jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gunvald Thorkildsen

Gunvald Christian Berhard Thorkildsen (født 19. juli 1845, død 1908) var en norsk teolog og biskop i Kristiansand stift 1904–08.
Thorkildsen Han var personellkapellan i Sund fra 1872 til 1877, sokneprest i Øvrebø fra 1877 til 1890 og siden sokneprest i Oddernes. Han var gift med Hanna Dick, datter av sogneprest Sigismund Christian DIck. 
Han etterfulgte Johan Christian Heuch som biskop i Kristiansand Stift (tilsvarende dagens Stavanger bispedømme og Agder og Telemark bispedømme) i 1904, og var biskop der til sin død i 1908.
Sombrero

Sombrero er et spansk ord for hatt. På norsk og andre språk brukes ordet om spesielle bredbremmede hatter som er vanlige i Spania og Latin-Amerika. Særlig kjent er meksikanerhattene, sombreroene i Mexico, som har en høy pull og svært vid, rund brem. Varianter av slike hatter har blitt brukt av landarbeidere og andre i flere århundrer som beskyttelse mot sola. Sombreroer er i dag en del av den tradisjonelle folkedrakten mange steder med spansk kulturbakgrunn. Spanske sombreroer har også gitt opphav til de nordamerikanske cowboyhattene. 
Sombreroer blir vanligvis laget av filt eller flettet halm.


== Bakgrunn, bruk og utbredelse ==


=== Historikk ===
Den runde sombreroen stammer fra spansk herremote på 1500-tallet, da det ble vanlig med kapper og stive hatter med vide bremmer. Disse utviklet seg til de store kavalérhattene som igjen utviklet seg til trekanthattene på 1600- og 1700-tallet.
Sombreroer ble vanlig hodeplagg for bønder og gjetere i Mellom- og Sør-Amerika under den spanske koloniseringen. Der ble spansk hatt ofte båret sammen med poncho eller andre typer kappe. På 1800-tallet ble sombreroene særlig utbredt blant ridende kvegdrivere, en type gjetere som i Mexico ble kalt vaqueros eller charros, i Venezuela llaneros, i Argentina og Uruguay gauchos, i Peru  morochuco og piajenos, i Chile huasos og i Ecuador chargas. I Mexico fikk sombreroene ekstremt stor, ofte opprullet brem. 
Den spanske hattemoten dannet også grunnlaget for cowboyhattene i Nord-Amerika, som særlig hattefabrikanten Stetson utviklet og gjorde populære fra 1860-tallet av. 


=== Typer og navn ===


=== Charro-drakt ===


== Se også ==
Stråhatt
Cowboyhatt
Kavalérhatt
Petasos, gresk solhatt i antikken
Rishatt, rund, konisk sol- og arbeidshatt båret i Øst-Asia


== Eksterne lenker ==
(en) Sombreros – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vårpengeurt

Vårpengeurt (Noccaea caerulescens) er en flerårig plante med basal bladrosett som tilhører korsblomstfamilien. Den blomstrer allerede i april med små, rosa blomster. Planten blir 10-20 cm høy. Skulpene er adskillig mindre enn hos vanlig pengeurt (Thlaspi arvense). 
Vårpengeurt trives på plener og enger – den er svært vanlig i parker og på kirkegårder. Opprinnelig er den en fjellplante fra Mellom-Europa og Pyreneene. Arten ble i Norge først observert i åker i Mærradalen i Oslo i 1879, men nokså umiddelbart etterpå også i Bu Øvre Eiker: Lilleby 1881 og Kongsberg 1884, pluss flere steder i Oslo. Samtidigheten i funn, og tilknytningen til jordbrukslandskap, sier nokså tydelig at arten kom inn med mellomeuropeisk såfrø som kom mye mer i bruk i perioden fra 1870. Siden har den spredd seg utover landet, og den finnes nå nord til Troms. Den er også kjent i fjellstrøk i Sør-Norge opp til over 1200 moh.


