jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Det første serbiske opprøret

Det første serbiske opprøret var en serbisk nasjonal revolusjon som varte fra 1804 til 1813. Revolusjonen var en reaksjon på at dahijene, janitsjarenes ledere, henrettet flere høytstående personer i det serbiske samfunnet tidlig i 1804 for å hindre opprør blant serberne.  I Serbia er dette kjent som Seca knezova (Slakten av knjazene).       
Mange overlevde derimot janitsjarenes henrettelser, inkludert Karađorđe. I februar 1804 startet han et opprør i sentrale Serbia. Med militær støtte fra Det osmanske riket evakuerte janitsjarene Beograd i juli 1804, og søkte tilflukt på øya Ade Kaleh. En gruppe serbere drepte de fire dahijene, og janitsjarene ble bekjempet.Serberne ønsket økt selvstyre innenfor Det osmanske riket, men partene ble ikke enige, og i 1805 erklærte osmanene krig mot Serbia.Den serbiske hæren beseiret osmanene ved Ivankovac i 1805, Mišar, Deligrad og Beograd i 1806. Tross seierne ønsker mange av de serbiske militære lederne å avsette Karađorđe, og de organiserte en rekke opprør mot ham. I 1813 innledet osmanene en stor offensiv mot serberne, som slo ned opprøret.


== Referanser ==
Koalesens

Koalesens er en prosess der to eller flere dråper eller partikler slår seg sammen ved kontakt til å danne en enkel dråpe (eller boble). Dette kan skje i mange prosesser, blant annet i meteorologiske og astrofysiske prosesser. For eksempel er prosessen viktig både i dannelsen av regndråper og i dannelsen av planeter og stjerner. Koalesens er også et uttrykk som blir brukt i sveising, der to (eller flere) metaller blir sveiset sammen.
Innen meteorologi spiller prosessen en svært viktig rolle i hvordan regndråper oppstår. Små dråper blir fanget av luftstrømmene i skyene og kolliderer med hverandre og danner større dråper. Når de små dråpene blir store og tunge nok til at oppdriften ikke lenger kan holde på dem vil de falle ut av skyene som regn. Når skytoppene er kaldere enn -40 °C eller hvis det er cirrusskyer over skyene kan iskrystaller som kommer inn i skyene hjelpe i dannelsen av regndråper.


== Se også ==
Bergeronprosessen


== Kilder ==
(no) Koalesens i Store norske leksikon
Filiki Eteria

Filiki Eteria (gresk: Φιλική Εταιρεία) var en hemmelig organisasjon som var aktiv på 1800-tallet. Hovedmålet var å bekjempe Det osmanske riket (dagens Tyrkia) og gjøre Hellas til en uavhengig stat. Medlemmene var stort sett unge fanarioter og lokale ledere fra Hellas.
Mahmud II

Mahmud II (osmansk tyrkisk: محمود ثان Mahmud-ı sānī) var (født 20. juli 1785, død 1. juli 1839) var den 30. sultanen av Det osmanske riket. Han hersket fra 1808 til sin død i 1839.
Mahmud II sitt styre huskes ofte for omfattende militære og rettslige reformer, blant annet avskaffelse av janitsjarkorpsene.


