jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Den norske dokumentarfilmfestivalen

Den norske dokumentarfilmfestivalen (Dokfilm) er et årlig arrangement, arrangert i Volda av studenter ved Høgskulen i Volda. Den norske dokumentarfilmfestivalen het tidligere Volda filmfestival. Festivalen er Norges eldste dokumentarfilmfestival og rundt 50-60 filmer blir vist under festivalen. Festivalen er idealistisk, og er basert på studenteres frivillige arbeid og sponsorer både lokalt og nasjonalt. I motsetning til de fleste andre festivaler betaler ikke Dokfilm noen regissører for å vise filmer, og på samme måte tar man heller ikke betalt for å vise filmer. 
Dokfilm viser først og fremst norsk dokumentarfilm. I 2013 ble det vist 33 norske dokumentarfilmer, 22 studentfilmer og 9 utenlandske filmer. Festivalen er en møteplass for dokumentarfilmbransjen i Norge i tillegg til en festival for tilreisende og lokalbefolkningen i Volda og omegn. Festivalpasset, som gir tilgang til alle filmer og seminarer, koster 100 kroner. 
Dokfilm har flere program rettet mot unge filmskapere. I konkurransen KortSagt blir unge filmskapere på videregående og ved folkehøgskoler utfordret til å lage en dokumentarfilm som ikke varer i mer enn ett minutt. Til festivalen i 2013 er temaet knyttet til ungdoms medbestemmelse i det norske demokratiet, rettet mot stortingsvalget 2013. KortSagt er blant annet støttet av Fritt Ord. Det blir også arrangert en Pitchetevling, der NRK og TV 2 deler ut midler til de prosjektene de ønsker å satse på. DokSnakk, DokPub, DokQuiz, BarneDok, Folkefest og Laurdagsfest er andre viktige arrangementer.  
Festivalen ble våren 2013 arrangert for 17. gang.
Våren (2013) ble festivalen avholdt 24. til 28. april.


== Åpnings- og avslutningsfilmer ==


== Prisvinnere ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Nordiske grener under Vinter-OL 2002

Under OL 2002 i Salt Lake City ble det arrangert 18 øvelser i nordiske grener.


== Medaljer ==


== Langrenn ==


=== Menn ===


==== 1,5 km sprint ====


==== 15 km klassisk ====


==== 30 km fristil ====
Johann Mühlegg ble diskvalifisert og frakjent gullmedaljen på grunn av dopingmisbruk


==== 50 km klassisk ====
Johann Mühlegg ble diskvalifisert og frakjent gullmedaljen på grunn av dopingmisbruk


==== Jaktstart ====
Johann Mühlegg ble frakjent gullmedaljen på grunn av dopingmisbruk.


==== 4 x 10 km stafett ====


=== Kvinner ===


==== 1,5 km sprint ====


==== 10 km ====
Olga Danilova ble diskvalifisert og frakjent sølvmedaljen på grunn av dopingmisbruk


==== 15 km ====
Larisa Lazutina ble diskvalifisert og frakjent sølvmedaljen på grunn av dopingmisbruk


==== 30 km ====
Larisa Lazutina ble diskvalifisert og frakjent gullmedaljen på grunn av dopingmisbruk


==== Jaktstart ====
Olga Danilova og Larisa Lazutina ble diskvalifisert og frakjent henholdsvis gull- og sølvmedaljene på grunn av dopingmisbruk


==== 4 x 5 km stafett ====


== Kombinert ==


=== Sprint ===


=== Individuelt ===


=== Lag ===


== Skihopping ==


=== Normalbakke K90 ===


=== Stor bakke K120 ===


=== Lag ===


== Eksterne lenker ==
Skihopping - Resultater Arkivert 25. september 2008 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Kombinert - Resultater Arkivert 30. juni 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Langrenn - Resultater Arkivert 3. januar 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Brødrene Taviani