== Eksterne lenker ==
(en) vårpengeurt i Encyclopedia of Life 
(en) vårpengeurt i Global Biodiversity Information Facility 
(no) vårpengeurt hos Artsdatabanken 
(sv) vårpengeurt hos Dyntaxa 
(en) vårpengeurt hos NCBI 
(en) vårpengeurt hos The International Plant Names Index 
(en) vårpengeurt hos Tropicos 
(en) Kategori:Noccaea caerulescens – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Noccaea caerulescens – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Noccaea caerulescens – detaljert informasjon på Wikispecies 
Status er: «spiselig» ifølge Nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Qatars riksvåpen

Qatars riksvåpen er et statsemblem av ikke-heraldisk type. Emblemets sentrale figurer er to hvite, buede sverd på en sandfarget, rund skive. Mellom sverdene er det en dhow som seiler på hvite og blå bølger ved siden av en øy med to palmetrær. Den sandfargete skiven er plassert på en større skive som er delt i to horisontalt ved et snitt av små spisser. Skiven er hvit øverst og kastanjebrun (engelsk: maroon) nederst. På den hvite halvdelen står det arabiske navnet på staten Qatar, «دولة قطر» (Dawlat Qaṭar), i kastanjebrun kufisk skrift. På den kastanjebrune halvdelen står av og til den engelske oversettelsen i hvitt, men dette utelates ofte.
Den nåværende versjonen ble innført i 1976 og erstattet en eldre fra 1966 som besto av to buede sverd med et perleskjell i midten og to palmeblader merket «Qatar».
Flere elementer i dette statsemblemet finnes også i andre statlige emblemer fra Midtøsten; de buede sverdene finnes i Saudi-Arabias riksvåpen og Omans riksvåpen, dhowen finnes i Kuwaits riksvåpen og De forente arabiske emiraters tidligere riksvåpen. Palmetrærne er også et nasjonalsymbol i Saudi-Arabia. Fargene og inndelingen med spissene i den ytre skiven kommer fra Qatars flagg.


== Se også ==
Qatars flagg
Barrow Harbour

Barrow Harbour er en tidevannsbukt ved kysten av Tralee Bay i grevskapet Kerry i Irland.  Dette var en gang den viktigste havna i regionen, som betjente klostersamfunnet Ardfert og området rundt Tralee.  
Den trange inngangen til havna ble beskyttet av borgen Fenit Castle på Fenit Island.  Ruinene av borgen er ennå synlig.
Libanons riksvåpen

Libanons riksvåpen er rødt med et sølv diagonalt felt og i midten et naturfarget sedertre. Treet symboliserer styrke, hellighet og evighet.
Offisielt har ikke Libanon eget riksvåpen. Ved behov er det siden 1920-tallet benyttet et emblem tillempet fra nasjonalflagget.


== Referanser ==
Mnevis

Mnevis (også transkribert som Mnewer, Meruur, Mer-wer) er i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi et aspekt av Atum-Ra og en manifestasjon av hans Ka (livet-kraften-evne) i regionen ved Heliopolis. Som så mange andre egyptiske guder ble Mnevis dyrket i form av et rituelt dyr, her som en svart okse, og uttrykt i kunsten som en mann med oksehode. Opprinnelsen og betydningen av hans navn er ikke blitt tolket.


== Oksegud ==

Oksekulter var populære fra minst det første dynasti. Den kraftfulle og virile oksen ble assosiert med farao, som tidvis tok tittelen «sin mors sterke okse». Så tidlig som rundt 3100 f.Kr. ble kongen avbildet i formen av en okse. En hellig okse ble identifisert ved særskilte hellige markeringer. Straks oksen hadde blitt bekreftet som inkarnasjonen av en gud ble den huset i luksuriøse omgivelser, gitt den beste maten, og gitt et harem med de beste kuene. Oksen ville leve slik til den døde hvor den ble mumifisert og gravlagt med fulle æresbevisninger. Foruten Mnevis, var det også tilsvarende oksekulter for Buchis og Apis.
Ettersom begrepet Ka også ble brukt for å bety okse har Mnevis blitt identifisert som å være en levende okse. Således, som et symbol for solguden Ra ble Mnevis ofte avbildet med solskive mellom hornene. Det kan være et spor etter ofringen av kongene etter periode med styre, som ble sett på sønn av Bat eller Hathor, kugudinnen av den jordiske solkulten.


