jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Leif Isaksen

Leif Isaksen (født 19. april 1928 i Nannestad, død 20. juni 2018 i Oslo) var en norsk tegner og tegneserieskaper, særlig kjent for den humoristiske tegneserien Nr. 91 Stomperud, som han hadde ansvaret for i over 30 år.


== Karriere - og Stomperud ==
Isaksen jobbet som illustratør hos Norsk Ukeblad fra 1950-årene. Han tegnet bl.a. flere av bladets forsider i denne perioden.
I 1973 bestemte den daværende forfatteren bak tegneserien 91 Stomperud, Odvar Strand, at han ville trekke seg tilbake. Stomperud var et fast og populært innslag i Norsk Ukeblad, i tillegg til årlige julehefter. Strand hadde skrevet serien siden 1951. Isaksen tok dermed over som forfatter for serien, og fra og med året etter - i 1974 - tegnet han også serien selv, da tegneren Odd Jørgensen pensjonerte seg.
Følgelig ble Stomperud ført videre av Isaksen alene. Fra slutten av 1990-tallet sluttet han å levere nye sider til Norsk Ukeblad - bladet trykket i stedet repriser av serien fra da av - men han fortsatte å produsere det årlige juleheftet helt fram til 2005. Stomperud-serien ble da overtatt av serietegneren Håkon Aasnes.
Isaksen fortsatte til en viss grad den tegnestilen Stomperud-tegnerne hadde hatt siden 1930-tallet. Det er for eksempel ikke snakkebobler i serien, men dialogen og teksten ligger som en billedtekst under rutene. Isaksens stil var ellers preget av tydelige figurer og detaljer, jevntykke pennestreker, rolige fargeflater og sparsom skyggelegging i stiliserte brukstegninger. Han brukte ofte signaturen «isak-».
Leif Isaksen bodde og arbeidet i Bølerskogen i Oslo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Intervju om Stomperud på frimerke 2003
Bildeeksempel på Lambiek.net (på engelsk)
Liste over ordførere i Stavanger

Dette er en liste over ordførere (fra 1837) og borgermestere (før formannskapslovene) i Stavanger


== Borgermestere ==


== Ordførere 1837–1882 ==


== Ordførere siden 1883 ==


== Kilder ==
Stavanger kommune
Mågålaupet

Mågålaupet (også skrevet Magalaupet, Maglaupet og Måggålaupet) er et rundt 100 meter langt, siksakformet gjel i elva Driva. Det ligger ved Engan i Drivdalen i Oppdal kommune i Trøndelag. På det smaleste er det kun 2,25 meter bredt. Dybden er ukjent.
Gjelet består av en rekke store, sammenlenkede jettegryter som elva Driva har gravd ut siden siste istid. Fjellet består av hard gneis, og Driva graver seg ned med en hastighet på ca. 1 mm pr år, tilsvarende 10 meter på 10 000 år.


== Referanser ==
Store Studio

Store Studio er navnet på

Store Studio (bygning), en bygning på NRK Marienlyst
Store studio, talkshow
Marcialonga

Marcialonga er et turrenn på ski som arrangeres hver siste søndag i januar i provinsen Trento i Italia. I 2022 ble rennet arrangert for 49. gang. Rennet inngår i Ski Classics og inngikk til 2018 i FIS Worldloppet Cup.
Rennet begynner i Moena, hvor løperne først går videre opp i Fassadalen og snur ved Cianacei og passerer Moena på sin vei mot målgang i Cavalese i Val di Fiemme. Jerry Ahrlin har løyperekorden fra 2011 med 2.49.10.
Marcialonga foregår i klassisk stil og er 70 km langt, men i 2003, 2007, 2015 og 2017 måtte traseen forkortes til 57 km på grunn av snømangel. En forkortet løype Marcialonga light på 45 km går fra Moena til Predazzo.
I 2012 hadde Norge størst antall deltakere med 2 840 av de 7 200 påmeldte, mens antall italienske deltakere var 2 314.


== Vinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Marcialonga – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Worldloppet
yr.no: Værvarsel for Marcialonga
Annette Lu

Hsiu-lien Annette Lu (kinesisk: 呂秀蓮, pinyin: Lǚ Xiùlián, født 7. juni 1944 i Taoyuan fylke nord på Taiwan) er en nasjonalkinesisk politiker. Hun er visepresident for Taiwan og medlem av Demokratisk framskrittsparti. Visepresident Lu kunngjorde 6. mars 2007 at hun stilte til de neste presidentvalgene i landet, men til slutt ble Frank Hsieh valgt.
Annette Lu studerte jus ved National Taiwan University, og etter slutteksamen der i 1967, studerte hun videre ved University of Illinois og  Harvard University. I 1970-årene markerte hun seg som feminist blant annet med boken Hsin-nü-hsing Chu-i (新女性主義, Nye kvinners prinsipp). Ettersom hun talte til en folkemengde i forkant av den såkalte Kaohsiung-hendelsen i 1974 ble hun dømt til tolv års fengsel for separatisme. Etter drøyt fire år ble hun løslatt for å få bedre behandling mot kreft i skjoldbruskkjertelen. 
Hennes politiske karriere begynte i 1993. I 1997 ble hun valgt til magistrat i Taoyuan, og den 18. mars 2000 til visepresident. President Chen valgte henne til sin visepresidentkandidat også for neste valgperiode. Den 19. mars 2004 ble Lu og president Chen såret i et attentat mot dem i Tainan, dagen før valgene. De vant valgene med en margin på 0,2 prosent.
Etter gjenvalget gjorde hun i enkelte øynes stadig vekk furore ved uforsiktige uttalelser som tenderte mot at Republikken Kina skulle erklære seg som en egen statsdannelse. Etter lokalvalgene i 2005, da hennes parti gjorde det dårlig, var hun i en urolig periode partileder, frem til januar 2006. 
Forut for presidentvalgene i 2008 måtte Det demokratiske progressive parti bestemme seg for hvem deres kandidat skal være. Foruten Annette Lu stod nominasjonen mellom Yu Shyi-Kun (formann i Demokratisk framskrittsparti), Frank Hsieh (tidligere formann i Demokratisk framskrittsparti, tidligere statsminister, tidligere borgermester i Kaohsiung) og Su Tseng-chang (tidligere formann i Demokratisk framskrittsparti, tidligere statsminister).
Annette Lu har vært en tydeligere talsmann for taiwansk selvstendighet enn president Chen Shui-bian, og er derfor blitt sterkere angrepet enn ham både av regjeringen av Folkerepublikken Kina (som kaller henne «nasjonens avskum») og av taiwanske tilhengere av Kinas enhet og fremtidige gjenforening. Hun har ofte syntes å være på kant med presidenten, og har offentlig klaget over å bli satt på sidespor eller ble betraktet som en regjeringens «blomsterpotte». 
Hun ble til slutt ikke nominert som presidentkandidat for valgene i mars 2008, men måtte se nominasjonen gå til Frank Hsieh.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Annette Lu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Visepresident Lus tale i forbindelse med tildelelsen av «2001 World Peace Prize»
Pilegrimsleia over Dovrefjell

