jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Femtitrekksregelen

Femtitrekksregelen i sjakk angir at en spiller kan forlange remis hvis ingen brikker er blitt slått og ingen bonde er blitt flyttet i løpet av de femti siste trekkene. 
Partiet blir ikke automatisk remis når femti trekk er gjort – spilleren i trekket må kreve remis. Derfor er det mulig at et parti fortsetter etter at en av spillerne kunne ha krevd remis ifølge denne regelen. Teoretisk kan et parti fortsette til evig tid, men i praksis vil vanligvis en av spillerne være fornøyd med å kunne kreve remis når femtitrekksregelen er oppfylt.
Regelen har en lang historie, og er nevnt i Ruy López' tekst om sjakk fra 1561. Da man på 1900-tallet oppdaget at enkelte sluttspill (f.eks. med to løpere og konge mot springer og konge) bare kan vinnes i mer enn femti trekk (uten bondetrekk eller slag) fra bestemte stillnger, ble regelen endret til å omfatte enkelte unntak der over hundre trekk var tillatt. Unntakene er senere blitt fjernet, nå gjelder femtitrekksregelen for alle stillinger.
Ali ibn Abi Talib

Ali ibn Abi Talib (arabisk: علي بن أبي طالب persisk: علی پسر ابو طالب)  ‎ (født ca 600 i Mekka, død 28. januar 661 i Kufa), også kalt Imam Ali, er en tidlig islamsk leder. Han betraktes av sunnimuslimene som Rashidun-kalifatets fjerde statssjef (eller kalif), og av sjiamuslimene som den første khalifa og den første imam.


== Liv og virke ==
Ifølge de fleste overleveringer ble Ali født inne i Kaba i Mekka, senere islams helligste sted. Hans far var Abu Talib ibn Abd al-Muttalib og hans mor var Fatima bint Asad. Ali ble tatt hånd om av Muhammed, som selv vokste opp i Abu Talib ibn Abd al-Muttalibs hjem - profetens farbror.
Ali var Muhammeds fetter, tilhørte Sahaba– gruppen av Muhammeds følgesvenner, og etter å ha giftet seg med hans datter Fatima Zahra, ble han også profetens svigersønn. Ali ble myrdet i byen Kufa i 661, og det blir antatt at han er begravet i Najaf hvor en moské, Imam Ali-moskéen ble oppført i hans minne.Delingen av islam i sunni og sjia er en konsekvens av maktkampen etter Alis død. Hans tilhengere, Shī'at Ali' («Alis parti») ville at Ali skulle etterfølges av sin sønn, men Muawiya, som var guvernør i Syria, nektet å anerkjenne Alis legitimitet og gjorde opprør mot Alis familie.
Ifølge islamsk tradisjon står profeten Mohammed og imam Ali sammen ved elven Al-Kawthar i paradiset. Profeten skal fylle vannbeholderen og gi den videre til imam Ali, siden det er Ali som gir vannet til Paradisets folk. Ingen slipper inn i paradiset uten å passere og få vann fra Al-Kawthar-elven.
Boka Den åndfulle vei (Nahj al-balagha)  er en samling av Alis taler, brev og visdomsord, samlet av al-Sharif al-Radi, og først utgitt i år 1010.


== Referanser ==
Tidevann

Tidevann er en periodisk variasjon i vannstanden i havet som skyldes tidekrefter skapt av  månen og solen. 


