Gerd Grieg

Gerd Grieg (pikenavn Egede-Nissen; født 21. april 1895 i Bergen, død 9. august 1988) var en norsk skuespillerinne og instruktør som også ble en anerkjent motstandskvinne under den andre verdenskrig.
Hun var datter av NKP-nestoren Adam Egede-Nissen og Goggi Egede-Nissen. Hun var søster av skuespillerne  Aud Richter, Ada Kramm, Oscar Egede-Nissen, Stig Egede-Nissen, Lill Egede-Nissen og Gøril Havrevold.  


== Skuespilleriet ==
Gerd debuterte på Nationaltheatret som 15-åring i 1910, som Lersol i eventyrspillet Kongens hjerte. Hun slo straks gjennom og gjorde en rekke store roller på Hovedscenen fram til 1917.  I 1913 var hun i flere korte stumfilmer laget av den danske August Blom. I 1917 startet hun sine fem år i Berlin for å spille inn filmer for sin søster Aud Egede-Nissens filmselskap, der Auds mann Georg Alexander var involvert. Hun vendte tilbake til Norge i 1922 og giftet seg, samt hadde gjestespill ved ulike teatre før hun returnerte til Nationaltheatret i 1928. Gerd Grieg hadde flere gjestespill i utlandet, spesielt bemerket gjorde hun seg ved opphold på Det Kongelige Teater i København i 1933 og 1946.

 
Gerd Grieg var en av sin generasjons viktigste Ibsen-skuespillere, og gjorde ledende roller som Hedda, Hilde Wangel, Irene, Svanhild, Ella Rentheim og Rebekka West. Hun var også en stor Bjørnson-tolker, og gestaltet karakterer som Birgit Rømer og Tora Parsberg. I 1937 gjorde hun en sterk tolkning av Lucretia i Holbergs Den vægelsindede. Grieg spilte også Schillers Maria Stuart, Viola i Shakespeares Helligtrekongersaften, tittelrollene i Kjeld Abells Anna Sophie Hedvig og Amalie Skrams Agnete, samtidig som hun tok på seg krevende operetteroller som Rosalinde i Flaggermusen og Hanna Glawari i Den glade enke. Gerd Grieg satte også opp teaterstykker, deriblant fem stykker ved det islandske nasjonalteater Þjóðleikhúsið som ble innviet i 1950.


== Privatliv ==
Fra 1922 til 1940 var hun gift med kirurgen Ragnvald Ingebrigtsen (1882–1975) som var en god del eldre.  Hun fikk ry på seg som norsk teaters femme fatale, og hennes navn var knyttet til flere mer eller mindre pikante «sosietetsskandaler» i mellomkrigstiden. Forholdet til kollegaen Odd Frogg (1901–34) kulminerte med at han tok sitt eget liv ved å hoppe fra et tak og etterlate seg en papirlapp med påskriften «G.E.N.I.», som kan ha stått for «Gerd Egede-Nissen Ingebrigtsen». Gerd hadde fra nyttår 1935 vært sammen med forfatter og senere motstandsmann Nordahl Grieg (1902–43) som hun hadde kjent siden 1931. Etter skilsmissen fra kirurgen giftet de to seg, men han døde i 1943 da bombeflyet han satt i, ble skutt ned over Berlin. Gerd og Nordahl hadde før det rukket å møte Franklin D. Roosevelt i USA. Gerd forble aktiv i den norske motstandsbevegelsen i London og på Island under andre verdenskrig. Krigsnervene og savnet av ektemannen medførte at hun etter krigen kun sporadisk opptrådte som skuespiller og instruktør. Hun trakk seg tilbake fra scenen i 1955 og ga i 1957 ut en bok om sitt og ektemannens samliv: Nordahl Grieg, slik jeg kjente ham.


== Utmerkelser ==
For sesongen 1940/41 vant hun Kritikerprisen. Grieg ble i 1944 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden for «fremragende personlig innsats for norsk kunst under krigen». Grieg ble også hedret med Kongens fortjenstmedalje i gull. Og hun ble kåret til stor ridder av Den islandske falkeorden og mottok den danske Kong Christian Xs erindringsmedalje for deltakelse i krigen 1940–45.


== Filmografi ==
1913 – Livets blændverk (dansk kortfilm):  Nora Hagen, en bankfrue
1913 – En hofintrige (dansk):  Elsa
1913 – Guldmønten (dansk):  Irene
1913 – Elskovs opfindsomhet (dansk):  Grethe, datter av enkefrua
1913 – Hans og Grethe (dansk)
1916 – Den hvide djævel (dansk krim): Clotilde
1918 – En fare for samfundet:  Alice Payne
1918 – Die Rachegöttin av Georg Alexander
1919 – Die Jugendsünde av Georg Alexander
1922 – Pan:  Edvarda


== Referanser ==


== Litteratur og utgivelser ==
Egede-Nissen, Aud: Ellertsen og Egede-Nissens samlede verker, Eget forlag, Åsgårdstrand 2004
Gerd Grieg, Nordahl Grieg, slik likte han, Gyldendal, 1958


== Eksterne lenker ==
Mentz Schulerud (intervjuer), red. (6. februar 1953). Gerd Grieg forteller til om samværet med Nordahl Grieg i Bergen 1935 da han skrev skuespillet «Vår ære og vår makt». NRK (the Norwegian Broadcasting Corporation). 
(en) Gerd Grieg på Internet Movie Database 
(no) Gerd Grieg hos Nationaltheatret 
(no) Gerd Grieg hos Sceneweb 
(da) Gerd Grieg på Filmdatabasen 
(da) Gerd Grieg på danskefilm.dk 
(da) Gerd Grieg på danskfilmogtv.dk 
(en) Gerd Grieg hos The Movie Database