jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
John Graham

John Graham (født 24. april 1778, død 13. mars 1821) var en britisk oberst som først og fremst er kjent for å ha grunnlagt Grahamstown i Sør-Afrika i 1814. Grahamstown ble etter hvert et sentrum for militær, administrasjon, domstol og utdanning for sin omkringliggende region.
Graham var født i Dundee i Skottland. Han var den andre sønnen av Robert Graham. 16 år gammel gikk Graham inn i hæren hvor han sluttet seg til det 90. regiment som ble opprettet av hans slektning, Thomas Graham av Balgowan (senere lord Lynedoch). To felttog til Frankrike sent i 1790–årene ble etterfulgt av hans utnevning som adjutant for jarlen av Chatham som Graham tjente i De forente Nederlandene. Etter tre år på Guernsey med sitt regiment, ble Graham sendt til Irland i 1803 og ble assisterende intendantur–general.
Han ble forfremmet til major i det 93. regiment i januar 1806. Det var i denne stillingen han deltok i slaget ved Blaauwberg som gjenokkuperte Kappkolonien for Storbritannia. Rask forfremmelse til oberstløytnant førte til at han fikk ansvaret for Kappregimentet som hadde sin base i Wynberg som Graham trente som lett infanteri som var i stand til operere i skogsterreng. 
Graham og hans korps ble i 1811 sendt sammen med britiske regulære styrker og boer–kommandoer fra Swellendam, Graaff Reinet og Uitehage for å sette i gang med oppgaven som skulle definere hans militære karriere, fjerne rundt 20 000 xhosaer ledet av Ndlambe ka Rharhabe. Xhosaene hadde slått seg ned i Zuurveld (senere kalt Albany), et distrikt mellom elvene Bushman's og Fish som lå bortenfor Kappkoloniens grenseområde. Zuurveld ble feilaktig antatt av britene å være del av kolonien siden de misforstod grenseområdet slik den ble forklart av guvernør Joachim von Plettenberg i 1778. Det britiske felttogets mål ble definert gjennom Grahams plan om å bruke «en passende grad av terror» [1].
Grahams oppgave ble fullført i løpet av 1812, og han etablerte derfor Graham's Town som Zuurvelds sentrale militære post på den forlatte gården De Rietfontein. Byen var forbundet med fort langs Fish. Senere det året giftet Graham seg med Johanna Catharina Cloete (1790–1843), en etterkommer av Jacob Klute (eller Cloete), den første permanente nybyggeren i Kapp. Sammen med tre døtre fikk paret en sønn, Robert, som ble sivil kommisjonær i Albany.
John Graham døde i Wynberg den 13. mars 1821. Det ble reiset et monument av ham i High Street, Grahamstown, på stedet for tornetreet hvor Graham besluttet seg for å etablere bosetning.


== Litteratur ==
Maclennan, Ben, A Proper Degree of Terror
Henry Cavendish

Henry Cavendish (født 10. oktober 1731, død 24. februar 1810) var en britisk vitenskapsmann, mest kjent for oppdagelsen av hydrogenet. Han kalte den nyoppdagede gassen «brennbar luft», beregnet gassens tetthet og beskrev forbrenningen som dannet vann. Antoine Lavoisier gjentok senere Cavendishs forsøk og gav grunnstoffet dets nåværende navn.
Cavendish var også den første som utførte eksperimentet senere kjent som Cavendish-eksperimentet, som  måler Jordens tetthet.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1766 – Copleymedaljen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henry Cavendish – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
De små beginerhusene i Mechelen

De små beginerhusene i Mechelen (ned.: Het Klein Begijnhof van Mechelen) er det eldste av de to beginerkompleksene i byen Mechelen i den belgiske provinsen Antwerpen. Anlegget ble stiftet i det 13. århundre av beginerne, en legorden for kvinner, inne i byen. Beginerne flyttet snart utenfor bymurene, og forble der frem til det 16. århundre, da de så flyttet inn i Mechelen igjen.
De små beginerhusene ligger sentralt i den gamle delen av Mechelen, nord for Kanunnik De Deckerstraat. I Begijnenstraat lå Mechelens første beginerhus, langs en kanal som idag er fylt igjen og blitt til gaten Melaan. Dette komplekset var det første i Flandern som ble restaurert og oppgradert. I motsetning til de store beginerhusene i Mechelen  som er fordelt over et virvar av smågater, ligger dette langs én smal gate bak Katelijnekirken.


