jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Peder Hanssøn Litle

Peder Hanssøn Litle, også kalt Basse (født ca. 1500 muligens på Sjælland i Danmark, død 15. september 1551 på Akershus) var en dansk adelsmann, og fra 1536 lensherre på Akershus, som den gang omfattet det meste av Sørøst-Norge.Han var gift med Ingeborg Nilsdatter, datter av fru Inger til Austrått. Dermed hadde han, som mange av danskene som fikk norske len på 1500-tallet, giftet seg inn i en gammel norsk adelsslekt, og skapt et bånd mellom norsk og dansk adel. Han benyttet våpenet til den danske adelsslekten Basse ('De nye Basser') som segl, men hans foreldre er ukjente.I 1528 ble Litle lensherre i Nedenes. I 1532 fikk han også Raabyggelaget i len. Han kjempet på kong Christian IIIs side under grevefeiden, og krigen mot erkebiskop Olav Engelbrektsson Han ble i 1536 lensherre på Akershus, og var lensherre frem til sin død i 1551. 
I 1538 deltok han i ekspedisjonen som under ledelse av Hans Glaser skulle undersøke for kong Christian III mulighetene for bergdrift i Norge. Øvrige deltagere i ekspedisjonen var kongens sekretær Anthoni Brüske og bergmester ved Akersberg Sølvgruver Hans Semler.Da Stig Bagge som lensherre for Lister len slo alarm om bondeopprøret i Agder i 1540, ba Litle ham samle så mange væpnede menn han kunne og dra opp i Råbyggelaget, der han selv hadde hatt interesser. Selv lovet Peder Litle å sende ham 60 mann.I 1541 kjøpte han gården Sem på Eiker av Christian III og startet et systematisk oppkjøp av jord- og skogeiendommer nederst i Drammensvassdraget. I perioden 1541–1548 samlet Peder Hanssøn Litle det 200 000 mål store Foss-godset på Eiker, og la dermed grunnlaget for Norges første satsning på trelasthandel med kontinentet. Godsets hovedgård var det som nå er Fossesholm herregård i Vestfossen i Øvre Eiker. Målet med samlingen var å få kontroll over den lønnsomme sagbruksindustrien i området.I forbindelse med Litles systematiske eiendomskjøp antas det at han også, i kraft av sin stilling som lensherre, bøtela folk for deretter å ta eiendommene deres i pant. Ved påske 1551 falt Litle av hesten sin og skadet seg stygt. Han måtte gå på krykker resten av sin levetid. August samme år forverret tilstanden hans seg, og han døde 15. september. Litles enke levde i 46 år etter sin manns død, og i denne perioden forsvarte hun godset aktivt i rettssaker som følge av Litles framgangsmåte. Selv om hun stort sett ikke fikk medhold, klarte hun å holde på godseiendommene gjennom betalinger til de opprinnelige eierslektene.
Peder Hanssøn Litle og hans enke ble gravlagt i et eget gravkammer under gulvet på Haug kirke. Kirken ligger i Hokksund i Øvre Eiker. Sønnen Hans Pedersen Litle (ca. 1540-1602)  ble gift med Else Mogensdatter Gyldenstjerne i sitt første ekteskap omkring 1569, og han ble Norges kansler i 1592.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Nils Johnsen: Eker. Træk av en storbygds saga. Kristiania 1914.
Øystein Rian: Aschehougs Norgeshistorie, bind 5. 1995. ISBN 82-03-22018-5


== Eksterne lenker ==
Basse nye slektstre*
Stadio delle Alpi

Stadio delle Alpi var et fotballstadion som lå utenfor Torino i Nord-Italia. Det huset fotballklubbene Juventus og Torino FC.  Stadionet ble stengt i 2006, og begge klubbene flyttet til Stadio Olimpico. Stadio delle Alpi ble revet i 2008 for å gi plass for det nye Juventus Stadium, som sto ferdig i 2011.


== Historie ==
Stadionet ble påbegynt i 1988, og sto ferdig i 1990 for VM i fotball dette året. Stadionet ble åpnet den 31. mai 1990 med en kamp mellom et delt Juventus og Torino FC-lag og FC Porto, hvor kampen endte 4-3 for felleslaget.
I 2003 ble Torino FC ilagt et forbud mot å spille 5 kamper på stadionet på grunn av vold som oppsto under kampen mot AC Milan den 22. februar.


