jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jorun Stiansen

Jorun Stiansen (født Marina Zalazar Franco20. januar 1984 i Bogota, Colombia) er en norsk sanger og artist, og vinner av Idol i 2005.
Idol-finalen vant hun med 55 % av stemmene mot Tone Damli Aaberge foran 8 000 publikummere i Oslo Spektrum 20. mai 2005. Sendingen på TV 2 ble sett av 1 475 000 seere som på det tidspunkt var det mest sette underholdningsprogrammet i TV 2s historie.(per 2012).Stiansen deltok på samleplata for Idol 2005 med sangen «Irresistible». Fem dager etter seieren i Oslo Spektrum ble singelen med vinnerlåta «This Is the Night» gitt ut. Hennes første soloplate ble utgitt i august 2005 og var produsert av David Eriksen. Sommeren 2005 deltok Stiansen, Damli Aaberge og Alejandro Fuentes på Idols sommerturné.
Sommerhiten «Unstable» framførte hun sammen med Øyvind «Vinni» Sauvik fra Paperboys. Den lå tilsammen 13 uker på VG-lista Topp 20, fem av ukene på 1.-plass. Hun var med på VG-lista igjen 20. juni 2008, hvor hun sang sangen «Batman». I 2007 ga hun ut låta «Sticky Hands».  
Sommeren 2011 var hun programleder for Bingo Bingo på TV 2. Programmet hadde lave seertall, og ble raskt tatt av sendeplanen. 
Høsten 2017 var hun en av deltakerne i Skal vi danse, hvor hun kom på 4. plass.
I 2021 var hun en av deltakerne i sangerkonkurransen Stjernekamp på NRK.


== Diskografi ==
Album

Idol 2005 (April 2005)
Unstable (August 2005)
Sticky Hands (2008)Singler

This Is The Night (Mai 2005)
Unstable (feat. Paperboys) (2005)
Sticky Hands (2007)
Batman (2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Jorun Stiansen på Internet Movie Database 
(en) Jorun Stiansen på Discogs 
(en) Jorun Stiansen på MusicBrainz
Aonio Paleario

Aonio Paleario, Antonio Della Paglia eller Antonio Degli Pagliaricci (født ca. 1503 i Veroli i Italia, henrettet 3. juli 1570 i Roma) var en italiensk humanist og reformator.
Han inngikk i 1520, da han reiste til Roma, i den fremstående litterære krets rundt pave Leo X. Etter "Sacco di Roma" dro han først til Perugia og senere til Siena, der han ble lærer.
I 1536 ble han bemerket for det didaktiske latinske diktet De immortalitate animarum, som var delt i tre bøker. Den første inneholder gudsbeviser, og de neste to kommer med henholdsvis teologiske og filosofiske argumenter for sjelens udødelighet.  
I 1542 ble hans traktat Della Pienezza, sufficienza, et satisfazione della passione di Christo (også kjent som Libellus de morte Christi) gjenstand for anklager om heresi, men han forsvarte seg med fremgang mot anklagene overfor inkvisisjonen. Hans karriere utviklet seg visere med professorater i Lucca og senere i Milano. Men her fornyet hans motstandere sine angrep mot ham, og i 1567 ble han formelt anklaget for heresi i Milano. Han ble stilt for retten i Roma og dømt til døden i oktober 1569. Dommen ble fullbyrdet i juli det påfølgende år.


== Referanser ==
«Wind Eagle»

«Wind Eagle» var en norsk supertanker (ULCC) som ble bygget for rederiet Lars Krogh i 1977. I 1985 ble skipet kjøpt av John Fredriksen og byttet navn til «W Eagle». Byggingen av tankeren skjedde på det svenske verftet Kockums Varv A/B. Skipet ble til slutt vraket i 1999, under navnet «Mimosa». «Wind Eagle» er søsterskipet til «Wind Enterprise». Under navnet «W Eagle» ble den og søsterskipet angrepet under Iran-Irak-krigen og truffet av irakiske jagerfly. Skipet ble truffet ved roret av et radarsøkende missil, men unngikk betydelige skader på grunn av rorets massive bygning og plassering ved skipets akterende.


