Thomas Mathiesen

Thomas Mathiesen (født 5. oktober 1933, død 29. mai 2021) var en norsk sosiolog som er mest kjent for sitt arbeid innen rettssosiologi. Han var professor ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo 1972–2003, emeritus fra 2004. Han ble tildelt æresdoktorgrad ved Lunds universitet i 2003.Mathiesen har hatt stor innflytelse på kriminalpolitikk og er blant annet kjent for å ha lansert de sosiologiske begrepene om «den skjulte disiplinering» og «det uferdige.» Han regnes som en del av «gullaldergenerasjonen» i norsk samfunnsvitenskap og skrev bøker som er oversatt til en rekke språk, og gjorde seg også bemerket som samfunnsdebattant og aktivist over flere tiår. I tillegg til sin forskning om fengsler, ble Mathiesen særlig kjent for sin forskning om moderne informasjonsteknologi og overvåkningssystemer.Mathiesen regnes som en sentral skikkelse i den videre oppbyggingen av rettssosiologi som fag i Norge under andre halvdel av 1900-tallet. Ved siden av kriminolog Nils Christie, omtales Mathiesen som én av to norske samfunnsforskere i boken 50 Key Thinkers in Criminology (Routledge, 2009).


== Bakgrunn ==
Mathiesen vokste opp på Jar i Bærum, som sønn av kontorsjef Einar Mathiesen (1903-1983) og legesekretær Birgit Mathiesen (1908-1990). Han var barnebarn av lege Johan Berger Mathiesen (1872-1923), og oldebarn av kommandørkaptein Thomas Mathiesen (1832-1922), som i flere år var sjef for Bergens Dampskibsselskap. Mathiesens tante, Anna Augusta «Vesse» Mathiesen, var gift med ingeniøren Odd Dahl.I sin selvbiografi fra 2017 beskrev Mathiesen sin familiebakgrunn som en «blanding av bondeslekt og spissborgerskap». Mathiesens mor, Birgit, kom fra en velstående legefamilie i Wisconsin i USA. Hans far, Einar, tilbragte deler av barndommen på et barnehjem i Kristiania. Einar ble med tiden sjef i et rederi, og Thomas Mathiesen skal ha vokst opp under relativt gode materielle kår.Mathiesen gikk folkeskolen på Stabekk skole. Han tok examen artium i 1952. Som barn var han angivelig glad i å tegne, og utviklet interesse for klassisk musikk. Han hadde, ifølge selvbiografien (2017), i utgangspunktet ønske om å livnære seg som klassisk pianist, og dro til University of Wisconsin i januar 1953 for å studere musikk. Etter noen måneder la han denne ambisjonen vekk, da han fikk øynene opp for sosiologifaget. Han studerte sosiologi i Wisconsin 1953-1955.Mathiesen var i mange år en ivrig amatørpianist og holdt enkelte konserter i årenes løp, blant annet en improvisert konsert i Aulaen ved Universitetet i Oslo på 1990-tallet.


== Virke ==


=== Tidlig karriere ===
Etter sitt studieopphold i Wisconsin flyttet Mathiesen tilbake til Norge høsten 1955, med fullført B.A. i sosiologi, og ble umiddelbart innrullert ved Institutt for sosiologi ved Universitetet i Oslo, hvor han virket i de neste tre årene. Han fullførte magistergraden i sosiologi i 1958, på avhandlingen Aspects of Social Stratification in a Changing Community, med psykologi som støttefag. Han jobbet mot slutten av 1950-årene som vitenskapelig assistent for sosiolog Vilhelm Aubert. Aubert skal ha fungert som en slags mentor for Mathiesen i hans første år som sosiolog. Andre tidlige inspirasjonskilder for ham var sosiologene Max Weber og Theodore M. Mills, selv om han etter eget utsagn også hadde innvendinger mot deler av Mills' teorier.I 1965 tok Mathiesen doktorgrad på avhandlingen The Defences of the Weak - A Sociological Study of a Norwegian Correctional Institution, hvor han stilte seg kritisk til fengselssystemet i Norge. Avhandlingen bygget i stor grad på Mathiesens intervjuer med fanger på Ila fengsel på begynnelsen av 1960-tallet, såkalt aksjonsforskning. Hans forskning var i tiårene som fulgte karakterisert av et «nedenfra»-perspektiv, og han gjorde seg kjent som en forsker som talte de svake og utstøttes sak i samfunnet.