Pilegrimsleia utgjør en del av middelalderveien fra Oslo til Trondheim.
Det er ingen som vet når denne leden først ble tatt i bruk, men den har antakelig blitt brukt så lenge det har vært folk i landet. Snorres kongesagaer forteller at Harald Hårfagre (850-933) kom over her med en stor hær på slutten av 800-tallet. Snorre forteller: «Nå samlet de to frendene en stor hær og drog avsted, først til Opplanda og så nordover gjennom Gudbrandsdalen, og videre nord over Dovrefjell. Da han kom ned i bygda (Oppdal) der, lot han alle menn drepe og bygda brenne».
Pilegrimsferdene til Nidaros startet i 1030 da Olav den hellige ble drept og pågikk til ca. 1536. Dronning Margrete av Danmark ble gift med Håkon VI Magnusson den 9. april 1363, 10 år gammel, og for over fjellet til Nidaros i 1381. Jul Feltman 1734 skriver: «foor Dronningen med sit Følge wild paa Dofrefield i et taaget Wejr og kom endelig ned gjennem en Dal imellom Rise og Lo, som derfor endnu kaldes Dronning-Dalen». Fjellposten 23.02 1907: «Den ældste vei over Dovrefjeld gik fra Gautaaen (søndenfor Hjerkinn), øst om Knutshø, fremover Risberget og ned til Rise».
På turens siste del ved garden Trengen passeres et gammelt gravfelt fra ca. år 400 eller eldre. I Trengenområdet er det en lokalitet med svartkurle, som er en truet planteart. Herfra kan vi se over dalen til garden Lo, som Håkon Håkonsson kjøpte og bygde kongsgård, veitslehall og kapell i ca. 1260.
Pilegrimsferden til Olav den helliges skrin i Kristkirken i Nidaros kom igang like etter hans død i 1030, og fortsatte til reformasjonen i 1530. Mye av trafikken gikk over Dovrefjell, den høyest beliggende og mest krevende delen av leden i tidligere tider. Kong Øystein lot bygge sælehus for farende over fjellet. Ved Vesle Hjerkinn, som ligger langs leden over Dovrefjell, har Kulturhistorisk museum gravd ut flere hustufter fra vikingtid og middelalder. På Hjerkinn ligger Eysteinskyrkja.
Pilegrimsleden er dag merket fra Oslo langs gamle pilegrimsstier frem til Nidaros.
Dovrefjell nasjonalpark, Knutshøene, Drivdalen og Vinstradalen er internasjonalt kjent for sitt rike plante- og dyreliv. Den kalkholdige fjellgrunnen gir næring til et vell av arter. Sjeldne planter som dovrefjellvalmue, reinrose, mogop, oppdalssildre og norsk malurt trives godt her. Flere sjeldne planter har overlevd siste istid og må regnes som nasjonalskatter.
På Dovrefjell finner vi Europas best bevarte villreinstamme, men kongen på Dovrefjell er moskusfeet. Det er gjort funn av bein som viser at det levde moskusfe her i forhistorisk tid, og i 1932 ble 10 dyr gjeninnført fra Grønland. Det er også mulig å få et glimt av en fjellrev eller jerv som holder til her. Av fugler som er mulig å få se på Dovrefjell kan nevnes fjellrype, fjellvåk og kongeørn.
Rudolf Petersson

Rudolf Petersson (født 17. juni 1896 i Halmstad, død 17. april 1970 i Enhörna) var en svensk tegneserieskaper.
Petersson er kanskje mest kjent som tegner av tegneserien 91:an Karlsson som han skapte i 1932. Den svenske 91:an Karlsson var forbilde for den norske 91 Stomperud. Petersson ble i 1965 tildelt Adamsonstatuetten.


== Hederstegn og minnesmerker ==
I 1974 opprettet det svenske tegneserieforlaget Semic 91:an-stipendiet, som var en pris som årlig ble delt ut til personer som i vesentlig grad hadde bidratt til å fremme svensk tegneseriekunst. Prisen bestod av en messingstatuett av 91:an Karlsson og en pengesum som varierte fra år til år. Den siste gangen prisen ble utdelt var i 1996, fem dager før Petersson ville fylt 100 år.
I Peterssons hjemby Halmstad har det blitt reist en bronseskulptur som forestiller 91:an. Den er laget av billedhuggeren Nils Egerbrandt.


== Familie ==
Rudolf Petersson var bror av kunstneren Anna Tenggren-Brink. Deres felles bror var faren til tekstilkunstneren Ingrid Dessau.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rudolf Petersson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rudolf Petersson på Internet Movie Database
Synnøve Finden

Synnøve Finden AS er en norsk leverandør av mat og drikke til dagligvare-, storhusholdning- og servicehandel. Hovedvirksomheten er produksjon og salg av gulost og brunost. Synnøve Finden er i dag den eneste norske utfordreren til Tine i det norske ostemarkedet.


== Historie ==
Synnøve Finden (1882-1957) regnes i dag for å være Norges første kvinnelige ostegründer og fabrikkeier. Sammen med Pernille Holmen og hennes datter Evy (13) åpnet Synnøve Finden sin første ostefabrikk i 1928 på Grefsenplatået i Oslo. Gjennomslaget for produksjonen kom da osten først ble introdusert til husmorforeningene Hjemmenes Vel. I 1987 ble Synnøve Finden A/S solgt til Dag Swanstrøm og produksjonen flyttet til Enebakk. Med Swanstrøm kom også gjennomslaget (1996) for å kunne være en utfordrer til meierimonopolet Norske meierier (Tine) og samvirket. I januar 1997 uttalte daværende landbruksminister Gunhild Øyangen fra Arbeiderpartiet at staten og Norges Bondelag hadde blitt enige om å åpne opp for konkurranse i meierisektoren. Den nye eieren hadde i 1995 gått til innkjøp av det nedlagte Tine-meieriet i Alvdal.  
Fra perioden 1996-2008 var Synnøve Finden blitt den første landsdekkende konkurrenten til Tine med både gulost og brunost. I 2008 fikk selskapet nye eiere, de norske gründerne Jan Bodd og Stig Sunde. Ti år etter overtagelsen ble Karl Kristian Sunde med som partner og eier.


=== Synnøve Korea ===
I 2020 ekspanderte Synnøve Finden sitt salg av brunost til Sør-Korea, hvor i overkant av 52 000  brunoster har blitt solgt innen mai 2021.


== Dagens virksomhet ==
Selskapet har i dag produksjonsanlegg i Alvdal og Namsos, tidligere i Enebakk 
Fakta fra 2020 

Ansatte: 228
Omsetning: 1,274 MRD
Melkeforbruk: 130 millioner liter  
Produksjon: 14 000 tonn gul- og brunost


== Se også ==
Konflikten mellom TINE og Synnøve Finden
Norges 100 viktigste kvinner - Synnøve Finden (vg.no)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Scandza Norge
Elektrolytt

En elektrolytt er et stoff som inneholder frie, bevegelige ioner, med enten positiv (kationer) eller negativ (anioner) ladning, og som derfor er elektrisk ledende. Ioner er her ladningsbærerne hvor det i metaller er frie elektroner som bærer ladningene. De fleste elektrolytter inneholder ioner i en vannbasert løsning. Slike elektrolytter kalles derfor ioniske løsninger. Andre elektrolytter oppstår ved smelting av stoffer, og faststoff-elektrolytter er også mulig. Eksempler på ioniske løsninger er saltvann, syrer og baser.
Elektrolytter er viktige for flere av kroppens funksjoner, der de er med på alt fra væskebalanse til nerveimpuls-generering. Elektrolyttbalansen i kroppen utgjøres hovedsakelig av Na+ (natrium), K+ (kalium), Cl- (klor), HCO3- (hydrogenkarbonat), Ca2+ (kalsium), Mg2+ (magnesium), ulike negativt ladde proteiner og residualanioner.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tazmini, Kiarash (2014). Elektrolyttveileder (2. utgave, 2. opplag, 2015 utg.). Helsebiblioteket: Diakonhjemmet Sykehus, 2014. ISBN 978-82-999512-1-0. 


== Eksterne lenker ==
(en) Electrolytes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Strømtangen

Strømtangen er den sydligste bydelen i Brevik og består hovedsakelig av havnebygninger mot Brevikstrømmen, som blant annet huser Kystverkets trafikksentral for fjordsystemet som leder inn til industrien i Bamble og Grenland.
På motsatt siden av Brevikstrømmen ligger Mølletangen i Bamble.
Flatøy fyr

Flatøy fyr ligger på Store Flatøya, vest av Engeløya i Steigen kommune i Nordland. Fyret ble opprettet i 1882 og nedlagt og erstattet av ei fyrlykt i 1966. I 2005 påtok Steigen kommune seg forvaltningsansvaret for fyret, og i 2006 fikk kommunen 1,3 millioner kroner fra Direktoratet for Naturforvaltning til drift og vedlikehold av fyret. Pengene skal forvaltes av den nystiftede foreningen «Venner av Flatøy fyr». Fyret ble restaurert mellom 2010 og 2016, mest på dugnad. Det er nå tilgjengelig for allmennheten.