== Historikk ==

Den første gangen beginerne nevnes i Mechelens historie er i «Chronyke van Mechelen 355-1680» av Remmerus Valerius. I denne krøniken nevnes at et antall beginere bodde i det som nå er kjent som Mechelens små beginerhus i begynnelsen av det 13. århundre. Nærmere bestemt skal dette ha vært i 1207, noe som ikke bekreftes av andre historiske kilder. Det eneste som kan fastslås er at de i 1245 var store nok til å få tilkjent presten Hendrik Surs som åndelig hyrde.
Beginernes antall vokste, og dagens små beginerhus ble bygget. Ved siden av boliger ble også et kapell viet til Maria Magdalena bygget. I løpet av få år vokste beginernes antall slik at de sendte et brev til biskopen av Kamerrijk der de ba om å få tillatelse til å flytte ut av Mechelen til et mer avsondret sted, under ledelse av deres kapellan. Denne tillatelsen ble gitt 23. juli 1259.
En av de viktigste arbeidsoppgavene i disse beginerhusene var å lage kniplinger, og kniplingene fra Mechelen var viden kjent som Flanderns fineste håndverk. Blant andre oppgaver var pleie av gamle og syke prester og beginere.
Disse små beginerhusene har i dag en egen velforening, «Buurtwerking Klein Begijnhof».
Normaal Amsterdams Peil

Normaal Amsterdams Peil (vanligvis forkortet til NAP eller N.A.P.) er referansehøyden som høydemålinger i Nederland knyttes til. For enkelhets skyld har NAP blitt satt til å tilsvare det gjennomsnittlige havnivået, men i realiteten er dette høyere (se under). Opprinnelig var NAP lik standardgeoiden, men i senere år dette ikke lenger korrekt.


== Høydemerking ==
NAP er angitt med rundt 35 000 «peilemerker» som er plassert på ulike steder i landet, for eksempel som bolter plassert i bygninger, metermål plassert langs kanaler, ved broer og viadukter. De fleste av disse markeringene kalibreres en gang hvert tiende år av Rijkswaterstaat.


== Historikk ==
Normaal Amsterdams Peil er det som tidligere var kjent som genormaliseerde Amsterdams Peil (AP). Dette var igjen i pakt med Stads Peijl som hadde blitt fastlagt i 1684, avledet av IJs høyde ved flo om sommeren. Denne høyden hadde blitt fastlagt som negen voet 5 duym (ni fot, fem tommer) tilsvarende 2,67689 meter under Zeedijks Hooghte (vannhøyden ved Zeedijk i Amsterdam). Denne høyden ble angitt ved hjelp av en fure i en merkesten. Disse stenene ble på oppdrag av borgermester Johannes Hudde plassert i flere av Amsterdams sluser: Eenhoornsluis, Nieuwe Haarlemmersluis, Oude Haarlemmersluis, Nieuwe Brugsluis, Kolksluis, Kraansluis, West-Indische sluis og Scharrebiersluis. Av disse 8 stenene finnes idag kun den i Eenhoornsluis (Korte Prinsengracht ved Haarlemmerdijk). Stenen og slusen ble fredet i 2005.
I 1860 ble AP omsatt til andre brukte høydemål, men da dette skjedde, ble det gjort en feil. Denne ble rettet (normalisert) i årene mellom 1885 og 1894. Det normaliserte høydemålet ble kalt NAP, noe som betyr at AP og NAP er det samme. Ordet «Normaal» anga i disse årene hvorvidt høyden som ble angitt var normalisert eller ikke.
I 1879 ble Preussen knyttet til NAP, og fikk da det tyske navnet Normalnull (NN = NAP). I 1973 opprettet flere andre europeiske land tilsvarende standarder. 
NAP er fastlagt med en bronsebolt på et offisielt punkt, 1,43 meter over NAP, på en 22 meter lang funderingspåle under Dam i Amsterdam.