== Bakgrunn ==
Vannstanden i havet endrer seg hele tiden, den enten stiger eller avtar. Det skyldes jordrotasjonen. Når vannstanden er på sitt høyeste, er det flo eller høyvann, og når vannstanden er på det laveste, kaller vi det fjære, lavvann eller ebbe. Perioden, tiden det tar fra en flo til den neste, er ca. 12 timer og 25 minutter (½ månedøgn). Midt mellom, det vil si ca. 6 timer og 12½ minutt etter flo, er det fjære. Noen steder i verden kan forskjellen mellom flo og fjære være så mye som 16,3 m (springflo ved Nova Scotia, Canada). Havet flør når det går fra lavvann til høyvann, og det ebber når det går fra høyvann til lavvann.
Tidevannet skyldes at månen og solen med sine tyngdekrefter trekker vannet i havet mot seg med ulik styrke på forskjellige steder på jordoverflaten. Vanligvis er månen viktigst for tidevannet. Solen bidrar også, men dens virkning er omtrent 3⁄7 av månens fordi solen er så mye lenger unnaSolen og månen setter opp hver sin bølge. Virkningen fra solen kommer til som en modifikasjon av månebølgen. Ved nymåne og fullmåne  vil bølgene komme i fase og forsterke hverandre (spring), dermed springflo og springfjære. Dette skjer når solen, månen og jorden ligger på linje. Ved halvmåne er det mindre forskjell mellom flo og fjære (nipp) fordi det er 90 grader mellom solen-jordens akse og månen-jordens akse, dermed nippflo og nippfjære. 
Tidevannsbølger er lange bølger på opptil tusen kilometer. De oppstår ute på de store havområdene og forplanter seg inn til kontinentene der de forårsaker høyvann og lavvann. Bølgene kan endre retning og form på grunn av landmasser og bunnformasjoner. Ved kystene blir de særlig synlige ved smale sund eller grunne elvemunninger. Saltstraumen mellom Saltfjorden og Skjerstadfjorden har verdens raskeste tidevannsstrøm: opptil 20 knop (37 km/time). Noen steder kan det komme tide­vanns­bølger fra to eller flere retninger. Dette er blant annet tilfelle i Skagerrak, hvor bølgen gjennom Den engelske kanal og bølgen som går nord om Skottland er nesten i motfase. Derfor er tidevannsforskjellene langs Sørlandet og i Oslofjorden så små sammenlignet med resten av landet.
Hvert år publiserer Statens kartverk «Tidevannstabeller for den norske kyst med Svalbard, samt Dover, England». Langs kysten av Norge er det minst gjennomsnittlig tidevannsforskjell i Oslo, Mandal og Stavanger. Største forskjell er det fra Trondheim til Vardø med nær 2 meter gjennomsnittlig forskjell og største forskjell på over 4 meter.Galileo Galilei mente tidevannet var en skvalpende bevegelse forårsaket av jordklodens ferd gjennom verdensrommet. At månen hadde innvirkning på tidevannet – som den jo faktisk har – ble betraktet som astrologisk overtro.

		


== Se også ==
Tidekraft


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bjørn Gjevik: Flo og fjære langs kysten av Norge og Svalbard, Farleia Forlag 2009, ISBN 978-82-998031-0-6.


== Eksterne lenker ==
Jordens posisjon ift månen og månens påvirkning.
Kartverket: Om tidevann o.l.
Hva er tidevann? - artikkel fra forskning.no 25.9.02.
Real Sociedad

Real Sociedad, også kalt La Real eller Erreala er en spansk fotballklubb fra byen San Sebastián i den baskiske provinsen Gipuzkoa. Klubben spiller i Primera División, er kjent under kallenavnet txuri-urdin (baskisk for «de hvite-blå») og spiller sine hjemmekamper på Estadio Anoeta.  Klubben vant ligaen i 1981 og 1982, og cupen i 1909 og 1987.


== Spillerstall ==
Oppdatert 26. oktober 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Norske spillere for Real Sociedad ==
Bjørn Tore Kvarme (2001–2004)
Vadim Demidov (2011–2012)
Martin Ødegaard (2019-2020), utlån fra Real Madrid
Alexander Sørloth (2021-), utlån fra RB Leipzig


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(zh) Offisielt nettsted 
(en) Real Sociedad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Muirchertach Ua Briain

Muircheartach Ua Briain (født ca. 1050, død 10. mars 1119), sønn av Toirdhealbhach Ua Briain, og oldebarn av Brian Boru, var konge av Munster i sørlige Irland, og senere selverklært overkonge av hele Irland. Muircertachs datter Blathmin Ua Briain (som i norske kilder omtales som Bjaðmunjo Mýrjartaksdóttir) ble forlovet til Magnus Berrføtts unge sønn Sigurd for å forsegle en allianse mellom Muircertach og Magnus, men da sistnevnte død kort tid etter etterlot Sigurd sin irske forlovede i Irland da han seilte hjem til Norge.


