jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Felix Manalo

Felix Y. Manalo (født 10. mai 1886 i Taguig nær Manila på Filippinene, død 12. april 1963) var den ledende budbringer av Iglesia ni Cristo, et trossamfunn grunnlagt på Filippinene i 1914. 


== Bakgrunn, navneskifte ==
Han ble født Felix Ysagun som sønn av Mariano Ysagun og Bonifacia Manalo. Senere, etter morens død, endret han etternavn til Manalo. Motivet var ikke alene å hedre morens minne, men å styrke sitt oppdrag (manalo betyr seier på tagalog). Det hevdes også at han kan ha tenkt på at Manalo-familien var en meget fremstående slekt i Taguig, og navnet dermed inngav mer oppmerksomhet. 


== Spiritist, presbyterianer ... ==
Manalo var katolikk fra dåpen av, men i ung alder begynte han å prøve ut forskjellige andre trossamfunn. Han sluttet seg til en lokal spiritistisk kult kalt colorum, men etter å ha overvært en debatt gikk han over til presbyterianerne. Han begynte på deres presteseminar og ble pastor. Deretter vekslet han over til The Christian and Missionary Alliance, etter at han ble tiltrukket av deres dåpspraksis, ved full neddykking. 
Han kom senere i kontakt med syvendedagsadventistene. Han tapte en debatt med en av deres pastorer, og ble deretter adventist selv (1911). Som adventist oppstod det strid mellom han og kirkens administrasjon, som irettesatte ham for det de betraktet som moralske feiltrinn. 


== Iglesia ni Cristo ==
Etter dette startet han i 1913 sin egen bevegelse, som i 1914 ble formalisert som et registrert trossamfunn. Denne kirken tok i det ytre mønster fra adventkirken og The Christian and Missionary Alliance. Han kalte den Iglesia ni Cristo, som er tagalog og betyr "Kristi Kirke". Han fremholdt at han selv var oppfyllelsen av noen bibelske profetier: Han var den 'rovfugl som Herren kaller fra øst' som nevnes i Jes 46,11, den 'ene hyrde' som nevnes i Joh 10,16, men fremfor alt den 'femte engel' som skulle stige frem fra øst, jfr. Åp 7,2. 
Som Guds sendebud var han skarp i sin avvisning av den katolske kirke, og framholdt senere i livet at protestantismen slik den var i USA og ble utbredt derfra, var frafallen.
I 1919 reiste Manalo utenlands for å lære mer om religion. Han dro til USA, i California begynte han på  Pacific School of Religion. Han vendte tilbake til Filippinene neste år, og konsentrerte seg deretter om å fremme kirkens vekst i landet. 
Manalo ble først gift med Tomasa Sereneo, og de fikk et barn som døde etter kort tid. Tomasa fikk senere tuberkulose og døde selv. Deretter giftet Manalo seg med Honorata de Guzman. Deres femte barn, Erano G. Manalo, er nå (pr. november 2004) leder av Iglesia ni Cristo. 
Felix Manalo døde den 12. april 1963.


== Referanser ==
Vingtor

Vingtor kan vise til:

Tor, gud i norrøn mytologi
«Vingtor» (fly), et fly av typen Consolidated PBY Catalina som var det første flyet i «Catalina-avdelingen», forløperen til 333 skvadron
Vingtor Luftveier, et tidligere norsk flyselskapSkip med navnet «Vingtor»:

HF «Vingtor» (1960), en hydrofoilbåt levert i 1960
MS «Vingtor» (1990), en katamaran levert i 1990; hadde dette navnet fra 1996 til 2010
MS «Vingtor» (2012), en katamaran levert i 2012
Hjelledalen (Stryn)

Hjelledalen er en dal i Stryn kommune i Vestland fylke. Dalen ligger på vestsiden av Strynefjellet, nordvest i Breheimen. Den går fra Videsæter til Hjelle ved Oppstrynsvatnet. Riksvei 15 (Strynefjellsveien) går gjennom dalføret, fra Jøl bru til Hjelletunnelen. Det er en utpreget U-dal.


== Referanser ==
Diosdado P. Macapagal

Diosdado Pangan Macapagal (født 20. september 1910 i Lubao i provinsen Pampanga på Filippinene, død 21. april 1997 i Manila) var en filippinsk politiker. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Diosdado P. Macapagal var sønn av forfatteren Urbano Macapagal, som skrev på det regionale språket kapampangan, og hans hustru Romana Pangan.  Han var deres tredje av fem barn. Familien var fattig. Diosdado var en fjern etterkommer etter Don Juan Macapagal, fyrste av Tondo, som var oldebarn av den siste regjerende lakan av kongeriket Tondo, Lakan Dula.I 1929 begynte han å studere ved University of the Philippines, og senere ved University of Santo Tomas i Manila der han jok juridisk eksamen i 1936. Han tok juridisk doktorgrad i 1957.


