jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mohan Pokharel Vaidya

Mohan Pokharel Vaidya (En annen omskriving bruker Baidya) , partinavn Kiran (han skal også ha brukt navnet Agam), (født 1937) er en kommunistleder i Nepal. Han er medlem av politbyrået (sentralkomiteens ledende del) i NKP (Maobadi) og rekna som en ledende ideolog og politiker.
Han har en masters degree fra Tribhuvan-universitetet.
Noen mener han er strategen bak Jana Yuddha (folkekrigen) som maoistene starta i 1996.
I 1985 brøyt flertallet i NKP (Masal) med partileder Mohan Bikram Singh og danna et parti med et forvirrende likt navn: NKP (Mashal) (to litt forskjellige skrivemåter for det samme ordet på nepali, fakkel).
Mohan Vaidya var den første generalsekretæren i det nye partiet.
I 1986 gjennomførte NKP (Mashal) noe som kan virke som et mislykka opprørsforsøk. I partihistoria fikk det navnet sektorhendinga (The Sector Incident). Det blei oppsummert som en politisk feil, og førte til at mange i partiledelsen måtte gå. Et resultat blei at Vaidya trakk seg som generalsekretær, og Prachanda overtok.
Men dette ser ikke ut til å ha skapt mistillit til Vaidya som en helt sentral leder i den maoistiske bevegelsen. Han fulgte med i partisammenslåinga med andre partier som skapte NKP (Ekda Kendra) i 1990, og i partisplittelsen der flertallet i dette partiet omdøpte seg til NKP (Maobadi) i 2004–2005.
Under opprøret fra 1996 har han sittet helt sentralt i høyt betrodde poster i partiledelsen. Ifølge etterretningsrapporter skal han ha hatt ansvaret for Kathmandu-dalen og kommandoen over den sentral-østlige sektoren.
Den kongelige regjeringas vurdering av Vadiyas betydning  blei uttrykt gjennom at den i april 2002 lovet ei belønning på 5 millioner rupees for å ta tre maoistledere døde eller levende: Prachanda, Baburam Bhattarai og Kiran.
29. mars 2004 blei Vaidya arrestert i byen Siliguri i  Vest-Bengal, India, der han hadde gått kjennom en øyeoperasjon. Narayan Vikram Pradha blei arrestert sammen med ham.
Han blei anklaga for å føre krig mot India. To organisasjoner i Nepal, The Nepal Women's Association (Revolutionary) og the Akhil Nepal Trade Union Mahasangh (Revolutionary) svarte med å oppfordre til boikott av indisk film.
NKP (Maobadi) starta ei internasjonal kampanje for å få ham fri, og har også appellert til den indiske regjeringa etter at forholdet mellom partiet og Delhi blei sterkt forbedra i 2005.
Etter den formelle fredsslutninga i Nepal i november 2006 blei Vadiya frigitt 30. november samme år.


== Se også ==
NKP(Maobadi)
NKP(Maobadi), forhistorie
NKP (Chautho Mahadhiveshan) (fjerde landsmøte)
NKP (Masal)
NKP (Mashal)
NKP (Ekda Kendra)
Mohan Bikram Singh
Prachanda
Baburam Bhattarai
United Left Front (Nepal 1989)
Samyukta Janamorcha Nepal
Tommy Sørbø

Tommy Sørbø (født 8. oktober 1953) er en norsk forfatter, kunsthistoriker, og dramatiker.
Han har arbeidet som museumslektor på Nasjonalgalleriet, skrevet for en rekke norske institusjonsteater, blant annet Agder Teater, Teater Ibsen, Den Nationale Scene, Riksteatret og Sogn og Fjordane Teater. Han har skrevet for radioprogrammet Hallo i uken. Han er en populær kulturformidler og aktiv samfunnsdebattant, og har skrevet en rekke bøker om kunst og kultur, flere av dem med en humoristisk vinkling. 
Han er bror til Lars Sørbø.


