jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
May-Helen Molvær Grimstad

May-Helen Molvær Grimstad (født 31. januar 1968 i Ålesund) er en norsk politiker (KrF). Hun var innvalgt på Stortinget fra Møre og Romsdal 1993–2009, og stilte ikke til gjenvalg i 2009.
Etter å ha avlagt examen artium i 1987, er hun utdannet ved Fjellhaug bibelskole, Høgskolen i Molde (årsstudium med statsvitenskap) og Høgskulen i Volda (årsstudium med kommunal planlegging og administrasjon). Hun var kommunalsjef i Giske kommune på Sunnmøre fra 2010 til 2014, da hun ble rådmann i Sykkylven kommune.
Hun var leder i Kringkastingsrådet i perioden 2010 - 2013.


== Kuriosa ==
Hun kommer fra en politisk meget aktiv familie. Hennes far, Ivar H. Molvær har vært ordfører i Sula kommune. Hennes ektemann har vært lokallagsleder i Ålesund KrF og deres sønn Simen Molvær Grimstad er første vararepresentant til Stortinget i perioden 2017 - 2021.


== Stortingskomiteer ==
2005–2009 leder i Familie- og kulturkomiteen
2005–2009 medlem i Valgkomiteen
2001–2005 medlem i Næringskomiteen
2001–2005 medlem i Den utvidede utenrikskomiteen
2001–2005 varamedlem i Valgkomiteen
1997–2001 leder i Familie-, kultur- og administrasjonskomiteen
1997–2001 varamedlem i Den utvidede utenrikskomiteen
1997–2001 medlem i Arbeidsordningskomiteen
1997–2001 varamedlem i Valgkomiteen
1993–1997 medlem i Samferdselskomiteen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) May-Helen Molvær Grimstad på Internet Movie Database 
(no) May-Helen Molvær Grimstad hos Stortinget 
(no) May-Helen Molvær Grimstad hos Norsk senter for forskningsdata
The Strokes

The Strokes er et amerikansk indie-rock-band som oppstod i 1999 i New York. Deres første album, Is This It som kom i 2001, hadde stor suksess. Det ble starten på en bølge av New York-baserte band med større suksess, som også Black Rebel Motorcycle Club fra San Francisco hengte seg på.


== Tidlige år ==
The Strokes ble opprettet i ung alder, og alle er på en eller annen måte bundet til vokalist Julian Casablancas. Casablancas, gitarist Nick Valensi, og trommis Fabrizio Moretti begynte å spille sammen i ung alder, mens de alle gikk på samme skole. Bassist Nikolai Fraiture hadde vært venn med Julian Casablancas siden barndommen han og. Albert Hammond Jr., ble kjent med Casablancas da de begge var elever ved Le Rosey, en internatskole i Sveits.
Senere ble Albert Hammond Jr med Casablancas til New York, der de delte en leilighet mens de studerte i New York University's Tisch School of the Arts. Der de offisielt begynte å kalle seg for The Strokes. Populariteten steg kraftig på «the Lower East Side» av New York, og de begynte å opptre på Mercury Lounge, et populært utested i Manhattan.


== Bandmedlemmer ==
Julian Casablancas – vokal, låtskriving
Nick Valensi – gitar
Albert Hammond jr. – gitar
Nikolai Fraiture – bassgitar
Fabrizio Moretti – trommer


== Diskografi ==
The Modern Age (EP) – 2001
Is This It – 2001
Room on Fire – 2003
First Impressions of Earth – 2006
Angles – 2011
Comedown Machine – 2013
The New Abnormal - 2020


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) The Strokes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Strokes – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Strokes på Internet Movie Database 
(en) The Strokes på Apple Music 
(en) The Strokes på Discogs 
(en) The Strokes på MusicBrainz 
(en) The Strokes på SoundCloud 
(en) The Strokes på Spotify 
(en) The Strokes på Songkick 
(en) The Strokes på Last.fm 
(en) The Strokes på Genius — sangtekster 
(en) The Strokes på AllMusic 
The Strokes på Twitter 
The Strokes på Facebook 
The Strokes på Instagram 
The Strokes på YouTube 
The Strokes på YouTube 
The Strokes på Myspace
NeXT

