jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Skjoldbærerslekta

Skjoldbærslekta (Scutellaria) er ei slekt i leppeblomstfamilien. Det er om lag 300 arter som er vidt utbredt i tempererte regioner og i tropiske fjellområder. De fleste artene er ettårige eller flerårige urteaktige planter fra 5 cm til 1 meter høye, men også noen er halvbusker; enkelte arter er akvatiske. De har firkantete stengler og motsatte blader. 
Eneste viltvoksende art i Norge er skjoldbærer.


== Eksterne lenker ==
(en) Skjoldbærerslekta i Encyclopedia of Life 
(en) Skjoldbærerslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Skjoldbærerslekta hos Artsdatabanken 
(sv) Skjoldbærerslekta hos Dyntaxa 
(en) Skjoldbærerslekta hos ITIS 
(en) Skjoldbærerslekta hos NCBI 
(en) Skjoldbærerslekta hos The International Plant Names Index 
(en) Skjoldbærerslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Scutellaria – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Scutellaria – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Scutellaria – detaljert informasjon på Wikispecies
Peter Thompson

Peter Thompson (født 27. november 1942 i Carlisle, død desember 2018) var en britisk fotballspiller.


== Karriere ==
Thompson begynte sin fotballkarriere i Preston North End FC, etter at klubben hadde slått 16 andre klubber i å få signaturen hans. I sesongen 1962/1963 scoret han et mål mot Liverpool og spilte så bra at daværende manager Bill Shankly betalte 37 000 pund for han 14. august 1963. Han gjorde sin debut for sin nye klubb ti dager senere i 2-1-seieren borte mot Blackburn Rovers FC på Ewood Park. Hans første scoring kom 16. september da Liverpool knuste Wolverhampton Wanderers FC 6-0 hjemme på Anfield.
Med Thompson som venstreving, og mannen som har spilt flest kamper for Liverpool, Ian Callaghan, som høyreving begynte Liverpool kampen mot toppen i engelsk fotball, og i sesongen 1963/1964 vant Liverpool 1. divisjon. Året etter var han med på da Liverpool vant sin første seier i FA-Cupen i deres 73 årige historie, etter at laget vant 2-1 etter ekstraomganger over Leeds United på Wembley.
Liverpool vant ligaen igjen i sesongen 1965/1966 med Thompson på laget.
Thompson ble innlemmet i den 28 mann store troppen før verdensmesterskapet i fotball som ble arrangert i England i 1966, men da landslagstrener Alf Ramsey presenterte de 22 som skulle spille i mesterskapet var Thompson en av de seks som ikke kom med på laget. Det samme skjedde fire år senere da verdensmesterskapet ble arrangert i Mexico. Thompson endte med 16 landskamper for England. Debuten for det engelske landslaget kom i 4-3-seieren borte mot Portugal 17. mai 1964.
I sesongen 1969/1970 gikk Liverpool på et nederlag i FA-Cupen mot Watford FC, og manager Bill Shankly skjønte at han måtte bytte ut store deler av laget sitt. Thompson klarte en stund etter dette å forsvare plassen sin på laget i konkurransen med Steve Heighway, men måtte se plassen sin tapt i finalen i FA-Cupen i sesongen 1970/1971, men han kom inn som innbytter i løpet av kampen. Dette hjalp ikke siden Arsenal vant 2-1 etter ekstraomganger.
Etter dette spilte Thompson kun sporadisk for Liverpool, og han gikk på lån til Bolton Wanderers FC i sesongen 1973/1974. og 5. januar 1974 ble overgangen gjort permanent.
Thompson spilte totalt 415 kamper for Liverpool og scoret 54 mål.


== Statistikk ==


=== Kamper/Mål ===
1960 – 1963: Preston North End – 122 ligakamper – 20 ligamål.
1963 – 1973: Liverpool – 415 kamper – 54 mål.
1973 – 1978: Bolton – 117 kamper – 2 mål.


