jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jørundgard Middelaldersenter

Jørundgard Middelaldersenter er bygget opp som en middelaldergård. Den ble oppført til innspillingen av filmen Kransen i 1994, bygget på Sigrid Undsets roman om Kristin Lavransdatter.
Gården ligger med sine 16 hus og stavkirkekopi ikke langt fra E6 på Nord-Sel, ca. 15 km nord for Otta i Gudbrandsdalen. I samme område ligger Nord-Sel kirke, der statuen av Kristin Lavransdatter er plassert. Pilegrimsleden som ble åpnet i 1997 går forbi gården. Gården har faste dager med lafting, smiing, veving og håndverk, baking m.m. I husene er det utstilt rekvisitter fra filminnspillingen. Det er også en del husdyr på uttunet, f.eks.  skotsk høylandsfe, norsk ursau, villsvin og høner.
Informasjonen/formidlingen foregår som personlig guiding på flere språk, eller ved selvguiding. Gården har aktiviteter både for barn og voksne, styltegåing, kilekasting, hopping i høyet på låven m.m. For de som ønsker et måltid med smak og miljø av middelalder tilbys flere retter. Gården tar i mot bestilling til forskjellige anledninger, turer, skoleklasser, konfirmasjon, bryllup, fødselsdagsfeiring m.m. For de som ønsker enkel overnatting, eks. i Kristins seng, er dette mulig.
I månedskiftet juni/juli foregår Kristindagene, med teateroppsetning av Kristin Lavransdatter, Kransen og konserten Balladenatt på gården. Senere på sommeren arrangeres dansefestivalen og flere konserter. Fra 2011-2019 har forestillingen "Kristin Lavransdatter på Jørundgard", med manus av Svein Gundersen, blitt oppført på stedet. Dette manuset bygger på alle tre bind av Sigrid Undsets fortelling om Kristin Lavransdatter.


== Eksterne lenker ==
(en) Jørundgard Middelaldersenter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Jørundgard.no
Kristin er tilbake
Rekordinteresse for Kristinspillet
Chronic Town

Chronic Town er en EP av R.E.M., utgitt i 1982 på plateselskapet I.R.S. Records. Chronic Town er det første eksempelet på R.E.M.s særegne musikalske stil med skranglete gitarlyd, akkorder spilt i arpeggio, mumlende vokal, og tekster som fullstendig unngår de tradisjonelle temaene i popmusikken.
Selv om bandet selv var misfornøyd med platen da den ble utgitt, ble den hyllet av kritikerne, og I.R.S. ga R.E.M. dermed grønt lys til å spille inn sitt debutalbum, Murmur, som ble utgitt i 1983.
Forsidebildet på albumcoveret viser en vannkaster i blåtoner. På baksidecoveret er bandmedlemmene avbildet, også i blåtoner.
Chronic Town ble inkludert i CD-versjonen av samlingen Dead Letter Office som ble utgitt i 1987. Dette er dens nåværende eneste tilgjengelighet i CD-form.


== Sporliste ==
Alle tekster og melodier ved Bill Berry, Peter Buck, Mike Mills og Michael Stipe.

«Wolves, Lower» – 4:10
«Gardening at Night» – 3:29
«Carnival of Sorts (Box Cars)» – 3:54
«1,000,000» – 3:06
«Stumble» – 5:40


== Eksterne lenker ==
(en) Chronic Town på Discogs 
(en) Chronic Town på MusicBrainz 
(en) Chronic Town på MusicBrainz 
(en) Chronic Town på Genius — sangtekster 
(en) Chronic Town på AllMusic
Natriumbenzoat

Natriumbenzoat (NaC6H5CO2) er natriumsaltet til benzosyre og benyttes som konserveringsmiddel og har E-nummer E211. Det tilsettes i drikkevarer for å hindre vekst av mikroorganismer som sopp og bakterier. Det er ufarlig i de mengdene som er vanlig å bruke, men kan være farlig i større mengder. Natriumbenzoat kan i enkelte situasjoner virke svakt irriterende på hud, øyne og slimhinner. 
I naturen finnes natriumbenzoat i store mengder i tyttebær.Forskning kobler økt inntak av benzosyre til hemmet vekst hos barn under tre år.