== Referanser ==
Kamesennin Mutenrōshi

Kamesennin Mutenrōshi er en fiktiv figur i Akira Toriyamas kjente manga- og anime-serie Dragon Ball hvor han hadde sin første opptreden i kapittel tre. I animeutgaven av serien ga Kōhei Miyauchi stemme til ham frem til han døde, hvoretter Hiroshi Masuoka overtok rollen.
Tittelen Kamesennin (亀仙人) betyr noe i nærheten av skilpadde-eremitten eller skilpadde-vismannen på norsk. Kamesennin går også under navnet Mutenrōshi (武天老師), oversatt noe i nærheten av gammel himmelkriger-mester.
Kamesennin er Son Gokūs første læremester og opphavsmannen til teknikken Kamehame-ha. Han er en gal etter kvinner og en pervers gammel mann, egentlig er han en mann som liker livets goder, men som er villig til å dø for å redde andres liv. Han bor på en øy med sin skilpadde og den unge jenta Lunch.
Kamesennin lovte å trene Gokū fordi han kjente bestefaren Son Gohan. Han ville ikke trene noen andre, men når kampentusiasten Kuririn gav ham pornoblader som betaling sa han gledelig ja. For å vise seg verdig måtte Gokū finne en dame til Kamesennin, da fant han Lunch.
Kamesennin trente Kuririn og Gokū beinhardt, og senere dro de til kampturneringen Tenkaichi Budōkai som arrangeres en gang hvert tredje år.
Kamesennin skulle også slukke flammene på Frypan-fjellet, men i stedet ødela han det med en Kamehame-ha.


== Kamesennins teknikker ==
I løpet av serien har Kamesennin demonstrert følgende kampteknikker:

かめはめ波 (Kamehame-ha)
Betydning: Navnet «Kamehame-ha» kommer fra den kjente hawaiiske kongen Kamehameha, og inneholder også stavelsen «kame», som er japansk for skilpadde, hvilket knytter teknikken til dens skaper, Kame Sennin. Den siste stavelsen, «ha» betyr her også stråle.
Utviklet av Kamesennin
Teknikken innebærer konsentrering av ki på ett punkt, for så å sende denne energien gradvis ut i form av en stråle. Tradisjonelt blir energien samlet mellom håndflatene som holdes i form av en bolle, før en retter håndflatene fremover og slipper energien løs, men dette er ikke påkrevd, og gjør det antakelig bare enklere å holde på energien mens den bygges opp. Gokū har blant annet avfyrt en Kamehame-ha både med en enkelt hånd og med føttene.
残像拳 (Zanzō-ken)
Direkte oversatt «Etterbildeneve».
Utviklet av mest sannsynlig Karin
Ved å manipulere ki skaper man et stillestående etterbilde av seg selv mens man beveger seg så raskt til siden at motstanderen ikke oppfatter dette. Med trening er det mulig å skape flere etterbilder mens man beveger seg. Ekstremt høy hurtighet er påkrevd for å bruke teknikken.
ジャン拳 (Jan-ken)
«Janken» er det japanske navnet på spillet stein, saks eller papir. «Ken» betyr her «hånd» eller «neve», som i stavemåten av det virkelige spillet, men stavelsen «Jan» skrives her med katakana fremfor hiragana.
Utviklet av Gokūs adoptivfar, Son Gohan
Jan-ken er egentlig tre forskjellige teknikker, hvor hånden formes som en av de tre formene i spillet. Jan-ken Gū (stein) utføres med en knyttet neve, Jan-ken Choki (saks) utføres med to fingre pekende fremover, siktende med motstanderens øyne, mens Jan-ken Pā (papir) utføres med en flat hånd hvor den nederste delen av håndflaten brukes som trykkpunkt.
GHB

GHB er en naturlig forekommende nevrotransmitter og et psykoaktivt stoff som brukes som rusmiddel og i behandling av narkolepsi.
Navnet GHB kommer fra navnet gamma-hydroxybutyrate. Stoffet er også kjent som Gammahydroksysmørsyre, 4-hydroksybutansyre.


== Bruksområder ==


=== Legemiddel ===
Syntetisk GHB ble første gang fremstilt i 1960 til bruk som legemiddel (beroligende og bedøvende). I dag brukes det i hovedsak i behandling av narkolepsi med katapleksi, som virkestoffet i legemiddelet natriumoksybat (Xylem). Det har også blitt brukt i behandling av alkoholisme.


