jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
AMX-30

AMX-30 er en fransk stridsvogn med 105 mm kanon, utviklet midt på 1950-tallet.


== Historie og utvikling ==
AMX-30 ble utviklet ved Atelier de Construction d'Issy-les-Moulinaux. De to første prototypene sto ferdige i 1960. Syv prototyper til, disse med en tolvsylindret «multifuel»-motor fra Histpano-Suiza kalt HS 110, sto ferdige i 1963. Denne motoren ble senere brukt i produksjonsmodellene.
I juli 1963 ble AMX-30 vedtatt tatt i bruk som erstatning for amerikanske M47 Patton. To førproduksjonsvogner ble også bygget. Produksjonen startet i 1966 hos Centre de Roanne, som tidligere hadde bygget den lette stridsvognen AMX-13. AMX-30 har også blitt bygget under lisens i Spania.
I 1987 kjøpte Kypros 15 AMX-30 B2 og en AMX-30D bergepanser. Disse ble levert i 1988. I 1989 la Kypros også inn en ordre hos GIAT for leveranse av 35 AMX-30 B2 til, samt enda en AMX-30D bergepanser.
AMX-30-serien ble brukt av Frankrike, Saudi-Arabia og Qatar under Gulfkrigen i 1991.
De siste AMX-30 ble produsert sent i 1993 med de siste AMX-30 EGB som ble levert til den franske hæren. AMX-30 ble senere erstattet av den mer moderne Leclerc.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme til venstre i skroget, og har utsyn gjennom tre periskoper. Det ene periskopet er i noen modeller utstyrt med nattsyn. Vognkommandøren og skytteren sitter til høyre i tårnet, med laderen til venstre. Vognkommandøren har ti periskoper for utsyn, og et infrarød nattsynsperiskop som kan roteres. Skytteren sitter foran og lavere enn vognkommandøren, og har et dag- og nattsikte og to periskoper. Laderen har også to periskoper.
Kanonen er en 105 mm riflet kanon kalt CN-105-F1 med en lengde på 56 kalibre. 47 skudd bæres totalt, 19 av disse i tårnet og resten i skroget ved siden av vognføreren. Koaksialt med hovedkanonen er en 20 mm maskinkanon som kan eleveres enten sammen med hovedskytset eller på egen hånd opp til 40 grader. Den kan brukes mot lavtflyvende helikoptre og langsomme fly. 480 skudd ligger klare, med 550 til i reserve.
Motoren er en Hispano-Suiza HS-110 som kan kjøres på olje, bensin eller parafin. Motoren er vannkjølt, produsert av Renault og kan byttes på 45 minutter av tre mekanikere.  Kraftoverføringen består av en automatisk clutch og en femtrinns manuell girkasse.


== Varianter ==
AMX-30

AMX-30 S
Variant for ørkenbruk.  I tjeneste med Saudi-Arabia.
AMX-30 B2
Annonsert i juni 1979, hadde integrert ildledningssystem, termiske sikter, forbedret girkasse og andre forbedringer.
AMX-30 ERA
Med reaktivt panser.


== Andre kjøretøyer på AMX-30-chassis ==

AMX-30D
Bergepanser
AMX-30 Brulegger
AMX-30 EBG
Pansret ingeniørkjøretøy
AMX-30 FDR
Kansellert minerydderprosjekt
Roland
Med Euromissile Roland (missil) luftvernmissiler
Shahine
Med Shahine luftvernmissiler
30 mm luftvern
Med to 30 mm maskinkanoner i tårn, brukt av Saudi-Arabia
GCT
155 mm haubits


== Kilder ==
Jane's Armour and Artillery 1997-98, ISBN 0-7106-1542-6
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2


== Eksterne lenker ==
(en) AMX-30 tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) AMX-30 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Mitsubishi Type 74

Type 74 er en japansk stridsvogn med 105 mm kanon, fra Mitsubishi Heavy Industries. Produksjonen begynte i 1975.


== Historie og utvikling ==
Utviklingen av Type 74 begynte tidlig på 1960-tallet for å supplere Type 61. De første prototypene sto ferdig i 1969, og de første vognene kom i produksjon i 1975.
Rundt 870 Type 74 ble til sammen produsert. Den ble etterfulgt av Type 90.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme i skroget. Vognkommandør og skytter sitter på tårnets høyre side, med laderen på venstre side.
Kanonen er en Royal Ordnance L7 105 mm, produsert på lisens i Japan. Den kan eleveres fra -6° til +15°, noe som kan utvides fra -12° til +15° ved hjelp av hjulopphenget. Et 7,62 mm maskingevær er montert koaksisalt med hovedskytset, og et 12,7 mm maskingevær står på tårntaket.
Motoren er en Mitsubishi 10ZF Type 22 WT 10-sylindre luftkjølt dieselmotor som utvikler 720 hk ved 2 200 omdreininger i minuttet. Motoren og girkassen er montert bak i skroget, og vogna bringer med seg 950 liter drivstoff.


== Andre kjøretøyer basert på Type 74-chassis ==
Type 78
Bergepanser.
Type 87
Mobilt luftvern med doble 35 mm maskinkanoner.


== Kilder ==
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2


== Eksterne lenker ==
(en) JGSDF Type 74 tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) JGSDF Type 74 (MBT) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons GlobalSecurity.org om Type 74 (engelsk)
Vickers MBT

Vickers MBT (solgt i India under navnet Vijayanta) er en britisk stridsvogn med 105 mm kanon. Den ble satt i produksjon fra 1965, med India som første bruker. Vickers utviklet vognen for eksportmarkedet.


== Historie og utvikling ==
Sent på 1950-tallet utviklet Vickers en stridsvogn med Chieftain-komponenter og den nye 105 mm kanonen L7. Den ble tatt i bruk i India, hvor de døpte den Vijayanta. Den ble kalt Vickers Mk 1 av fabrikken.
De første produksjonsmodellene sto ferdige i India i 1965, med alle komponenter sendt fra Storbritannia. Etter hvert overtok den lokale produsenten en større og større del av produksjonen, og da produksjonen opphørte på 1980-tallet var over 2 200 bygget.
Mk1 hadde Leyland L60 motor, den samme som i Chieftain, og et støpt tårn.
Mk3 fikk sveiset tårn og ny motor, og ble eksportert til Kenya og Nigeria. De siste vognene ble levert i 1991.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme i høyre side av skroget, med vognkommandør og skytter til høyre i tårnet og lader til venstre.
Panseret er i stål, og maksimal tykkelse estimeres av Jane's til å være 80 mm.
Kanonen er en 105 mm Royal Ordnance L7. Den kan eleveres fra ÷10° til +20°. En 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset, og en annen er montert på tårntaket. En 12,7 mm mitraljøse er også brukt for å bestemme avstander før man fyrer med hovedskytset.
Motoren i Mk 1 er en Leyland L60, og i Mk 3 er det en Detroit Diesel 12V-71T turbodiesel som yter 720 hk ved 2 500 omdreininger i minuttet.  Drivstoffkapasiteten er på 1 000 liter. Motoren og girkassen er montert bak i skroget.


== Varianter ==
Mk 1
Originalen.  I tjeneste i India og Kuwait.
Mk 2
Ble aldri bygget.
Mk 3
Ny motor fra Detroit Diesel på 720 hk, nytt tårn. I tjeneste i Nigeria og Kenya.


== Andre kjøretøyer på samme chassis ==
Vickers armoured bridgelayer
Brolegger.
Vickers armoured recovery vehicle
Bergepanser


== Kilder ==
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2
Pz 61

Pz 61 er en sveitsisk stridsvogn med 105 mm kanon, utviklet på 1950-tallet. Den ble etterfulgt i tjeneste av Pz 68.


== Historie ==
På 1950-tallet begynte føderale sveitsiske myndigheter å utvikle en stridsvogn for den sveitsiske hæren. Arbeidet foregikk ved anlegget ved Thun. Den første av to prototyper, kalt KW 30, ble ferdigstilt i 1958 med en 90 mm kanon som bestykning. Etter dette fulgte ti vogner i en førproduksjonsserie. Disse ble kalt Panzer 58 (eller Pz 58), og brukte 20-punder fra britiske Centurion.
I 1961 kom en produksjonsordre på 150 Pz 61. Pz 61 lignet Pz 58, men hadde blant annet L7 105 mm kanon .
Pz 61 ble levert til den sveitsiske hæren mellom januar 1965 og desember 1966. Alle Pz 61 i tjeneste ble oppgradert til Pz 61 AA-standard, hvor blant annet 20 mm koaksial maskinkanon ble erstattet med 7,5 mm mitraljøse. Videreutvikling av Pz 61 resulterte i Pz 68.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme i skroget. Vognkommandør og skytter sitter på høyre side av tårnet, og laderen på venstre.
Kanonen er en Royal Ordnance L7 på 105 mm. Den kan eleveres fra -10° til +21°, og kan avfyre APDS, APFSDS, HE og røykgranater.
Motoren er en MTU MB 837 Ba-500 8-sylindert dieselmotor som yter 630 hk ved 2 200 omdreininger i minuttet. Vogna bærer med seg 760 liter diesel.


== Varianter ==
Pz 61 AA9
20 mm maskinkanon erstattet av 7,5 mm mitraljøse, nye radioer og luftfilter, varmemuffe rundt kanonen.


== Kilder ==
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2


== Eksterne lenker ==
(en) Panzer 61 tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Panzer 61 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Pz 68

Pz 68 er en sveitsisk stridsvogn med 105 mm kanon, produsert mellom 1971 og 1974. Den etterfulgte Pz 61 i tjeneste.


== Historie og utvikling ==
Videreutvikling av Pz 61 av den føderale sveitsiske militærindustrien ved Thun, resulterte i Pz 68. Den første prototypen sto klar i 1968. De største forskjellene var stabilisering av hovedskytset, med kraftigere motor, modifisert kraftoverføring og bredere belter.
Mellom 1971 og 1974 ble 170 Pz 68, senere kalt Pz 68 Mk 1, levert til den sveitsiske hæren. I 1977 ble 50 Mk 2 levert, disse med varmemuffe for kanonen, et system for å trekke ut karbonmonoksid av lufta og vekselstrømsdynamo. I perioden 1978–79 ble 110 Mk 3 levert. Hovedforskjellen på disse var at de tok med alle forbedringene fra Mk 1 til Mk 2, samt hadde et større tårn.
Den siste produksjonsvarianten var Mk 4, hvorav 60 ble levert i perioden 1983–84. Disse er nesten identiske til Mk 3.
Flere forskjellige andre kjøretøyer, slik som brolegger og bergepanser, ble tatt fram, og i tillegg fikk en prototype påmontert en 120 mm kanon.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme i skroget, med vognkommandøren og skytteren til høyre i tårnet og laderen til venstre.
Kanonen er en Royal Ordnance L7 105 mm, som kan eleveres fra -10° til +21°. Den kan avfyre APDS, APFSDS, HE og røykgranater.
Motoren er en MTU MB 837 Ba-500 8-sylindret dieselmotor som gir 660 hk ved 2 200 omdreininger i minuttet. Den er montert bak i skroget, sammen med girkassen. 710 liter diesel bringes med i vogna.


== Varianter ==
Mk 1
Levert mellom 1971 og 1974
Mk 2
50 Mk 2 levert i 1977. Disse hadde varmemuffe for kanonen, et system for å trekke ut karbonmonoksid av lufta og vekselstrømsdynamo.
Mk 3
Hadde med alle forbedringene fra Mk 1 til Mk 2, samt et større tårn.  I perioden 1978–79 ble 110 levert.
Mk 4
Den siste produksjonsvarianten, hvorav 60 ble levert i perioden 1983–84. Disse er nesten identiske til Mk 3.


== Andre kjøretøyer på Pz 68-chassis ==
Entp Pz 65 ARV
Bergepanser.
Brü Pz 68
Brolegger
Pz Zielfz 68
Målvogn med kraftigere panser og kanonatrapp.
M-84

M-84 er en jugoslavisk stridsvogn med 125 mm kanon, utviklet på basis av den sovjetiske T-72. De første eksemplarene ble levert fra 1984.
M-84 er eller har vært i tjeneste i det tidligere Jugoslavia og senere Bosnia-Hercegovina, Kroatia, Serbia og Slovenia. Den er også blitt eksportert til Kuwait.


== Historie og utvikling ==
M-84 er i bunn og grunn en sovjetisk T-72 produsert under lisens i Jugoslavia. Den har en rekke forbedringer for å tilfredsstille den føderale jugoslaviske hærens krav. I tillegg inneholder den en del jugoslavisk-produserte komponenter, for eksempel ildledningssystemet.
De første prototypene sto ferdig i 1983–84, og leveranse av de første vognene startet i 1984. Jane's estimerer at over 600 vogner er produsert for hjemme- og eksportmarkedet.
M-84 ble brukt i krigene i det tidligere Jugoslavia på 1990-tallet og av kuwaitiske styrker under Gulfkrigen i 1991.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme i senter av skroget, med skytteren og vognkommandøren henholdsvis til venstre og til høyre i tårnet.
Hovedskytset er en 125 mm glattløpet kanon som kan eleveres fra -6° til +13°. Det er montert autolader, noe som gjør at mannskapet består av bare tre personer. Kanonen kan også brukes til å avfyre panservernmissiler.
Motoren er en kompressormatet V-12 dieselmotor som yter 780 hk ved 2 000 omdreininger i minuttet. Den er montert bak i skroget.


== Varianter ==
M-84AB
Variant brukt av Kuwait, med annet optisk og ditgitalt utstyr.
M-84ABN
M-84AB med navigasjonsutstyr.
M-84ABK
Kommandovogn med ekstra sambandsutstyr.
M-84A4 Snajper
Oppdatert ildledningsutstyr og sikter, samt bedre tårntravers.
M-84ABI
Bergepanser.


== Kilder ==
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2


== Eksterne lenker ==
(en) M-84 tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) M-84 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
FAS.org om M84 (engelsk)
Type 59

Type 59 er en kinesisk stridsvogn med 100 mm kanon. Den er basert på den sovjetiske T-54, og ble produsert fra 1950-tallet.
Type 59 er eller har vært i tjeneste med Albania, Bangladesh, Kina, Kongo, Nord-Korea, Pakistan, Tanzania, Vietnam og Zimbabwe.


== Historie og utvikling ==
Tidlig på 1950-tallet fikk Kina en del T-54 fra Sovjetunionen, og egenproduksjon ble så iverksatt under betegnelsen Type 59. De første produksjonskjøretøyene var like T-54, men manglet nattsikter og stabilisering for kanonen. Senere varianter hadde røykavsug for kanonen, stabilisering og infrarøde nattsikter.
I senere tid har noen kjøretøyer blitt obsertvert med laseravstandsmåler montert over hovedskytset.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme til venstre i skroget, med noe ammunisjon på sin høyre side. Vognkommandøren og skytteren sitter til venstre i tårnet, med laderen på høyre side.
Skroget er av sveiset stål, og pansringen har en maksimal tykkelse på 203 mm.
Hovedskytset er en 100 mm riflet kanon, som kan eleveres fra -4° til +17°. Den kan avfyre AP, APC-T, HE, HE-FRAG, HEAT-FS og HVAPDS-T med en midlere skuddtakt på fire skudd i minuttet. Ved laderens luke står en 12,7 mm mitraljøse. En 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset, og et lignende våpen kan betjenes av vognføreren. T-54 kan legge sitt eget røykteppe ved å sprøyte inn diesel i eksosen.
Motoren i Type 59 er en V-12 vannkjølt dieselmotor som yter 520 hk ved 2 000 omdreininger i minuttet. Den er montert sammen med girkassen bak i skroget. 815 liter diesel bæres ombord, og ekstra tanker kan monteres eksternt for å øke rekkevidden til 600 km.


== Varianter ==
M1984
Dette er den amerikanske betegnelsen på Type 59 med 105 mm Royal Ordnance L7 riflet kanon. Den er observert i tjeneste siden tidlig på 1980-tallet.


== Andre kjøretøyer basert på Type 59-chassis ==
Type 59 bergepanser
Modifisert Type 59 med tårnet fjernet.


== Kilder ==
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2


== Eksterne lenker ==
GlobalSecurity.org om Type 59 (engelsk)
Chinese Defense Today om Type 59 (engelsk)
Type 69 (stridsvogn)

Type 69 er en kinesisk stridsvogn med 100 mm kanon. Den er basert på den tidligere Type 59, og ble vist offentlig for første gang i 1982. Den ble eksportert i store mengder til Irak, og er også i bruk i Thailand.


== Historie og utvikling ==
Type 69 ble utviklet på basis av den tidligere Type 59, og ble først sett offentlig i 1982.  Videreutvikling av Type 69 resulterte i Type 80 og Type 85.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter foran på venstre side i skroget, med noe ammunisjon stuet på sin høyre side.  Vognkommandør og skytter sitter til venstre i tårnet, med laderen til høyre.
Kanonen på Type 69 I er en 100 mm glattløpet kanon, mens Type 69 II har en 100 mm riflet kanon.  Begge kan eleveres fra -4° til +17°.  II-varianten kan fyre HEAT, HE, APDS og APFSDS.  En 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset, og et tilsvarende våpen er montert i baugen og kan betjenes av vognføreren.  Laderen betjenter en 12,7 mm luftvern-mitraljøse på tårntaket.
Motoren er en Type 12150L-7BW V-12 dieselmotor som yter 580 hk ved 2000 omdreininger i minuttet.  Den er montert bak i skroget sammen med girkassen.


== Varianter ==
Type 69I
100 mm glattløpet kanon.
Type 69II
100 mm riflet kanon.


== Andre kjøretøyer basert på Type 69-chassis ==
Type 80
Luftvernvariant, tilsvarende ZSU-57-2.
Type 84
Brulegger med 18 m lang bru.
Type 653
Bergepanser med bulldozerskjær og kran.


== Kilder ==
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2


== Eksterne lenker ==
(en) Type 69 tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Type 69 tanks – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Type 80

Type 80 er en kinesisk stridsvogn med 105 mm kanon. I motsetning til tidligere kinesiske stridsvogner som var basert på sovjetisk design, var Type 80 en nyskapning.
Hovedforbedringene i forhold til den tidligere Type 69 var blant annet nytt digitalt ildledningssystem, laser-avstandsmåler, stabilisering av kanonen, ny 105 mm riflet kanon, nattsikte, mer motorkraft og bedre hjuloppheng.


== Historie og utvikling ==
Norinco startet en studie av et nytt stridsvognkonsept i 1978, og de første prototypene var klare i 1985. Utviklingsprosessen var ferdig i 1988, og kjøretøyet ble kalt Type 80, selv om det også har blitt referert til som Type 88 og Type 69-III.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme til venstre i skroget. Vognkommandøren sitter til venstre i tårnet, med skytteren foran seg. Laderen sitter på høyre side.
Pansringen er sveiset stål, med muligheter for oppgraderinger av fronten og tårnet med komposittmaterialer.
Kanonen er en riflet 105 mm som kan fyre av både kinesisk og vestlig ammunisjon. Den har elevasjon fra -4,5 til +18 grader. Norinco leverer APFSDS-T, HEAT-T, HESH og HE. En 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset, og en 12,7 mm mitraljøse står ved laderens luke.
Motoren er en kompressormatet utgave av Type 12150L-7BW V-12 diesel som er installert i Type 69. To tønner kan monteres bak på skroget for å øke rekkevidden. Diesel kan sprøytes inn i eksoses for å legge et røykteppe.
Standardutstyr inkluderer et automatisk brannslukkingsanlegg, vern mot ABC-våpen, lysforsterkere for vognkommandør, vognfører og skytter og et digitalt ildledningssystem med laser avstandsmåler og stabiliserte sikter og kanon.


== Varianter ==
Type 80-II – nesten identisk, men litt tyngre med blant annet forskjellig radio- og ildledningsutstyr.


== Kilder ==
Jane's Armour and Artillery, ISBN 0-7106-1542-6


== Eksterne lenker ==
Federation of American Scientists (engelsk)
Type 63 (stridsvogn)

Type 63 er en kinesisk lett amfibisk stridsvogn med 85 mm kanon. Utseendemessig er den svært like den sovjetiske PT-76.
Type 63 er eller har vært i tjeneste med Burma, Kina, Nord-Korea og Vietnam.


== Historie og utvikling ==
Type 63 ble tatt fram av Det kinesiske militære utviklingsinstituttet og Nr. 60 utviklingsinstitutt.  Videreutvikling ble foretatt av de kinesiske panserstyrkenes forskningslaboratorier og produksjon av prototypene ble foretatt av Fabrikk nr. 615.  Den siste utviklingen ble foretatt av Fabrikk nr. 256, og i 1963 ble kjøretøyet approbert.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme i skroget.  Vognkommandør og skytter sitter til venstre i tårnet, og laderen til høyre.
Hovedskytset er en 85 mm kanon, antageligvis identisk til den som sitter i Type 62.  Noen Type 62 er utrustet med en laseravstandsmåler montert over kanonen.  En 7,62 mm mitraljøse er montert koaksialt med hovedskytset.  En 12,7 mm mitraljøse er montert på tårntaket til luftvernformål.
Motoren er en Modell 12150-L 12-sylindret vannkjølt dieselmotor som yter 400 hk ved 2000 omdreininger i minuttet.  Den sitter bak i skroget.  403 liter diesel kan bringes med i vogna.


