jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gateshead

Gateshead er en by i grevskapet Tyne and Wear i England. Byen er administrasjonssenteret i distriktet av samme navn. Den var en del av grevskapet Durham før opprettelsen av Tyne and Wear i 1974. Byen ligger på den sørlige bredden av elven Tune og på motsatt side av Newcastle upon Tyne. Gateshead har i stor grad har vokst sammen med Newcastle, og blir ofte regnet som en bydel, selv om den fortsatt har selvstendig bystatus. Tyne and Wear Metro forbinder byene, som også er knyttet sammen med sju bruer over Tyne, inkludert den svingbare gang- og sykkelbroen Gateshead Millennium Bridge. Millenniumbroen har vunnet en rekke priser og ble avbildet på frimerke og den britiske et pund-mynten i 2007. Byen er kjent for sin nyskapende arkitektur, inkludert konserthuset Sage Gateshead, skulpturinstallasjonen Angel of the North og kunstmuseet for samtidskunst, Baltic Centre. I henhold til folketellingen i 2011 har Gateshead en befolkning på 66 382 innbyggere. mens distriktet som sådan (built-up area) har en befolkning på 120 046 innbyggere.


== Etymologi ==
Gateshead er første gang omtalt i latinsk oversettelse på 700-tallet i Bedas historieverk Historia ecclesiastica gentis Anglorum («Anglernes kirkes historie») som ad caput caprae, «ved geitens hode». Denne tolkningen er i samsvar med senere engelske vitnemål på navnet, blant dem Gatesheued fra rundt 1190, bokstavelig «geitens hode», men i kontekst av stedsnavn har det betydningen «odde eller høyde benyttet av (ville) geiter».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en-GB) Offisielt nettsted 
(en) Gateshead – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  Gateshead hos Wikivoyage

Gateshead Council, lokalmyndighetene
Gateshead Heritage @ St Mary's, senter for kulturarven
Saltwell Park Community Portal Gateshead, samfunnsportal
Samurai Jack

Samurai Jack er en amerikansk animert action- og science fiction-serie for barn som gikk på Cartoon Network fra 2001 til 2004. Den handler om samuraien Jack og hans utallige kamper mot den onde Aku. Serien vant en Emmy-pris i 2004. En mer voksen femte sesong hadde premiere i 2017, og ble sendt på AdultSwim i USA, men ble ikke sendt i Norge. Hele serien ligger nå ute for streaming på HBO Max i Norge med engelsk tale og norsk tekst.


== Handling ==
Samurai Jack ble trent opp fra barndommen av forskjellige trenere verden rundt for å gjøre seg klar til kamp mot den onde demonen Aku, som en gang ble beseiret av Jacks far (Keiseren), men har nå kommet tilbake. Under deres første kamp, hvor Jack var nær ved å vinne, har Aku et siste triks i erme. Han åpner opp en tidsportal som sender Jack flere tusen år inn i fremtiden hvor Aku er blitt allmektig. Forvirret av et kultursjokk i fremtiden, må Jack prøve å finne en vei tilbake til fortiden for å beseire Aku en gang for alle før ondskapen hans slapp løs.

50 år går, og Jack føler seg fortapt i Akus fremtid. Han har mistet sverdet sitt, og har gått fra vettet. Men en dag kommer 7 jenter opptrent som snikmordere for å ta livet av Jack. Jack kommer seg så vidt unna med livet i behold, og bestemmer seg for å gi jentene et valg. Enten kan de flykte nå, ellers vil de alle bukke under. Jentene nekter å flykte, så Jack blir tvunget til å ta livet av dem. Men en av dem overlever: Den rappkjefta, men nysgjerrige jenta Ashi som elsker naturen og spesielt marihøner. Hun blir etterhvert overbevist av samuraien at hennes handlinger er galt og at det er Aku som er fienden, ikke Jack. Ashi blir med Jack på eventyrene hans, og stopper han fra å ta selvmord og får livsgnisten hans tilbake. De jobber sammen for å få tilbake Jacks sverd, og blir til slutt forelsket i hverandre.

