jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
MS «Folla»

MS «Folla», tidligere «Hardangerfjord», er en godsrutebåt bygget i 1982 som eies og opereres av NTS Shipping. MS «Folla» går i ukentlig rute mellom Namsos og Tromsø med trelast og fiskefôr for Moelven Industrier og EWOS, i tillegg til stykkgods.Båten ble bygget ved Th. Hellesøy Skipsbyggeri i Kvinnherad og overlevert som MS «Hardangerfjord» til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap i Bergen i 1982. I 1994 ble den solgt til Namsos Trafikkselskap (NTS) og omdøpt til MS «Folla». I 2002 ble båten solgt videre til Folla Sjøtransport, som i 2013 ble oppkjøpt av NTS og i 2017 tok navnet NTS Shipping.


== Tidslinje ==
1982: November: Levert som «Hardangerfjord» for HSD, Bergen
1994: April: Solgt til A/S Namsos Trafikkselskap, Namsos. Omdøpt MS «Folla»
1996: August: Ommålt: 977 BT, 356 NT
2000: November: Rederiet omdøpt Namsos Trafikkselskap ASA, Namsos
2002: Februar: Solgt til Folla Sjøtransport AS (nå NTS Shipping AS), Rørvik/Namsos


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 8112574 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Folla» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Forlond

Forlond er en havn fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Den ligger på den nordre siden av Lhûne gulfen i den nordvestre delen av Midgard. Den ble bygget av alvene etter at Beleriands fall.
Navnet Forlond er Sindarin for Nord havn.
MS «Røyksund»

M/S «Røyksund» er et lasteskip bygget i 1979 for Dampskibsselskabet Veritas, Haugesund.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1979
Bygget av: Brødrene Lothe A/S, Haugesund (# 40)
Brutto RT: 499
Netto RT: 242
Dødvekttonn: 1250
Lengde: 70,8 meter
Bredde: 14,5 meter
Dybde: 4,6 meter
Motor: 7cyl. 2T DM (Wichmann Motorfabrikk, Rubbestadneset), 3600 brutto HK


== Historie ==
1979:   Juli: Levert som «Røyksund» for Dampskibsselskabet Veritas, Haugesund
1985:   Jan.: Solgt til K/S A/S Veritas-Ruten (HSD, Bergen), Haugesund.
1990:   Juli: Solgt til K/S Tananger A/S (Rederiet Harald Sætre, Bergen), Haugesund.
1992:   Jan.: Reg.havn endret til Bergen
1994:   Juli: Ommålt til 2028 BT, 608 NT


== Relaterte artikler ==
Andre HSD-eide skip
Flere bilder og multimedia av norske fjordskip på Commons.


== Kilder ==
www.skipet.no / Per Alsaker


== Eksterne lenker ==
(en) MS «Røyksund» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MS «Øygar»

MS «Øygar» er en westamaran bygget i 1975 for Øygarden-Sotra Rutelag i Bergen. Skipet var i flåten til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) som «Teisten» fra 1988 til 1995.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1975
Bygget av: Westermoen Hydrofoil AS i Mandal (# 45)
Brutto RT: 199
Netto RT: 112
PC: 150
Dødvekttonn:
Lengde: 26,7 meter
Bredde: 9,0 meter
Dybde: 2,6 meter
Motor: 2 × 12 syl. 4T DM (MTU, Friedrichshafen), 2200 brutto HK1996 nye motorer Cummins


== Historie ==
1975: September: Levert som «Øygar» for Øygarden-Sotra Rutelag L/L, Bergen
1986: September: Innkjøpt av HSD, Bergen
1988: August: Omdøpt «Teisten»
1994: Juli: Ommålt: 185 BT, 65 NT
1995: September: Solgt til Fjordwing AS, Strandebarm, Bergen
1996: Januar: Omdøpt «Starcruise»
2002: Juli: Solgt til Tollesund AS, Krakhella/Bergen
2005: Fremdeles i fart
2006: Skiftet navn til «MS LOSNA». Reder er fortsatt Tollesund AS
2007: Skiftet navn til «MS ALBA». Ny eier er Lofotferga AS v/Johnny Storvik Kabelvåg
2011: Rederiet skifter navn til NJORDS AS med tilhold i Kabelvåg, driftes i Lofotens skjærgård. Går i sommerhalvåret med passasjerer til Svartisen, i samarbeid med Hurtigruten
2016: Solgt til Lødingen Skyssbåtservice AS, Lødingen Vestbygd. Navnet beholdes. Ruta til Svartisen fortsetter fram til og med sesongen 2018. MS Alba går nå i ren turistfart på charter i området rundt Ofoten, Lofoten og Vesterålen. Bla. med cruise-turister i Lofoten