=== Tidlig virke ===
Før han slo inn på den politiske løpebane hadde Macapagal vært advokat i Manila. Han støttet opp under motstandskampen mot japanerne under den annen verdenskrig. I 1948 var han annensekretær ved den filippinske ambassade i Washington, DC i USA.


=== Politiker ===
I 1949 ble han valgt til kongressmann, et verv han hadde til 1956. I 1957 ble han visepresident under president Carlos P. Garcia. 
President: Diosdado P. Macapagal ble valgt til president for Filippinene i 1961 som kandidat for en koalisjon av liberale og progressive, og beseiret Carlos Garcia som prøvde å bli gjenvalgt. Han la vekt på kampen mot korrupsjon og grådighetskultur. For å stimulere den økonomiske vekst, fulgte han rike rådgiveres råd om å la pesoen flyte fritt, frikoplet fra den amerikanske dollar. Denne pengepolitikken førte til at statsbanken ble tappet for mange millioner peso i hvert år av hans presidentperiode. 
De landreformer han igangsatte viste seg å være av liten betydning. Hans reformtiltak ble blokkert i kongressen og senatet av nasjonalistpartiet, som dominerte disse organene på den tid. I 1965 tapte han presidentvalget mot Ferdinand Marcos.
I 1979 organiserte han partiet National Union for Liberation i opposisjon til president Marcos.
Hans datter, Gloria Macapagal-Arroyo, er Filippinenes president. Hun ble gjenvalgt til en annen presidentperiode den 10. mai 2004.


== Referanser ==
Geitost

Geitost (også gjetost) er ost laget av geitemelk. Osten har hvit farge.


== Eksempler på geitost etter opprinnelsesland ==


=== Frankrike ===
Fransk geitost, chèvre, som ganske enkelt betyr geit, er en hvitmuggsost. Den har ofte sylinderform. Fargen er lys og har en kremaktig konsistens. Enkelt franske chèvreoster dekkes med et tynt lag aske. Chèvre spises som den er og brukes i matlaging. Ved oppvarming blir den ellers skarpe geitmelksmaken mildere. I Frankrike produseres en rekke forskjellig typer, blant disse er  Banon, brique chèvre, cabri gatineu, chabichou du Poitou, Chabis, chevrotin, crottin de Chavignol, pélardon, picodon de l'Ardèche (som er oksitansk for 'krydret fra Ardèche'), picodon de la Drôme, pouligny-saint-pierre, Rocamadour, sainte-maure-de-touraine, selles-sur-cher og Valençay. Spesielle ostebutikker og varehus i større byer selger gjerne flere av disse geitosttypene.


=== Hellas ===
Den greske halloumin og fetaosten fremstilles tradisjonelt av en blanding av geite- og sauemelk.


=== Italia ===
I Italia finnes blant annet caprino.


=== Portugal ===
I Portugal har man en geitost som kalles  cabreiro de Castelo Branco.


=== Spania ===
I Spania lages den katalanske geitosten mató, som er laget av en blanding av geite- og kumelk.


=== Storbritannia ===
I England og resten av Storbritannia finnes den  walisiske geitosten pantysgawn.


=== Sverige ===
I Sverige finnes svenskprodusert geitost med navnet hvit caprin.


=== Tyskland ===
I Tyskland lages geitosten Altenburger Ziegenkäse (som betyr 'geitost fra Altenburg') og abertam.