=== Forskning og yrkesliv ===
Årene 1969–1972 var Mathiesen forskningsleder ved Institutt for Samfunnsforskning. Han var professor i rettssosiologi ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Oslo fra 1972 til 2003.
Mathiesen hadde en viktig rolle i dannelsen av KROM (Norsk forening for kriminalreform), blant annet sammen med Jens Bjørneboe og Odd Wormnæs. Mathiesen var formann i KROM i perioden 1968–1973, og fortsatte å være aktiv i foreningen i flere tiår etterpå. KROM har hatt innflytelse på norsk kriminalpolitikk mer eller mindre siden oppstarten i 1968, og hadde pr. 2018 holdt mer enn 45 årlige konferanser. KROMs kritiske syn på fengsler vakte oppmerksomhet i mediene, og i november 1968 deltok Mathiesen i en TV-debatt på NRK om foreningen som antagelig var en av de første debattene om kriminalpolitikk i norsk kringkasting.Fra slutten av 1960-tallet og utover 1970-årene arbeidet Mathiesen for å få fjernet løsgjengerloven, paragrafen fra 1900 som ga politi uttalt myndighet til å arrestere uteliggere og rusmisbrukere på gaten, som han blant annet skrev om i sin bok Løsgjengerkrigen (1975). Han rettet også, rundt samme tid, kritikk mot ungdomsfengselet på Berg, og skrev mye om dette før ungdomsfengselets nedleggelse i 1975. Samtidig med dette arbeidet han for å bedre soningsforholdene i norske fengsler generelt.Mathiesen har blitt ansett som representant for den såkalte «abolisjonistiske retningen» innen kriminalpolitikk, som går inn for å avskaffe straff som virkemiddel. I en kronikk i Arbeiderbladet fra 1973 skrev han at KROMs ambisjon «på lang sikt» har vært å oppnå «størst mulig opphevelse av fengselsstraffen i vårt samfunn», og han argumenterte for dette synet også i sin bok Det uferdige (1971). I sin selvbiografi betonte imidlertid Mathiesen (2017) at han så det som viktigst å bidra til at norske fengsler skulle bli mer «humane».Mathiesen gjorde seg bemerket i Alta-konflikten, den politiske striden om utbyggingen av et vannkraftverk i Altaelva i Finnmark på 1970- og 1980-tallet. Han var en uttalt motstander av utbyggingen, og deltok under sultestreiken foran Stortinget i 1979 og, sammen med blant andre Nils Christie, den såkalte «sitt ned»-aksjonen i Alta i januar 1981. Etter sistnevnte aksjon ble han, i likhet med hundrevis av andre demonstranter, stilt for retten for å ha deltatt i ulovlig demonstrasjon, men nektet å møte i protest. I et samtidig radiointervju uttalte Mathiesen at hans rolle i Alta-demonstrasjonene først og fremst var som alminnelig deltager, selv om hans bakgrunn som aksjonsforsker også var «nyttig» i sammenhengen.På 1980-tallet ble Mathiesen spesielt engasjert i spørsmål som handlet om moderne overvåkingssystemer, som han ofte stilte seg kritisk til. Utover 1990-tallet ble han, delvis på bakgrunn av dette, aktiv i kampen mot Schengen-avtalen. Han ble også på samme tid opptatt av såkalte «mediesosiologiske» spørsmål, det vil si forholdet mellom makt og de ulike former for medier som mennesker benytter seg av i moderne tid, som han ga uttrykk for i boken Makt og medier (1986). I Makt og medier redegjorde han blant annet for hvordan eierstrukturer og mediemakt, etter hans syn, i økende grad fremmet en kommersiell mediedekning av forhold i samfunnet.Mathiesen var også blant dem som talte for å heve den kriminelle lavalder i Norge fra 14 til 15 år. Han engasjerte seg også i Treholt-saken 1985–1986.Mathiesen var også gjesteforsker både i inn- og utland, blant annet ved University of California, Santa Barbara (1967), University of California, Berkeley (1975) og universitetene i Warsawa og Bremen 1988, samt ved universiteter i Latin-Amerika og Afrika.