=== Medaljer som vinner ===
1964: Charity Shield (Delt).
1964: Ligavinner 1. Divisjon.
1965: FA-Cupen.
1965: Charity Shield (Delt).
1966: Ligavinner 1. Divisjon.
1966: Charity Shield


=== Medaljer som nr. 2 ===
1966: Cupvinnercupen, tapende finalist.
1969: Nr. 2 i 1. Divisjon.
1970: Charity Shield, tapende finalist.
1971: FA-Cupen, tapende finalist.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Thompson – Transfermarkt 
(en) Peter Thompson – national-football-teams.com 
(en) Peter Thompson – WorldFootball.net 
(en) Peter Thompson – FootballDatabase.eu 
(en) Peter Thompson – EU-Football.info 
Profil på Liverpools offisielle hjemmeside.
Profil på LFChistory.net.
Avkolonisering

Avkolonisering er en benevnelse for avviklingen av særlig de europeiske koloniene etter andre verdenskrig. Denne prosessen har også blitt kalt dekolonisering.
Begrepet ble først brukt etter andre verdenskrig i forbindelse med frigjøringen av India i 1947, Indonesia i 1949 og senere avviklingen av de franske og britiske koloniene i Afrika da de fikk sin selvstendighet særlig rundt 1960. Dette var et vendepunkt i avkolonialiseringen. I perioden mellom 1940-årene og 2002 har 120 tidligere kolonier fått sin selvstendighet. Fortsatt eksisterer imidlertid en rekke kulturelle, språklige og ikke minst økonomiske bånd mellom de tidligere koloniene og kolonimaktene, slik at det kan hevdes at avhengighetsforholdene fortsatte innenfor en annen ramme, og de tidligere koloniene har som utviklingsland oppretthold et avhengighetsforhold av de tidligere kolonimaktene.
I en videre betraktning er avkolonisering en prosess som ikke bare består av den formelle uavhengigheten, men også økonomisk og politisk handlefrihet for de nye statene.  Avkoloniseringen markerte avslutningen av den europeiske imperialismen og innebar i mange tilfeller en uavhengighetskrig. Dette gjaldt både den amerikanske uavhengighetskrigen 1775–1783 og frigjøringskrigene i Sør-Amerika 1813–1824.
Videre er det noen av de nevnte områder som formelt sett ikke var kolonier, men protektorater og annekterte områder. Oppløsningen av Sovjetunionen er ikke med, se egen artikkel.


== 18. og 19. århundre ==


=== Etter andre verdenskrig ===


== Kilder ==
Hobson, Rolf, Europeisk politisk historie 1750–1950, Cappelen Damm Akademisk, 2015, ISBN 978-82-02-24316-6
James MacDonough

James MacDonough (født 3. april 1970 i Jacksonville i Florida) er en amerikansk bassist. I perioden 1996–2000 og 2001–2004 spilte han i Iced Earth og for Megadeth i 2004–2006. MacDonough har også spilt en periode i det progressive power metal-bandet Oracle.


== Diskografi ==
Med Iced Earth:

Something Wicked This Way Comes – 1998
The Melancholy EP (EP) – 1999
Alive in Athens (live) – 1999
Dark Genesis (box set) – 2001
Tribute to the Gods (samlealbum) – 2002
The Reckoning (single) – 2003
The Glorious Burden – 2004Med Megadeth:

Arsenal of Megadeth (DVD)
That One Night: Live in Buenos Aires (CD & DVD)
Gigantour (CD & DVD, samlealbum med diverse band fra turné-festivalen)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) James McDonough – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) James MacDonough på Internet Movie Database 
(en) James MacDonough hos The Movie Database 
(en) James MacDonough på Discogs 
(en) James MacDonough på Discogs 
(en) James MacDonough på MusicBrainz 
(en) James MacDonough på Encyclopaedia Metallum 
(en) James MacDonough på AllMusic
Kommunal vei 3030 (Øygarden)

Kommunal vei 3030 i Øygarden går mellom Torsvik og Vik i Øygarden.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 225. Den var en tid nummerert fylkesvei 5270 før den ble omklassifisert til kommunal vei, med strekningene Kv3030, Kv3028, Kv3059 og Kv3017.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Øygarden
Skulebrekka 

Toftedalen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Barrow upon Soar

Barrow upon Soar er en stor landsby i distriktet Charnwood i grevskapet Leicestershire, England. Den ligger i Soardalen mellom byene Leicester og Loughborough. Landsbyen ligger, som navnet indikerer, på østre bredd av elva Soar (der hvor Fishpool Brook løper sammen med den), like overfor Quorndon ved hovedveien A6.  Barrow har stoppested for tog på både Midland Main Line og Ivanhoe Line. I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen en befolkning på 5856 innbyggere.Landsbyen er berømt på grunn av en plesiosaurus av arten Rhomaleosaurus megacephalus, også kjent som The Barrow Kipper, som ble gravd ut der. Dinosauren ble funnet i et kalksteinsbrudd utenfor landsbyen i 1851, og en rundkjøring med et skilt med bilde av den markerer lansbyens sentrum. Beinene fra dinosauren er på utstilling i Leicestershire Museum and Art Gallery som ligger på New Walk i Leicester.


