jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bustadoppføringslova

Bustadoppføringslova er en kortform og den offisielle betegnelsen på loven er lov om avtalar med forbrukar om oppføring av ny bustad m.m. (bustadoppføringslova). Den er gitt som lov av 13. 6.1997 nr. 43, og lovforarbeidene er særlig Ot prp nr 21 (199697), NOU 1993: 20 Kjøp av ny bustad og NOU 1992 : 9 Forbrukarentrepriselov.
Tidligere hadde det ikke vært en lovregulering av slike byggekontrakter i Norge. For bygge- og anleggskontrakter har det siden 1938 vært flere Norsk Standard (NS). Det er nå egne NS for både avtaler etter bustadoppføringslova og for avtaler mellom entreprenør og annen byggherre enn den som er forbruker.
Standardkontraktene som er tilpasset bustadoppføringslova er Byggblankett 3425 til 3429 B, og de ulike kontraktene er tilpasset de forskjellige typetilfellene av kontrakter.
For avtaler om byggearbeid e.l. på bygg o.l. som ikke er under oppføring, gjelder lov av 16. juni 1989 nr. 63 om håndverkertjenester m.m for forbrukere. For salg av bolig som ikke er under oppføring, gjelder lov av 3. juli 1992 nr. 93 om avhending av fast eigedom («avhendingslova»).
Standardkontraktene som er tilpasset håndverkertjenesteloven er Byggblankett 3501 og 3502.
I bustadoppføringslova er det både nye bestemmelser og en del bestemmelser som inneholder de vanlige rettsreglene for avtale om entreprisearbeid. Lovens bestemmelser er stort sett tvingende, såkalt preseptoriske lovbestemmelser. Loven skal hindre at forbrukeren får dårlige avtaler og gir derfor bestemmelser om hva det er tillatt å avtale. Det skal ikke være mulig å avtale eller gjøre gjeldende vilkår som er dårligere for forbrukerne enn det som følger av lovens bestemmelser. Hvis forbrukeren inngår avtale som er i strid med loven, vil ikke de lovstridige avtalevilkårene være bindende.


== Litteratur ==
Hans Cappelen: «Byggherren og kontraktene», Oslo 2001 (1. opplag 1994), og i HolteProsjekts program «Bygglex», Oslo 2005
Advokatfirmaet Cappelen & Krefting DA: «Oppføring av egen bolig» (Oslo 1998) om bustadoppføringslova
Bustadoppføringslova. Avtaledokumenter med kommentarer, Kåre Lilleholt og Jørgen Birkeland, Oslo 2011


== Eksterne lenker ==
«En praktisk veiledning til Bustadoppføringslova», ved Advokatfirmaet Cappelen & Krefting DA.
«Om lov om avtalar med forbrukar om oppføring av ny bustad» Ot.prp. nr. 21 (1996-97)
«Bustadoppføringslova»
Thor Lund

Thor Lund (født 27. mai 1921 i Aker, Akershus, død 16. juni 1999) var en norsk politiker (Ap) fra Moland/Arendal. Han ble innvalgt på Stortinget fra Aust-Agder i 1969, og satt på Tinget i 12 år fram til 1981. Han var ordfører i daværende Moland kommune i periodene 1962–1963, 1963–1967, 1967–1971, 1983–1987 og 1987–1989.
Han var vararepresentant til Stortinget i perioden 1965–1969 og varaordfører i Stokken i perioden 1959–1961.