Men Aku har fått nys i hva som foregår, og bruker Ashi, som er hans biologiske datter, som en marionett til å angripe Jack. Ashi klarer ikke å stoppe seg selv, men Jack klarer til slutt å få henne tilbake ved å fortelle henne at han elsker henne. Ashi, som nå har fått vite at hun har Akus krefter, åpner opp en tidsportal som sender seg selv og Jack tilbake til fortiden sånn at Jack endelig kan beseire Aku en gang for alle. Dessverre kommer seieren med et tap: Siden Aku ble tilintetgjort i fortiden, ville Ashi aldri bli unnfanget, så hun forsvinner i Jacks armer noen dager senere like før de skal gifte seg. Jack finner allikevel tilbake livsgnisten når han ser Ashis sjel i form av en marihøne som kommer kravlende på Jacks hånd under en solnedgang. Jack gir dermed slipp på henne, og ser på den vakre solnedgangen.

I TV-spillet Samurai Jack: Battle Through Time er det en alternativ slutt hvor Ashi overlever selv om Aku blir tilintetgjort i fortiden, og hun og Jack kan leve lykkelig i alle sine dager.


== Rollefigurer ==
Samurai Jack
Aku
The Scotsman
Demongo
Keiseren
Keiserens kone
Ashi
Scaramouche
Ypperste prestinnen
Akus døtre


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Samurai Jack – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Samurai Jack på Internet Movie Database 
(en) Samurai Jack på Metacritic
Stavanger studentsangforening

Stavanger studentsangforening ble stiftet våren 1993 etter initiativ fra tidligere studentsangere og andre ildsjeler som savnet et akademisk kor i Stavanger. Målet var å få et like attraktivt og sosialt studentkor-miljø som i mange universitetsbyer i Norden.
Viggo Pettersen var korets første dirigent og det viste seg snart at koret hadde livets rett. Over 60 ivrige sangsjeler var med på den første offisielle opptreden i desember 1993, på juleavslutningen til lærerne ved daværende Høgskolen i Stavanger (HiS). Høsten 1994 overtok Per Dahl, nåværende rektor ved HiS, dirigentstokken.
SSS har siden stiftelsen markert seg ved flere anledninger i Stavanger regionen. Foruten om faste konserter og opptredener i regi av Høgskolen i Stavanger er koret blitt en fast tradisjon i byens offisielle  17. mai-feiring. Våren 1996 satte SSS for første gang opp et større korverk. Valget falt på «Carmina Burana». Oppsetningen var et kunstnerisk samarbeid med orkester og solister fra Avdeling for Kunstfag, HiS. Verket ble framført foran en fullsatt Tjodhall på Høgskolen. Senere på våren ble suksessen gjentatt i København, på Nordisk studentsangerstevne. Denne gang med 1500 sangere på scenen. Høsten 1997 startet SSS et nytt samarbeidsprosjekt under sin nye dirigent Jørn Snorre Andersen. Duke Ellington,s «Sacret Concert» sto på programmet, og partner denne gang var Statoil Storband. Verket ble framført i St. Petri kirke med Bodil Arnesen som solist. Koret har ved flere anledninger deltatt på sangerstevner og prosjekter hovedsakelig i Norge, men også Norden og Estland.
SSS startet det nye årtusen med for første gang å delta i en korkonkurranse. Etter å ha vunnet fylkesfinalen i Norge Korforbunds nasjonale konkurranse ble koret nummer 8 i finalen som ble avholdt I Trondheim. Januar 2001 var premieren på nå etterhvert kjente spillefilmen «Mongoland» der koret deltok med sang.