== Fakta ==
IMO Nr: 7389481
Byggeår: 1977
Flagg: Norge (NIS)
DVT: 357,646 (ULCC)
Bygget av: Kockums Varv A/B., Malmö, Sverige.
Lengde: 362.58/350.02 meter
Bredde: 60.05 m
Dybde: 28.33 m
Kubikk: 442,000
GT: 177,557
NT: 145.097Motortype: Alfa Laval Steam turbiner, 40000 HK, senere 32000 HK


== Navn ==
Fra 1977 til 1985 «Wind Eagle»
Fra 1985 til 1996« W Eagle»
Fra 1996 til 1999 «Mimosa»


== Eksterne lenker ==
(en) «Wind Eagle» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(en) Bilder og informasjon
«Wind Enterprise»

«Wind Enterprise» var en norsk supertanker (ULCC) som ble bygget for rederiet Lars Krogh i 1976, som det første av søsterskipene  «Wind Enterprise» og «Wind Eagle». I 1985 ble skipet kjøpt opp og endret navn til« W Enterprise». Året etter, i 1986 ble skipet hardt skadet i Iran-Irak-krigen. Mer eller mindre hele overbygget og broen ble sprengt vekk av en rakett fra et irakisk jagerfly. Skipet var på dette tidspunktet fullastet med olje. Etter angrepet ble skipet liggende meget dypt i vannet og måtte som søsterskipet taues bort fra fareområdet i persiabukta. Ingen skal ha blitt drept i angrepet, men flere ble alvorlig skadet. Hendelsen førte til at overbygget og skorsteinen på skipet ble konstruert på nytt i perioden 1987/88. Etter flere eier- og navnskifter fikk skipet navnet Jahre Pollux i 1995. Skipet ble vraket under navnet «San Tian» i 2003.


== Fakta ==
IMO Nr: 7389479
Byggeår: 1976
Flagg: Norge (NIS)
DVT: 357,400 (ULCC)
Bygget av: Kockums Varv A/B., Malmö, Sweden
Lengde: 362,59/350,00 m
Bredde: 60,05 m
Dybde: 28,33 m
Kubikk: 442 000
GT: 178 573
NT: 145 999Motortype: Alfa Laval Steam turbiner, 40 000 hk (29 422 kW), ombygd 1987/88 med dieselmotor, på 21 133 kW


== Navn ==
Fra 1977 til 1985 «Wind Enterprise»
Fra 1985 til 1986 «W Enterprise»
Fra 1986 til 1988 «Happy Enterprise»
Fra 1988 til 1992 «Samnanger»
Fra 1992 til 1995 «Pollux»
Fra 1995 til 2002 «Jahre Pollux»
Fra 2002 til «Tian San» 2003 levert for hugging i Chittagong,Pakistan 30/7-03.Satt på land 1/9-03.


== Eksterne lenker ==
(en) «Wind Enterprise» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(en) Bilder og informasjon
Sandhaug

Sandhaug er en stor betjent turisthytte på Hardangervidda med hele 80 sengeplasser. I påske- og sommersesongen er hytta betjent, ellers har den et eget selvbetjeningskvarter med 32 senger. Når hytte er selvbtjent er den låst med DNT-standardnøkkel, men i visse perioder av året er den helt avlåst. Opplysninger om dette finnes på internettsiden for hytta. 
Sandhaug ligger ved innsjøen Nordmannslågen og er del av det merkede rutenettet på Hardangervidda. På hytta serveres det mat i henhold til lokale mattradisjoner.


== Eksterne lenker ==
Den Norske Turistforening Sandhaug
Aversa

Aversa er en bykommune i provinsen Caserta i regionen Campania i Italia. Den ligger cirka 5 km nord for Napoli. Den var det første normanniske grevskapet i middelhavsområdet. Den er et senter i landbruksdistriktet Agro Aversano, som produserer vin og ost, kjent for buffalo mozzarella. Det var 53324 innbyggere i henhold til folketellingen i 2013.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Aversa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Aversa, Mapquest
Peel (bilmerke)

Peel var et britisk bilmerke, eid av Peel Engineering Company på Isle of Man. De produserte mikrobiler på 1960-tallet, og er mest kjent for P50, den minste bilen som noensinne har vært i serieproduksjon.
Disse mikrobilene er de eneste bilene som noen gang har blitt bygget på Man. Produksjonen opphørte i 1965.


