jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Quito

Quito er hovedstaden i Ecuador. Den ligger i det nordlige Ecuador i østskråningen av den 4759 m høye aktive vulkanen Pichincha. Quito er verdens nest høyest beliggende hovedstad. Quito er med sine 1 978 376 innbyggere den nest største byen i Ecuador, etter Guayaquil. Sentrum av Quito ligger ca. 25 kilometer sør for ekvator. Quito ble første gang grunnlagt av spanjolen Diego de Almagro 15. august 1534, men ble senere flyttet til sin nåværende plassering og grunnlagt på nytt 6. desember 1534 av 204 bosettere ledet av Sebastián de Belalcázar.


=== Galleri ===

		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Quito – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Quito – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Quito Ecuador
Tranmyra

Tranmyra er et villmarks- og myrområde i Overhalla kommune i Trøndelag som ligger mellom Skage og Ranemsletta. Det var et bureisningsfelt rundt 1930 på initiativ fra selskapet Ny Jord.
En oldtidsveg går over Tranmyra. Det var lagt trestokker (kavle eller kavvel) tett i tett på tvers eller langsetter veien over Tranmyra for å lette ferdselen. En slik veg kalles kavlbru. Det elste laget med kavler er med C 14-undersøkelser datert til 1000/1100-tallet og det øverste laget til ca 1430/1475 e.Kr. Vegen over Tranmyra var i bruk helt til på slutten av 1800-tallet da den nåværende vegen overtok. Oldtidsveien over Tranmyra kalles også «Vikingvegen» over Tranmyra.Tranmyra har vært åsted for den årlige Råttistock-festivalen.


== Litteratur ==
Trygve Sagmo: Bureiserhistorie for Tramyra og omeng, Namdal Historielag, 2004


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Råttistock-festivalen


=== Bilder fra Tranmyra hos Overhalla Historielag ===
«Skogplanting i 1908, ved Tranmyra. Der jernbanelinje ble anlagt, innom skogmoen på Hunn.»
«Et skred fra elva og opp mot Tramyra.»
«Gamle vegen Tramyra. Den gamle veg ble erstattet av nytt veg til anlegg mot Nordhøy.»
«Den gamle veg over Tramyra i Bellevold. Vegen er i 1990 åra ryddet og satt istand som et kulturminne.»
Fjeldets Bataljon

Fjeldets Bataljon er et bergensk buekorps (guttekorps) stiftet 22. mai 1857.

Buekorpset er et søndagskorps, noe som betyr at det var et buekorps for allmuen og hadde eksersis på søndager. Nå har Fjeldets Bataljon eksersis onsdager og søndager i sesongen. 
Bataljonen ble stiftet av Georg Gjertsen og Bendix Rasmussen. De holder til på Pitterhaugen som ligger i skråningen mellom Skansen og Fløibanens nedre stasjon og har lokale i Krybbesmuget like ved. Alliansepartnere  de siste årene har vært Skutevikens Buekorps og Wesselengens Bataljon. Korpsets farger er rødt, hvitt og grønt.


== Litteratur ==
Buekorpsmuseet (1977). Vi presenterer Buekorpsmuseet. Bergen: Museet. 
Sletten, Torstein (1912-) (1972). Buekorpsene i Bergen: i tekst og bilder gjennom hundre år. Bergen: Giertsen. s. 75–86. ISBN 8290073003. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
«Om Fjeldets Bataljon». fjeldetsbataljon.no. Besøkt 17. desember 2015. 
«Historie  –  Buekorpsene.com». buekorpsene.com. Besøkt 17. desember 2015.
Artume

Artume (også kalt Aritimi, Artames, eller Artumes) er i henhold til etruskisk mytologi en nattgudinne, månegudinne (som en annen gudinne, Losna) og dødsgudinne, i tillegg til gudinne for natur, skoger og fruktbarhet. Hun ble assosiert med den greske gudinnen Artemis. Kunnskapen om denne gudinnen er begrenset, men hun er assosiert med den italienske byen Arezzo (Aritim på etruskisk). Denne byen er antatt å ha vært en av de tolv mest betydningsfulle etruskiske byene. Hun ble muligens betraktet som byens mytologiske grunnlegger.