== Liv og virke ==
I 1951 flyttet Thor Lund sammen med sin kone Kaspara til Eydehavn, og ble mekaniker på Nitriden og aktiv både i fagforeningen, i partiarbeid og i kommune- og fylkespolitikken. 
Fra 1954 var han leder av Stokken Arbeiderparti, og stilte som representant i Stokken kommunestyre fra 1955. I perioden 1959-61 var han varaordfører, og ble i 1962 den første ordføreren i den nysammenslåtte kommunen, Moland. 
Thor Lund var medlem av kommunestyret og ordfører i åtte år i Moland kommune før han ble valgt inn på Stortinget i 1969. I 1983 vendte han tilbake til kommunepolitikken og ble igjen ordfører i Moland kommune frem til 1989. Han var medlem av både formannskap og kommunestyre til 1991, som var det siste virkeåret til Moland kommune før kommunesammenslåingen med Arendal. Som kommunepolitiker spilte han en viktig rolle for utviklingen av regionsamarbeidet i Aust-Agder. 
Thor Lund satt i Stortingets sosialkomite fra 1971 til 1981, en periode som var preget av store endringer både i helsevesenet og trygdeordningene. Sosialpolitikk, arbeidstakernes rettigheter, økonomi og rettferdig fordeling engasjerte ham sterkt, ved siden av at stortingsplassen også var en base for å ivareta hjemfylkets interesser.. 
Han satt som medlem av Nordisk råd i åtte år fra 1973. I 1979 ble han innvalgt i hovedstyret for Norges vassdrags- og elektrisitetsvesen. 


== Æresbevisninger ==
KS-medaljen 1990
Kongens fortjenstmedalje i gull 1993


== Eksterne lenker ==
(no) Thor Lund hos Stortinget 
(no) Thor Lund hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Eydehavnportalen – Biografi
Dekurion

Dekurion var i Romerriket tittelen på en soldat som ledet en gruppe på ti mann. Han bar en sabel som verdighetstegn. 
En dekurion kan kanskje til en viss grad sammenlignes med en korporal i vår moderne tid.
Odd Lien

Odd Arthur Lien (født 16. august 1915 i Oslo, død 24. november 2002) var en norsk redaktør og politiker (Ap) fra Kristiansand. Han var innvalgt på Stortinget fra Vest-Agder i to periodere 1973–1981.
Han var født i Oslo og vokste opp i Halden. Lien var tidlig aktiv i motstandsarbeidet som flyktningelos og kurer. Han ble arrestert i 1940 og satt fengslet resten av krigen. Etter frigjøringen arbeidet Lien som journalist i Halden Arbeiderblad frem til 1947, siden som redaktør av Rana Blad fra 1947 til 1949. I 1949 begynte han som journalist i Sørlandet, fra 1956 til 1977 som redaktør.
Lien var æresmedlem i Vest-Agder krigsinvalideforening og formann i Venner av Israel i Norsk Arbeiderbevegelse (VINA). Han hadde en rekke andre verv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Odd Lien hos Stortinget 
(no) Odd Lien hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Odd Lien hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Ragnar Udjus

Ragnar Udjus (født 10. oktober 1933 i Landvik i Aust-Agder) er en norsk journalist, redaktør og politiker (Sp). Han var innvalgt på Stortinget fra Vest-Agder i to perioder fra 1973 til 1981. Han var valgt på en fellesliste mellom Senterpartiet og DLF i den siste perioden. I 1972-73 var han politisk rådgiver for miljøvernministrene Trygve Haugeland og Helga Gitmark i Lars Korvalds regjering.
Udjus er utdannet agronom fra Holt landbruksskole. Han arbeidet som fylkessekretær for Senterpartiet i Aust-Agder 1959-1963 og for begge Agder-fylkene 1963-1972 og 1981-1984. Han var redaktør i ukeavisen Agder Tidend 1965-1968. Etter stortingstida arbeidet han som redaktør i nærradioen Radio Sør 1981–1991 og for lokalradio og TV Sør 1991-2000. Han har også vært engasjert i NRK Sørlandet. Han var leder av Norsk Nærradioforbund 1984-1989. Han var medlem av det offentlige nærradioutvalget 1981–82 og av kringkastingsreklameutvalget 1982-84.Han er bestefar til fotballspilleren Kenneth Udjus.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ragnar Udjus hos Stortinget 
(no) Ragnar Udjus hos Norsk senter for forskningsdata
Thor Gystad

