jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Harald Johnsen

Harald Johnsen (født 19. mars 1970, død 24. juli 2011) var en norsk jazzmusiker (bassist).


== Karriere ==
Fra 1989-92 var han student ved Jazzlinja ved musikkonservatoriet i Trondheim (Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet). Han var da med i tobass-arrangementet i det Trygve Seim-ledete Trondheim Kunstorkester. Senere har han vært sentral i en rekke jazzgrupper: blant annet Nils-Olav Johansen trio, Christian Reim trio, Svein Olav Herstad trio, Jan Erik Kongshaug kvartett, og Sigurd Køhn/Nils-Olav Johansen sekstett. Han har også spilt en del med Ditlef Eckhoff. I de siste årene av sitt liv hadde han stor suksess i Tord Gustavsen trio.Harald Johnsen deltok på flere plateutgivelser, blant annet på Eckhoff og Eric Reeds Impressions of Antibes, og den Einar Iversen-ledete Merry Christmas. Ellers har han medvirket på utgivelser med blant andre Silje Nergaard (1994), Ditlef Eckhoff og Eric Reed (1997), Einar Iversen (2000), og Karl Sundby (2004). 
Harald Johnsen spilte sammen med gitarist og komponist Frode Barth fra 1984. Deres trio TAPE, med trommeslager Tom Erling Lie, vant Ungdommens Kulturmønstrings landsfinale i 1988. Mange års samspill, improvisasjon og kompositorisk utveksling mellom de to musikerne dannet grunnlaget for deres album-debut, Blue Spheres, 2007.


== Diskografi ==
Harald Johnsen har medvirket på blant annet følgende CD-innspillinger:

Hummer og kanari, Frode A. Danielsen, (1988)
Dig, Svein Olav Herstad, (1993)
Egentlig, Trond Bjertnes/Frode Barth, (1994)
Østkantblues, Karl Sundby/Erik Wesseltoft, (1996)
Impressions of Antibes, Ditlef Eckhoff, (1997)
JEG, Trond Bjertnes Frode Barth, (1997)
You´ll always need friends, The Alf Kjellman project, m/Kevin Dean, (1998)
Choice, Monica Borgen, (1998)
The other World, Jan Erik Kongshaug, (1998)
Merry Christmas, Ditlef Eckhoff, (1999)
Woman´s got to have it", Køhn/Johansen, (1999)
Together, Inge Stangvik/Eivind Sannes, (1999)
Port of call, Silje Nergaard, (2000)
At first light, Silje Nergaard, (2001)
Sommerregn, Svein Olav Herstad, (2002)
Angels, Køhn Johansen, (2003)
Changing places, Tord Gustavsen, (2002)
TheGround, Tord Gustavsen, (2004)
Being There, Tord Gustavsen, (2006)
Blue Spheres, Frode Barth, (2007)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Harald Johnsen i Store norske leksikon
Biografi fra Jazzbasen.
Diskografi fra Jazzbasen.
Solveig Kloppen