== Oksekult ==
En utvalg okse ble utvalgt fra området og sagt å være den levende Mnevis ved at den ble tatt med til et spesielt tempel hvor den ble æret og oksens bevegelser ble tolket som i et orakel. Ettersom den fruktbare jorden ved Nilen var svart ble ordet for svart (Khem) ble dette også egyptiske ordet for Egypt. Oksene i denne regionen hadde samtidig en tendens til å ha svart skinn og den oksen som ble utvalgt for symbolisere Mnevis var tradisjonelt fullstendig svart, således referert til som Kemwer, det vil si «den store svarte». Om man ikke fant en tilfredsstillende svart okse valgte man isteden en komplett hvit som kontrast.
Det er liten informasjon om Mnevis-kulten. Kun to Mnevis-graver har blitt avdekket, datert til styrene til Ramses II og Ramses IV under Det nye rike, gravlagt i individuelle graver hogd ut av grunnen og toppet av en store steinplate av granitt. Gravene hadde et komplett sett av kanopiske krukker, som antagelig var rent rituelt da de var tomme.Claudius Aelianus skrev at Mnevis-oksen, som han kjente under navnet Onuphis, var enorm størrelse, at dens hår vokste på motsatt måte av vanlige okser, og at den levde på erteblomsten lusern.Til slutt ble Mnevis med tiden identifisert med en annen form som den økende populære okseguden Apis som hadde blitt sett på som en inkarnasjon av Osiris.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mnevis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Deilig er fjorden!

Deilig er fjorden! er tittelen på en norsk film-komedie fra 1985 regissert av Jan Erik Düring, med Rolv Wesenlund, Elsa Lystad og Sverre Holm i hovedrollene.


== Handling ==
Terje Svahberg (Rolv Wesenlund) går til innkjøp av en stor og dyr båt som han egentlig ikke har råd til. Han kommer hjem til sin intetanende kone Rigmor (Elsa Lystad) og barna, og forteller at han i dag har kjøpt båt, og at de skal hente den i Danmark.
På vei hjem fra Danmark i sin nye båt kommer familien ut for regn og dårlig sikt. Plutselig hører de lyder og Terje sier : det var noe som sa ding, ding, dong. Han går opp på dekk og ser at båten nesten kolliderer med Danmarksbåten.
I båthavnen hjemme i Norge oppdager de, til Terjes store fortvilelse, at vanlig medlemskap ikke er tilstrekkelig for å få båtplass. De får beskjed av sjefen for småbåthavna (Per Jansen) om å legge seg på svai ute ved bøya der, så skal han ro dem inn og ut, mot bra betaling.
Rigmors forsøk på å hjelpe til på dekk ender ikke alltid like bra. En gang kaster hun ankeret opp i salongen til nabobåten, hvor det også sitter folk. «Vi er svenske», sier Terje og kjører fort vekk fra nabobåten.
Inkassobyrået, Justisia, kommer raskt inn i bildet. Etter at Rigmor finner inkassovarslene bestemmer hun at de skal kalle båten Justisia.
Terjes kollega Tandvik (Sverre Holm), kommer innimellom med små bemerkninger som «ja nå har du sannelig tatt deg vann over huet», «som man reder så ligger man» og «null i skatt, null i inntekt, du nærmer deg snart nullpunktet».
De reiser for å besøker Terjes svoger (Helge Reiss) og svigerinne på hytta (fordi Rigmor vil vise dem båten). Terje ankommer hytta med inkassobrev tytende ut av lommen. Svogeren begynner straks å regne ut hvor mye hver tur koster med renter og det hele.
Filmen er blant annet en parodi på 1980-tallets låneiver til privat forbruk.


== Rolleliste ==


=== Hovedroller ===
Rolv Wesenlund – Terje Svahberg
Elsa Lystad – Rigmor Svahberg
Sverre Holm – kollegaen Tandvik
Anita Hegerland – Pia Svahberg, datter av Terje og Rigmor
Ivar Emil Tindberg – Pål Svahberg, sønn av Terje og Rigmor


=== Øvrige roller ===
Øivind Blunck – hippien
Elisabeth Granneman – dame på diskotek
Jakob Margido Esp – Flettfrid Andresen
Henki Kolstad – Terjes sjef
Jon Eikemo – fetteren til Tandvik
Harald Heide-Steen jr. – russisk ubåtsjef
Leif Juster – restauratøren
Kari Diesen – seg selv
Aud Schønemann – beruset dame, passasjer i båten til Tandvik
Helge Reiss – svoger
Dag Vågsås – inkassomannen
Kari Simonsen – Terjes psykolog
Kåre Zakariassen – havnearbeider
Per Jansen – Hannevåg, sjef i småbåthavna