== Referanser ==
Tornedalen

Tornedalen (finsk: Tornionlaakso) er navnet på det geografiske området der Torneälven har sitt utløp. De fleste oppfatter dog den svenske termen Tornedalen som en videre kulturterm på den svenske siden av grenseelven. 
En kulturdefinisjon av Tornedalen inkluderer de svenske, finske og samisktalende kommunene Gällivare, Kiruna, Pajala, Övertorneå og Haparanda. Siden 2000 er dette området også et territorium for områdets offisielle minoritetsspråk finsk, meänkieli og delvis samisk. Samisk er offisielt språk i Kiruna og Gällivare kommuner. I kulturområdet Tornedalen tales, i tillegg til  svensk, således også finsk, meänkieli og samisk. Hvert individ har rett til å kreve offentlig service på ett av disse språkene. Innenfor eldreomsorg og barneomsorg kan man kreve service og samtalespråk på et av disse tre minoritetsspråkene.
Meänkieli og svensk brukes som språk i den svenske delen av Tornedalen. I den finske delen av Tornedalen brukes også meänkieli, men der anses det være en dialekt av finsk. 


== Tornedalrådet / Tornionlaakson neuvosto ==
Medlemmer

Norske kommuner
Storfjord
Nordreisa
Kåfjord
KautokeinoFinske kommuner
Enontekis
Muonio
Kolari
Pello
Övertorneå
TorneåSvenske kommuner
Kiruna
Pajala
Övertorneå
Haparanda


== Eksterne lenker ==
www.tornedalen.org – felles nettsted for Tornedalenrådet
Eviny

Eviny (tidligere BKK) er det største energiselskapet på Vestlandet og en av Norges største distributører av elektrisk energi. Eviny-konsernets hovedaktiviteter er produksjon, omsetning og transport av elektrisk kraft. I tilknytning til hovedaktivitetene selges også rådgivings- og entreprenørtjenester. Eviny tilbyr dessuten telekomtjenester, fjernvarme og fellesmåling av energi. Eviny hadde i 2021 en omsetning på 7,3 milliarder kroner, og ga et utbytte til eierne på 800 millioner kroner. Konsernet blir ledet av konstituert konsernsjef Kristin Aadland. Selskapet har i overkant av 1400 ansatte.
Selskapet er eid av Statkraft og 17 kommuner i området mellom Hardanger- og Sognefjorden der Bergen kommune er største aksjonær. Eviny eier 28 heleide vannkraftverk og har en midlere årsproduksjon på 6,8 TWh. Eviny har hovedkontor i Bergen. Selskapet ble stiftet 2. juni 1920, av Bergen og 14 omliggende kommuner.


== BKK ble til Eviny ==
Selskapet ble omorganisert høsten 2021. Eviny Fornybar AS driver kraftproduksjon. BKK Nett AS er nettselskapet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Eviny AS
Finansiell informasjon
Lysakerkretsen

Lysakerkretsen var et norsk kultur- og kunstnermiljø rundt 1900 knyttet til personer som holdt til på Lysaker i Bærum kommune vest for Oslo. 
Miljøet hadde sitt utspring fra Fleskumsommeren 1886 da kunstnere møttes på Fleskum gård ved Dælivannet, og som en avlegger etter avdøde Maren Sars' litterære salong. Dit flyttet blant andre malerne Gerhard Munthe og Erik Werenskiold, som ble miljøets lederskikkelse, samt Fridtjof Nansen og Eva Nansen. Kjernen i Lysakerkretsen bestod delvis av de samme kunstnerne som tidligere hadde vært sentrale Fleskummalere.
Mange av de som regnes til denne gruppa, var malere. Foruten Werenskiold og Munthe var Eilif Petersen, Harriet Backer og Kitty Kielland en del av miljøet, og begrepet Lysakerkretsen brukes særlig innen norsk kunsthistorie. Kretsen omfattet dessuten flere tonengivende forfattere og vitenskapsfolk, deriblant språkmannen Moltke Moe, forfatteren Nordahl Rolfsen, kunsthistorikeren Andreas Aubert, professorene Ernst og Ossian Sars, sangeren Thorvald Lammers (hans kone Mally Lammers) og redaktør Ola Thommessen. Også kunstnerekteparene Tilla og Otto Valstad og  Arne og Hulda Garborg, samt forfatterne Rasmus Løland, Kristoffer Uppdal, Oskar Braaten og Johan Bojer fra den såkalte Kunstnerdalen (Asker) tilhørte Lysakerkretsen kunsthistorisk, men politisk og i målstriden sto Lysaker- og Askerkretsen ofte i motsetning til hverandre. 
Lysakerkretsen var særlig opptatt av å styrke Norge som nasjon, bygge samfunnet og fremme tradisjonell norsk kultur. Malerne var modernister, og bildene hadde nasjonale elementer. 
Lysakerkretsen og deres nasjonale og pedagogiske prosjekt møtte kritikk blant annet fra maleren Christian Krohg, lederen for den eldre Kristiania-bohemen. Også Edvard Munch representerte en motsetning med sine ekspressive malerier med psykologiske motiver.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Lysakerkretsen i Store norske leksikon
«Munch og Lysakerkretsen», programomtale fra NRK
Stor-Arnøya

