jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Thurn und Taxis

Thurn und Taxis er en tysk fyrsteslekt.
På 1200-tallet holdt den opprinnelig lombardiske adelsslekten de la Torre (norsk: «fra tårnet») til i Bergamo i Italia. Tårnet (Torre) i familievåpenet ble til Thurn, dachsen (Tasso) ble til Taxis.
Familien ble betrodd befordringen av den keiserlige kurerposten i Det tysk-romerske riket, i Burgund og Nederlandene på 1400-tallet. Dette var begynnelsen på det internasjonale postvesenet. Tittelen Reichserbgeneralpostmeister gikk i arv i familien fra 1615, og slekten ble opphøyet i fyrstestanden i 1695.
I 1702 flyttet de til Frankfurt am Main, og siden 1743/48 har de hatt sin residens i Regensburg i Bayern. Slektens slott der er et av de største bebodde slott i Europa. Fra 1867 ble postrettighetene til familien mot erstatning nasjonalisert. Huset ledes i øyeblikket av fyrstinne Gloria von Thurn und Taxis, nominelt av hennes sønn fyrst Albert II (f. 1983).
Thurn und Taxis utga egne frimerker fra 1852 til 1866, som var i bruk i mange tyske småstater. Disse kom i parallelle serier med pålydende i henholdsvis groschen og kreuzer. 


== Eksterne lenker ==
http://www.thurnundtaxis.de
Vekter

En vekter er en person som har ansvar for å passe på andre personers sikkerhet og/eller deres eiendom/eiendeler. Vektere er yrkesbetegnelsen på en ansatt i et offentlig godkjent vaktselskap. Vekteren har rettighetene til både en privatperson og til kunden (eierrett) som han opptrer på vegne av. Alle vekteroppgaver er regulert i lov om vaktvirksomhet av 2001.


== Vekter i eldre tid ==

Vekter i eldre tid var en offentlig vaktmann i byene. Han sørget for ro og orden om natta og fungerte som brannvarsler, meldte klokkeslett og vindretning samt passet gatelyktene. 


== Tjenester ==
Vektere har gjerne hovedvekten av arbeidstiden på kveldstid og natt. Mange store bedrifter leier inn vektere på kort sikt, og på lange kontrakter. Vektertjenesten inkluderer blant annet:

Stasjonærtjeneste – service og sikkerhet for bedrifter, gjerne med adgangskontroll og alarmovervåking. Vekteren går regelmessige HMS-runder i bygget, utfører enkelt kontorarbeid og holder resepsjonen åpent for kunder etter normal arbeidstid.
Teknotjeneste – utfører teknisk service utenfor normal arbeidstid gjerne for å sikre kontinuitet i produksjon og/eller sikre verdier.
Sentertjeneste – forebygge nasking/tyveri og skade på verdier. Utrykninger ved alarm, samt være tilgjengelig for publikum med informasjon.
Mobilt vakthold – vekteren overvåker et større område for å forebygge uønskede hendelser og rykker ut ved alarm.
Verditransport – vektere har ofte ansvar for transport av store verdier som f.eks. penger og sensitive dokumenter. Sikkerheten rundt verditransporter er ekstrem høy. Av sikkerhetsmessige grunner er de fleste sikkerhetstiltak på verditransportbiler taushetsbelagt, men blant de mange sikkerhetstiltak finner man blant annet avanserte sporingssystemer for å finne igjen tapte verdier. Det er også vanlig at ingen, selv ikke vekteren, har tilgang til selve verdiene under transport.
Vektere utfører også sikkerhetskontroll ved norske flyplasser, heliports og utfører ISPS-tjeneste ved havnområder.


== Norge ==

Vekterbransjen i Norge er i dag preget av noen få store selskaper og en rekke små selskaper. Det er i dag cirka 14 000 ansatte i de ulike vaktselskapene. Bransjen blir ofte fokusert på av media for sine arbeidsoppgaver med vakthold som grenser mot politioppgaver, ellers er bransjens arbeidsoppgave spredt på servicefunksjoner, resepsjonstjeneste, ordenstjeneste i butikker, og forebyggende vakthold. Bedriftene, som står for 80 prosent av omsetningen i bransjen, er organisert av NHO Service. Dette er 177 virksomheter, med 8.040 årsverk og 6,9 milliarder kroner i omsetning i 2012.