== Kilder ==
www.skipet.no / Per Alsaker


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7514476 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Øygar» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Johan Willem Beyen

Johan Willem Beyen (født 2. mai 1897, død 29. april 1976) var en nederlandsk bankmann og utenriksminister. I 1954 gav han navn til Beyen-planen, som gikk ut på å etablere en tollunion mellom «de seks» (Frankrike, Tyskland, Italia og Benelux-landene). Dette forslaget gav støtet til etableringen av Det europeiske økonomiske fellesskap og Roma-traktaten i 1957. Det akademiske året 1981-82 ved Collège d'Europe var oppkalt etter ham. 
EU regner ham som en av sine grunnleggere.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Johan Willem Beyen ble født inn i en velstående familie og tilbrakte en bekymringsløs barndom i Utrecht. Han fikk en internasjonal utdannelse med vekt på litteratur og musikk, og i jus. 


=== Karriere ===
Etter avsluttede jus-studier i Utrecht i 1918, begynte han i finansdepartementet. Derfra hadde han forskjellige stillinger i næringslivet til han i 1924 blant annet var leder av Unilever.Under andre verdenskrig oppholdt Beyen seg i London, og spilte en viktig rolle under Bretton-Woods-konferansen. Han representerte Nederland i Verdensbanken og fra 1948 hadde han den samme rolle i IMF.Beyen er blant de mindre kjente av pionerene bak EU. De som kjente ham, fant i Beyer en mann med stor sjarme og evne til å knytte kontakter i sosiale sammenhenger. Hans interesser var internasjonalt rettet.Beyen-planen tok utgangspunkt i at det økonomiske samarbeidet skulle omfatte hele økonomien, ikke bare kull og stål. Beyen tok utgangspunkt i Benelux-avtalen fra 1944. Paul-Henri Spaak satte Beyens plan sammen med en fransk plan for atomenergifellesskap. Under Messina-konferansen i 1955 ga Beyen uttrykk for at en europeisk politisk enhet ikke kunne oppnås uten et felles marked, med et visst felles ansvar for den økonomiske og sosiale politikk og overnasjonal overhøyhet. Dette vant gjenklang under konferansen. De seks deltakende landene vedtok deretter i 1957 Roma-traktaten.


== Referanser ==
MS «Concorde II»

MS «Concorde II» er et motorskip bygget i 1988 for P/R Concorde (Jan Tor Haaland), Stavanger. Skipet gikk i flåten til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) som «Tranen» fra 1991 til 1995. I dag er den i flåten til Stavangerske/Fjordservice/Rødne som MS «Lyse Ekspress».


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1988
Bygget av: Båtutrustning A/S, Rubbestadneset (# 86)
Brutto RT: 47
Netto RT: 19
PC: 58
Dødvekttonn:
Lengde: 18,2 meter
Bredde: 5,2 meter
Dybde: N/A meter
Fart: N/A knop
Personbilkapasitet:
Passasjerkapasitet: N/A
Motor: 2x DM (MAN AG, Augsburg), 1800 HK


== Historie ==
1988:   Mai: Levert som «Concorde II» for P/R Concorde (Jan Tor Haaland), Stavanger
1989:   Mars: Overført til P/R Concorde DA (Jan Tor Haaland), Stavanger
1990:   Des.: Innkjøpt av HSD, Bergen/Stavanger
1991:   Mars: Reg.havn endret til Bergen. Omdøpt «Tranen»
1995:   Juli: Solgt til Fjordservice AS, Forsand/Stavanger. Omdøpt «Lyse Express» satt i rutetrafikk Stavanger-Mekjarvik-Kvitsøy
2007:   Okt. Rederiet fusjonert inn i Tide Sjø AS, Bergen. Fortsatt i samme trafikk.