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Deilig er fjorden! på Internet Movie Database 
(no) Deilig er fjorden! i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Deilig er fjorden! hos Filmfront 
(sv) Deilig er fjorden! i Svensk Filmdatabas
Ammit

Ammit (også stavet Ammut, Ammet, Amam, Amemet og Ahemait) er i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi en kvinnelig demon. Hennes kropp var framstilt som delvis løve, delvis flodhest og delvis krokodille. Det var de tre største menneskeetende dyrene som oldtidens egyptere kjente til.Hennes rolle som en gravguddom er reflektert i hennes navn som betyr «Slukeren», eller mer presist og mindre evfemistisk, «Beinspiseren», og hennes titler var «Slukeren av de døde», «Slukeren av millioner» (Am-heh på egyptisk), «Hjertespiseren», og «Den store død». I noen tradisjoner ble det sagt at Ammit satt ved en elv av ild hvor de uverdige hjertene ble kastet enn at hun spiste dem. I denne rollen var Ammit mer en vokter av ildelven enn ødeleggeren. Det er et mulig bevis på en synkretisme av en tro på en flammende elv fra et sted som ennå ikke er blitt identifisert. I enda en versjon spiste Ammit den fordømte person selv enn kun synderens hjerte. En synder vil da bli oppløst i all evighet i hennes mage.

Ammit var en personifikasjon av den guddommelige straff for alt galt man hadde gjort i livet mens man oppholdt seg i hallen av Ma'at. Ammit ble sagt å leve i nærheten av rettferdighetens vekter i underverden Duat hvor hjertene til de døde ble veid av Anubis med en fjær («sannhetens fjær») som motvekt. Ma'at ble sett på som en personifikasjon av prinsippene om sannhet og rettferdighet. Hjertene til de som feilet prøven ble gitt til Ammit som slukte dem og deres sjeler. De fikk ikke fortsette reisen mot Osiris og udødelighet, men måtte istedenfor alltid være hvileløse og urolige. Det ble kalt «å dø for andre gang».

Ammit ble ikke dyrket og ble aldri sett på som en gudinne. Isteden ble hun symbolet for alt som egypterne fryktet, en trussel om å bli bundet til evig uro og plager om de ikke fulgte prinsippene til Ma'at. Således ble Ammit avbildet med hodet til en krokodille eller en hund, fronten av hennes kropp var lik en løve eller en leopard, og hennes bakpart var i form av en flodhest. Denne kombinasjonen av ulike dyr ble sett på som det meste farlige i oldtidens Egypt. Selv om hun ofte ble referert til som en demon, var hun teknisk sett en som ødela de onde og var derfor en kraft for det gode. Hennes navn har en homofon, et ord som uttales likt med et annet, men med en annen mening, og det er verbet an som betyr «å vite», noe som legger til en annen dimensjon til hennes karakter.Det er en åpenbar likhet med gudinnen Tawaret, som har tilsvarende fysisk framtoning, og som et følge med Bes beskyttet andre fra ondskap. Selv om de sammensatte dyrene var identiske, manglet Ammut den menneskelige attributtet som kan være det som karakteriserte Tawaret som en gudinne og ikke som et uhyre. Det er mulig at hun kan knyttes til Sekhmet grunnet deres trekk som løvinner og til deres funksjoner som voktere av ildsjøen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ammit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Neskilen

Neskilen er ei bukt og et sted på Eydehavn i Arendal kommune. 
Neskilen ligger på fastlandsiden av Tromøysund ved munningen av Molandsvassdraget, hvor Neskil bro går over. Fra Neskilen kan små fartøyer følge Rånene gjennom kanaliserte elveløp opp til Langangsvannet og Sagene i Austre Moland. På Sagene var det opp til seks oppgangssager. 
Før industristedet Eydehavn ble etablert på begynnelsen av 1900-tallet var Neskilen et travelt sted. Her var det omfattende bygging av seilskuter, og det var utskiping av trelast som ble transportert ut fra Sagene. På midten av 1600-tallet var det gjestgiveri på stedet, drevet av Anders Nielsen, men det var ikke det første på stedet. Fra 1806 drev også David Halvorsen gjestgiveri i Neskilen. I 1898 ble Arendal Feltspatmølle etablert i Møllebukta. Driften ble lagt ned i 1928 etter at anlegget brant.
Der Neskilen munner ut i Tromøysund ligger Frisøya.  Øya skal ha navnet sitt etter sjøfolk fra Friesland som brukte denne havna.