== Eksterne lenker ==
Stavanger Studentsangforening
Agora

En agora (αγορά) var en sentral del av den antikke greske polis eller bystaten. Agoraen fungerte som markedsplass og et forum for byens borgere. Agoraene oppsto samtidig med bystatene etter den mykenske sivilisasjonens undergang, og var en veletablert del av de greske byene på Homers tid.
Den mest kjente agoraen er agoraen i Athen. Agoraen i Izmir, som i dag er museum, er trolig den best bevarte agoraen i dag.


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside for utgravningene av agoraen i Athen.
Offisiell hjemmeside for agoramuseet i Izmir.
Agora (tidsskrift)

Agora – Journal for metafysisk spekulasjon er et filosofisk tidsskrift som utgis av Aschehoug forlag og utkommer med fire nummer pr. år på tilsammen 800-900 sider. Det ble grunnlagt høsten 1983 av filosofistudentene Olav Gundersen, Rune Fritz Nicolaisen, Øyvind Rabbås, Ingebjørg Seip og Arnfinn Åslund.
Agora kom med sitt første nummer i 1983, og ble fram til 1993 utgitt ved Institutt for lingvistikk og filosofi, Universitetet i Oslo. Redaktør for tidsskriftet er (2010) Lars Bugge. Tidsskriftet utgir tverrfaglige temanummer innen fagfelt som filosofi, litteratur, samfunnsvitenskap og humaniora som inneholder både nyskrevne artikler og klassiske tekster om samme tema tidligere trykket i andre publikasjoner. Alle artikler blir underlagt dobbeltanonym fagfellevurdering før publisering. Agora utgis med støtte fra Norges forskningsråd.
Tidsskriftet har trykket en rekke oversettelser av internasjonalt kjente tenkere og forskere, deriblant tolv tekster av den franske sosiologen Pierre Bourdieu.[1]  
De seneste årene har tidsskriftet utgitt numre om temaer som verdenslitteratur, filosofen Hegel, Illiaden, Thomas Piketty, Michel Foucault og nyliberalismen og populisme.[2]
Oswald Pohl

Oswald Pohl (født 30. juni 1892 i Duisburg i Tyskland, død 7. juni 1951 i Landsberg fengsel) var en tysk NSDAP-funksjonær, marineoffiser og SS-general. Som leder for Wirtschafts und Verwaltungshauptamt (WVHA) var han ansvarlig for driften av konsentrasjonsleirene. Han var tilknyttet marinen under første verdenkrig og deler av mellomkrigstiden.
Han ble etter krigen dømt til døden for krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten.


== Liv og virke ==
Oswald Pohl var sønn av verktøymester Hermann Otto Emil Pohl og hans hustru Auguste Seifert i Duisburg. Pohl gikk på gymnasiet og tok abitur i 1912. Fra april samme år begynte han i forvaltningen i den tyske keiserlige marine.Under første verdenskrig ble han som skipsoffisser, i 1914 tildelt jernkorset av II klasse. Etter krigsslutt var Pohl en kort tid medlem i et frikorps. Pohl ble i marinen og tilhørte også den nye Reichsmarine. I slutten av januar 1934 gikk han ut av mareinetjenesten som Marine-Stabszahlmeister og med rang som Oberleutnant zur See.Han meldte seg inn i NSDAP i 1922, og på nytt i 1926 etter at partiforbundet ble opphevet (medlemsnummer 30.842). Han ble med i  Sturmabteilung (SA) i 1925. Fra 1925 til 1927 var han NSDAP-Ortsgruppenleiter og tidvis også SA-Führer i Swinemünde. Senere var han med på oppbygging og ledelse an marineavdelingene av SA i Kiel. Der hadde han også lederstillinger i Hitlerjugend (HJ).Han forlot marinen i 1934 og ble administrativ leder for Reichssicherheitshauptamt. I 1939 ble han en del av Freundeskreis Heinrich Himmler.
I 1942 ble han forfremmet til Obergruppenführer i SS og til leder for det nyopprettede WVHA. Dette innebar blant annet at han førte kontroll med eiendeler som var tatt fra jøder i konsentrasjonsleirene, og at han gjennom økonomiske føringer var direkte delaktig i massedrapene i leirene.