NeXT, Inc. (senere kalt NeXT Computer og NeXT Software) var et amerikansk datafirma som ble startet av Steve Jobs i 1985 etter at han ble presset ut av Apple av daværende daglig leder John Sculley.
NeXT Software lagde – i tillegg til operativsystemet NeXTStep –  flere legendariske maskiner der den mest kjente nok er NeXT Cube som var en sort, mattlakkert kube i magnesium på 1x1 fot.
NeXTStep ble senere til OpenStep og kunne kjøres på Intel-baserte systemer. 
NeXT Software ble i 1997 solgt til Apple Computer, samme år som Steve Jobs kom tilbake til Apple som rådgiver (og senere samme år CEO).
Tim Berners-Lee brukte en NeXT-cube da han lagde den første anvendelige World Wide Web-programvaren.
Hedvig av Polen

Hedvig av Polen har flere betydninger:

St. Hedvig av Polen (1374–1399)
Hedvig Jagellonerinnen (1457–1505)
Hervik

Hervik er et sted i Tysvær kommune øst for Haugesund med ca. 250 innbyggere. Stedet er kjent for produksjon av saft og syltetøy, men det drives også med maritim virksomhet, turisme og kolonialhandel.
Stedet er bekreftet befolket siden 1300-tallet, og har graver fra bronsealderen. Navnet Hervik er etymologisk beslektet med Harwich i Storbritannia, Here-wic, som betyr «viken hvor en (viking)hær slo seg ned». I middelalderskrift er stedet titulert Heruicum.


== Eksterne lenker ==
Rogaland Konservefabrikk
Olympia Zacharias

Olympia Zacharias (født 17. januar 1986 i Denigomodu) er en naurisk friidrettsutøver, som har spesielt seg på 100-meter løping. Hennes personlige rekord er 14,07 sekunder, som hun fikk under Friidrettsverdensmesterskapet i Paris i 2003. Hun var den eneste nauriske deltakeren der.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Olympia Zacharias – World Athletics
Det apostoliske Pønitentiari

Det apostoliske Pønitentiari (også kalt Den apostoliske skriftemålsdomstolen) er en av domstolene i Den romerske kurie, det vil si Den katolske kirkes sentrale administrasjon. Den har ansvar for saker som berører skrifte av alvorlige synder som er reservert for Den hellige stol, og for administrasjon av avlatsordningen.
Domstolen ble opprettet mot slutten av det 12. århundre. 
Den ledes av storpønitentiaren kardinal Mauro Piacenza, og regenten msgr. Krzysztof Józef Nykiel.
Domstolen er et av de få organer i Den romerske kurie som ikke oppløses ved en paves død. Den nye paven står helt fritt til å oppnevne ny ledelse og nye medlemmer, men det er nødvendig å ha en fungerende domstol også under sedesvakans.


== Storpønitentiarer ==
Fabrizio Paolucci (1710–1721)
Bernardo Maria Conti (1721–1730)
Vincenzo Petra (1730–1747)
Gioacchino Bessozzi (1747–1755)
Antonio Andrea Galli (1755?-1767)
Giovanni Carlo Boschi (1767–1788)
Francesco Saverio Zelada (1788–1801)
Leonardo Antonelli (1801–1811)
Michele di Pietro (1811–1821)
Francesco Saverio Castiglioni (1821–1829)
Emmanuele de Gregorio (1829–1839)
Castruccio Castracane degli Antelminelli (1839–1852)
Gabriele Ferretti (1852–1860)
Antonio Maria Cagiano de Azevedo (1860–1867)
Antonio Maria Panebianco (1867–1877)
Luigi Bilio (1877–1884)
Raffaele Monaco La Valletta (1884–1896)
Isidoro Verga (1896–1899)
Serafino Vannutelli (1899–1915)
Wilhelmus Marinus van Rossum C.SS.R. (1915–1918)
Oreste Giorgi (1918–1924)
Andreas Frühwirth O.P. (1925–1927)
Lorenzo Lauri (1927–1941)
Nicola Canali (1941–1961)
Arcadio María Larraona C.M.F. (1961–1962)
Fernando Cento (1962–1967)
Giuseppe Antonio Ferretto (1967–1973)
Giuseppe Paupini (1973–1984)
Luigi Dadaglio (pro-pønitentiar 1984-1985, storpønitentiar 1985-1990)
William Wakefield Baum (1990–2001)
Luigi De Magistris (pro-pønitentiar 2001-2003)
James Francis Stafford (2003–2009)
Fortunato Baldelli (2009–2012)
Manuel Monteiro de Castro (2012–2013)
Mauro Piacenza (2013–)
Apostolisk konstitusjon