=== Rusmiddel ===
GHB blir illegalt framstilt og omsatt som tabletter, i pulverform eller flytende på små flasker. Det siste alternativet er mest vanlig. Stoffet regnes som moderat skadelig etter vitenskapelige tester, og har skadevirkninger som er sammenlignbare med MDMA og poppers. De fleste skadene av stoffet kommer fra overdoseringer, ettersom det er meget vanskelig å beregne rett dosering. Det er vanskelig å behandle tilfeller av GHB-overdose, da det ikke finnes noen motgift.
Små doser GHB gir en oppkvikkende rus: Man føler seg våken og kunstig pigg og opplagt. Større mengder kan gi en bedøvende og sløvende effekt, og en hallusinogen effekt (sansebedrag). Virkningen kommer etter 5–20 minutter og kan vare i halvannen til tre timer. Mange blir hissige og aggressive under rus. Selv små doser kan føre til svimmelhet, snøvling, hodepine, kramper og lavere blodtrykk. Ved overdose kan brukeren svime av og havne i koma mens hjertet svekkes eller luftveien blokkeres. GHB er spesielt farlig når det brukes sammen med alkohol. Langtidsbruk av GHB kan føre til leverskader, nyreskader, psykiske problemer og depresjoner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Folkehelseinstituttet - Fakta om GHB
Jenter lokkes med livsfarlig dop Arkivert 21. november 2011 hos Wayback Machine.
Scientists want new drug rankings, BBC News
Donkey Kong Junior

Donkey Kong Jr. er et arkadespill fra Nintendo, laget i 1982 og oppfølgeren til Donkey Kong. I motsetning til det opprinnelige spillet der spilleren styrer den etterhvert kjente spillfiguren Mario, er Mario nå en skurk som har fanget apen Donkey Kong i et bur på toppen av skjermen, og spilleren styrer i stedet Junior, sønnen til den store apen. Slik som i Donkey Kong, består skjermen av ymse hindre som spilleren må forsere på vei oppover mot målet for å redde faren sin. Spillet har tilsammen fire baner, når man har klart disse begynner spillet forfra igjen, men litt vanskeligere.Spillet ble sluppet på en rekke spillkonsoller, blant annet NES, Famicom Disk System, Atari 2600, Atari 7800, ColecoVision og Intellivision. En bærbar Game & Watch variant ble også laget. Spillet finnes også på Wii Virtual Console-anlegget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Donkey Kong Junior hos MobyGames 
(en) Donkey Kong Junior på Internet Movie Database 
(en) Donkey Kong Junior hos GameFAQs 
(en) Donkey Kong Junior hos GameFAQs
Christopher Massey

Christopher Massey (født 26. januar 1990 i Atlanta i Georgia) er en amerikansk skuespiller. Massey er kjent fra TV-serien Zoey 101, der han spiller Michael Barret. 
Christopher er broren til Kyle Massey fra TV-serien That's So Raven.


== Eksterne lenker ==
(en) Christopher Massey på Internet Movie Database 
(en) Christopher Massey på AllMovie 
(en) Christopher Massey hos The Movie Database
Gand

Gand kan på norsk henvise blant annet til

Gand kirke og sogn som har navn etter det gamle skipreidet, tinglaget, prestegjeldet og distriktet Gand, moderne uttale /gan/ tidligere også skrevet Gann, som i tillegg har gitt navn til:
Gand videregående skole i Sandnes
Ganns Potteri og Teglverk
Gandsfjorden
Ganddal
Gandsparkene
det franske navnet Gand på den belgiske byen Gent
ganding, det vil si trolldomskunster og tryllemidler særlig knyttet til samer
Fylkesvei 2430

Fylkesvei 2430 går mellom Leppa bru og Loengsbygda i Nordre Land.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 191 (Oppland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Nordre LandØvre Nordsinni 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2430
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 2428

Fylkesvei 2428 går mellom Tomlevoll og Nordgardane i Nordre Land.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 189 (Oppland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Nordre LandNordgardslinna 

Mosvinga 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2428
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Tidsskrift for samfunnsforskning

Tidsskrift for samfunnsforskning, forkortet TfS, er et flerfaglig norskspråklig fagtidsskrift for samfunnsvitenskap.