== Offentlig debatt ==


=== Nytt Munch-museum ===
Tommy Sørbø har blant annet engasjert seg i debatten om nytt Munch-museum. I et innlegg med overskriften I fakkeltog for den gode smak 
i Aftenposten 23. oktober 2012 karakteriserte han Lambda, vinnerutkastet i arkitektkonkurransen, på følgende måte:

«Lambda er simpelthen et så generelt bygg, at hvis ikke det hadde blitt tegnet av Herreros, ville det ha blitt tegnet av en annen av tidens arkitekter. Lambda er et bygg som bekrefter og lukker, det motsatte av Munchs kunst som ryster og åpner.»I et nytt innlegg i samme avis 22.11.2012 under overskriften Pent, stygt eller sant?  
følger han opp med å forklare hvorfor det vakte rabalder da Oslos varaordfører Libe Rieber-Mohn uttalte at Lambda var «Ikke akkurat pent»:

«... arkitekturen har ikke lenger skjønnhet som mål. Med funksjonalismen på 1920-tallet beveget arkitekturen seg bort fra de skjønne kunster.»Og videre:

«Stygt og pent kan jo alle mene noe om, men hva som er funksjonelt og dermed sant, det må det fagfolk til for å kunne uttale seg om. De fleste arkitekter smiler fremdeles overbærende når folk de bygger for snakker om hva de liker og ikke liker.»


== Sitater ==
I det omtalte debattinnlegget Pent, stygt eller sant? refererer Sørbø til Bourdieus teori om smak som markør for sosial tilhørighet:

Den franske sosiologen Pierre Bo[u]rdieus 40 år gamle teori om smak som markør for sosial tilhørighet har selv blitt en markør for sosial tilhørighet. Kjenner du din Bo[u]rdieu vet du at du har god smak. Kjenner du ham ikke tror du at du har god smak.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Tommy Sørbø i BIBSYS
2012 – Til fots i Toscana: en vandrehistorie med  hovedfotograf Tine Poppe ISBN 978-82-516-5621-4
2007 – Søppel: en roman om kunst ISBN 978-82-516-2555-5
2005 – Norske malerier fra J.C. Dahl til idag ISBN 82-525-6091-1
2004 – Europas filosofihistorie ISBN 82-516-2095-3
2003 – Norges kunsthistorie, en kladd ISBN 978-82-516-2041-3
1998 – Dråge, 2 monologar
1995 – Norges nasjonalmalerier


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tommy Sørbø på Internet Movie Database 
(no) Tommy Sørbø hos Norske Dramatikeres Forbund
Årets afrikanske fotballspiller

Årets afrikanske fotballspiller gis til den beste afrikanske fotball-spilleren, og har blitt delt ut av Confédération africaine de football (CAF) siden 1992. En annen tidligere pris for Årets fotballspiller i Afrika ble delt ut mellom 1970 og 1994 av magasinet France Football.


== Vinnere presentert av CAF ==


== Vinnere presentert av France Football ==


== Vinnere etter nasjonalitet ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
RSSSF.com – African Player of the Year
Årets fotballspiller i Asia

Årets fotballspiller i Asia blir utdelt til den beste Fotballspilleren fra Asia. Offisielt er prisen delt ut siden 1994. Det offisielle navnet er «Asian Football Confederation's Sanyo Player of the Year Award». Før 1994 ble prisen utdelt på uoffisiell basis. Vinnerne fra 1988 til 1991 ble utdelt av IFFHS (International Federation of Football History & Statistics). 


== Vinnere ==
Games Convention

Games Convention (GC) er den europeiske motsvarigheten til E³-messen som holder til i Los Angeles. Games Convention blir arrangert i den tyske byen Leipzig. Arrangementet blir avholdt på Leipziger Messe, som er en stor messehall som ligger litt uten for sentrumskjernen i Leipzig.
Games Convention i 2007 ble arrangert i Leipzig fra 22. – 26. august. Man ønsket at messen skulle være tilgjengelig for besøkende i alle aldre, i motsetning til E³-messen hvor man ikke tillater personer under 18 år. Man innførte et «båndsystem», som fungerte slik at de besøkende ble delt inn i ulike aldergrupper:

"Ab 12" (Fra 12 år) -- Grønne bånd
"Ab 16" (Fra 16 år) -- Blå bånd
"Ab 18" (Fra 18 år) -- Røde båndAsiatisk ekspansjon
En asiatisk versjon av Games Convention ble avholdt i Singapore i september 2007.