== Tilskuere ==
Tilskuerrekorden er på 66,299 tilskuere, satt under andre runde i semifinalen i mesterligaen mellom Juventus og Real Madrid. Under VM i fotball 1990 var det rundt 60,000 tilskuere som så på åttendedelsfinalen mellom Brasil og Argentina, samt semifinalen mellom Vest-Tyskland og England spilt på Stadio delle Alpi.
Stadionet hadde en kapasitet på 67 229, og gressmatten målte 105m x 68m. På grunn av løpebaner rundt banen så man relativt dårlig fra tribunene, noe som har gitt seg utslag i lave besøkstall. Juventus har typisk gjennomsnittlige besøkstall på ca. 20 000, noe som er dårlig for en av Italias beste klubber. For eksempel, under hjemmekampen mot Sampdoria i Coppa Italia i 2001/02-sesongen, bare 237 tilskuere var tilstede.


== Referanser ==
Tamzin Outhwaite

Tamzin Outhwaite (født 5. november 1970) er en engelsk skuespiller. Hun er født i Essex i England og var med i teaterkompaniet Stagestruck som tenåring. Da hun var 16 år reiste hun til London for å studere dans og drama ved London Studio Centre.
Etter studiene fikk Outhwaite flere roller på teaterscenen, blant annet i Grease og Oliver!, og gjesteroller i TV-seriene The Bill og Men Behaving Badly. I 1998 fikk hun en større rolle i såpeoperaen EastEnders og ble rikskjendis.
Outhwaite forlot EastEnders i 2002 og gikk rett inn i hovedrollen som «Jo» i kriminalserien Red Cap. Da serien ble innstilt i 2004 ble Outhwaite tildelt store gjesteroller i flere dramaserier, inkludert Hustle, Final Demand og Frances Tuesday. Hun inngikk en reklameavtale med kosmetikkselskapet Avon verdt én million pund og var modell for Debenhams.
I 2005 fikk hun en rolle i dramaserien Walk Away and I Stumble og hovedrollen i Hollywood-filmen 7 Seconds sammen med Wesley Snipes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tamzin Outhwaite på Internet Movie Database 
(da) Tamzin Outhwaite på Scope 
(fr) Tamzin Outhwaite på Allociné 
(en) Tamzin Outhwaite på AllMovie 
(en) Tamzin Outhwaite hos The Movie Database
SJ

SJ AB er et svensk, statseid transportselskap som i hovedskap kjører persontrafikk med tog i Sverige. Det ble til ved oppdelingen av Statens Järnvägar 1. januar 2001 og omfattet det tidligere driftsområdet SJ Resor.SJ AB kjører internasjonal trafikk i Danmark og Norge (Kongsvingerbanen og Ofotbanen). SJ har omkring 4000 ansatte (2007) og en omsetning på 8,3 milliarder kroner (2007).
Fra 8. juni 2020 driver SJs datterselskap SJ Norge persontogtrafikk på sju togstrekninger i Norge på kontrakt med Jernbanedirektoratet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) SJ AB – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
.bv

.bv er Bouvetøyas nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett.
Domenet administreres av UNINETT Norid. Det brukes ikke for registrering, men Norid har reservert det for eventuell fremtidig bruk. Brukere med tilknytning til Bouvetøya henvises til .no-domenet, ettersom øya er norsk territorium.


== Se også ==
Domenenavn
Landskoder (internett)
Toppnivådomene


== Eksterne lenker ==
IANA .bv whois informasjon
Nåværende Norid policy for .bv og .sj
Denominazione di origine controllata

Denominazione di origine controllata er en italiensk kvalitetsbetegnelse for vin og matvareprodukter.
Det finnes to nivåer:

DOC — Denominazione di origine controllata
DOCG — Denominazione di origine controllata e garantitaBegge nivåer krever at produksjonen skjer i et angitt geografisk område, ved hjelp av klart definerte metoder, og at kvalitet tilfredsstiller en streng standard.
DOCG-områder er små lommer inne i DOC-områder, og betegnelsen garanterer fremragende produkter, som har vært gjenstand for enda strengere kvalitetskrav enn produkter fra DOC-området.
Behovet for DOCG-klassifiseringen oppsto ved at mange i den italienske vin- og matvareproduksjonen mente at DOC-klassifiseringen var for lett å oppnå. Et nytt og langt strengere system ble opprettet som følge av dette.
En av forskjellene mellom DOC- og DOCG-klassifisert vin er at sistnevnte alltid blir analysert og prøvesmakt av offentlig lisensierte vineksperter før den blir tappet på flasker. For å forhindre juks blir all DOCG-vin utstyrt med et nummerert segl fra myndighetene over flaskens topp eller korken.
Det har i en tid vært diskutert i Italia om det skulle innføres en enda strengere kvalitetsklassifisering enn DOCG. Dersom dette skjer, vil sannsynligvis kun de aller beste enkeltvinmarkene i Barolo oppnå en slik anerkjennelse.
Doc Martin