Thor Gystad (født 3. august 1919 i Ullensaker, død 15. juni 2007) var en norsk politiker (Ap) og jernbanearbeider. Han var innvalgt på Stortinget fra Akershus i tre perioder fra 1969 til 1981. Han var også ordfører i Ullensaker 1959–1969 og fylkesordfører i Akershus 1963–1969. 
Han hadde flere verv lokalt, regionalt og sentralt, blant annet satt han i styret for Norges Kommunalbank 1967–1984. Gystad ledet to NOU-utvalg: Bilavgiftsutvalget av 1972 og Personbilutvalget.Gystad var ansatt i Norges Statsbaner (NSB) i hele sitt yrkesliv. Han ble ansatt som telegrafist i 1939 og gikk gradene via jernbaneekspeditør til jernbanefullmektig. Han deltok i motstandsbevegelsen under krigen, og mottok Deltagermedaljen i 1945.Han var sønn av overkonduktør ved NSB Hans M. Gystad (1889–1959)  og hjemmeværende Thora Elstad (1885–1967). Han var gift med Astrid Gystad (1918–2009).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Thor Gystad hos Stortinget 
(no) Thor Gystad hos Norsk senter for forskningsdata
Gerd Kirste

Gerd Kirste (født 10. juni 1918 i Bærum, død 9. desember 2014) var en norsk politiker (H).
Hun var datter av ingeniør Sigurd Sørum og hustru Anna Hole. Etter Stabekk Gymnas hadde hun et utenlandsopphold i Tyskland og England, og tok studentfagkurs ved Otto Treiders Handelsskole i 1940. Hun var utearbeidende i noen år for Lilleborg og Esso. Hun giftet seg med disponent Ernst Kirste, sønn av boktrykker Max Rich. Kirste i Oslo. Ernst overtok hennes fars maskingrossistfirma. Gerd og Ernst Kirste fikk fire barn og bodde på Høvik i Bærum.Kirste var medlem av Bærum kommunestyre fra 1960 til 1975 og medlem av Akershus fylkesting fra 1966 til 1975. Hun var medlem av formannskapet i Bærum i to perioder, og var formann i sosialstyret og viseformann i skolestyret. Hun var innvalgt på Stortinget fra Akershus fra 1973 til 1981, og satt sin første periode i Stortingets justiskomité, deretter i Stortingets sosialkomité.Kirste ble æresmedlem av Bærum Høyre i 1944 og ledet Høyrepensjonistenes Landsforbund fra 1997 til 1999.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Gerd Kirste hos Stortinget 
(no) Gerd Kirste hos Norsk senter for forskningsdata
Anne-Olaug Ingeborgrud

Anne-Olaug Ingeborgrud (1925–2003) var en norsk lærer, politiker (KrF) og lokalhistoriker. Hun var stortingsrepresentant fra Akershus i én periode 1977–1981 og statssekretær for Kjell Magne Bondevik i Kirke- og undervisningsdepartementet 1983–85 i Willochs regjering.
Hun var utdannet lærer ved Oslo lærerskole 1947. Hennes politiske engasjement begynte som innvalgt kommunestyrerepresentant på Nes fra 1959. Etter tolv år i lokalpolitikken var hun i perioden 1973–1977 Akerhus Kristelig Folkepartis vararepresentant på Stortinget. Hun var andre viseformann i Kristelig Folkeparti i 1981–1985 og første viseformann 1985–1987. Hun ble æresmedlem i Kristelig Folkeparti i 1991. I 1995 fikk hun Kongens fortjenstmedalje i sølv.


== Forfatterskap ==
Som pensjonist skrev hun flere lokalhistoriske bøker. Hun ble utnevnt til æresmedlem i Raumnes Historielag i 1993.

Glimt fra livet på Skauen før 1950: Nes på Romerike, Nes bygdebok (1989)
Kvinner i arbeid for hjem og samfunn (1992)
I Livets tjeneste: Jordmor Annes fargerike liv (1993)
Stasjonssenteret Årnes vokser fram (1997)
Glimt fra Gamle Los Christianos (lokalhistorie fra Tenerife, 1998)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Anne-Olaug Ingeborgrud hos Stortinget 
(no) Anne-Olaug Ingeborgrud hos Norsk senter for forskningsdata
Erland Asdahl