== Etter andre verdenskrig ==
Etter Tysklands kapitulasjon i 1945 gikk han i skjul. Han ble arrestert i mai 1946, og fremstilt for et amerikansk militærtribunal 8. april 1947, i den såkalte Pohlprosessen. Han ble tiltalt på fire punkter:
Deltagelse i en plan eller konspirasjon for å begå krigsforbrytelser og forbrytelser mot menneskeheten som spesifisert i punkt 2 og 3
Krigsforbrytelser i form av administrasjon av konsentrasjonsleirer og utrydningsleire, samt massemord og overgrep begått i disse
Forbrytelser mot menneskeheten i samme omstendinger som i punkt 2, samt slavehold
Medlemskap i en kriminelle organisasjon, det vil si SSPå det første tiltalepunktet mente tribunalet at det ikke hadde nødvendig jurisdiksjon. Pohl ble kjent skyldig i punkt 2, 3 og 4 den 3. november 1947, og dømt til døden. Året etter, den 14. juli 1948, ble dommen stadfestet. Pohl ble henrettet ved hengning i Landsberg fengsel den 7. juni 1951.


== Referanser ==
AB Aktion

AB Aktion (forkortelse for Ausserordentliche Befriedungsaktion, «Ekstraordinær pasifiseringsaksjon») var kodenavnet for den tyske likvideringen av intellektuelle og ledere i de deler av Polen i 1940 som etter den tyske invasjonen i 1939 kom under tysk okkupasjon. Denne aksjonen gjaldt det såkalte Generalgouvernement; den tilsvarende aksjon i de områder som ble annektert i selve Tyskland gikk under getengelsen Intelligenzaktion.   
AB-aksjonen ble ledet av generalguvernør Hans Frank og hans nestkommanderende Arthur Seyss-Inquart. Mer enn 3000 polakker, blant dem mange jøder, ble arrestert og likvidert våren og sommeren 1940. Planen ble lagt i februar-mars 1940. Aksjonen ble igangsatt 16. mai 1940 samtidig som slaget om Frankrike og slaget om Narvik pågikk. Okkupasjonsmakten arresterte omkring 3500 og henrettet 3000 på flere steder i Polen. «Aksjonen» fortsatte utover høsten 1940 og oppnådde ikke målet om å pasifisere den polske motstandsbevegelsen. Massakren ble anført som en krigsforbrytelse i Nürnbergprosessen og rettsoppgjøret i Polen etter krigen. Frank dokumenterte selv aksjonen i en protokoll på 42 bind.
Omtrent samtidig (april-mai 1940) gjennomførte sovjetisk hemmelig politi, NKVD, en massakren i Katyn i den sovjetiskokkuperte delen av Polen.


== Referanser ==
Konsentrasjon (psykologi)