== Messestatistikk ==


== Andre spillmesser ==
E³
Penny Arcade Expo
Tokyo Game Show


== Eksterne lenker ==
(en) Games Convention – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Norsk Tidend

Se også Norsk Tidend (1940–1945) (Londonregjeringas informasjonsavis)Norsk Tidend er ei avis som blir utgitt av Noregs Mållag. Avisa har kontor i Oslo. Avisa er en fortsettelse av avisene Fedraheimen og Den 17de Mai.
Norsk Tidend startet som dagsavis i 1935, det samme året som Den 17de Mai ble lagt ned. Første redaktør var Olav Rytter. Etter hvert ble avisa en ren medlemsavis for Noregs Mållag, og kommer ut fem ganger i året.
Ansvarlig redaktør er Anita Grønningsæter Digernes (2021-).


== Historie ==


=== Fedraheimen ===
Fedraheimen ─ «eit Vikeblad aat det norske Folket» ble startet av Arne Garborg høsten 1877. Bladet ble nedlagt i 1891. Fedraheimen var det første nynorske riksorganet som var noe mer enn et énmannsforetak (slik Vinjes Dølen hadde vært). I 1894 startet Rasmus Steinsvik Den 17de Mai, en avis med et radikalt, nasjonalt ståsted, kombinert med et vidt internasjonalt utsyn. Dette skal ha vært en videreføring av Fedraheimen. Undertittelen lød i alle fall navnet «Fedraheimen».


=== Den 17de Mai ===

Den 17de Mai var som tittelen antyder en norsk avis i tiden 1894 til 1935 – avisa eller «bladet» hadde naturligvis sitt navn etter den norske grunnlovsdagen 17. mai. Den hadde undertittelen Norskt Folkeblad. I 1935 skiftet avisa navn til Norsk Tidend. Landsmål var hovedmål i avisa, avisa er derfor blitt kalt en «målavis» eller «norskdomsblad».
9. januar 1894 kom første utgave av Den 17de Mai. Arne Garborg og Rasmus Steinsvik gjorde forberedelsene til utgivelsen, mens Hulda Garborg døpte bladet. De samme personene var også knyttet til en annen målavis, Fedraheimen.
Avisa hadde fra starten av tre ukentlige utgivelser («tirsdag, thorsdag og laurdag») og kostet 1,10 kroner pr. kvartal («fjordungaaret»), 6,10 kroner til Amerika, «send 1 gong um vika».I 1910 ble avisa regnet blant de med mest betydningsfulle i hele landet. Fra 1914 kom bladet ut daglig, for første gang fikk man et daglig nynorsk riksorgan. Da Rasmus Steinsvik døde i 1913, hadde avisa et opplag på 15 000 – like mye som Arbeiderbladet og fire ganger Dagbladets opplagstall.
Redaktører var:

Rasmus Olai Steinsvik fra 1893 til han døde i 1913.
Andreas Haavoll fra 1913 til 1917


== Litteratur ==
Dalhaug, Ole (1997): Den 17de mai : Rasmus Steinsvik 1863–1913.
Gausemel, Steffen (1937): Rasmus Steinsvik, hovudoppgåve i norsk. Universitetet i Oslo.