Doc Martin er en engelsk dramaserie som har gått på ITV siden 2004. Serien foregår i den fiktive byen Portwenn i Cornwall, England, og handler om en lege som må gå av som kirurg da han får diagnosen hemofobi (fobi mot å se blod).
Den er spilt inn i Port Isaac, som ligger på Cornwalls nordkyst.
TV-serien har også gått på norsk TV.


== Handlingsreferat ==
Dr. Martin Ellingham (spilt av Martin Clunes) en flink og vellykket kirurg i karkirurgi ved Imperial College London, utvikler hemofobi - frykt for blod, og tvinges til å slutte med å praktisere kirurgi. Han får stillingen som eneste fastlege i den lille landsbyen Portwenn i Cornish, hvor han hadde tilbrakt barndomsferier sammen med sin tante Joan (spilt av Stephanie Cole) og onkel Phil, som eier en lokal gård. Lokalbefolkningen henvender seg til ham som «Doc Martin» og han arver en inkompetent resepsjonist, Elaine Denham. Senere blir denne sekretæren erstattet av Pauline Lamb (spilt av Katherine Parkinson) en ny resepsjonist. Senere tar Morwenna Newcross (spilt av Jessica Ransom) denne stillingen.
TV-programmet kretser rundt Ellingham og hans interaksjoner med landsbyboerne i Cornwall. Til tross for sin medisinske fortreffelighet, er Ellingham ofte gretten, brysk, og han mangler sosiale ferdigheter. Hans direkte, følelsesløse fremgangsmåte støter snart vekk mange landsbyboere. Ellingham og kler seg vanligvis veldig formelt i dress og slips, uavhengig av været eller hva han skal gjøre. Han røyker ikke. Han nøler aldri med å påpeke risikoen ved usunn oppførsel, både i private og i offentlige sammenkomster. Landsbyboerne oppdager til slutt hans frykt for blod, og de hyppige anfallene av kvalme og oppkast som denne frykten forårsaker. Til tross for dette viser Ellingham seg å være en ekspert på å stille diagnoser og reagerer effektivt på forskjellige nødstilfeller i sin medisinske praksis.
Ellingham har et varmt forhold til sin tante Joan, som gir ham mye emosjonell støtte. Når hun dør på grunn av hjerteinfarkt, kommer hennes søster Ruth, en pensjonert psykiater, til Portwenn for å ta seg av hennes saker. Beth bestemmer seg til slutt for å flytte til landsbyen for godt. Et annet tema i løpet av TV-serien er Ellinghams forhold til lærerinne Louisa Glasson . På grunn av hans vanskeligheter med å uttrykke følelser, og hans ufølsomme natur, har forholdet deres mange oppturer og nedturer. Men til slutt får de et barn, og gifter seg.


== Medvirkende ==
Martin Clunes - dr Martin Ellingham
Caroline Catz - Louisa Glasson
Stephanie Cole - Joan Norton
Ian McNeice - Bert Large
Katherine Parkinson - Pauline Lamb
John Marquez - PC Joe Penhale
Eileen Atkins - Ruth Ellingham


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Doc Martin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Doc Martin på Internet Movie Database
U.S. Navy Marine Mammal Program

U.S. Navy Marine Mammal Program (NMMP) er et prosjekt i den amerikanske marinen som forsker på militær bruk av marine pattedyr – særlig tumler (Tursiops truncatus) og californiasjøløve (Zalophus californianus) – og trener dyrene til å utføre oppgaver som beskyttelse av skip og havner, påvisning og uskadeliggjøring av miner og gjenfinnelse av mistet utstyr. Prosjektet har hovedkvarter i San Diego, California, der dyrene trenes kontinuerlig. NMMP-dyr har deployert til krigssoner ved flere anledninger, blant annet under Vietnamkrigen og Gulfkrigen.