== Vennskapsby ==
Landsbyen er vennskapsby med Marans i det franske distriktet av Charente-Maritime, noe som opplyses på veiskilt på vei inn og ut fra landsbyen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Barrow upon Soar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Landsbyens nettsted Arkivert 22. august 2007 hos Wayback Machine.
Barrow Voice
Barrow Heritage
Barrow Signpost
Duff-øyene (Taumako)

Duff-øyene er ei øygruppe i Temotu-provinsen i Salomonøyene i Stillehavet, rundt 15 mil nordøst av Santa Cruz-øyene. Gruppa består av 11 øyer som ligger på ei nesten rett 28 km lang linje. Samla flateinnhold er 14 kvadratkilometer. Ved folketellinga i 2009 var innbyggertallet 511, mot 439 i 1999.


== Geografi ==
Taumako er den største øya, skogkledd og forrevet, med et høyeste punkt på 280 meter. Her bor ca. 200 mennesker, hovedsakelig i tre landsbyer ved stranda. Like ved Taumako ligger den «kunstige» bittelille øya Tahua (ved lavvann kan en gå over), også den med rundt 200 innbyggere. Øya er danna ved at folk gjennom århundrer har plassert koraller på en sandbanke utafor kysten. 
Den nest største øya er Lakao, også kalt Skattøya (Treasurer's Island). Det er bare en familie som er fast bosatt på Lakao, men folk fra andre øyer har hager her, eller de kommer for å samle egg av sjøfugl.


== Historie ==
Det er funnet spor av folk tilbake til år 900 før vår tidsregning («Lapitakulturen»). Seinere har det vært bosetninger av både melanesiere og polynesiere. De siste kom trolig på 1500-tallet. Dagens lokalbefolkning tilhører denne gruppa.
De første europeerne som kom hit var med ekspedisjonen til Pedro Fernandes de Queirós i april 1606. De var på leiting etter SantaCruz, der de Queirós hadde vært noen år tidligere.
I 1797 kom misjonærskipet Duff til øyene, og kapteinen gav dem navn etter skipet. (Tidvis har de imidlertid også hatt navn etter kapteinen sjøl, Wilson.) Misjonærene lyktes ikke å overbevise noen, og Taumako blei derfor kalt «Skuffelsens øy».
De Queirós forteller at øyboerne hadde havgående kanoer som kunne bære opp til 50 mann. Seinere rapporter melder imidlertid bare om mindre båter, og i dag lages klassiske kanoer bare til kulturelle formål.


== Referanser ==
Kommunal vei 3073 (Øygarden)

Kommunal vei 3073 i Øygarden går mellom Vestresjøen og Rong. 
Strekningen Rongøy fergekai – Rongesund (0,6 km) var tidligere del av Fv226, men har blitt omklassifisert til kommunal veg. Den har ingen forbindelse mer til Fv561 ved Rongesund.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 226. Senere ble også resten av veien, fylkesvei 5272, omklassifisert til kommunal vei med delstrekningene Kv3073, Kv3066 og Kv3277. 


== Kommuner og knutepunkter ==

 Øygarden


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Fylkesvei 5280

Fylkesvei 5280 går mellom Tjeldstømarka og Tjeldstø kai i Øygarden.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 230 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 ØygardenAlvheimstræet 

AlvheimAlvheimsvegen 

Alvøyvegen 

Tjeldstøvegen 

Tjeldstø
Endepunkt Tjeldstø kai


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5280
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5278

Fylkesvei 5278 (Fv5278) går mellom Hellesøy og Skjold i Øygarden.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 229 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 ØygardenHellesøykaien 

Hellesøyvegen 

Sæløyvegen 

Nautnesvegen 

Alvøyvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5278
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Solfaktor

Solfaktor, ofte forkortet SPF etter engelsk sun protection factor, er et mål på styrken av et solfilterpreparat, det vil si hvor godt solkremer og -sprayer beskytter mot skadelig UVB-stråling fra sola. En SPF på 15 vil filtrere ut ca 93% av UVB stråler og en SPF på 30 vil filtrere ut rundt 96%. Solfaktoren bestemmes etter metoder fastlagt under oppsikt av Europakommisjonen.