== Eksterne lenker ==
(en) Flatøy fyr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Lokalavisa Nord-Salten: ”Venner av Flatøy fyr” stiftet
Venner av Flatøy fyr
«Flatøy fyr». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Svakt vekselvirkende massive partikler

Svakt vekselvirkende massive partikler, på engelsk weakly interacting massive particles (WIMP), er i astrofysikken hypotetiske partikler som tjener som en mulig løsning til problemet med mørk materie. Disse partiklene vekselvirker gjennom den svake kjernekraften og gravitasjon, og muligens gjennom andre krefter som ikke er sterkere enn den svake kraften. Fordi de ikke vekselvirker med elektromagnetisme, kan de ikke sees direkte, og siden de ikke vekselvirker med fargekraft, reagerer de heller ikke sterkt med atomkjerner.
Croquis

Croquis eller kroki (fra fransk croquis, «skisse») er raske skisser av en modell, og i noen tilfeller en aktmodell. Krokitegninger er vanligvis gjort på noen få minutter, hvoretter modellen skifter positur og en ny croquis tegnes.
De raske skissene gjør at det er lettere for modellene fordi de slipper å holde posituren lenge. Dette er også en hjelp for kunstneren, fordi det hjelper dem å fokusere på de viktige elementene. Under arbeid i dette tempoet kan ikke kunstneren tegne alle detaljer, og lærer dermed å ignorere uvesentlige detaljer samt konsentrere seg om det som er viktig. Croquis egner seg også for motiv som ikke kan eller vil stå stille, slik som dyr og barn. Tegnemetoden bygger en basis for andre kunstformer innen billedkunst, men kan også være en kunstform i seg selv.
I moteindustrien brukes begrepet om en rask skisse av en figur, høyde typisk ni ganger hodehøyden, med omtrentlige skisser av klærne. Ofte vil et stort antall skisser bli lagd for å frembringe det endelige utkastet, som så tegnes fullstendig og ferdigstilles.
Krokitegning er en viktig øvelse for kommende billedkunstnere. Det vanligste medium er kull på papir, men dette vil kunne variere. Siden tiden per tegning er begrenset, er kroki en form for tempotrening, der både øye-hånd-koordinasjon, formsans og sans for hva som er vesentlig og ikke, blir skjerpet.


== Referanser ==
Lykkebrevet

Lykkebrevet var en kombinasjon av frimerke og loddseddel. Det var Det norske flyktningeråd som arrangerte dette lotteriet i 1964. Hvert lodd kosta 2,50 kroner. Det kunne klistres på brev og gjaldt da som frankeringsmiddel innenlands inntil 20 gram (på denne tida 50 øre). Det var da mottakeren av brevet som var med i trekninga av ymse gevinster.
Lykkebrevet var ei tid svartelista av Den internasjonale filateliføderasjonen (FIP), men det er nå tatt inn i Norgeskatalogen med katalognummer LB 1.
Sorgegondolen

Sorgegondolen er en diktsamling av den svenske lyrikeren Tomas Tranströmer, utkommet på Bonniers i 1996 (ISBN 91-0-056232-7). Sorgegondolen er en kort diktsamling, med bare 17 dikt og en samling på 11 haikudikt over til sammen 37 sider. Den regnes som Tranströmers sensasjonelle «andre debut», etter at han fem år tidligere var blitt ramma av et hjerneslag som delvis fratok han språkevnen.
Det lange titteldiktet viser til den ungarske pianisten og komponisten Franz Liszt’ sene pianostykke La lugubre gondola, komponert ved svigersønnen Richard Wagners sykeleie i 1882. Her heter det at «Liszt har skrivit ner några ackord som är så tunga att de borde skickas / till mineralogiska institustionen i Padova för analys».Også Tranströmers diktsamling inneholder en del tunge akkorder – i visst monn knytta til tapet av språket:
Jag bärs i min skugga
som en fiol
i sin svarta lådaDet enda jag vill säga
glimmar utom räckhåll
som silvret
hos pantlånaren.
Fra «April och tystnad»I «Som att vara barn» tales det om en plutselig forulempning:

