jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
FHM

FHM, et akronym for For Him Magazine, er et blad for menn utgitt én gang i måneden. Bladet ble først gitt ut som FHM i 1994 i Storbritannia, men ble opprinnelig utgitt under navnet For Him i 1985. Grunnleggeren het Chris Astridge.
Etter at James Browns Loaded (ansett som selve opprinnelsen til mannebladsjangeren) kom på markedet, og senere blader som GQ og Esquire, gikk For Him over fra å være et motemagasin for menn til å bli et mer generelt manneblad da de introduserte en sportsseksjon. Etter hvert utvidet bladet seg også internasjonalt, og i juli 2004 var det gitt ut i 27 land. Den norske utgaven av FHM ble gitt ut av Bonnier Media, og kom ut 12 ganger i året. I tillegg ble det utgitt ukentlige iPad-utgaver av norske FHM. Sjefredaktør i Norge var Martin Thronsen.  
Bladet trykkes på glanset papir og fotografiene er av høy teknisk kvalitet. FHM ble det bestselgende magasinet i Storbritannia i midten av og mot slutten av 1990-tallet.
I tillegg til fotografier av lettkledde kjendisdamer, er bladet skrevet i en gjennomgående humoristisk tone, og inneholder reportasjer om en mengde andre emner, som profiler av kjente personer, sportsartikler, film, spill, musikk, teknologi, motestoff og mye annet.


== 100 mest sexy kvinner ==
Siden 1995 har den britiske utgaven av FHM hatt en årlig avstemning for å finne de «100 mest sexy kvinnene i verden». Selv om resultatene ikke er korrekte rent statistisk sett, er de en indikasjon på populariteten hos de aktuelle kvinnene bland kjøperne av FHM. De forskjellige landene har uavhengige avstemninger.
Vinnerne i den britiske utgaven:

1995 – Claudia Schiffer
1996 – Gillian Anderson
1997 – Teri Hatcher
1998 – Jenny McCarthy
1999 – Sarah Michelle Gellar
2000 – Jennifer Lopez
2001 – Jennifer Lopez
2002 – Anna Kournikova
2003 – Halle Berry
2004 – Britney Spears
2005 – Kelly Brook
2006 – Keira Knightley
2007 – Jessica Alba
2008 – Megan Fox
2009 – Cheryl Cole
2010 – Cheryl Cole
2011 – Rosie Huntington-Whiteley
2012 – Tulisa Contostavlos
2013 – Mila KunisBare tre kvinner har vært med på listen alle 11 årene: Pamela Anderson, Cameron Diaz og Kylie Minogue. I en avstemning over tidligere avstemninger publisert i den britiske utgaven i juli 2004 var det imidlertid Louise Redknapp som vant tittelen «Sexyeste kvinne av tiåret».


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
2011: 40 002
2012: 33 904
2013: 25 957Den norske utgaven kom med siste nummer i august 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) FHM – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Offisiell FHM-side i USA
Offisiell FHM-side i Australia og New Zealand
Offisiell FHM-side i Mexico
Offisiell FHM-side i Filippinene
Offisiell FHM-side i Singapore
Offisiell FHM-side i Litauen
Offisiell FHM-side i Danmark Arkivert 22. april 2009 hos Wayback Machine.
Detaljert artikkel om FHM
EMAP-side for FHM
Kingdom Hearts