Brødrene Taviani, Vittorio (født 20. september 1929 i San Miniato i Toscana i Italia, død 15. april 2018 i Roma) og Paolo Taviani (født 8. november 1931  i San Miniato) er to italienske filmregissører.Brødrene Taviani begynte med dokumentarfilmer i 1950-åra og med spillefilm fra 1962. Gjennombruddet kom med Far og herre i 1977 etter Gavino Leddas selvbiografiske roman, en film som vant Gullpalmen i Cannes. De har lagd en rekke symbolfylte og stiliserte, men likevel tilgjengelige filmer preget av søritaliensk miljø og mentalitet. Paolo og Vittorio Taviani har alltid samarbeidet om regien.


== Spillefilmer i utvalg ==
Un uomo da bruciare (1962)
Sovversivi (1967)
Sotto il Segno dello scorpions (1968)
St. Mikael hadde en hane (1971)
Kampen fortsetter (1974)
Far og herre (1977)
Il prato (1979)
San Lorenzo-natten (1981)
Kaos (1984)
God morgen, Babylon (1987)
Solen midt på natten (1990)
Fiorile (1993)
Skjebnesvanger tiltrekning (1996)
Du ler (1998)
La masseria delle allodole (2007)
Cæsar må dø (2012)
Maraviglioso Boccaccio (2015)
Una questione privata (2017)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Taviani brothers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Brødrene Taviani på Discogs
Olga Danilova

Olga Valerjevna Danilova (russisk Ольга Валерьевна Данилова, født 10. juni 1970) er en russisk langrennsløper.


== Karriere ==
Under OL 1998 i Nagano vant hun gull på 15 km klassisk og i stafetten, i tillegg til en sølvmedalje på i jaktstarten.
Under OL 2002 i Salt Lake City kom hun først i mål i jaktstarten, og ble nummer to på 10 km klassisk. Hun ble imidlertid frakjent medaljene etter at hun testet positivt for doping.Olga Danilova har også tatt 11 medaljer i VM, hvorav fire gullmedaljer på stafett.


== VM-medaljer ==
1995 – gull på 4×5 km stafett, bronse på jaktstart
1997 – gull på 4×5 km stafett, bronse på 5 km klassisk
1999 – gull på 4×5 km stafett, sølv på 5 km klassisk og 30 km klassisk
2001 – gull på 4×5 km stafett, sølv på 10 og 15 km klassisk, bronse på jaktstart


== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Olga Danilova – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Olga Danilova – Olympedia 
(en) Olga Danilova – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Olga Danilova – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Olga Danilova – FIS (langrenn)
Ursus (selskap)

Ursus er et polsk selskap som produserer traktorer, landbruks utstyr og skogsmaskiner. Ursus er en av de ledende traktorprodusentene på det østeuropeiske markedet.
I Norge er det Therkelsen Maskin AS som er importør.


== Eksterne lenker ==
(en) Ursus Factory – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Massey Ferguson

Massey Ferguson (MF) er et merkevarenavn og en produsent av traktorer, skurtreskere, traktorgravere og andre landbruksredskaper. MF inngår i det amerikanske AGCO-konsernet, og har i dag hovedkvarter i Duluth, Georgia, USA.  
Merket har røtter helt tilbake til 1847, da Daniel Massey startet opp Newcastle Støperi og Maskinfabrikk i Newcastle, Ontario, Canada. Der ble blant annet noen av de første mekaniske treskerne i verden produsert. Til å begynne med var det bare sammenstilling av deler fra USA, men etter hvert begynte de å designe og produsere egne deler.  
Harry Ferguson fra Nord-Irland fant opp et hydraulisk trepunkts redskapsløft som kan overføre vekt fra redskap til traktor under arbeid, noe som gjorde det mulig å arbeide med større redskap på lettere traktor. 
Fergusons trepunktsløft ble først lansert på en traktor produsert i samarbeid med David Brown, Ferguson-Brown model A som ble produsert i perioden 1936 til 1939. Deretter samarbeidet han med Henry Ford, etter det såkalte Handshake Agreement, Fords eneste kompaniskap den gangen. Samarbeidet brøt sammen etter ni år, i 1947, to måneder etter Henry Fords død, med et omfattende rettsoppgjør som følge. 
I 1946 startet Ferguson produksjon i Coventry i England. I 1948 åpnet en fabrikk i Detroit i USA. 
Selskapet inngikk etter en tid samarbeid med skurtreskerprodusenten Massey-Harris, og i august 1953 ble de to selskapene fusjonert til Massey-Harris-Ferguson. Navnet ble i 1958 forkortet til Massey-Ferguson.
Massey Ferguson kjøpte i 1959 hele det italienske landbrukskonsernet Landini. De har bygd mange modeller for MF opp gjennom årene, spesielt små modeller til å gå på vingårder, mellom vinrankene. 
I 1989 ble 66% solgt til amerikanske AGCO SpA. Senere, i 1994, ble en ny andel solgt, og i år 2000 ble siste resterende andel også solgt til AGCO.