== Norge ==

Mange (inkludert norske osteprodusenter) kaller mysost laget av myse fra geitemelk «ekte geitost», dette er strengt tatt en misvisende betegnelse. Geitemyseost kan være fra mørk brun til nesten hvit. Den brune typen, som får farge fra karamellisering av melkesukkeret, er den vanligste i Norge, og er blitt et norsk nasjonalsymbol. Ekte geitost kalles «ekte» fordi den er laget kun av geitemelk. Men ost laget av myse er egentlig ikke en ost. Norsk brunost/geitost er laget av mysen i melken i motsetning til hvite geitoster som er laget av ostemassen i melken. Den vanlige norske brune geitosten er altså strengt tatt ikke ost. Den store boken om ost. 
I norsk dagligtale bruker enkelte geitost som et synonym til brunost, altså som en fellesbetegnelse på mysoster, enten de er laget av melk fra geit eller ku, eller en blanding. Denne bruken er feilaktig, fordi melken i fløtemyseost kun kommer fra ku, mens gudbrandsdalsost inneholder melk fra både ku og geit.
Ekte Geitost har betegnelsen "FG 33", selv om den i dag selges under andre betegnelser.
Ekte geitoster er produsert av ostestoff, ikke av myse. Hvit geitost ble også laget i Norge.  I nyere tid lages også hvit geitost i Norge, med fransk hvit geitost som forbilde. Tidlig på 1900-tallet da den industrielle produksjonen av geitost vokste ble ostestoffet fra geitemelka brukt som for til griser.


== Referanser ==


== Se også ==
Brunost
Geitemelk
Misværost


== Eksterne lenker ==
(en) Goat's-milk cheeses – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Burka

Burka er en ankellang, heldekkende kvinnedrakt med heklet gitter foran øynene, slik at det er mulig å se uten selv å bli sett. Burka forbindes ofte med islam og forveksles av mange med niqab og hodeskautet hijab. Normen om bruk av både niqab, burka og hijab har en sømmelighetsverdi. Om dette plagget har noen plass innenfor religionen eller ikke, er omdiskutert. 


== Ulike typer hodeplagg for muslimske kvinner ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Burqa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Rapport om brugen af niqab og burka, Københavns Universitet
Lotteri- og stiftelsestilsynet

Lotteri- og stiftelsestilsynet er et direktorat og tilsynsorgan underlagt Kulturdepartementet. Etaten var inntil 1. januar 2005 kjent som Lotteritilsynet.
Lotteri- og stiftelsestilsynet ble opprettet 1. januar 2001 for å kontrollere norske pengespill. I forbindelse med at lov om stiftelser av 15. juni 2001 trådte i kraft 1. januar 2005 overtok etaten fylkesmennenes tilsynsansvar med stiftelser.
Tilsynet har sitt hovedkontor i Førde.


== Organisering ==
Lotteri- og stiftelsestilsynet er organisert i to underliggende fagtilsyn med felles direktør og administrasjon.
Fra 1. juni 2014 er Lotteritilsynet delt i to avdelinger – en avdeling for pengespill og en for frivillighet. Lotteritilsynet pengespill har ansvaret for tilsynet med Norsk Tipping og Norsk Rikstoto, foruten spillansvar og kontroll av markedet, for eksempel av ulovlig markedsføring, ulovlige pengespill og pyramider.
Lotteritilsynet frivillighet jobber med lotteritillatelser og regnskapskontroll, men skal også godkjenne entreprenører og kontrollere bingosektoren. I tillegg har denne avdelingen ansvar for fordeling av momskompensasjon, både den alminnelige ordningen og moms på idrettsanlegg. Lotteritilsynet frivillighet  har også ansvaret for tilsyn med Grasrotandelen,
Stiftelsestilsynet ble opprettet 1. januar 2005 og har nå ansvaret for tilsyn med og kontroll av alle stiftelser i Norge etter stiftelsesloven. Dette ansvaret var tidligere tilknyttet Fylkesmannen. Det er cirka 7600 stiftelser i Norge.
Administrasjon, Kommunikasjon samt Teknisk utvikling og drift støtter fagtilsynene med personalpolitikk, økonomi, kommunikasjon og teknisk utvikling og drift.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lotteri- og stiftelsestilsynet
Gruppesøksmål

Et gruppesøksmål er søksmål som føres av eller mot en gruppe på samme eller vesentlig likt faktisk og rettslig grunnlag, og som er godkjent av retten som gruppesøksmål. (Tvistelovens § 35-1)
Det er fire vilkår som alle må være oppfylt for at et gruppesøksmål kan fremmes: 

at flere rettssubjekter har krav eller forpliktelser på samme eller vesentlig likt faktisk og rettslig grunnlag,
at kravene ellers kan behandles av retten med samme sammensetning og hovedsakelig etter de samme saksbehandlingsregler,
at gruppeprosess er den beste behandlingsmåten, og
det er grunnlag for å utpeke grupperepresentant etter tvistelovens § 35-9.Gruppesøksmål som prosessform må godkjennes av retten, som så skal sørge for at gruppesøksmålet gjøres kjent overfor dem som kan slutte seg til det, eller som er gruppemedlemmer.  (tvistelovens § 35-5)  Deltakere i søksmålet skal registeres av retten. Ved registreringen kan det fastsettes et maksimalbeløp for gruppemedlemmenes ansvar for sakskostnader.
Gruppemedlemmenes interesser skal ivaretas av en grupperepresentant som oppnevnes av retten. Grupperepresentanten har plikt til å holde medlemmene orientert om prosessen.
Retten til å fremme gruppesøksmål ble innført i Norge med den nye tvisteloven, i kraft fra 1. januar 2008. Reglene for gruppesøksmål følger av tvistelovnes åttende del.