Se også konsentrasjon (kjemi)Konsentrasjon av latin cocentrare i betydningen samling, fortetting. Konsentrasjon er  å samle tankene rundt en endelig mengde av tanker og/eller sanseinntrykk, slik at andre tanke/sanse inntrykk blir undertrykket.
En del personer diagnostisert med Aspergers Syndrom har imidlertid også forhøyet konsentrasjonsevne i forhold til normalbefolkningen, og kan ha meget velutviklede evner på spesielle områder. Populærkulturelle eksempler på dette er Lisbeth Salander i Millennium-trilogien til i Stieg Larsson og Raymond Babitt i filmen Rain Man.
Nyere forskning har studert aktiviteten i hjernens både når vi er konsentrert og når vi ikke er fokusert på oppgaver. Når man slutter å gjøre en bestemt oppgave, og egentlig ikke gjør noe spesielt (dvs. ikke konsentrerer seg), øker hjerneaktiviteten i andre områder i hjernen. For eksempel er områder i hjernen som bearbeider tanker og følelser mer aktive når vi ikke konsentrerer oss..
Å slippe tankene fri medfører at vi er bedre i stand til å konsentrere oss etterpå.. Det er alltid aktivitet i hjernen, enten vi slapper av eller konsentrerer oss.  Når vi slapper av aktiverer vi hvilenettverket (Default mode network). En studie i Frontiers in Human Neuroscience viser meditasjonteknikker basert på ledighet stimulerer hvilenettverket bedre enn konsentrasjonsteknikker..
Hva konsentrasjonen blir påvirket av varierer fra person til person, basert på hva en enkelt person opplever som negativt/positivt. For eksempel kan en person få veldig dårlig konsentrasjon hvis noen oppfører seg veldig plagsomt/skremmende hvis en har en formening om at dette er negativt, mens andre kan fint klare å konsentrere seg uansett hvordan de rundt oppfører seg.
Enkelte kan konsentrere seg rundt mye støy når man er vant til det, og ikke lenger ser på dette som noe negativt, mens andre klarer ikke å konsentrere seg rundt veldig små irriterende lyder.
Det er altså ikke noe fasit svar på hva som påvirker konsentrasjonen og ikke, men en kan være enig om at god/ikke god konsentrasjonevnen kun kan defineres som god/dårlig basert på de tilfeller en er utsatt for indre/ytre inntrykk som en opplever som negativt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aftenposten.no Slik fungerer hjernen under meditasjon
Jernbinder

En jernbinder er en person som utøver armeringsfaget.  
Jernbindere arbeider med å montere armering i betongkonstruksjoner. De arbeider enten på en byggeplass eller i en betongelementfabrikk. Andre arbeidsoppgaver enn selve armeringsmonteringen kan være:

lese armeringstegninger og bøyelister
bøye armering iht bøyelister
delta i forskaling- og betongarbeider
stillasbygging
drive med HMS-arbeid, f.eks. som verneombudJernbindere jobber oftest i arbeidslag som kan bestå av 3-10 jernbindere og er ledet av en lagbas.
For å bli jernbinder kan man gå videregående skole Vg1 Bygg- og anleggsteknikk, Vg2 Byggteknikk og deretter jobbe i to år som lærling i en bedrift. Når opplæringen er fullført er kan man avlegge fagprøve og få yrkesbetegnelsen jernbinder.
Olaf Skavlan

Olaf Skavlan også kjent som Ole Skavlan (født 25. januar 1838 i Stranda på Sunnmøre, død 31. mai 1891 i Kristiania) var en norsk litteraturhistoriker og kvinnesaksforkjemper. Han var opprinnelig utdannet jurist, men hans litterære interesser førte ham over i litteraturhistorien. Han ble i 1877 ekstraordinær professor i europeisk litteraturhistorie ved Det Kongelige Frederiks Universitet. Skavlan var en av Norges tidlige «venstreprofessorer», var sentral i kretsen rundt Dagbladet og redaktør i Nyt Tidsskrift. Han markerte seg også som forkjemper for kvinners adgang til universitetet, og var sentral i kretsen rundt Cecilie Thoresen da hun ble Norges første kvinnelige student. Han var medlem av det første styret i Norsk Kvinnesaksforening.


== Bakgrunn ==
Han var sønn av Aage Schavland og Gerhardine Pauline f. Bergh, og selv gift med Dagmar Kielland, en søster av Alexander Kielland. Skavlan var bror av Sigvald Skavlan og svoger av politikeren Ludvig Daae. Datteren Aagot Kielland Skavlan var gift med arkitekten Arnstein Arneberg. Sønnen Einar Skavlan var redaktør i Dagbladet. Skavlans hjem var sentral i den såkalte Dagblad-kretsen og familien Skavlan fikk besøk av Amalie Skram, Edvard Brandes og Georg Brandes.


