Erik Gustaf Geijer

Erik Gustaf Geijer (født 12. januar 1783 på Ransäters bruk i Värmland, død 23. april 1847 i Stockholm) var en svensk forfatter, lyriker, filosof, historiker og komponist. Han var professor i historie ved Uppsala universitet 1817, medlem av Svenska Akademien 1824. Videre var han medlem av Götiska Förbundet og redaktør for deres tidsskrift Iduna. Geijer var morfar av Hugo Hamilton, sønn av Bengt Gustaf Geijer og Ulrika Magdalena Geisler og sønnsønn av Bengt Gustaf Geijer.
I 1795 (da han var 12 år) gikk han på Karlstads skole, han ble student 1799 i Uppsala, filosofidoktor 1806, dosent i historie 1810 og ordinert til professor i 1817.
Under en reise til England, som skulle få stor betydning for hans utvikling, ble han utnevnt til dosent i historie (1810) og det påfølgende året i Götiska förbundet, hvis virksomhet han ble interessert i å delta i. Etter sitt besøk i England bestemte han seg for å bli der. Han oppholdt seg i England i perioden 1809-1810, og i 1816 giftet han seg med Anna Elisabeth Lilljebjörn.
I begynnelsen av 1816 holdt han forelesninger om svensk historie, som ble besøkt av et stort antall tilhørere, blant dem den tyske forfatterinnen Amalia v. Helvig, som da var på ferie i Uppsala. Hun gjorde et dypt inntrykk på han og åpnet hans sinn for kunstens skjønnhet. Han hentet inspirasjon til sin diktning fra fortiden og skrev de berømte diktene Vikingen og Odalbonden, og i folkvisestil skrev han Den lille kolargossen. Han var til og med komponist. Han lagde melodier til mange av sine dikt.
I år 1817 ble han professor i historie og ble ansett som universitetets fremste mann på sin tid. Som professor ved Uppsala universitet skrev han Svenske folkets historie og ble gjennom dette også en berømt historieskriver.
I år 1821 ble han med utgangspunkt i det filosofiske skriftet «Thorild» utsatt for en prosess som kunne ha resultert i landsforvisning. Enkelte av Geijers uttalelser om dogmene ble ansett som en fornektelse av den rene evangeliske lære (protestantiske kristendomen). Han ble frikjent.
I 1838 gav han ut det første nummeret av tidsskriftet «Litteraturbladet». Dette var hans arbeid, filosofi og liv til han døde i 1847 i Stockholm, 64 år gammel.


== Bibliografi ==

Om falsk och sann upplysning med avseende på religionen (1811)
Thorild: Tillika en filosofisk eller ofilosofisk bekännelse (1820)
Minnen (1834)
Salmer:
Du bar ditt kors, o Jesu mild, 1819
Du segern oss förkunnar, 1812 (Herren Lever 1977 nr 874)
Ej guld och rikedom jag har, 1812
Hur härlig, Gud, din sol uppgår, 1812
I nåd du, Herre, på oss tänkt, 1812
Jag vet en hälsning mera kär (1937 nr 483) tekst og melodi 1837
O du Helge Ande, kom till oss in, bearbeitning av en eldre svensk tekst 1819.
På krubbans strå man lade dig, 1812
Så snart for då min fröjd sin kos, 1812
Øvrige diktning:
Bergsmannen
Bilden
Karl XII:s marsch vid Narva
Kolargossen
Natthimmelen
Odalbonden
På nyårsdagen 1838
Shakespeare
Tonerna
Uppvaknandet
Vikingen


== Biografiske verker ==
Erik Gustaf Geijer före avfallet, Borelius, Hilma, 1909, Lund.


== Medlemskap og utmerkelser ==
Geijer ble innvalgt i Svenska Akademien i 1824 og inntrådte på stol nummer 14 etter Malte Ramel 15. januar 1826.
Han ble medlem av Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien i 1824, av Kungliga Musikaliska Akademien i 1829 og Kungliga Vetenskapsakademien i 1835. Geijer var også medlem av Kungliga Samfundet för utgivande av handskrifter rörande Skandinaviens historia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Erik Gustaf Geijer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Erik Gustaf Geijer – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Erik Gustaf Geijer på Discogs 
(en) Erik Gustaf Geijer på MusicBrainz 
(en) Erik Gustaf Geijer på Spotify 
Geijerske slektforeningens hjemmeside om Erik Gustaf Geijer