== Se også ==
Solbrenthet
Solfilter
Solbading


== Referanser ==
Gustav Larsson

Gustav Erik Larsson (født 20. september 1980 i Gemla) er en svensk profesjonell syklist. Han ble profesjonell i 2003 og syklet for Fassa Bortolo frem til han i 2006 gikk over til Française des Jeux. I 2007 syklet han for Unibet.com, men gikk over til Team CSC før 2008-sesongen.
Han er først og fremst en tempospesialist, og hans beste sportslige prestasjon er sølvmedaljen i temporittet i OL i Beijing. Han ledet lenge, men til slutt ble det sølvmedalje bak Fabian Cancellara. Fra før hadde han en fjerdeplass i temporittet i sykkel-VM i 2004. Han ble også svensk mester på tempo i 2006, 2007, 2010, 2011, 2012, 2013 og 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gustav Erik Larsson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gustav Larsson – Olympedia 
(en) Gustav Larsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Gustav Larsson – Sveriges olympiske komité 
(en) Gustav Larsson – ProCyclingStats 
(en) Gustav Larsson – Cycling Archives 
(en) Gustav Larsson – Cycling Quotient 
(en) Gustav Larsson – CycleBase 
(en) Gustav Larsson – TheSports.org
Istanbul Park

Istanbul Racing Circuit, også kjent som Istanbul Otodrom eller Istanbul Park, er en bilbane i Istanbul. Banen ble innviet den 21. august 2005, og er således den nyeste i verdensmesterskapet. 
Løpet i Tyrkia kalles Tyrkia Grand Prix og foregår på den asiatiske siden av Istanbul, rett ved siden av TEM motorveien som går fra Istanbul til Ankara. Det er heller ikke langt til den relativt nybyggede flyplassen Sabiha Gökçen internasjonale lufthavn.
På banen blir det kjørt flere forskjellige motorsportklasser: Formel 1, MotoGP, GP2, DTM, Le Mans Series, GT og WTCC


== Banebeskrivelse ==
Banen er en av tre baner som kjører i motsatt retning av klokka, de to andre er Autodromo Enzo e Dino Ferrari bedre kjent som Imola og Autódromo José Carlos Pace på Interlagos. Banen er 5 340 m lang med en gjennomsnittlig bredde på 15 meter. 12,5 på det smaleste og 21,5 på det bredeste.
Banen består av 14 svinger, seks høyre og åtte venstre, den skarpeste har en radius på snaut 15 meter. Den har en start/mål-strekning på over 650 meter.
Den totale racedistansen i Formel 1-løp er 309,72 km over 58 runder.
Hovedtribunen har en kapasitet på 25 000 mennesker. I tillegg gir de andre tribunene og de naturlige omgivelsene banen plass til enda 155 000 mennesker.
Banerekorden på 1.24,770, ble satt av formel 1 føreren Juan Pablo Montoya i 2005. På den runden hadde han en gjennomsnittshastighet på 226,693 km/t.


== Meninger om banen ==
Banen og øvrige fasiliteter er designet av den kjente racetrackarkitekt Hermann Tilke, som sa at han hadde designet banen på en måte som fanget førerne.
Sving nummer åtte er en lang rask sving med ikke mindre enn fire apex-punkter ikke helt ulik en av svingene på gamle Nurburgring. Førere og tilskuere sammenligner den med legendariske svinger som Eau Rouge og 130R. Banen blir av mange sammenlignet med Circuit de Spa-Francorchamps.
Banen har også sine kritikere. Etter kvalifiseringen sa Jenson Button at banen ble mer humpete ettersom helgen gikk, særlig rundt den omtalte sving nummer åtte der mange førere spant av.


== Formel 1 ==
Maks hastighet er beregnet til å ligge i overkant av 320 kilometer i timen med moderne Formel 1 biler.


=== Vinnere gjennom tidene ===


== Eksterne lenker ==
F1: Istanbul Park
Istanbul Park
Flere bilder fra banen
Knipetangsmanøver

Knipetangsmanøver er betegnelsen på en taktikk brukt av militære styrker. En styrke under fremrykning angripes på begge flanker (sider) og blir så omringet og avskåret fra å få støtte fra andre vennlige styrker.
Første kjente bruk av knipetangsmanøver var i slaget ved Cannae. De tyske styrker på Østfronten under andre verdenskrig utførte en rekke gigantiske knipetangsmanøvrer hvor titusener av sovjetsoldater ble tatt til fange. Etter hvert lærte Den røde armé leksen, og ved slaget om Stalingrad og slaget om Kursk ble de tyske styrkene selv ofre for taktikken.
Fylkesvei 219 (Hordaland)

Fylkesvei 219 i Hordaland (Fv219) gikk mellom Rævura og Hanøytangen i Askøy kommune. Veiens lengde var 4,4 km.
2019 ble veien del av fylkesvei 562.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Askøy
562Fylkesvei 562 Rævura
Kommunal vei fra Skulebøen til 562Fylkesvei 562 Ravnanger via Tveit (gamleveien)
Kollevåg
Arm fra Hanøy til Ramsøy (4,1 km)
 Bru til Lauvøyni (ca. 60 m)
Endepunkt Ramsøy
 Bru til Marholmen (ca. 60 m)
Endepunkt Hanøytangen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Jacob Christian Petersen

Jacob Christian Petersen eller J.C.Petersen (født 22. februar 1870 i Drammen, død 18. august 1964) var en norsk teolog og biskop i Stavanger 1925–40.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Jacob Christian Petersen var sønn av kjøpmann Peter Petersen (1835-1890) og Kristine Marie Svendsen (1836-1924). Han begynte sine teologiske studier i 1888 og ble cand.theol. i 1894.
Han ble gift i 1900 med Sara Marie Myhre.


=== Kirkelig løpebane ===

Han var lærer i Kristiania 1895-1897. Deretter var han hjelpeprest i Våler i Solør i 1897, pers- kap- på Vang i Hedmark og sogneprest i Norddal på Sunnmøre i 1905. I 1910 ble han sogneprest på Stranda, prost i Østre Sunnmøre 1911-1919, så sogneprest i St. Petri i Stavanger i 1919.
Petersen forfattet atskillige artikler i kristelige blader, prekener i pressen gjennom Kristelig pressekontor og annet. Han utgav en Fortolkning av Hebræerbrevet i 1911, og Grundforskjellen mellem gamle og moderne kristendomsopfatning i 1912.
Han var formann for hovedstyret for Det norske misjonsselskap 1921-1923 og atter igjen fra 1928.


=== Biskop ===

Det tidligere Kristiansand stift hadde i 1918 skiftet navn til Agder bispedømme. I 1925 ble så området tilsvarende Rogaland fylke skilt ut, og det nye Stavanger bispedømme ble opprettet.  
Petersen ble i 1924 utnevnt til den første biskop i det nye Stavanger bispedømme, og den første biskop med Stavanger som bispesete siden Jacob Jensen Jersin i 1682.
Dessuten satt han som formann i Stavanger krets av Den norske sjømannsmisjon fra 1924, i styret for Betaniastiftelserne fra 1926 og for Rogaland presteforening fra 1926. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
http://runeberg.org/hvemerhvem/1930/0332.html «Jacob Christian Petersen»
Fylkesvei 5246

Fylkesvei 5246 går mellom Hetlevik og Strusshamnvatn i Askøy kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 212 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 AskøyHetlevikvegen 

Follesevegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5246
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Blindramme

Blindrammen er den rammen et malerilerret er spent ut på.
Blindrammen består normalt av parvis like lange lister, der endene er delvis skråskåret (45 graders vinkel), og med et system av spor som gjør at de ved sammensetning utgjør en firkantet ramme, der sidestykkene er tappet inn i hverandre. Profilen på listene kan være trapesformet, med en smaleste siden inn. Dette for at minst mulig av listen skal ligge an mot lerretet. Når lerretet spennes utenpå denne, blir konstruksjonen «selvbærende». Til store lerreter brukes tverrstag som felles inn i egne spor som er frest ned i lengre ferdiglagede rammelister. Et ferdig maleri kan til slutt spennes ut ved å sette inn kiler inne i hjørnene for at bilde og ytre ramme skal bli best mulig tilpasset og lerretet bli strammere.
Lister fås kjøpt i faste lengder, der det vanlige er at lengdene økes med 3 centimeter av gangen. Dette systemet kalles F-systemet, og brukes også til ferdiglagede lerreter og maleplater. I land der fot og tommer er vanlige mål, øker lengdene tommevis. Ideelt skulle en så kunne få kjøpt ferdige ytterrammer i samme målesystemet. Siden både treverk og lerret er organisk materiale, er dette ikke fullt så enkelt.