== Eksterne lenker ==
Regjeringen.no Ny tvistelov
Tvistelovens åttende del (2006)
Frankisk språk

Frankisk språk (nederlandsk: Frankisch; tysk: Fränkisch; fransk: Francique) omfatter en rekke vestgermanske språk og dialekter som antagelig ble avledet fra de språkene og dialektene som opprinnelig ble snakket av frankere fra deres etnogenese på 200-tallet e.Kr.Begrepet frankisk kan referere særskilt til

det gammelfrankiske språket som herskerne i Frankerriket brukte før år 800 da gammelhøytysk og gammelfransk ble rikets dominerende språk. Frankisk har blant annet utviklet seg til nederlandsk.
frankisk, en høytysk dialekt som tales i Franken
den vestmiddeltyske språkfamilien
et antall vestgermanske språk og dialekter, inkludert alle vestmiddeltyske og noen nedertyske (blant annet nederlandsk)


== Se også ==
Tysk språk


== Referanser ==
Wear

Wear er ei elv i grevskapet Durham i det nordøstlige England. Den har sitt utspring ved Wearhead i grevskapet Durham, og renner gjennom Weardale forbi Stanhope og Wolsingham. I Bishop Auckland renner den under Auckland slott, biskopen av Durhams residens. Den fortsetter i en nordøstlig retning til den når Durham; der renner den i en bue slik at byen blir liggende nærmest på en halvøy. Den fortsetter så forbi Chester-le-Street og Washington, før den når Sunderland. Tidligere var det opp mot et dusin skipsverft langs elven ved Sunderland, men de aller fleste er nedlagt. Elven renner ut i Nordsjøen i Sunderland. 


== Eksterne lenker ==
(en) River Wear – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bishop Auckland

Bishop Auckland er en markedsby og verdslig sogn  i grevskapet Durham i England. Den er lokalisert 19 km nordvest for Darlington og 19 km sørvest for Durham ved sammenløpet av elven Wear med dens sideelv Gaunless. Nærmeste naboer er byen West Auckland og landsbyen Escomb. I henhold til folketellingen i 2001 hadde Bishop Auckland en befolkning på 24 392, kontrollregnet til 16 296 for folketellingen i 2011.Mye av byens eldste historie handler om biskopene av Durham og etableringen av en jakthytte som siden ble utbygget til å bli Auckland Castle, hovedresidensen til biskopene i Durham. Byen er også kjent rådhuset som er en fredet bygning (Grade I listed). Slottet ble reist i 1183, og ombygget på 1300-tallet av biskop Anthony Bek, som likte seg bedre der enn i Durham på grunn av nærheten til godt jaktterreng.
Elven Wear renner under slottet og gjennom slottsparken, mens dens sideelv Gaunless renner gjennom selve byen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Fordyce, William (1857): The History and Antiquities of the County Palatine of Durham, A. Fullarton and Co.
Hutchinson, Tom (2009): South Church Memories of an ancient Auckland community, Newcastle-upon-Tyne: Summerhill Books, ISBN 978-1-906721-15-2
Hutchinson, Tom (2005): The History of Bishop Auckland, Seaham: The People's History, ISBN 978-1-902527-59-8
Simpson, David A (1991): Prince Bishop country the people history and folklore of County Durham and the River Wear, North Pennine Publishing, ISBN 978-1-874617-00-6
Simpson, David A (2002): Northern Roots, Sunderland: Business Education Publishers, ISBN 978-1-901888-35-5
Whellan, William (1856): History, Topography, and Directory of the County Palatine of Durham, William Whellan and Co.,


== Eksterne lenker ==
(en) Bishop Auckland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Durham County Council
Gaunless