== Eksterne lenker ==
(en) United States Navy Marine Mammal Program – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
NMMP offisielt nettsted
Space and Naval Warfare Systems Center San Diego – Marinens forskningsavdeling som huser NMMP
The Dolphins of War – informasjon om militær bruk av delfiner
Keratin

Keratin er et fiberdannende protein, som er rikt på cystein. Stoffet utgjør hoveddelen av:

hår og pels
skjell
fjær
fuglenebb
klør (omfattende negler og hover)
dyrs horn
barder
tannemaljenKeratinmolekyler er skrueformede og fiberaktige. De snor seg om hverandre og danner på den måten tråder, som kalles hornfilamenter. Disse proteinene inneholder en høy prosentandel av svovelholdige aminosyrer, som nevnt mest cystein, som danner disulfidbindinger mellom de enkelte molekyler. Det skaper en temmelig stiv, men likevel bøyelig struktur.
Når noe keratiniserer, blir det forhornet. Det gjelder f.eks. hudceller → overhud, hårsekker → hår, neglebånd → negler og horn → horn.


== Kilder ==
(no) Keratin i Store norske leksikon
Møns Klint

Møns Klint er Danmarks høyeste klippevegg helt øst på øya Møn sør for Sjælland. Selve veggen (klinten) er seks kilometer lang og opptil 128 meter høy. Bak klinten innover på øya er høyden opptil 143 meter.
Området er en samling biotoper. Kombinasjonen av kalkstein i grunnen, et tørt lokalklima og begrensninger i landbrukets utnyttelse av området har bidratt til en biologisk avgrensning som gir besøkende en anelse av hvordan landet så ut før industrialiseringen av landbruket startet.
Klippeveggen er en severdighet med trapp ned til havoverflaten. Helt ufarlig er det ikke, flere ganger de siste hundre årene er det observert at store biter av veggen har falt ned i Østersjøen.


== Geologi ==

Møns Klint ble dannet i slutten av krittiden for 75 millioner år siden. Den består av kritt, en kalkstein som er dannet av skallene til mikroskopiske alger (kalkflagellater) som fantes i havet. Senere har istider og annen erosjon formet landskapet slik det er i dag.


== Eksterne lenker ==
visitvordingborg.dk Møns klint
Møns klint et 75 millioner år gammelt landskap Arkivert 16. desember 2005 hos Wayback Machine.
GeoCenter Møns klint
Arnfinn Kolerud

Arnfinn Kolerud (født 5. november 1968 i Isfjorden, Møre og Romsdal) er en norsk forfatter av barne- og ungdomslitteratur.
Kolerud debuterte med Berre ikkje brøyteplogen kjem… i 1996, og har fått en rekke priser for bøkene sine. De to prisbelønnede bøkene utmerker seg ved å være stillferdige bøker som med konkrete sansninger fra oppvekst på 1970-tallet gir innblikk i gutteliv, tidsbilde og bygdeliv. Boka Den som ikkje har gøymt seg no har blitt sammenlignet med oppvekstskildringer av Tarjei Vesaas. Kolerud er for tida bosatt i Måløy i Sogn og Fjordane.


== Bøker ==
1996 – Berre ikkje brøyteplogen kjem…
1999 – Langt frå bambus
2004 – Den som ikkje har gøymt seg no
2007 – Zoomarferien
2010 – Jakta på Andy Anderssons Eftf
2010 – Når ein først skal skyte nokon
2012 – Kom ikkje inn i mitt hus
2017 – Snillionen
2021 – Gamle menn i syningom


== Priser ==
1996 – Kulturdepartementets debutantpris
1996 – Nynorsk barnelitteraturpris
2004 – Norsk litteraturkritikerlags barnebokpris
2004 – Nynorsk barnelitteraturpris
2005 – Guro Sandsdalens litteraturpris
2017 – Kulturdepartementets litteraturpris (for Snillionen)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Arnfinn Kolerud i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Arnfinn Kolerud i NRK Forfatter
Forfattarar frå Sogn og Fjordane | Arnfinn Kolerud hos Sogn og Fjordane fylkesbibliotek
Arnfinn Kolerud hos allkunne.no
Taurini

Taurini, eller taurinerne var et gammelt keltisk-ligurisk folk som bodde rundt de øvre deler av Poelvens dal, i de midtre deler av dagens Piemonte i Italia. 
I 218 f.Kr. ble de angrepet av Hannibal, ettersom de i lange tider hadde ligget i feide med Hannibals allierte insubrene. Hannibal erobret deres hovedby,  Taurasia, etter en tre dager lang beleiring (kilde: Polybius iii. 60, 8). Taurinerne er lite omtalt i de historiske kilder.
Det antas at en romersk militærkoloni ble anlagt i 27 f.Kr. med navnet Castra Taurinorum, noe senere endret til Julia Augusta Taurinorum (Torino). 
Både Livius (v. 34) og Strabo (iv. s. 209) beretter at taurinernes land omfattet et av fjellpassene over Alpene, noe som peker mot at navnet til tider ble brukt om et noe videre geografisk område.
Salvatore Quasimodo

