jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Isberget

Isberget er en uavhengig supporterklubb som støtter fotballaget Tromsø Idrettslag. Isberget ble stiftet i 1996. Klubbens leder fra 2010 til 2020 var Alf Edvard Masternes. Leder fra 2020 er Karin Mikalsen. 
Isberget har som formål å organisere personer som støtter Tromsø Idrettslag og å gi støtte til laget gjennom sanger og andre tribunearrangementer.


== Sanger og rop ==
Et utvalg av sanger som blir sunget er:
Best i norges land: vi e tromsø il / tromsø il e størst / vi e best i norges land / det syng vi alle mann
Syng fra store stå: vi elske tromsø,å-å / vi elske tromsø,å-å / vi elske tromsø,å-å / vi syng fra store stå
Gutan våres: gutan våres e de beste / heia heia heia tromsø / gutan våres e de beste / heia heia heia tromsø..


== Tifo ==
Isberget har en Tifo-gruppe som ble startet opp høsten 2005.


== Isflaket ==
Isberget supporterklubb gir ut fanzinet "Isflaket". Isflaket kom ut første gang høsten 2005.


== Isberget Sør ==
Isberget Sør ble stiftet i 2004, og er en undergruppe av Isberget. 
Isberget Sør er organisert for å gi støtte til laget på bortekamper, 
og for det skal være et nettverk for Isberget-medlemmer på Østlandet og har hovedbase i Oslo.


== Isberget Finnmark ==
Isberget Finnmark ble stiftet i 2012, og er en undergruppe av Isberget.
Isberget Finnmark har hovedbase i Hammerfest og har som hensikt å skape aktiviteter og planlegge fellesturer til Alfheim eller andre arenaer for å støtte TIL.


== Isberget Vest ==
Isberget Vest ble stiftet i 2012, og er en undergruppe av Isberget.
Isberget Vest dekker fortrinnsvis Agder, Rogaland, Hordaland og Sogn og Fjordane


== Medlemmer ==
Medlemstall i supporterklubben siden den ble startet i 1996.

96- ca. 290 medlemmer
97- 308 medlemmer
98- ?
99- 414 medlemmer
00- 416 medlemmer
01- ca. 400 medlemmer
02- ca. 270 medlemmer
03- ?
04- ca. 500 medlemmer
05- 529 medlemmer
06- 532 medlemmer
Pr. 1 Juli 2007: 560 medlemmer


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Isberget på Facebook - Isberget
Isberget på Twitter @IsbergetSupport
ITER

International Thermonuclear Experimental Reactor (ITER) er et energiprosjekt for bygging av en tokamakreaktor til forskningsbruk,  besluttet av et konsortium av EU (EURATOM), Russland, Kina, USA, Sør-Korea og Japan. 


== Bakgrunn ==
Reaktoren baserer seg på deuterium og tritium (D-T) reaksjon der tritium «formeres» fra nøytronbestråling av litium i reaktorveggen. Deuterium finnes i naturen som tungtvann. Forskningen som følger er prosjektert til 35 år. Den skal teste systemer og materialer for kjernefysisk fusjon men vil ikke kunne danne en vedlikeholdbar reaksjon, og nye forskningsprosjekter som skal utprøve dette basert på fremtidige resultater fra ITER er allerede foreslått. Det ventes ikke at en fusjonsreaktor som leverer strøm kan settes i drift før 2050.
Det ble bestemt i juni 2005 at ITER skal bygges i Europa. Nærmere bestemt i Cadarache i Sør-Frankrike. Konstruksjonkostnadene er forventet til å bli oppimot fem milliarder euro over en ti-årsperiode. Selve byggingen av reaktorens støttebygninger er forventet å starte i første halvdel av 2008. Senere selve reaktorbygningen og tokamakreaktoren i 2012. 
Prosjektet styres av Fusion for Energy, som er et EU-byrå (forvaltningsbyrå/joint undertaking) direkte underlagt Europakommisjonen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) ITER – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) ITER – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Daniel Olbrychski