== Modeller ==
Peel Trident
Peel P50


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Peel Engineering Company – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Mircorcarmuseum.com om Trident (engelsk)
Irans øverste leder

Irans øverste leder (ولی فقیه eller رهبر, rahbar, på persisk) er et embete etablert i grunnloven til Den islamske republikken Iran som den sentrale politiske og religiøse autoriteten i nasjonen. Mens den øverste lederen er statssjef, utfører Irans president mange av de klassiske rollene for en statssjef, som å utnevne ambassadører. Spørsmålet om hvordan den øverste leder og presidenten passer med de teoretiske definisjonene av statssjef er vanskelig, men den øverste lederen er, som tittelen antyder, øverst.
Siden etableringen av Den islamske republikken Iran, har landet hatt to øverste ledere:

ayatollah Ruhollah Khomeini (1979–1989)
ayatollah Ali Khamenei (1989–)Den øverste lederen velges av ekspertrådet og sitter resten av livet, selv om han teoretisk kan bli avsatt av det samme rådet. Selv om medlemmene av ekspertrådet blir valgt i offentlige valg, må vokterrådet (som er oppnevnt av den øverste lederen) godkjenne kandidatene før valget, derfor er ikke prosessen helt demokratisk. Kandidatene må være medlemmer av det sjiamuslimske presteskapet. Ayatollah Khomeini er spesifikt nevnt i grunnloven som den første øverste leder godkjent av iranerne, men han ble ikke valgt til posten av folket.
University College Hospital

University College Hospital er et offentlig sykehus i London, assosiert med University College London (UCL), et college i University of London.
Det ble grunnlagt i 1834, åtte år etter UCL, under navnet North London Hospital.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Mitú

Mitú er hovedstad i provinsen Vaupés som ligger sør i Colombia.


== Eksterne lenker ==
Mitú, faktaside med bilde (spansk)
Vittorio Veneto

Vittorio Veneto (tidligere  Vittorio) er en by i det nordøstlige Italia, i provinsen Treviso og regionen Veneto. Byen har 29 175 innbyggere (2001).
Byen  Vittorio  oppstod den 27. september 1866 ved sammenslagning av byene Ceneda (i sør) og Serravalle (i nord). Serravalle er sentrum i den nye byen, og er en middelalderby med hus fra 1500-tallet, har en katedral fra 1755. Også Ceneda har en gammel kirke, en katedral fra 1700-tallet.
Den forente nye byen ble oppkalt etter Italias konge Viktor Emmanuel II. Etter første verdenskrig ble regionsnavnet Veneto tilføyd.
Vittorio Veneto var en viktig krigsskueplass under første verdenskrig. Det var her Italia vant det avgjørende slaget mot Østerrike-Ungarns militære styrker i 1918. Seieren førte til våpenstillstandsavtalen i Villa Giusti ved Padova av 4. november 1918. I Italia ble slaget omtalt som «Italias Verdun».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vittorio Veneto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Viterbo

Viterbo  er hovedstaden i provinsen Viterbo i regionen Lazio i det sentrale Italia, og har ca. 60 000 innbyggere. Romerne erobret denne opprinnelig etruskiske byen ca. 310 f.Kr.. Den ble en av de langobardiske toskanske byer i 774, men ble skjenket til de pavelige stater av Matilde av Toscana på 1000-tallet. I 1193 fikk den sin egen biskop.

Det tysk-romerske rike og Kirkestaten stred om overherredømmet frem til det ble avgjort i pavenes favør i 1396. Etter 1257 var Viterbo i flere perioder pavens residensby. Da pavene slo seg ned i Avignon i 1309 oppstod det igjen strid om Viterbo, som samtidig avtok i betydning. Pavepalasset i byen (bygd 1257-66) var åsted for en rekke pavevalg; det første var det første egentlige konklave som tok til etter pave Klemens IVs død i 1278. Da de 17 kardinalene etter to år ennå ikke hadde kommet til noen enighet om hvem den neste pave skulle bli, fjernet byens borgere taket på palasset og reduserte bespisningen av kardinalelektorene til brød og vann for å fremtvinge en avklaring.
Nesten 70 prosent av byen ble ødelagt under annen verdenskrig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Viterbo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Viterbo – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Matterhorn