== Ekstreme ytterpunkter ==
Nederlands laveste punkt befinner seg 6,76 meter under Normaal Amsterdams Peil i Nieuwerkerk aan den IJssel. Like ved trelandspunktet på Vaalserberg i Vaals, Limburg ligger Nederlands høyeste punkt, 322,70 m over NAP. 
Innenfor en avstand på 1 kilometer i Limburg ligger ENCIs kalkstengruve med sitt dypeste punkt 5 meter over NAP, elven Maas har sitt løp på NAP + 45 meter mens d'n Observant, et konstruert «fjell» strekker seg 170,8 meter over NAP.


== Se også ==
Triangulering
Landmåling
Rikstrekantkoordinater
Liste over referansepunkter ved høydemålinger


== Eksterne lenker ==
Dutch Geometric Infrastructure (engelsk og nederlandsk)
Actual Height model of the Netherlands (AHN)
Liste over referansepunkter ved høydemålinger

Liste over referansepunkter ved høydemålinger er en oversikt over ulike lands referansepunkter som brukes når man bestemmer normalvannstandens høyde. Det brukes også som grunnlag for å angi høydemål (meter over havet) på punkter (for eksempel fjell) på offisielle topografiske kart.


== Belgia ==
Tweede Algemene Waterpassing (TAW). Nullpunktet er Nordsjøens gjennomsnittlige havnivå ved lavvann målt ved Oostende.


== Frankrike ==
Mètres d'altitude, Middelhavets gjennomsnittlige havnivå ved Marseille mellom 1895 og 1897.


== Nederland ==
Normaal Amsterdams Peil (NAP). Nullpunktet er det gjennomsnittlige nivået som IJ når ved flo ved Amsterdam.


== Sveits ==
Meter über Meer (m. ü. M.). Dette er som for Frankrike Middelhavets gjennomsnittlige havnivå ved Marseille mellom 1895 og 1897. I Sveits er dette avmerket på et skjær i Genfersjøen (Repère Pierre du Niton, 373,6 m ü. M.).


== Tyskland ==
Normalnull (NN), fra 1879 overenkomstig med det Nederlandske Normaal Amsterdams Peil.


== Ungarn ==
Tengerszint feletti magasság. Siden den annen verdenskrig er nullpunktet fastlagt til det gjennomsnittlige nivået i Finskebukta mellom 1825 og 1839 i Kronstadt (Russland). I Ungarn er referansepunktet et punkt på stedet Nadap. Punktet befinner seg 173.1638 m over det tidligere nevnte nivået.


== Østerrike ==
Meter über Adria (m ü. Adria, müA), Adriaterhavets gjennomsnittlige nivå ved Trieste (Molo Sartorio).
NAP

NAP kan vise til:

Napoli internasjonale lufthavn
Normaal Amsterdams Peil, referansehøyde for høydemåling i Nederland
Norsk arkitekturportal
Lutetia

Lutetia (også kalt Lutetia Parisiorum eller Lucotecia, på fransk Lutèce) er navnet som ble brukt på Paris i romertiden.


== Litteratur ==
Philippe Carbonnières: Lutèce, Paris ville romaine. Gallimard/Paris-Musées, Paris 1997, ISBN 2-07-053389-1.
Didier Busson: Carte Archéologique de la Gaule 75: Paris. Académie des Inscriptions et Belles-Lettres, Paris 1998, ISBN 2-87754-056-1.
Philippe Carbonnières: Lutèce, Paris ville romaine. Gallimard/Paris-Musées, Paris 1997, ISBN 2-07-053389-1.
Didier Busson: Paris, a Roman city. Centre des monuments nationaux - Monum, Éditions du patrimoine, Paris 2003, ISBN 2-85822-692-X (Archaeological guides to France = Guides archéologiques de la France).
Smaragdlibelle

Smaragdlibelle er en øyenstikker som tilhører familiegruppen glanslibeller (Corduliidae). 