Daniel Marcel Olbrychski (født 27. februar 1945 i Łowicz, Polen) er en polsk skuespiller. Han har vært en av Polens mest populære og aktive skuespillere siden 1960-tallet, og har også spilt i internasjonale produksjoner, bl.a. Volker Schlöndorffs film Blikktrommen etter Grass' roman og den polsk-norske samproduksjonen Dagny hvor han portretterte den polske forfatteren Stanislaw Przybyszewski. Han er gift med den tyske skuespillerinnen Barbara Sukowa, og har en sønn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daniel Olbrychski på Internet Movie Database 
(sv) Daniel Olbrychski i Svensk Filmdatabas 
(da) Daniel Olbrychski på Filmdatabasen 
(da) Daniel Olbrychski på Scope 
(fr) Daniel Olbrychski på Allociné 
(en) Daniel Olbrychski på AllMovie 
(en) Daniel Olbrychski hos Rotten Tomatoes 
(en) Daniel Olbrychski hos The Movie Database
Berta Drews

Berta Helene Drews (født 19. november 1901 i Berlin-Tempelhof, død 10. april 1987 i Berlin) var en tysk skuespillerinne.
Berta Drews ville opprinnelig bli operasangerinne, men fordi hun hadde problemer med stemmen studerte hun isteden ved Max Reinhardts skuespillerskole. I 1925 ble hun engasjert ved teateret i Stuttgart, og spilte 1926–1930 ved Münchner Kammerspiele. I 1930 reiste hun tilbake til Berlin, hvor hun spilte ved Volksbühne og fra 1933 ved Staatstheater. Fra 1938 til 1945 tilhørte hun ensemblet ved Berliner Schillertheater. Hun ble i 1932 gift med Heinrich George, som var sjef for Schillertheater. De spilte sammen i filmen Hitlerjunge Quex fra 1933. Fra ekteskapet med George hadde hun sønnene Jan og Götz George, som også ble skuespillere.
Etter krigsslutt var hun fra 1949 virksom ved Hebbel-Theater og fra 1951 igjen ved Schillertheater. Hun spilte bl.a. «Eliza» i George Bernard Shaws Pygmalion, og var senere en kjent film- og fjernsynsskuespillerinne. I 1956 spilte hun i Anastasia, die letzte Zarentochter og i 1978 spilte hun bestemoren i Blikktrommen.
Hun skrev en biografi over sin mann, og offentliggjorde i 1986 dessuten selvbiografien Wohin des Wegs?.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Berta Drews på Internet Movie Database 
(sv) Berta Drews i Svensk Filmdatabas 
(fr) Berta Drews på Allociné 
(en) Berta Drews på AllMovie 
(en) Berta Drews hos The Movie Database
Tritium

Tritium (symbol T eller 3H) er en radioaktiv isotop av hydrogen som også kalles tre-tungt hydrogen. Tritiumkjernen har ett proton og to nøytroner. 1H eller protium, den mest vanlige isotopen har bare ett proton og ingen nøytroner. Atomvekten til tritium er 3,0160492.  Det er en gass (T2 eller 3H2) ved vanlig temperatur og trykk.  Tritium forbinder seg med oksygen og danner en væske som kalles tritiert vann eller tretungt vann T2O eller delvis tritiert vann THO.
Tritium er radioaktivt med en halveringstid på 12,32 år. Det brytes ned til helium-3 i reaksjonen:

  
    
      
        
          

          
          
            1
          
          
            3
          
        
        
          
            T
          
        
        →
        
          

          
          
            2
          
          
            3
          
        
        
          
            
              He
            
          
          
            +
          
        
        +
        
          
            
              e
            
          
          
            −
          
        
        +
        
          
            
              ν
              ¯
            
          
          
            
              e
            
          
        
      
    