Matterhorn (italiensk: Monte Cervino) er et fjell på 4 478 moh som ligger i Alpene på grensen mellom Sveits og Italia.
Matterhorn ble for første gang besteget den 14. juli 1865 av briten Edward Whymper. Hans ekspedisjon besto av syv personer. De nådde alle toppen, men på vei ned gikk det galt. Fire personer døde. Matterhorn var inntil da det siste av de virkelige store og kjente fjellene i Alpene som var ubesteget.
Første nordmenn på Matterhorn var trolig Sverre og Magne Poulsen i 1920.
Nærmeste større sted er Zermatt, nordøst for Matterhorn.
Matterhorn har også gitt form til sjokoladen Toblerone.


== Galleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Matterhorn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Matterhorn – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Matterhorn on Summitpost
Granada

Granada er en by og kommune i det sørøstlige Spania. Byen er hovedstad i provinsen Granada. Kommunen har 231 775 innbyggere (2021). Den er særlig kjent for slottet Alhambra fra da maurerne styrte denne delen av Spania. Festningen står i dag på UNESCOs verdensarvliste og er en av landets største turistattraksjoner.
Universitetet i Granada, som ble grunnlagt i 1531 av den tysk-romerske keiser Karl V, er et av de fremste i Spania.


== Historie ==
Allerede på 600-tallet f.Kr. bodde fønikiske, karthagenske og greske nybyggere i området. På 400-tallet f.Kr. bodde iberere i byen Ilturir, på det sted der Granada i dag ligger. Romerne okkuperte området i  193 f.Kr. Etter det vestromerske rikets fall i 476 e.Kr. lød området under visigoterne med sete i Toledo og i 711 ble området invadert av maurerne, som gav byen navnet Elvira. Under Granadamassakren i 1066 ble det meste av Granadas jødiske befolkning drept av en muslimsk mobb. På 1200- og 1300-tallet var byen sentrum for vitenskap, kultur og kunst. Det var på denne tiden, i tiden mellom 1248 og 1354, at Alhambra ble bygd.
Granada var arabernes siste utpost i Spania. Den 2. januar 1492 ble de beseiret av kong Ferdinand II og dronning Isabella I som fordrev dem fra byen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) Granada – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Granada – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Granadas turistkontor
Marcos Serrano

Marcos Antonio Serrano Rodríguez (født 9. august 1972 i Pontevedra) er en spansk tidligere profesjonell syklist.
Serrano begynte som proff i 1993 i det spanske laget Kelme. I 1999 gikk han til Once-Eroski, som byttet navn til Liberty Seguros, og som deretter ble overtatt av Astana Team. I 2007-sesongen syklet han for Karpin Galicia.
Serrano ble regnet som en god etapperittsyklist, og vant i 1999 både Vuelta a Castilla y León (2001) og Volta a Galicia. Med seieren i Milano-Torino i 2004 lyktes det ham endelig å vinne et av de klassiske endagersrittene.
Serrano har deltatt i Tour de France sju ganger, og hans største suksess er seieren på 18. etappe i Tour de France 2005.
Serrano var blant de trettitalls profesjonelle syklister som i 2006 ble navngitt som klienter av dopinglegen Eufemiano Fuentes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marcos Serrano – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Profil hos Karpin Galicia
(en) Marcos Serrano – ProCyclingStats 
(en) Marcos Serrano – Cycling Archives 
(en) Marcos Serrano – Cycling Quotient 
(en) Marcos Serrano – CycleBase 
(en) Marcos Serrano – TheSports.org
Uberto Gambara