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012.
MS «Sleipner» (1989)

MS «Sleipner» er en hurtigbåt bygget i 1989 for Flaggruten (Det Stavangerske Dampskibsselskab, Stavanger). Den gikk i Flaggruten mellom Stavanger, Haugesund og Bergen fra 1989 til 1996 sammen med søsterskipet MS «Draupner». I 1996 ble «Sleipner» skiftet ut med Vingtor, som tok 276 passasjerer, 33 mer enn de gamle båtene, som ofte var for små i helgene.
Skipet ble døpt og overlevert 11. mai 1989 samtidig med MS «Draupner». Gudmor for Sleipner var Agnes Rettedal, kona til fylkesordfører i Rogaland, Arne Rettedal. Jan Gitlesen var administrerende kaptein på båten og fulgte byggingen av den sammen med maskinsjef Jakob Særsten. Den hadde to fine og komfortable salonger som var godt skjermet for maskinstøy. Det første året hadde båten en del barnesykdommer med propellsystemet, men deretter var den svært driftssikker. Mannskapet var på seks personer, kaptein, styrmann, maskinsjef, kombinert matros og motormann, stewardesse og dekksgutt. Det var tre skift.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1989
Bygget av: Fjellstrand (skipsverft), Omastrand (# 1589)
Brutto RT: 430
Netto RT: 138
Dødvekttonn: 430 brutto
Lengde: 38,8 meter
Bredde: 9,4 meter
Dybde: 3,9 meter
Fart: N/A 35 knop
Passasjerkapasitet: 263
Motor: 2 × 16 sylinder 4T DM (MTU, Friedrichshafen), 5548 brutto hk


== Historie ==
1989:   Mai: Levert som «Sleipner» for P/R Flaggruten ANS / v. Det Stavangerske Dampskibsselskab, Stavanger
1992:   Juli: Reg.havn endret til Bergen
1992:   Aug.: Innkjøpt av HSD, Bergen
1993:   April: Reg.havn endret til Stavanger
1997:   Mars: Solgt til Hansatee Ltd. (AS Hansatee), Tallinn, Estland.  Omdøpt «Tallink Express I»
2001:   23. august: Reg.havn endret til Limassol, Kypros
2001:   6. november: Solgt til A.N.E.S. High Speed (Malta) Ltd. (Anonymus Naftiliaki Eteria Symis, Simi, Hellas), Valletta, Malta. Omdøpt «Panormitis»
2002:   27. august: Reg.havn endret til Rhodos, Hellas.
2005:   Fremdeles i fart.


== Relaterte artikler ==
Flaggruten
«Sleipner» er brukt som skipsnavn på flere skip. Andre skip med navn «Sleipner».
Andre HSD-eide skip
Flere bilder og multimedia av norske fjordskip på Commons.


== Kilder ==
Alsaker, Per (1981). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 30. september 2014. 
Jone Laugaland, Fjordabåtene, 2005, ISBN 82-8140-026-9
Jone Laugaland: Den tredje Sleipner. Artikkel i Stavanger Aftenblad 17. september 2005 side 79


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 8816053 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Sleipner» (1989) – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
MS «Gullving»

M/S «Gullving» er et motorskip bygget i 1984 for P/R Tina (Jørgen Bosvik), Stavanger.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1984
Bygget av: Båtutrustning A/S, Rubbestadneset (# 73)
Brutto RT: 35
Netto RT: 14
Dødvekttonn:
Lengde: 17,0 meter
Bredde: 4,3 meter
Dybde: 1,2 meter
Fart: 30 knop
Personbilkapasitet:
Passasjerkapasitet: 63
Motor: 2 stk. DM (General Motors Corp., Detroit MI), 1300 brutto HK