== Bilder ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Neskilen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Steve DiGiorgio

Steve DiGiorgio (født 7. november 1967 i Illinois) er en amerikansk bassist. Han er best kjent som langtids-bassist i thrash metal-bandet Sadus, og har spilt på alle bandets utgivelser. DiGiorgio har også spilt på Testament-albumene The Gathering og First Strike Still Deadly, to Vintersorg-album, to Death-album (og et samlealbum) og en rekke andre utgivelser. Han var også gjest på Iced Earths Horror Show fra 2001. Han spiller fortiden i det norske bandet Scariot fra Kristiansand.


== Album ==
Steve DiGiorgio har vært med på å utgi en rekke album med forskjellige band. 

Sadus
Illusions
Swallowed in Black
A Vision of Misery
Elements of Anger
Out for BloodAutopsy
Severed SurvivalDeath
Human
Individual Thought PatternsJames Murphy
Feeding the MachineTestament
The Gathering
First Strike Still DeadlyControl Denied
The Fragile Art of ExistenceIced Earth
Horror ShowDragonlord
RaptureVintersorg
Visions From the Spiral Generator
The Focusing BlurQuo Vadis
Defiant ImaginationScariot
Momentum ShiftDiGiorgio har også spilt i bandet Dark Hall, som kun har utgitt demoer.


== Utstyr ==
Forskjellige bassgitarer Steve DiGiorgio har brukt gjennom sin karriere:

4001 Custom Rickenbacker
4001 Rickenbacker
Custom Carvin BB75F
ESP – LTD F-205
ESP Custom Forest Fretless


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Steve DiGiorgio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Steve DiGiorgio på Discogs 
(en) Steve DiGiorgio på MusicBrainz 
(en) Steve DiGiorgio på Encyclopaedia Metallum 
(en) Steve DiGiorgio på AllMusic
J.C. Heuch

For stortingsmannen ved samme navn, se Johan Christian Heuch d.e.Johan Christian Heuch (født 23. mars 1838 i Kragerø, død 13. februar 1904 i Kristiansand) var en norsk teolog og biskop i Christiansand stift 1889–04.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Heuch var sønn av kjøpmann og stortingsrepresentant Johan Christian Heuch d.e. og Christine Elisabeth Bonnevie. Han var gift med Kirsten Elieson, datter av John Collett Postumus Elieson.


=== Geistlig løpebane ===
J.C. Heuch ble cand.theol. i 1861. Han virket fra 1865 til 1871 som personellkapellan hos Jørgen Moe i Bragernes og Vestre Aker. I 1875 ble han styrer for Det praktisk-teologiske seminar ved Det teologiske fakultet, før han i 1880 ble sokneprest i Uranienborg. 

Biskop: Han var biskop i Kristiansands Stift (tilsvarende dagens Stavanger bispedømme og Agder og Telemark bispedømme) fra 1889 til sin død i 1904.
Heuch var en arg motstander av kvinnefrigjøring, og leverte et av de kraftigste angrepene mot allmenn stemmerett for kvinner mens han var vararepresentant i Stortinget i 1890.


=== Stortingsaktivitet ===
Heuch var 1. suppleant fra Kristiania, Hønefoss og Kongsvinger 1883–1885 og 1886–1888. I perioden 1889–1891 var han 2. suppleant og møtte for Emil Stang d.e. fra Høyre i 1890 og til 7. mars 1891. Han var medlem av kirkekomiteen.


== Utmerkelser ==
Han var innehaver av St. Olavs Orden og Nordstjerneordenen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Johan Christian Heuch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Johan Christian Heuch hos Norsk senter for forskningsdata 

(no) Publikasjoner av J.C. Heuch i BIBSYS
Kjerka kulturverksted

Kjerka kulturverksted i Arendal er byens gamle Frikirke.
Kirken ble bygget i 1879 i Barbuklev, den gang i Barbu kommune. I dag heter gaten Iuellsklev. Den gamle frikirkebygningen er i dag et verneverdig kulturminne som brukes til konserter og teater.
Kjæmpestaden