== Historie ==
Tidsskriftet utkom første gang i 1960 på initiativ fra Vilhelm Aubert, som også ble tidsskriftets første redaktør. Tidsskriftet utgis av Universitetsforlaget på vegne av Institutt for samfunnsforskning. Det utgir fagfellevurderte artikler og forskningskommentarer, samt debattinnlegg og bokomtaler. TfS er det eneste, norske samfunnsvitenskapelige tidsskriftet i databasen til Institute for Scientific Information (ISI). Tidsskriftet er idag tilgjengelig i fulltekst for abonnenter på idunn.no. Fra 1. januar 2017 ble det et åpent tilgjengelig tidsskrift.


== Utmerkelser ==
En artikkel publisert i Tidsskrift for samfunnsforskning har mottatt den nordiske prisen Årets tidsskriftartikkel, Ove Skarpenes' artikkel «Den ’legitime kulturens’ moralske forankring» (2007).


== Redaktører ==
Vilhelm Aubert sammen med Sverre Brun-Gulbrandsen og Knut Dahl Jacobsen (1960 - ?).
Willy Martinussen (1973–77)
Dag Gjestland (1977–80)
Mariken Vaa (1981-1986)
Tor Bjørklund (1987–1993)
Dag Gjestland (1993–98)
Geir Høgsnes (1999–2004)
Anne Krogstad (2005)
Karl Henrik Sivesind (2006–2011)
Anniken Hagelund (2012-2015)
Rune Karlsen (2015-2016)
Rune Karlsen og Arnfinn H. Midtbøen (2016-2018)
Arnfinn H. Midtbøen og Axel West Pedersen (2018-2020)
Atle Haugsgjerd og Arnfinn H. Midtbøen (2020 -)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tidsskrift for samfunnsforskning 60 år
Tidsskrift for samfunnsforskning 50 år!
Presentasjon på Institutt for samfunnsforsknings nettsider
Idunn-basen har gjort artikler fra og med 2002 elektronisk søkbare for alle og tilgjengelige i fulltekst for abonnenter
ISI Web of Science
Finsetunnelen

Finsetunnelen er en 10,3 km lang jernbanetunnel vest for Finse på Bergensbanen, i Ulvik kommune i Hordaland. Av alle tunnelene på selve Bergensbanen (mellom Hønefoss og Bergen) er Finsetunnelen den lengste, selv om tog som kjører over Drammen på vei inn mot Oslo passerer gjennom Liertunnelen, som er litt lengre. Arbeidene med tunnelen startet i 1990 og den ble offisielt åpnet av kong Harald V den 16. mai 1993. 
Før tunnelen ble bygget måtte togene over den værutsatte strekningen over Fagernut, og snøryddingsbasen ved Finse kunne stenges da sporet ble beskyttet av tunnelen. Det høyeste punktet på Bergensbanen passeres inne i tunnelen, 1237 meter over havet; før tunnelen ble bygget var den maksimale høyden 1301 meter over havet. Det er krysningsspor inne i tunnelen. Banen ble 4,5 kilometer kortere som en følge av tunnelen og reisetiden ble redusert med mellom åtte og ti minutter
Etter at tunnelen ble åpnet ble også elleve kilometer av banen øst for Finse oppgradert slik at den tålte høyere fart og ble mer beskyttet mot snømengdene.I 2004 ble det utgitt en rapport som advarte mot mulige sikkerhetsproblemer med flere norske tunneler, deriblant ble Finsetunnelen utpekt som farlig på grunn av sin lengde og vanskelige tilgjengelighet for redningsmannskaper. Tunnelen har riktignok en del sikkerhetsutstyr som mangler ved flere andre tunneler, som nødlys, kommunikasjonssystem og nødareal, men rapporten kritiserte manglende katastrofeøvelser og mulighetene for å evakuere tunnelen dersom det skulle bli brann.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Finsetunnelen i openstreetmap.org
Fylkesvei 2424