== Se også ==
Ramme
Akterspeil

Akterspeil er den plane eller svakt konvekse flaten på tvers av lengderetningen helt akter som finnes på mange båt- eller skipsskrog.Akterspeilet er vanligvis nesten like bredt som båtens tverrsnitt på det bredeste. Noen speil er i tillegg nesten like dype som båten på det bredeste, mens andre båter har et lot akter, eller en nederdel av en akterstevn.  Speilet begynner derfor ganske høyt oppe, og undervannsskroget løper helt ut i en spiss som på spiss-stevnede båter.
På en del tradisjonelle båter langs norskekysten kalles båter med speil gjerne gavlbåter, fordi akterspeilet på en båt også kalles gavl (sml. gavl på hus). Dette er nesten uten unntak båter der speilet (gavlen) begynner ganske høyt oppe.  
Enkelte båttyper har speil både foran og bak:  En del flatbåter er ganske kasseformede, med flat bunn, rette sider og de to speilene tilnærmet) like store. Prammene har rund bunn både på langs og på tvers, og har et lite speil foran, mens speilet i akterenden er større og går helt ned til båtbunnen. Noen steder kalles båter med pramfasong ferge.


== Referanser ==
Æring

Æring er den minste av de vanlige robåtstørrelsene, 4 – 4,5 m lang.  Ordet kommer av at båtstørrelsen har kun ett par årer.  Det er to størrelser æringer.  Den ene har kun to band, og derfor kun ett rom, mens den andre har 3 band som en færing, men det bakre rommet er bare ca. 50 cm langt.  Et lite barn kan ro her med ganske små årer, for eksempel 2 m lange, i årefester som står litt lengre fremme mot toften enn vanlig, for eksempel 25 cm.
Det er mulig æringene er kommet til i løpet av de siste ca. 50 år, fordi behovet for robåter gikk mot mindre båter.
Smithsonian Institution

Smithsonian Institution er USAs nasjonalmuseum, oppkalt etter James Smithson. Institusjonen består av 20 museer og gallerier samt National Zoo. Dermed er Smithsonian verdens største museumskompleks (2015). To museer ligger i New York og de øvrige i Washington, DC. Museenes totale samlinger omfatter mer enn 142 millioner gjenstander.


== Historie ==
Smithsonian Institution ble grunnlagt med hjelp av penger testamentert av den britiske vitenskapsmannen James Smithson (1765-1829), som i sitt testamente sa at dersom hans søskenbarn, Henry James Hungerford, døde uten arvinger, skulle Smithsons arvegods gå til USAs regjering for grunnleggelsen av en «institusjon for forøkelse og spredning av kunnskap». Slektningen døde barnløs i 1835, og president Andrew Jackson informerte da kongressen om testamentet, 104 960 sovereigns, eller US$ 500 000. Man grunnla en stiftelse i år 1836. Åtte år etter vedtok kongressen å grunnlegge Smithsonian Institution og beslutning ble lovfestet den 10. august 1846 av James Polk.
Smithsonians hovedbygning ved National Mall ble tegnet av arkitekten James Renwick, Jr. og stod ferdig i 1855. Det kalles uformelt for The Castle. 
Tidlige donasjoner till museet var Charles Lang Freers private samling til Freer Gallery of Art og kapitalen for dens bygging.
Wilkes-ekspedisjonen (1838–1842) til Stillehavet samlet inn tusentalls dyr, et stort herbarium og annet som ble donert til Smithsonian.


== Avdelinger ==
Anacostia Museum and Center for African American History and Culture
Arthur M. Sackler Gallery
Arts and Industries Building
Cooper Hewitt, Smithsonian Design Museum
Freer Gallery of Art
Hirshhorn Museum and Sculpture Garden
National Air and Space Museum
Steven F. Udvar-Hazy Center (Washington Dulles International Airport i Chantilly, Virginia)
National Museum of African American History and Culture
National Museum of African Art
National Museum of American History
National Museum of the American Indian
National Museum of the American Indians George Gustav Heye Center
National Museum of Natural History
National Portrait Gallery
National Postal Museum
Renwick Gallery
Smithsonian American Art Museum
Smithsonian Institution Building
National Zoological ParkThe National Gallery of Art er tilknyttet Smithsonian, men drives av en separat stifelse.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Smithsonian Institution – kategori av bilder, video eller lyd på Commons