Uberto Gambara  (født i 23. januar 1489 i Brescia, død 14. februar 1549 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var nuntius i Portugal og senere i Frankrike og i England.
I desember 1527 var det han som overbragte til paven kardinal Thomas Wolsey forgjeves ønske om å bli bemyndiget til å avgjøre nullitetssaken mellom kong Henrik VIII av England og dronning Katarina av Aragón – Wolsey ønsket å ugyldiggjøre ekteskapet slik at kongen fikk gifte seg med Anne Boleyn.
Da pave Klemens VII var de keiserlige styrkes fange i 1527, dro Gambara til Paris for å be om militær bistand for å få ham befridd.
Han ble biskop av Tortona i 1528, og generalvikar i Roma i 1539.
Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539.
Han var onkel til kardinal Gianfrancesco Gàmbara (kreert 1561).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Antoine Sanguin de Meudon

Antoine Sanguin de Meudon  (født i 1502 i Picardie i Frankrike, død 25. november 1559 i Paris) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Orléans 1533–1550, og akkumulerte også bispestolen Limoges og erkebispestolen Toulouse.
Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539.
Han var onkel til Anne de Pisseleu d'Heilly, hertuginnen av Etampes, som var kong Frans I av Frankrikes elskerinne og som fremmet Pierres kirkelige karriere.


== Referanser ==
Pierre de la Baume

Pierre de la Baume (født 1477 i Frankrike, død 4. mai 1544 i Arbois) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Genève fra 1522, men ble to ganger utvist av sine fiender kalvinistene, som kom til makt der. I 1541 ble han erkebiskop av Besançon. Han var en av keiser Karl Vs ministre og rådgivere.
Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539.
Han var onkel til kardinal Claude de la Baume (kreert 1578).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Federico Fregóso

Federico Fregóso  (født ca. 1480 i Genova i Italia, død 11. november 1541 i Gubbio) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble utnevnt til erkebiskop av Salerno i 1507, men den spanske konge nektet å godta det. Da ble han dessuten i stedet biskop av Gubbio året etter, skjønt han fortsatte å bo i Genova, der hans slekt var blant makthaverne.
I 1510 kom Adornislekten til makt i byen, og Fregoso måtte flykte til Roma. Men tre år etter, i 1513, kunne hans familie igjen vende tilbake. Hans bror ble doge, mens Federico selv ble hærsjef.  I 1522, da keiser Karl V beleiret Genova, deltok Federico under forsvaret og ble såret. De spanske styrkene klarte å erobre byen, og Federico flyktet på et fransk skip. Kong Frans I av Frankrike tok varmt imot ham og gav ham abbediet St. Benignus ved  Dijon. Der egnet han seg til studiet av gresk og hebraisk. Men han røk uklar med munkene, og vendte tilbake til Italia. I 1529 frasa han seg formelt erkebispestolen Salerno.
Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Alderspensjon

Med alderspensjon menes et sosialt gode som mange land gir innbyggere som har oppnådd en viss alder. Alderspensjon må vurderes å utgjøre et viktig sosialt og velferdsmessig gode. De land som ikke har slike ordninger, eller har ordninger med svært lav kompensasjonsgrad, opplever ofte stor sosial nød blant sine eldre innbyggere. Ettersom det fødes færre barn og levealderen stadig øker, er det blitt innført ny fleksibel alderspensjon i Norge fra 2010. Alderpensjonen i Norge kan tas ut fra fylte 62 år, men det er mange som velger å jobbe lenger og gå av med pensjon når de er 67, som er pensjonsalderen. 
Pensjonsalderen varierer mye i de land som faktisk har en slik ordning. 
Offisiell pensjonsalder og faktisk, gjennomsnittlig avgangsalder fra arbeidslivet i Europa i 2005