Stor-Arnøya er ei øy og ei bygd som ligger sør i Nærøysund kommune i Trøndelag.  Stor-Arnøya har broforbindelse via Rekøya til Rossøy på fastlandet, og ligger 14 km sørøst for Rørvik. 
Fra Stor-Arnøya går Arnøyvegen 2,5 km nordover der den møter Lundringveien som fortsetter 2 km østover til Fikkan. Fikkan ligger ved Fv769 3 km sør for Sørli vegdele (Fv770). Fra Sørli vegdele er det 7 km vestover til Rørvik, og 13 km østover til Kolvereid. 1,5 km vest for Sørli vegdele ligger Ottersøy vegdele der Ottersøyvegen går 1,5 km nordover til Ottersøya.
Fra Stor-Arnøya er det veiforbindelse via moloer og broer til Kongensøya, Kjeøya, Severinholmen, Hestøya og Sandøya.  Sammen utgjør disse øyene Arnøy grunnkrets. Arnøy grenser til Fikkan og Varøya i  nord, og til Arnøyfjorden i sør.
Jordbruk og fiske er de viktigste næringene i Arnøy, noe også kulturlandskapet bærer preg av.  
Stor-Arnøya har egen havn for fiske- og fritidsbåter.
Nærøysund Rafting holder til på Stor-ArnøyaArnøya er et aktivt grendesamfunn som har opplevd god vekst og tilflytting de siste årene. Arnøy grunnkrets har 68 innbyggere pr. 1. januar 2021.


== Referanser ==
Norge under Sommer-OL 1996

Norge under Sommer-OL 1996. 100 sportsutøvere fra Norge deltok i 16 sporter under Sommer-OL 1996 i Atlanta. For første gang var det flere damer enn menn i den norske troppen, med henholdsvis 58 og 42. Norge kom på 30.-plass med to gull-, to sølv- og tre bronsemedaljer. Seileren Linda Andersen var Norges flaggbærer under åpningsseremonien.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Boksing ==


== Bryting ==


=== Gresk-romersk stil ===


== Bueskyting ==


=== Herrer ===


=== Damer ===


== Fotball ==


=== Damer ===
Gruppespill

Semifinale

Bronsefinale


== Friidrett ==


=== Herrer ===


=== Damer ===


== Håndball ==


=== Damer ===


== Padling ==


=== Herrer ===


== Roing ==


=== Herrer ===


=== Damer ===


== Sandvolleyball ==


=== Herrer ===


=== Damer ===


== Seiling ==


=== Mixed ===


=== Damer ===


== Skyting ==


=== Herrer ===


=== Damer ===


== Svømming ==


=== Herrer ===


=== Damer ===


== Sykling ==


=== Herrer ===


=== Damer ===


== Tennis ==


== Turn ==


=== Herrer ===


== Vektløfting ==


== Eksterne lenker ==
Resultater og profilside Arkivert 21. februar 2009 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Charles Dolzé

Charles Dolzé (kinesisk: 翟敬臣, født 25. mars 1663 i Metz i Frankrike, død 24. juli? 1701 i Tartaria? i Kina) var en kinamisjonær tilknyttet jesuittordenen.


== Biografi ==
Han ble presteviet den 22. desember 1693 i «Bruntruti» ved  Porrentruy i de sveitsiske Jurafjellene. 
Dolzé var blant de franske jesuitter som ble sendt til Kina i 1690-årene og ankom Kanton den 4. november 1698 og dro i februar neste år innover i landet. Han døde i ung alder, og kildene oppgir noe forskjellig tid og sted i 1701 – 24. juli i Tartaria eller 31. juli i Beijing. I alle fall er han en av de ni franske jesuitter hvis gravstøtter er bevart på jesuittenes gravsted Zhalan i Beijing.  