== I modern populærkultur ==
Artume er navnet på en fast tegneseriefigur i tegneseriene fra Marvel Comics.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lindemans, Micha F.: «Artume», Encyclopedia Mythica
He Dong

He Dong (dr.philos. i medisin) er en kinesisk forfatter bosatt i Norge siden 1985. He har utgitt diktsamlinger og noveller. Hun har også oversatt norske tekster til kinesisk og utgitt blant annet skandinavisk barnelitteratur i Kina. He Dongs novellesamling Spør Solen har også blitt oversatt til engelsk og rumensk.
He Dong fikk doktorgrad ved Universitetet i Oslo og har arbeidet der som forsker ved Det medisinske fakultet. Hun driver også egen akupunkturklinikk i Oslo.


== Bibliografi ==


=== Skjønnlitterære utgivelser ===


==== Utgitte bøker ====
Tynn måne, diktsamling, 1990. Huaqiao Forlag, Kina,
Himmel innsjø, diktsamling, 1994. Gyldendal Norsk Forlag, Norge
Spør solen, novellesamling, 1995. Gyldendal Norsk Forlag, Norge
Ask the Sun, Short stories, 1995. Women in Translation, USA, (Boken ble listeført på Books for the Teen Age 1999 av The New York Public Library)
Tåkesommerfugl, diktsamling, 2002. Gyldendal Norsk Forlag, Norge
Stjernelysregn, diktsamling, 2014. Gyldendal, Norge
Skyggeløs, diktsamling, 2018, Gyldendal, Norge


===== Gjendiktning og oversettelse =====
Polaris - Antologi av norsk samtidslyrikk, redigering og gjendiktning, 1992. Baihua Wenyi Forlag, Kina (Inneholder dikt av tolv norske forfattere gjendiktet på kinesisk.)
Ibsens Samlede Verk, 8. bind, gjendiktning, 1995. People’s Literature Publishing House, Kina
Verden har ingen hjørner av Svein Nyhus, oversettelse til kinesisk, 2005. Nordisk kunst & litteratur AS, Kina
Eva & Adam, (2 bøker) av Måns Gahrton & Johan Unenge, oversettelse til kinesisk, 2005. Nordisk kunst & litteratur AS, Kina
Ludde, (4 bøker) av Ulf Löfgren, oversettelse til kinesisk i samarbeid med Yinni Hu, 2005. Nordisk kunst & litteratur AS, Kina


==== Andre skjønnlitterære publikasjoner ====
Øy, dikt, 1990-3, Samtiden, Aschehoug, Norge
En dialog under nymånen, novelle, 1990-6. Samtiden, Aschehoug, Norge
Befridd fange på jernbanelinjen, novelle, 1991-1. Vinduet, Gyldendal Norsk Forlag, Norge
3 dikt i antologi, Ord i bevegelse, 1995.  J. W. Cappelen Forlag, Norge
7 dikt i antologiNye Nordiske Landskaber , 2003. Dansk forfatterforening og bidragyderne, Denmark
6 dikt i antologi, Poesi nå - Årets beste, 2003. Den norske Lyrikklubben, Norge
“De tre”, oversettelse, Tolerance and Compassion-Wergeland 2008, 2009. Det norske utenriksdepartementet, Norge
"Saltvannsbekk", Lesebok for Jenter ved Solveig Aareskjold, 2014. Samlaget, Norge


=== Faglitterære utgivelser ===
Effect of Acupuncture on Smoking Cessation and Chronic Neck and Shoulder Pain, Doktorgradavhandling, 2008. Det medisinske fakultet, Universitetet i Oslo, Norge


== Kilder ==
Presentasjon av Dong He i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Intervju i Tidsskrift for Den norske lægeforening
Diktopplesning fra Skyggeløs (2018) på Radio Gyldendal
Karyatis

Karyatis (gresk: Καρυᾶτις) var i henhold til gresk mytologi opprinnelig en lokal gudinne for den lille polis Karyai i Lakonia, hvor det var en temenos (tempelområde) i friluft dedikert Karyatis som «fruen av valnøttreet» og med gudinnens statue. Dets prestinner ble kalt for karyatidai, en betegnelse som siden ble benyttet for karyatidene, søyler eller pilastere som er skulptert som kvinneskikkelser. Slike finnes på «Karyatide-terrassen» på Erekhtheion, et tempel på Akropolis i Athen bygd 421–407 f.Kr..
Senere redegjørelser  forteller om en eponymisk Karya, datter av konge Dion av Lakonia. Hun var en jomfru eller ugift kvinne som hadde blitt forvandlet til et valnøttre av Dionysos, enten det var grunnet hennes manglende kyskhet med Dionysos, eller det motsatte, at det var for å unngå at jomfruen ble voldtatt av guden. Det er mulig at denne myten om frivillig eller uunngåelig selvmord er inspirert av eller har sin parallell i fortellingen om Aristomenes fra Messenia, den delvis legendariske helten fra den andre messenianske krig mellom Sparta og Messenia, som tok til fange unge spartanske kvinner som danset ved Karyai for Artemis og deretter forsøkte å voldta dem. I dette antyder det også at kulten hadde et nivå av ritualer basert på overgangen mellom liv og død.Den særskilte kvinnedyrkingen av Artemis ved Karyai i klassisk tid antyder at denne olympiske gudinnen ble assimilert med en eldre førklassisk gudinne av valnøttreet. Karyatis ble således et epitet til Artemis. Geografen Pausanias har skrevet at hvert år deltok unge kvinner i distriktet festivalen Karyateia til ære for Artemis Karyatis hvor de framførte en dans kalt karyatis.Artemis var foruten å være en gudinne for jakt, villdyr og villmarken, også en beskytter av unge kvinner. Det er grunn til å tro at ritualene for Artemis Limnatis ved byen Limnae (gresk: Λίμναι) og Artemis Karyatis var en del av innvielse og overgangsrituale for unge kvinner, grunnet av deres lokalisering ved grensene til områdene av Lakonia og grunnet deres typiske overgang fra pubertet til voksen, tyder på at de må ha fungert som et rammeverk for rituell innvielse av disse to fasene av initieringsprosessen. Mytene som er knyttet til Limnae og Karyai, er det elementer som synes å danne grunnlaget for en overgangsrituale for unge kvinner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Smith, William (1875): «Caryatides» i: A Dictionary of Greek and Roman Antiquities, John Murray, London
VM i curling for menn 1985

Curling-VM for herrer 1985 ble arrangert 25. mars – 31. mars 1985 
i Trade Centre i Glasgow i Skottland.

Canada vant 6-2 i finalen over Sverige
Canada vant 9-4 i semifinalen over USA
Sverige vant 4-2 i semifinalen over Danmark
Norge endte opp på 6.-plass med 5 seire og 5 tap
Canada endte opp med 8 seire og 3 tap


== Eksterne lenker ==
WCF Statistics
VM i curling for menn 1984

Curling-VM for herrer 1984 ble arrangert 2. april – 8. april 1984 
i Memorial Auditorium i Duluth i Minnesota i USA.

Norge vant 8-5 i finalen over Sveits
Norge vant 5-3 i semifinalen over Sverige
Sveits vant 9-8 i semifinalen over Canada
Norge endte opp med 9 seire og 3 tap


== Eksterne lenker ==
WCF Statistics
NTNU Dragvoll

NTNU Dragvoll (tidligere kalt Universitetssenteret Dragvoll) er et campusområde på Dragvoll i Trondheim som huser Det humanistiske fakultet (HF) og Fakultet for samfunnsvitenskap og teknologiledelse (SVT) ved NTNU. Før sammenslåingen til NTNU utgjorde Dragvoll en viktig del av AVH sammen med Rosenborg og Lade.
Bygningsmassen består i hovedsak av ett stort bygg som igjen består av flere mindre bygg med kvadratisk grunnflate som er bundet sammen av indre gater overbygd med glasstak. Bygget ble tegnet av den danske arkitekten Henning Larsen og hans medarbeidere, som i 1968 vant arkitektkonkurransen om bygget. Universitetssentret på Dragvoll ble åpnet i 1978.


== Historikk ==
Bygningsmassen er blitt utvidet en rekke ganger. Byggingen av bygg 12 ble påbegynt våren/sommeren 2002 og åpnet høsten 2003 da psykologisk institutt flyttet fra Lade. Det nyeste tilbygget, bygg 6B, åpnet i januar 2007 og er på 4500 kvadratmeter. Det nye bygget inneholder undervisningsrom, lesesaler og utvidede lokaler for universitetsbiblioteket i den øverste etasjen.
Dragvoll var i lengre tid plaget med soppskader. I en SINTEF-rapport fra mai 2005 er mesteparten av bygget friskmeldt. For å fjerne uønsket fukttilgang ble mye av taktekkingen skiftet ut og porøst materiale fjernet.
Det har pågått en debatt om å flytte fakultetene på Dragvoll til Gløshaugenområdet for å samlokalisere NTNU. Styret for NTNU vedtok i mai 2006 at NTNU også i fremtiden skulle utvikles rundt to campuser. Flertallet i styret hadde opprinnelig ønsket en samlokalisering, men fant at det var lite sannsynlig at staten ville bidra økonomisk. Denne saken ble imidlertid snudd på i senere år. Etter flere konsekvensutredninger som ønsket samling, vedtok Styret i 2014 at campus skulle samles mot sentrum. I 2015 uttalte Regjeringen at de støttet løsningen. 