    {\displaystyle {}_{1}^{3}{\hbox{T}}\to {}_{2}^{3}{\hbox{He}}^{+}+{\hbox{e}}^{-}+{\overline {\nu }}_{\hbox{e}}}
  og avgir 18,6  keV energi. Elektronet har en gjennomsnittlig kinetisk energi på 6,5 keV (betastråling), mens resten forsvinner i en elektron antinøytrino som vanskelig kan detekteres. Beta stråling med så lav energi kan ikke trenge gjennom menneskelig hud, og tritium er bare skadelig dersom det inntas eller inhaleres. Tritium dannes i naturen ved at kosmisk stråling bryter ned gasser, spesielt nitrogen, i atmosfæren. Men på grunn av kort halveringstid finnes det bare i svært små konsentrasjoner. Derfor fremstilles tritium til militært bruk eller forskning ved nøytronbestråling av 6Li.


== Anvendelse av tritium ==
Tritium anvendes sammen med deuterium i hydrogenbomber, en type atombombe og i fusjonsreaktorer. Hydrogenbomber kalles også fusjonsbomber. 
Tritium anvendes også til selvlysende detaljer på klokker o.l. og har i senere tid også blitt benyttet i selvlysende, gjerne fiberoptiske sikter på håndvåpen.
Katharina Thalbach

Katharina Thalbach (født 19. januar 1954 i Berlin) er en tysk skuespillerinne og regissør.
Katharina Thalbach tilhører en teaterfamilie. Hun er datter av den kjente sveitsiske regissøren Benno Besson og skuespillerinnen Sabine Thalbach, og er mor til skuespillerinnen Anna Thalbach. Hun er søster av skuespilleren Pierre Besson.
Hennes far var fra det franskspråklige Sveits, men arbeidet mest med tyskspråklig teater, og slo seg ned i DDR etter at han møtte Bertolt Brecht. Katharina Thalbach og hennes mann, Thomas Brasch, flyttet fra Øst-Berlin til Vest-Berlin i 1976 i protest mot regimets behandling av Wolf Biermann. Hennes far flyttet forøvrig til Frankrike to år senere og arbeidet senere med teater på sitt franske morsmål.


== Roller ==
Film- og fjernsynsroller i:
Schlaraffenland DEFA
Lotte in Weimar DEFA
Die Leiden des jungen Werther DEFA
Blikktrommen (1979)
Engel aus Eisen (1980)
Domino (1982)
Paradies (1986)
Zum Beispiel Otto Spalt (1987)
God aften, herr Wallenberg (1990)
Sonnenallee 1999 Regie: Leander Haußmann- (mit Alexander Scheer, Alexander Beyer, Henry Hübchen, Robert Stadlober und Detlev Buck)
Liebesau - die andere Heimat (2001, TV-Miniserie)
Die Manns
Edelweißpiraten (2005)
Kabale und Liebe (2005)
Räuber Hotzenplotz (2006)Teater
Betty aus der Dreigroschenoper am Berliner Ensemble 1969
Venus/Galatea in Die schöne Helena (Volksbühne) 1972
Lovely Rita (Schillertheater) 1978
Hauptmann von Köpenick
Käthchen von Heilbronn (Schauspiel Köln) 1990
Mutter Courage und ihre Kinder (1995)


== Regiarbeider (utvalg) ==
Der Hauptmann von Köpenick, Schade, dass sie eine Hure ist og Romeo und Julia ved  Maxim-Gorki-Theater (Berlin)
Macbeth og Romeo und Julia ved Thalia Theater (Hamburg)
Don Giovanni 1997 E-Werk Berlin
Orpheus in der Unterwelt Theater Basel (2002)
Salome ved operaen i Köln (2004)


== Utmerkelser ==
1971 Kritikerpreis (DDR): Beste Nachwuchsschauspielerin
1978 Bayerischer Filmpreis: Beste Nachwuchsdarstellerin
1980 Deutscher Darstellerpreis der Film- und Fernsehregisseure
1980 Theater heute: Schauspielerin des Jahres 1980
1983 IFF Locarno: Darstellerpreis (TV-Film)
1987 Deutscher Filmpreis: Filmband in Gold (Beste Darstellerin)
1991 Konrad-Wolf-Preis der Akademie der Künste Berlin
1992 Kritikerpreis (Barcelona): Beste ausländische Inszenierung
1997 Adolf-Grimme-Preis
Carl-Zuckmayer-Medaille


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Katharina Thalbach i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(en) Katharina Thalbach på Internet Movie Database 
(no) Katharina Thalbach hos Filmfront 
(sv) Katharina Thalbach i Svensk Filmdatabas 
(da) Katharina Thalbach på Filmdatabasen 
(da) Katharina Thalbach på Scope 
(fr) Katharina Thalbach på Allociné 
(en) Katharina Thalbach på AllMovie 
(en) Katharina Thalbach hos Rotten Tomatoes 
(en) Katharina Thalbach hos TV Guide 
(en) Katharina Thalbach hos The Movie Database
Benno Besson

René-Benjamin Besson (1922–2006), kjent som Benno Besson, var en sveitsisk skuespiller, regissør og teaterleder.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han ble født i det franskspråklige Sveits som sønn av en lærer. Han fikk sin første skuespillerutdannelse i Lyon i 1942, og var fra 1943 regiassistent ved Schauspielhaus Zürich. Fra 1942 til 1946 studerte han romanske språk og engelsk i Zürich og Neuenburg.


=== Teater ===
Frem til 1949 arbeidet han som oversetter og tok skuespillerutdannelse ved Théâtre Jean-Marie-Serreau i Paris. Han satte opp Bertolt Brechts Die Ausnahme und die Regel og Molièrestykker i den franske okkupasjonssonen i Tyskland.
Han møtte Brecht i Zürich i 1947, og to år senere flyttet han etter forslag fra Brecht til Øst-Berlin, hvor han frem til 1958 arbeidet som skuespiller og regissør ved Berliner Ensemble. Han hadde stor kunstnerisk frihet under Brecht, og regisserte sammen med ham i 1954 Molières Don Juan. Etter uenigheter med Helene Weigel sluttet han ved Theater am Schiffbauerdamm og ble i 1962 sjefregissør ved Deutsches Theater Berlin. Der hadde han stor suksess med Aristofanes' Fred i Peter Hacks' gjendiktning. Han ble leder for Volksbühne Berlin i 1969.
Det kom i 1977 til konflikt mellom Benno Besson og kulturministeriet, og han hadde problemer i ekteskapet. Derfor reiste han i 1978 til Paris, hvor han ville arbeide på sitt fortrengte morsmål. Han virket som selvstendig regissør ved teatre i Østerrike, Sveits og ved Schillertheater i Vest-Berlin, i tillegg til Frankrike. Fra 1982 til 1989 var han leder for Comédie i Genève og satte opp en rekke tospråklige stykker på tysk og fransk. Fra 1995 var han virksom ved Schauspielhaus Zürich.
Besson mottok DDRs nasjonalpris i 1974. Han mottok Josef-Kainz-Medaille i 1982 fra byen Wien og 1994 Molière-prisen fra byen Paris. Théâtre Benno Besson i fødebyen Yverdon er oppkalt etter ham. Han mottok den franske Æreslegionen i 2002.
Besson arbeidet til sist med oppføringen av Sofokles Oidipus ved Comédie-Française. Han døde etter kortere tids sykdom på et sykehus i Berlin.
Besson er far til skuespillerne Katharina Thalbach og Pierre Besson, og har fire andre barn kalt Marie, Philippe, Madeleine og Nathanael.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Benno Besson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Benno Besson på Internet Movie Database 
(en) Benno Besson på AllMovie 
(de) Verk av og om Benno Besson i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Angela Winkler

Angela Winkler (født 22. januar 1944 i Templin) er en tysk skuespillerinne.