Kjæmpestaden er et historisk festival og skuespill, med motiv fra fra Arendals historie. De første arrangementene har hatt Kornoppløpet i Arendal 1813 som motiv, men fra 2007 ble den historiske rammen utvidet. Under arrangementet, som ble avviklet om sommeren, ble "Årets kjæmpe" kåret.    
I 2014 var grunnlovsjubileet Kjæmpestadens hovedtema.Kjæmpestaden har ikke unngått kritikk. Selv om denne historiske festivalen er basert på frivillig innsats fra Arendals Borgerlige Militære, Arendal historielag, Aust-Agder kulturhistoriske senter og medfører arrangementet kostnader for kommunen. Annen kritikk dreier seg om historien formidles tilstrekkelig korrekt. I Det store kornopprøret er hovedmotivet en klassisk kjærlighetshistorie der publikum får som forventet: En lykkelig slutt, gutten får jenta - og omvendt. Den reelle og livstruende hungersnøden blir bare et bakteppe. Også navnet Kjæmpestaden var omstridt. Da begrepet ble laget, rett etter Arendalskrakket, var det med ironisk snert til byens borgerskap, som levde høyt på strå uten å tenke særlig mye på byens arbeidere og fattige. Begrepet Kjæmpestaden kommer fra et dikt med ironisk snert, forfattet av Thomas Andreas Heimdal som redigerte og utga bladet Spidskuglen. Navnet var aldri ment som heder, slik det brukes i dag. 


== En Kjæmpeby før og nu ==
I Kjæmpernes By var der deiligt at bo;
der leved` man saa herlig i Glæde og Ro;
thi af Rige der fantes en uhyggelig Masse
som altid viste sig at være pr. Kasse.
Og naar man er rig, vil man gjerne leve godt, 
og Kjæmperne, de brukte sine Indtægter flot,
og slog den ei til, om den var aldrig saa stor,
saa skrev man paa Vexler sit fine Navn og Ord.
Og saadanne Navne, de klang jo som Guld,
hvoraf de bestandig havde lommen sin fuld.
Et Hus i Byen og et Slot paa Landet
man holdt i Kjæmpernes By blandt andet;
thi Børnernes Sundhed maa vel passes paa;
for paa Bal og i Selskab den jo opflides maa. 
Og er det ikke hyggeligt, og stadseligt tillige, 
naar Eqvipagen, som venter, 
fra Kontoret hjemhenter
den mødige rige? 

		
		


== Referanser ==
Patty Fendick

Patty Fendick (født 31. mars 1965 i Sacramento, California) er en tidligere profesjonell tennisspiller.
Fendrik ble profesjonell tennisspiller i 1987 og hun vant tre single- og 25 doubleturneringer i løpet av sin tenniskarriere som varte til 1995. Hun vant en Grand Slam-tittel; 1990 i Australian Open da hun sammen med Mary Joe Fernández beseiret Gigi Fernández og Jana Novotná i damedoublefinalen.


== Grand Slam-titler ==
 Australian Open:
Double damer 1991 (sammen med Mary Joe Fernández)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Patty Fendick – WTA Tennis 
(en) Patty Fendick – ITF Tennis 
(en) Patty Fendick – FedCup
Johan Christian Heuch d.e.

For biskopen ved samme navn, se J.C. HeuchJohan Christian Heuch (født 12. november 1794 i Kragerø, død 22. mai 1843 samme sted) var en norsk grosserer og stortingsmann. Han var valgt fra Kragerø og Øster-Risør til Stortinget i to perioder fra 1833 til 1838. Han møtte ikke i første periode på grunn av sykdom, suppleanten møtte i hans sted.Han var sønn av skipsreder Peter Andreas Heuch (1756–1825) som ble regnet for en av Sør-Norges rikeste menn. Hans sønn Johan Christian Heuch (1838–1904) var teolog og biskop i Kristiansand.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Johan Christian Heuch d.e. hos Norsk senter for forskningsdata
Slaget om Khorramshahr

Slaget om Khorramshahr mellom Irak og Iran var et av de største slagene under Irak-Iran-krigen og fant sted i Khorramshahr i Iran. Slaget fant sted i starten av krigen og varte fra 22. september til 10. november 1980, og endte med at Irak erobret byen. Flere tusen mennesker ble drept under kampene. Det blodige slaget førte til at byen fikk kallenavnet «Khunistan», noe som kan oversettes til den blodige byen.
For Saddam Hussein var erobringen viktig for å opprettholde militær troverdighet. Det ble også den eneste store byen irakerne klarte å okkupere under krigen.


== Se også ==
Liste over slag under Irak-Iran-krigen


== Referanser ==