I dag blir traktorer og landbruksutstyr produsert på disse plassene: 

Beauvais, Frankrike
Canoas, Brasil
Breganze, Italia
Kansas, USA
Santa Rosa, Brasil


== Referanser ==


== Se også ==
Ferguson TE20 (Gråtass)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Massey Ferguson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Antonio Carraro

Antonio Carraro er et italiensk traktormerke.
Produsenten har med denne spesialisert seg på traktorer for bruk i spesielt bratte områder. Traktorene har for eksempel lav bakkeklaring og fire like store hjul.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Antonio Carraro vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Brownsk bevegelse

Brownske bevegelser (eller «virrevandring») er uregelmessige bevegelser av partikler  i en væske eller gass og ble først observert av botanikeren Robert Brown. De skyldes kollisjoner mellom partiklene og molekylene i væsken (gassen).
Brownske bevegelser er i utstrakt bruk innen matematisk modellering og en viktig anvendelse er som representasjon for aksjers dynamikk i finans.
De benyttes også for å kontrollere tilfeldige variasjoner i simuleringer og 3D-modellering.


== Matematisk definisjon ==
En stokastisk prosess  
  
    
      
        
          W
          
            t
          
        
      
    
    {\displaystyle W_{t}}
   kalles en Brownsk bevegelse dersom den tilfredsstiller følgende betingelser:

  
    
      
        
          W
          
            0
          
        
        =
        0
      
    
    {\displaystyle W_{0}=0}
  

  
    
      
        
          W
          
            t
          
        
      
    
    {\displaystyle W_{t}}
   er kontinuerlig med tanke på tidsparameteren

  
    
      
        
          W
          
            t
          
        
      
    
    {\displaystyle W_{t}}
   har stasjonære uavhengige inkrement 
  
    
      
        
          W
          
            t
          
        
        −
        
          W
          
            s
          
        
        ∼
        
          
            N
          
        
        (
        0
        ,
        t
        −
        s
        )
        ,
        
        0
        ≤
        s
        ≤
        t
      
    
    {\displaystyle W_{t}-W_{s}\sim {\mathcal {N}}(0,t-s),\,0\leq s\leq t}
  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brownian motion – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Om Brownske bevegelser, av Michael Fowler, University of Virginia
«What Brown Saw and You Can Too», om Robert Brown og hans observasjon (engelsk)
Eivind Gulliksen

Eivind Gulliksen (født 23. januar 1973 i Sør-Korea) er en norsk illustratør. Han har studert kunst, grafisk design og illustrasjon i Bristol i England. Han har tegnet til en lang rekke barnebøker, blant annet sin egen prisbelønte debutbok Bud and the Nameless Potato som ble utgitt i Korea i 2002. Gulliksen kombinerer ofte en presis, men myk blyantstrek med jevne fargeflater og grafiske effekter fra digitale tegneprogrammer.
Gulliksen arbeider i Drammen.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Eivind Gulliksen i BIBSYS
Eivind Gulliksens nettpresentasjon
Eivind Gulliksens blogg med mange bildeeksempler
Illustrerte bøker utgitt på Cappelen Damm Arkivert 26. august 2013 hos Wayback Machine.
Sara Sandmark