Fylkesvei 2424 går mellom Hugulia i Nord-Torpa og Elverom i Aust-Torpa i Nordre Land.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 186 (Oppland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Nordre LandNord-Torp-vegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2424
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Eikefat

Eikefat er en tønne laget av eiketre som brukes under lagring av brennevin eller vin. Eikelagringen forbedrer fargen, levetiden og gir en kompleks karakter i innholdet. Amerikansk eik og fransk eik er mest vanlig i vin. For Cognac er det mest vanlig med en annen type eikefat, de mest vanlige er Limousin og Troncais.
Drikkevise

En drikkevise er en kort eller lang sang som ofte omhandler det å drikke (alkohol) eller det som er i situasjonen rundt drikkingen.
Drikkeviser kan påvises så langt tilbake som til grekeren Aristofanes. Hva våre nordiske forfedre gjorde har derimot ikke blitt registrert.
Drikkevisene ble brukt i middelalderens Europa, og som en kuriositet kan vi ta med at universitetets «Gaudeamus Igitur» er en gammel skålsang på latin.
Skiller en mellom drikkeviser og hva en kan kalle skålsanger med annet innhold av hyllest til gudene, til årstiden, til ungdommen eller patriotisme, er drikkevisene mest folkelige.
Av rene drikkeviser ble lite skrevet av norske poeter i 1700- og 1800-tallet, da de var mer opptatt av det patriotiske, hvor siste vers ikke sjelden munnet ut i en «skål» for fedrelandet. Mer rene drikkeviser var det på den tid først og fremst svenskene som skrev. Noen syntes nok det tok rent for lang tid med så mange vers før en endelig kunne si skål.
Norske drikkeviser fikk et oppsving med den nye ungdomskulturen i etterkrigstiden, godt hjulpet av trondhjemsstudentene som samlet opp til «Smørekoppens visebok», hvor drikkevisene fikk bedre plass for hvert nytt opplag. Visebølgen fra 1960-årene ga sine bidrag og der er etterhvert et godt utvalg for den som liker å synge.
Den korteste rett-på-sak-drikkevisen er for forsanger og forsamling og lyder:

Hva blåser det for vind i dag?
Brennvin(d)!!Avslutningen er her opplagt og består av ett ord.


== Litteratur ==
Smørekoppens visebok Norges mest solgte visebok i sin 17. utgave, laget av studentene ved Norges tekniske høgskole
[Erik Aall Flood og Lorentz N. Kvam], Helan går: Bordsange og drikkeviser samlet av Smuttan og Lille Manasse, Oslo 1928
[Erik Aall Flood og Lorentz N. Kvam], Skaal, kamerater! Helan går II. Nye selskapsanger og bordviser samlet av Smuttan og Lille Manasse. Oslo 1934
Nordiske drikkeviser i utvalg ved Yukon Gjelseth, Oslo 1980
Louis Jacoby og Øystein Øystå. 96 drammeviser, Oslo 2001
Pedal steelgitar

Pedal-steelgitaren er en type elektrisk gitar med pedaler og knespaker, og som har egne bein og står på gulvet. Høyre fot brukes som oftest på en volumpedal, mens venstre fot brukes til å trykke ned én eller flere av pedalene. Knærne plasseres under gitarkassen, slik at en kan bevege på knespakene som henger under kassen ved å bevege knærne til høyre, venstre eller rett fram.
Strengene henger høyt over halsen på instrumentet. I stedet for å trykke strengene mot båndene, holder gitaristen et massivt metallstål (bar) ned på strengene. Stålet kan føres opp og ned langs strengene for å skape den karakteristiske «slidelyden». Ved å bruke pedalene og spakene endrer en strengenes tonehøyde.
Pedal-steelgitar spilles vanligvis med fingerplektere (picks).