Erland Asdahl (1921–1988) var en norsk gårdbruker, oppfinner og politiker (Sp) fra Nes i Akershus. Han var stortingsrepresentant fra Akershus i én periode 1977–81. 
Har var utdannet på Tomb jordbruksskole 1941, og arbeidet som forpakter/gårdsbestyrer på hjemgården Fossum 1941–57 inntil han overtok etter faren og selv drev hjemgården fram til 1985.Han satt i formannskapet i hjemkommunen i to perioder 1959-1963, 1971-1975, i fylkestinget i tre perioder 1959–67 og 1971–75 og var vararepresentant til Stortinget i fire perioder mellom 1954 og 1973. Han var landsstyremedlem i Bondepartiet 1952-56 mens han var leder av Senterungdommen. Som politiker engasjerte han seg særlig i jordvernsaker og i Kielland-ulykken. Han var også aktiv i menighetsarbeid, indremisjon og som søndagsskolelærer, og var leder av Borg bispedømmeråd 1970–74.Som oppfinner sto han bak potetopptakeren Faun 1600, som ble produsert av Underhaug Fabrikk.Han fikk Senterpartiets hedersmerke i 1987.
Han var yngre bror av Høyre-politikeren Kristian Asdahl.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Erland Asdahl hos Stortinget 
(no) Erland Asdahl hos Norsk senter for forskningsdata
Vientiane

Vientiane er hovedstaden i Laos, og har ca. 730 000 innbyggere med forsteder. Byen ligger på Mekongflodens nordlige bredd, på grensen mot Thailand. «Vientiane» er den franske skrivemåten for byens navn, som også kan transkriberes (f.eks. på engelsk) som «Vieng Chan».
Det var kong Setthathirath som gav byen status som hovedstad i Lan Xang i 1560. Da Lan Xang falt i 1707, ble Vientiane et selvstendig kongedømme. I 1779 ble byen erobret av den siamesiske generalen Phraya Chakri, og ble en vasallstat til Siam.
Vientiane ble hovedstad i det franskstyrte Laos i 1899.
Stine Bredal Oftedal

Stine Bredal Oftedal (født 25. september 1991) er en norsk håndballspiller for Győr og kaptein for det norske landslaget. Hun spilte på det norske laget som gikk til topps i junior-VM i 2010. Hun debuterte på A-landslaget mot Island 26. november 2010 og spilte på laget som tok gull i EM 2010, i VM 2011, EM 2014, VM 2015, EM 2016, EM 2020, VM 2021 og EM 2022.
Oftedal ble kåret til verdens beste kvinnelige håndballspiller for 2019.


== Karriere ==
Hun har spilt håndball siden hun var syv år, og startet karrieren i Nit-Hak Håndballklubb. Hun er midtback og spilte i Stabæk som nummer 10, selv om hennes klubbtilhørighet fremdeles lå hos Helset Idrettsforening.Hun er kjent for å være fotrapp, intelligent og ha stor eksplosivitet, mange av de samme egenskapene som tidligere landslagskaptein Gro Hammerseng. Hennes store forbilde på håndballbanen er Bojana Popovic, og hun har satt seg som mål å etablere seg på et internasjonalt nivå.Hun ble etter junior-VM i juli 2010 tatt ut som midtre bakspiller på All Star-laget, sammen med blant annet landslagskollega Sanna Solberg.Hun spilte på Norges lag som tok gull i EM 2020, VM 2011, EM 2014, VM 2015, EM 2020, EM 2016, VM 2021 og EM 2022. Hun ble tatt ut på «all star-team» som beste midtback både i EM 2020 og EM 2022.


== Privatliv ==
Hun har studert ved Handelshøyskolen BI i Oslo.