Solveig Kloppen (født 10. juni 1971 i Trondheim) er en norsk skuespiller og programleder. 
Solveig Kloppen er oppvokst i Vik i Sogn og på Jessheim på Øvre Romerike. Som russ ved Jessheim videregående skole i 1991 var hun både revysjef, instruktør og artist. Hun har utdannelse fra universitetene i Bergen og Oslo, fra Journalisthøgskolen samt fra Fysioterapihøgskolen i Oslo.
Hun har tidligere vært standup-komiker. Hun spilte resepsjonisten Tine i komiserien Bot og bedring på TV 2 fra 1996 til 1998 og ledet prateprogrammet Mandagsklubben på TVNorge i 2000 og ungdomsprogrammet Trigger på NRK sammen med Thomas Numme. Sommeren 2003 ledet hun Petres sommermorgen på radiokanalen NRK P3 sammen med Annette Walther. Samme høst lagde hun skjult-kamera-innslag til NRK1s lørdagsunderholdningsprogram LørDan. Hun spilte lesbiske Marte i den romantiske filmkomedien Kvinnen i mitt liv som ble lansert i 2003 og rollen som Mortimers mor i eventyrfilmen Dragevokterens jul fra 2020.
Kloppen var programleder i Idol på TV 2 sammen med Ingrid Gjessing i 2004-sesongen og med Kåre Magnus Bergh i 2005 og 2006. For sin innsats i Idol vant hun publikumsprisen under Gullruten 2005. Hun var også nominert til Gullruten 2008 for sin innsats som programleder for Hjelpekorpset sammen med Helén Vikstvedt. Våren 2011 var hun medprogramleder i TV 2-serien Svendsen om Hansen og Jensen hvor hun og Truls Svendsen forsøkte å avkrefte eller bekrefte myter nordmenn har om hverandre. Serien ble kåret til beste magasin- eller livsstilsprogram under Gullruten 2011. Senere var hun programleder i Ønskedrømmen på TV 2 sammen med Øyvind Mund og Carsten Skjelbreid og fra januar 2015 TV 2-programmet En kveld hos Kloppen. For programmet vant hun Gullruten 2017 i klassen beste kvinnelige programleder og var nominert til publikumsprisen under Gullruten 2018. Foran Gullruten 2018 ble hun nominert i klassen beste programleder for Det jeg ikke fikk sagt og til publikumsprisen.Hun har også ledet Spellemannprisen to ganger sammen med Ivar Christian Johansen (2009 og 2010) og Amandaprisen 2013.
Siden 2012 har hun vært programleder for talentkonkurransen Norske Talenter. Den første sesongen hun var programleder ledet hun sendingene sammen med Stian Blipp, men har siden 2014 vært programleder alene. I 2022 tok hun over som medprogramleder i quiz-programmet Alle mot alle på TV Norge sammen med Jon Almaas. For programmet vant de to sammen Gullruten 2022 i klassen beste programleder – underholdning.Kloppen er gift med Dagbladet-journalisten Kjartan Brügger Bjånesøy. Sammen har de to barn.


== TV-opptredener ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Solveig Kloppen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Solveig Kloppen på Internet Movie Database 
(en) Solveig Kloppen hos The Movie Database 
Portrettintervju i Dagbladet 2005
Bride of Chucky

Bride of Chucky (også kjent som Child's Play 4: Bride of Chucky) er den fjerde filmen i Child's Play-serien. Filmen er laget i 1998, og finner også sted i 1998. Jennifer Tilly har stemmen til bruden «Tiffany», og Brad Dourif har stemmen til «Chucky». John Ritter og Katherine Heigl medvirker også i filmen, som ble regissert av Ronny Yu, kjent som regissør av Freddy vs. Jason og The 51st State.
Denne filmen markerer punktet der Child's Play-serien tar en mer humoristisk vri, og til og med har et par elementer av selvrefererende parodi. I motsetning til de tre første filmene, som var kontroversielle for sine grusomme visninger av vold, er all volden i denne filmen lydsatt med latter for å gjøre de makabre visuelle scenene litt mindre markante.
Sitatlinje: Chucky gets lucky.


== Handling ==
Chucky kommer tilbake fra de døde etter å ha blitt hakket opp i Child's Play 3. Han bringes tilbake til livet av kjæresten sin, Tiffany, som han forlot for ti år siden da han plasserte sjelen sin i «Good Guy»-dukken.
Da Tiffany spør Chucky om han hadde tenkt å gifte seg med henne da han kom tilbake, siden han la igjen en ring til henne, sier Chucky at han tok den ringen fra en rik gammel dame på grunn av at han mener den er verdt mellom 5- og 6000 dollar. 
Tiffany blir veldig lei seg, og plasserer Chucky i en lekegrind for å holde ham til fange som hevn for alle de årene hun ventet på ham. Mens Tiffany tar et bad og ser Bride of Frankenstein (filmen som ga manusforfatter Don Mancini ideen til filmen) rømmer imidlertid Chucky ved hjelp av diamanthalskjedet til brudedukken Tiffany kjøpte til ham for å gjøre ham sint. Han angriper Tiffany, dytter TV-en ned i badekaret og dreper henne med et elektrisk sjokk. Etterpå plasserer han sjelen hennes i brudedukken ved hjelp av voodoo. Da de to greier å bli enige om ikke å være uenige, bestemmer de seg for at de skal dra til Charles Lee Rays (Chuckys) grav for å få tak i amuletten hans, for uten den må Chucky og Tiffany være dukker for alltid. Tiffany leier inn naboen Jesse for å transportere de to dukkene til kirkegården der Charles ligger begravet. 