== Historie ==
1984:   Juli: Levert som «Gullving» for P/R Tina (Jørgen Bosvik), Stavanger
1986:   Jan.: Overtatt av Jørgen Bosvik, Stavanger
1987:   Febr.: Solgt til Moskenes Shipping, Sørvågen/Svolvær
1993:   April: Solgt til Sandtorv; c/o Kjell-Rune Sandtorv, Torangsvåg/Svolvær
1993:   Sept.: Innkjøpt av HSD, Bergen/Svolvær
1994:   April: Solgt til Agasøster Fjordslep, Stord/Bergen. Omdøpt «Fjordfart»
1994:   Okt.: Solgt til Sigurd Vindedal, Undredal/Bergen. Omdøpt «Aurlandsfjord»
2000:   Des.: Solgt til Halden & Edvardsen ANS (Hans Ivar Edvardsen & Kjell Sander Halden, Kabelvåg), Bergen
2001:   Ny motor: 2x DM (MAN AG, Augsburg), 1340 bHK
2005:   Fremdeles i fart.
2006:   Fremdeles i fart, eies av Lofoten Charterbåt.
2006:   Overtatt av Lødingen Skyssbåtservice 17. oktober.
2006:   25.10.2006 – Omdøpt «Sea Express»
2009:   27.10.2009 – Overtatt av Agasøster Båtservice AS.
2011: Solgt til Sørvågen i Lofoten til Moskenes Shipping!


== Relaterte artikler ==
Andre HSD-eide skip
Flere bilder og multimedia av norske fjordskip på Commons.


== Kilder ==
www.skipet.no / Per Alsaker
Åmot prestegjeld

Åmot prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Sør-Østerdal prosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet Åmot kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Åmot kirke.


== Historikk ==
Ámóts sókn (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet.Ved reskript 6.10.1741 ble Aamodt prestegjeld delt i to, Aamodt prestegjeld og Rendalen prestegjeld. Førstnevnte skulle omfatte Aamodt hovedsokn, Store Elvedalen sokn og Osen menighet. Rendalen skulle bestå av Øvre og Ytre Rendal annekssokn.
Ved reskript 21.9.1787 ble Osen menighet fraskilt Åmot prestegjeld og tillagt Trysil prestegjeld som et annekssokn.
Ved kgl. res. av 1.2.1879 med virkning fra 1.1.1880 ble Osen annekssokn i Trysil prestegjeld delt i to sokn; Nordre og Søndre Osen. Nordre Osen ble tilbakeført til Åmot prestegjeld, mens Søndre Osen ble værende i Trysil.
Ved kgl. res. 1.10.1868 og 9.11.1872 med virkning fra 1.1.1873 ble Aamodt prestegjeld delt i to prestegjeld, Aamodt og Store Elvedalen prestegjeld, hvert bestående av sokn med samme navn.Åmot prestegjeld dannet grunnlaget for Åmot formannskapsdistrikt opprettet i 1837.
Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.Åmot prestegjeld og dets sogn er nå en del av Åmot kirkelige fellesråd underlagt Hamar domprosti.
Prestegjeldet besto i den siste periode av tre sogn: Åmot, Nordre Osen og Deset. Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke.


== Åmot sogn ==
Kirken i Åmot sogn var Åmot kirke på Rena. Sognet har navn etter gården Åmot (gln. Ámóti, «åmøte», etter Renas sammenløp med Glomma)


=== Sogneprester i Åmot sogn ===
1540–1550: Oluf Eriksen
1550–1579: Peder Gyrdsen
1580–1591: Kjeld Jensen
1593–1622: Jakob Svantesen
1622–1646: Jakob Pedersen Rise
1646–1685: Jens Bondesen
1685–1728: Oluf Jensen Hornemann


== Deset sogn ==
Kirken i Deset sogn var Deset kirke. Sognet har navn etter gården Deset.


== Nordre Osen sogn ==
Kirken i Nordre Osen sogn var Nordre Osen kirke.


== Referanser ==
Owen Willans Richardson

Owen Willans Richardson (født 26. april 1879 i Dewsbury, Yorkshire, død 15. februar 1959 i Alton, Hampshire) var en britisk fysiker. Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 1928 «for hans arbeid med det termioniske fenomenet, og spesielt for oppdagelsen av loven som er oppkalt etter ham».Han ble adlet i 1939. 


== Bibliografi ==
Richardson, OW (1921), «Problems Of Physics.», Science 54 (1396):  283–291, 1921 Sep 30, ,  
Richardson, OW (1913), «The Emission Of Electrons From Tungsten At High Temperatures: An  Experimental Proof That The Electric Current In Metals Is Carried By  Electrons.», Science 38 (967):  57–61, 1913 Jul 11, ,  
Richardson, OW (1912), «The Laws Of Photoelectric Action And The Unitary Theory Of Light (Lichtquanten Theorie).», Science 36 (915):  57–58, 1912 Jul 12, ,  
Richardson, OW; Compton, KT (1912), «The Photoelectric Effect.», Science 35 (907):  783–784, 1912 May 17, ,  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysikk 1928 hos Nobelprize.org
(en) Owen Willans Richardson hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 1928
Andunge

Andunge kan også referere til ungdyr i andefamilien.Andunge er en 22-fots langkjølet båt, konstruert i 1944 av ingeniør Thorvald Gjerdrum og bordet opp på tradisjonelt vis i furu på eikespant. En særegenhet ved Andunge er at den er en spissgatter. De fleste andre konstruksjoner på den tid fikk kutterhekk, så som Knarr og Kutter.
Jan Mathisen «Mattis på Børsholmen» tok båten med seg inn i plastalderen i 1970. Siste Andunge i tre, N40, tjente som plugg til plastbåten. Det er i dag flere i plast enn i tre, men båten har aldri fått noen stor utbredelse ut over Asker Seilforening i Asker. Det er i dag 10 skolebåter i Asker Seilforening som foreningens medlemmer kan bruke fritt, så fremt at de har rormannssertifikat.
Båten har en stor og særegen cockpit. Det er et eget rom bak rorkulten. Dette «svigermorsetet» egner seg særlig godt for en instruktør som her har god oversikt uten å være i veien.
Båten har tre seil, spinnaker, fokk og storseil og totalt seilareal på ca. 27 m².
Hovedmiljøene for båttypen finner man i dag i Asker Seilforening, Børsholmen, og på den svenske vestkysten. I Seilforeningen Julaften af Indre Havn, Horten er det etterhvert blitt mange Andunger og et ganske stort miljø for disse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Svensk Andungeklubb
Norsk Andungeklubb
Seilforeningen Julaften af Indre Havn
Vang prestegjeld (Hedmark)

Vang prestegjeld var et prestegjeld tilhørende Hamar domprosti i Hamar bispedømme i Den norske kirke. Det omfattet tidligere Vang kommune i Hedmark fylke, og hovedkirken var Vang kirke. 


== Historikk ==
Ríðabú sókn á Heiðmǫrk (norrønt) har sin opprinnelse fra kristningen av landet. Den antatt første Vang kirke, Vangs Clemenskirkia á Ríðabú, var opprinnelig en romansk steinkirke, trolig reist i første halvdel av 1100-tallet, med rektangulært skip og et smalere, tilnærmet kvadratisk kor og et kraftig tårn i vest.Den gamle kirken, som muligens hadde en forgjenger, var altså en steinkirke — trolig enskipet opprinnelig og påbygget tre ganger, slik at den etterhvert ble en korskirke. Den var viet til Sankt Clemens. Inntil Hamar domkirke ble ødelagt, var Vang kirke anneks til Hamar, og etter 1567 ble den sognets hovedkirke. Det ble sågar brukt stein fra domkirkeruinene til utbygging av Vang kirke.


=== Prestegjeldet ===
Vang prestegjeld går antakelig tilbake til førreformatorisk tid, da det var behov for å tilpasse den kirkelige inndelingen til folketallet og bosetningsmønsteret etter Svartedauden. 
I Povel Huitfeldts Stiftsbok fra 1574-77 omtales tre kirker i prestegjeldet:

Wonngs Hoffuitt Kiercke
Homblestad Annex
Furness Annex


=== Nyere tid ===
Vang prestegjeld dannet grunnlaget for Vang formannskapsdistrikt opprettet i 1837.
Hamar bispedømme ble skilt ut som eget bispedømme i 1864. Biskopen fikk sitt bispesete i Hamar som hadde fått bystatus i 1849. Hamar hadde imidlertid ingen kirke og hørte inn under Vang prestegjeld. Det var således Vang kirke som ble domkirke, og sognepresten i Vang, Paul Vinsnes, ble stiftsprost. Denne ordningen varte imidlertid bare i to år, inntil Hamar kirke ble vigslet og eget sogn i 1851.Øvre Vang fikk egen kirke i 1907.Vang prestegjeld som omfattet Furnes og Hamar sogn ble ved kongelig resolusjon av 28. mars 1908 med virkning fra 1. mai samme år delt i tre, ved at disse to sogn ble skilt ut som egne prestegjeld.Fra 2004 ble prestegjeldet som administrativ enhet faset ut av Den norske kirke, og fra 2012 gikk det også ut av lovverket.Vang prestegjeld og dets sogn er nå en del av Hamar kirkelige fellesråd underlagt Hamar domprosti.


== Kirkesogn ==
Prestegjeldet hadde ved sin avvikling følgende sogn og kirker:

Vang
Øvre Vang


== Sogneprester i Vang ==
1517–1540 Peder Olssen
1549–1573 Laurits Lauritssen
1574–1588 Paul Mogenssen
1586–1594 Jakob Olssen
1591–1610 Hågen Mogenssen Gyldenår
1610–1626 Mikkel Anderssen Ålborg
1627–1659 Hans Henrikssen Prytz
1659–1695 Laurits Pederssen Sverdrup
1695–1712 Nils Lauritssen Sverdrup
1742–? Peder Don
Nåværende: Bjørn O. Narverud


== Referanser ==
Wasabi (plante)

Wasabi er en plante i korsblomstfamilien, i slekt med kål, sennep og pepperrot. Planten vokser naturlig langs fjellbekker i daler i Japan. Roten til wasabi-planten blir brukt til krydder, og har en ekstremt sterk smak.


== Bruk ==
Man kan kjøpe wasabi som hel rot, eller som ferdiglaget pasta på tube. Fersk wasabi må raspes på en meget fin rasp før bruk, og må holdes tildekket til den skal brukes, siden smaken lett fordamper. Ferdigpreparert wasabi på tube inneholder som oftest ikke wasabi i det hele tatt og består i stedet av pepperrot, sennep og fargetilsetning.Wasabi blir servert sammen med japansk mat, spesielt sushi og sashimi, som en tykk saus i tillegg til soyasaus, eller som en wasabi-soya-blanding. Men siden ekte wasabi er svært dyrt, blir det selv i restauranter ofte brukt etterligninger.Også innen medisin blir wasabi brukt. Wasabi har en viss antibiotisk effekt, og kan hindre matforgiftning. Det blir også hevdet at wasabi kan hjelpe mot diaré, blodpropp, inflammasjon og astma. Nyere studier indikerer også at et kjemikalium i wasabi kan bli brukt for å hindre vekst og spredning av kreft.På grunn av den antibiotiske effekten, ble wasabiroten servert sammen med rå fisk helt siden Nara-perioden (710-793). Uttrykket wasabi er benyttet i Honzo-wamyo fra 918, den eldste botaniske ordboken sammensatt i Heian-epoken (794-1185), med beskrivelse av 1025 japanske planter og urter.


== Referanser ==
 https://snl.no/wasabi


== Eksterne lenker ==
(en) Wasabi i Encyclopedia of Life 
(en) Wasabi i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Wasabi hos ITIS 
(en) Wasabi hos NCBI 
(en) Wasabi hos The International Plant Names Index 
(en) Wasabi hos Tropicos 
(en) Kategori:Eutrema japonicum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Eutrema japonicum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eutrema japonicum – detaljert informasjon på Wikispecies 
Gernot Katzer's spice pages
Sushi.pro: Sushi ingredients
Toasting

Toasting er en form for musikalsk stemmebruk der stemmen først og fremst fungerer som et rytmeinstrument. Toasting er særlig vanlig innenfor reggae, ska, dub og dancehall.
Venkata Raman

Chandrasekhara Venkata Raman (tamil: சந்திரேசகர ெவங்கடராமன், født 7. november 1888, død 21. november 1970) var en indisk fysiker. Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 1930 «for sitt arbeid med lysets spredning, og for effekten oppkalt etter ham».Raman ble professor i fysikk ved Universitetet i Calcutta i 1917. I 1929 ble han utnevnt til Knight Bachelor og fikk tiltaleformen sir. I 1934 ble Raman leder for det indiske vitenskapsakademiet og i 1947 leder for Raman Research Institute i Bangalore. 
Raman var onkel av Subrahmanyan Chandrasekhar, som også vant en nobelpris i fysikk.


== Publikasjoner (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysikk 1930 hos Nobelprize.org
(en) Venkata Raman hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 1930
Walter Mayer

Walter Mayer (født 17. mars 1957) er en tidligere østerriksk langrennsløper og -trener.
Han vant Vasaloppet i 1980 og kom på andreplass i 1992. Som trener ble han utestengt fra fremtidige olympiske leker etter at han under OL 2002 i Salt Lake City ble beskyldt for brudd på dopingreglementet. Under OL 2006 i Torino rømte han under en uanmeldt razzia av italienske myndigheter. Dagen etter ble han innlagt på et psykiatrisk sykehus i Østerrike etter at han hadde kjørt inn i en politisperring.


== Referanser ==
Hoppestokk

Hoppestokk er et fjærbasert framkomstmiddel og leketøy for både barn og voksne.  Den skal ha blitt oppfunnet i 1919.


== Beskrivelse ==
En hoppestokk består av hovedstolpe, håndtak, fotfeste og fjær. Hoppestokken fungerer tilsvarende det å hoppe på en vanlig fjær.


== Historie ==
De første hoppestokkene var laget av tre og bare de rikeste hadde råd til dem, men nå er de billigere og er laget av mye sterkere materialer.


== Eksterne lenker ==
Om bakgrunnen for oppfinnelsen av hoppestokken (på engelsk)
Hvitsten

Hvitsten er et lite tettsted i Vestby kommune. Det ligger ved Oslofjorden, omtrent midt mellom Drøbak og Son. Stedet har to populære badestrender, Hvitsten strand med Sjøbodene og Emmerstadbukta som ligger et par kilometer sør for sentrum. 
Hvitsten hadde status som ladested (uten status som bykommune) fram til 1964, da Vestby kommune ble opprettet.
Rundt århundreskiftet var Hvitsten og Emmerstad populært blant Christianiabohemen. I dag er det en blanding av fastboende og fritidsboliger på stedet. Sjøbodene i Hvitsten var kommunens kulturminne i forbindelse med Kulturminnestafetten i 1997.
Hvitsten ble regnet av Statistisk sentralbyrå som et tettsted inntil 2012, da beregningsmetodikken ble endret.
Ramme Gaard ligger rett utenfor Hvitsten. Fred. Olsen har sine sommerkontorer og privatbolig i Hvitsten.


== Litteratur ==
Mamen, Hans Christen (1972). Hvitsten. Drøbak. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Scenic Norway, bilder av Hvitsten
Hvitsten, Vestby kommune Arkivert 5. mars 2016 hos Wayback Machine.
James Chadwick

James Chadwick (født 20. oktober 1891, Bollington, Cheshire, død 24. juli 1974 i Cambridge) var en britisk fysiker og nobelprisvinner. Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 1935 «for oppdagelsen av nøytronet». Han deltok også i Manhattanprosjektet, hvor han bidro til utviklingen av atombomben som senere ble sluppet over Hiroshima under andre verdenskrig.


== Utmerkelser og priser (utvalg) ==
1966 – Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste
1950 – Faradaymedaljen
1950 – Copleymedaljen
1935 – Nobelprisen i fysikk
1932 – Hughesmedaljen


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andrew Brown (1997). The neutron and the bomb. A biography of Sir James Chadwick. Oxford: Oxford University Press. ISBN 0-19-853992-4. 


== Eksterne lenker ==
(en) James Chadwick – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nobelprisen i fysikk 1935 hos Nobelprize.org
(en) James Chadwick hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 1935