== Kjente utøvere ==
Lars Egil Vågseter
Dag Wolf
B. J. Cole
Daniel Lanois
David Mansfield
Kjell Karlsen
Larry Campbell
Robert Randolph
Speedy West
Øyvind Berekvam
David Gilmour
Alf Rune Melby
Egil Skjelnes
Paul Franklin
Lars Håvard Haugen
Buddy Emmons
Ben Keith
Kjetil Steensnæs
Tore Blestrud
Lloyd Green
Jamieson "Junior" Brown
Donald Hugh "Don" Helms
Stian Carstensen
Harald Dyb
Ry Cooder


== Se også ==
Gitar


== Eksterne lenker ==
Vestnorsk Steelgitarklubb
Steelgitar introer og soloer
Fylkesvei 2432

Fylkesvei 2432 (Vest-Torpvegen) går over Vest-Torpa, mellom Veisten og krysset fylkesveg 250 (Lillehammervegen) på Dokka i Nordre Land.

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 193 (Oppland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Nordre LandVest-Torp-vegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2432
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Olav Larsen & The Alabama Rodeo Stars

Olav Larsen & The Alabama Rodeo Stars er et norsk band som spiller alternative country og bluegrass.
Bandet ble dannet i 2004 av norsk-nigerianske Olav Larsen. Bandets første EP, Gospel And Drinking Songs, ble utgitt som MP3 på britiske BeatPick. Debutalbumet Love's Come To Town kom ut i august 2006 på svenske Rootsy og fikk bra kritikker i både norsk, svensk og britisk presse. Albumet ble deretter lansert i Storbritannia (november 2006) og i USA (mars 2007). I månedsskiftet januar / februar 2007 reiste de på sin første turne i England, der de blant annet spilte på anerkjente The Borderline i London, spilte på festivalen Celtic Connections i Glasgow, og var support for Jason Molina på The Green Room i Manchester. I 2008 dro de på sin andre turné til Storbritannia.


== Medlemmer ==
Olav Larsen: Vokalist, gitar
Anita Bekkeheien: Vokal (duett)
Arne Andersen: Trommer
Erlend Aasland: Gitar, Banjo, Pedal steelgitar
Jonny Engelsvoll: Piano, Trekkspill
Lillian Kristin Hodne: Fele
Torje Fanebust Ås: BassgitarTidligere medlemmer:

Øyvind Berekvam (2004-2006): Pedal steelgitar, mandolin, dobro
Hans Egil Løe Abelsnes (2011-2013): Elgitar
Merethe By (2006-2007): Fiolin


== Utgivelser ==
Gospel and Drinking Songs, BeatPick (2005)
Love's Come to Town, Rootsy (2006)
Sad & Happy Sing-a-Longs, Rootsy (2008)
Memory Lane (2012)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bandets hjemmeside
Myspace
Facebook
Anmeldelse av Love's Come To Town
Ed O’Neill

Edward Leonard «Ed» O'Neill jr. (født 12. april 1946) er en amerikansk skuespiller. Han er blant annet kjent for å ha spilt Al Bundy i serien Våre verste år, og Jay Pritchett i serien En moderne familie.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ed O'Neill på Internet Movie Database 
(sv) Ed O'Neill i Svensk Filmdatabas 
(da) Ed O'Neill på Filmdatabasen 
(da) Ed O'Neill på Scope 
(fr) Ed O'Neill på Allociné 
(en) Ed O'Neill på AllMovie 
(en) Ed O'Neill hos Turner Classic Movies 
(en) Ed O'Neill hos Rotten Tomatoes 
(en) Ed O'Neill hos The Movie Database 
(en) Ed O'Neill hos Internet Broadway Database 
(en) Ed O'Neill hos Internet Broadway Database
Didier Cuche

Didier Cuche (født 16. august 1974 i Le Pâquier) er en sveitsisk tidligere alpinist.