== Litteratur ==
Charles Le Gobien, Yves Mathurin Marie Tréaudet de Querbeuf: Lettres édifiantes et curieuses, écrites des missions étrangères, J. G. Merigot, Paris, 1780,  s. 76-77
Louis Pfister: Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Kollas

Kollas (fra latin: Collatio, men med en betydning som har beveget seg langt bort fra den opprinnelige) er en betegnelse for utnevnelse av en prest som kirkelig medarbeider, tradisjonelt brukt om et ansettelsesbrev eller erklæring fra en biskop. I middelalderen var kollasretten, i betydningen hvem som skulle ha rett til å utnevne prester og biskoper, ofte et stridspørsmål mellom konge og kirke.
Uttrykket kollas eller collatio er ikke lenger relevant innen Den katolske kirke, der det oppstod. 
I Den norske kirke er det i dag bispedømmerådene som ansetter prester, og ansettelsesforhold er fastsatt gjennom ansettelsesbrev og arbeidsavtaler som ved andre stillinger. Kollas eller kollasbrev brukes i Den norske kirke om anbefalingsbrev fra biskopen. Ved innsettelse av proster og prester leses kollasbrevet fra biskopen av en representant for menigheten hvor presten skal gjøre tjeneste.
I sammenhenger hvor den stedlige biskop har vært uenig med bispedømmerådet i ansettelsessaker, kan biskopen velge å «ikke gi kollas», altså ikke gi sin anbefaling av den nye medarbeider. Dette har i hovedsak skjedd ved ansettelser av kvinnelige prester i bispedømmer hvor biskopen har vært motstander av  kvinners prestetjeneste. 
Det fikk forholdsvis bred omtale i mediene da Ole Christian Kvarme, biskop i Oslo ikke ga sin anbefaling (kollas) da bispedømmerådet i Oslo bispedømme i 2005 ansatte Nils Jøran Riedl, som levde i homofilt partnerskap, som studentprest ved Universitetet i Oslo.
William Wyndham Grenville

William Wyndham Grenville, lord Grenville, (født 25. oktober 1759, død 12. januar 1834) var en britisk whigpolitiker. Han var statsminister fra 1806 til 1807. Hans største bragd var avskaffelsen av den britiske oversjøiske slavehandelen, som ble vedtatt ved lov samme dag som han gikk av som statsminister. 
Grenville var sønn av whigstatsminister George Grenville. Hans mor Elizabeth var datter av torypolitikeren William Wyndham Bart. Han hadde to eldre brødre Thomas og George - og han var dermed onkel til den første hertugen av Buckingham og Chandos.
Han var også knyttet til Pitt familien ved ekteskap; William Pitt, 1. jarl av Chatham hadde giftet seg med hans fars søster Hester, og dermed var Grenville fetter av William Pitt den yngre.
Grenville var utdannet ved Eton, Christ Church, og Lincolns Inn.
Han ledet Ministeriet av alle talentene fra 1806 til 1807.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) William Grenville, 1st Baron Grenville – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) William Wyndham Grenville hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) William Wyndham Grenville hos The Peerage
Studienzentrum Weikersheim

Studienzentrum Weikersheim (SZW) er en tenketank for kristelig orientert kristendemokratisk konservatisme. Den ble grunnlagt i 1979 på Schloss Weikersheim. Senteret ble grunnlagt med det eksplisitte oppdrag å bryte det venstre-liberale kulturelle hegemoniet, og innlede et «åndelig-moralsk vendepunkt». Medgrunnlegger og første president var Baden-Württembergs statsminister Hans Filbinger, samt Helmut Metzner, Günter Rohrmoser, Heinz Karst og Erich Baumann. Filbinger var president til  1997, da han ble etterfulgt av den heller liberal-konservative Wolfgang von Stetten.
Senteret arrangerer jevnlig kongresser, seminarer og møter om europeisk og tysk politikk. Det blir finansiert av gaver fra det private næringslivet og offentlige midler, bl.a. fra Bundeszentrale für politische Bildung. I 2004 grunnla organisasjonen Jung-Weikersheim for yngre medlemmer.
Senterets nåværende president er Bernhard Friedmann, som var medlem av Forbundsdagen for CDU fra 1976 til 1990 og president for Den europeiske revisjonsretten. Visepresidenter er Jörg Schönbohm, Brandenburgs innenriksminister, og Norbert Nothelfer, tidligere regjeringspresident (tilsvarende fylkesmann). Styret i senteret består ellers av Philipp Jenninger, tidligere forbundsdagspresident, Manfred Rommel, tidligere overborgermester i Stuttgart, Klaus Hornung, Renate Heinisch, tidligere medlem av Europaparlamentet for CDU, Dieter Farwick, pensjonert general, Ulrich Kolberg, Arnold Vaatz, tidligere miljøvernminister i Sachsen, Andreas Graudin, Stefan Winckler, publisist, samt Lienhard Schmidt. Hans Filbinger var ærespresident frem til sin død i 2007.