Salvatore Quasimodo (født 20. august 1901, død 14. juni 1968) var en italiensk lyriker og litteraturkritiker. Han ble tildelt Nobelprisen i litteratur i 1959.
I 1908, da Quasimodo var 7 år gammel, flyttet familien til Messina, ettersom hans far hadde blitt sendt dit for å hjelpe befolkningen som var rammet av et ødeleggende jordskjelv. Inntrykkene han fikk fra effektene av naturkreftene hadde en stor innvirkning på den unge Quasimodo. I 1917 var Quasimodo med på å grunnlegge avisen Nuovo Giornale letterario hvor han publiserte sine første dikt. I 1919 flyttet han til Roma for å fullføre sine ingeniørstudier, men dårlige økonomiske forhold tvang ham til å finne en jobb som teknisk designer. I mellomtiden studerte han gresk og latin. 
I 1929 ble Quasimodo invitert til Firenze av Elio Vittorini, som hadde giftet seg med Quasimodos søster. Her møtte han kjente poeter som Alessandro Bonsanti og Eugenio Montale. I 1930 tok Quasimodo en jobb ved Italias ingeniørkorps i byen Reggio Calabria. Selv om han var en frittalende anti-fascist tok ikke Quasimodo del i den italienske motstanden mot den tyske okkupasjonen under den andre verdenskrig. I juni 1968 ble Quasimodo rammet av en hjerneblødning, og han døde noen dager senere på sykehuset i Napoli. Han ble begravet i Milano.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Salvatore Quasimodo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Salvatore Quasimodo på Internet Movie Database 
(sv) Salvatore Quasimodo i Svensk Filmdatabas 
(en) Salvatore Quasimodo hos The Movie Database 
(en) Salvatore Quasimodo på Discogs 
(en) Salvatore Quasimodo på MusicBrainz
Michael Rösch

Michael Rösch (født 4. mai 1983) er en tysk tidligere skiskytter som konkurrerte for Belgia fra 2014 til han la opp i februar 2019.
Michael Rösch har blitt juniorverdensmester fire ganger, tre ganger på stafetten og på sprintdistansen i 2003. 16. desember 2005 fikk han sin første pallplassering i verdenscupen med en andreplass på 10 km, og 15. januar 2006 tok han sin første seier i verdenscupen da han vant jaktstarten i Ruhpolding ved å slå Raphaël Poirée på målstreken.
Under OL 2006 i Torino gikk han for det tyske laget som vant stafetten.
Michael Rösch er sønn av den tidligere verdensmesteren i skiskyting Eberhard Rösch.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Michael Rösch – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Michael Rösch – Olympics.com 
(en) Michael Rösch – Olympic.org 
(en) Michael Rösch – Olympedia 
(en) Michael Rösch – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Michael Rösch – IBU 
(en) Michael Rösch – biathlon.com.ua 
Website Michael Rösch
Giorgos Seferis

Giorgos Seferis (Γιώργος Σεφέρης, nyere norsk transkripsjon Jórgos Seféris) (født 29. februarjul./ 13. mars 1900greg., død 20. september 1971) var en gresk forfatter og diplomat. Seferis var et pseudonym, en variasjon av hans egentlige etternavn, Seferiadis. 
Familien flyttet i 1918 til Paris, der Seferis studerte juss. Etter at han i 1925 vendte tilbake til Hellas, ble han å arbeide i det greske utenriksdepartementet. Han var stasjoner i Storbritannia og Albania og under andre verdenskrig fulgte han den greske regjeringen i eksil. Etter verdenskrigen ble han stasjonert i Ankara og London, før han fra 1953 til 1956 var minister i Libanon, Syria, Jordan og Irak. Fra 1957 til 1961 var han ambassadør i Storbritannia.Seferis debuterte som forfatter i 1931 med diktsamlingen Vendepunkt. Han skrev også litterære essay og oversatte utenlandsk litteratur til gresk. Seferis ble tildelt nobelprisen i litteratur i 1963. Svenska Akademien tildelte ham prisen for «framstående lyriske diktning, inspirert av dyp følelse for den hellenske kulturverdenen».Seferis var æresdoktor ved Universitetet i Cambridge (1960), Universitetet i Oxford, Universitetet i Thessaloníki og ved Princeton University.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Giorgos Seferis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Giorgos Seferis – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Giorgos Seferis på Internet Movie Database 
(en) Giorgos Seferis hos The Movie Database 
(en) Giorgos Seferis på Discogs 
(en) Giorgos Seferis på MusicBrainz
Alessandro Baricco