== Meritter ==
Junior-EM 2009: Gull
Junior-VM 2010: Gull
EM 2010 – Gull
VM 2011 – Gull
EM 2012 – Sølv
EM 2014 – Gull
VM 2015  – Gull
OL 2016 – Bronse
EM 2016 – Gull
VM 2017 – Sølv
EM 2020 – Gull
OL 2020 (utsatt til 2021) – Bronse
VM 2021 – Gull
EM 2022 – Gull


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stine Bredal Oftedal - Store norske leksikon
(de) Stine Bredal Oftedal – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Stine Bredal Oftedal – Olympics.com 
(en) Stine Bredal Oftedal – Olympic.org 
(en) Stine Bredal Oftedal – Olympedia 
(en) Stine Bredal Oftedal – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Stine Bredal Oftedal – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(en) Stine Bredal Oftedal – Norges Håndballforbund
CIENS

CIENS – Forskningssenter for miljø og samfunn (Oslo Centre for Interdisiplinary Environmental and Social Research) er et strategisk forskningssamarbeid mellom selvstendige forskningsinstitutter og Universitetet i Oslo. Senteret er basert på felles faglige strategier og forskningsprogram, samarbeid om forsknings- og formidlingsoppgaver og samlokalisering av rundt 500 personer i Forskningsparken på Blindern i Oslo.
I 2013 åpnet CIENS toppsenter i CIENS-bygget. Det skal være en faglig og sosial møteplass for CIENS og deres nettverk og samarbeidspartnere.


== Medlemmer ==
CICERO Senter for klimaforskning
Meteorologisk institutt (met.no)
By-og regionforskningsinstituttet NIBR ved Høyskolen i Oslo og Akershus
Norsk institutt for kulturminneforskning (NIKU)
Norsk institutt for luftforskning (NILU)
Norsk institutt for naturforskning (NINA)
Norsk institutt for vannforskning (NIVA)
Transportøkonomisk institutt (TØI)
Universitetet i Oslo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
CIENS hjemmeside
Gunnar Hvashovd

Gunnar Thorleif Hvashovd (1924–2001) var en norsk industriarbeider og politiker (Ap) fra Kongsberg. Han var stortingsrepresentant fra Buskerud i tre perioder fra 1969 til 1981 og ordfører i Kongsberg 1959–1969.
Han var ansatt ved Kongsberg Våpenfabrikk som dreier 1942-1982, og tok fagbrev i 1948. Han var hovedverneombud ved KV 1955-1969. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Gunnar Hvashovd hos Stortinget 
(no) Gunnar Hvashovd hos Norsk senter for forskningsdata
Kjelkehockey

Paraishockey, eller kjelkehockey, er en variant av ishockey beregnet for utøvere med bevegelsesproblemer, først og fremst de som sitter i rullestol. Den kan også utføres av funksjonsfriske. Idretten sorterer under Norges Ishockeyforbund i Norge.


== Historie ==
Paraishockey ble oppfunnet av tre rullestolbrukere på et rehabiliteringssenter i Stockholm i Sverige i 1961. Etter noen års videreutvikling ble det arrangert et Stockholmsmesterskap i 1969, der fem lag deltok. Både handikappede og funksjonsfriske deltok. Etter dette ble sporten introdusert til Norge, og de første landskampene ble arrangert mellom Sverige og Norge. Fra Norge bredte sporten seg til Storbritannia  og britiske rullestolbrukere i 1981. 
Rolf Johansson, tidligere paralympisk mester i rullestolkjøring, ga tidlig på 1980-tallet en paraishockeyslede til Dick Loiselle, som var president for Sommer-OL 1976 i Montréal i Canada, under den betingelsen at Loiselle introdusere paraishockey i Canada. Loiselle bidro til spredningen av sporten i Canada, og i 1993 ble Sledge Hockey of Canada etablert som et nasjonalt idrettsforbund. 
I 1982 arrangerte Norge og Sverige en oppvisningskamp under ski-VM i Oslo. 4 år senere, i 1986 ble det arrangert et uoffisielt VM i paraishockey, der Sverige, Norge og England deltok. Der ble det også konkurrert i ispigging, langrenn og utfor. I 1991 ble det første World cup i kjelkehockey arrangert, med deltakelse fra fem nasjoner, der Canada vant. 
I paralympisk sammenheng var paraishockey demonstrasjonsgren ved de paralympiske vinterlekene 1976 i Örnsköldsvik. I 1994 ble paraishockey med som ordinær øvelse, som en del av paralympiske vinterleker 1994 på Lillehammer. Siden dette har paraishockey vært en fast øvelse i de paralympiske vinterlekene.
Norge har vært svært framgangsrike i kjelkehockey, og vant gull i de paralympiske vinterlekene i Nagano i 1998. Det norske landslaget har i de senere år også hevdet seg i verdenstoppen med sølv i paralympics i Salt Lake City 2002 og i Torino 2006. Norge har gull fra VM i Sverige i 2004 og sølv fra VM i USA i 2008. Norge vant EM i Italia i 2007.