== Litteratur ==
Kai Spurkland, Runa Bunæs og Tor-Geir Myhrer Juss for vektere, 2013 ISBN 9788215021089


== Eksterne lenker ==
Utdanning.no: Yrkesbeskrivelse av vekter
Vekterskolen
Tariff avtale for vektere, utarbeidet av NHO.
Sikkerhet – Bransjestatistikk 2010 (PDF), NHO Service.
Søkbar digitalkopi av Vekterfaget : VK II / opplæring i bedrift (2000)
Heidemarie Wieczorek-Zeul

Heidemarie Wieczorek-Zeul (født 21. november 1942 i Frankfurt am Main) er en tysk politiker (SPD). Hun var Tysklands minister for økonomisk samarbeid og utvikling fra 1998 til 2009. I perioden 1974–1977 var hun leder av SPDs ungdomsorganisasjon Jusos.


== Utdannelse og yrke ==
Heidemarie Wieczorek-Zeul tok lærerutdannelse i Frankfurt med fagene engelsk og historie fra 1961 til 1965. Fra 1965 til 1974 og fra 1977 til 1978 arbeidet hun som lærer.


== Parti ==
I 1965 ble hun medlem av SPD. Fra 1974 til 1977 var hun leder for Jusos, og ble i denne perioden kjent som «røde Heidi». Hun har vært medlem av SPDs føderale styre siden 1984. Fra 1987 til 1999 var hun leder for SPDs lag i det sydlige Hessen. Hun stilte til valg som SPD-leder mot Rudolf Scharping og Gerhard Schröder, men ble ikke valgt. Fra 1993 til 2005 var hun nestleder i SPD.


== Parlamentsmedlem ==
Fra 1968 til 1972 var hun medlem av bystyret i Rüdelsheim. Ved det første valget til Europaparlamentet i 1979 ble hun europaparlamentariker. Hun var medlem av Europaparlamentet frem til hun i 1987 ble innvalgt i Forbundsdagen. Hun var europapolitisk talskvinne for SPD-fraksjonen fra 1987 til 1998.


== Offentlige verv ==
Den 27. oktober 1998 ble hun utnevnt til føderal minister for økonomisk samarbeid og utvikling i Gerhard Schröders kabinett.
Hun beholdt ministerposten i Angela Merkels første regjering fra 22. november 2005, men gikk av da Merkel dannet ny regjering i 2009.


== Politisk ståsted ==
Wieczorek-Zeul regnes til venstresiden i SPD. Sommeren 2004 kalte hun Irakkrigen «en virkelig forbrytelse». I juli 2006 kalte hun det israelske angrepet på Libanon for «folkerettslig fullstendig uakseptabelt».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Heidemarie Wieczorek-Zeul – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Heidemarie Wieczorek-Zeul – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Heidemarie Wieczorek-Zeul på Internet Movie Database 
Heidemarie Wieczorek-Zeul på Facebook 
(de) Heidemarie Wieczorek-Zeul hos Forbundsdagen 
(en) Heidemarie Wieczorek-Zeul hos Europaparlamentet 
Bundesministerium für wirtschaftliche Zusammenarbeit und Entwicklung
Heidemarie Wieczorek-Zeuls hjemmeside
Ferdinand Lassalle

Ferdinand Lassalle (født 11. april 1825 i Breslau, død 31. august 1864 i Genève) var en tysk politiker og forfatter. Han hørte til de første talsmenn til den tyske arbeiderbevegelsen. Lassalle grunnla i 1863 Allgemeiner Deutscher Arbeiterverein som i 1875 ble slått sammen med Sozialdemokratische Arbeiterpartei, stiftet 1869. Fra 1890 het partiet Sozialdemokratische Partei Deutschlands, SPD.