== Liv og virke ==
Muirchertach var sønn av Toirdhealbhach Ua Briain, den tidligere Dál Cais-konge av Munster og i praksis overkonge av Irland. Hans mor var Derbforgaill, datter av of Tadhg Mac Giolla Pádraig av Osraige, som også født Muirchertachs bror Tadhg. I 1086 døde hans far og Munster ble delt mellom hans tre sønner: Tadhg, Muirchertach og Diarmait. Tadhg døde kort tid etter, og Muirchertach fikk forvist broren Diarmait fra Munster for således å ha være konge alene.
Muircheartach ble konge i 1101 etter en kamp mellom klanene Ua Briain og Ua Lochlainn om overkongedømmet i Irland. Selv om Muircheartach Ua Briain ble overkonge var det fortsatte rivinger mellom Muircheartach Ua Briain og Domhnall Ua Lochlainn i løpet av begges liv. Kampen var bitter og fiendtlig, og ble aldri helt avgjort.I henhold til Annalene av de fire mesterne reiste Muircheartach i 1101 rundt i Irlands provinser. I 1114 ble kongen syk til det stadium hvor «han ble et levende skjelett». Diarmait ua Briain utnyttet kongens sykdom ved å ta kontrollen over kongedømmet Mumu i Munster i sydlige Irland. Det påfølgende året gjenvant Muircheartach sin helse, samlet en hær for å gjenvinne kontrollen, og tok Diarmait ua Briain til fange. Først i 1116 var kongedømmet igjen under fullstendig kontroll.
I 1118 døde Muircheartach Ó Briain.


== Referanser ==
Trekkgjentakelse

Trekkgjentakelse er i sjakk regelen om at en spiller kan kreve remis hvis den samme stillingen oppstår tre ganger, eller vil komme til å oppstå etter deres neste trekk, med den samme spilleren i trekket, og der hver spiller har de samme lovlige trekkene til disposisjon hver gang, inkludert retten til å utføre rokade og å slå en passant. Partiet er ikke automatisk remis hvis denne situasjonen oppstår, remisen må kreves av en av spillerne. Navnet «trekkgjentakelse» er muligens noe uheldig, siden det altså er stillingen og ikke trekkene som skal gjentas.
Remiskravet rettes overfor dommeren. Hvis en spiller ønsker å kreve remis og har et trekk som kommer til å gjenta stillingen for tredje gang, skal han ikke spille det på brettet, men erklære at han har til hensikt å spille dette, og kreve remisen. Om kravet er feil, må dette trekket spilles og partiet fortsetter. Hvis stillingen på brettet har oppstått for tredje gang er det bare spilleren i trekket som kan kreve remisen. (Den andre spilleren hadde mulighet til dette før stillingen ble gjentatt.)
Regelen krever ikke at stillingene oppstår tre ganger i rekkefølge, men det skjer slik ofte i praksis, typisk ved at en av kongene settes i evig sjakk.

Betingelsen om retten til å slå en passant og retten til å rokere er viktig. I et parti mellom Anatolij Karpov og Anthony Miles (Tilburg 1986), krevde Karpov remis ved trekkgjentakelse, men Miles påpekte at i første gang stillingen oppsto, hadde svart lov til å rokere, mens han i andre og tredje gang stillingen oppstod, ikke hadde det. Diagrammet til høyre viser stillingen etter 22. Sb5. Partiet fortsatte 22. ... Ta4 23. Sc3 Ta8 24. Sb5 Ta4 25. Sc3 Ta8 26. Sb5.  Svart kunne utføre lang rokade i diagrammet, men ikke da stillingen oppstod på nytt (da hadde tårnet vært flyttet). Miles klaget derfor til dommeren som ga han rett og straffet Karpov ved å trekke noen minutter fra betenkningstiden hans, noe som gjorde at han var nær ved å tape på tid, men Miles hadde hatt nok moro nå og tok remisen rett etterpå. 


== Eksterne lenker ==
FIDE sjakkregler
Carl Hammerich

Carl Hammerich (født 25. april 1888, død 21. mars 1945) var en dansk kontreadmiral. Carl Hammerich var gift norsk, og sammen med sin kone Borghild organiserte han dansk matvarehjelp til Norge i krigsårene. Sammen med den norske diplomaten Niels Christian Ditleff var Hammerich sentral i planleggingen av hjelpeaksjonen for skandinaviske fanger i Tyskland; De hvite bussene. Hammerich ble arrestert av tyskerne og døde under RAFs angrep på Gestapos hovedkvarter i København den 21. mars 1945, den såkalte bombingen av Shellhuset.
Admiral Hammerichs vei i Vålandskråningen i Hillevåg bydel i Stavanger er oppkalt etter ham.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dansk side om Norgeshjelpen
Historisk samling fra dansk okkupasjonstid
Bombingen av ShellhusetSTAVANGER BYLEKSIKON: Admiral Hammerichs vei
Langsomt Mot Nord