Alessandro Baricco (født 25. januar 1958 i Torino, Italia) er en italiensk forfatter. Hans romaner er oversatt til en rekke språk.
På norsk finnes Rasende Kasteller, Havoseanet, Silke, City og Denne historien. Baricco er en typisk postmodernistisk forfatter, med et klart slektskap til Italo Calvino.
Han har også jobbet med den franske musikkgruppen Air.  Deres eneste utgivelse sammen er kalt City Reading.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alessandro Baricco – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alessandro Baricco på Internet Movie Database 
(fr) Alessandro Baricco på Allociné 
(en) Alessandro Baricco på AllMovie 
(en) Alessandro Baricco hos The Movie Database 
(en) Alessandro Baricco på Discogs 
(en) Alessandro Baricco på MusicBrainz 
(en) Alessandro Baricco på Spotify 
(en) Alessandro Baricco på Songkick 
(en) Alessandro Baricco på Last.fm 
(en) Alessandro Baricco på AllMusic
Carla Bruni

Carla Bruni Tedeschi (født 23. desember 1967 i Torino i Italia) er en modell og sanger. Hun er søster til skuespilleren Valeria Bruni Tedeschi.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Carla Bruni er arving til en italiensk dekkformue (bildekk), og har aldri hatt behov for inntektsarbeid, men innen 1988 var hun en godt betalt modell. Hun ble født i Torino, Italia, men flyttet sammen med familien til Paris da hun var 5 år gammel. Hun vokste opp i Frankrike, og hadde sin skolegang i Sveits inntil hun kom tilbake til Paris for å studere arkitektur og kunst.


=== Motemodell ===
Fra 19 års alder ga hun opp studiene for å bli en fulltids motemodell, og ble blant de tyve best betalte med inntekt på rundt 7,5 millioner dollar (ca. 60 millioner i norske kroner) i året. Hun har vært omslaget til en rekke kjente moteblader, fra franske Match og italienske Moda til Vogue og Marie Claire. Som motemodell har hun representert blant annet Valentino, Christian Dior, Givenchy, og Yves Saint Laurent frem til hun sluttet som modell i 1998.


=== Sangerinne ===
I 2002 kom hennes debutalbum som artist: Quelqu'un m'a dit. I 2006 bar hun det italienske flagget under åpningen av Vinter-OL 2006 i Torino.


=== Ekteskap ===
Carle Bruni giftet seg med Frankrikes president Nicolas Sarkozy 2. februar 2008, og hun har tidligere vært gift med filosofiprofessoren Raphaël Enthoven (som var tidligere gift med Justine Lévy) og som hun har sønnen Aurelien med. Bruni har også tidligere vært sammen med Mick Jagger og Eric Clapton.25. mars 2008 ble det kjent at auksjonshuset Christie's i New York skulle selge flere bilder, deriblant en bilde av en toppløs Bruni tatt av fotografen Michel Comte i 1993. Bruni selv reagerte med fortvilelse på dette og sa «Dette er utrolig upassende og vondt». Bildet ble etter massiv mediaomtale til slutt solgt for 450.000 kroner.


== Diskografi ==
Quelqu'un m'a dit 2002
No promises 2007
Comme si de rien n'était 2008


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Carla Bruni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Carla Bruni på Internet Movie Database 
(sv) Carla Bruni i Svensk Filmdatabas 
(da) Carla Bruni på Scope 
(fr) Carla Bruni på Allociné 
(en) Carla Bruni hos Rotten Tomatoes 
(en) Carla Bruni hos The Movie Database 
(en) Carla Bruni på Apple Music 
(en) Carla Bruni på Discogs 
(en) Carla Bruni på MusicBrainz 
(en) Carla Bruni på Spotify 
(en) Carla Bruni på Songkick 
(en) Carla Bruni på Last.fm 
(en) Carla Bruni på Genius — sangtekster 
(en) Carla Bruni på AllMusic 
Carla Bruni på Twitter 
Carla Bruni på Facebook 
Carla Bruni på Instagram 
Carla Bruni på YouTube 
Carla Bruni på Myspace