En apostolisk konstitusjon er et lovgivende dokument i Den katolske kirke. 
Konstitusjoner er den høyeste form for lovgivende dokument, og brukes når paven gir, definerer eller modifiserer lover som er spesielt viktige. Blant temaer som er omhandlet i konstitusjoner finner man reorganiseringer av Den romerske kurie, spesielle fullmakter til Den apostoliske skriftemålsdomstol i forbindelse med hellige år og regler for pavevalg.
Apostoliske konstitusjoner får alltid navn etter de første ordene i originalteksten, som nesten alltid er på latin. 


== Se også ==
Anglicanorum coetibus
Valdensere

Valdensere er tilhengere av en kirketradisjon som sprang ut av en asketisk bevegelse innen vestlig kristendom før reformasjonen.
De første valdensere bredte seg over Frankrike, Italia, Sveits og Sør-Tyskland, overalt utsatt for forfølgelser. Valdenserne sluttet seg senere til reformasjonen. Valdenserne er i vår tid en forholdsvis lite trossamfunn, som har sitt sentrum i Piemonte i Italia – i alpedalene vest for Torino. Gjennom utvandring fra Italia er det også oppstått Valdensiske menigheter i Sør-Amerika, i Colonia Valdense (Uruguay) og Argentina er det i dag ca. 15 000 valdensere.
Peter Waldo var høyt ansett som kjøpmann i byen. En dag han var sammen med sine venner, ble en av dem truffet av lynet, og døde momentant. Dette rystet ham, og han begynte å søke Gud. Nå begynte han å dele ut sin formue til de fattige i byen. 
Waldo sørget for at evangeliene og salmene ble oversatt til folkets språk, provençalsk. Utstyrt med disse bega han seg ut på vandring for å forkynne Valdensernes evangeliet for alle han møtte og kom til. 
Han fikk en tillatelse fra Den katolske kirke til å forkynne, bare det han sa ikke var i strid med prestenes ønsker. Ganske snart ble det tydelig at han ikke oppfylte dette kravet. Han ble offisielt ekskommunisert fra kirken i 1184. Waldo og hans medarbeidere gav seg ikke, og de opplevde stor interesse. Da de til sist ble forvist fra området, drog de til Alpene. Derfra kom læren deres til å bre seg ut over store deler av Europa. Waldo drog til slutt til Böhmen, der han ble til sin død.
Fordi flere skrifter ble brent under forfølgelsen er kunnskapen om deres tro og livsførsel lite kjent. Men deres lære vakte stor interesse, og noen steder ble hele landsbyer interessert i deres forkynnelse. Valdenserne møttes ofte i låver eller på annen måte under enkle forhold. De deltok ikke i krigføring. De la vekt på bibellesning og bibelkunnskap, på forkynnelse om Den hellige ånd, Jesu gjenkomst og Guds rene ord. De forkastet de fleste av katolikkenes sakramenter. Noen kilder opplyser at de praktiserte bønn og salving til fordel for syke, og at noen av dem holdt sabbaten. De skal også ha praktisert troendes dåp.
Senere utviklet de seg allikevel bort fra sine opprinnelige særegenheter. Noen av dem begynte på nytt å praktisere flere katolske riter. 
Forfølgelsen fra den katolske kirke vedble. Presset mot dem ble forsterket i og med opprettelsen av inkvisisjonen i 1231. Likevel fortsatte de å eksistere opp igjennom tiden frem til reformasjonen. På et tidspunkt bosatte mange valdensere og protestantiske immigranter seg i Provence. Dette førte til Mérindom-ediktet og en grusom massaker av innbyggerne i flere landsbyer i 1548.
Etterhvert hadde mange av dem knyttet forbindelser med reformasjonskirkene i Sveits og Frankrike. På en synode 1532 vedtok de en bekjennelse og kirkeordning av kalvinsk type. Det ble dannet kirker hvorav flere eksisterer den dag i dag. Noen av de mest kjente kirkene fins i Italia, der de driver en teologiskole i Firenze.
Surrealisme