For det første spillet i serien, se Kingdom Hearts (videospill).Kingdom Hearts (キングダムハーツ, Kingudamu Hātsu) er en japansk/amerikansk videospill-serie lagd og publisert av Square Enix. Spillene er et samarbeid mellom Square Enix og Buena Vista Games, og er under ledelse av Tetsuya Nomura, en spill og figur-designer for Square Enix. Spillene er en kombinasjon av forskjellige Disney historier som tilsammen utgjør deler av "Kingdom Hearts" universet. Serien har i denne sammenheng også mange av Disney figurenes offisielle stemmer som Haley Joel Osment, David Gallagher, Jesse McCartney, Hayden Panettiere, Christopher Lee, Willa Holland, Jason Dohring, Mark Hamill og Leonard Nimoy. Figurer fra Square "Square Enix"s Final Fantasy er også med i spillet. Spillserien sirkulerer rundt hovedpersonen Sora, og hans søk for sine venner og møtene han gjør med Disney- og Final Fantasy figurene og deres verdener. Nylige spill har dermot sirkulert rundt andre karakterer som er sentrale for seriens historie.
Per februar 2012 er det utgitt 7 "Kingdom Hearts" spill over forskjellige spilkonsoller, og flere spill er planlagt. To av spillene har blitt utgitt til Sonys PlayStation 2, og ett til Nintendos Game Boy Advance. Spillene er som følger:

Kingdom Hearts – 2002 – PlayStation 2
Kingdom Hearts: Chain of Memories – 2005 – Game Boy Advance
Kingdom Hearts II – 2006 – PlayStation 2


== Figurer ==
Spillene inneholder mange figurer fra Disney-universet for eksempel Donald Duck, Mikke Mus og Langbein og Final Fantasy-spillene for eksempel Cloud Strife, Sephiroth og Tidus. Imidlertid inneholder spillet også nye figurer blant annet hovedpersonene Sora, Kairi og Riku.
Kingdom Hearts-Serien:
1. Kingdom Hearts Birth By Sleep
2. Kingdom Hearts
3. Kingdom Hearts Chain Of Memories
4. Kingdom Hearts 358/2 Days
5. Kingdom Hearts II
6. Kingdom hearts Re:Coded
7. Kingdom Hearts Dream Drop Distance
8. Kingdom Hearts Birth By Sleep A Fragmentary Passage
9. Kingdom Hearts III
10. Kingdom Hearts Melody of Memory
11. Kingdom Hearts Union x


== Eksterne lenker ==
(en) Kingdom Hearts hos Giant Bomb 
(en) Kingdom Hearts hos VGMdb 
(en) Kingdom Hearts hos MobyGames
William Tyndale

William Tyndale (født ca. 1494 i North Nibley ved Gloucester i England, død 6. oktober 1536 i Vilvoorde nær Brussel) var en prest fra England som ble kjent for å oversette Bibelen til engelsk og for at han for det ble en martyr. 


== Liv og virke ==
Det er lite man vet om hans fødsel og tidlige liv. Han ble utdannet til prest og arbeidet ved universitetene i Oxford og Cambridge. Han kjente til gresk og latin, og senere hebraisk. Tidlig ble han påvirket av reformasjonen. Han kritiserte den katolske kirke på mange områder. 
Han søkte biskop Cuthbert Tunstall om tillatelse til å oversette Bibelen. Biskopen, som ønsket å stå i et godt forhold til kongen og kirken, nektet ham det. Likevel gikk han i gang med arbeidet. Det førte til at han opplevde at trykkeriene ble utsatt for razziaer og at noen av de tidlige utgivelsene av NT ble brent. Tunstall gikk sterkt inn for å støtte motstanden mot oversettelsen.
Tyndale drog til Tyskland og siden til Antwerpen. Han og hans medarbeidere fortsatte arbeidet med oversetting og trykking, og han fikk smuglet eksemplarer inn i England. Han skrev også bøker hvor han gikk imot kirkens lære. Til sist ble han kjent med en person som forrådte ham. Han ble tatt til fange og til sist henrettet ved kvelning og deretter brent på bål. 
Ikke så lenge etterpå ble Bibelen i hans oversettelse allikevel anerkjent i England, og den var en viktig inspirasjonskilde til King James Version omkring hundre år senere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) William Tyndale – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) William Tyndale – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Fairchild C-119 Flying Boxcar

Fairchild C-119 var et amerikansk militært transportfly, utviklet fra Fairchild C-82 Packet,  som ble benyttet under andre verdenskrig, beregnet på å transportere last, personell, bårepasienter og kjøretøyer, samt for utslipp av fallskjermsoldater.