== Rolleliste ==
Jennifer Tilly som Tiffany Valentine
Brad Dourif gir stemme til Chucky
Brock Winkless utførte dukketeater på Chucky
Katherine Heigl som Jade Kincaid
Nick Stabile som Jesse Miller
John Ritter som Warren Kincaid
Alexis Arquette som Howard Fitzwater / Damien Baylock
Gordon Michael Woolvett som David Collins
Lawrence Dane som Horace Preston
Michael Louis Johnson som offiser Norton
James Gallanders som Russ
Janet Kidder som Diane


== Eksterne lenker ==
(en) Bride of Chucky på Internet Movie Database 
(no) Bride of Chucky hos Filmfront 
(sv) Bride of Chucky i Svensk Filmdatabas 
(da) Bride of Chucky i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Bride of Chucky på Allociné 
(nl) Bride of Chucky på MovieMeter 
(en) Bride of Chucky på AllMovie 
(en) Bride of Chucky på Turner Classic Movies 
(en) Bride of Chucky på Rotten Tomatoes 
(en) Bride of Chucky på Metacritic 
Chuckyholics Arkivert 31. august 2006 hos Wayback Machine.
Tilly Fans
Emma Bunton

Emma Lee Bunton (født 21. januar 1976 i London) er en engelsk popsanger og artist.
Hun ble særlig kjent som en del av popgruppa Spice Girls i årene 1996–2001 i karakteren Baby Spice.
Hun har senere gitt ut tre soloalbum.


== Plateutgivelser ==
Album:

2001: A Girl Like Me
2004: Free Me
2006: Life In MonoSingler

1999: What I Am
2001: What Took You So Long?
2001: Take My Breath Away
2001: We`re Not Gonna Sleep Tonight
2003: Free Me
2003: Maybe
2004: I`ll Be There
2004: Crickets Sing For Anamaria
2006: Downtown
2007: All I Need To Know


== Se også ==
Spice Girls


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emma Bunton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Emma Bunton på Internet Movie Database 
(sv) Emma Bunton i Svensk Filmdatabas 
(da) Emma Bunton på Filmdatabasen 
(da) Emma Bunton på Scope 
(fr) Emma Bunton på Allociné 
(en) Emma Bunton på AllMovie 
(en) Emma Bunton hos Turner Classic Movies 
(en) Emma Bunton hos Rotten Tomatoes 
(en) Emma Bunton hos TV Guide 
(en) Emma Bunton hos The Movie Database 
(en) Emma Bunton på Apple Music 
(en) Emma Bunton på Discogs 
(en) Emma Bunton på MusicBrainz 
(en) Emma Bunton på Spotify 
(en) Emma Bunton på Songkick 
(en) Emma Bunton på AllMusic 
Emma Bunton på Twitter 
Emma Bunton på Facebook 
Emma Bunton på Instagram 
Emma Bunton på YouTube 
Emma Bunton på Myspace
Kuvertbrød

Kuvertbrød er bakst som blir servert som tilbehør til et måltid. Men det kan og bli servert i forkant av en av rettene i måltidet. Kuvertbrød forekommer i mange former og fasonger, det eneste fellestrekket er at det er et bakverk, som ikke klassifiseres som kake.
Reelle hensyn