== Biografi ==
Angela Winkler utdannet seg først til medisinsk-teknisk assistent, men hennes lidenskap for teater førte henne til München. Der fikk hun undervisning i skuespill av Ernst Fritz Fürbringer. Etter engasjementer ved mindre teatre fikk hun hovedrollen i filmen Jagdszenen aus Niederbayern av Peter Fleischmann i 1969. Takket være denne rollen ble hun oppdaget av Peter Stein, og engasjert ved Schaubühne am Lehniner Platz, hvor hun ble i seks år.
Hennes neste filmrolle var tittelrollen i Katharina Blums tapte ære av Volker Schlöndorff etter Heinrich Bölls roman. Filmen fra 1975 gjorde henne berømt, og hun mottok flere priser.
I 1979 spilte hun moren til Oskar Matzerath i Volker Schlöndorffs filmatisering av Günter Grass' Blikktrommen.
Winkler har i senere år hovedsakelig viet seg teateret, og bl.a. arbeidet med Peter Zadek.


== Filmografi ==
Jagdszenen aus Niederbayern (1969) regi: Peter Fleischmann
Katharina Blums tapte ære (1975) regi: Volker Schlöndorff
Die Linkshändige Frau (1977) regi: Peter Handke
Messer im Kopf (1978) regi: Reinhard Hauff
Deutschland im Herbst (1978)
Blikktrommen (1979) regi: Volker Schlöndorff
Letzte Liebe (1979) regi: Ingemo Engström
 La Provinciale (1981) regi: Claude Goretta
Danton (1983) regi: Andrzej Wajda
Vanviddets terskel (1983) regi: Margarethe von Trotta
Ediths Tagebuch (1984) regi: Hans W. Geißendörfer
Die Grenze (1984) regi:Leon de Winter
Bronsteins Kinder (1991) regi: Jerzy Kawalerowicz
Bennys video (1992) regi: Michael Haneke
Der Kopf des Mohren (1995) regi: Paulus Manker
 Die Bubi Scholz Story (1998) regi: Roland Suso Richter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Angela Winkler i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(en) Angela Winkler på Internet Movie Database 
(no) Angela Winkler hos Nationaltheatret 
(sv) Angela Winkler i Svensk Filmdatabas 
(sv) Angela Winkler i Svensk Filmdatabas 
(da) Angela Winkler på Filmdatabasen 
(da) Angela Winkler på Scope 
(fr) Angela Winkler på Allociné 
(en) Angela Winkler på AllMovie 
(en) Angela Winkler hos The Movie Database
Grünes Gewölbe

Grünes Gewölbe (Det Grønne Hvelvet) i Dresden i Tyskland er et museum som inneholder en av Europas største samlinger med skatter. Det er en del av Dresden slott, og ble i sin tid grunnlagt av August den sterke i 1723. Museet inneholder en stor samling objekter fra barokken til klassisismen. Navnet kommer av at det første rommet et grønnmalt. De siste årene har museet vært gjennom store ombygginger, og ble gjenåpnet 1. september 2006. Det kalles ofte en «walk-in skattekiste». Museet består av ni rom, der hvert rom har sitt eget tema. 
Under 2. verdenskrig ble tre av de ni rommene ødelagt av bomber, men skattene i museet var oppbevart trygt et annet sted. Russerne konfiskerte skattene i 1945, men ga dem tilbake i 1958, til DDR. 

En av de viktigste statuene i samlingen er Maurer Med Smaragdplate (Mohr mit Smaragdstufe), som ble lagd av Balthasar Permoser i 1724.
Samlingen består av til sammen over 4 000 gjenstander. Ca. 1 000 er i Neues Grünes Gewölbe, mens 3 000 er i det opprinnelige Grünes Gewölbe.