Langsomt Mot Nord (LMN) er en synth-duo med Ola Snortheim som drivende kraft, etablert i 1985. Bandet har sluppet tre album: Langsomt mot Nord (1985), Westrveg (1988) og Hildring (1991). Bandet ble oppløst samme år.
Langsomt Mot Nords musikk er basert på norsk folkemusikk. Mange av stykkene er bygget over eldre innspillinger av gamle folkemusikkstykker fremført av Olas far; Olav Snortheim. Langsomt Mot Nord gir den gamle musikken nye vinklinger og uttrykk gjennom utstrakt bruk av elektroniske instrumenter som synthesizere og samplere. I tillegg bruker de akustiske instrumenter som hardingfeler, lurer, bukkehorn, fløyter, oboer og flygel, som også lar folkemusikken fremtre med nye uttrykk.Ola Snortheim lagde det første albumet, Langsomt mot Nord sammen med gitaristen Jørn Christensen som var kjent fra band som De Press, Cirkus Modern. Dette ble nyutgitt på CD i 1989.Det andre LMN-albumet lagde Ola sammen med synth-mannen og komponisten Morgan Lindstrøm som er bror til Rune Lindstrøm, trommeslager i deLillos.Ola lagde det tredje LMN-albumet sammen med Espen Beranek Holm, kjent under artistnavnet «Beranek». Han er blant annet kjent som soloartist, komiker og som gitarist i flere anerkjente band.Ola Snortheim er en av de mest sentrale trommeslagere innen norsk rock i 1980- og 1990-årene. Han har spilt i band som Blaupunkt, De Press og Cirkus Modern.LMN har ikke hatt mange konserter. De opptrådte på NRK TV én gang, på programmet Top Pop i forbindelse med lanseringen av Westrveg. Programmet ble sendt fra Rockefeller i Oslo. I forbindelse med lanseringen av Hildring, spilte de på Rock On Top Of Europe i Hammerfest, og hadde noen få, mindre konserter i kjølvannet av dette.


== Diskografi ==
Studioalbum

Langsomt Mot Nord (1985)
Westrveg (1988)
Hildring (1991)Samleboks

Langsomt Mot Nord 1985-1991 (2017)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Langsomt Mot Nord på Discogs 
(no) Langsomt Mot Nord på Rockipedia
Sigurd Eindridesson

Sigurd Eindrideson var erkebiskop av Nidaros fra 1231 til 1252 og var sannsynligvis den som startet byggingen av Vestfronten på Nidarosdomen etter inspirasjon fra engelske katedraler. Han la ned grunnsteinen til Vestfronten i 1242. Erkebiskop Sigurd innstiftet 13. oktober som helligdag for å hedre relikviene i Nidarosdomen – dagen ble kalt Relikviedagen.
Sigurd ble viet til erkebiskop av pave Gregor IX i 1231, og kom tilbake til Norge året etter.
Første halvdelen av Sigurds tid som erkebiskop var preget av striden mellom kong Håkon Håkonsson og hans svigerfar, jarl Skule Bårdsson. Konflikten mellom kongen og jarlen var siste delen av det som kalles den norske borgerkrigstiden. Sigurd var på kongens side, men forsøkte å megle mellom partene. Kong Håkon gikk seirende ut av striden, mye takket være Sigurd, og Skule ble drept av Håkons menn i 1240.
Sigurd fikk utarbeidet en ny kristenrett i 1244. Han kalte sammen til et kroningsmøte da kong Håkon ble kronet i 1247, hvor han og de andre biskopene forsøkte å få kongen til å sverge kroningsed til kirken, men uten å lykkes.Sigurd var gjennom sin lange embetstid en lojal støttespiller for kongen, og hans tid som erkebiskop var en storhetstid både for kirken og kongemakten i Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på katolsk.no
Henrik Bull (arkitekt)

Se også Henrik Bull, for andre med dette navnet.