== Eksterne lenker ==
Norsk Tidend
Rasmus Olai Steinsvik målmann, journalist, forfatter, redaktør
Om Norsk Tidend på allkunne.no
Mike Marsh (fotballspiller)

Mike Marsh (født 21. juli 1969 i Kirkby i Liverpool) er en tidligere fotballspiller, og med i trenerstaben i Liverpool som førstlagstrener.
Marsh startet karrieren sin i den lokale klubben Kirkby Town, før han ble hentet til Liverpool FC av manager Kenny Dalglish 21. august 1987. Han fikk sin debut for de røde i hjemmekampen på Anfield 1. mars 1989 mot Charlton Athletic FC da han kom inn som innbytter for Jan Mølby. Liverpool vant forøvrig kampen 2-0. Hans første mål kom to og et halvt år senere, 6. november 1991 da Liverpool vant 3-0 i hjemmekampen mot AJ Auxerre i UEFA-cupen.
Marsh var med som ubenyttet reserve da Liverpool vant FA-cupen i 1992 etter en 2-0-seier på Wembley mot Sunderland AFC. Han hadde imidlertid nok kamper i turneringen til å motta vinnermedaljen.
Han ble værende i Liverpool frem til 1993 etter å ha spilt totalt 101 kamper, og scoret seks mål for klubben. Han skrev under for West Ham United FC 17. september. Her ble han værende i kun én sesong, for etter 49 kamper og 1 mål for London-klubben skrev han under for Coventry City FC. Også i denne klubben ble han i en sesong. Året etter undertegnet han en kontrakt med den tyrkiske klubben Galatasaray.
Nok en gang ble det kun en sesong i en klubb. Sesongen etter signerte han for Southport FC. Han spilte også for Barrow AFC, Kidderminster, Boston United FC og Accrington Stanley FC før han ga seg om aktiv spiller.
Han ble etter sin aktive karriere trener i Boston United før han i 2008 ble ansatt i sin stilling som trener i Northwich Victoria.
I 2009 kom han tilbake til Liverpool og Liverpools fotballakademi og var der manager for Liverpools U18 lag. Fra sesongen 2012/13 er Marsh med som førstelagstrener i Liverpool FC.


== Medaljer ==


=== Liverpool ===
1991/1992: Vinner FA-cupen.


=== Kidderminster ===
1999/2000: Vinner Football Conference.


=== Boston ===
2001/2002: Vinner Football Conference.


=== Accrington Stanley ===
2002/2003: Vinner Northern Premier League.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mike Marsh – Transfermarkt 
(en) Mike Marsh – Soccerbase.com 
(en) Mike Marsh – FootballDatabase.eu 
(en) Mike Marsh – Tyrkias fotballforbund 
Profil på LFChistory.net
Spiller-profil på Liverpools offisielle hjemmeside
Trener-profil på Liverpools offisielle hjemmeside
Phil Marsh

Phil Marsh (født 15. november 1986 i St Helens i Merseyside) er en engelsk fotballspiller. Han spiller for klubben Hyde United. Marsh er spiss.
Marsh spilte tidligere for Manchester United FCs akademi- og reservelag. I løpet av 2005/06-sesongen ble Marsh fast for reservelaget, der han ble brukt som høyreback. Marsh spilte i Man Utds 2-1-seier borte mot Crewe Alexandra i Ligacupen. Han startet på topp sammen med Alan Smith og hadde drakt nummer 41. Han ble byttet ut til fordel for Michael Barnes ved pause.
Den 8. juni 2007 ble Marsh løst fra kontrakten sin med Manchester United. Han var deretter innom Blackpool og Northwich Victoria, før han gikk til Hyde.


== Karriere som spiller (alle turneringer) ==
Per 10. juli 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Phil Marsh – Transfermarkt 
(en) Phil Marsh – Soccerbase.com 
(en) Phil Marsh – FBref
Sala Palmer-Walker

Sala Palmer-Walker (engelsk: Diana Palmer) er en fiktiv person fra Lee Falks tegneserie Fantomet (The Phantom), det nåværende Fantomets (det tjueførste) kone, og Kit og Heloises mor. Sala jobber til daglig i FNs hovedkontor i New York. Hun er også tidligere olympisk mester i stup.
Figuren heter originalt Diana til fornavn, men fikk navnet sitt endret på norsk på grunn av en misforståelse hos den første norske oversetteren.


== Referanser ==
Selskapsrett

Selskapsrett er rettsregler som omhandler selskapets rettsstilling, regler om selskapets formue, gjeld, organisasjon, selskapsmedlemmenes rettsstilling, eierskifte, endring og opphør av selskapsforholdet. 