== Fasiliteter ==
På Dragvoll finnes det også en idrettsbygning. Av fasiliteter inne på Dragvoll-området kan nevnes universitetsbibliotek, bokhandel, kiosk, kantine og kafé.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Erling W. Wist, Per Knudsen, Bjørn Røe (1990): Universitetssenteret på Dragvoll: utviklingsmuligheter, illustrasjon av utbyggingsmodeller, forslag. Rapport utarbeidet for Statens bygge- og eiendomsdirektorat for drøfting av Dragvollområdets videre utvikling, innhold og fysiske form. Trondheim, Universitetet i Trondheim.


== Eksterne lenker ==
(en) NTNU Dragvoll – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kart over universitetsområdet på Dragvoll og omegn
Dragvoll – visjonen som slo feil – artikkel i Under Dusken
En ny bygning vokser opp (Universitetsavisa 18. juli 2002 om nye bygg 12)
Psykologibygg på plass (Teknisk ukeblad, oktober 2003)Om soppskader på Dragvoll:

Dragvolls siste sopp? (Universitetsavisa 14. juni 2005)
Teknisk rapport fra SINTEF: Mikrobiologiske undersøkelser av inneklima ved Dragvoll, NTNU, bygg 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 og 12. Kontroll etter tiltak.
Per Bjørang

Per Andris Bjørang (født 31. januar 1948 på Lillehammer) er en norsk tidligere skøyteløper som representerte Lillehammer Skøiteklubb og seinere Oslo Idrettslag. Han ble verdensmester i sprint i Innsbruck i 1974, og norgesmester samme år. Bjørang satte norgesrekord på 500 meter to ganger, 39,02 i 1974 og 38,65 i 1976.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Per Bjørang – Olympics.com 
(en) Per Bjørang – Olympic.org 
(en) Per Bjørang – Olympedia 
(en) Per Bjørang – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Per Bjørang – Speedskatingbase.eu 
(en) Per Bjørang – SpeedSkatingNews.info 
(en) Per Bjørang – SpeedSkatingStats.com 
(en) Per Bjørang på www.ISU.html.infostradasports.com
(en) Per Bjørang på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
(en) «Per Bjørang». SkateResults.com. Arkivert fra originalen 27. juni 2006. Besøkt 11. juli 2016.
Wesselengens Bataljon

Wesselengens Bataljon er et bergensk buekorps (gutter) stiftet 24. april 1873
Buekorpset er et søndagskorps, som betyr at det var et buekorps for allmuen og hadde eksersis på søndager, noe som de også har den dag i dag. 
Strøket deres går fra Krohnengen til Skansen, og fra Stølegaten til Krohnengen. Et område kalt Eidemarken


== Historie ==
Guttene på Wesselengen hadde fått ideen til å starte buekorps da de så Skutevikens Buekorps. Problemet var at de ikke hadde penger til fane, så de startet en innsamlingsaksjon. Eidemarken var en eneste stor byggeplass i årene rundt 1873, og guttene samlet sammen spikre for å så rette de ut igjen og selge de videre.
Det var i alt 9 gutter som var med å hentet korpsets første fane, og blir ansett som stifterne av buekorpset. Av disse, er det spesielt Jakob Johannessen og Torvald Jørs som trekkes frem som de fremste initiativtakeren til Wesselengens, der Jakob Johannessen var korpsets første sjef.  
Wesselengens er et buekorps med stolte tradisjoner. Wesselengens har vært kjent i allmenn tid for å ha svært gode trommeslagere, om ikke de beste. Wesselengens har blant annet vunnet Buekorpsenes Dag for beste trommeslager hele to ganger.  
Korpset har på sitt meste vært ca. 400 gutter, noe som blir sett på det nest største antallet noensinne. I dag er Buekorpset bestående av ca. 60 gutter, og har i moderne tid blitt trukket frem for sin flotte marsjering, samt eminente slagergjeng.   
Wesselengens ble i 2014 kåret til byens beste buekorps av den offisielle BA-kåring på 17. mai.    


== Kjente personligheter ==
Av kjente personligheter som har vært med i dette korpset kan en nevne kunstneren Audun Hetland som gikk i bataljonen da han var gutt. Han har siden brukt buekorpset i mange av sine tegninger, og var en svært patriotisk ovenfor sitt buekorps og strøket han kom fra.   


== Ekserserplass og lokale ==
Wesselengens ekserserer på Krohnengens skoleplass og de disponerer lokalet i den gamle vaktmesterboligen med Krohnengen skole. Der blir det avholdt en rekke sammenkomster som guttene selv måtte ønske. Det er på mange måter et samlingspunkt for guttene, som de har mulighet til å disponere året rundt. Lokalet, også kjent som Rådslokalet/Rådet, er der hvor Rådet til buekorpset holder til. Rådet består av de øverste offiserene, som styrer buekorpset. Offiserene er demokratisk valgt, og styres av ungdommer.  
Samarbeidspartnere til Wesselengens er de nærliggende buekorpsene Fjeldets Bataljon og Skutevikens Buekorps. En allianse kjent som FSW-alliansen. Sammen arrangerer buekorpsene en rekke sosiale aktiviteter, som kinoturer, idrettsdager og fellesutmarsjer.


== Litteratur ==
Gjerstad, Jo. Buekorpsene i Bergen, (Bergen kommune 2005) ISBN 82-7128-383-9 (hefte)


== Eksterne lenker ==
Offisiell Hjemmeside Arkivert 27. august 2005 hos Wayback Machine.
Buekorpsene.com: Wesselengens
Kourotrofos

Kourotrofos har flere betydninger:

Kourotrofos i gresk mytologi var et annet navn på Artemis i sin rolle som beskytter av barn og unge.
Kourotrofos i gresk kunst var små, skulpturerte terrakotta-figurer.
Fylkesvei 302

Fylkesvei 302 (Fv302) går mellom Farriseidet og Søndersrød i Larvik. Veiens lengde er 11,8 km.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestfold og Telemark fylke ===

Larvik


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv302
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 303

Fylkesvei 303 (fv. 303) går mellom Jarlsberg Travbane i Tønsberg og Farriseidet i Larvik.


== Historikk ==
Strekningen Melsomvik - Jarlsberg Travbane ble bygget i 1920. Hystadveien sørover fra Sandefjord ble bygget i 1901.Før kommunereformen 1. januar 2017 var Melsomvikveien, Kirkeveien og Feenveien beliggende i Stokke kommune.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestfold og Telemark fylke ===
Avstander er angitt i km

Tønsberg

SandefjordMelsomvikveien 

Helgerødveien 

LarvikTjøllingveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv303
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Flatormer

Flatormer er en dyregruppe som består av både frittlevende (marine, limniske og terrestriske) og parasittiske ormer. 
Best kjent er kanskje flimmerormene (spesielt planariene), men de parasittiske flatormene er mest suksessrike i antall arter. De parasittiske flatormene er ikter og bendelormer, som begge har representanter som snylter på mennesker. 
Slektene Gyrodactylus og Dactylogyrus er parasitter på fisk. Gyrodactylus snylter også på frosker.
Flatormer er tvekjønnet.


== Rhabditophora ==
Rhabditophora kjennetegnes ved flere unike egenskaper.  Rabitt-cellene produserer sekreter av ukjent funksjon. De har også et «klebeorgan», som består av tre celler: én kjertelcelle som produserer «lim», og én som produserer «løsemiddel», som begge munner ut gjennom den tredje celle. Dette organet er av stor betydning for bentiske arter i rennende vann, i og med at det muliggjør en nesten momentan forankring og like momentan løsning fra sedimentet.


== Neoophora ==
Delgruppen Neoophora, som blant annet består av de parasittiske, men også flertallet av de frittlevende, artene, er kjennetegnet ved et klart avledet særtrekk: Eggene er såkalt ektolecitale, dvs. at plommen ikke er lagret i, men utenfor eggcellen. Eggene er altså «eggkapsler» som består av én egg- og flere plommeceller. Gruppens vitenskapelige navn (latinsk) Neo-ophora betyr «ny-egginger».
Slektskapsforholdene innen Neoophora fremdeles uavklarte. Anførselstegnene rundt «Dalyellioida» og «Typhloplanoida» antyder at disse gruppene kan være kunstige.