Gaunless er ei elv i grevskapet Durham i det nordøstlige England. Den er ei sideelv til Wear. Den renner gjennom byen Bishop Auckland. Navnet er av norrøn opprinnelse, for nordboere i området, daner eller nordmenn, og som ikke fant noen nytte av elven og derfor kalt den for det, *gagnlauss i betydningen «ubrukelig». Det var antagelig tidligere et annet, keltisk navn for elven som siden har gått tapt, kanskje Clyde.Elva har utspring sør for landsbyen Copley ved samløpet mellom Arn Gill og Hindon Beck. Gaunless renner mot øst forbi landsbyene Butterknowle, Cockfield og Evenwood. Den fortsetter gjennom West Auckland og passerer like sør og øst for byen Bishop Auckland før den munner ut i Wear like nord for byen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) River Gaunless – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
West Auckland

West Auckland er en liten by i grevskapet Durham i England. Den er mest kjent for å ha vunnet den første verdenscupen i fotball i 1909. Laget, som besto av lokale kullgruvearbeidere, vant over Juventus i finalen. Pokalen står nå hos West Aucklands arbeiderklubb. I henhold til folketellingen for valgkretsen i West Auckland for 2011, var det 8 509 innbyggere i området.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) West Auckland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Atle Skårdal

Atle Skårdal (født 17. februar 1966 i Skien) er en norsk tidligere alpinist, med fartsdisiplinene (utfor og super-G) som sin spesialitet. I løpet av sin karriere tok Skårdal totalt syv verdenscupseire, to VM-gull og ett VM-sølv. Han var aktiv i verdenscupen fra 1985 til 1997, der hans beste sammenlagtresultat sjetteplass, mens han vant super-G-cupen i 1996. Han vant sitt første verdenscuprenn da han vant utfor i Hahnenkammrennene i 1990, som var 50-årsjubileum for dette tradisjonsrike rennet i Kitzbühel.
Han er ansatt i det internasjonale skiforbundet der han er rennansvarlig for kvinnenes verdenscup i alpint. Han var norsk landslagstrener fra 2000 til 2005.
Skårdal er gift med den tidligere østerrikske alpinisten Karin Köllerer.


== Meritter ==
Verdensmester i super-G i 1996 og 1997
VM-sølv i utfor i 1993
Vinner av verdenscupen i super-G i 1996
Mottok Telemark fylkeskommunes kulturpris 1997.


=== Resultater i verdenscupen ===


=== Resultater i OL ===
Skårdal ble skadet i januar 1992 og deltok derfor ikke i Vinter-OL 1992. 


=== Resultater i VM ===


=== Verdenscupseire ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Atle Skårdal – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Atle Skårdal – Olympics.com 
(en) Atle Skårdal – Olympic.org 
(en) Atle Skårdal – Olympedia 
(en) Atle Skårdal – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Atle Skårdal – FIS (alpint) 
(en) Atle Skårdal – ski-db.com
Batangas

Batangas er en filippinsk provins i landsdelen Luzon. Den ligger sørvest for Manila, i regionen CALABARZON. Provinshovedstaden er Batangas City. Nord for Batangas er provinsene Cavite og Laguna. I øst er Quezon. Utenfor sørkysten er øya Mindoro, og i vest er Sørkinahavet.
Provinsen har mange sandstrender og steder for dykking. De mer kjente er Anilao, Matabungkay, Punta Fuego, Calatagan og Laiya. I Batangas er også Taal-vulkanen og Taal-sjøen.


== Politisk inndeling ==
Batangas er delt i 3 "cities" (bykommuner) og 31 "municipalities" (landkommuner).


=== Bykommuner (cities) ===
Batangas City
Lipa City
Tanauan City


=== Landkommuner (municipalities) ===


== Litteratur ==
Thomas R. Hargrove: The Mysteries of Taal: A Philippine Volcano and Lake, Her Sea Life and Lost Towns


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Batangas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sergio S. Osmeña

Sergio S. Osmeña (født 9. september 1878 i Cebu på De filippinske øyer, død 19. oktober 1961 i Quezon City) var filippinsk statsmann og president for samvelderegjeringen forut før landet fikk full uavhengighet.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Sergio var sønn av Juana Osmeña y Suico, som skal ha vært bare 14 år ved hans fødsel. Gtunnet omstendighetene forble farens identitet en familiehemmelighet. Skjønt det å være et uekte barn (foeldrene fiftet seg aldri) klarte han å hevde seg godt i samfunnslivet. Osmeñafamilien var en rik og toneangivende kinesisk-filippinsk klan med store forretningsinteresser i Cebu, og de hadde ikke problemer med å vedkjenne seg ham, og han gjorde det godt i lokalsamfunnet.
Han begynte på det katolske presteseminaret San Carlos i Cebu i 1889 og fortsatte studiene (men ikke lenger som prestekandidat) med å ta bakkalaureat ved San Juan de Letran-kollegiet. Hans skolegang fikk et avbrudd ved utbruddet av Den filippinske revolusjon i 1896. Under revolusjonen var han redaktør for den militant nasjonalistiske spanskspråklige avis El Nuevo Día i Cebu.
Sergio Osmeña ble deretter juristutdannet fra Santo Tomás-universitetet i Manila med eksamen fra 1903. 