== Regler ==

Paraishockeyspillerne tar seg fram med to køller med små pigger som gjør det lettere å ta seg fram over isen. Køllene brukes også til å slå pucken. Hver omgang av paraishockey varer i 15 minutter. Paraishockey er en av de mest populære idrettene i de paralympiske vinterlekene.


== Kjente spillere ==
Stig Tore Svee
Roger Johansen
Rolf Einar Pedersen
Johan Siqveland
Atle Haglund
Tommy Rovelstad
Loyd Remi Johansen
Morten Værnes
Helge Bjørnstad
Eskil Hagen
Knut André Nordstoga
Kjell Vidar Røyne
Morten Syversen


== Referanser ==
Sangha

saṃgha (sanskrit: संघ) eller saṅgha (pali) er buddhismens munke- og nonnefellesskap. Et begrep brukt om samfunnet med munker og nonner, i noen tilfeller alle buddhister. Er den tredje av buddhismens Tre Juveler (de to andre er Buddha og Dharmalæren om alle tings ikke-dualitet). Begrepet brukes også innen jainisme og sikhisme.
Akevittruten

Akevittruten er Norges versjon av Skottlands berømte «The Malt Whisky Trail» – og man kan besøke gamle brennerier, storgårder og unike steder som har en tilknytning til akevitt.


== Eksterne lenker ==
Akevittrutens nettsted
Terje Dalby

Terje Dalby (født 6. august 1944, død 14. mars 2006) var en norsk journalist, mest kjent fra årene i TV-sporten i NRK. 
Dalby vokste opp i Vardal og Gjøvik. Han begynte sin karriere i Oppland Arbeiderblad i 1963. Han ble senere ansatt i Hærens overkommando, før han begynte i Arbeiderbladet (i dag Dagsavisen) i 1966/67. I tiden etter Dagsavisen jobbet han for både Finnmark Dagblad, Altaposten og Norsk Telegrambyrå, før han i 1976 begynte i NRK Dagsnytt.
I 1985 begynte han i TV-sporten i NRK, hvor han ble vaktsjef i 1990/91, og kommenterte blant annet OL i 1992 og 1994.
Terje Dalby døde 61 år gammel, etter lengre tids kreftsykdom.


== Referanser ==
Volvo C30

Volvo C30 er en bilmodell fra den svensk/kinesiske bilprodusenten Volvo. Modellen er en tredørs, fireseters kombi, utstyrt med rekkemotorer med fire og fem sylindre. Til tross for navnet er modellen hatchbackutgaven av S40/V50/C70-serien, og er derfor bygget på den samme plattformen, Volvo P1. C30 blir primært markedsført som en bil for førstegangskjøpere og yngre bilkjøpere.
Modellen vil konkurrere med andre luksuriøse hatchback-modeller som BMW 1-serie og Audi A3. Produksjonen forventes å ligge på omkring 65 000 eksemplarer i året, hvorav 75 % skal selges i Europa.
C30 er 4,25 meter lang, og vil være tilgjengelig med en rekke bensin- og dieselmotorer. Blant bensinmotorene er en 100 hk 1,6 liter, en 170 hk 2,4 liter og en 220 hk 2,5 liter med turbo. Blant dieselmotorene er en 109 hk 1,6 liter, en 136 hk 2.0 liter og en 180 hk 2,5 liter D5. Alle modeller vil være utstyrt med en manuell girkasse, med unntak av T5 og D5 med fem sylindre som vil leveres med automatisk girkasse.
C30 følger opp Volvos sikkerhetsfilosofi, og leveres med mye sikkerhetsutstyr, for eksempel BLIS som varsler sjåføren hvis noe befinner seg i bilens «dødvinkel». C30 er også utstyrt med ABS-bremser, DSTC (antispinn) og en rekke kollisjonsputer, for beskyttelse mot alle typer kollisjoner.
Produksjonsmodellen ble offisielt vist frem for første gang på bilutstillingen i Paris i 2006. Salget i Europa startet mot slutten av 2006, mens den vil introduseres i USA som 2008-modell, kun i T5-utgave med en femsylindret turbomotor.
Volvo har så langt angivelig ingen planer om å lansere en modell av C30 med 5 dører.
Volvo C30 sine hovedkonkurrenter er blant annet Volkswagen Golf, BMW 1-serien og Audi A3.