Sara Gotzen Sandmark (døpt 19. mai 1755 i Ås i Akershus, død 26. august 1836 i Eidsvoll) var en norsk eventyrforteller. Camilla Collett forteller om henne i I de lange Nætter. Sekstende Nat. Eventyrsara og hennes datter at hun kunne både arabiske, spanske og franske eventyr – foruten norske. Hun brakte fortellekunsten videre til dattera Lisbeth Marie, som var barnepike hos Wergelands under Henriks og Camillas oppvekst. Lisbeth Marie ble en av de viktigste kildene for Peter Chr. Asbjørnsen.
Sara var datter av klokkeren i Eidsvoll, Peder Lefsen Sandmark og kona Anna Catharina Labard, kom i sin ungdom til København, og var en stund forlova med en handverker i byen. Under et besøk hjemme i Eidsvoll ble hun alvorlig kvesta på en dansemoro og fikk nesen knust. Etter dette ble hun boende hjemme, som husmannskone i Åsgrenda. Mannen gjorde en protese av tre til henne, og hun ble seinere helst kalt «Sara trenese».
Collett beskriver Saras og Lisbeth Maries ulike fortellestil som følger: «Med Moderens merkværdige Hukommelse og rene, korrekte, jeg tør næsten sige klassiske Gjengivelse, forenede hun (Lisbeth) en skabende Evne, mere Fantasi og en viss romantisk Inderlighed».


== Referanser ==
Jarl av Buchan

Jarl av Buchan er en tittel i Skottlands høyadel. Den har blitt opprettet tre ganger av den skotske kongen. Den første linjen døde ut av seg selv, mens den andre fikk tittelen inndratt. Den tredje har fortsatt tittelen. 
De subsidiære titlene er:

Lord Auchterhouse (opprettet 1469, i Skottlands høyadel)
Lord Cardross (opprettet 1610, i Skottlands høyadel)
Baron Erskine of Restormel Castle (opprettet 1806, i Det forente kongerikes høyadel)Jarlene av Buchan satt i House of Lords på grunn av tittelen Baron Erskine av Restormel Castle,inntil Peerage Act 1963 strammet inn adgangen til å møte i overhuset. Arvingen bruker ærestittelen Lord Cardross.
Slektens sete er Newnham House nær Hook i Hampshire.


== Jarler ==


=== Første opprettelse - 1221 ===


=== Andre opprettelse - 1374 ===


=== Tredje opprettelse - 1469 ===
Arvingen til tittelen er Henry Thomas Alexander Erskine, Lord Cardross.
FMNorge

FMNorge var en norsk supporterside for spillserien Football Manager. Siden ble opprettet av Vegard Egeland i desember 2002, men ble en stund drevet av Media Invest AS. Den var den ledende norske siden om Football Manager. Ettersom spillserien frem til 2005 gikk under navnet Championship Manager het siden CMNorge frem til navnet skiftet navn til Football Manager i 2005.
Siden var offisiell partner av selskapet Sports Interactive, som var spillprodusenten som står bak spillserien Football Manager. Ved hjelp av partnerskapet, og samarbeidet med en rekke andre sider tilbød FMNorge en rekke nyheter, guider og nedlastinger til Football Manager. Forumet hadde i april 2011 50 429 registrerte medlemmer, og ved slutten av 2016 ca 67 000 medlemmer.FMNorge ble nedlagt i 2017 og mange av forumets deltakere gikk over til Facebook som plattform for diskusjon rundt spillet.


== Referanser ==
Paro

Paro er et fylke (dzongkhag), en dal og en by i Bhutan.  Fylket har mange historiske minnesmerker. Både handelsvarer og invasjonsstyrker fra Tibet har kommet gjennom passet øverst i dalen. Paro er derfor den delen av landet som har tettest kontakt med Tibet og tibetansk kultur. 