== Historie ==
C-119 gjorde sin første flytur i november 1947, og da produksjonen opphørte i 1955 åvar det blitt produsert mer enn 1 100 eksemplarer av C-119. Flyets evne til transport av last og uvanlige design hadde gitt det kallenavnet «Flying Boxcar» (flygende godsvogn).
Flyet ble brukt i utstrakt grad under Koreakrigen til å transportere soldater og utstyr, og igjen under Vietnamkrigen. 
Under det amerikanske våpenprogrammet er C-119 blitt levert til flyvåpen i bl.a. ÅBelgia, Brasil, Etiopia, India, Italia,  Kina, og Sør-Vietnam.


== I Luftforsvaret ==
Luftforsvaret hadde i perioden 1956 – 1969 åtte C-119G som var plassert ved 335 skvadron. Disse hadde først vært i bruk i det belgiske flyvåpen.  Da de ble faset ut til fordel for Hercules, hadde de logget over 37 000 flytimer i norsk tjeneste.


== Sivilt etterbruk ==
I de senere år er en del C-119 blitt brukt som brannslukningsfly, og enkelte dukker fra tid til annen opp på flystevner.


== Spesifikasjoner ==
Mannskap: 5
Kapasitet: 62 tropper/fallskjermsoldater, 35 bårer eller, 4 545 kg. last
Lengde: 26,37 m
Vingespenn: 33,30 m
Høyde: 8,08 m
Vingeflate: 134,43 m²
'Max takeoff vekt: 33 565 kg
Motorer:  2 x Pratt & Whitney R-4360-20 eller Wright R-3350-85 Cyclone, Stjernemotorhver på 3 500 HKToppfart: 450 km/t
Rekkevidde: 3 670 km
Maks høyde: 7 286 m
Stigningsrate: 5,1 m/s


== Tilsvarende fly ==
Armstrong Whitworth AW.660 Argosy
Nord Noratlas
Blackburn Beverley


== Eksterne lenker ==
Fairchild C-119 Flying Boxcar
Decemviri

Decemviri (entall: decemvir) er latinsk betegnelse som betyr «ti menn». Decemviri var en kommisjon på lik linje med triumviri(tre menn). Oppgaver som decemviratene hadde var nedtegnelse av lover med konsulært imperium (legibus scribundis consulari imperi), rettssaker (stlitibus iudicandis), ansvaret for ofring (sacris faciundis), og utdelelsen av offentlig jord (agris dandis adsignandis).
Valens

For valens i lingvistikken, se valens (lingvistikk).Flavius Julius Valens (født 328, død 9. august 378) var romersk keiser (364–378) etter at han fikk den østlige delen av Romerriket av sin bror Valentinian I. Valens var kjent som  den siste virkelige romer.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Valens' far var generalen Gratianus den eldre, en general fra Pannonia.


=== Keiser ===
Valens ble i 364 utropt til medkeiser av sin bror, keiser Valentinian I, som et resultat av krav fra de generaler som hadde valgt Valentinian. Valens overtok ansvaret for den østlige halvdelen av romerriket.I 365 utropte tronraneren Prokopius, en fjern slektning av Julianus, seg til keiser i Konstantinopel og vant popularitet. Våren 366 seiret Valens' styrker over Prokopius' styrker. Da de senere møttes personlig, deserterte Prokopius' styrker og Prokopius ble halshugget.
Etter Prokopius' død bestemte Valens seg for å straffe dem som hadde støttet Prokopius. Da Valens i 367 gikk over Donau, flyktet visigoterne uten kamp. Ved et nytt angrep i 369 beseiret Valens Atanarik, en visigotisk høvding. Året derpå sluttet Valens og Atanarik fred.