Som att vara barn och en oerhörd förolämpning
träs över ens huvud som en säckI et par dikt krysser det dikteriske jeg-et et hav eller et sund:

Jag landsteg en majnatt
i ett kyligt månsken
där gräs och blommor var grå
men doften grön.Sola opptrer som ikke bare en ytre kilde til lys: «Det rasande eldhavet ute i rymden / transjorderas till en smekning.» Men solnedgangen minner om døden, som i dette haikudiktet:

Solen står lågt nu
Våra skuggor är jättar.
Snart är allt skugga.Flere dikt kretser om døden, aktualisert ved en venns død: «En dov tubastöt tränger in. / Det är en väns röst, tag din grav och gå.»
Tranströmers dikt utmerker seg ved sine konkrete situasjoner og sansninger, gjengitt i en klar form og med normal syntaks. Situasjonene er imidlertid ofte stilt opp mot hverandre i overraskende kombinasjoner, uten at det gis holdepunkter for hvordan sammenhengen mellom dem skal tolkes, og på en slik måte at forholdet mellom sansning og sinn forblir uavklart.


== Titler ==
April och tystnad
Osäkerhetens rike
Nattboksblad
Sorgegondol nr. 2
Landskap med solar
November i forna DDR
Från juli 90
Göken
Tre strofer
Som att vara barn
Två städer
Ljuset strömmar in
Nattlig resa
Haikudikter
Från ön 1860
Tystnad
Midvinter
En skiss från 1844


== Tonesetting ==
Flere svenske og utenlandske komponister har satt tone til mange av diktene i Sorgegondolen, bl.a. Sven-David Sandström, Maurice Karkoff og Georg Riedel.
Lise Knudsen

Lise Knudsen (født 12. august 1962 på Kongsberg) er en norsk barnebokforfatter, komponist og musiker
Hun er cand. polit., og har arbeidet som musikklærer, organist og kordirigent, lektor og amanuensis i samfunnsfag og som universitetsstipendiat i sosiologi ved Universitetet i Oslo før hun debuterte som skjønnlitterær forfatter i 1994 med ungdomsromanen Novemberlys. Som komponist har hun skrevet i flere sjangre: større bestillingsverk med bl.a. teatermusikk, korverk, to helaftens musikkspill samt sanger og musikk til lydbøker for barn. 
I tillegg til skjønnlitteratur har hun skrevet boken Samfunnslære (1995) og bidratt med dikt i Tone Bianca Dahls Korkunst (Cantando Musikkforlag, 2002).


== Bibliografi ==
Svartbergets hemmelighet (Tussilago, 2016)
Samtidsdramatikk 2013 (Transit, 2013)
Uten dekning (Tussilago, 2013)
El Dorado (Gyldendal, 2009)
Med plekter i lomma (Gyldendal, 2008)
Svarte vinger (Gyldendal, 2007)
Maskespill (Gyldendal, 2005)
Spindelvev (Gyldendal, 2004)
I snublefart (Gyldendal, 2003)
Maria og Minotaurus (Omnipax, 2001)
Maria (Lydbokforlaget, 2001)
Maria og Magnus (Gyldendal Tiden, 2000)
Maria midtimellom (Gyldendal Tiden, 1999)
Maria – snart skolejente (Gyldendal Tiden, 1998)
Novemberlys (Gyldendal, 1994)


== Priser ==
Språklig samlings litteraturpris 2007
«Årets fylkeskunstner» i Buskerud, 2009


== Kilder ==
Presentasjon av Lise Knudsen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
liseknudsen.com
Gyldendals presentasjon av Lise Knudsen
Bente Bratlund