== Utbredelse ==
Smaragdlibelle er utbredt i Europa og Asia. Finnes i Danmark, Sverige og Finland. Mangler helt nord. I sørlige Norge langs kysten til Nordland. Mangler i fjellet og nord på østlandet.Det skal være en underart i østen.


== Utseende ==
Kjønnene er ganske like. Fargen er metallglinsende grønnlig, noen ganger med litt kobberglød.. Hannen kan skilles fra andre hanner i familiegruppen på den særpregete «tangen» (anal-vedheng), bakerst på bakkroppen. 
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 65 og 75 millimeter.  


== Levevis ==
Nymfene lever i ulike vann  eller myrtjern i lavlandet, opptil 300 moh. Også i rennende vann. Arten synes å foretrekke ganske mye vegetasjon langs bredden.  De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe. Hannene patruljerer ofte langs bredden av vann og bekker.
Eggene i geleklumper festet til vannplanter. Utviklingen tar 2-3 år. Nymfen overvintrer mellom plantedeler
Flygetiden er fra mai til august, gjerne tidlig og midt på dagen. 
Smaragdlibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.


== Referanser ==


== Kilder ==
Holmen, M. & H. Pedersen. 1995. Odonata i Danmark, foreløbig status 1995. Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 4
Olsvik, Hans. 1996. Øyenstikkere i Møre & Romsdal, VestNorge, status for atlasprosjektet pr. 1995 Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 16
Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9


== Eksterne lenker ==
(en) Smaragdøyenstikker i Encyclopedia of Life 
(en) Smaragdøyenstikker i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Smaragdøyenstikker hos Artsdatabanken 
(sv) Smaragdøyenstikker hos Dyntaxa 
(en) Smaragdøyenstikker hos Fauna Europaea 
(en) Smaragdøyenstikker hos NCBI 
(en) Kategori:Cordulia aenea – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Cordulia aenea – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cordulia aenea – detaljert informasjon på Wikispecies 
Smaragdlibelle – www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Filmåret 2000

Filmåret 2000 er en oversikt over hendelser, lanserte filmer, utdelte priser og fødte og døde filmpersonligheter i 2000.


== Hendelser ==


== Mest innbringende filmer ==
Mission: Impossible II ($546,388,105)
Gladiator ($457,640,427)
Cast Away ($429,632,142)
Det kvinner vil ha ($374,111,707)
Dinosaur ($349,822,765)
Grinchen ($345,141,403)
Slekten er verst ($330,444,045)
Den perfekte stormen ($328,718,434)
X-Men ($296,250,053)
Skyggen fra fortiden ($291,420,351)


== Priser ==
Oscar-utdelingen (utvalg):

Golden Globe (utvalg):

Palme d'Or (Filmfestivalen i Cannes):

Dancer in the Dark, regissert av Lars von Trier, Danmark / Tyskland / Nederland / USA / Storbritannia / Frankrike / Sverige / Finland / Island / NorgeGolden Raspberry Awards (utvalg):