Reelle hensyn er en særnordisk rettskildefaktor. Kort definert består reelle hensyn av hensynet til en rimelig rettsregel.
Mens domstolene tidligere i større grad valgte å kamuflere bruken av det som i dag kalles reelle hensyn bak for eksempel utvidende eller innskrenkende tolkninger av andre rettskilder, såkalt fasadelegitimering, er det i dag alment akseptert å vektlegge disse hensynene for å oppnå et godt resultat. De reelle hensyn kan tillegges alt fra minimal til avgjørende vekt, avhengig av i hvilken retning og med hvilken vekt andre rettskildefaktorer trekker, og i hvor stor grad retten finner det nødvendig å oppnå det ønskede resultat.
Norges Høyesterett har i en rekke dommer lagt avgjørende vekt på de reelle hensyn, i enkelte tilfeller i direkte motstrid med lovens ordlyd, for å oppnå et resultat som ansås å måtte være bedre, sett i lys av tidens utvikling, enn det som ville være tilfelle hvis avgjørende vekt ble lagt på lovbestemmelser som tiden hadde løpt fra. Dette er en del av domstolenes rettsskapende virksomhet, og en slik rettsutvikling er i enkelte tilfeller blitt kodifisert av lovgiver i ettertid.
Rhys Weston

Rhys Weston (født 27. oktober 1980 i Kingston upon Thames, England) er en walisisk fotballspiller.
Weston har spilt seks landskamper for Wales. Som ungdomsspiller var han i Arsenal, og ble solgt til Cardiff i november 2000 for 300 000 britiske pund. 
Han var utlånt til Viking siste del av 2006-sesongen, men fikk lite spilletid.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rhys Weston – Transfermarkt 
(en) Rhys Weston – national-football-teams.com 
(en) Rhys Weston – Soccerbase.com 
(en) Rhys Weston – Soccerway 
(en) Rhys Weston – EU-Football.info 
(en) Rhys Weston – FBref
Brugata (Oslo)

Brugata (1–19, 6–24) er en gate i Oslo, mellom Storgata og Vaterlands bru. Brugata ligger på grensen mellom bydelene Grünerløkka og Sentrum. Nr 1–19 hører med til bydel Grünerløkka, nr 6–24 hører med til Sentrum.

Sammen med søndre del av Storgata var Brugata Christianias innfartsvei fra øst og nord etter byggingen av Vaterlands bro i 1654 (Vaterlands Storgade). Langs veien grodde det frem bondehandelsgårder som det fortsatt kan finnes spor av. Også flere garvere holdt til i Brugata.
Brugata passerer Lilletorget, der Stenersgata tar av mot sørvest og Christian Krohgs gate mot nord. Sør for gatens østre del ligger Vaterlandsparken. Den vestre delen av gaten er idag dominert av serveringssteder, innvandrerbutikker og butikksenteret Gunerius.


== Utvalgte gatenummer ==
I nr. 3 A ligger Teddy's Soft Bar som åpnet i 1958 med servering av brus og milkshake. I bakgården kan man se rester av de gjenværende bondehandelsgårdene som antakelig ble oppført i midten av 1700-talletBrugata 6 var en bondehandelsgård reist av Arne Hansen Killerud i 1760-årene. Anlegget var fredet. Handelsgården brant ned til grunnen i 1988. Maleren Wilhelm Peters har malt en scene fra gårdsrommet i 1906. Brugata 6 er beskrevet av Hans Børli i novellen Ti mil: 

Bondelosjiet i Brugata 6 besto av en rekke låge trehus som lå i en halvsirkel omkring en åpen gårdsplass. Det minnet en om tunet på en landsens gård. Smale svalganger vendte ut mot gården, og innerst lå skur og stallbygninger. Ikke et menneske var å se da Marte dro kua med seg inn på gården. (...)
Alf Prøysen har på sin måte gitt en livlig folkelivsskildring i «Basarvise» med Brugata 9 som kuliss. Her er tredje strofa: 
Så satt vi i porten til Brugata ni For der går det bestandig så mange forbi Og alle tok lodder og alle var bli'  Ett lodd og to lodd og helt opp til ti Ja, det hendte så menn, når de fikk en krone igjen  At de smilte og sa, nei, vi kan få lodder for den.
Brugata 9 huser i dag Den Røde Mølle. Selve huset er fra perioden 1870-1900, men det er bygget på grunnmur av et hus som tidligere sto der som var fra 1700-tallet.Brugata nr. 14 er et bindingsverkshus fra slutten av 1700-tallet. Her er det gjestgiveri i første etasje.
Nr. 17 er en bygård fra 1897. Byggherre var advokat Ludvig Meyer, Arbeiderpartiets formann 1897 til 1900, som i 1895 hadde kjøpt den tidligere bygningen på tomten. Her flyttet Arbeiderpartiet, partiavisen Social-Demokraten, Arbejdernes Fællesbageri, partets trykkeri, partimannen Christian Holtermann Knudsens trykkeri inn. Social-Demokraten flyttet til det nybygde Folkets Hus i 1907.Tidligere var det hele tre kinoer i Brugata. I nr.1 lå Folkekinematografen, i nr. 8 Kronen kino og i nr.12 lå Central.