I 368 lot keiser Valens oppføre en akvadukt til Konstantinopel, Valensakvadukten.
Valens kjempet de følgende år mot sassanidene om kontrollen over Armenia. I 375 døde broren og medregenten Valentinian I og hans sønner Gratian og Valentinian II (fire år gammel) etterfulgte ham som keisere over den vestre delen av Romerriket.År 376 bad den visigotiske høvdingen Fritigern om å få bosette seg sør for nedre Donau på grunn av hunnernes ekspansjon. Fritigern og hans menn fikk mark og statlig støtte mot at de gjorde krigstjeneste. Det hele utartet til en masseflukt over Donau, og de romerske embetsmenn mistet kontrollen med situasjonen blant annet på grunn av korrupsjon og ønske om å utnytte goternes vanskelige situasjon. Valens gikk i felt mot visigoterne ledet av Fritigern, og 9. august 378 stod slaget ved Adrianopel, der Valens ikke ventet på brorsønnen Gratian som var på vei til unnsetning. Romerriket led et knusende tap og Valens falt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Valens – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 221

Fylkesvei 221 (Fv221) går mellom Elgå ved Femunden og riksgrensen mot Sverige. Den har forbindelse med resten av riksveinettet kun via en sekundær fylkesvei og via Sverige. 
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Innlandet fylke ===

EngerdalFemundveien 

Valdalsfjellet 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv221
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Illyrerkrigene

Under Illyrerkrigene, mellom 229 f.Kr. og 219 f.Kr., bekjempet romerne  illyriske bosetninger ved elven Neretva (dagnes Bosnia-Hercegovina) og nedkjempet piratene som var et faremoment i Adriaterhavet. Det var to felttog og i begge ble illyrerne ledet av Demetrius av Pharos.


== Den første illyrerkrig (229 f.Kr. til 228 f.Kr.) ==
I den første illyrerkrig tok Roma for seg handelsrutene i Adriaterhavet, som hadde økt i omfang etter Første punerkrig, og etter at Illyria hadde blitt forent under en dronning, Teuta. Etter dødsfallet til en romersk utsending, sendte senatet de to konsulene Lucius Postumius Albinus og Gnaeus Fulvius Centumalus og en hær med ferske seire fra punerkrigen for å rydde unna Teutas menn fra den østlige kystlinjen i Adriaterhavet. Demetrius av Pharos ble slått i 229 f.Kr., og hans terrorregime og sjørøveri ble slått tilbake. Som  følge av seieren etablerte romerne et vern over de greske byene Corcyra, Apollonia (dagens Albania), Dyrrachium (havnebyen Durrës i Albania) og Issa, og fikk dermed et godt fotfeste i den adriatiske regionen.


== Den andre illyrerkrig (220 f.Kr. - 219 f.Kr.) ==
I 219 f.Kr. var den romerske republikk i krig med kelterne i Gallia Cisalpina, og Hannibal hadde marsjert over Alpene. Disse distraksjonene gav Demetrius den tiden han trengte til å bygge en ny illyrisk flåte. I spissen for en flåte på rundt 90 skip seilte Demetrius sør til Lissus og brøt dermed avtalen som var inngått etter den første illyrerkrigen. Den andre krigen var i gang.
Demetrius' flåte angrep først Pylos. Der erobret han 50 skip etter flere forsøk. Fra Pylos seilte flåten hans til Cyclades og slo ned all motstand på veien. Demetrius sendte en flåte over Adriaterhavet, og da den illyriske flåten var delt, tok romerne den illyriske byen Dimale. Fra Dimale vendte romerne blikket mot Pharos og klarte til slutt å utmanøvrere Demetrius. Demetrius flyktet til Makedonia, der han ble rådgiver i hoffet til Filip V frem til sin død i 214 f.Kr.
Illyria ble endelig erobret av romerne i 168 f.Kr. Etter førti år med periodevis kriging, måtte Illyria til slutt overgi seg. Det skulle imidlertid ta enda hundre år før de illyriske og dalmatiske stammene endelig ble underlagt Roma.
Hjortspringbåten