== Lanserte filmer ==
101 Reykjavík
28 dager
Adventures of Rocky and Bullwinkle, The
Almost Famous
American Psycho
Battle Royale
Battlefield Earth
Big momma
Billy Elliot
Cast Away
Charlie's Angels
Coyote Ugly
Dancer in the Dark
Den grønne mil
Den lille havfruen II – Havets hemmelighet
Det kvinner vil ha
Die Stille nach dem Schuss
Die innere Sicherheit
Dinosaur
Dr. T og kvinnene
Dude, Where's My Car?
En tid for fulle hester
Erin Brockovich
Et kongerike for en lama
Flukten fra hønsegården
Gladiator
Gone in 60 Seconds
Grinchen
Gubben & katten II – Findus drar til månen
High Fidelity
Jump In!
Joint Security Area
Krigeren og keiserinnen
Life-Size (direkte til video)
Me, Myself, and Irene
Memento
Million Dollar Hotel, The
Miss Undercover
Mission: Impossible II
Mongoland
Nurse Betty
O Brother, Where Art Thou?
Pitch Black
Requiem for a Dream
Romeo Must Die
Scary Movie
Snikende tiger, skjult drage
Shadow of the Vampire
Shanghai Noon
Sjokolade
Skrik 3
Slekten er verst
Snatch
Tigergutt
Timecode
Titan A.E.
Traffic
Tretten dager
U-571
Unbreakable
Veien til El Dorado
X-Men


== Fødsler ==


== Dødsfall ==
Glansmetallibelle

Glansmetallibelle er en øyenstikker som tilhører familiegruppen glanslibeller (Corduliidae). 


== Utbredelse ==
Glansmetallibelle er utbredt i mello og nord Europa og i det vestlige Asia. Finnes i det sydøstlige Danmark, og i hele Sverige og Finland. I hele Norge, men mangler lengst nordøst i Finnmark.


== Utseende ==
Kjønnene er ganske like. Fargen er metallglinsende grønnlig, noen ganger med litt kobberglød.. Hannen kan skilles fra andre hanner i familiegruppen på den særpregete «tangen» (anal-vedheng), bakerst på bakkroppen.
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 75 og 85 millimeter.  


== Levevis ==
Nymfene lever i næringsrike vann  eller myrtjern i lavlandet, men også litt opp i fjellet. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe. Patruljerer ofte langs bekker eller kanaler. 
Eggene legges i  geleklumper i vannet. Utviklingen tar 3 år. Nymfen overvintrer mellom vegetasjonen. 
Flygetiden er fra juni til september, gjerne litt utpå dagen. 
Glansmetallibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.


== Referanser ==


== Kilder ==
Holmen, M. & H. Pedersen. 1995. Odonata i Danmark, foreløbig status 1995. Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 4
Olsvik, Hans. 1996. Øyenstikkere i Møre & Romsdal, VestNorge, status for atlasprosjektet pr. 1995 Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 16
Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9


== Eksterne lenker ==
(en) glansmetallibelle i Encyclopedia of Life 
(en) glansmetallibelle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) glansmetallibelle hos Artsdatabanken 
(sv) glansmetallibelle hos Dyntaxa 
(en) glansmetallibelle hos Fauna Europaea 
(en) glansmetallibelle hos NCBI 
(en) Kategori:Somatochlora metallica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Somatochlora metallica – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Somatochlora metallica – detaljert informasjon på Wikispecies 
Glansmetallibelle – www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Fjellmetallibelle

Fjellmetallibelle er en øyenstikker som tilhører familiegruppen glanslibeller (Corduliidae). 


== Utbredelse ==
Fjellmetallibelle er utbredt i Nord-Europa. Mangler i Danmark, men er funnet i det nordlige Sverige og Finland. I det nordlige Norge, i fjellet. Utbredt sør til Rogaland, på vestlandet hvor finnes den kan finnes langt ned i lavlandet. På østlandet finnes den på Hardangervidda og sør til omtrent Røros og bare i fjellet.


== Utseende ==
Kjønnene er ganske like. Fargen er matt og mørk svart, med litt grønn metallglans. I pannen er det noen gule flekker. Hannen kan skilles fra andre hanner i familiegruppen på «tangen» (anal-vedheng), bakerst på bakkroppen.
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 65 og 70 millimeter.  


== Levevis ==
Nymfene lever i små pytter, sildrende bekker og myrtjern i fjellet, over 200 moh, men under alpin sone. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.
Utviklingen tar trolig 3 år. Nymfen overvintrer. 
Flygetiden er fra månedskifte  av juni/juli til midten av august.
Fjellmetallibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.