Surrealisme er en kunstform i billedkunsten og litteraturen som ble inspirert av det ubevisste slik som det blir betraktet av psykoanalysen. Den oppsto i begynnelsen av det 20. århundre. Retningen forsøkte å fremstille det ubevisste og benyttet underliggjøring av virkeligheten og fremmedgjørelse.
Ordet surrealisme betyr over realiteten eller utover realiteten. Bevegelsen ble fra 1921 anført av den franske forfatteren og kritikeren André Breton. Den søkte menneskets egen virkelighet i det ubevisste og nyttet inntrykk fra rus og drøm som inspirasjonskilde. Den forsøkte å utvide bevisstheten og virkeligheten på globalt nivå og å forkaste alle gjeldende verdier. Surrealismen innebærer derfor en anarkistisk oppfatning av kunsten og av verden. Surrealismen var påvirket av Sigmund Freud og hans tanker om det underbevisste.


== Surrealistiske malere ==
Hans Arp (1887–1966)
Leonora Carrington –  (1917 – 2011)
Toyen Marie Čermínová -(1902–1980)
Giorgio de Chirico (1888–1978)
Otfried H. Culmann
Salvador Dalí (1904–1989)
Paul Delvaux (1897–1994)
Oscar Dominguez (1906–1957)
Marcel Duchamp (1887–1968)
Edgar Ende (1901–1965)
Max Ernst (1891–1976)
Leonor Fini (1908–1996) (også kjent som forfatter)
Alberto Giacometti
Rudolf Hausner, (1914–1996)
Valentine Hugo
Frida Kahlo, (1907–1954)
René Magritte, (1898–1967)
André Masson
Robert Matta (1912–2002)
Joan Miró (1893–1983)
Richard Oelze (1900–1980)
Meret Oppenheim (1913–1985)
Wolfgang Paalen (1905–1959)
Pierre Roy
Kay Sage (1898–1963)
Yves Tanguy (1900–1955)
Dorothea Tanning (1910–2012 )
Felix Nussbaum (1904–1944)
Unica Zürn (1916–1970)


== Surrealistiske forfattere ==
Antonin Artaud (1896–1948)
André Breton (1896–1966)
René Char (1907–1988)
René Crevel (1900–1935)
Robert Desnos (1900- 1945)
Paul Eluard (1895–1952)
Joyce Mansour (1928–1986)
Octavio Paz (1914–1998)
Gisèle Prassinos
Benjamin Péret (1899–1959)
Raymond Queneau (1903–1976)
Philippe Soupault (1897–1990)
Tristan Tzara (1896–1963)
Boris Vian (1920–1959)


== Surrealistiske fotografer ==
Claude Cahun (1894–1954)
Dora Maar (1907–1997)
Lee Miller (1907–1977)
Paola Pivi
Man Ray


== Surrealistiske filmskapere ==
Luis Buñuel (1900–1983)
David Lynch


== Eksterne lenker ==
(en) Surrealism – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Surrealismen; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
Hafrsfjord

Denne artikkelen er om fjorden. For delområdet se Hafrsfjord (delområde i Stavanger).Hafrsfjord (også skrevet Hafrsfjorden) er en fjord i Sola og Stavanger kommune i Rogaland. Den har innløp ved Kvernevik og strekker seg mot sørøst mellom Madla og Tananger til den ender i Sømmevågen, like nord for Stavanger lufthavn. Den ytre delen av fjorden er bare noen få hundre meter bred, mens den indre delen er videre og dypere. Her ligger også flere små øyer, som Hagøyna, Prestøy og Sømsøy.Hafrsfjord har en sentral plass i Norges historie som åsted for slaget i Hafrsfjord, som fant sted sist på 800-tallet. Monumentet Sverd i fjell er her reist til minne om samlingen av Norge til ett rike.
Det er bruforbindelse over fjorden ved Hafrsfjordbrua, mellom Kvernevik i Stavanger kommune og Jåsund i Tananger krets i Sola kommune.