== Forfatter og priser ==
I tillegg til mange kronikker og artikler for diverse aviser og tidsskrift, skrev Mathiesen mer enn 30 bøker, blant annet Rett og samfunn (1977), Kan fengsel forsvares? (1987), Silently Silenced (2004) og Towards a Surveillant Society (2013). Flere av bøkene hans er oversatt til flere språk; Kan fengsel forsvares? ble i 2006 gitt ut på mandarin i Kina, og flere av bøkene hans er også oversatt til engelsk, svensk, dansk, tysk, italiensk, fransk og spansk.Mathiesen ble tildelt Zola-prisen i 2003 «for nærmere 40 års innsats for svake grupper i samfunnet». I 2011 ble doktoravhandlingen hans fra 1965 rangert av Norsk sosiologforening – på listen Norsk sosiologisk kanon – som en av totalt 25 sakprosatekster som anses å ha hatt størst betydning for sosiologifaget i Norge. I 2014 ble han tildelt Norsk sosiologforenings hederspris.
Høsten 2017 ble Mathiesens selvbiografi, Cadenza: A Professional Autobiography, utgitt på det britiske forlaget European Group Press. Selvbiografien kom også ut på serbisk våren 2019, i en noe forkortet utgave. Det norske originalmanuskriptet av selvbiografien kom ut våren 2020 hos Novus forlag, under tittelen Solospill og fellesskap - En faglig selvbiografi.


== Ekteskap ==
Thomas Mathiesen var fra 1962 til 1966 gift med sosiolog Mariken Vaa, datter av billedhugger Dyre Vaa. Fra 1966 til 1972 var han gift med juristen Kirsti Coward. I 1995 giftet han seg med Erla Smári.


== Se også ==
Sultestreiken foran Stortinget i 1979
Maktutredningen (1972-1981)


== Priser og utmerkelser ==
1955 - Medlem av Phi Beta Kappa 1955 (University of Wisconsin) "in recognition of high attainments in liberal scholarship"
1978 - Denis Carroll prize for boken The Politics of Abolition (1974)
2003 - Zola-prisen «for nærmere 40 års innsats for svake grupper i samfunnet».
2003 - Æresdoktorgrad ved Lunds universitet
2011 - Norsk sosiologisk kanon for doktoravhandlingen «The Defences of the Weak - A Sociological Study of a Norwegian Correctional Institution» (1965)
2014 - Norsk sosiologforenings hederspris


== Bibliografi (utvalg) ==


=== Bøker av Thomas Mathiesen ===
1965: The Defences of the Weak: A Sociological Study of a Norwegian Correctional Institution
1965: Tiltak mot ungdomskriminalitet
1971: Across the Boundaries of Organizations: An Exploratory Study of Communication Patterns in Two Penal Institutions
1971: Det uferdige: Bidrag til politisk aksjonsteori
1973: Pressgruppe og samfunnsstruktur
1974: The Politics of Abolition
1974: Kriminalitet, straff og samfunn
1975: Løsgjengerkrigen
1977: Rett og samfunn
1978: Den skjulte disiplinering
1979: Ideologi og motstand
1979: Politikrigen
1980: Der informasjonen slutter: Artikler om kriminalpolitikk
1981: Vekterstaten: om kontrollpolitikken i det moderne samfunnet (sammen med Sturla Falck)
1982: Makt og motmakt
1983: Timeglasset: Fire essays om profesjoner
1984: Retten i samfunnet: En innføring i rettssosiologi
1984: Seer-samfunnet: Tre essays om offentlighet
1986: Treholt-saken i offentligheten (sammen med Ole Kristian Hjemdal)
1986: Makt og medier
1987: Kan fengsel forsvares?
1989: Skjellig grunn til mistanke? – En studie av forhørsretten
1993: Murer og mennesker (sammen med Arne Heli)
1997: Schengen: politisamarbeid, overvåking og rettssikkerhet i Europa
1999: Industrisamfunn eller informasjonssamfunn?
2000: Siste ord er ikke sagt: Schengen og globaliseringen av kontroll
2004: Silently Silenced
2011: Kritisk sosiologi - En invitasjon
2013: Towards a Surveillant Society
2015: The Politics of Abolition Revisited
2015: Overvåkingsstaten. Europas overvåking av sine borgere - og av andre
2017: Cadenza: A Professional Autobiography
2020: Solospill og fellesskap - En faglig selvbiografi (norsk utgave av Cadenza)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Svein Sundbø: Thomas Mathiesen. En kronologisk bibliografi over forfatterskapet 1956–1999 (1999) 90 s.
Kristian Andenæs og Knut Papendorf: Fortsatt uferdig. Festskrift til Thomas Mathiesen (2003) 260 s.
Keith Hayward (red.): Fifty Key Thinkers in Criminology (2009) s. 208-213.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Thomas Mathiesen i BIBSYS
(no) Publikasjoner av Thomas Mathiesen i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Fullstendig bibliografi