Hjortspringbåten er en båt fra førromersk jernalder (tidfestet til ca. 300-400 f.Kr. med karbondatering) som benyttet padleårer for framdrift og ble funnet helt sør i Danmark. Den ble funnet i Hjortspring Mose på Als i Sønderjylland i 1915, men først gravd ut i 1921–1922. Båten har en slående likhet med avbildinger av båter i bronsealderens helleristninger.
Båten er klinkbygget og ca. 13,3 m lang innvendig (ca. 19 m med de doble snabelformede stevene) og snaut 2 m bred. I hver ende av båten var det en festeanordning for en styreåre. Den har hatt plass til et mannskap på 22–23. I tillegg til båten ble det funnet en stor mengde våpen, deriblant 131 keltiske skjold, 33 skjoldbuler, 138 spydspisser i jern, 10 sverd av jern og rester av 20-24 brynjer.
Hjortspringbåten kan ha blitt benyttet fram mot 300 f.Kr., og er dermed det eldste bordkledde fartøyet som er funnet i Skandinavia, er trolig av baltisk opprinnelse. Bordplankene, som var sydd sammen av lindebast og tettet med harpiks, er ca. 3 cm tykke nærmest kjølplanken, mens de nærmere relingen bare er omkring 1,5 cm tykke. Det var ikke brukt metall i konstruksjonen, og bare på enkelte plasser var det brukt trenagler.
I 1996-1999 ble laget en fullskala kopi av båten for å teste egenskapene. Trente padlere nådde en toppfart  på mellom 7,6 og 8,2 knop. I sjøgang klarte båten 3,5 knop, noe som regnes som en realistisk fart om man ville krysse Skagerrak til Norge. En slik tur ville med andre ord ta ca. 17-18 timer.


== Kilder ==
Dråpen nr. 3 2006, side 12-13. FFFS


== Eksterne lenker ==
The guild of the Hjortspring boat
Fotevikens side om Hjortspringbåten Arkivert 10. februar 2006 hos Wayback Machine.
Bibliografi om båten
Bokanmeldelse
Konservering av båten
Forhistoriske skip (Svensk)
Slaget ved Naissus

Slaget ved Naissus fant sted i september 268 mellom hærene til goterne og Romerrikets styrker ledet av keiser Gallienus og de fremtidige keiserne Claudius II som utøvende kommandant og  Aurelian som kavalerikommandant.


== Bakgrunn ==
Slaget ved Naissus kom i en tid da romerriket var i krise. Det var et resultat av en massiv invasjon av gotere i det romerske territoriet sent i 267 og i de tidlige månedene i 268. Goterne krysset Donau og presset seg inn i den rike provinsen Pannonia hvor de stormet og plyndret flere byer. Det var fryktet av mange at deres neste stopp skulle bli selve Roma.
Gallienus stoppet goterne ved å vinne en imponerende seier på våren, antagelig i april, men romerne var svekket av tiår med interne stridigheter og opprør og klarte ikke å kaste goterne ut fra sine provinser. Goterne fortsatte sine ødeleggelser gjennom sommeren, helt til Gallienus ledet en ny ekspedisjon mot dem da høsten startet.
Der er noe uenighet om hvem som ledet den romerske hæren i det påfølgende slaget, ettersom Gallienus døde på den tiden og Claudius som ble kjent i historien som Claudius II Gothicus («goternes beseirer»), senere fikk æren for seieren og sitt kallenavn av senatet. Gallienus var nesten helt sikkert fremdeles i live og til stede i slaget, derfor er æren som keiser hans, men det virker som at Claudius og særlig Aurelian utførte det meste av kampene.