Henrik Bull (født 28. mars 1864 Oslo, død 2. juni 1953 Oslo) var en norsk arkitekt, sønn av stadskonduktør Georg Andreas Bull og Emilie Constance født Hjelm. 
Henrik Bull var blant arkitektene som var med og restaurerte Nidarosdomen. Blant hans mest kjente bygg er Nationaltheatret (ferdigstilt i 1899), Historisk museum (1902) og det nåværende Finansdepartementet (1904).
Bull var også en ledende formgiver i sin samtid. Han tegnet gjerne alt interiør til sine monumentalbygg, inklusive dørhåndtak, lamper, møbler og tepper. Det nåværende Finansdepartementet er et godt eksempel på dette. Hans formgivergjerning strakte seg imidlertid langt videre; han designet bokutstyr, korpusgjenstander i sølv og jernovner, for å nevne noe. Kunstindustrimuseet i Oslo har blant annet et salongmøblement i dragestil som Henrik Bull tegnet. Dessuten formga han sjokoladen Lohengrin for Freia sjokoladefabrikk, som ønsket et spesielt design for sjokolade til salg i Nationaltheaterets foajé.
I perioden 1912–1934 var Henrik Bull direktør for Statens håndverks- og kunstindustriskole.


== Bygninger ==
Bull tegnet blant annet følgende bygninger i Oslo (i kronologisk rekkefølge etter oppføringsår):

Paulus kirke (1889–92)
Nationaltheatret (1891–99)
Historisk museum  (1898–1902)
Regjeringsbygningen (nå Finansdepartementet) (1898–1904)
Tilbygg til Josefines gate 9 i Homansbyen (1900)
Port, inngangsparti mot vest, spisestue – «Lunds hus», Tollbugata 97, Drammen (ca. 1905)
Villa otium (1911), nå residens for Amerikas forente staters ambassadør
«Bybygningen» på Norsk folkemuseum (1914)
Villa oppført for skibsreder Thomas Fearnley i 1915 i Kristinelundveien 4. Villaen var Reichskommissar Josef Terbovens Oslo-residens under annen verdenskrig. Nå ambassadørbolig for den kinesiske ambassade.
Villa for skipsreder Wilhelm Wilhelmsen i Trosterudveien 21 (1917)
Centralbanken for Norge i Kirkegata 14-18 (1915–21), sammen med Waldemar Hansteen
Verksted og garasje på Schous bryggeri (1920)
Edvard Munchs vinteratelier på Ekely (1923)
Malteriet på Schous bryggeri (1925)
Tilbygg (mot Thor Olsens gate) til Kurbadet i Akersgata 74 (1927)For Regjeringsbygningen fikk han utmerkelsen Houens fonds diplom.
Han var dessuten den som tegnet sjokoladen Lohengrin.


== Litteratur ==
Tschudi-Madsen, Stephan, Henrik Bull, Oslo: Universitetsforlaget, 1984. ISBN 82-00-06270-8


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Verk av Henrik Bull på nasjonalmuseet.no
Lengre biografi med bilder av verk
Arc! Arkitekter: Henrik Bull (1864–1953)
Henrik Bull i Norsk kunstnerleksikon
Henrik Bull – utdypning – 1 (NBL-artikkel)
610 f.Kr.


== Fødsler ==
Anaximander (d. 546 f.Kr.)
Jacob Mortenssøn Maschius

Jacob Mortenssøn Maschius (født rundt 1630, død 12. august 1678) var bildekunstner, dikter og prest. Han ble angivelig født i Trondheim (noen kilder sier Bergen) og døde i Jølster. Maschius er mest kjent for sine kopperstikk av byen Trondheim fra 1674 og av Nidarosdomen fra 1661.
Maschius gikk på Bergen katedralskole i 1651, reiste til København og studerte der noen år, og kom tilbake til Norge igjen i 1659. Etterpå arbeidet han på sølvverket i Kongsberg i flere år som huslærer, tegner og landmåler.
Under et besøk i Trondheim i 1661 utførte han to kobberstikk av Nidarosdomen, ett av dem viser vestfronten med nederste skulpturrekke og deler av etasjen over. Dette ble en av de viktigste kildene til dokumentasjon når vestfronten skulle rekonstrueres 200 år senere. Kanskje enda mer verdifullt som dokumentasjon, er det detaljrike stikket av Trondheim fra 1674, som han utførte ved et nytt besøk i byen. Prospektet viser byen sett fra bakklandssida av elva, og er den eldst kjente, større anlagte avbildningen av byen Trondheim. Det vites ikke om bildet er samtidig, eller om stikket er en avbildning av eldre tegninger. Stikket er spesielt viktig fordi bybrannen i 1681 ødela de fleste bygninger som er avbildet. Machius gravyrer er spesielle og hører til Norges eldste arbeider av denne arten. 
Maschius etterlot også noen bevarte stikk fra Bergen, hvor han bodde noen år. Blant annet et portrett av byfogden i Bergen, og et mer fantasifullt stikk av to Bergensskip i kamp med algeriske sjørøvere. Fra 1676 (andre kilder sier 1674 og 1675) var han sogneprest i Jølster, der han endte sitt liv to måneder etter at han giftet seg med Maren Finde, sommeren 1678.
I tillegg til prestegjerningen og bildekunsten, skrev Maschius også dikt, i samme barokktradisjon som Petter Dass og andre diktere fra samme tidsepoke. Hans skrift Norwegia religiosa er en elegi over Nidarosdomens forfall, og ble utgitt etter hans besøk i Trondheim i 1661. De to stikkene av Nidarosdomen var vedlagt skriftet. Dette ble utgitt på nytt i 1900 av Kr. Koren i Karter og topografiske tegninger vedkommende Trondhjem og Trøndelagen, da striden om vestfronten på Nidarosdomens opprinnelige utseende blusset opp. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
W. Swensen : Iacob Maschius, DKNVS’ forhandlinger 1960, b. 33 nr. 9
Máel Petair av Mearns