== Karriere ==
Han ble juridisk kandidat 1861. Mens han var student skrev han tallrike studentviser og studentkomedier, blant andre Gildet paa Mærrahaug, en parodi på Ibsens Gildet paa Solhaug. 1871 ble han universitetsstipendiat i nyere europeisk litteratur og en kort tid artistisk direktør ved Christiania Theater.
1871 utkom også hans eneste større verk, Holberg som Komedieforfatter. Kort etter hadde han et lengre opphold i København. Både før og siden reiste han adskillig. Mens han var i Paris 1876, fikk han vite at regjeringen hadde foreslått for Stortinget å opprette en egen post i alminnelig litteraturhistorie for ham. Stortinget bevilget den uten motsigelse.
I sin tid ved universitetet utga han bare en eneste avhandling, Henrik Wergeland. Omtrent ni år før sin død ble han rammet av en hjernesykdom, som førte til at han i flere år var fullstendig arbeidsudyktig. Senere gjenopptok han sin universitetsgjerning på ny, men uten den tidligere styrke.


== Kvinnesak ==
Olaf Skavlan markerte seg også som kvinnesaksforkjemper. Han arbeidet for at universitetet på eget initiativ skulle gi kvinner adgang, men fikk ikke gjennomslag blant professorkollegene. Tidlig i 1880-årene gav han privatundervisning til Cecilie Thoresen for at hun kunne forberede seg på å ta examen artium, som den gang var en adgangsprøve til universitetet som ble gjennomført av universitetet selv; etter at Stortinget vedtok et lovforslag fra Hagbart Berner om kvinners adgang til universitetet ble Thoresen Norges første kvinnelige student. Da Norsk Kvinnesaksforening ble etablert i 1884 ble Skavlan medlem av det første styret, sammen med Thoresen, Berner og Gina Krog.


== Referanser ==


== Kilder ==
Georg Brandes: Olaf Skavlan, 1891.


== Eksterne lenker ==
Digitaliserte bøker av Skavlan hos Nasjonalbiblioteket.
(no) Olaf Skavlan i Norsk biografisk leksikon
Kristian Elster d.e.

Kristian Mandrup Elster (født 4. mars 1841 i Overhalla, død 11. april 1881 i Trondheim) var en norsk forfatter og forstmann.
På grunn av nærsynthet måtte han oppgi planen om å gjennomgå krigsskolen, og vendte seg i stedet til studier. Hans interesse for scenekunst og dramatisk forfatterskap virket imidlertid så forstyrrende på studiene, at han 1864 strøk til examen artium. Siden levde han som aviskorrespondent i Kristiania, studerte skogsvitenskap i Giessen 1867–68, og var fra 1869 bosatt i Kristiania som medarbeider i «Aftenbladet» og «Norsk Folkeblad». Fra 1873 til sin død bodde han i Trondheim som ansatt ved skogetaten, hvor han fungerte som skogforvalter for Bymarka.
Han var sønnesønn av amtmann Christen Elster og far til Kristian Elster d.y.. Elsters gate i Oslo er oppkalt etter ham.


== Verker ==
Om modsætningen mellem det vestlige og østlige Norge. 1872.
Tora Trondal. 1879.
Farlige folk. 1881.
Solskyer. 1881.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Digitaliserte bøker av Elster hos Nasjonalbiblioteket.
Paul Botten-Hansen jr.

Paul Botten-Hansen jr. (født 20. mars 1864 i Christiania, død 22. november 1948 i Vardal) var en norsk lektor og personalhistoriker.