== Navnet ==
Stedsnavnet Hafrsfjord har røtter i norrønt Hafrsfjǫrðr; sammensatt av ordene hafr ('geitebukk') og fjǫrðr ('fjord'), i tillegg til genitivs-s som binder ordene sammen som betyr «sin/sitt». Trolig kommer navnet av at en sammenlignet hornene til geitebukker med den farlige traséen i fjordmunningen hvor det var en stein som skapte vanskelige seilingsforhold.


== Referanser ==
Pastor Bonus

Pastor Bonus («Den gode hyrde») er en apostolisk konstitusjon som ble utstedt av pave Johannes Paul II den 28. juni 1988. Dokumentets fremste formål var en reoranisering av Den romerske kurie.
Blant innholdet i dokumentet er:

Definisjon av kongregasjonenes, rådenes og kommisjonenes arbeidsområder
Nye navn til flere kongregasjoner, råd og kommuisjoner
Forklaring av pavens vektlegging av biskopenes besøk ad limina
Klargjøring av forholdet mellom Roma og særkirkene


== Eksterne lenker ==
Pastor Bonus
Charvakaer

Charvakaene dannet en åndelig retning i India i oldtiden. De synes å ha hatt et hovedsakelig ateistisk og naturalistisk syn. De kritiserte det bestående innen religionen på den tiden.
De nevnes allerede omkring 500 f.Kr. Deres filosofi synes likevel å ha dødd ut omkring 1400 e.Kr. Ingen av deres bøker har blitt bevart frem til i dag, kanskje fordi de har blitt ødelagt av deres opponenter innen Hinduismen.
Det eneste gode vi kan oppnå, mente de, er det gode kroppen kan frembringe, målet med livet er derfor å få maksimalt med glede. En god handling er den som skaper balanse mellom gode og onde ting, mens en ond handling er den som gir mer smerte enn glede. De lærte også at naturen består av fire elementer.
Sosialliberalisme

Sosialliberalisme er en retning innenfor liberalismen.
Sosialliberalisme som ideologi oppsto som en reaksjon mot de sosiale forskjellene i 1800-tallets England. I motsetning til den klassiske liberalismen ønsker sosialliberale å bruke reguleringer og omfordeling. Sosialliberalismen skiller seg fra sosialdemokratiet og sosialismen ved at den vektlegger liberalismen som mål for politikken, og ved at den er mer åpen for kapitalismen. Det motsatte av sosialliberalisme er sosialkonservatisme.Sosialliberalismen skiller seg fra konservative og liberalister ved at den ser staten som et verktøy for å skape frihet og muligheter for enkeltindividet, og ved at den har et radikalt preg, det vil si at sosialliberale politikere ikke gir eksisterende samfunnsstrukturer og etablerte løsninger forrang.
Ideologien ligger i midten av aksen høyre/venstre fordi den legger vekt på størst mulig frihet og samtidig et sterkt sosialt ansvar. Alle har krav på menneskerettigheter (som ligger i ordet sosial-) og alle skal ha størst mulig frihet.
Kritikere av sosialliberalisme hevder ideologien fremmer sosial oppløsning ved at tradisjonelle sosiale verdier og normer forkastes. 
I Norge er det særlig Venstre som er erklært sosialliberalt. Andre sosialliberale partier i Skandinavia er Radikale Venstre i Danmark, og Folkpartiet, og Centerpartiet i Sverige.
Paul Shan Kuo-hsi

Paul Shan Kuo-hsi (kinesisk:  單國璽; pinyin: Paul Shan Guoxi, født 3. desember 1923 i Puyang som da var i Hebei i Kina, død 22. august 2012) var katolsk kardinal og erkebiskop av Kaohsiung på Taiwan. Tidligere formann Fu Jen katolske universitet.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Paul Shan Kuo-hsi trådte inn i jesuittordenen i Beijing i 1946. Han fikk sin teologiske utdannelse i Kina og Filippinene.