== Attraksjoner ==
Taktshang, eller Drageredet, landets beste kjente kloster
Kyichu Lhakhang, som, sammen med Jambay Lhakhang i midt-Bhutan, er det eldste tempelet i landet, og skriver seg fra 600-tallet
Drukgyel Dzong øverst i Parodalen ble bygd for å beskytte dalen og landet mot angrep. Dzonget ligger nå i ruiner etter en brann i 1950-årene.
Paro by er fylkets eneste blomstrende markedsplass, på grunn av turistøkonomien.
Rinpung Dzong, eller Paro Dzong, en massiv dzong som på sedvanlig vis både er borg, kloster og fylkets administrasjonssenter. Scener fra filmen Lille Buddha ble tatt opp her. Bilde til høyre.
Bhutans NasjonalmuseumI Paro finnes landets eneste flyplass [1], som kun brukes av det nasjonale flyselskapet Druk Air, i dets ruter til India og andre land i Sørøst-Asia.
Paro grenser til Haa dzongkhag i vest, til Tibet i nord, og til Thimpu og Chukha dzongkhag i henholdsvis øst og sør. Fra Paro by går det veier i alle fire retninger. 


== Gewog ==
Paro består av 10 gewog eller underdistrikt:

Doga Gewog
Dopshari Gewog
Doteng Gewog
Hungrel Gewog
Lamgong Gewog
Lungnyi Gewog
Naja Gewog
Shapa Gewog
Tsento Gewog
Wangchang Gewog


== Eksterne lenker ==
(dz) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Paro District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Dzongkhag profil med kart over gewog
Femårsplan 2002-2007
Fotogalleri fra Paro
John Comyn (sorte)

John Comyn, John II (død 1302), også kalt for den Sorte Comyn for å skille ham fra hans sønn med samme navn, John Comyn, kalt for den Røde Comyn. Sorte Comyn var en adelsmann og Vokter av Skottland. Fødselsåret er ikke kjent, men han døde antagelig i 1302, skjønt kilder har også oppgitt 1313.


== Bakgrunn ==
Etter at Margaret «jomfruen av Norge», som var kong Alexander III av Skottland siste ætling, døde i 1290, ble seks lorder og biskoper utpekt til Voktere av Skottland. Tittelen innebar at de hadde myndighet til å handle i regents sted. John Comyn (sorte) var en av vokterne som ble utnevnt i 1290. Den som ble valgt til konge over Skottland ble John Balliol.
Balliol-familien var en alliert av Comyn-familien. Etter kort tid ble John Balliols søster Eleanor giftet bort til John Comyn for å styrke alliansen. De fikk flere barn, deriblant sønnen John (kalt opp etter faren), som senere i livet skulle bli kjent som John Røde Comyn.
John Comyn støttet John Balliol da han kjempet mot og ble beseiret av Edvard I av England og satt fengslet sammen med Balliol i Tower of London. Etter at han ble løslatt, da Balliol ble sent i eksil til Frankrike, slo Comyn seg sammen med William Wallace i kampen for den skotske uavhengighet.


== Sønnen ==
John Comyn (sorte) var selv en av de som hadde et legitimt krav til den skotske tronen, ettersom han nedstammet fra kong David I av Skottland. Da Balliol måtte dra i eksil ble sønnen Røde Comyn den mektigste mannen i Skottland ved siden av sin bitreste fiende, en annen som hadde et krav til den skotske tronen; Robert Bruce. John Comyn (røde) hadde dobbelt krav til tronen gjennom både farssiden (til David I) og morssiden (til Balliol).
John Comyn (røde) delte kommandoen av de skotske styrkene med sin rival Robert Bruce etter at Wallace ble henrettet, og han hadde en viss suksess, blant annet i slaget ved Rosslyn. Men Robert Bruce aktet å sikre sitt krav til tronen og fikk Røde Comyn myrdet i en kirke i Dumfries i 1306. Seks uker senere ble Robert Bruce kronet til konge av Skottland..