== Se også ==
Aksjeloven
Selskapsformer i Norge
Regnskap
Næringsvirksomhet
Virksomhet


== Eksterne lenker ==


=== Norsk lovverk ===
Aksjeloven
Allmennaksjeloven
Selskapsloven
Stiftelsesloven
EU-direktiver innen selskapsretten som implementeres i norsk lov .
Tore Bråthen

Tore Bråthen (født 12. september 1954) er en norsk professor i forretningsjus og instituttleder ved Institutt for rettsvitenskap og styring på Handelshøyskolen BI og professor II på Det juridiske fakultet Universitetet i Tromsø.Bråthen ble cand. jur. ved Universitetet i Oslo i 1985 og dr. juris på avhandlingen Personklausuler i aksjeselskaper i 1998. Han er norsk redaktør for Nordisk Tidsskrift for Selskabsret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Tore Bråthen i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Tore Bråthen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Hjemmeside ved BI
Guldbollen

Guldbollen er en pris som blir utdelt av den svenske avisen Aftonbladet og det svenske fotballforbundet til den beste mannlige svenske fotballspilleren. Prisen blir utdelt årlig. Den kvinnelige prisen blir kalt Diamantbollen.
Zlatan Ibrahimović har vunnet prisen elleve ganger (2005, 2007–2016). Han er den eneste som har vunnet Guldbollen mer enn to ganger. Følgende spillere har vunnet Guldbollen to ganger: Bo Larsson, Ralf Edström, Ronnie Hellström, Patrik Andersson, Glenn Hysén, Tomas Brolin, Henrik Larsson, Fredrik Ljungberg og Victor Lindelöf.
Guldbollen er designet av sølvsmeden Bengt Liljedahl.


== Vinnere ==


=== 1940-tallet ===
1946 – Gunnar Gren
1947 – Gunnar Nordahl
1948 – Bertil Nordahl
1949 – Knut Nordahl


=== 1950-tallet ===
1950 – Erik Nilsson
1951 – Olle Åhlund
1952 – Kalle Svensson
1953 – Bengt Gustavsson
1954 – Sven-Ove Svensson
1955 – Gösta Löfgren
1956 – Gösta Sandberg
1957 – Åke «Bajdoff» Johansson
1958 – Orvar Bergmark
1959 – Agne Simonsson


=== 1960-as évek ===
1960 – Torbjörn Jonsson
1961 – Bengt Nyholm
1962 – Prawitz Öberg
1963 – Harry Bild
1964 – Hans Mild
1965 – Bo Larsson
1966 – Ove Kindvall
1967 – Ingvar Svahn
1968 – Björn Nordqvist
1969 – Tommy Svensson


=== 1970-tallet ===
1970 – Jan Olsson
1971 – Ronnie Hellström
1972 – Ralf Edström
1973 – Bo Larsson
1974 – Ralf Edström
1975 – Kent Karlsson
1976 – Anders Linderoth
1977 – Roy Andersson
1978 – Ronnie Hellström
1979 – Jan Möller


=== 1980-as évek ===
1980 – Rolf Zetterlund
1981 – Thomas Ravelli
1982 – Torbjörn Nilsson
1983 – Glenn Hysén
1984 – Sven Dahlkvist
1985 – Glenn Strömberg
1986 – Robert Prytz
1987 – Peter Larsson
1988 – Glenn Hysén
1989 – Jonas Thern


=== 1990-tallet ===
1990 – Tomas Brolin
1991 – Anders Limpar
1992 – Jan Eriksson
1993 – Martin Dahlin
1994 – Tomas Brolin
1995 – Patrik Andersson
1996 – Roland Nilsson
1997 – Pär Zetterberg
1998 – Henrik Larsson
1999 – Stefan Schwarz


