Detlev von Liliencron

Detlev von Liliencron (Friedrich Adolf Axel Freiherr von Liliencron, født 3. juni 1844 i Kiel i Tyskland, død 22. juli 1909 i Alt-Rahlstedt) var en tysk lyriker, prosa- og sceneforfatter.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Detlev von Liliencron var sønn av den danske tollfullmektig Louis Freiherr von Liliencron (1802–1892) og hans hustru Adeline von Harten (1808–1872). 
Faren Louis var sønn av den danske overkrigskommissær og kaptein Andreas von Liliencron (1774–1823) og en av hans livegne. På grunn av denne ustandsmessige ekteskap ble bestefaren Andreas gjort arveløs av familien. Hans mor Adeline var datter av den amerikanske kaptein Frederick von Harten og en portugisisk kvinne.
Etter at han hadde avbrutt sin skolegang på et humanistisk gymnasium (Kieler Gelehrtenschule), fullførte Liliencron realskolen i Erfurt og trådte inn i kadettskolen i Bertlin.  


=== Tidlig liv ===
Liliencron ble innrullert i den tyske hæren og deltok i krigshandlingene i 1866 og 1870–1871 hvor han ble såret ved begge anledninger. Han trakk seg tilbake med rang som kaptein og tilbrakte deretter en tid i USA før han slo seg ned i Kellinghusen i Holstein hvor han ble fram til 1887. Etter en tid i München bosatte han seg i Altona og senere i Altrahlstedt, i nærheten av Hamburg.


=== Diktning ===
Han fikk første gang oppmerksomhet med en samling med dikt kalt Adjutantenritte und andere Gedichte (1883), som ble fulgt av en serie med lite suksessfulle dramaer, et bind med noveller, Eine Sommerschlacht (1886), og en roman Breide Hummelsbuttel (1887).
Andre samlinger med noveller kom ut med titlene Unter flatternden Fahnen (1888); Der Mäcen (1889); og Krieg und Frieden (1891), foruten poetiske stykker i 1889-1890 (Der Heidegänger und andere Gedichte), 1893, og 1903 (Bunte Beute).
Liliencron er av de mest prominente av de senere tyske poeter. Han Adjutantenritte har en frisk og original stil som brøt med kjente litterære konvensjoner som var blitt videreført fra midten av århundret i tysk poesi. Liliencrons prosaverk, derimot, er noe ujevn og mangler en vedvarende kraft som gjør en forfatter suksessfull.Liliencrons samlede verker (Sämtliche Werke) ble utgitt i 14 bind i 1904-1905, hans Gedichte ble samlet i fire bind under titlene Kampf und Spiele, Kampfe und Ziele, Nebel und Sonne og Bunte Beute (1897–1903).


=== Dramaer ===
Knut, der Herr, 1885
Die Rantzow und die Pogwisch, 1886
Arbeit adelt, 1887


=== Fortellinger ===
Unter flatternden Fahnen (Erzählungen), 1888
Der Mäcen (Erzählungen), 1889
Krieg und Frieden (Erzählungen), 1891


=== Epos ===
Poggfred, 1896


=== Poesi ===
Adjudantenritte, 1883
Der Haidegänger, 1890
Neue Gedichte, 1893
Bunte Beute (Gedichte), 1903
Gute Nacht (Gedichte), 1909


=== Noveller ===
Eine Sommerschlacht, 1886
Kriegsnovellen , 1885
Könige und Bauern, 1900
Roggen und Weizen, 1900
Aus Marsch und Geest, 1901
Die Abenteuer des Majors Glöckchen, 1904
Letzte Ernte, 1909


=== Romaner ===
Breide Hummelsbüttel, 1887
Mit dem linken Ellenbogen, 1899


=== Tragedier ===
Der Trifels und Palermo, 1886
Die Merowinger, 1888


=== Annet ===
Balladenchronik, 1906
Leben und Lüge (selvbiografi), 1908


== Litteratur ==


=== Referanser ===
O.J. Bierbaum, D. von Liliencron (1892);
H. Greinz, Liliencron, eine literarhistorische Würdigung (1896);
F. Oppenheimer, D. von Liliencron (1898).


=== Annet ===
Artist, Royalist, Anarchist / hrsg. von Matthias Mainholz. – Herzberg: Bautz, 1994
Detlev von Liliencron in seiner Zeit / hrsg. von Kornelia Küchmeister. – Kiel: Schleswig-Holstein. Landesbibliothek, 1984
Detlev von Liliencron und Theobald Nöthig / hrsg. von Jean Royer. – Hertzberg: Bautz, 1986 (vol. 1-2)
Liliencron, Detlev von: Ich bin ein Lebenskünstler / gelesen von Rimbert Spielvogel. – Berkenthin: Schwanenverl., 2001 (1 CD)
Stolte, Heinz: Detlev von Liliencron. – Husum: Husumer Dr.-und-Verlags-Ges., 1980


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biographie – tysk
Zeitgenossen  – tysk