== Alderspensjon i Norge ==
I Norge ytes alderspensjon etter lov om folketrygd til personer over 67 år. Pensjonsordningen er en viktig del av det norske velferdssystemet. Med en pensjonsalder på 67 år har Norge høyere pensjonsalder enn mange andre land, men det norske pensjonssystemet regnes i alt vesentlig for å være et godt system. Dette både i forhold til sosial utjevning og fordeling mellom generasjonene.
Pensjonen beregnes etter hva man tidligere har opptjent av pensjonspoeng fra man fylte 16 år til 67 år. Beregningen foretas av NAV.
Pensjonen er delt i tre ulike deler, grunnpensjon (som alle som har vært medlem av folketrygden i 40 år får), tilleggspensjon (som beregnes etter opptjente pensjonspoeng) og forsørgingstillegg (for den som forsørger barn under 18 år eller ektefelle uten inntekter). Tilsammen utgjør dette alderspensjon.
Alle er sikret en minstepensjon selv om de aldri har opparbeidet pensjonspoeng, eller antallet pensjonspoeng er lavt. De får da et særtillegg i tillegg til ovennevnte deler av pensjonen.
Personer mellom 67 og 70 år kan ikke ha en pensjonsgivende inntekt som er større en 2 ganger folketrygdens grunnbeløp, pr. mai 2009 utgjør dette om lag kr 145 000, ved siden av 100% pensjon. Er inntekten høyere blir pensjonen redusert. Etter fylte 70 år kan man tjene ubegrenset samtidig som man mottar full alderspensjon.
Pensjonen oppreguleres årlig ved endringer i grunnbeløpet. Pensjonen er skattepliktig som annen inntekt, men trygdeavgiften er laveste sats. Utbetaling skjer månedlig den 20.
Finansieringen av pensjonen er basert på et «pay-as-you-go»-system. Det vil si at det er dagens yrkesaktive som dekker utbetalingene til dagens pensjonister. Den demografiske strukturen i Norge tilsier at det blir færre og færre yrkesaktive bak hver alderspensjonist.
Den enkelte kan selv finne ut hva alderspensjonen vil komme til å utgjøre. NAV tilbyr et beregningsprogram på sine nettsider.
Per september 2017 var det 912 000 alderspensjonister i Norge.


=== Ny alderspensjon ===
Pensjonskommisjonen har lagt frem forslag til endringer i reglene, og Stortinget vedtok våren 2009 endringer til det som ofte går under betegnelsen pensjonsreformen. Dette berører først og fremst yngre personer som vil få sin alderspensjon beregnet utelukkende etter nye regler. Lov om ny fleksibel alderspensjon innføres gradvis fra 2010.


== Referanser og fotnoter ==
Bjørnsonhuset

Bjørnsonhuset er et kombinert kulturhus og konferansesenter i Molde. Huset ligger i tilknytning til og deler lobby med Seilet hotell, og ble åpnet sammen med dette 11. oktober 2002. Bygningen er tegnet av Kjell Kosberg, og grunnsteinen ble lagt av prinsesse Märtha Louise den 5. august 2001.
Salen i Bjørnsonhuset har et flyttbart amfi og en fleksibel scene. Selve amfiet har plass til 772 tilskuere, men uten amfi eller med ekstra seter foran, kan det gjøres plass til enda flere i salen, som også kan deles inn i opptil tre mindre lokaler dersom det er behov for det. Fra 2003 erstattet Bjørnsonhuset Idrettens hus som scene under Moldejazz.
Byggingen var finansiert som et spleiselag mellom 22 bedrifter i Molde-området og Molde kommune.


== Kilder ==
«Om Bjørnsonhuset», fra nettsidene til Molde kommune
Møsstrond

Møsstrond  er et sogn som ligger omkring Møsvatn i Rauland prestegjeld i Vinje kommune i Telemark.
Omtrent 40 av de 150 innbyggerne i sognet mangler veiforbindelse, og er derfor avhengige av båt om sommeren og snøskuter om vinteren.
Etter at Møsvatnet ble regulert, ble Møsstrond kirke liggende på øya Hovden. Her lå også Sør-Norges siste internatskole, som nå er nedlagt. I nordvestenden av Møsvatnet ligger Mogen turisthytte som er et populært startpunkt for fotturer på Hardangervidda. I juli-september går båten MB «Fjellvåken II» i rute mellom Skinnarbu og Mogen.
Møsvatn er ellers kjent for et godt røyefiske, både sommer og vinter.


== Plasser rundt vannet ==

		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
«Møsstrond». Norsk allkunnebok. 8. bandet. Oslo: Fonna. 1957. s. 817. 
Øystein Kostveit (2000). Fjellbygdi ved Møsvatn. Historiske glimt. Oslo: Landbruksforlaget. ISBN 82-529-2505-7. 
Irmelin Martens og Anna M. Rosenqvist (1988). Jernvinna på Møsstrond i Telemark. Oslo: Universitetets oldsaksamling. ISBN 82-7181-072-3.