=== Prest ===
Han ble presteviet i Baguio City på Filippinene i 1955.
Etter prestevielsen sendte ordenen ham til videre studier ved jesuittenes universitet i Cagayan de Oro (Mindanao) og deretter til deres universitet Gregoriana i Roma).
Han virket i Cebu City i Visayas på Filippinene, der kinesiske jesuitter driver personalmenigheten Sacred Heart for kinesiske katolikker. Der var han direktør for den kinesiske avdelingen av Sacred Heart School. Senere var han novisemester for jesuittene i Thu Duc i Vietnam, før ordenen i 1963 forflyttet ham til Republikken Kina (Taiwan). Der hadde han en rekke verv ved jesuittenes skoler og til slutt som bispedømmevikar i erkebispedømmet Taipeh.


=== Biskop av Hwalien ===
I 1979 ble han utnevnt av pave Johannes Paul II til biskop av Hwalien.


=== Erkebiskop av Kaihsiung ===
I 1991 ble forflyttet til storbyen Kaohsiung. 


=== Kardinal ===
Paven gjorde ham til kardinalprest av San Crisógono i 1998.
Han var den femte kinesiske kardinal noensinne (etter de avdøde kardinalene Thomas Tien-Ken-Sin, Paul Yü Pin, Ignatius Kung Pin-Mei og John Baptist Wu Cheng-chung); den sjette dersom man teller med den filippinskfødte fullblods kineseren Jaime L. Sin, erkebiskop av Manila.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Serafino Vannutelli (1834-1915) *1869
Kardinal Domenico Serafini (1852-1918) *1900
Kardinal Pietro Fumasoni Biondi (1872-1960) *1916
Erkebiskop Mario Zanin (1890-1958) *1934
Kardinal Paul Yü Pin (Yu Bin)  (1901-1978) *1936
Biskop Matthew Kia Yen-wen (1925-2017) *1970
Biskop Paul Shan Kuo-hsi, S.J. (1923-2012) *1980


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
Vatikanets biografi
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Benjamin Raich

Benjamin Raich (født 28. februar 1978 i Arzl im Pitztal) er en østerriksk tidligere alpinist. Han vant 36 verdenscuprenn.


== Karriere ==
Raich tok gull i slalåm i junior-VM i alpint 1996, i storslalåm i junior-VM i alpint 1997 og i slalåm, storslalåm og kombinasjonen i junior-VM i alpint 1998. Han vant europacupen i alpint sammenlagt sesongen 1997/98.
Han vant sin første internasjonale mesterskapsmedalje i seniorklassen da han vant slalåm under VM i St. Anton i 2001, det var en sølvmedalje. I OL 2002 tok han bronse i både slalåm og kombinasjonsøvelsen.
Benjamin Raich lyktes over all forventning under VM i alpint 2005 i Bormio i Italia. Han ble verdensmester i kombinasjonen og i slalåm, tok sølv i storslalåm og i lagkonkurransen for nasjonslag, samt bronse i super-G.
I 2005/2006 sesongen vant Benjamin Raich verdenscupen sammenlagt. Benjamin Raich har fem andreplasser i verdenscupen sammenlagt.
Raich ble dobbeltvinner under OL 2006 i Torino, da han gikk til topps i både slalåm og storslalåm.


== Resultater i verdenscupen i alpint ==
Raich havnet i løpet av sin karriere 92 ganger på seierspallen i verdenscupen i alpint, herav 36 seire (14 i storslalåm, 14 i slalåm, 5 i superkombinasjon, 2 i kombinasjon og 1 i super-G).


=== Enkeltseire ===


=== Sammenlagtplasseringer ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Benjamin Raich – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Benjamin Raich – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Benjamin Raich – Olympedia 
(en) Benjamin Raich – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Benjamin Raich – FIS (alpint) 
(en) Benjamin Raich – ski-db.com