== Bakgrunn ==
Han var sønn av Hanna (født Sang, 27. februar 1833, død 19. oktober 1917) og redaktør og universitetsbibliotekar Paul Botten-Hansen (1824–1869). Bare fire år gammel mistet han sin far, som døde av lungebetennelse.Botten-Hansen jr. tok examen artium i 1885 og avla språklig-historisk lærereksamen i 1891 i gruppe III (geografi og historie) og gruppe IV (fransk og engelsk).
I 1894–1901 var han bestyrer av den private middelskolen i Vågå, og i 1901-1905 var han lærer ved Nes på Romerike. Dernest var han adjunkt ved den høyere skole i Ålesund 1906–1908 og i Kristiansand 1908–1909. I 1909 fikk han stilling som overlærer i Molde, og ble lektor ved byens gymnasium, «Molde kommunale høiere almenskole». Søtti år gammel, den 1. august 1934, gikk han av med pensjon fra lektorstillingen og bosatte seg i Vardal ved Gjøvik.
Botten-Hansen jr. ble gift i Hamar 17. august 1914 med Cecilia Bergljot Gjertrude Krogh (28. august 1875–31. mars 1965), datter av avdød adjunkt og skolestyrer, Jens Johan Krohg (23. april 1846–20. september 1897), og Anne Fernanda Selvig (2. februar 1852–7. november 1926).


== Arbeid ==
Botten-Hansen jr. gjorde seg særlig bemerket gjennom utgivelsen av en matrikkel over samtlige norske studenter ved Universitetet i Christiania 1813–1894. Verket regnes blant personalhistorikere som en uvurderlig kilde til opplysning om akademiske borgere i Norge på 1800-tallet. I 1910 opplyser han fortsatt å ha befattet seg med «studenterfortegnelser». På dette tidspunkt opplyser han at det forelå i manuskript «et arbeide over studenterne fra 1813 til 1900, hvilket jeg dog vistnok ikke kommer til at utgi, da det er for omfangsrikt».Han fikk mange offisielle verv. Botten-Hansen jr. var medlem av Molde skolestyre 1922–1924 (det siste året som viseformann), medlem av Molde skolers vikarkasse og av Molde og Omegns Riksmålsforening. Videre var han styreformann i Molde Folkeboksamling, varaformann i 10. krets av Filologenes og Realistenes Landsforening, og departementsoppnevnt representant i styret for Molde Folkeakademi.


== Bibliografi ==
Norske studenter der har absolveret Examen Artium ved Christiania Universitet eller de artiumsberettigede Skoler, Oplysninger om Karaktererne til Artium, Anden Examen og Embedsexamen samt Livsstilling. Albert Cammermeyers Forlag. Kristiania 1893.
Studenterne fra 1885. Biografiske Meddelelser samlet i anledning av deres 25-Aars Studenterjubilæum. S.M. Bryde. Kristiania 1910.


== Referanser ==


== Kilder ==
Paul Botten-Hansen 75 år. Morgenbladet 21. mars 1939.
Helga Sverdrup Ekrheim og Olav Ekrheim (red). Norges filologer og realister. Dreyers Forlag. Stavanger 1933.
Coluccio Salutati

Coluccio Salutati (født 16. februar 1331 i Stignano i Den florentinske republikk, død 4. mai 1406 i Firenze) var kansler i Firenze. Han var en av de første italienske samfunnsstøttene som sluttet seg til den åndsretning som langt senere skulle bli kjent under navnet humanismen. Hans hovedbidrag var å fremme studiet av de gamle klassikeres forfatterstil ved brevskriving. 
I 1389 fikk han fra Vercelli tak i en kopi av et ciceronsk manuskript som viste seg å omfatte den gamle romerske forfatterens Epistulae ad familiares. Han innhentet også andre lignende tekster fra Cicero og andre, og hans personlige forkjærlighet for denne epistulære stil smittet over på andre lærde i det florentinske samfunn. Han forsvarte Petrarcas og andres interesse for klassikerne mot de anklager som til å begynne med kom om at dette ville fremme en beundring for hedenskapet.
Inspirert av Salutati ble det også et oppsving av studiet av klassisk gresk.


== Referanser ==