== Karriere ==
Cuche tok sølv i Super-G under OL 1998 i Nagano, bare slått av Hermann Maier, og på samme tid som Hans Knauß. Han tok gull i super-G og sølv i utfor under VM i alpint 2009. Under VM i Garmisch-Partenkirchen 2011 tok han sølv i utfor. Han har vunnet utforcupen fire ganger (2007, 2008, 2010, 2011), storslalåmcupen én gang (2009) og super-G-cupen én gang (2011), og i 2011-sesongen kom han på andreplass i verdenscupen sammenlagt. Han har kommet fire ganger på tredjeplass i verdenscupen sammenlagt (2007, 2008, 2009 og 2010). Han har vunnet utfor i Hahnenkammrennene fire ganger (2008, 2010, 2011 og 2012). Han la opp etter sesongen 2012. Han er ekspertkommentator i Eurosport.


== Resultater i verdenscupen i alpint ==


=== Individuelle seire ===


=== Sammenlagtplasseringer ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Didier Cuche – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Didier Cuche – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Didier Cuche – Olympics.com 
(en) Didier Cuche – Olympic.org 
(en) Didier Cuche – Olympedia 
(en) Didier Cuche – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Didier Cuche – FIS (alpint) 
(en) Didier Cuche – ski-db.com
Erik Guay

Erik Guay (født 5. august 1981 i Québec by) i provinsen Québec i Canada er en canadisk tidligere alpinist.


== Karriere ==
Under VM 2003 i St. Moritz overrasket han ved å bli nummer seks både i utfor og super-G. Han oppnådde sin første pallplassering i verdenscupplassering da han ble nummer to i utforrennet i Lake Louise (i provinsen Alberta i Canada) tidlig i sesongen 2003/04 (slått av Michael Walchhofer). Like etterpå pådro han seg en stygg kneskade i utforrennet i Vail (i delstaten Colorado i De forente stater), og måtte stå over resten av sesongen.
Han gjorde comeback i sesongen 2004/05 med flere topp 10-plasseringer i verdenscupen. Under VM 2007 overrasket han i super-G-rennet med å bli nummer 6.
I 2006 skadet han seg to uker før OL og måtte stå over utfor, men deltok i super-G, der han fikk fjerdeplass.
24. februar 2007 vant han sin første verdenscupseier da han vant Kandahar-rennet i utfor i Tyskland.
I  OL 2010 fikk han femteplass i både utfor og super-G, og 16.-plass i storslalåm.
Guay vant sin andre verdenscupseier og sin første seier i super-G i Kvitfjell Alpinanlegg 7. mars 2010. Bare noen dager senere vant han i tillegg Super-G-rennet under verdenscupavslutningen i Garmisch-Partenkirchen 11. mars 2010. Dette sikret ham seieren i super-G-cupen for 2010-sesongen.
12. februar 2011 kronet han karrieren ved å bli verdensmester i utfor i Garmisch-Partenkirchen. I OL 2014 ble han nummer ti i utfor.
Under VM 2017 i St. Moritz tok han gull i super-G og sølv i utfor.
Guay sto over vinter-OL 2018 grunnet ryggproblemer. Han ble tatt ut til det canadiske landslaget i 2018/19-sesongen, men la opp før det første verdenscupstevnet.


== Resultater i verdenscupen i alpint ==


=== Enkeltseire ===


=== Sammenlagtplasseringer ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Erik Guay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Erik Guay – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Erik Guay – Olympedia 
(en) Erik Guay – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Erik Guay – FIS (alpint) 
(en) Erik Guay – ski-db.com
Fylkesvei 2466

Fylkesvei 2466 går mellom Bruflat og Tonsåsen i Etnedal kommune.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 252.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 235 (Oppland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Etnedal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2466
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger