jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Louis Blanc

Louis Jean Joseph Charles Blanc (født 29. oktober 1811 i Madrid, død 6. desember 1882 i Cannes) var en fransk politiker og historiker.
Louis Blanc publiserte i 1839 sin berømte artikkel «L'organisation du travail» der han trekker opp prinsipper som skal danne grunnlaget for hele hans senere politiske karriere. I artikkelen retter han søkelyset mot et arbeidsliv der konkurranse gjør de svakeste til tapere. Han krever utjevning av lønn og at de personlige interessene skal bidra til fellesskapets beste – «à chacun selon ses besoins, de chacun selon ses facultés» som ofte oversettes «fra enhver etter evne, til enhver etter behov».
Blanc var medlem av overgangsregjeringen i 1848, og var i eksil i London under Den annen franske republikk (1848–1870). Han ble valgt inn i nasjonalforsamlingen i 1870.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cole, George Douglas Howard: Den sosialistiske tenkningens historie. Bind I. Forløperne, 1789-1850 (Nisus Forlag, 2013).
René Lacoste

Jean René Lacoste (født 2. juli 1904, død 12. oktober 1996) var en fransk tennisspiller og forretningsmann. 
Blant sine tilhengere ble han kalt «krokodillen», og er i dag først og fremst kjent som den som gav navn til Lacoste-skjorten, som han lanserte i 1929. 
Lacoste var en av flere franske tennisspillere, kjent under betegnelsen «De fire musketerer», som dominerte sporten i 1920-årene og begynnelsen av 1930-årene. Han vant 7 grand slam-titler i single, den eneste av storturneringene han aldri vant, var Australian Open. Han ble rangert som verdens fremste spiller i 1926 og 1927. Han ble bronse-medaljør under Sommer-OL 1924 i Paris sammen med landsmannen Jean Borotra.


== Kleskolleksjon ==
Det foreligger flere forklaringer på hvorfor Lacoste opprinnelig fikk kallenavnet «krokodillen». Den mest troverdige kommer fra en nekrolog over Lacostes sønn, Bernard, trykt i The New York Times i 2006. I 1920-årene skal Lacoste ha inngått et veddemål med lagkapteinen om hvorvidt han ville vinne en bestemt match. Innsatsen var en koffert i krokodilleskinn han hadde sett i en butikk  i Boston. Senere broderte en venn en krokodille på en trøye Lacoste brukte under kampene. 
Han var den første i verden som brukte kortermet tennistrøye og først rundt 1933 ble den første tennistrøyen med merket Lacoste laget.
Sønnen til René, Bernard Lacoste, overtok klesfirmaet etter faren i 1963, og gjorde etter hvert Lacoste til et ledende selskap i klesbransjen.


== OL-medaljer ==
 1924  Paris - Bronse i tennis, single menn  Frankrike


== Grand Slam-titler ==
 Franske mesterskapet:
Double herrer 1924 sammen med
Single herrer 1925 –  han beseiret Jean Borotra med 7-5, 6-1, 6-4 i finalen
Double herrer 1925 sammen med Jean Borotra
Single herrer 1927 –  han beseiret Bill Tilden med 6-4, 4-6, 5-7, 6-3, 11-9 i finalen.
Single herrer 1929 – han beseiret Jean Borotra med 6-3, 2-6, 6-0, 2-6, 8-6 i finalen.
Double herrer 1929 sammen med Jean Borotra
 Wimbledon:
Single herrer 1925 – han beseiret Jean Borotra med 6-3, 6-3, 4-6, 8-6 i finalen
Double herrer 1925 sammen med
Single herrer 1928 – han beseiret Henri Cochet med 6-1, 4-6, 6-4, 6-2 i finalen Amerikanske mesterskapet:
Single herrer 1926 – han beseiret Jean Borotra med 6-4, 6-0, 6-4 i finalen
Single herrer 1927 – han beseiret Bill Tilden med 11-9, 6-3, 11-9 i finalen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) René Lacoste – Munzinger Sportsarchiv 
(en) René Lacoste – Olympics.com 
(en) René Lacoste – Olympic.org 
(en) René Lacoste – Olympedia 
(en) René Lacoste – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) René Lacoste – ATP-touren 
(en) René Lacoste – ITF Tennis 
(en) René Lacoste – Davis-cupen 
(en) René Lacoste – International Tennis Hall of Fame
Mørkdalstua

Mørkdalstua (også skrevet Mørkdalstuva) er et fjell i Hitra kommune i Trøndelag. Det har en høyde på 345 meter over havet. Fjellet ligger vest på øya og er det høyeste punktet på øya.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Bremnestuva

Bremnestuva (også skrevet Bremnestua) er en høyde på øya Frøya i Trøndelag. Den har en høyde på 67 meter over havet og et av de høyeste punktene på øya. Bremnestuva ligger nordvest på Frøya, mellom Bremneset og Sandvika. Det går vei til toppen der det ligger en vanntank med et utkikkspunkt på toppen. På toppen finnes også sendemast for mobiltelefoni.


== Se også ==
Besselvassheia, Frøyas høyeste punkt


== Referanser ==
Øystein Kock Johansen

Øystein Einar Kock Johansen (født 1944) er en norsk arkeolog, religionshistoriker, forfatter og ekspedisjonsdeltager som var mangeårig medarbeider til Thor Heyerdahl. Han har hatt stillingen som direktør ved Kon-Tiki-museet.  
Johansen ble magister i arkeologi i 1977 og tok senere en doktorgrad på bronsealderens frukbarhetsdyrkelse.Han har hatt stillingen som professor i arkeologi og religionshistorie ved Universitetet i Oslo. Han har også vært direktør ved Borgarsyssel museum (1981–1985), adm.dir. i Norges Videnskapsakademi (1985–), kommunaldirektør i Drammen og direktør ved Kon-Tiki-museet (1991–1997). Han har mesteparten av sitt voksne liv virket som forsker, feltarbeider og ekspedisjonsdeltager. I ung alder var han sjømann og lastebilsjåfør. 
Johansen har skrevet over 40 vitenskaplige bøker samt en biografi om Thor Heyerdahl kalt Thor Heyerdahl - Vitenskapsmannen, eventyreren og mennesket (2003). I 2001 utgav han, sammen med Arne Hjeltnes, boka Mysterier fra fortiden, som var basert på tv-serien med samme tittel, som gikk på TV 2 samme år. I perioden 2001–2006 utgav han et tre-binds verk om den økonomiske verdenshistorien. Han har også skrevet bygdebøker, blant annet for Vestby kommune og Øvre og Nedre Eiker kommuner.
Han er sønn av arkeolog Erling Johansen.


== Referanser ==
Sockenplan tunnelbanestasjon

Sockenplan tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den ligger i bydelen Enskedefältet i Söderort i Stockholm kommune.
Stasjonen trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje) og ligger mellom Enskedevägen og Enskedefältets skola. Den ble åpnet 9. september 1951. Den består av en utendørs plattform med inngang i den nordre delen. 


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Blødekjærtunnelen

Blødekjærtunnelen i Arendal kommune i Agder er 922 meter lang og forbinder bydelen Barbudalen med Strømsbusletta og Myrene, henholdsvis øst og vest for Arendal sentrum samt fylkesvei 410 og fylkesvei 420. Tunnelen går under bydelen Blødekjær som den også har forbindelse med. Med Blødekjærtunnelen fikk Arendal etablert en ringvei rundt bykjernen. 
Da Blødekjærtunnelen ble åpnet 10. mai 1995, medførte dette en stor omlegging og forbedring av trafikken i Arendal sentrum. Samtidig ble gatene rundt Pollen stengt for biltrafikk, noe som betød at biltrafikk fra Arendal sentrum mot østre bydeler nå måtte kjøre gjennom Blødekjærtunnelen.


== Se også ==
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge


== Referanser ==
Midsommarkransen tunnelbanestasjon

Midsommarkransen tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane.
Stasjonen ligger i bydelen Midsommarkransen og trafikkeres av T-bane 2 (rød linje). Den ligger mellom stasjonene Liljeholmen og Telefonplan. Den ligger i fjellrom, ca. 17 meter under bakken. 
Stasjonen ble åpnet 5. april 1964 som den 54. stasjonen i Stockholms tunnelbanesystem. 
I taket av stasjonen henger det en midtsommerkrans i tre, produsert av lokalbefolkningen i 1979. 


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Frode Rønli

Frode Rønli, også kjent som «Froddi» eller «Froddien», (født 9. november 1951, død 6. november 2022) var en norsk musiker og vokalist i bandet Stavangerensemblet. Rønli ble spesielt kjent for sin energiske opptreden på scenen og sin spesielle måte å fremføre og tolke tekster på, både tekster på Stavanger-dialekt og på engelsk. 
Rønli hadde erfaring fra flere lokale band da han ble hentet inn som vokalist av Stavangerensemblet rundt 1976. Blant annet var han energisk frontfigur i Froddies Hot Five. Med Rønlis inntreden ble ensemblets musikkstil lagt om fra eksperimentell instrumentalmusikk til renere rock, og etter hvert til egenkomponert musikk på dialekt.I tillegg til Stavangerensemblet bidro han som vokalist for andre artister, blant annet med Vamp på sangen «Skjedå sjel» fra albumet En annen sol, «Husmannspolka» i duett med Mia Gundersen på hyllest-albumet Med blanke ark – Sanger av Alf Prøysen, og «Sammen for livet» med Forente Artister, hvor han hadde hovedstemmen på et av refrengene. 
Rønli er blitt omtalt som en av Norges beste vokalister og vant leserkåringen for beste norske sanger i magasinet Puls i 1980 og 1981.Han mottok Sandnes kommunes kulturpris for 2022.


== Diskografi ==
SinglerGlory, Glory, heia Haugar/Stiv kuling fra vest (1981), med 3 Busserulls


=== Stavangerensemblet ===
Ta ein kjangs! (1980)
Ska det ver … så ska det ver! (1981)
30-årskrigen (1981), med Ketil Bjørnstad
På bommen (1982)
Knappar og glansbilder (1984)
Samlekasse (2009)SinglerKan'kje finna fingen/Vidunderlige nye Stavanger (1978)
Storhaug allé/I byen (1980)
Linda/Biler og våpen (1981), med Ketil Bjørnstad
Gamle damers vals/Jeg, en syklist (1984)
Den stysta stintå (2009)


=== Deltar på ===
VG: På gang 1 (1981)
Asfalt: Har du hørt det verre (1981)
Det Nye: Hett fett & svett (1981)
VG: På gang 2 (1981)
Puls: Blodige strenger (1981)
NAMA International A/S: NAMA–82 (1982)
Det Nye: Hett, fett & svett 2 (1982)
Polydor/Bokklubben Nye Bøker: Norsk Rock (1983)
Bergens Tidende: Ung i vest 3 (1983)
Home's Musikk: Stjerneserien nr. 1 (1984)
Solo: Gult er kuult (1984)
Forente artister: Sammen for livet (1985)
Guttene: If You Can't Beat 'em, Join 'em (1991)
Åge Aleksandersen-hyllest: Æ (1992)
Ingenting: Pass ikkje inn (1993)
Alf Prøysen-hyllest: Med blanke ark (1994)
PolyGram: Norske toppartister (1995)
Concord Records: 40 år i hundre! 1955–1995 – en hyllest til rocken (1995)
MTG: Takk ska' du ha (1996)
Vamp: Byen/I noen timer/Skjedå sjel (bryggesjauar)/Voggevise (2000)
Vamp: En annen sol (2000)
Varmestuens venner: Varmestuen 30 år – 1973–2003 (2004)
Unidisc: Norsk musikk i 100 – Vol. 5: Norge rundt (2005)
Lasse Myrvold-hyllest: Dans til musikken (2006)
Oh No!: Mannen som elsket Yngve (2008)
Slagerfabrikken: Rogafest (2008)
West Audio: Ingen banke oss på stadion (2008)
Varmestuens venner: Skuta uden kjøl (2010)
MAI/Universal Music: MAI 1973–1983 (2016)
Ingenting: 25 år i box! (2016)


== Referanser ==
Midsommarkransen

Midsommarkransen er en bydel i Söderort i Stockholm. Den omfattes av Hägersten-Liljeholmen bydelsområde. Bydelen grenser til Aspudden, Liljeholmen, Västberga og Hägerstensåsen. Den ble opprettet i 1926. 
Midsommarkransen var opprinnelig navnet på en kro som tilhørte Hägerstens gård. Den bygningen kroen lå i, ble oppført i 1775. I oktober 1908 ble de første leilighetsbyggene oppført, de fleste med små leiligheter tiltenkt arbeiderfamilier. Forstedet fikk sporvognsforbindelse i 1911, noe som ble erstattet av tunnelbane på 1960-tallet.


== Se også ==
Midsommarkransen tunnelbanestasjon
Presse

Se også Wikipedia:Presse.Presse er den industrien som sysselsetter seg med produksjon og distribuering av litteratur eller informasjon som er offentlig tilgjengelig. 
Det tradisjonelle begrepet henviser til industrien rundt aviser og bøker, men det har kommer flere medier som kommer under begrepet.
Industrien tar seg av utvikling, skriving, markedsføring, produksjon(Trykking) og distribusjon av medier som

Aviser
Magasiner
Bøker
Litterære verk
Og andre verk med informasjon, inkludert elektroniske medier som webaviser og mer.Det er viktig å skille mellom idealiserte beskrivelser om hva pressen bør være, hvilke idealer den bør etterstrebe å leve opp til, og en beskrivelse av den reelle pressens praksis. Pressen har et samfunnsoppdrag, men samtidig er nyhetsmediene økonomiske virksomheter som skal gi fortjeneste til sine eiere


== Presse som massemedium ==
Et viktig kjennetegn ved pressen som massemedium er at den gir leseren tre valg:

Leseren kan velge mellom flere aviser.
Leseren kan velge stofftype
Leseren kan selv velge hvor og når den skal brukes.


== Presse i Norge ==
Norge har ei sterk og variert presse. Norge har det største konsumet av aviser per innbygger. Variasjonen innenfor pressen ser vi ved at det er mange forskjellige aviser og forskjeller når det gjelder opplag, ressurser og politisk overbevisning. Årsaken til den ivrige avislesingen skyldes mange faktorer, men den viktigste elementet er kanskje at vi har et variert utvalg. Pressestøtten sørger for et rikt mangfold av lokalaviser, regionale aviser samt at vi har flere sterke nasjonale aviser. Alle disse har hvert sitt nedslagsfelt. 


=== Historie ===
Se også: Norsk avishistorieDe første avisene ble etablert på slutten av 1700-tallet. Generelt fikk alle partiene aviser på de fleste stedene i landet. En virkelig stor ekspansjon av antall aviser og dekning startet rundt 1900. Norge hadde vel 260 aviser ved andre verdenskrigs start og under halvparten, 114 da krigen sluttet. Pressebildet før krigen bar preg av stor avistetthet og politisk bredde. De fleste steder hadde minst to aviser som representerte ulikt politisk syn. Avisoppgjøret etter andre verdenskrig dreide seg dels om de tapene aviser som ble stanset under den tyske okkupasjonen led, dels om de inntektene aviser som fikk fortsette å komme ut fikk som følge av at det ble færre aviser på markedet. Etter andre verdenskrig fikk vi an langt mer allsidig presse med en rekke magasiner, økt interesse for fagblader og nye genre som tegneserier. 


== Se også ==
Den fjerde statsmakt
EM i ishockey for menn 1914

EM i ishockey for menn 1914 var det femte europamesterskapet for landslag i ishockey som ble arrangert av Det internasjonale ishockeyforbundet (LIHG, i dag IIHF). Mesterskapet ble arrangert i Tyskland for tredje gang og kampene ble spilt i Berlin fra 25. til 27. februar 1914. Tre lag deltok og det ble spilt en enkeltserie der alle lagene møttes en gang. Belgia var regjerende europamestere. Det var den siste turneringen som ble arrangert innen første verdenskrig. 
Böhmen vant sin andre EM-tittel, Tyskland tok sølv og Belgia tok bronse.


== Arena ==


== Tilmeldte lag ==
Frankrike (som boikottet EM), Storbritannia og Østerrike valgte ikke å delta i turneringen. Dermed var det opprinnelig tilmeldt fire lag i turneringen: Belgia, Böhmen, Sveits og Tyskland. Det sveitsiske laget nådde imidlertid ikke toget til Berlin og da kun fire spillere hadde nådd Berlin på turneringens andre dag ble det sveitsiske laget diskvalifisert.


== Turneringsformat ==
Spilletiden var to perioder à 20 minutter. Lagene besto av sju spillere: en venstre ving, en senter, en høyre ving, en «rover» (en spiller uten fast posisjon på isen som kunne bevege seg fritt), to backspillere og en målvakt. Det var ingen utskiftere, så hvis en spiller ble skadet og ikke kunne fortsette skulle motstanderlaget ta en spiller ut så lagene hadde like mange spillere på isen.


== Tropper ==

Böhmen ble representert av SK Slavia Praha. Tyskland stilte opp med et blandet lag med spillere fra forskellige klubber, hvor flertallet av spillerne representerte Berliner Schlittschuh-Club (Berliner SC).


== Resultat ==


=== Treningskamper ===
Etter at det sveitiske laget ble diskvalifisert spilte de to treningskamper mot Böhmen og Tyskland supplert med  spillerne Erich Hohndorf, Emmerich Rath og Nils «Nisse» Molander fra Berliner Schlittschuh-Club.


== Sluttplassering ==


== Statistikk ==


=== Toppscorere ===
Kilde: Ice-Hockey-Stat.com


== Se også ==
Ishockey-EM


== Noter ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Karel Gut, Jaroslav Prchal (2008). 100 let českého hokeje (tsjekkisk). Praha: AS press. 
Miloslav Jenšík (2001). Kronika českého hokeje (tsjekkisk). Praha: Olympia. 
Tomasz Małolepszy (2013). European Ice Hockey Championship Results: Since 1910 (engelsk). Scarecrow Press, Inc. 
Stephan Müller (2005). International Ice Hockey Encyclopaedia: 1904 – 2005 (engelsk). Norderstedt, Tyskland: Books on Demand. 
Andrew Podnieks, Birger Nordmark, red. (2017). IIHF Media Guide & Record Book 2018 (8. utg.). Zurich: International Ice Hockey Federation. s. engelsk. 
Národní listy. 26. februar–1. mars 1914.


== Eksterne lenker ==
«Championnats d'Europe 1914» (fransk). Hockeyarchives.info. 
«1914. ЧЕ: Германия (Берлин). Протоколы матчей / 1914. EC: Germany (Berlin). Match protocols» (russisk og engelsk). Ice-Hockey-Stat.com. Besøkt 26. januar 2023. 
«5th European Championships, 25 – 27 February 1914, Berlin, Germany» (engelsk). SFRP's Hockey Archive.
Hitra Frøya Fastlandssamband

Hitra Frøya Fastlandssamband AS (HFF) ble etablert 23. september 1986 for å kreve inn bompenger som en del av finansieringen av fastlandsforbindelsen mellom Hitra-fastlandet, Hitra-Frøya og Hitra-Fjellværøya. De tre vegsambandene var alle opprinnelig bilfergesamband.
Selskapet eies av det offentlige og private. Sør-Trøndelag fylkeskommune er største eier med 23 prosent. Private aksjonærer eier 43 prosent.
Første søknad om forhåndsinnkreving av bompenger ble sendt i 1986, men denne ble ikke akseptert i frykt for at dette skulle binde Stortinget opp til et bestemt vedtak før saken i var realitetsbehandlet.
Stortinget vedtok bompengeproposisjonen for fastlandsforbindelsene den 13. juni 1990. I vedtaket ble forhåndsinnkreving av bompenger på fergestrekningene godkjent, samt etterskuddsinnkreving i perioden 1991–2012. Bompenger ble innkrevd som et tillegg på fergeprisene fra 1. januar 1991, og ettersom vegprosjektene åpnet ble innkrevingen overført til bomstasjoner.
1. februar 2003 ble bomstasjonene på Ansnes og Dolmøya lagt ned og ut bompengeperioden innkreves det bare bompenger Sandstad bomstasjon på Hitra-siden av Hitratunnelen. Dette fortsatte fram til 20. februar 2010, da også den siste bomstasjonen ble stengt. Etter planene skulle prosjektet være nedbetalt 1. januar 2012.
Årsaken til den forserte nedbetalingen skyldes i hovedsak bedre økonomi i bompengeselskapet grunnet økt trafikk.
HFF finansierer 38 prosent av byggekostnadene på nærmere 900 millioner kroner knyttet til de tre prosjektene. Det øvrige finansieres av staten med 51 prosent, fylkeskommune med 7 prosent og Hitra, Frøya og Snillfjord kommuner med tilsammen 4 prosent.

Fjellværøyforbindelsen stod ferdig 10. juli 1992. Byggekostnad: 106 millioner kroner.
Hitratunnelen (undersjøisk tunnel mellom Hitra og Hemnskjel under Trondheimsleia, samt Hemnskjelbrua mellom Hemnskjel og fastlandet) stod ferdig 8. desember 1994. Byggekostnad: 332 millioner kroner.
Frøyatunnelen (undersjøisk tunnel mellom Dolmøy på Hitra og Frøya under Frøyfjorden) stod ferdig 23. juni 2000. Byggekostnad: 475 millioner kroner.