== Huset Comyn utryddet ==
John Comyn (den sorte) døde ved Lochindorb Castle i 1302. Etter kroningen av Robert Bruce i 1306 brøt det løs en bitter borgerkrig mellom Bruces fraksjon og Comyn-fraksjonen. Borgerkrigen endte med at huset Comyn ble fullstendig utradert. John Comyn (den sorte)s sønnesønn, John Comyn IV, som hadde vokst opp i England, deltok på engelsk side ved slaget ved Bannockburn i 1314 hvor han ble drept av Robert Bruces hær. Han var den siste gjenlevende Comyn, og ættens mektige posisjon i Skottlands historie var med hans fall på slagmarken over.


== Referanser ==
Trygge Oslo

Trygge Oslo er et musikkalbum av Jokke med Tourettes. Det kom ut i 1997 på Desperado/Slagerfabrikken.


== Sporliste ==
Alle låter er skrevet av Joachim Nielsen.

«Intro»
«Hjem»
«Hvorfor (er jeg alltid nr. 2)»
«Bestevenner»
«Ut av byen»
«Tro på meg»
«Du er»
«Positiv kjærlighetssang»
«Klassefest»
«Hemmeligheter og komplekser»
«Komplottet»
«Koden»
«Trygge Oslo»


== Personell ==


=== Jokke med Tourettes ===
Joachim Nielsen - sang, gitar, orgel, piano
Petter Pogo - gitar, synthesizer, orgel, perkusjon, kor
Jørgen Wang - bass, kor
Ola Snortheim - trommer, perkusjon


=== Øvrige medvirkende ===
Michael Ilbert - produsent
Jørn Christensen - gitar, perkusjon, tekniker, produsent
Petter Baarli - gitar
Ingrid Renolen - bratsj
Magnus Larsen - cello
Paulin Voss - cello
Berit Lohne - kor
Bitten Forsudd - kor
Tove Nilsen - kor
Baard Slagsvold - strykearrangement, dirigent


== Listeplasseringer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Trygge Oslo på Discogs 
(en) Trygge Oslo på MusicBrainz 
(en) Trygge Oslo
Nykter

Nykter er et musikkalbum av Joachim Nielsen. Det var hans eneste soloalbum, og det ble spilt inn med hjelp fra Backstreet Girls. Albumet er fra 1996 og ble utgitt på selskapene Desperado/Slagerfabrikken.


== Sporliste ==
«Nykter» (Joachim Nielsen)
«Selvmedlidenhet (er en synd)» (Joachim Nielsen)
«Aldri stol på en fyllik» (Joachim Nielsen)
«Tilbake til deg» (Joachim Nielsen/Frank Alterskjær)
«Lørdagskveld» (Joachim Nielsen)
«Sprettkniv» – Switchblade (Billy Cross/Richard Gottehrer/Rob Stoner/Howard Wyeth)
«De fire årstider» (Joachim Nielsen)
«Mine pupiller» (Joachim Nielsen)
«Skinnet bedrar» (Joachim Nielsen)
«For pen» (Joachim Nielsen)
«Aleine» (Joachim Nielsen)


== Medvirkende ==


=== Musikere ===
Joachim Nielsen - sang, gitar, orgel, munnspill, låtskriver, produsent
Hans Petter Baarli - gitar, kor
Ole Randers-Pehrson - piano, orgel
Pål Kristensen - bass
Bjørn Terje Baarli - trommer
Frank Alterskjær - kor, låtskriver
Per Gjermund Storrø - trompet
Rolf-Erik Nystrøm - saksofon
Vidar Bråten - trombone


=== Øvrige medvirkende ===
Haavard Hansteen - ledende produsent
Kristian Romsøe - tekniker
Pål Klaastad - tekniker, miksing
May-Irene Aasen - fotograf


== Kilder ==
(en) Joachim Nielsen – Nykter på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Nykter på Discogs 
(en) Nykter på MusicBrainz
Spenn!