== Galleri ==

		
		


== Litteratur ==
Ole Daniel Bruun: Arkitektur i Oslo ISBN 978-82-573-1945-8 2008
Oslo byleksikon


== Referanser ==


== Se også ==
Teddy's


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (B)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015. 
Brugata hos Lokalhistoriewiki
Gresham’s School

Gresham's School er en  privatskole i Norfolk, i østre England. Skolen er for elever i alderen 8–18  år, med fire hus for gutter og tre for jenter. Det er omkring 740 elever. De betaler en årlig avgift på omkring 22 000 pund. Skolen er kjent for sine tidligere elever.


== Historie ==
Gresham's School ble grunnlagt av  John Gresham i 1555. Formålet var å gi gratis utdannelse til 40 fattige studenter. Fra først av var det en latinskole.


== Kjente elever ==
Donald Maclean
John Reith
W.H. Auden
Lennox Berkeley
Peter Brook
Benjamin Britten
Stephen Frears
Stephen Fry
Sienna Guillory
George Evelyn Hutchinson
Ben Nicholson
Christopher Cockerell
James Dyson
Alan Lloyd Hodgkin
Ralph Firman
Sebastian Shaw


== Eksterne lenker ==
Gresham' School (engelsk)
Teddy’s

Teddy's Soft Bar er et serveringssted i Brugata i Oslo.
Baren ble åpnet i 1958, og 50-tallsinteriøret er for en stor del bevart. Teddy's serverte opprinnelig brus, softis og lignende. I dag er salg av alkoholholdig drikke, og mat, basis for driften. De siste par tiårene har Teddy's trukket gjester med tilknytning til Oslos rockemiljø og andre deler av kulturlivet. Det arrangeres fra tid til annen konserter i det lille lokalet.
Ettersom Teddy's har toaletter i bakgården, kan gjestene også se en av de få gjenværende bondehandelsgårdene i Vaterland.
Nan Goldin

Nan Goldin (født 1953 i Washington, DC) er en amerikansk kunstfotograf.
Hun er mest kjent for sine personlige fotografier, i en estetisk snapshotsjanger.Goldin vokste opp i en jødisk øvre middelklassefamilie i Boston. Hun ble introdusert til fotografi da hun var 15 år av en lærer på en skole i Boston. Hovedgrunnen til at hun begynte å fotografere var for ikke å glemme. Hennes eldre søster begikk selvmord og Nan begynte å fotografere menneskene rundt seg, det var hennes måte å holde dem i live. De første fotografiene hun viste frem var fra det homoseksuelle og transvestittmiljøet i Boston. Etter eksamen flyttet hun til New York City, hvor hun først begynte å fotografere undergrunnsmusikkmiljøer i storbyen. Etter hvert ble hun en del av et rusmiljø som utviklet seg i nabolaget Bowery på Manhattan.Fotografiene fra denne perioden, fra rundt 1980 til 1986, er en del av serien The Ballad of Sexual Dependency. Disse fotografiene er svært personlige, og til dels selvbiografiske. De viser rusbruk, fester, voldelige parforhold osv. Mot 1990-årene var de fleste av de hun hadde fotografert i denne serien døde. Goldin har også laget flere serier som omhandler aids, etter at hun opplevde å miste flere av sine venner til sykdommen. 
Siden 1995 har hun blant annet vært opptatt av å fotografere undergrunns ungdomskulturer i Tokyo, blant annet har hun laget bokprosjekter i samarbeid med den kjente japanske fotografen Nobuyoshi Araki, landskapsbilder fra Italia og New York, og fotografier fokusert rundt familieliv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nan Goldin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nan Goldin på Internet Movie Database 
(fr) Nan Goldin på Allociné 
(en) Nan Goldin på AllMovie 
(en) Nan Goldin hos The Movie Database 
(en) Nan Goldin på Discogs 
(en) Nan Goldin på MusicBrainz 
(en) Nan Goldin på Spotify 
(en) Nan Goldin på Instagram
Nyholmen skandse