== Eksterne lenker ==
www.studienzentrum-weikersheim.de
America Ferrera

America Georgine Ferrera (født 18. april 1984 i Los Angeles i California) er en amerikansk skuespillerinne. Hun er mest kjent i fra hovedrollen i Ugly Betty som Betty Suarez. Hun har også vært med i filmen The Sisterhood of the Traveling Pants i 2004. Oppfølgeren ble spilt inn i 2008. Hun var også med i filmen How to Train Your Dragon (film), hvor hun har stemmen til «Astrid».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) America Ferrera på Internet Movie Database 
(sv) America Ferrera i Svensk Filmdatabas 
(da) America Ferrera på Filmdatabasen 
(da) America Ferrera på Scope 
(fr) America Ferrera på Allociné 
(en) America Ferrera på AllMovie 
(en) America Ferrera hos Turner Classic Movies 
(en) America Ferrera hos Rotten Tomatoes 
(en) America Ferrera hos The Movie Database 
(en) America Ferrera hos Behind The Voice Actors
Hepta

Hepta, fra gresk, er et numerisk prefiks for tallet sju.
Hepta har også andre betydninger:

Heptathlon, fra gresk (også engelsk) og refererer til sjukamp, en mangekampøvelse innen friidrett.Heptaeder, et legeme eller gjenstand som er begrenset av syv flater.Heptagon, fra geometri, et polygon med syv sider, og syv kanter.Hepta er norrønt fra hapt i betydningen bånd, lenke eller hindring, og er opphavet til ordet hefte, både substantivet «et hefte», og verbet «å hefte».
Charles Grey, 2. jarl Grey

Charles Grey, 2. jarl Grey, (født 13. mars 1764 i Fallodon nær Alnwick i Northumberland i England, død 17. juli 1845 i Howick) var en britisk adelsmann og politiker (whigpartiet). Han var sitt lands statsminister fra 1830 til 1834.Grey er kjent for å ha fått vedtatt en banebrytende valgreform i 1832. Han fikk også vedtatt lover mot barnearbeid og mot slaveri i hele det britiske imperiet. Grey har gitt navnet til temerket Earl Grey, 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Grey studerte ved Eton College og ved Trinity College ved University of Cambridge.


=== Politisk karriere ===
Grey satt i regjeringen Grenville i 1806, men hadde relativt liten politisk erfaring da han ble statsminister i 1830. Hans mest bemerkelsesverdige innsats dreide seg om valgreformen i 1832. Den startet en gradvis endring av valgordningen som kulminerte med i alminnelig stemmerett for kvinner og menn over 18 år, hemmelig valg og regulerte valgdistrikter.Valgreformen var vanskelig å få igjennom. Overhuset sa først nei, og Grey gikk av. Da hertugen av Wellington ikke klarte å etablere regjering, fortsatte Grey og Wellington medvirket til at loven ble vedtatt.Grey er også kjent for å bidratt til å forby barnearbeid og forby slaveriet i det britiske imperiet. Teen Earl Grey er oppkalt etter ham.