Bente Bratlund (født 12. mars 1952 i Bergen) er en norsk forfatter. Hun har skrevet barnebøker, romaner og dikt.
Bratlund vokste opp på et småbruk i Os i Hordaland, tok lærerutdanning på Stord lærerskole, og studerte siden et år drama i Bergen.
Hun arbeidet deretter som lærer i ungdomsskolen, og var også et år journalist i lokalavis. Hun har siden 1992 vært forfatter på heltid; hun holder skrivekurs, reiser rundt med opplesing/lyrikkprogram, og besøker skoler. Skriver seriebokserien Hav og himmel. 
Bente Bratlund har også utgitt bøker under navnet Bente Bratlund Mæland.


== Produksjon ==
Lukkelege båt – Dikt 1977
Kvifor, Pål? – Ungdomsbok 1982
Lengt – Dikt 1983
Alltid ein Kristian – Ungdomsbok 1983
Dei kallar meg kvisa – Ungdomsbok 1984
Morten på leit – Ungdomsbok 1985
Martins opprør – Ungdomsbok 1986
Naken mot lyset – Dikt 1986
Likevel – Ungdomsbok 1987
Når det blør – Roman 1989
Spring, Marit! – Ungdomsbok 1990
Restar av eit liv – Roman 1991
Porselenshunden – Roman 1992
Nei, ikkje Lasse – Ungdomsbok 1993
Liv – Ungdomsbok 1995
Barnet – Roman 1995
Elsk meg bort, elsk meg heim – Roman, Samlaget. 1997
Vennskapsprøven – Ungdomsbok 1997
Sviket – Ungdomsbok Samlaget. 1999
Ikkje eit ord – Barnbok, Samlaget 2001
Tid er det nok av – Barnebok, Samlaget 2002
Ei stjerne i hjarta – Ungdomsbok, Samlaget 2003
Kanskje måndag kveld  – Barnebok, Samlaget 2004
Heilt passeleg vill – Barnebok, Samlaget 2005
Kvar er Lurven? –  Barnebok, Samlaget 2006
Vi gir oss aldri – Ungdomsbok, Samlaget 2007
Eg spør!/Eg tør? Hanna & Emma 1-2 – Barnebok, Mangschou  2008
Eg er her  – Barnebok, Mangschou  2009
Mons Marius er ei løve  – Bildebok, Mangschou 2010
Operasjon hemmeleg/Slange i paradis, Hanna & Emma 3-4 – Barnebok, Mangschou  2011
Bebe – Ungdomsbok, Mangschou  2011
Berre venner/Listig plan, Hanna & Emma 5-6 – Barnebok, Mangschou  2012
Bebe 2. Ingen ting som før – Ungdomsbok, Mangschou  2012
Surare enn sitron/Hemmeleg gjest, Hanna & Emma 7-8 – Barnebok, Mangschou  2013
Bebe 3. Den einaste som veit – Ungdomsbok, Mangschou  2013
Klassetjuven/Vennepåske, Hanna & Emma 9-10 – Barnebok, Mangschou  2014
Bebe 4. Alt kjekt kan skje – Ungdomsbok, Mangschou  2014
Prestens hus – Roman om incest, Margbok  2014
Opne portar – Lyrikk, Epiphany Bøker 2014
Fra livets minnebok – Lyrikk, Epiphany Bøker 2014
Frå min veranda. Facebookdikt – Lyrikk, Epiphany Bøker 2015
Feriefiasko – Barnebok, Samlaget 2016
Her er eg no. 40 år 40 dikt – Lyrikk, Epiphany Bøker 2017
Å kjenna savn - Lyrikk
Svikta! – 2017
Ver stille hjarte – Lyrikk, Epiphany Bøker 2018
Kidnappa – Barnebok, Samlaget 2018
Kvar er Lurven? - Barnebok, Samlaget 2018


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Bente Bratlund i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Bente Bratlunds nettsider
«Bente Bratlund» på allkunne.no
Digitaliserte bøker av Bente Bratlund i Nasjonalbiblioteket
Artikler av Bente Bratlund i Norart
Bente Bratlund på Facebook