=== 2000-tallet ===
2000 – Magnus Hedman
2001 – Patrik Andersson
2002 – Fredrik Ljungberg
2003 – Olof Mellberg
2004 – Henrik Larsson
2005 – Zlatan Ibrahimović
2006 – Fredrik Ljungberg
2007 – Zlatan Ibrahimović
2008 – Zlatan Ibrahimović
2009 – Zlatan Ibrahimović


=== 2010-tallet ===
2010 - Zlatan Ibrahimović
2011 - Zlatan Ibrahimović
2012 - Zlatan Ibrahimović
2013 - Zlatan Ibrahimović
2014 - Zlatan Ibrahimović
2015 - Zlatan Ibrahimović
2016 - Zlatan Ibrahimović
2017 - Andreas Granqvist
2018 - Victor Lindelöf
2019 - Victor Lindelöf
2020 - Zlatan Ibrahimović
2021 - Emil Forsberg
2022 - Dejan Kulusevski


== Referanser ==


== Se også ==
Diamantbollen


== Eksterne lenker ==
(en) Guldbollen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Beti-pahuin-folk

Beti-pahuin-folk er en stor etnisk, bantu-talende gruppe afrikanere som er lokalisert i regnskogregionene i Kamerun, Kongo-Brazzaville, Ekvatorial-Guinea, Gabon og São Tomé og Príncipe. Selv om de adskiller seg i en rekke enkeltstående klaner, stammer og folk, har de alle en felles opprinnelse, historie og kultur. Det er to hovedgrupperinger, beti og fang, som fordeler seg i henholdsvis nord og sør av det samme folket. Det er vanskelig beregne befolkningstall grunnet nasjonale grenser og ulike kilder.
De er forsøksvis estimert til mellom 5 000 000 til 8 320 000 individer tidlig på 2000-tallet, og er den største etniske folkegruppe i Kamerun, Gabon og Ekvatorial-Guinea. Deres felles språk, som er et nigerkongo-språk, en undergruppen av bantuspråk, er innbyrdes forståelige. En del lingvister karakteriserer språket som beti-språk.Beti-pahuin-folkene består av over 20 ulike klaner eller stammer, og er spredt over et område bestående av skoger og høydedrag som strekker seg fra Sanagaelven i nord til Ekvatorial-Guinea og de nordlige halvdelene av Gabon og Kongo i sør, og fra Atlanterhavet i vest til Djaelven i øst. Opprinnelig synes det som om beti- og fang-folkene utvandret fra øst for Sanagaelven som godt bevæpnete jordbruksfamilier til vestlige Kamerun og Gabon. Denne migreringen begynte kanskje på 1600- eller 1700-tallet. De ble presset av angrep fra fulanifolket tidlig på 1800-tallet og forflyttet seg til områder med lavere befolkningstetthet.Blant de første europeere som kom i kontakt med beti-pahuin-folket var den fransk-amerikanske Paul Du Chaillu, som var reisende i 1856, og som deretter utga boken Voyages et aventures dans l'Afrique équatoriale i 1863. Han beskrev blant annet rykter om kannibalisme som han fikk høre om ved kysten, og disse ryktene ble opprettholdt av andre europeiske reisende som Mary Kingsley fra hennes reise i 1893-1895. Den første virkelige etnografiske redegjørelsen ble først utgitt i 1912 av Father Trilles, og som lærte seg å snakke beti-språket.Tradisjonelt har beti-pahuin-samfunnene vært formet rundt landsbyen. Hver landsby var en befestet utpost i deres samfunn. Hver landsby er både avhengige av andre samtidig som de har en uavhengighet. Sosial organisering var basert på slektsforhold hvor arv gikk fra far til sønn. Hver landsby er styrt av en høvding som nedstammet fra den fremste slekten i landsbyen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Neba, Aaron (1999): Modern Geography of the Republic of Cameroon, 3. utg. Bamenda: Neba Publishers.
Ngoh, Victor Julius (1996): History of Cameroon Since 1800. Limbé: Presbook.
Shoup III, John A. (2011): Ethnic Groups of Africa and the Middle East: An Encyclopedia, ABC-CLIO.
Quinn, Frederick (2006): In search of salt : changes in Beti (Cameroon) society, 1880-1960, New York, Oxford, Berghahn Books, ISBN 978-1-8454-5006-9.
Delaware-effekt