=== Politisk karriere ===
I 1904 utnevnte amerikanerne ham til guvernør for provinsen Cebu og fiscal (statsadvokat) for provinsene Cebu og Negros Oriental. To år etter ble han også folkevalgt til guvernør for Cebu (3. mars1906 – han var da 28 år gammel). I 1907 ble han valgt til den første filippinske foresamling under det amerikanske velde og var dets ordfører (speaker) fra 1916 til 1923, da han ble valgt til senator for Cebu.
Sergio S. Osmeña grunnla det filippinske nasjonalistparti (Partido Nacionalista), som skulle spille en sentral rolle i landets politiske liv. Osmeña var partiets leder til 1921, da han ble etterfulgt av Manuel L. Quezon.
Osmeña ledet flere av forhandlingsdelegasjonene i USA som fikk utvirket at Filippinene i 1935 fikk samveldestatus og samtidig tilsagn om full selvstendighet etter ti år. Han ble valgt til visepresident for det filippinske samveldet to ganger, 1935 og 1941.


=== President ===
Han ble president for eksilregjeringen (med sete i Washington D.C.) under den japanske okkupasjon da president Manuel L. Quezon døde den 1. august 1944. Han stilte til presidentvalgene i 1946 da Filippinene skulle få full uavhengighet, men tapte for Manuel A. Roxas.
Osmeña trakk seg så tilbake til hjembyen Cebu. Han døde den 19. oktober 1961 på et sykehus i Quezon City, 83 år gammel.
Hans første kone (fra 1901) var Doña Estefania Chiong Veloso (død 1918). De fikk åtte barn. Han giftet seg på nytt i 1920, med Doña Esperanza Limjap, og de fikk tre barn sammen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cullinane, Michael, Ilustrado Politics: Filipino Elite Responses to American Rule, 1898–1908, Ateneo de Manila University Press, 2004, ISBN 971-550-439-6
Zaide, Gregorio F. (1984). Philippine History and Government. National Bookstore Printing Press.
Washington (Sussex)

Washington er en landsby og verdslig sogn i distriktet Horsham i grevskapet West Sussex i det sørlige England. Det er lokalisert omkring 8 km vest for Steyning og 5 km øst for Storrington ved motorveien A24. Sognet dekker et område på 12 km². Ved folketellingen i 2001 var det 703 husholdninger med 1 903 innbyggere. Ved den tilsvarende folketellingen i 2011 hadde sognet en befolkning på 1 867 innbyggere.


== Geografi ==
Landsbyen ligger ved foten av skråningen til kalksteinsområdet South Downs. Den anglikanske sognekirken er dedikert jomfru Maria. Det er en pub, Frankland Arms, en barneskole og et forsamlingshus med en tilstøtende idrettsplass. En liten grend ved navn Rock ligger i nord ved veien A283.


== Historie ==
En bygdeborg ved navn Chanctonbury Ring, nå bestående av en ring med trær på toppen av South Downs, ligger ved grensen av sognet og nabosognet Wiston. Bygdeborgen er erklært som et «sted av særskilt vitenskapelig interesse» ved at det er en uvanlig skogslandtype på en kalksteinshøyde, noe som gir et habitat for mange arter, inkludert den beskyttede storsalamander, en svart eller mørk brun vannsalamander.Den tidligste bebyggelse på stedet er datert til sen angelsaksisk tid. I et dokument fra 947 nevnes Wassingtune. I normannisk tid ble Washington del av eiendommen til herren av Bramber. Tidligere ble landsbyen både kirkelig og verdslig administrert sammen med Ashington, men kirkesognet ble delt i 1876 og den verdslige administrasjon ble delt i 1960. 


== Kjente personer ==
John Ireland (1879–1962), komponist, bodde i en konvertert vindmølle i Washington i de siste årene av sitt liv og døde der.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Washington, West Sussex – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Foto av kirken
Washington Parish Council