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Grünes Gewölbe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Grünes Gewölbe – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Oversikt over de viktigste gjenstandene i museet, med bilder (tysk)
Bilder fra tre rom, med informasjon (tysk)
Artikkel i en tysk avis
André Le Nôtre

André Le Nôtre (født 12. mars 1613, død 15. september 1700) var en fransk landskapsarkitekt. Han var gartner for kong Ludvig XIV av Frankrike fra 1645 til 1700. Han var mest kjent for å ha lagd parken til Slottet i Versailles. 
Le Nôtre designet også mange andre hager og parker, blant annet Château de Chantilly, Slottet i Fontainebleau, Racconigi, Saint-Cloud, Saint-Germain-en-Laye og St. James's Park. Han samarbeidet også med Louis Le Vau og Charles Le Brun med parkene i Vaux-le-Vicomte. André Le Nôtres far, Jean Le Nôtre, var Ludvig XIIIs gartner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) André Le Nôtre – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) André Le Nôtre – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
André Le Nôtre
Andre Le Notre – biografi
Insha’Allah

Insh'Allah  (إن شاء الله DIN: ʾin šāʾ Allāh, «om Gud vil», også translitterert insh Allah), er et ofte brukt uttrykk i det arabiske språket. Det kan tolkes som tegn på islamsk fatalisme, men også som et tegn på ydmykhet; «uten Guds vilje kan mennesket ikke». I praksis brukes insha'Allah vanligvis for å uttrykke håp eller ønske om at en fremtidig hendelse skal inntreffe; «Hun vinner valget i morgen, insha'Allah». Selv om uttrykket brukes av både muslimer og ikke-muslimer, har det opphav i Koranen: 

Si aldri om noen ting: ‘Dette vil jeg gjøre i morgen’, uten: ’– om Gud vil.’ Kom Herren i hu når du glemmer, og si: ‘Det kan være at Herren vil lede meg til noe som er det rette nærmere enn dette.’

Den islamske skriftlærde Ibn ʿAbbās tolket disse versene dithen at det må være obligatorisk for en muslim å legge til insha'Allah etter ethvert utsagn om hva han eller hun ønsker å gjøre i fremtiden, og noen troende følger denne tolkningen også i dag.
Uttrykket kan også brukes for å unngå en ubehagelig sannhet, som en slags ansvarsfraskrivelse. Fremfor å si rett ut at noe nok ikke går bra, kan en legge saken i Guds hender ved å legge på insha'Allah. Norske sjøfolk som var vant med det spanske begrepet hasta mañana (i morgen – kanskje, eller – -) oppfattet «'nsch Ala» som et stort «kanskje – kanskje ikke» og var tilbøyelig til å beskrive områdene under ett, dvs. det meste syd for Biskaya, som «mañanaland» der alt tok lang tid, og ingen tok initiativ for å få noe gjort raskt.
Grotting

Grotting er en sport eller fritidsaktivitet hvor man utforsker grotter. Personer som deltar i grotting kalles gjerne grottere eller grotteutforskere. I Norge er aktive grottere organisert i Norsk Grotteforbund, Norsk Grottedykkerforbund og/eller i en av lokalforeningene (Beiarn Grotteklubb, Rana Grotteklubb, Salten Grotteklubb). Det vitenskapelige studiet av grotter kalles speleologi.


== Eksterne lenker ==
Norsk grotteforbund (NGF)
Diphyllostomatidae

Diphyllostomatidae er en liten familie av biller med en meget begrenset utbredelse – de finnes bare i et område ved kysten av California. De hører til gruppen skarabider (Scarabaeoidea), og man kjenner tre arter. Nesten ingenting er kjent om biologien deres, og larvene er ukjente.


== Utseende ==
Middels store (5–9 mm), slankbygde biller, brune til rødbrune uten metallglans, kroppen med lange, fine hår. Antennene er 10-leddete, rette (ikke knebøyde), hårete og ganske tykke, med en tre-leddet kølle. Fasettøynene er sterkt redusert hos hunnene, av normal form hos hannene. Kjevene (mandiblene) er store, flate og butte, og stikker noe ut foran hodet. Pannen er flat uten horn eller knøler. Brystskjoldet (pronotum) er sterkt hvelvet, ovalt på form sett ovenfra, uten markerte bakhjørner. Dekkvingene er ganske smale, tilsmalnende bakover, med svake punktstriper. Hannene har funksjonelle flygevinger, disse er sterkt redusert hos hunnene, som ikke kan fly. Beina er lange og ganske slanke (sammenlignet med andre skarabider), framleggene (tibiae) er kraftigere med butte pigger på utsiden. Mellom- og bakleggene har to lengdelister på utsiden. Føttene er fem-leddete, lange og ganske tynne. Larvene er ukjente.


