturet Changde i provinsen Hunan i Folkerepublikken Kina. I 1999 var folketallet på 577 379.Steinalderkulturen Tangjiagangkulturen er oppkalt etter et arkeologisk funnsted i fylket Anxiang. Funnene ble gjort i 1977. Kulturen dateres til tiden ca. 5050–4450 f.Kr.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Infoside
Early Neolithic Artifacts in Hunan