== Eksterne lenker ==
C30World
Volvo C30 detaljer og bilder
Volvo C30 Concept
Volvo C30 på Paris Motorshow 2006
Erling Johansen

Erling Johansen (født 24. november 1919 i Fredrikstad, død 1. april 2000) var en norsk arkeolog. Johansen var rørlegger av utdannelse, og selvlært innen arkeologi. På 1950-tallet påviste han hvordan store mengder flint nådde Norges steinalderbefolkning. Flint fra strender i Danmark og Skåne frøs fast i isflak og drev nordover med disse. Ved å grave i gamle strandvoller fra Lista til Bohuslän fant han flintgropene der steinalder- og senere også bronsealderbefolkningen grov frem materiale til redskaper. Han sto også for viktige utgravninger ved Rød på Kråkerøy og Høgnipen i Rakkestad i Østfold.
Etter stortingsvedtak ble Johansen i 1951 utnevnt til statsstipendiat tilknyttet Universitetets Oldsaksamling. Han var medlem i Det Norske Videnskaps-Akademi, æresdoktor ved Universitetet i Bergen fra 1975, ridder av St. Olavs Orden, mottager av Fridtjof Nansens belønning for fremragende forskning i 1971, mottager av Wilsemedaljen i 1985 og bestyrer på Universitetet i Oslos arkeologiske stasjon på Isegran i over 25 år.
Johansen var far til Øystein Kock Johansen, selv dr.philos. i arkeologi.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Erling Johansen på Internet Movie Database
Valter Gabrielsen

Valter Gabrielsen (1921–1999) var en norsk fiskeskipper, fiskarlags-sekretær og politiker (Ap) som var stortingsrepresentant for Finnmark i fire perioder fra 1965 til 1981. Den siste stortingsperioden var han formann i Sjøfarts- og fiskerikomitéen, samtidig som han ledet Aps fiskeriutvalg 1974–79.Gabrielsen arbeidet som fiskeskipper fram til han i 1951 ble fylkessekretær i Finnmark for Norges Fiskarlag. Han bodde ulike steder i Finnmark, og satt i Vardø formannskap 1947-1951 og i Nordkapp formannskap 1955–1965. 
Gabrielsen hadde fiskerifaglig utdannelse med kystskippereksamen 1939 og skipperlinjen ved Statens fiskarfagskole 1944-1945. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Valter Gabrielsen hos Stortinget 
(no) Valter Gabrielsen hos Norsk senter for forskningsdata
Else Repål

Else Marie Myhren Repål, tidligere Else Bakke, (1930–2015) var en norsk butikkdame, politiker (Ap) og organisasjonsleder fra Rena i Østerdalen. Hun ble innvalgt på Stortinget fra Hedmark i 1969 og var stortingsrepresentant i tre perioder til 1981.Hun arbeidet som operatør ved Åsmarka telefonsentral i Ringsaker 1946-1948 og som ekspeditrise ved Østerdalen samvirkelag, Rena 1955-1969. Etter stortingstida var hun daglig leder/generalsekretær i Norsk Psoriasisforbund 1981–92. Hun hadde flere verv i Norsk Folkehjelp på 1950-tallet, blant annet som fylkesleder i Hedmark 1955-1957.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Else Repål hos Stortinget 
(no) Else Repål hos Norsk senter for forskningsdata