== Levevis ==
Nesten ingenting er kjent om biologien til disse sjeldne billene. De er aktive om dagen, hannene flyr godt, men hunnene kan ikke fly. Sannsynligvis lever larvene i jorden som de fleste andre skarabider.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien Skarabider, Scarabaeoidea
Familien Diphyllostomatidae
Slekten Diphyllostoma
Diphyllostoma fimbriata (Fall, 1901)
Diphyllostoma linsleyi Fall, 1932
Diphyllostoma nigricollis (Fall, 1901)


== Eksterne lenker ==
(en) Diphyllostomatidae i Encyclopedia of Life 
(en) Diphyllostomatidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Diphyllostomatidae hos Fossilworks 
(en) Diphyllostomatidae hos ITIS 
(en) Diphyllostomatidae hos NCBI 
Diphyllostomatidae – detaljert informasjon på Wikispecies Jameson, M.L. og Ratcliffe, B.C. 2005. Diphyllostomatidae. Generic Guide to New World Scarabs (på engelsk, med bilde): [1]
Bidos

Bidos, også skrevet biđos eller biđus, er ei tradisjonell samisk kjøttsuppe med reinsdyrkjøtt og lite vann. Bidos er samenes nasjonalrett og benyttes som festmat. Ingrediensene er reinsdyrkjøtt fra lår eller bog, smør, hvetemel, gulrot, løk, potet, vann, salt og pepper.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oppskrift på matprat.no
Information Builders

Information Builders Inc er et privateid amerikansk programvareselskap, med hovedkvarter i New York. Selskapet ble stiftet i 1975 av Gerald D. Cohen, Peter Mittelman og Martin B. Slagowitz og sammen med Microsoft, Apple, Oracle og SAS Institute er de et av de fem store amerikanske IT-selskapene fra midten av 70-tallet som fremdeles ledes av sine grunnleggere.
Information Builders er mest kjent for sine forretningsinnsikts-verktøy Focus og WebFOCUS. Etter over 25 år med rapporteringskompetanse fra alt av plattformer og systemer, etablerte man i 2001 iWay Software som er et heleid datterselskap og som fokuserer på systemintegrasjon og tjenesteorientert arkitektur.
Gruppen har en global tilstedeværelse med 47 egne kontorer og 26 nasjonale/regionale distributører. De har mer enn 1 700 ansatte på verdensbasis, og omsatte i 2004 for nesten 2 milliarder kroner.


== Eksterne lenker ==
Information Builders
iWay Software
InfoBuild Norge – nasjonal distributør Arkivert 29. september 2015 hos Wayback Machine.
Bananrepublikk

Bananrepublikk er en nedsettende betegnelse brukt om flere små, politisk ustabile stater i Latin-Amerika, hvis økonomier er avhengige av en enkelt eksportvare, for eksempel bananer, jamfør «bananøkonomier». Underforstått vil bananrepublikker ofte være strengt klasseinndelte samfunn med en stor og fattig arbeiderklasse og en liten, herskende elite i politikken, næringslivet og militæret, som beriker seg på eksporten.Uttrykket «bananrepublikk» ble først brukt av den amerikanske forfatteren O. Henry i boken Cabbages and Kings fra 1904, inspirert av forfatterens opplevelser i Honduras noen år tidligere. Uttrykket er første gang registrert brukt som lånord på norsk i 1967; det er også brukt på dansk og svensk.


== Referanser ==


== Se også ==
Mislykket stat