== Referanser ==


== Kilder ==
Olsvik, Hans. 1996. Øyenstikkere i Møre & Romsdal, VestNorge, status for atlasprosjektet pr. 1995 Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 16
Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9


== Eksterne lenker ==
(en) fjellmetallibelle i Encyclopedia of Life 
(en) fjellmetallibelle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) fjellmetallibelle hos Artsdatabanken 
(sv) fjellmetallibelle hos Dyntaxa 
(en) fjellmetallibelle hos Fauna Europaea 
(en) fjellmetallibelle hos ITIS 
(en) fjellmetallibelle hos NCBI 
(en) Kategori:Somatochlora alpestris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Somatochlora alpestris – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Somatochlora alpestris – detaljert informasjon på Wikispecies 
Fjellmetallibelle – www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Myrmetallibelle

Myrmetallibelle er en øyenstikker som tilhører familiegruppen glanslibeller (Corduliidae). 


== Utbredelse ==
Myrmetallibelle er utbredt i Nord-Europa og det nordlige Asia. Noen få steder i Danmark, men er funnet i hele Sverige og Finland. I Norge, i fjellet, men mangler lengst nordøst i Finnmark.


== Utseende ==
Myrmetallibelle er en av de minste metalløyenstikkerne i slekten Somatochlora. Kjønnene er ganske like. Fargen er matt og mørk svart, med litt grønn metallglans. I pannen er det noen gule flekker. Hannen kan skilles fra andre hanner i familiegruppen på «tangen» (anal-vedheng), bakerst på bakkroppen.
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 60 og 65 millimeter.  


== Levevis ==
Nymfene lever i små pytter eller myrtjern.  Den finnes på myrer med spredt skog og små vannpytter. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe. Ofte patruljerer de over tørre områder av myren, noen meter over bakken. De flyr sjelden langs selve vannkanten. 
Eggene legges i våt mose. Utviklingen tar trolig 3 år. Nymfen overvintrer på vegetasjonen eller ved røttene. 
Flygetiden er fra slutten av juni til september.
Myrmetallibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.


== Referanser ==


== Kilder ==
Holmen, M. & H. Pedersen. 1995. Odonata i Danmark, foreløbig status 1995. Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 4
Olsvik, Hans. 1996. Øyenstikkere i Møre & Romsdal, VestNorge, status for atlasprosjektet pr. 1995 Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 16
Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9


== Eksterne lenker ==
(en) Myrmetalløyenstikker i Encyclopedia of Life 
(en) Myrmetalløyenstikker i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Myrmetalløyenstikker hos Artsdatabanken 
(sv) Myrmetalløyenstikker hos Dyntaxa 
(en) Myrmetalløyenstikker hos Fauna Europaea 
(en) Myrmetalløyenstikker hos ITIS 
(en) Myrmetalløyenstikker hos NCBI 
(en) Kategori:Somatochlora arctica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Somatochlora arctica – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Somatochlora arctica – detaljert informasjon på Wikispecies 
Myrmetallibelle – www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Piotr

Piotr er en polsk variant av mannsnavnet Peter som kommer fra gresk Πέτρος «Petros» gjennom latin Petrus, en oversetning av arameisk Kefa, som betyr «stein» eller «klippe».
Pjotr og Pyotr er vanlige transkriberinger av det russiske navnet Пётр, som også er en variant av Peter.


== Utbredelse ==
Piotr er et svært vanlig navn i Polen, og Pjotr et svært vanlig navn i Russland.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til navnet Piotr i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Pjotr Tsjajkovskij (1840–1893), russisk komponist
Piotr Janowski (1951–2008), polsk-norsk fiolinist
Pjotr Sapegin (1955–), russisk-norsk animatør
Piotr Kuzinski, polsk-norsk filmregissør


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Piotr
(en) Think Baby Names: Piotr