== Liv og virke ==
Han ble født i en jødisk familie i Breslau, og studerte historie og filosofi i Breslau og Berlin fra 1842 til 1846. Han gikk inn for allmene valg, og var i motsetning til Karl Marx, også tilhenger av et sosialt og demokratisk innrettet kongerike.
Ferdinand Lasalle representerte i en nesten tiårig skilsmisseprosess Sophie Josepha grevinne von Hatzfeld-Trachenberg og bodde 1850/51 i grevinnens byhus i Düsseldorf.
Han grunnla partiet Allgemeiner Deutscher Arbeiterverein (ADAV) den 23. mai 1863, som regnes som opprinnelsen til SPD.
Lassalle døde 39 år gammel, tre dager etter en duell med den rumenske adelsmannen Iancu Racoviță, forloveden til diplomatdatteren Helene von Dönniges, som Lassalle var forelsket i.Han ble begravet på den jødiske gravlunden («Jüdischer Friedhof») i Breslau.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ferdinand Lassalle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ferdinand Lassalle – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
SPD Berlin: Lasalle, Ferdinand
Genève

Genève er en by i Sveits som ligger i den sørvestlige delen av landet, ved den vestre enden av Genfersjøen. Den er hovedstad i kantonen Genève og er, etter Zürich, den nest største byen i Sveits med 191 557 innbyggere (2013), (750 000 med forsteder). Byen ligger i den hovedsakelig franskspråklige delen av landet, Romandie.
Samfunnet (ville de Genève) har en befolkning per desember 2014 på 197 376 innbyggere, og kantonen, som i all vesentlighet er byen og dens forsteder i indre ring, har 482 543 innbyggere. I 2011 hadde den kompakte agglomération franco-valdo-genevoise («Stor-Genève» eller Grand Genève) hadde 915 000 innbyggere i både Sveits og Frankrike (<30 minutters distanse). Innenfor det sveitsiske området, kalt for Métropole lémanique, er det en befolkning på 1,25 millioner. Dette området er i all vesentlighet spredt østover fra Genève mot området Riviera (Vevey, Montreux) og nordøst mot Yverdon-les-Bains i nabokantoen Vaud (<60 minutters distanse).
Byen er blant annet kjent for Genèvekonvensjonene og som Jean-Jacques Rousseaus fødeby, samt som hjemsted for Jean Calvin. Røde Kors ble grunnlagt i Genève, og organisasjonen har sitt hovedkvarter der. Folkeforbundet hadde også sitt hovedkvarter i Genève, og idag ligger det et subsidiært hovedkvarter der. I tillegg er byen vertskap for en rekke FN-organisasjoners hovedkontorer (f. eks. UNHCR, WIPO og WMO) 
I tillegg har Genève hovedkvarter for de to Røde Kors-institusjonene, ICRC og IFRC, samt Den permante kommissjon. Praktisk talt alle internasjonale humanitære organisasjoner er representert i bye.
Like utenfor Genève ligger dessuten den internasjonale forskningsinstitusjonen CERN, delvis i Frankrike og delvis i Sveits.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Geneva – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Genève – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Geneva Tourism: A brief history of Geneva Arkivert 18. april 2015 hos Wayback Machine.
Federal Department of Foreign Affairs (FDFA): The Red Cross
Federal Department of Foreign Affairs (FDFA): CERN – the largest laboratory in the world
UNOG - History: from the League of Nations to the United Nations
Sumerisk

