jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Leif B. Lillegaard

Leif Bryde Lillegaard (født 1. mai 1918 i Sandnessjøen, død 24. april 1994 samme sted) var en prisbelønt norsk journalist og forfatter.  
Lillegaard var lenge journalist i Morgenbladet før han i 1965 gikk over til NRK, der han var hyppig bidragsyter i NRK radio.  Lillegård utga en rekke romaner og dokumentarbøker, og mottok Bokhandlerprisen i 1981 for Mor, en av hans beste bøker. Han skrev også en rekke bygdebøker og jubileumsskrift. 
Romanen Tigerstaden handler om Lillegaards møte med Oslo som «bondestudent» fra Nord-Norge, mens han tar examen artium ved Haagaas Artiumskursus.


== Premier ==
Petter Dass-medaljen 1978
Bokhandlerprisen 1981 for Mor
Årets Ølhund 1984
Alstahaug kommunes kulturpris 1993


== Bibliografi ==
Filipstad i flammer 1943 (1963)
Majavatn-tragedien (1964))
Siste mann fra borde (1965)
SOS langs norskekysten (1968)
Fangeskipet (1974)
Draugen roman (1975)
Hvis dere finner oss dokumentarroman (1976)
Natt uten morgen roman (1977)
Siste patrulje roman (1978)
Dramaet Folla (1978)
Korset på holmen roman (1978)
London kaller Trondheim! roman (1979)
Ildprøven roman (1979)
Stormhavet Vestfjorden (1979)
Hav-Norge (1980)
Ingen dag i morgen (1981)
En natt i november (1981)
For et liv! noveller (1981)
MOR roman (1981)
Du skal telle dine dager roman (1982)
I storm og stille på alle hav (1982)
Orkan over Jærens rev (1982)
Hvis dere finner oss (1982)
Trønderen fra Waterloo (1982)
Arven roman (1982)
Flukten hjem roman (1982)
Camilla roman (1983)
Sørgående hurtigrute savnet roman (1983)
Tigerstaden roman (1983)
Den ensomme ungdomsbok (1983)
Ingen spor i sjøen (1983)
Familiebåten roman (1984)
Mens Dovre faller (1984)
Havdynastiet roman (1985)
Farvel Marienlyst (1985)
Havørn! ungdomsbok (1985)
Medaljen roman (1985)
Neskongen roman (1986)
Over alle hav (1986)
Arvingene roman (1987)
Havnatten: dynastiets siste kamp roman (1988)
Fra kamp til seier (1988)
Landkjenning på Røst dokumentar roman (1989)
Borea og Jørgen roman (1990)
Havøygavlen dokumentarfortelling (1990)
Konfirmasjonsdressen roman (1990)
Tåkenatten dokumentarroman (1991)
Rød sektor dokumentarroman (1992)
Ingen spor i sjøen roman (1993)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ståle Botn: Askeladden Leif B. Lillegård (1996)


== Eksterne lenker ==
NRK: Leif B. Lillegaard
Store norske leksikon – Leif B. Lillegaard
Østre Æra flyplass

Østre Æra flyplass er en flyplass som ligger ca. 3 km nord for Østre Æra camping i Åmot kommune i Innlandet. Østre Æra ligger nordøst for Rena sentrum, 23 km langs riksvei 215.
Østre Æra er rikssenter for fallskjermidrett i Norge. Flyplassen eies av Fallskjermseksjonen i Norges Luftsportforbund og drives av Oslo Fallskjermklubb. I sommersesongene 1996–2007 har senteret operert en eller to Antonov An-28 fra Riga Aeroklubb i Latvia. Tidligere ble det benyttet Short Skyvan SC-7 fra Danish Air Transport og fra Pink Aviation Services. Oslo Fallskjermklubb opererte også en Britten-Norman Islander i et par år. Fra og med 2008 har det blitt benyttet en eller to Pilatus Porter, mens i 2012 byttet klubben til en PAC750-XSTOL. 

		
		


== Eksterne lenker ==
Rikssenter for fallskjermidrett
Oslo Fallskjermklubb
Akilles Alferaki

Akhilles Nikolajevitsj Alferaki (gresk: Αχιλλέας Αλφεράκης (Akhilléas Alferákis), russisk: Ахиллес Николаевич Алфераки (Akhilles Nikolajevitsj Alferaki); født 3. juli 1846 i Kharkov, død 27. desember 1919 i Petrograd) var en russisk operakomponist og statsmann av gresk opprinnelse.


== Liv ==


=== Bakgrunn ===
Alferaki ble født i 1846 i Kharkov i familien til godseier Nikolai Alferaki. Akilles' barndom var i Taganrog, i et praktfull slott bygget av hans far i Katolitsjeskaja-gaten og som nå tilhører historisk-etnografisk museum. Takket være grundig opplæring i hjemmet, bl.a. i musikkteori, var det mulig for ham å komme inn på det historisk-filologiske fakultetet ved universitetet i Moskva.Musikk var yndlingsbeskjeftigelse for Alferaki, men han kunne ikke vie hele sin tid til musikk. Familiesituasjonen krevde at han flyttet til byen Taganrog hvor han bosatte seg på slutten av 1870-tallet.


=== Borgermester ===
Alferaki ble valgt som Taganrogs borgermester i 1880. I 1881 stadfestet Taganrogs bystyre at budsjettet skulle bli dobbelt så stort som før. Mesteparten ble brukt på beplantning langs gatene, brolegging og for utvikling av grunnundervisning i skolene. På denne tiden ble også de første bulevardene anlagt.
Som borgermester var Alferaki aktiv med i arbeidet for å danne velgjørenhetsforeninger som «Omsorgsforening for fattige» og «Bistandsforening for fattige grunnskole-elever». Han sørget for å tildele store beløp til disse.Alferaki foreslo også mange nye prosjekter, noen av disse ble også igangsatt. Eksempelvis ble det reist et monument til ære for Peter den store på tohundreårsdagen for Taganrog. Alferakis' henvendelse til innenriksministeriet bidro til å skaffe penger.


=== Musikk ===
Aktiviteten som byens borgermester kunne ikke holde Alferaki fra hans hovedinteresse – musikken. Han deltok aktivt i virksomheten med Taganrogs musikk-dramatiske forening (grunnlagt i 1883). I løpet av 1880-tallet ble også de første musikkforeninger og symfoniorkester dannet i byen.

Alferaki var med på å gi Taganrog et rykte som en av de mest musikalske byer i Sør-Russland. I 1880-årene samlet byens elite seg i huset hans på Gretsjeskaja-gaten. Gjestene spilte musikk og sang, danset og skrev epigrammer. En stor samling av karikaturer som ble tegnet av Alferaki blir fortsatt oppbevart i et museum. Takket være disse tegningene kan man i dag danne seg et inntrykk av de menneskene som oppholdt seg der for mer enn 100 år siden. 
I 1888 flyttet Alferaki til St. Petersburg hvor han kunne vie mesteparten av sin tid til musikk. Han skrev mer enn hundre  romanser og to operaer: «Kupalas datter» og «Skogens tsar».
Alferaki døde i 1919 i Petrograd som da var navnet på dagens St. Petersburg.


== Referanser ==
RSC Anderlecht

Royal Sporting Club Anderlecht (også kalt RSC Anderlecht, eller bare Anderlecht) er en fotballklubb fra bydelen Anderlecht i Brussel, Belgia. Klubben er det mestvinnende belgiske fotballaget på det europeiske nivået (med fem titler) og i den hjemlige belgiske serien Jupiler League med 33 titler. Til tross for at klubben ble stiftet tilbake i 1908 vant den sin første trofé først etter andre verdenskrig. Etter dette har klubben fullført ligaen på en plassering rundt de fem beste, utenom i 1952 og 1973 da de kom på sjetteplass. I Mesterligaen 2005/06 ble klubben slått ut etter det innledende gruppespillet.


== Meritter ==


== Spillerstall ==
Oppdatert 5. november 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) RSC Anderlecht – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kerry blue terrier

Kerry Blue terrier er en hunderase som opprinnelig kommer fra Kerry, Irland. Den ble brukt i jakt på rotter, grevling, oter, kanin og hare, og også som gjeterhund for storfe og sau, som vakthund på gården og til barnepass. I dag brukes den hovedsakelig som familiehund og brukshund. Den er ikke så utbredt i Norge, men er stadig blitt mer og mer populær som en trofast følgesvenn også her til lands. Den er den nest største av terrierne med en høyde på 45,5-49,5 cm for hannhunder. Rasen er gjennomgående sunn og hardfør med det årvåkne og uredde terrier-temperamentet til stede i fullt monn. Kerryen er en av de få røytefrie rasene vi har, og er derfor lavallergen og vellegnet for allergikere.
Den har kun ett pelslag og klippes - i motsetning til de fleste andre terrierrasene som trimmes. Pelsen krever moderat pelsstell og bør klippes 4-5 ganger i året. Tillatt farge er alle varianter av blått, valpene er født sorte og denne fargen er tillatt frem til ca. 18 mnd. alder. Pelsen er myk og bølgete og uten underull.
Kerry Blue er en meget tilpasningsdyktig allround rase. Brukes både i agility, lydighet, til utstilling og spor.


== Opprinnelse og alder ==
I likhet med irsk og wheaten terrier, stammer kerryen mest sannsynlig fra gamle irske terriervarianter og hunder av houndtype. Det er også antatt at irsk ulvehund er blitt blandet inn. Noe som kan minne om Kerry Blue terrieren er nevnt i irsk litteratur allerede på midten av 1800-tallet. På begynnelsen av 1900-tallet ble den valgt til irsk nasjonalrase og Irish Kerry Blue terrier Club ble stiftet i 1920 og rasestandarden fastlagt i 1921. Det var den irske Kerry klubben som tok initiativ til å starte den irske kennelklubben som ble opprettet i 1922. 
Til Norge kom rasen i 1933 da Nina Arbo importerte en på den tiden såkalt "Irish blue" terrier. Denne stammen døde ut på midten av 50 tallet, men Knut Egeberg importerte den første Kerry Blue Terrieren i den forstand vi i dag kjenner rasen i 1949. I Norge antar man at det finnes i overkant av 100 Kerry Blue Terriere 2015.


== Lynne og væremåte ==
Kerry Blue Terrier er i dag brukt hovedsakelig som selskapshund og brukshund. Den er regnet for å være hyggelig mot mennesker, og er en god familiehund.  


== Helse ==
Kerry Blue terrieren er en sunn rase som ikke er plaget av spesielle alvorlige lidelser. Godartede hudsvulster er ganske vanlig forekommende, og enkelte Kerrier har plager med øyeirritasjon av ulik årsak. Det er 2014 samlet opplysninger om rasens helse i Norge og hvordan eiere av Kerry Blue terriere opplever mental status hos hundene sine. Opplysninger om rasens fysiske og mentale egenskaper fra HU 2014 ligger på Kerry Blue Terrier Norge sin facebook side .    


== Referanser ==
Rotter

For brettspillet Rattus, se- Rattus (brettspill)
Rotter er små gnagere som tilhører slekten Rattus.
De best kjente artene er brunrotte og svartrotte. Gruppen kommer fra Asia. Rotter er større enn de fleste av sine slektninger i musefamilien, men veier sjelden over 500 gram i det fri. Andre smågnagere som jordråtte (vånd) og fjellrotte (fjellmarkmus) kalles også for «rotter», men disse tilhører ikke slekten Rattus og er derved ikke rotter i systematisk betydning av ordet.
Rotteslekten kommer opprinnelig fra Sentral-Asia og det fantes opprinnelig ikke virkelige rotter i det meste av Europa. Svartrotte, i dag også kalt loftsrotte, spredte seg i Vest-Asia under Romerriket, og på 500-tallet e.Kr var den etablert i Europa. Brunrotta kom noe senere og spredte seg først i Europa på 1700-tallet. Astrakhan (ved Kaspihavet) 1727 er blant de aller første stedene og årstall den ble beskrevet i denne delen av verden.  Brunrotta er den vanligste i Europa i dag. Den er også mer aggressiv enn svartrotta. Svartrotte er derimot vanligere i varme strøk, og finnes utbredt i alle tropiske og subtropiske strøk der det er mennesker.
Rotter kan forårsake mange ødeleggelser. De kan gnage i stykker treverk og ledninger og spise på matvarer. Deres tenner kan også gnage gjennom sterkere materialer enn tre. Flere steder i verden ødelegger de dyrket mark for store verdier. De er heller ikke så lette å bli kvitt, fordi de er meget smarte og lærer seg ofte å unngå feller. 
Tamrotter er hengivne kjæledyr.
Betegnelsen rotte brukes også om noen andre små pattedyr som ikke er gnagere, for eksempel kengururotter. 


== Eksterne lenker ==
(en) rotter – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) rotter i Encyclopedia of Life 
(en) rotter i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rotter hos Artsdatabanken 
(sv) rotter hos Dyntaxa 
(en) rotter hos Fauna Europaea 
(en) rotter hos Fossilworks 
(en) rotter hos ITIS 
(en) rotter hos NCBI 
(en) Kategori:Rattus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rattus – detaljert informasjon på Wikispecies
Alejandro Jodorowsky

Alejandro Jodorowsky (født 17. februar 1929 i Tocopilla, Chile) er en filmskaper, skuespiller, komponist, tegneserieskaper og psykoterapeut. Han er berømt for sine eksentriske, surrealistiske og sjokkerende filmer, først og fremst kultklassikerne El Topo, La montaña sagrada (engelsk tittel Holy Mountain) og Santa Sangre. El Topo og Holy Mountain har lenge vært utilgjengelige på grunn av rettighetsproblemer, men striden mellom Jodorowsky og Allen Klein er i dag bilagt, og filmene er planlagt utgitt på DVD i 2006. Om dette også innebærer at Jodorowsky får muligheten til å lage den lenge bebudede oppfølgeren til El Topo, Son of El Topo, er foreløpig ikke kjent.
Jodorowsky er i tillegg kjent for sine tegneserier. Han har skrevet en rekke science fiction-serier som utspiller seg i et omfattende univers hvis grunnlag ble lagt i serien L'Incal som han laget i samarbeid med Jean "Moebius" Giraud på 1980-tallet (utgitt på norsk under tittelen John Difools eventyr), blant annet Avant L'Incal (med Zoran Janjetov), La caste des meta-barons (med Juan Gimenez) og Megalex (med Fred Beltran). I tillegg har han også skrevet seriene Le Lama blanc, Juan Solo (begge med Georges Bess og Bouncer (med Francois Boucq).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alejandro Jodorowsky på Internet Movie Database 
(sv) Alejandro Jodorowsky i Svensk Filmdatabas 
(da) Alejandro Jodorowsky på Filmdatabasen 
(da) Alejandro Jodorowsky på Scope 
(fr) Alejandro Jodorowsky på Allociné 
(en) Alejandro Jodorowsky på AllMovie 
(en) Alejandro Jodorowsky hos The Movie Database
FC Petržalka 1898

FC Petržalka 1898 er en slovakisk fotballklubb fra Bratislava. Klubben spiller sine hjemmekamper på Štadión FC Petržalka 1898 i bydelen Ovsište i Bratislava, etter at klubbens egentlige hjemmebane, Štadión Petržalka, er ikke lengre kunne brukes. Etter 2009/2010-sesongen da klubben endte sist i Corgoň Liga, har klubben rykket ned to ganger og spiller i 2012/2013-sesongen på nivå tre i Slovakia.
Klubben deltok i Mesterligaen 2005/06 hvor de kom på en respektabel tredjeplass i det innledende gruppespillet og dermed ble kvalifisert til videre spill i UEFA-cupen.


== Tidligere navn ==
1898 – Grunnlagt som Pozsonyi Torna Egyesület
1919 – Skiftet navn til  Pozsonyi Torna Egyesület
1953 – Skiftet navn til  Kovosmalt Bratislava
1956 – Skiftet navn til  Spartak Kovosmalt Bratislava
1963 – Skiftet navn til  TJ Považské Strojárne Bratislava
1965 – Skiftet navn til  Spartak Sklárske stroje Bratislava
1974 – Skiftet navn til  TJ SKS Bratislava
1976 – Skiftet navn til  TJ ZTS Petržalka
1986 – Slo seg sammen med TJ Internacionál Slovnaft Bratislava til TJ Internacionál Slovnaft ZŤS Bratislava, men klubbene slikte lag igjen i 1990.
1990 – Skiftet navn til  TJ ZŤS Petržalka
1990 – Skiftet navn til  1. FC Hydronika Petržalka
1991 – Skiftet navn til  1. FC Petržalka
1993 – Skiftet navn til  FK Artmedia Petržalka
2005 – Skiftet navn til  FC Artmedia Bratislava
2007 – Skiftet navn til  FC Artmedia Petržalka
2009 – Skiftet navn til  MFK Petržalka
2010 – Skiftet navn til  FC Petržalka 1898


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Klubbens offisielle side
Filmskaper

Filmskaper er en person som skaper filmer. Begrepet blir ofte brukt som en samlebetegnelse for overordnede yrker innen film, der rollen som filmregissør vanligvis er et kriterium. Veldig ofte fungerer en filmskaper i tillegg som manusforfatter og filmprodusent.
Gods of Light

Gods of Light er et progrockalbum og konsertalbum utgitt i 2000 av bandet Camel. Utgivelsen er Camels sjette offisielle piratutgave (bootleg) og inneholder innspillinger mellom årene 1973–1975 og som var blitt gitt ut på ulike utgaver som vinyl og CD.
Den første låten, «Gods of Light Revisited», er egentlig skrevet av Peter Bardens utenom Camel og kan i noen partier minne om Carlos Santana. Låtene «White Rider» og «Arubaluba» er hentet fra BBC-kringkastingen i 1974, mens «Excerpts from the Snow Goose» er den lengste låten på rundt 27 minutter og stammer fra BBC Radio One in Concert fra 1975. Sporlisten er lignende utgivelsen On the Road 1972, men inneholder andre versjoner fra andre forestillinger.


== Sporliste ==
«Gods of Light Revisited» (16:11) – Peter Bardens
«White Rider» (8:54) – Andrew Latimer
«Lady Fantasy» (11:35) – Camel
«Arubaluba» (6:52) – Peter Bardens
«Excerpts from the Snow Goose» (27:20) – Peter Bardens, Andrew Latimer


== Personell ==
Andrew Latimer – Gitar, vokal
Peter Bardens – Keyboards, vokal
Andy Ward – Trommer
Doug Ferguson – Bass, vokal


== Eksterne lenker ==
(en) Gods of Light på Discogs 
(en) Gods of Light på MusicBrainz
Jonas Øglænd

Jonas Øglænd (født 18. januar 1847, død 8. oktober 1931) fra Sandnes grunnla i 1868 firmaet Jonas Øglænd as, som i 1932 lanserte sykkelmerket Den Beste Sykkel (DBS) 
Som 19 åring startet Jonas Øglænd for seg selv med handelsvirksomhet på kaia i Sandnes. Han kom seg så vidt gjennom den økonomiske krisen i 1880-årene. Han så store muligheter i utviklingen av landbruket. Forretningsdriften ble utvidet for å skaffe nødvendige varer til dette. Han var Jærens første importør av kunstgjødsel.
I 1892 ble Øglænd Cyklelager i Sandnes agent for tyske Hengstberg sykler. I 1897-98 fikk sønnene Jakob og Lars skandinavisk agentur for den amerikanske sykkelen «The World». Syklene monterte Øglænd selv. I tillegg monterte han egne sykler under merkene Fram og Viking. Sønnene Jakob og Lars var opptatt som kompanjonger i firmaet, og i 1906 sto den første sykkelfabrikken ferdig i Langgaten 6, Sandnes, og Øglænds egen sykkelproduksjon startet. Før første verdenskrig var Jonas Øglænd as blitt Norges største sykkelfabrikant.
Øglænd bygget stadig ut virksomheten, og i 1932 ble navnet Den Beste Sykkel (DBS) introdusert. Det var den 12 år gamle Knut Johansen som foreslo navnet og ble vinner av navnekonkurransen. Ved firmaets 75-årsjubileum i 1943 var det 682 ansatte. I 1949 ble de første syklene eksportert, og i det neste tiåret økte eksporten betraktelig.
I tillegg til sykler produserte firmaet også Tempo-Lett mopeder og Tempo motorsykler, hovedsakelig med motorer fra Sachs.
På 60-tallet ble det klart at sykkelproduksjonen krevde modernisering og ny teknologi, og i 1972 sto sykkelfabrikken på Kvål i Sandnes ferdig. På midten av 80-tallet ble all administrasjon og produksjon samlet på Kvål. Øglænd DBS A.S ble solgt til Monark i 1989, og etter flere ulike fusjoner ble Norges eneste sykkelprodusent i 1996 en del av Cycleurope. Cycleurope produserer merkenavn som Monark, Crescent, Kildemoes, Gitane og Bianchi.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Øglænd, Per (1995). Firmaet: 123 år : Jonas Øglænd. [Billingstad]: [Varner-Øglænd]. 
Jonasen, J. Schanche, Jonas Øglænd gjennom 100 år 1868 - 1968, Sandnes 1968
Øglænd, Sigurd J. (1943). Jonas Øglænd: 75 år, 18. april 1868-1943. [Sandnes]: Øglænd. 
Aurenes, Ola (1873-1957) (1953). Slektsbok for familiene Øglænd, Svendsen og Lunde av Sandnes og Høyland i Rogaland fylke. Stavanger. 
Sandnes 1. Stavanger: Dreyer bok. 1998. ISBN 8270963135. 
Sandnes 2. Stavanger: Dreyer bok. 1998. ISBN 8270963143. 