Delaware-effekt er et uformelt begrep innen selskapsretten som beskriver at selskaper søker å etablere seg i de stater som har gunstigst lovverk for bedrifter. Uttrykket henspiller på staten Delaware som på tross av bare å ha 0,3 prosent av USAs befolkning, har registrert halvparten av USAs allmennaksjeselskap. På grunn harmonisering av EUs selskapsrett har mange sett for seg en Delaware-effekt også innen Europa, for eksempel i Storbritannia, der minimum aksjekapital er 1 pund, ikke 30 000 kr. som i Norge.
Teoderik IV

Teoderik IV (fransk: Thierry) var frankernes konge fra 721 til han døde i 737. Han var sønn til kong Dagobert III.Under hans styre ble riket kontrollert av rikshovmesteren Karl Martell.
Etter hans død stod den frankiske tronen tom i syv år før Pipin den yngre sørget for at Childerik III, den siste merovingerkongen, etterfulgte ham.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oxfords merovingerside (engelsk)
Aleksander With

Aleksander Denstad With (født 30. juni 1987 i Trondheim) er en norsk musiker som vant Idol i Norge 2006. Han var vokalist i bandet Wimpylime sammen med felles Idol-deltager, Vivian Sørmeland. Han gikk videre fra semifinalen med sangen «Chariot» av Gavin DeGraw.
Før han kom videre i Idol gikk Aleksander på musikklinjen ved Heimdal videregående skole; der Vivian Sørmeland (3.-plass Idol 2006), Margaret Berger (2.-plass Idol 2004) og Rebecca Ludvigsen (4.-plass Idol 2003) også har gått.
Aleksander vant over Jonas Thomassen i Idol-finalen 19. mai 2006, med 55% av stemmene. Vinnerlåten «A Little Too Perfect» ble sluppet 26. mai, og solgte raskt over 11 000 eksemplarer, som kvalifiserer til platinaplate.
I bakkant av Idol dro han på turne i Japan, hvor han lå på listetoppen i flere uker, og hvor en av hans selvskrevne låter ble kåret til "Verdens beste låt" av japanerne. Han har også vunnet pris i Sverige som beste låtskriver til det svenske Melodi Grand Prix og skriver også for andre kjente artister.
Aleksander er sønn av Odd Anders With og sønnesønn av Odd With, begge politikere for Kristelig Folkeparti.
I 2014 var han dommer i TV 2s talentkonkurranse Idol Junior.


== Album ==
Coming Home (2006)
Still Awake (2010)
Aleksander With (2011)
The Butterfly Effect (2015)


== Idol-opptredener ==
Audition: Gavin DeGraw – Dancing Shoes
Semifinale: Gavin DeGraw – Chariot
Første finalerunde: Coldplay – Trouble
Andre finalerunde: American Woman
Tredje finalerunde: Blair – Have Fun go Mad
Fjerde finalerunde: Espen Lind – Unloved
Femte finalerunde: Gavin DeGraw – I Don't Wanna Be
Sjette finalrunde: Michael Jackson – The Way You Make Me Feel
Sjuende finalerunde: Andreas Johnson – Glorious
Åttende finalerunde: Michael Bublé – Spiderman Theme
Niende finalerunde: R.E.M. – Everybody Hurts og Mary J. Blige feat U2 – One
Tiende finalerunde: A-ha – I've Been Losing You og Seal – Kiss From a Rose
Finale: Andreas Johnson – Glorious, Seal – Kiss From A Rose og vinnerlåten A Little Too PerfectWith sang Gavin DeGraws sanger. Da DeGraw hadde konsert på Sentrum Scene 10. august 2006 fikk With komme opp på scenen og synge med sitt store idol. Dette var under sangen «Just friends».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aleksander With på Internet Movie Database 
(en) Aleksander With på Discogs 
(en) Aleksander With på MusicBrainz 
(en) Aleksander With på Myspace