Nyholmen skandse er en skanse i innseilingen til Bodø og ble bygget i 1810 for å beskytte kornlagrene på Hundholmen mot britiske krigsskip under napoleonskrigene.
Fortet var sammen med et fort i Hammerfest de eneste som ble bygget i Nord-Norge.
Fra 1814 fikk den svensk-finske handelsmannen Carl Johan Gerss i noen år leie noen av statens hus på Nyholmen og i 1818 fant de hendelsene sted som senere ble kjent som Bodøsaken.
Kystfortet ble nedlagt i 1835 og forfalt raskt før restaureringsarbeidet startet på slutten av 1960-tallet, anlegget har i dag tolv kanoner som er reprodusert og drives av Nyholms Skandses Compagnie.
Nyholmen skandse er Bodøs tusenårssted.
Nyholmen er et område på halvøya Burøya kjent for Nyholmen skandse og Nyholmen fyr, ei fyrlykt som ble drevet fra 1875 til 1907.

		
		


== Se også ==
Nyholmen fyr


== Litteratur ==
Axel Coldevin, Bodø by 1816-1966, utgitt av Bodø kommune, 1966
Alf Kiil, Før Bodø ble by : Hundholmens historie og forspillet til Bodøsaken, Bodø 1989, ISBN 8299178800


== Eksterne lenker ==
Nyholms Skandses Compagnie
Fortidsminneforeningen
Kyle MacLachlan

Kyle Merritt MacLachlan (født 22. februar 1959) er en amerikansk skuespiller, mest kjent fra den amerikanske TV-serien Twin Peaks. Hans første opptreden var som Paul Atreides i filmen Dune, og som Jeffrey Beaumont i Blue Velvet. Senere spilte han rollen som agent Dale Cooper i Twin Peaks, og fikk den samme rollen i filmen Twin Peaks – Fire Walk with Me.
I BBCs filmversjon av Prosessen (1993) etter Franz Kafkas roman spilte han hovedrollen som den forfulgte Josef K. Han hadde også en rolle i den amerikanske TV-serien Sex og singelliv, hvor han ble fremstilt som kjæresten til Charlotte, dr. Trey MacDougal, eksmannen til Charlotte York (Kristin Davis). Han fremstiller Cary Grant i Touch of Pink. Mest merkverdig ifølge kritikere var hans evne til å fange nyansene i Grants vaner. MacLachlan lånte også bort stemmen sin som mediamogul Donald Love i videospillet Grand Theft Auto 3.
MacLachlan har også spilt i flere oppsetninger på teaterscenen. 
Etter å ha opptrådt i den kortvarige In Justice, begynte MacLachlan som fast skuespiller i Frustrerte fruer. (Hans rollefigur dukket først opp i en episode i sesong 2.)
MacLachlan hadde rollen som president Franklin D. Roosevelt i den norske TV-serien Atlantic Crossing (2020).