«Sumerisk» kan også referere til Sumer og sumerere.Sumerisk (endonym: eme-ĝir) var et språk som ble talt av oldtidsfolket sumererne i det sørlige Mesopotamia (dagens Irak) siden det 4. årtusen f.Kr. 
Man har ikke kunnet påvise noe slektskap med noe annet kjent språk, så sumerisk betraktes derfor som et isolert språk. 
Sumerisk hadde få språklyder, bare 4 vokaler og 16 konsonanter. Til gjengjeld hadde det en rik grammatikk med kasus, tidsbøyning og agglutinering. Det er påvist flere dialekter av sumerisk.
Mange forsøk på å finne slektskap med andre språk har vært foretatt, men ingenting sikkert kan sies. En lang rekke språkgrupper har blitt holdt frem som muligheter. Noen har ment at språket kan være beslektet med kaukasiske språk. Andre har for eksempel fremholdt et mulig slektskap til dravidiske språk, og noen har snakket om at det kan være beslektet med austroasiatiske språk og austronesiske språk. 
Sumererne opplevde stor innvandring av akkadere, og gradvis ble talespråket akkadisk. Da de sumeriske bystatene ble innlemmet i Babylonia, ble sumerisk bare brukt av skriftlærde. Selv om språket døde ut allerede 2000 f.Kr. eller ikke så lenge etterpå, foreligger mye litteratur på språket. En del av det er faktisk skrevet av babylonere lenge etter at sumerisk var utdødd som talespråk. I Assyria leste Assurbanipal litteratur på sumerisk så sent som 600-tallet f.Kr.
Sumerisk bestod hovedsakelig av enstavelsesord. Mange av tegnene i kileskrift er egentlig sumeriske ord der selve ordet var glemt, ettersom sumerisk ikke lenger ble talt. Tegnene levde likevel videre i kileskriften med den betydningen de hadde hatt på sumerisk, fordi de var kjappe å rable ned og sparte skriveren for den tiden han ville brukt på å skrive det mye lengre hettittiske eller akkadiske ordet. Slik ble sumeriske tegn til ideogrammer som tjente som en slags stenografi for kileskrift på andre oldtidsspråk.


== Referanser ==
Hurrittisk

«Hurrittisk» kan også referere til hurritter.Hurrittisk språk, eller hurrisk språk, ble talt av oldtidsfolket hurrittere. Det var beslektet med urartisk. Hurritterne var et folk som gikk inn i nordlige Mesopotamia en gang rundt 2300 f.Kr. og hadde i stor grad forsvunnet i tiden rundt 1000 f.Kr. 
Hurrittisk var språket til kongeriket Mitanni i nordlige Mesopotamia, og ble sannsynlig snakket i det minste i begynnelsen av de hurrittiske bosetningene i Syria. Det er antatt at de som opprinnelig snakket hurrittisk opprinnelig kom fra det armenske høylandet og spredte seg over sørøstlige Anatolia og nordlige Mesopotamia på begynnelsen av 2000-tallet f.Kr.Etter erobringen av Urartu-riket begynte språket å ta opp store mengder akkadiske ord, og senere ble hurrittisk blandet med et indoeuropeisk språk. Resultatet ble et blandingsspråk av hurrittisk, akkadisk og indoeuropeisk. Dette utviklet seg til armensk som fortsatt har en stor andel hurrittiske ord og språkelementer.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Speiser, E. A. (1941): Introduction to Hurrian. New Haven: American schools of Oriental research under the Jane Dows Nies publication fund.
Wegner, I. (2000): Hurritisch, eine Einführung, Harassowitz, ISBN 3-447-04262-1.


== Eksterne lenker ==
«Hurrian basic lexicon», grunnleggende hurrittisk ordbok, Global Lexicostatistical Database
Grand Canyon

Grand Canyon er en enorm kløft i det nordlige Arizona i USA, og den er en av USAs største turistattrakasjoner. Den har blitt skapt av Coloradoelven i løpet av flere millioner år. Grand Canyon er omtrent 446 km lang, varierer i bredde fra 0,5 til 29 km, og når et dyp på over 
1 600 m fra topp til bunn. Grunnet denne dybden er det mulig å observere over 2 milliarder år med geologisk historie i lagene som er synlig.
Den første europeeren som kom til Grand Canyon var spanjolen García López de Cárdenas i 1540. Da hadde allerede amerikanske urfolk bodd i området i over 3 000 år.
Grand Canyon ligger innenfor Grand Canyon nasjonalpark, som er oppført på UNESCOs verdensarvliste. Parken hadde et besøkstall på 4.76 millioner mennesker i 2014.