=== Familie ===
Grey giftet seg i 1794 med irske Mary Pansonby som han fikk 15 barn med. Han hadde fra tidligere også en datter med Georgina (også skrevet som Georgiana) grevinne av Devonshire, som var gift med en annen. Barnet ble oppfostret av Greys foreldre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Charles Grey, 2nd Earl Grey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Charles Grey hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Charles Grey hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Charles Grey hos The Peerage 
(de) «Der Mann, der Earl Grey war», Tagesspiegel, 25. november 2007
Stille stunder på veien hjem

Stille stunder på veien hjem er en andaktsbok av H. E. Wisløff, utgitt første gang i 1952 på Lutherstiftelsen forlag. Den har små andakter for hver dag i året, er i et lite format og har 349 sider.
Boka er en av de mest solgte andaktsbøker i Norge.  Den var kommet i et opplag på 130.000 i 2004, og nytt opplag ble trykket i 2006. Da Wisløff gav ut boka, var han generalsekretær i Indremisjonsselskapet, og Lutherstiftelsen var organisasjonens forlag. Boka ble raskt svært populær og det har stadig blitt trykket opp nye opplag. Det kan nok tenkes at han kjente til boka I stille Stunder paa Veien hjem : Betragtninger til hver Dag i Aaret som Johannes Brandtzæg, N. Nissen og Ludvig Hope hadde gitt ut i 1903 og at deres tittel hadde inspirert ham til tittelen han valgte på boka.


== Eksempeltekst ==
Hver andakt begynner med et bibelsitat, og så er det om lag en side tekst. For 20. april heter det:

Den ene hjelper den andre, og til sin bror sier han: Vær frimodig. Es. 41,6
Det er mennesker som sprer motløshet omkring seg. For motløshet smitter. (Deretter følger eksempel fra Det gamle testamente.) Vi vil ikke gå mismotets ærend, men Guds! Vi vil gå ut for å gjøre våre brødre frimodige. Vi løfter selv blikket mot himmelen og ber andre gjøre det samme. Fra Herren kommer hjelpen. 

Med slike små tekster til ettertanke og andakt bringer boka daglig stoff til næring for kristen tro og liv.


== Utenfor Norge ==
Wisløff var en kjent predikant også utenfor Norges grenser. Allerede i 1955 var boka oversatt til dansk. Boka kom ut på svensk i Finland i 1962 og kom siden i flere opplag også der. 


== Eksterne lenker ==
Stille stunder på veien hjem, Luther, 1952 - tilgang for norske IP-adresser
Per H. Aalvik

Per H. Aalvik (født 12. juli 1944) fra Ålvik i Hardanger ble skytterkonge på Landsskytterstevnet på Ulven ved Bergen i 1977. Han hadde tidligere gjort seg bemerket som finalist i Nationens Landsskyting året før, men var ellers et forholdsvis ubeskrevet blad da han gikk helt til topps på Landsskytterstevnet. Han lå på skive én i kongelaget og med 240 poeng ledet han med to poeng på neste skytter. Denne ledelsen tok han vare på og økte faktisk forspranget slik at han til slutt vant med 3 poengs margin.


== Referanser ==


== Kilder ==
Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
Jorsett, Per (1993). Norges skytterkonger gjennom 100 år (Revidert utgave av Norges skytterkonger utgitt i 1970 utg.). Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-21043-8.  [Utgitt i samarbeid med Det frivillige Skyttervesen]


== Eksterne lenker ==
Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Otard

Otard er et konjakkhus. Huset har ikke egne vinmarker og virksomheten drives som negociant. 


== Historie ==
Otard promoterer selv tydelig sine røtter tilbake til den norske vikinghøvdingen Ottar, også kalt Ottar Jarl. Ottar skal ha blitt landsforvist fra Tromsø av Harald Hårfagre i 849 på grunn av sitt hissige temperament, flyktet til Skottland, og etablerte seg der. Der tjente han Alfred den store, Englands konge. Hans etterkommere ble en adelig slekt, som tjente flere engelske konger. 
Da Kong Jakob II av England ble avsatt i 1688 og rømte fra England til Frankrike der han ble godt tatt imot av Ludvig XIV. James Otard de la Grange, en av Ottars etterkommere, fulgte kongen til Frankrike, og gikk også inn i franskekongens tjeneste. James' etterkommere ble landeiere, og Jean Baptiste Antoine Otard (f. 1763) grunnla i 1795 handelsselskapet Otard Cognac, og i 1796 kjøpte han slottet Château de Cognac på auksjon, et slott med nesten 1 000 års historie. Slottet kjøpte han sammen sine partnere, brødrene Léon og Jean Dupuy. Otard var også ordfører i byen Cognac i 20 år, fra 1804 til 1824.


== Produkter ==
VS
VSOP
Napoléon
XO Gold
1795 Extra
55
Jade


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside