jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Svartfuru

Svartfuru (Pinus nigra) er en art i furufamilien som er utbredt i fjellene i middelhavslandene.
Den blir 25–45 m høy med en stammediameter på 100–180 cm. Stammen er rett, og barken er gråbrun og skjellete. Krona er uregelmessig eggformet og glissen lengst nede, men tettere lenger oppe. Nålene er mørkegrønne og sitter to sammen; de er 8–15 cm lange. Konglene blir 5–10 cm lange og er eggformete og tilspissede.
Svartfuru er en typisk supra- eller submediterran plante. Den vokser lenger mot nord, eller høyere til fjells, der temperaturen blir for lav og nedbøren for høy til at den egentlige middelhavsvegetasjonen kan vokse. Den trives best 800–1500 moh., men kan vokse både lavere og høyere. Den er ikke kresen på jordsmonnet og vokser på kalkstein, dolomitt, sur jord og vulkansk jord.
Denne arten tåler luftforurensning bedre enn andre furuer og er derfor mye plantet både i Europa og USA. Den er også en del plantet i Norge.


== Underarter ==
Det er beskrevet en rekke underarter av svartfuru, men den er egentlig ikke mer variabel enn andre furuarter. Det er likevel naturlig å dele den i fem underarter. Adriaterhavet og Podalen danner et gap mellom de to viktigste underartene på over 600 km, og svartfuru mangler i de sørlige Alpene, selv om vekstforholdene der burde være gode. Følgende inndeling følger The Gymnosperm Database.

subsp. nigra – nordøstlige Italia, Østerrike, Slovenia, Kroatia, Bosnia-Hercegovina, Montenegro, Serbia, Nord-Makedonia, Albania
subsp. dalmatica – kysten i Kroatia
subsp. pallasiana – Romania, Serbia, Nord-Makedonia, Bulgaria, Hellas, Tyrkia, Kypros, Krim, Vest-Kaukasus
subsp. salzmannii – Spania, Pyreneene, Cevennene i Sør-Frankrike og svært spredt i Marokko og Algerie
subsp. larico – Korsika, sentrale og sørlige Italia, Sicilia


== Galleri ==

		
		
		
		
		


== Litteratur ==
A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 171–172. ISBN 82-10-01282-7. 
V. Isajev m.fl. (2003). EUFORGEN Technical Guidelines for genetic conservation and use of European black pine (Pinus nigra). Roma: Bioversity International. ISBN 978-92-9043-659-1. 
M. Blamey og C. Grey-Wilson (2004). Wild Flowers of the Mediterranean (2 utg.). London: A & C Black. s. 27. ISBN 0-7136-7015-0. 
«Pinus nigra». The Gymnosperm Database. Besøkt 17. januar 2016. 
C.M. Enescu m.fl. (2016). «Pinus nigra in Europe: distribution, habitat, usage and threats».  I J. San-Miguel-Ayanz m.fl. European Atlas of Forest Tree Species (PDF). Luxembourg: Publication Office of European Union. ISBN 978-92-79-52833-0. Arkivert fra originalen (PDF) 27. februar 2019. Besøkt 27. februar 2019. 


== Eksterne lenker ==
(en) Svartfuru i Encyclopedia of Life 
(en) Svartfuru i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Svartfuru hos Artsdatabanken 
(sv) Svartfuru hos Dyntaxa 
(en) Svartfuru hos ITIS 
(en) Svartfuru hos NCBI 
(en) Svartfuru hos The International Plant Names Index 
(en) Svartfuru hos Tropicos 
(en) Kategori:Pinus nigra – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pinus nigra – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pinus nigra – detaljert informasjon på Wikispecies
Tårefuru

Tårefuru (Pinus wallichiana) er en art i furufamilien. Tårefurua vokser vilt i fjellområdene i Himalaya.


== Litteratur ==
A. Mitchell (1977). Trær i skog og hage. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 157. ISBN 82-10-01282-7. 
«Pinus wallichiana». Flora of China. Besøkt 29. desember 2015. 
«Pinus wallichiana». The Gymnosperm Database. Besøkt 29. desember 2015. 


== Eksterne lenker ==

(en) tårefuru i Encyclopedia of Life 
(en) tårefuru i Global Biodiversity Information Facility 
(no) tårefuru hos Artsdatabanken 
(sv) tårefuru hos Dyntaxa 
(en) tårefuru hos ITIS 
(en) tårefuru hos NCBI 
(en) tårefuru hos The International Plant Names Index 
(en) tårefuru hos Tropicos 
(en) Kategori:Pinus wallichiana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pinus wallichiana – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pinus wallichiana – detaljert informasjon på Wikispecies
Virakfuru

Virakfuru (Pinus taeda) er en art i furufamilien. Virakfurua vokser vilt i sørøstre deler av USA.
Den blir opptil 46 m høy med en stammediameter på 160 cm. Stammen er rett, og krona er bredt kjegleformet til avrundet. Barken er rødbrun med furer som deler den i kvadratiske eller uregelmessig rektangulære plater. Nålene sitter to eller tre sammen og er dypt gulgrønne og 12–18 cm lange. Hannkonglene er sylindriske, 2–4 cm lange og gule til gulbrune. Hunnkonglene er avlange, 6–12 cm lange og gulbrune. De bruker to år på å bli modne.Arten vokser i fuktig subtropisk klima med hete somre og milde vintre. Årsnedbøren ligger mellom 1020 og 1520 mm. Virakfuru vokser i rene bestander, eller sammen med andre furuarter og ulike løvtrær. På tørre steder vokser den sammen med sumpfuru og andre furuarter, kviteik og andre eikearter, sassafras og Diospyros virginiana. På næringsrik jord forekommer også tulipantre, amerikabøk og kvitask.På våte steder vokser virakfuru sammen med andre furuarter, vasseik, pileik, Quercus michauxii og andre eikearter, sumptre, Nyssa biflora, rødlønn, Magnolia virginiana, oksemagnolia, Persea borbonia, kvitalm og Sabal palmetto.Undervegetasjonen varierer mye, og vanlige småtrær og busker omfatter blant annet blomsterkornell, amerikakristtorn og andre kristtornarter, hagtorn, Morella cerifera, Clethra, sumak og en rekke arter i lyngfamilien. Vanlige urter er Andropogon, Panicum, starr, Cyperus og hjortetrøst.Utbredelsen strekker seg fra sørlige New Jersey sørover til sentrale Florida og vestover til østlige Texas. Arten finnes både på kystslettene og opp til 700 moh. i åslandet rundt Appalachene. Den mangler helt på elveslettene ved Mississippi og er heller ikke vanlig på sandgrunn på kystslettene.Virakfuru er det viktigste tømmertreet i Sørstatene, og tømmer kommer både fra naturlige bestander og tømmerplantasjer. Disse skogene er viktige for vilt som hvithalehjort, gråekorn, reveekorn, nordkrattvaktel, villkalkun, sørgedue og bomullshalekaniner. Virakfuru blir også dyrket i tømmerplantasjer i land der den ikke vokser naturlig, som Sør-Afrika, Zimbabwe, sørlige Brasil, Argentina, Kina og Australia.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Virakfuru i Encyclopedia of Life 
(en) Virakfuru i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Virakfuru hos ITIS 
(en) Virakfuru hos NCBI 
(en) Virakfuru hos The International Plant Names Index 
(en) Virakfuru hos Tropicos 
(en) Kategori:Pinus taeda – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pinus taeda – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pinus taeda – detaljert informasjon på Wikispecies
Busko-Zdrój

Busko-Zdrój ( listen) er en by i det sørlige Polen, omkring 80 km nordøst for Kraków. Byen har 17.363 innbyggere (2004).
Shamash

Shamash var i mesopotamisk mytologi en solgud, og også den som hadde rollen som en gud for lov og orden. I sumerisk mytologi er han kjent under navnet Utu.
Navnet Shamash betyr simpelthen «sol», og han er personifiseringen av solen og dagslyset. Som solen som beveger seg over himmelen, ser han alt. Han er derfor sannhetens og retferdighetens beskytter.
Utu ble regnet som sønn av måneguden Nanna-Suen og Nindal og bror av Inanna. Utu var gift med Sherida. Han fremstilles noen ganger som en okse. 
Sammen med Adad er han også skytsgud for varselstagning. 


== Tekster på norsk ==
Flere hymner til Utu finnes i antologien Sumeriske skrifter, 2006.
Adad

Adad var en værgud i mesopotamisk mytologi. I sumerisk mytologi var han kjent som Ishkur og på arameisk som Haddad/Hadad.
Ishkur er en av de eldste gudene man kjenner til at ble tilbedt i Sumer, og han ble regnet som personifiseringen av regn og uvær. Han hadde også noen krigerske egenskaper og beskyttet det sumeriske folket mot dets fiender. Den senere Adad er en mindre aggressiv gud, og forbindes med jordbruk og fruktbarhet. Han var dessuten gud for varseltagning sammen med solguden Shamash. 
I noen tekster fremstilles Ishkur som sønn av Enlil, men vanligvis fremstilles han som Ans sønn. 


== Referanser ==


== Tekster på norsk ==
En hymne til Ishkur finnes i antologien Sumeriske skrifter, 2006.
Korkåpe

Korkåpen er en del av prestedrakten som brukes i visse liturgiske sammenhenger. Den er halvsirkelformet og lukkes med en spenne. 
I Den norske kirke er bruk av korkåpe forbeholdt biskopene. I Den katolske kirke var korkåpe tidligere en obligatorisk del av prestens antrekk ved høymesser og høytidsmesser, men er gått mer og mer ut av bruk etter 2. Vatikankonsil.
Douglasgranslekten

Douglasgranslekten (vitenskapelig navn Pseudotsuga) er en gruppe trær i furufamilien. Slekten består av fem arter eviggrønne bartrær, tre arter vokser i Nord-Amerika og to i Øst-Asia.


== Arter ==
Blant artene i denne slekten finner vi blant annet i:
Nord-Amerika

Douglasgran eller Kystdouglasgran, Pseudotsuga menziesii subsp. menziesii.
Rocky Mountain-douglasgran, Pseudotsuga menziesii subsp. glauca.
Meksikansk douglasgran, Pseudotsuga lindleyana.
Storkronet douglasgran, Pseudotsuga macrocarpa også kalt bigcone Douglas-fir, er vanlig i sørlige California.Asia

Japansk douglasgran, Pseudotsuga japonica.
Kinesisk douglasgran, Pseudotsuga sinensis var. sinensis.
Smalkronet kinesisk douglasgran, Pseudotsuga sinensis var. gaussenii.
Kortbladet kinesisk douglasgran, Pseudotsuga sinensis var. brevifolia.
Yunnan douglasgran, Pseudotsuga sinensis var. forrestii.
Taiwan douglasgran, Pseudotsuga sinensis var. wilsoniana.


== Litteratur ==
A. Mitchell (1977). Trær i skog og hage. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 148–149. ISBN 82-10-01282-7. 
A. Farjon (1990). Pinaceae: drawings and descriptions of the genera Abies, Cedrus, Pseudolarix, Keteleeria, Nothotsuga, Tsuga, Cathaya, Pseudotsuga, Larix, and Picea. Königstein: Koeltz Scientific Books. ISBN 3-87429-298-3. 
«Pesudotsuga». The Gymnosperm Database. Besøkt 28. desember 2015. 
«Pseudotsuga». Flora of China. Besøkt 27. desember 2015. 
«Pseudotsuga». Flora of North America. Besøkt 27. desember 2015. 
Xiao-Xin Wei, Zu-Yu Yang, Yan Li og Xiao-Quan Wang (2010). «Molecular phylogeny and biogeography of Pseudotsuga (Pinaceae): insights into the floristic relationship between Taiwan and its adjacent areas». Molecular Phylogenetics and Evolution. 55 (3): 776–785. ISSN 1055-7903. PMID 20214996. doi:10.1016/j.ympev.2010.03.007. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
(en) Douglasgranslekten i Encyclopedia of Life 
(en) Douglasgranslekten i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Douglasgranslekten hos Artsdatabanken 
(sv) Douglasgranslekten hos Dyntaxa 
(en) Douglasgranslekten hos ITIS 
(en) Douglasgranslekten hos NCBI 
(en) Douglasgranslekten hos The International Plant Names Index 
(en) Douglasgranslekten hos Tropicos 
(en) Kategori:Pseudotsuga – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pseudotsuga – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pseudotsuga – detaljert informasjon på Wikispecies
Lerkeslekten

Lerkeslekten kan vise til to biologiske grupper:

Lerkeslekta (botanikk) (Larix) ei slekt av bartrær i furufamilien.
Flere slekter av fugler i Lerkefamilien.
Kyros Vasaras

Kyros Vasaras (gresk: Κύρος Βασάρας; født 1. februar 1966 i Thessaloniki) er en tidligere gresk fotballdommer. Vasaras dømmer kamper i UEFA Champions League og en del landskamper på høyeste europeiske nivå. Vasaras dømte VM i 2002 og EM 2008.
Han la opp i april 2009.


== Kamper i VM som hoveddommer ==
2002

 Kina – Costa Rica  (gruppespill)


== Kamper i EM som hoveddommer ==
2008

 Tsjekkia – Portugal  (gruppespill)
 Polen – Kroatia  (gruppespill)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kyros Vasaras på Internet Movie Database 
(en) Kyros Vasaras – Olympics.com 
(en) Kyros Vasaras – Olympic.org 
(en) Kyros Vasaras – Olympedia 
(en) Kyros Vasaras – Transfermarkt (dommer) 
(en) Kyros Vasaras – WorldFootball.net (dommer) 
(en) Kyros Vasaras – Soccerbase.com (dommer) 
(en) Kyros Vasaras – Soccerway 
(en) Kyros Vasaras – EU-Football.info (dommer) 
(en) Kyros Vasaras – PlaymakerStats.com (dommer)
Samuel Eto’o

Samuel Eto'o Fils (født 10. mars 1981) er en kamerunsk fotballspiller som spiller for den qatarske klubben Qatar SC.


== Klubbkarriere ==
Eto'o har tidligere spilt for blant andre Real Madrid, RCD Mallorca, FC Barcelona og Inter. Sesongen 2004/05 skåret Eto'o 24 mål for Barcelona, men måtte likevel se seg slått av Diego Forlán, som skåret 25 mål for Villarreal CF.
Den 26. august 2014 meldte han overgang til Everton FC, hvor han skrev under på en toårskontrakt. Eto'o meldte overgang til den italienske klubben UC Sampdoria i januar 2015, hvor han skrev under på en treårskontrakt.Sommeren 2015 valgte Eto´o å gjennomføre en overgang til Antalyaspor, en liten klubb i den tyrkiske ligaen, der han tjener 850 000 kroner i uken.


== Landslagskarriere ==
Eto'o har spilt i tre VM-sluttspill, i 1998 (Frankrike), 2002 (Japan og Sør-Korea) og VM 2010 (Sør-Afrika). I førstnevnte sluttspill var han turneringens yngste spiller. Dagen etter hans overgang til Everton i august 2014 offentliggjorde Eto'o at han valgte å trekke seg fra landslagsspill.I september 2021 kunngjorde Samuel Eto'o sitt kandidatur til presidentskapet i Kameruns fotballforbund (Fecafoot).


== Meritter ==
Han har blitt kåret til årets spiller i Afrika både i 2003, 2004 og 2005, og ble dermed den første som fikk denne prisen tre år på rad. I 2005 ble han samtidig kåret til verdens tredje beste fotballspiller av FIFA, kun slått av Ronaldinho og Frank Lampard.

PersonligÅrets fotballspiller i Afrika (4): 2003, 2004, 2005, 2010


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Samuel Eto'o – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Samuel Eto'o på Internet Movie Database 
(en) Samuel Eto'o hos The Movie Database 
(de) Samuel Eto'o – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Samuel Eto'o – Olympics.com 
(en) Samuel Eto'o – Olympic.org 
(en) Samuel Eto'o – Olympedia 
(en) Samuel Eto'o – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Samuel Eto'o – FIFA 
(en) Samuel Eto'o – UEFA 
(fr) Samuel Eto'o – LÉquipe 
(en) Samuel Eto'o – Transfermarkt 
(en) Samuel Eto'o – Transfermarkt (manager) 
Samuel Eto'o på Twitter
Stade Vélodrome

Stade Vélodrome er et fotballstadion i Marseille. Arenaen er hjemmebane til den franske fotballklubben Olympique Marseille og har vært det siden 1937.
I 2014 ble Stade Vélodrome bygget om for EM i fotball 2016, der kapasiteten ble utvidet til 67 394 tilskuere.


== Historikk ==
Den ble bygget til VM i fotball 1938 og den første kampen som ble spilt var mellom Olympique Marseille og Torino i 1937. Stadionet hadde både en løpebane til friidrett og en velodrom for sykling; hvor stadionet fikk navnet sitt fra.  Det ble også spilt kamper i rugby union og det ble arrangert konkurranser innen motorsport der.Opprinnelig var tilskuerkapasiteten på 35 000, men denne har blitt utvidet flere ganger i løpet av 1900-tallet.  Den største utvidelsen skjedde før Frankrike arrangerte VM i fotball i 1998.  Kapasiteten ble økt til 60 000.Før fotball EM i 2016 ble stadionet bygget om igjen og ferdigstilt i 2014.  De største endringene var det nye taket som bølger som en sykkel-velodrom og at kapasiteten er utvidet til 67 394.  Den er nå rangert som et UEFA Elite Stadium, den høyeste kategorien til UEFAs stadionrangering.


== Større idrettsarrangementer ==


=== VM i fotball ===
Stadionet har blitt brukt under begge verdensmesterskap i fotball som har blitt arrangert i Frankrike.  Under VM i fotball 1938 ble det spilt to kamper her; én kamp i første runde hvor Norge tapte 1-2 for Italia samt én semifinale.  Under VM i fotball 1998 ble det spilt fire kamper i gruppespillet, én åttendedelsfinale, én kvartfinale og én semifinale her.


=== EM i fotball ===
Frankrike arrangerte sluttspillet i det første EM i fotball i 1960 og stadion ble brukt til både én semifinale og finalen hvor Sovjetunionen slo Jugoslavia 2-1 etter ekstra omganger.
Ved EM i fotball 1984 ble det spilt to gruppekamper samt finalen på stadionet.  Frankrike slo Spania 2-0 i finalen.
Stadionet ble brukt til fire gruppekamper samt én åttendedelsfinale under EM i fotball 2016.


=== Confederations Cup ===
Frankrike arrangerte FIFA Confederations Cup 2003 og fire kamper i gruppespillet samt én semifinale og finalen ble spilt på stadionet.


=== VM i rugby union ===
I 2007 arrangerte Frankrike VM i rugby union.  Tre gruppespillkamper, én kvartfinale, begge semifinalene og finalen ble spilt på Stade de France.


=== UEFA Champions League ===
Finalen i Mesterligaen har blitt spilt på Stade de France to ganger; i 2000 og 2006.


=== Rugby union europacup ===
Finaler:

European Rugby Champions Cup i 2022 da La Rochelle slo Leinster 24–21 i finalen.
European Rugby Challenge Cup i 2022 da Lyon slo Toulon 30–12 i finalen.
European Rugby Challenge Cup i 2010 da Cardiff Blues slo Toulon 21–18 i finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stadionets offisielle hjemmeside (engelsk)
(en) Offisielt nettsted 
(en) Stade Vélodrome – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Stadionet på UEFA sin hjemmeside (engelsk)
Den amerikanske dragen: Jake Long

Den amerikanske dragen: Jake Long er en amerikansk animasjonsserie som vises på Disney XD. Den handler om 13 år gamle Jake Long som er halvt drage og halvt menneske. Dette gir ham et spesielt ansvar for å beskytte overnaturlige vesener fra hverandre, og fra mennesker. Han bor i New York hvor han blir trent opp av bestefaren sin og hunden Hund Fu. Han har to bestevenner som han liker å stå på rullebrett med. Fra og med sesong to byttet serien animasjonsstil.


== Rollefigurer ==
Jacob «Jake» Luke LongJake, også kjent som den amerikanske dragen, er en ofte overmodig ung mann. I hver episode sier han "Å nei!"

Luong Lao ShiLao Shi er Jakes morfar og læremester. Han er også halvt drage.

Hund FuHund Fu er Lao Shis assistent, en opportunist og skjørtejeger med form som en hund.

Trixie CarterTrixie er, sammen med Spud, Jakes bestevenn. Hun er afroamerikaner.

Arthur «Spud» P. SpudinskiSpud er Jakes underlige og klomsete bestevenn.

RoseRose er Jakes kjæreste. Derimot har forholdet deres vært problematisk helt siden det ble avslørt at hun jobber for Jaktmann.

JaktmannJaktmann er leder for en krigerklan som har til hensikt å utrydde alle overnaturlige vesener.

Haley LongHaley er Jakes lillesøster som, i likhet til broren og bestefaren, er en drage.


== Norske stemmer ==
Jake Long: Lars Berteig Andersen
Lao Shi: Per Skjølsvik
Hund Fu: Tommy Karlsen
Trixie: Emilie Christensen
Spud: Erik Skøld
Rose/Jaktjente: Hanne Dancke Arnesen
Jaktmann: Øyvind B. Lyse
Mamma: Katrine Blomstrand
Pappa: Øyvind B. Lyse
Haley: Klara Døving
Professor Rotwood: Simen Sand
Brad: Raymond D. HenriksenEllers medvirket: Lena Meieran og Thomas Engeset.
Titelsang fremført av: Ole Morten Aagenæs og Per Øystein Sørensen


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Den amerikanske dragen: Jake Long på Internet Movie Database 
(en) Den amerikanske dragen: Jake Long på Metacritic 
Den amerikanske dragen: Jake Long hos TV.com
Professor Rottenikken

Se også pekersiden Rottenikken for andre betydningerProfessor Rottenikken (engelsk: Professor Padraic Ratigan) er skurken i Disneys Mesterdetektiven Basil Mus.
Han er historiens versjon av Professor James Moriarty, erkefienden til historiens «Sherlock Holmes», Basil Mus fra Baker Street, London.


== Rolle i filmen ==
Rottenikken er en typisk Disney-erkeskurk som har ambisjoner om å ta over museriket.
Rottenikken lager onde planer om å bytte ut dronningen av England med en falsk robot bygget av en leketøymaker.
Planen er at denne roboten skal utnevne filmens skurk til «Kong Rottenikken av England». 
Filmens helter, Basil Mus og doktor Dawson, gjør sitt beste for å stoppe Rottenikken og klarer det ved hjelp av leketøymakerens datter. 
Når Rottenikken oppdager at planen har gått i vasken, kidnapper han av brutal hevnlyst leketøymakerens datter, og tar henne med til toppen av Big Ben. 
Som den helten han er følger Basil etter Rottenikken, og etter en dramatisk kamp på klokketårnets visere, stuper Rottenikken etter alt å dømme i døden.
Det norske navnet på denne figuren er trolig inspirert av Rolf Erling Knudsen, som ble kalt Rottenikken og som hold til på Østlandet under krigen.


== Fakta om Rottenikken ==
Dyreart               – Rotte
Farge                 – Grå
Bekledning            – Dress
Ambisjon              – Bli «Kong Rottenikken av England»
Lojalitet             – Utelukkende seg selv
Favorittsitat         – Det er så deilig å være slem
Stemme                – Helge Jordal
Stemme (org. versjon) – Vincent Price


== Eksterne lenker ==
Professor Rottenikken Inducks
Joe Purdy

Joe Purdy er en artist fra USA, som har gitt ut 10 album


== Diskografi ==
Joe Purdy (2001) (Relansert) (ikke lansert i 2007)
Sessions From Motor Ave. (2002) (Relansert) (ikke lansert i 2007)
Stompingrounds (2003)
Julie Blue (2004)
Only Four Seasons (2006)
You Can Tell Georgia (2006)
Paris in the Morning (2006)
Live at Hotel Cafe 8/12/06 (2006) (ikke lansert, men tilgjengelig på hans offisielle hjemmeside.)
Canyon Joe (2007)
Take My Blanket And Go (2007)
Last Clock On The Wall (2009)
Burn Down Alaska (TBC)Joe Purdy har også vært med på disse album –  

Grey's Anatomy Soundtrack  (2005)
Grey's Anatomy Soundtrack  (2007)
Peaceful Warrior Soundtrack (2006)
LOST – Songs from Season 1 (2006)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Joe Purdy på Discogs 
(en) Joe Purdy på MusicBrainz 
(en) Joe Purdy på Songkick 
(en) Joe Purdy på Last.fm 
(en) Joe Purdy på AllMusic 
Joe Purdy på Myspace 
Official Message Board
The Unofficial Joe Purdy Transcription Site
The Joe Purdy Yahoo! Group
Joe Purdy on Whole Wheat Radio
virb page
Engelmannsgran

Engelmanngran (Picea engelmanni) er en art i slekten graner i furufamilien. Engelmanngrana vokser vilt i Rocky Mountains i Nord-Amerika. Den er en av de mørke granartene og kan se nesten blåsvart ut i dårlig lys.
Engelmanngran blir inntil 40 meter høy, i enkelte tilfelle opp til 65 meter. Trekronen er først smalt konisk, deretter nesten sylindrisk i eldre alder. Barken trevles av i flak som er 5-10 cm lange.
Engelmanngranen kan vokse helt opp til 3.650 moh. i USA, dvs over tregrensen. Den kan krysse seg med kvitgran (Picea glauca).
Treet brukes i skogindustrien, til plankemateriale og ikke minst i papirindustrien. Det brukes også til å produsere gitarer og harper.
I Norge har treet vært plantet for skogsindustrielle formål, og er forvillet i Østfold og Telemark.


== Litteratur ==

A. Mitchell, oversatt av I. Gjærevoll (1977). Trær i skog og hage. Tiden. s. 133. ISBN 82-10-01282-7. 
«Picea engelmannii var. engelmannii». Flora of North America. Besøkt 22. desember 2015. 
R.R. Alexander og W.D. Shepperd. «Engelmann spruce». Silvics of North America. Besøkt 22. desember 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) Engelmannsgran i Encyclopedia of Life 
(en) Engelmannsgran i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Engelmannsgran hos Artsdatabanken 
(sv) Engelmannsgran hos Dyntaxa 
(en) Engelmannsgran hos ITIS 
(en) Engelmannsgran hos NCBI 
(en) Engelmannsgran hos The International Plant Names Index 
(en) Engelmannsgran hos Tropicos 
(en) Kategori:Picea engelmannii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Picea engelmannii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Picea engelmannii – detaljert informasjon på Wikispecies