== Eksterne lenker ==
[1]Store norske leksikon
Atanatar I

Atanatar I var en romanfigur fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Han var den 10. kongen av det mektige kongeriket Gondor.
Han var sønn av kong Turambar og overtok tronen og vervet som konge av Gondor etter sin fars død i året 667 i det tredje tidevervet.
I hans regjeringstid var det ikke noen spesielle hendelser. Han døde i år 748 T.T. og ble etterfulgt som konge av sin sønn, Siriondil.
Orkester

Et orkester er et musikalsk ensemble, vanligvis innenfor klassisk musikk. Et lite orkester kalles et kammerorkester.
Et orkester av full størrelse kalles noen ganger for «symfoniorkester» eller «filharmonisk orkester»; det er ingen forskjell mellom disse forstavelsene, verken med tanke på instrumentsammensetning eller orkesterets rolle, men de kan være praktiske for å skille mellom forskjellige orkestre i samme by (for eksempel Oslo symfoniorkester og Oslo filharmoniske orkester). Et symfoniorkester har vanligvis over åtti musikere i staben, i noen tilfeller over hundre, men antallet musikere som brukes i en forestilling varierer etter hvilket verk som spilles. En annen form for orkester er "strykeorkester" og som navnet tilsier består det utelukkende av strykeinstrumenter. Et ledende kammerorkester kan ha førti eller femti medlemmer; noen er mye mindre enn det.


== Symfoniorkesteret ==
Hovedartikkel: SymfoniorkesterDet typiske symfoniorkester består av fire instrumentgrupper. I partiturene står de i følgende rekkefølge:

treblåsere (pikkoloer, fløyter, oboer, engelske horn, klarinetter, bassklarinetter, fagotter, kontrafagotter)
messingblåsere (valthorn, wagnertubaer, trompeter, tromboner, basstromboner, tubaer)
slagverksinstrumenter (pauke, skarptromme, stortromme, celesta, piano.)
strengeinstrumenter (fioliner, bratsjer, celloer, kontrabasser.)


=== Repertoar ===
Det vanligste og mest fremførte repertoaret til et symfoniorkester er vestlig klassisk musikk eller opera. Det er allikevel ikke uvanlig å benytte orkestre i populærmusikk.


== Lederskap ==
I nyere tid blir musikerne vanligvis ledet av en dirigent selv om de tidlige orkestrene ikke hadde noen, men i stedet lot konsertmesteren eller cembalisten som spilte continuo inneha denne rollen. Noen moderne orkestre klarer seg også uten dirigent, særlig mindre orkester og de som spesialiserer seg på såkalt autentisk oppførelsespraksis av barokkmusikk og eldre.


== Orkesterets historie ==
På 1400- og 1500-tallet hadde mange blant adelen i Italia ansatt musikere til dans og annen aktivitet ved hoffet. Det var derimot snarere utviklingen av teateret, og særlig operaen fra begynnelsen av 1600-tallet, som førte til at det ble mer og mer vanlig å skrive musikk for grupper av musikere, hvilket utgjør opprinnelsen til orkesterspill.
Operaen oppstod i Italia og Tyskland fulgte ivrig etter. Det ble bygd operahus i Dresden, München og Hamburg. Ved slutten av 1600-tallet ble opera populært ved Henry Purcell i England, og ved Lully i Frankrike. Lully bidro også, i samarbeid med Molière, til å øke statusen til underholdningsformen ballett, ispedd instrumental- og vokalmusikk.


== Husorkester ==
Husorkestre har det vært ved flere restauranter i Norge, blant annet Theatercafeen der Reidar Thommessen var kapellmester.


== Andre betydninger ==
I antikkens Hellas var orkesteret området mellom auditorium og proscenium (eller scenen), og her var koret og musikerne plassert. Der er herfra det moderne orkester har fått sitt navn.


== Referanser ==
John Doyle Ong

John Doyle Ong (født 1933) er en amerikansk jurist, utdannet ved Harvard university. Han var USAs ambassadør i Norge fra 2002 til 2005.
Ong ble i 2005 hedret med storkors av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.


== Eksterne lenker ==
Ong, John Doyle – biografi på hjemmesiden til USAs utenriksdepartement.
Benson K. Whitney

Benson K. Whitney er en amerikansk jurist. Han var Amerikas forente staters ambassadør i Norge fra 12. januar 2006 til 2009. Han har fire barn og var George W. Bushs valgkampleder i Wisconsin i 2000 og gjenvalgskampanjen i Minnesota i 2004.