== Kilder ==
Jane's Armour and artillery 1997-98, ISBN 0-7106-1542-6


== Eksterne lenker ==
(en) Type 63 Amphibious tank – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Death Row Records

Death Row Records (nå kalt Tha Row Records) er et plateselskap grunnlagt av Suge Knight og Dr. Dre i 1991 som del av Interscope Records.
Plateselskapet hadde tidligere rappere som Dr. Dre, Snoop Doggy Dogg, Tupac Shakur, samt MC Hammer og Lil Bow Wow.
Death Row ble angivelig startet med penger fra den notoriske narkotikalangeren Michael «Harry-O» Harris.
I 1996, etter at Tupac ble myrdet og Suge Knight sendt i fengsel for brudd på vilkårene for en prøveløslatelse, gikk Death Row Records nesten fullstendig i oppløsning. Artister som Snoop Dogg, Dr. Dre, RBX, Jewell og Kurupt hadde alle forlatt selskapet; og Nate Dogg og Lady of Rage fulgte snart etter. Suge Knight eier imidlertid de fleste av artistenes navn og masterteipene fra Death Row, som han tjener penger på.
I 2001, da han ble løslatt fra fengsel, omdøpte Suge Knight selskapet til Tha Row og annonserte den nye listen over artister, med den begavete Long Beach-rapperen Crooked I på topp. Tha Row har også signert Left Eye fra TLC, under navnet N.I.N.A.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Chillán

Chillán er en by og kommune i provinsen Diguillín i Chile. Chillán har 184 739 innbyggere (2017) og et areal på 511,3 km². Den ligger om lag 400 km sør for Santiago.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Chillán – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Den apostolsk lutherske førstefødte forsamling

Den opprinnelige apostolisk-lutherske førstefødte forsamling, også kalt «De førstefødte». Førstefødte anser seg som den opprinnelige vekkelsen etter Lars Levi Læstadius.
De som holdt fast i vekkelsens opprinnelige lære og enhet, fantes i hovedsak i den vestlige delen av Nord-Sverige og ble gjerne kalt vestlæstadianere. Selv kaller de seg for ”de førstefødte” som er en bibelsk betegnelse for det står i Hebreerbrevets 12, 23 at levende kristne er kommet til ”menigheten av de førstefødtes forsamling” der Kristus selv er den ”førstefødte blant mange brødre” se Rom. 8, 29.
Førstefødte har sitt hovedsete i det de kaller «moderforsamlingen i Lappmarken», altså i det området der læstadianismen oppstod. En læstadiansk gudstjeneste, en «samling», innledes av salmesang og bønn før det leses en preken av Læstadius. Deretter følger nok en sang før en av predikantene holder sin preken. Etter prekenen avsluttes samlingen med to salmer og kveldsbønn. Hvor lenge en samling varer kan variere, men som regel rundt to timer.
Grunnen til at man alltid leser en av Læstadius' predikener er at man vil beholde hans lære som rettesnor også i dag.
Læstadianske samlinger foregår hver søndag. I Norge er det store sammenkomster eller «sommersamlinger». Disse foregår i byene Leknes og Narvik, i tillegg til tettstedene Bjerkvik og Ballangen. Disse samlingene er i juli/august, og det varierer litt fra år til år hvor de begynner. I Bjerkvik, Ballangen, Narvik eller Leknes er det også slike storsamlinger i nyttårshelgen.
Det er også samlinger andre steder Drag, Musken, Malm, Trondheim, Bergen, Porsgrunn, Oslo, Bodø, Tromsø, Finnmark og Svalbard..) og på andre tider av året.
En storsamling kan samle fra flere hundre til 1-2000 personer.
I Sverige er julesamlingene i Gällivare sentrale, der samles predikanter og andre fra hele verden. I Finland er det også store samlinger, blant annet midtsommer-samling i Lahtis, der flere tusen mennesker deltar. Store sammenkomster skjer også i USA, hvor de fleste Førstefødte holder til.


== Litteratur ==
Læstadianske prekensamlinger


== Se også ==
Nettsiden laestadianerne.no
Læstadianismen
Læstadianismen: fremvekst og utbredelse
Læstadianske fraksjoner og retninger