== Den romerske hæren ==
Gallienus ledet en comitatus, en svært mobil hær som hovedsakelig bestod av kavalerienheter. Comitatusen bestod antagelig av pretorianere og vexillationes fra legionene:

II Parthica
 I Minervia
XXX Ulpia Victrix
VIII Augusta
XXII Primigenia
I, II og III Italica
X, XIII og XIV Gemina
I og II Adiutrix
IV Flavia Felix
VII og XI Claudia
V Macedonica


== Slaget ==
I begynnelsen beseiret det dalmatinske romerske kavaleriet et tusen gotiske ryttere. Goterne som var tallmessig overlegne, presset romerne tilbake til tross for hard motstand. Men den romerske hæren brøt ikke sammen, men gikk til motangrep med hjelp av kavaleriskvadronene under Aurelian som omringet det slagne gotiske tunge kavaleriet og overrasket goterne i ryggen. Goterne måtte trekke seg tilbake til sin befestede leir, men igjen stormet det romerske kavaleriet goternes rygg. I det påfølgende kaoset ble mellom 30 000 og 50 000 gotere drept eller skadet, og flere tusen ble tatt til fange. Mange av fangene valgte senere å slutte seg til den romerske hær og tjente i de senere seirende kampanjene til både Claudius II og Aurelian. Gallienus, derimot, klarte ikke helt å knuse goterne, fordi han måtte returnere til Italia (muligens tvunget av opprøret til Aureolus). Goterne brøt romernes beleiring og lyktes i å forlate Romerriket, men med en svært høy pris i antall drepte.


== Etterspill ==
Dette ødeleggende nederlaget sammen med det tidligere nederlaget i april samme år, brøt krigsmakten til goterne. Noen forble på romersk jord til 271 da Aurelian drev de siste tilbake over Donau, men de var ikke lenger en fare for Roma eller noe annet vitalt område. Det ville gå et århundre før goterne igjen alvorlig truet riket.
Sagaveien

Sagaveien eller Sagavegen (svensk Sagavägen) er en turistvei mellom Brønnøysund i  Norge og Örnsköldsvik i Sverige.
Veien ble åpnet i 1967. Foreningen Sagavägenföreningen ble opprettet samme år. Medlemmer er kommunene Hattfjelldal, Grane, Vefsn, Dønna, Herøy, Vega, Vevelstad, Sømna, Brønnøy, Leirfjord og Alstahaug i Norge, og Vilhelmina, Åsele og Örnsköldsvik i Sverige.


== Traséer ==
Fylkesvei 17 Holm i Bindal – Brønnøysund – Sandnessjøen – Stormoen i Leirfjord
Fylkesvei 839 Horn i Brønnøy – Vega
Fylkesvei 809 Sandnessjøen – Dønna
Fylkesvei 78 Leirfjord – Mosjøen
Fylkesvei 76 Brønnøysund – Vasselv i Grane
Europavei 6 Majavatn – Vasselv – Grane sentrum – Mosjøen
Riksvei 73 Grane – Hattfjelldal
Fylkesvei 804 Hattfjelldal – Nerli
Fv296 Nerli – riksgrensen ved Grensvollen
Länsväg AC 1088 riksgrensen ved Skalmodal – Dikanäs
Länsväg AC 1077 Dikanäs – Stalon
Länsväg AC 1067 Stalon – Vilhelmina
Riksväg 90 Vilhelmina – Hälla i Åsele
Länsväg 348 Hälla – Örnsköldsvik


== Eksterne lenker ==
Sagavägen Arkivert 6. juli 2006 hos Wayback Machine.
Den sanne vilje

Den sanne viljen er et begrep innen Thelema som betegner menneskets sanne kjerne eller vesen. Grunnleggeren av filosofien og religionen Thelema, Aleister Crowley, sier følgende om den sanne viljen: 