== Se også ==
Flykollisjonen over Grand Canyon i 1956


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Grand Canyon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Grand Canyon – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Grand Canyon National Park (Park Service)
 Grand Canyon hos Wikivoyage
Gjel

Et gjel er en trang dal med bratte sider, som er oppstått ved at en elv har gravd seg ned i fast fjell.Ettersom et gjel dannes i fast berggrunn så vil erosjonen bare foregå i elvebunnen. Dette i motsetning til en V-dal eller en ravine, hvor løsmateriale fra sidene vil rase ned mot bunnen etter hvert som elva graver seg dypere.
Et stort gjel kalles gjerne en canyon mens et dypt gjel kalles et juv.
Kjente eller severdige gjel i Norge:

Helvete i Gausdal.
Bordalsgjelet, Voss
Gudbrandsjuvet i Valldal
Jutulhogget i Østerdalen
Jutulhogget i Rondane
Sautso i Altaelva
Tokagjelet i Kvam


== Referanser ==
Føn

Føn eller føhn er en spesielt varm, tørr vind som kommer ned fra en fjellkjede. Den oppstår når fuktig luft presses opp langs fjellkjeden, avgir det meste av fuktigheten som orografisk nedbør og kommer ned igjen på lesiden som tørr og relativt varm luft. Luft som har gjennomgått en slik prosess kan være 5 til 10 °C varmere.Stigningen i temperatur oppstår både fordi fuktigheten i lufta som kondenseres til regn avgir varme til lufta, og fordi luft som beveger seg nedover blir varmere med økende trykk og tetthet.
Som tommelfingerregel synker temperaturen i fuktig luft med 0,5 °C pr. 100 meter stigning, mens tilsvarende for tørr luft er 1,0 °C (adiabatiske temperaturendringer). Dermed blir luften på lesiden varmere enn på nedbørsiden. Føneffekten er kraftigere jo høyere fjellkjeden er.


== Norge ==
I Norge oppstår fønvind på Østlandet når nordvestlige eller vestlige vinder strømmer mot Sør-Norge, og nedbøren faller vest for vannskillet. Østlandet ligger i regnskyggen og fønvind oppstår. På Vestlandet oppstår fønvind i forbindelse med østlige eller sørøstlige vinder. Da kan det regne østafjells mens det er vindfullt, varmt og solrikt i vest.  På steder som Sunndalsøra og Tafjord kan en da oppleve sommertemperaturer midtvinters. Værstasjonene i Tafjord og på Sunndalsøra har norske temperaturekorder for november, desember, januar og februar, og disse rekordene blir ofte satt i forbindelse med fønvind. I Nord-Norge kan fønvind oppstå ved Lyngsalpene eller ved grensefjellene mot Sverige.


== Referanser ==
USAs flagg

USAs flagg er både nasjonalflagget og statsflagget til USA. Flagget kalles vanligvis Stars and Stripes (Stjernebanneret på norsk), men også Old Glory og The Star-Spangled Banner. Old Glory ble brukt på mynter i 1830-årene, og var særlig nyttet i forbindelse med 48-stjernersversjonen som ble brukt mellom 1912 og 1959.
Loven om et eget amerikansk flagg ble vedtatt den 14. juni 1777, og i perioden fra uavhengighetserklæring fra Storbritannia den 4. juli 1776 var det vanligste flagget det såkalte Grand Union Flag som bestod av de tretten stripene med det britiske Union Jack i øverste venstre felt. Dette flagget ble første gang brukt den 3. desember 1775 og kalles ofte det første amerikanske flagg.
Siden kom stjerneflaggene, først et med en ring med 13 stjerner som deretter ble videreutviklet til dagens versjon med 50 stjerner. De hvite og røde stripene i dagens flagg symboliserer de første tretten statene som dannet republikken. De femti stjernene symboliserer de femti statene i unionen, én stjerne for hver stat. Dagens versjon har vært brukt siden 1960 etter at staten Hawaii ble opptatt som landets 50. delstat den 21. august 1959. Det er ikke slik at noen bestemt stjerne representerer en bestemt stat. Dersom flere stater blir tatt opp, er det mulighet for å tilføye flere stjerner i flagget.