== Film & TV ==
Dune (1984) (som Paul Atreides)
Blue Velvet (1986)
Hidden – dødelig inntrenger (1987)
Twin Peaks: Sesong 1-2 (1990–1991) (som Agent Cooper)
The Doors (1991) (som Ray Manzarek)
Twin Peaks: Fire Walk with Me (1992) (som Agent Cooper)
Where the Day Takes You (1992)
Prosessen (1993) (som Josef K.)
Showgirls (1995)
The Flintstones (1995)
Mad Dog Time (1996)
Route 9 (1998)
X Change (2000)
Timecode (2000)
Hamlet (2000) (som Kong Claudius)
Sex og Singelliv: Sesong 3-5 (2000–2002)
Parfymen: Historien om en morder (2001)
Northfork (2003)
Touch of Pink (2004) (som Cary Grant)
The Librarian (2004)
Free Jimmy (2006)
Frustrerte fruer: Sesong 2 (2006–)
Inland Empire (2006)
Twin Peaks: Sesong 3 (2017) (som Agent Dale Cooper)
Atlantic Crossing (2020)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kyle MacLachlan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kyle MacLachlan – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kyle MacLachlan på Internet Movie Database 
(sv) Kyle MacLachlan i Svensk Filmdatabas 
(da) Kyle MacLachlan på Filmdatabasen 
(da) Kyle MacLachlan på Scope 
(fr) Kyle MacLachlan på Allociné 
(en) Kyle MacLachlan på AllMovie 
(en) Kyle MacLachlan hos Rotten Tomatoes 
(en) Kyle MacLachlan hos The Movie Database 
(en) Kyle MacLachlan hos Internet Broadway Database 
(en) Kyle MacLachlan hos Behind The Voice Actors
Leiesoldat

Leiesoldat er en soldat som lar seg kjøpe til betalt tjeneste i et fremmed lands militærapparat.
Ifølge Genève-konvensjonene defineres en leiesoldat slik: 

En leiesoldat
(a) er spesielt rekruttert lokalt eller utenlands for å kjempe i en væpnet konflikt;
(b) tar, faktisk, del i denne konflikten;
(c) er motivert til å ta del i konflikten først og fremst for personlig fortjeneste, som faktisk er lovet av, eller på vegne av en part i konflikten, materiell kompensasjon spesielt av det som er lovet eller betalt til soldater av samme rang og funksjoner i de væpnede styrkene i den aktuelle parten;
(d) er ikke av samme nasjonalitet som en av partene, ei heller bosatt i et område kontrollert av en av partene;
(e) er ikke medlem av de væpnede styrkene til en av partene i konflikten; og
(f) har ikke blitt sendt av en stat som ikke er del av konflikten, på offisielt oppdrag for den staten.Det skal merkes at USA og mange andre land ikke har skrevet under på denne Protocol Additional GC 1977 i Genève-konvensjonene.


== Leiesoldater gjennom tidene ==
Væringer på 900- og 1000-tallet var norrøne krigere - blant dem den senere kongen Harald Hardråde - som lot seg verve til keiserlige livvakter i Miklagard. De har etterlatt seg graffiti i Hagia Sofia-katedralen i Istanbul.
Den svarte garde. Da Meldorf ble stormet av kong Hans 13. februar 1500, ble de 130 personene om var for syke eller gamle til å flykte, drept av kong Hans' leiesoldater, kjent som «den svarte garde». Om dem sa en tidligere anfører at de var «de beste soldater, men òg de mest fordervede mennesker jeg noen gang har sett.»
Det delmenhorstiske regiment.
Sveitsergarden - pavens livvakter kjent for sine gule, blå og røde uniformer.
Fremmedlegionen - opprettet av kong Ludvig Filip av Frankrike, regnes som dagens mest kjente leiesoldater.
Dansk Baltisk Auxiliær Corps, et privatfinansiert dansk militærkorps sendt til kamp mot bolsjevismen i Sovjetunionen i 1919.
De internasjonale brigadene under borgerkrigen i Spania, hvor Norge deltok med om lag 250 mann.
De flyvende tigere var en gruppe amerikanske flyvere som før USA gikk inn i andre verdenskrig utgjorde en sveit som skjøt ned 236 japanske fly. Gruppen ble oppløst i 1943.


== Referanser ==


== Se også ==
Fremmedkriger
Fremmedlegionen
Utenomrettslig stridende
Kaperfart


== Eksterne lenker ==
(en) Mercenaries – kategori av bilder, video eller lyd på Commons