Enhver mann og enhver kvinne har en kurs, delvis avhengig av selvet, og delvis avhengig av omgivelsene, som er naturlig og nødvendig for begge.Med andre ord er den sanne viljen avhengig av menneskets indre faktorer, selvet, og de begrensninger eller muligheter som omgivelsene legger på dette individet. Denne viljen er menneskets sanne natur og Thelema preker således at man skal finne fram til denne viljen og følge den. Som Thelemas lov sier: «Gjør hva du vil skal være hele Loven.».Fullkommengjørelsen av denne «sanne viljen» søkes oppnådd gjennom det system som Aleister Crowley utarbeidet som kalles Magick.
Aleister Crowley benytter begrepet «vilje» og «sann vilje» om hverandre i sine skrifter og omtaler noen ganger begrepet som skjebne. Det man skal merke seg er at Crowleys forestilling om dette begrepet likevel ikke er fatalistisk. 
Begrepet om den sanne viljen kan også med rette kalles for mystisk. Mystisk i den forstand at erfaringen av å finne denne viljen faller under begrepet visjonen av individets «Hellige skytsengel» (engelsk Holy guardian angel'). Med andre ord er det å leve i samsvar med den sanne viljen det samme som å være i samtale med denne Hellige skytsengel og oppnåelsen av den regnes som å være en altomveltende personlig og subjektiv erfaring.


== Se også ==
Fri vilje
Fatalisme
Determinisme


== Referanser ==
Gosho Aoyama

Gosho Aoyama (青山剛昌 Aoyama Gōshō, født 21. juni 1963 i Daiei [etter sammenslåing, del av Hokuei], Tottori, Japan) er en japansk tegner og forfatter, kjent i Norge for sin tegneserie om Mesterdetektiven Conan.
Han studerte ved Kunstavdelingen på Nihon-universitetet, og debuterte i 1987 med serien Chotto Mattete (ちょっとまってて, «Vent litt»), i bladet Shonen Sunday.Aoyama er gift med den stemmeskuespilleren, sangeren og komponisten Minami Takayama, som også har stemmen til Conan i anime-versjonen av Mesterdetektiven Conan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Gosho Aoyama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gosho Aoyama på Internet Movie Database 
(en) Gosho Aoyama hos The Movie Database
Klett

Klett (norønt av klettar av klettr.som betyr fjellknatt) er et av distriktene i bydelen Heimdal i Trondheim kommune, og ligger i området kalt Leinstrand sør for Leinstrand kirke. Distriktet grenser mot Heimdal og Tiller i nord/øst og Byneset i nord/vest og Melhus i sør/vest. I selve Klett sentrum bor det ca. 200 personer, men områdene rundt består stort sett av jordbruksareal.


== Historie ==

Stedet har fått navn fra gården Klett som på 1500-tallet tilhørte Elgeseter kloster og som i 1647 var krongods. Fra 1600-årene tilhørte gården Caspar C. Schøller. Den ble solgt til bondeselveie i 1733. I 1830 ble den delt i flere bruk.
Til gården hørte husmannsplassene Kletteleira og Kletterøa.


== Bruk under andre verdenskrig og etterpå ==
Under den andre verdenskrig ble mye av jordene på Klett ødelagt da tyskerne bygde den store militærleiren Nypan leir
Etter krigen er området blitt benyttet dels til militære formål dels til industritomter.
I «sentrum» finner vi en større bensinstasjon, dagligvarebutikk og frisør, samt Felleskjøpet.
Tidligere gikk E6 gjennom Klett sentrum, men ble flyttet til ny trasé i 1988.
Sør for sentrum ligger Klettkrysset hvor E39 og E6 møtes. Leinstrand Idrettslag har også sin hovedarena på Klett, der fotball og skøyter er det viktigste. I umiddelbar nærhet til idrettsplassen finner vi Leinstrand samfunnshus.


== Litteratur ==
Bratberg, Terje; Trondheim Byleksikon, Oslo 1996, s.293, ISBN 82-573-0642-8