== Litteratur ==
Whitney Smith: Flags Through the Ages and Across the World, McGraw-Hill Book Company, Maidenhead 1975, side 190-199
Klaus Kinkel

Klaus Kinkel (født 17. desember 1936 i Metzingen i Baden-Württemberg i Tyskland, død 4. mars 2019 i Sankt Augustin) var en tysk politiker (FDP) og statstjenestemann. Han var justisminister, utenriksminister og visekansler i Helmut Kohls regjering.
Han beskrives som en politisk liberaler og sto som utenriksminister for en mer selvbevisst tysk holdning. Kinkel var en av Tysklands ledende politikere i forbindelse med innlemming av de østlige delstatene, krigen i Jugoslavia og utviklingen av EU på 1990-tallet. Kinkel ble partimedlem i 1991. Han trakk seg fra politikken i 2002.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Kinkel ble født inn i en katolsk familie. Hans far, som i 1946 kom hjem fra sovjetisk krigsfangenskap, var indremedisiner og kardiolog.Kinkel tok sin abitur ved Staatliches Gymnasium Hechingen og studerte jus ved universitetene i Tübingen, Bonn og Köln. Han tok sin første juridiske statseksamen i Tübingen, den andre i Stuttgart og ble deretter dr. jur. i 1964. Han begynte som tjenestemann i delstaten Baden-Württemberg og gikk i 1968 over til Forbundsrepublikkens innenriksdepartement. Der ble han taleskriver for Hans-Dietrich Genscher som i mange år var hans politiske mentor.


=== Karriere ===

Fra 1979 til 1982 var han president for BND (etterretningstjenesten, Bundesnachrichtendienst). I oktober 1982 ble han under Hans A. Engelhard utnevnt til statssekretær i Tysklands justisdepartement. Etter forbundsdagsvalget i 1990 ble han den 18. januar 1991 justisminister, under forbundskansler Helmut Kohl. Det skjedde etter at FDP uventet hadde avvist Kohls nominasjon av Irmgard Schwaetzer.Han ble medlem av FDP i 1991 og var medlem av parlamentet fra 1994 til 2002. 
Han forble justisminister til mai 1992. Som justisminister arbeidet han for å få hjemsendt fra Chile den tidligere østtyske lederen, Erich Honecker, slik at han kunne stilles for retten. Han engasjerte seg også i forhandlinger med terroristgruppen Rote Armé Fraktion, og lyktes i å få dem til å ta avstand fra voldsbruk.Kinkel ble deretter utenriksminister frem til regjeringen Kohl gikk av i 1998. Han var en nøkkelfigur ved opprettelsen av Det internasjonale krigsforbrytertribunalet for det tidligere Jugoslavia og bidro vesentlig til utformingen av dets statutter. Han forsøkte også, uten hell, å få vedtatt en resolusjon under et møte for EFs utenriksministre om at hvert av medlemslandene skulle ta i mot flere flyktninger fra Balkan.Han ble også visekansler etter at Jürgen Möllemann gikk av i 1993.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Klaus Kinkel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Klaus Kinkel – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
SPD (andre betydninger)

SPD kan vise til:

Sozialdemokratische Partei Deutschlands
Saidpur Airport (IATA-kode SPD)
speciedaler
Seattle Police Department
Sacramento Police Department
Odd Reinsfelt

Odd Reinsfelt (født 23. august 1941 i Bærum, død 16. august 2022 på Rykkinn) var en norsk politiker (H) som var ordfører i Bærum 1992–2011.
Han var utdannet meteorolog, og arbeidet med meteorologi og oseanografi som sjefsmeteorolog ved NATO-hovedkvarteret i Kolsås leir i 25 år. Før han ble politiker på heltid, var han direktør i arbeidsgiverforeningen for vernede bedrifter i Norge. Reinsfelt var bosatt på Rykkinn i Bærum.Hans første politiske verv var som formann i Grav krets av Bærum Høyre. Han var medlem av Bærum kommunestyre 1976–2011, medlem av formannskapet 1978–2011, varaordfører 1980–1991, leder av økonomiutvalget 1996–1999 og ordfører 1992–2011. Han er den lengst sittende ordføreren i kommunens historie.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Odd Reinsfelt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Odd Reinsfelt». Budstikkas store Asker og Bærum-leksikon. Arkivert fra originalen 5. juli 2014.