Spenn! er et samlealbum bestående av sanger fra de fem albumene Jokke & Valentinerne gav ut. Spenn! kom ut i 1995, året etter deres siste regulære album Alt kan repeteres.


== Sporliste ==
«Spenn» (Joachim Nielsen), (Intro:)
«Paranoid» (Joachim Nielsen), (III)
«Sola skinner» (Joachim Nielsen), (Et hundeliv)
«Gjeld» (Joachim Nielsen/May Irene Aasen/Håkon Torgersen), (Et hundeliv)
«Sitter på en bombe» (Joachim Nielsen), (III)
«Jeg er redd» (Joachim Nielsen), (Alt kan repeteres)
«Det drypper» (Joachim Nielsen), (Et hundeliv)
«Gutta» (Joachim Nielsen), (III)
«Her kommer vinteren» (Joachim Nielsen), (Frelst!)
«Aftenbønn» (May-Irene Aasen/Petter Pogo/Kyrre Fritzner), (Frelst!)
«Hvis jeg var deg» (Joachim Nielsen), (Alt kan repareres)
«Suksess» (Joachim Nielsen), (Et hundeliv)
«To fulle menn» (Joachim Nielsen), (Et hundeliv)
«Øl» (Joachim Nielsen), (Alt kan repareres)
«Hr. Smith» (Joachim Nielsen), (Frelst!)
«Klamme hender» (Joachim Nielsen), (Alt kan repeteres)
«Midt i en drøm» (Joachim Nielsen), (Et hundeliv)
«St. Olavs Plass 1» (Joachim Nielsen), (Norske utslipp)
«Invitert» (Joachim Nielsen), (Alt kan repeteres)
«Pene ben» (Joachim Nielsen), (Alt kan repareres)
«Action» (Joachim Nielsen), (Alt kan repareres)
«Ta meg med» (May-Irene Aasen), (Alt kan repeteres)
«Eller var det en drøm» (Joachim Nielsen), (Frelst!)
«Alt kan repareres» (Joachim Nielsen/May Irene Aasen/Håkon Torgersen), (Intro:)Sangen «St. Olavs Plass 1» er ikke utgitt på noe vanlig album, men finnes på utgivelsen Norske Utslipp.


== Eksterne lenker ==
(en) Spenn! på Discogs 
(en) Spenn! på MusicBrainz
Den polske listen

Den polske listen (Polen (P) eller Polnische Liste) er en samlebetegnelse for forskjellige valgforbund i Tyskland bestående av flere foreninger og partier, bl.a. Polenpartei, som var representert i den tyske Riksdagen mellom 1871 og 1919.


== Valgresultater ==
Rød-grønn

Rød-grønn er en betegnelse som brukes i ulike sammenhenger i politikken. Innenfor politikken er grønn en symbolfarge for partier med en sterk miljøprofil og for partier som definerer seg selv til sentrum i politikken mens rød er en symbolfarge for partier på venstresiden. Internasjonalt brukes uttrykket rød-grønn vanligvis om koalisjoner eller andre former for samarbeid mellom sosialdemokratiske og grønne partier, med Gerhard Schröders regjering som det mest kjente eksempelet. Etter tysk mønster har uttrykket blitt brukt om flere andre konstellasjoner i andre land som involverte grønne partier.


== Norge ==
Uttrykket rød-grønn har på norsk blitt brukt i flere sammenhenger, bl.a. om samarbeidet mellom Arbeiderpartiet, SV og Senterpartiet. Ettersom De Grønne ikke inngikk i samarbeidet skiller denne bruken seg fra slik begrepet brukes i andre europeiske land.
I tillegg bruker Sosialistisk Venstreparti (SV) fargene rødt og grønt i sin egen visuelle profil.