== Styreleder ==
Jan Otto Fredagsvik (1992–)
Ivar Ytreland (1986–92)


== Daglig leder ==
Edvard Ulvan (1990–)
Bjørn Giske (1986–90)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hitra Frøya Fastlandssamband AS
Robert Cecil, 1. jarl av Salisbury

Robert Cecil, 1. jarl av Salisbury (født 1. juni 1563, død 24. mai 1612) var en engelsk statsmann og ledende minister for Elisabeth I av England og Jakob I av England. Han var sønn av William Cecil, 1. baron Burghley og halvbror av Thomas Cecil, 1. jarl av Exeter.
Han ble omtalt i negative ordelag av mange samtidige, og skal ha hatt et utiltalende, dvergaktig ytre. Elisabeth I kalte ham sin «pygmé».
Han ble statssekretær etter Francis Walsinghams død, og da faren døde i 1598 etterfulgte han ham som dronningens ledende minister. Han kom i konflikt med Robert Devereux, 2. jarl av Essex, men takket være dennes dårlige krigføring i Irland gikk han seirende ut av konflikten, og jarlen av Essex ble til slutt henrettet. Da Elisabeth I døde, var han i posisjon til å arrangere arvefølgen til tronen. Jakob I utnevnte ham til baron Cecil av Essendon i 1603, og til vicomte Cranborne i 1604. Endelig ble han utnevnt til jarl av Salisbury i 1605.
Cecil var ridder av Hosebåndsordenen.


== Referanser ==
Kurt Edvin Blix Hansen

Kurt Edvin Blix Hansen (født 4. juli 1952) er en norsk maler. 
Han er utdannet ved Kunstakademiet i Trondheim (1973–1978). Har bygget opp kunstgalleriet Atelier Tvervik i Beiarn.


== Referanser ==
3.  Kai Einar Jæger Mikalsen: Frostbrann (om billedkunstneren Kurt Edvin Blix Hansen) ISBN 9788283390773


== Eksterne lenker ==
Hansens offisielle nettsted Besøkt 16. november 2013
Atelier Tvervik Åpnet sommeren 2006
Kurt Edvin Blix Hansen Om Blix Hansen på privat hjemmeside
Telefonplan tunnelbanestasjon

Telefonplan tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den ligger i bydelen Midsommarkransen i Söderort i Stockholm kommune.
Stasjonen trafikkeres av T-bane 2 (rød linje) og ligger mellom stasjonene Midsommarkransen og Hägerstensåsen. 
Telefonplan tunnelbanestasjon ble innviet 5. april 1964.  Den har en utendørs plattform i en fjellskjæring med inngang fra Mikrofonvägen/Telefonplan. I tilknytning til stasjonen finnes det en mindre bussterminal. 
Etter stasjonen fortsetter toget gjennom den 400 meter lange Hägerstenstunnelen.


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Tensta tunnelbanestasjon

Tensta er en stasjon i Tensta i Stockholm som trafikkeres av T-bane 3 (blå linje) og som ligger mellom stasjonene Rinkeby og Hjulsta. Stasjonen ligger i fjellrom under Tensta sentrum.
Stasjonen ble innviet 31. august 1975 som den 86. stasjonen i Stockholms tunnelbanesystem. Plattformen ligger 20–22 meter under bakken, og har en plattform som deles av en fjellvegg.


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Ivan Skobrev

Ivan Aleksandrovitsj Skobrev (russisk Иван Александрович Скобрев, født 8. februar 1983 i Vologda) er en russisk tidligere skøyteløper. Under allround-EM 2006 kom han på femteplass sammenlagt.
Han var kvalifisert til fire distanser under OL 2006 i Torino. Han ble nr. 11 på 5 000 meter, nr. 6 på 1 500 og 10 000 meter, og var med på Russlands lag som kom på femteplass i lagtempoøvelsen.
Skobrev ble både europamester og verdensmester i allround i 2011.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ivan Skobrev – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ivan Skobrev – Olympics.com 
(en) Ivan Skobrev – Olympic.org 
(en) Ivan Skobrev – Olympedia 
(en) Ivan Skobrev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ivan Skobrev – Speedskatingbase.eu 
(en) Ivan Skobrev – SpeedSkatingNews.info 
(en) Ivan Skobrev – SpeedSkatingStats.com 
(en) Ivan Skobrev på SpeedskatingResults.com
(en) Ivan Skobrev på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
(en) Ivan Skobrev på The-Sports.org (noen mesterskaps- og verdenscup-resultater)
«Athletes : Ivan Skobrev». Sochi2014.com. 5. juli 2014. Arkivert fra originalen 5. juli 2014. Besøkt 31. august 2015. 
«Ivan Skobrev» (engelsk). SkateResults.com. Arkivert fra originalen 11. februar 2008. Besøkt 10. april 2016. Bilder(en) Bilder av Ivan Skobrev på SpeedSkatingPhotos.info/DesgPhoto.com