Máel Petair av Mearns er den eneste kjente mormaer av Mearns. Hans navn betyr «den tornrakede av (Sankt) Peter».
En kilde forteller at Máel Petair var sønn av en Máel Coluim, men sier ellers ikke noe mer. Andre kilder forteller at hans far var en mann ved navn «Loren», og at faktisk han var mormaer av Mar. Navnet Máel Petair dukker opp i mange kilder ettersom han var den som i 1094 drepte kong Donnchad II (Duncan II av Skottland). Det gir hentydning om at han var en alliert av Domnall Bán (Donald III av Skottland).


== Referanser ==
Supreme Headquarters Allied Expeditionary Force

Supreme Headquarters Allied Expeditionary Force (Hovedkvarteret for de allierte styrkene i Europa) (forkortet til SHAEF) (forkortelsen uttalt som «shāf»), var hovedkvarteret for sjefen for de allierte styrker i nordvestre Europa fra slutten av 1943 inntil slutten av andre verdenskrig.
General Dwight Eisenhower hadde kommandoen over SHAEF i den perioden det eksisterte.


== Eksterne lenker ==
United States Army in World War II European Theater of Operations The Supreme Command av Forrest C. Pogue. Office of the Chief of Military History, Department of the Army, Washington, D.C., 1954. Library of Congress Catalog Number: 53-61717
BBC WW2 People's War article on Uxbridge SHAEF and London Bushey Arkivert 22. oktober 2004 hos Wayback Machine.
Sean Patrick O’Malley

Sean Patrick O'Malley (født 29. juni 1944 i Lakewood i Ohio i USA) er en amerikansk kardinal i Den katolske kirke og erkebiskop av Boston.


== Liv og virke ==


=== Kapusiner, prest ===
Han trådte som ung mann inn i Kapusinerordenen ( O.F.M.Cap.) og ble etter presteutdannelsen presteviet den 29. august 1970. 


=== Biskop ===
Den 30. mai 1984 ble han koadjutorbiskop av Saint Thomas, og ble ordinarius av det bispedømmet den 16. oktober 1985. Deretter ble han i 1992 biskop av Fall River i Massachusetts, og i 2002 biskop av Palm Beach i Florida.


=== Erkebiskop ===
Da kardinal Bernard Francis Law måtte tre tilbake etter sterk kritikk mot hans håndtering av anklager og tilfeller av prester seksuelt misbruk av barn og ungdom, utnevnte pave Johannes Paul II O'Malley til ny erkebiskop av Boston.


=== Kardinal ===
Den 22. februar 2006 kunngjorde pave Benedikt XVI hans utnevnelse til kardinal. Selve kreeringen fant sted i konsistoriet den 24. mars, med Santa Maria della Vittoria som tittelkirke.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Kardinal Gaetano de Lai (1853–1928) *1911
Kardinal Raffaele Carlo Rossi (1876–1948) *1920
Kardinal Amleto Giovanni Cicognani (1983–1973) *1933
Biskop Bryan Joseph McEntegart (1893–1968) *1943
Biskop Edward John Harper, C.SS.R. (1910–1990) *1960
Kardinal Sean Patrick O’Malley (1944– ) *1984


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church