== Systematisk inndeling ==
Flatormer som sådan er en parafyletisk gruppe. De frittlevende flatormene (flimmerormene «Turbellaria») har gitt opphav ikke bare til de parasittiske gruppene, men også resten av de bilaterale dyrene. I fylogenetisk systematikk tas derfor gjerne (Acoela og Nemertodermatida) ut av flatormene og utgjør søtergruppa til resten av de bilaterale dyrene. Den systematiske posisjonen til Xenoturbella og Catenulida er også usikkre. Det er derimot hevet over all tvil at de resterende flatormene som danner gruppen Rhabdithophora, utgjør en naturlig gruppe. 
Slektskapsforholdene  mellom delgruppene er, gjengitt i hierarkisk skrivemåte.

Catenulida? (usikker)
Rhabdithophora
Macrostomorpha
Haplopharynx
Macrostomida
Trepaxonemata
Polycladida
Neoophora
«Dalyellioida»
Lecithoepitheliata
Prolecithophora
Proseriata
Planarier (Tricladida)
«Typhloplanoida»
Parasittiske flatormer (Neodermata)
Cercomeromorpha
Monogene ikter (Monogenea)
Bendelormer (Cestoda)
Trematoda
Aspidogastrea
Digene ikter (Digenea)


== Eksterne lenker ==
(en) flatormer – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) flatormer i Encyclopedia of Life 
(en) flatormer i Global Biodiversity Information Facility 
(no) flatormer hos Artsdatabanken 
(sv) flatormer hos Dyntaxa 
(en) flatormer hos Fauna Europaea 
(en) flatormer hos Fossilworks 
(en) flatormer hos ITIS 
(en) flatormer hos NCBI 
(en) Kategori:Platyhelminthes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Platyhelminthes – detaljert informasjon på Wikispecies
Cercozoa

Cercozoa er en delgruppe av eukaryotene.
Representantene er nokså forskjellige, men alle er encellede.
Med fotosyntetiske, amøboide eller flagellbærende heterotrofe og myceldannende arter inneholder gruppen representanter som tidligere hadde blitt sett på som hhv. planter, dyr og sopp.
Samtlige grupper er forholdsvis fattige på beskrevne arter.
Ifølge nyere fylogenetiske analyser er Cercozoa likevel en naturlig gruppe.
Deres nærmeste slektninger er muligens foraminiferer og radiolarier.


== Eksterne lenker ==
(en) Cercozoa – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Cercozoa i Encyclopedia of Life 
(en) Cercozoa i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Cercozoa hos Artsdatabanken 
(sv) Cercozoa hos Dyntaxa 
(en) Cercozoa hos Fossilworks 
(en) Cercozoa hos Index Fungorum 
(en) Cercozoa hos ITIS 
(en) Cercozoa hos NCBI 
(en) Kategori:Cercozoa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cercozoa – detaljert informasjon på Wikispecies
Tetramastigota

Tetramastigota er en delgruppe av eukaryotene.
Det er bare beskrevet noen hundre arter.
Gruppen er likevel svært interessant fordi den ble antatt å være en av de første grenene i eukaryotenes stamtre.
Hovedgrunnen til dette er at de mangler mitokondrier, noe som ble tolket dithen at de «skilte lag» fra de resterende eukaryotene før disse hadde ervervet mitokondrier.
Nå har man imidlertid funnet flere mitokondrielle gener i ulike representanter for Tetramastigota, noe som tyder på at de likevel stammer fra en art som hadde mitokondrier.
Dessuten kan de såkalte hydrogenosomene som opptrer hos Parabasalia tolkes som rester etter mitokondrier.
Interessant nok kan posisjonen som eukaryotenes første gren likevel vise seg å være korrekt, men det gjenstår flere fylogenetiske analyser før dette kan slås fast med større sikkerhet.
Stamarten til Tetramastigota ser ut til å ha hatt fire cilier eller flageller.
(Derav kommer også navnet: Tetra-mastigota = «fire-flagellater».)
Én av ciliene slår «bakover».
Antall cilier kan imidlertid være kraftig modifisert i enkelte delgrupper.
Hos Parabasalia finner man f.eks. noen arter uten cilier og noen med over 10 000 cilier.
Mange Tetramastigota lever i tarmen til dyr som parasitter, kommensaler eller symbionter.
Andre arter lever i – gjerne sterkt forurenset – ferskvann.


== Eksterne lenker ==
(en) diplomonader – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) diplomonader i Encyclopedia of Life 
(en) diplomonader i Global Biodiversity Information Facility 
(no) diplomonader hos Artsdatabanken 
(sv) diplomonader hos Dyntaxa 
(en) Kategori:Metamonada – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Metamonada – detaljert informasjon på Wikispecies