jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Octavio Antonio Beras Rojas

Octavio Antonio Beras Rojas (født 16. november 1906 i Seibo i Den dominikanske republikk, død 1. desember 1990 i Santo Domingo) var en av Den katolske Kirkes kardinaler, og erkebiskop av Santo Domingo 1961–1981.
Rojas ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1976.
Han deltok i konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og i konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1887
Kardinal Antonio Vico (1847-1829) *1898
Erkebiskop George Joseph (Jorge José) Caruana (1882-1951) *1921
Kardinal Manuel Arteaga y Betancourt (1879-1963) *1942
Kardinal Octavio Antonio Beras Rojas (1906-1990) *1945


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church
Carlos María de la Torre

Carlos María de la Torre (født 14. november 1873 i Quito i Ecuador, død 31. juli 1968 i Quito) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Quito 1933–1967.
Han ble kreert til kardinal av pave Pius XII i 1953, med Santa Maria in Aquiro som tittelkirke.
Han deltok i konklavet 1958 som valgte pave Johannes XXIII, men var sengeliggende og ikke i stand til å reise til konklavet 1963 som valgte pave Paul VI, og kunne heller ikke overvære noen av sesjonene under Annet Vatikankonsil 1962–1965.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
Kardinal Bartolomeo Pacca (1756-1844) *1786
Pave Gregor XVI (1765-1846) *1831
Kardinal Lodovico Altieri (1805-1869) *1836
Erkebiskop José Ignacio Checa y Barba (1829-1877) *1861
Erkebiskop Pedro Rafael González y Calixto (1839-1904) *1876
Erkebiskop Federico González y Suárez (1845-1917) *1895
Kardinal Carlos María de la Torre


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pablo Muñoz Vega

Pablo Muñoz Vega (født 23. mai 1903 i Tulcán i Ecuador, død 3. juni 1994 i Quito) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Quito 1967–1985.
Han ble kreert til kardinal av pave Paul VI i 1969, og kardinalprest av kirken San Roberto Bellarmino.
Han deltok i konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og i konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.
Han var tidligere rektor ved Det pavelige universitet Gregoriana i Roma, og deltok som teologisk sakkyndig ved Annet Vatikankonsil 1962–1965.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
Kardinal Carlo Confalonieri (1893-1986) *1941
Kardinal Pablo Muñoz Vega (1903-1994) *1964


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Navle

Navlen er det runde arret på buken hos alle pattedyr med morkake, som avmerker stedet der navlestrengen har sittet. Den er hos de fleste mennesker en fordypning, men hos noen er den en forhøyning. Hos de fleste andre pattedyr fremstår den bare som en tynn hårløs strek.
Det er naturlig nok bare dyr med navlestreng som har navle. Pungdyr, kloakkdyr, krypdyr, fugler og andre virveldyr har ingen navle, men kan ha en strek som strekker seg langs hele buken der dyret har grodd igjen rundt plommemassen under fosterutviklingen. Selv om de ikke har navlestreng, har de en fosterhinne kalt allatois som samler opp avfallsstoffer fra fosteret. Denne faller av og blir værende igjen i egget. Den etterlater et mye mindre arr, og dette vil normalt ikke være synlig på det voksne dyret. Hos skilpadder, krokodiller og fugler kan det oppstå navleliknende arr hos arter som klekkes med plummesekken fortsatt hengende ute, dersom den ikke absorberes normalt.


== Eksterne lenker ==
 (en) Navels – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Navel – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Christchurch

Christchurch er en by på østkysten av Sørøya på New Zealand. 
Byen har fått sitt navn fra kollegiet Christ Church ved University of Oxford i England. Maori-navnet for byen er Ōtautahi etter høvdingen Tautahi som styrte en landsby i området. 


== Geografi ==

Christchurch er den største byen og administrasjonssenter i regionen Canterbury. Den ligger i sørenden av Pegasus Bay, midt på østkysten av Sørøya. I sør ligger halvøya Banks Peninsula og i nord sletteområdet Canterbury Plains. Den offisielle «byen» avgrenses i øst av Stillehavet og våtmarksområdene til elvene Avon River og Heathcote River. I sør og sørøst er det de vulkanske åsene, Port Hills, som flankerer byen. Offisielt går bygrensen ved Waimakariri-elven i nord, men det urbane området strekker seg litt forbi denne.
De mange parkene og velholdte private hagene har gitt byen tilnavnet «The Garden City» eller «Hagebyen». 
Mesteparten av byen er flat og kun få meter over havnivå.
Byens sentrum er katedralplassen  Cathedral Square, som ligger foran den anglikanske katedralen Christ Church.


== Jordskjelv ==
Den 4. september 2010 ble byen rammet av et stort jordskjelv på 7,1 momentmagnituder. Jordskjelvet rammet kl 4,35 om morgenen og forårsaket store skader. Episenteret var om lag 40 kilometer vest for sentrum, 10 kilometer sørøst for Darfield.
Et nytt jordskjelv med styrke 6,3 rammet området den 22. februar 2011 og etterlot seg store skader og mange omkomne.


== Terrorangrep ==

15. mars 2019 ble Christchurch rammet av terrorangrep. I alt 50 mennesker døde og nesten like mange ble såret etter at den australske, 28 år gamle høyreekstremisten Brenton Tarrant bevæpnet ned skytevåpen angrep to moskeer i byen der folk hadde samlet seg til fredagsbønn. Terroristen strømmet massakren direkte på sosiale medier og publiserte et politisk manifest i tilknytning til aksjonen. På samme måte som Anders Behring Breivik etter terroren i Norge 2011, har Tarrant og masseskytingen i Christchurch blitt et forbilde for rasistisk vold i høyreekstreme miljøer på Internett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Christchurch, New Zealand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christchurch – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Peshawar

Peshāwar (; persisk: پیشاور «by ved grensen», pashto: پېښور; urdu: پشاور)  Purushapura på sanskrit) er en by og hovedstad i Pakistans Khyber Pakhtunkhwa-provinsen. Byen ligger ved en bielv til Kabul, omkring 30 km øst for Khyberpasset. For stormogulene og senere for sikhene og senere for Pakistan har Peshawar hatt stor strategisk betydelse som en fremskutt post mot Afghanistan. 
 
Befolkningen i Peshawar er hovedsakelig pashtuner. En stor mengde flyktinger fra Afghanistan finnes i og omkring Peshawar, og byen var i 1980-årene et sentrum for de mujahedin som kjempet mot den sovjetiske okkupasjonen. Peshawar fungerer fortsatt som bindeledd mellomn Pakistan og Afghanistan og har vært et meget urolig sted med motsetninger mellom Taliban og andre grupper og myndighetene.
Området omkring Peshawar består av en høyslette ved Indus og dens sideelv Kabul. Med unntak av tørre strekninger ved østre og vestre enda av Kabuldalen er landet oppdyrket og meget grøderikt, vesentlig en følge av kunstig irrigasjon. Korn, oljevekster, bomull og sukkerrør dyrkes mest. Handelen med Afghanistan og Sentral-Asia går fra Pakistan for det meste over Peshawar. En fra Lahore utgående jernbane forener Peshawar med Punjabjernbanen. 
Peshawar har flere vakre moskéer, bibliotek, sykehus og vakre parker. Peshawar er en viktig handelsby. 
Industrien produserer tekstiler, sko og keramikk. Peshawar Museum har en fin samling av Gandaharan. Utdanningssenteret i Peshawar er et universitets-område som består av Peshawar Universitet, NWFP landbruksuniversitet og Ingeniør og Teknologi-universitetet. I senere år har også flere private universitet åpnet i byen.


== Galleri ==

		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tonny Rosiny: Pakistan. (DuMont-Kunstreiseführer), DuMont Buchverlag, Köln 1988, S. 93-94. ISBN 3-7701-1304-7
Tony Halliday: Pakistan (Apa-Guides) RV-Verlag, Berlin 1990, S. 257-65. ISBN 3-575-21306-2


== Eksterne lenker ==
(en) Peshawar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Peshawar – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Bernardino Echeverría Ruiz

Bernardino Echeverría Ruiz (født 12. november 1912 i Cotacachí ved Ibarra i Ecuador, død 6. april 2000 i Quito) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Guayaquil 1969–1989, apiostolisk administrator «sede vacante» av Ibarra 1990–1995.
Han ble kreert til kardinal av pave Johannes Paul II i 1994.
Han deltok i konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og i konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi (1833-1903) *1871
Pave Pius X (1835-1914) *1884
Pave Benedikt XV (1854-1922) *1907
Pave Pius XII (1835-1958) *1917
Erkebiskop Efrem Forni (1889-1976) *1938
Kardinal Bernardino Echeverría Ruiz (1912-2000) *1949 


== Referanser ==
Stephanos I Sidarouss

Stephanos I Sidarouss (født 22. februar 1904 i Kairo i Egypt, død 23. august 1987 I Kairo) var koptisk-katolsk patriark og en av Den katolske kirkes kardinaler.
I 1958 valgte den koptisk-katolske synode ham til patriark av Alexandria, et embede han beholdt til 1986. Pave Paul VI kreerte ham til kardinal i 1965.
Han deltok ved konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Kardinal Costantino Patrizi Naro (1798-1876) *1828
Kardinal Lucido Maria Parocchi  (1833-1903) *1971
Kardinal Alfonso Maria Mistrangelo (1852-1930) *1893
Erkebiskop Andrea Cassulo (1869-1952) *1914
Patriark  Marco II Khouzam (1888-1958) *1926
Kardinal Stephanos I Sidarouss, C.M. (1904-1987) *1948


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Christchurch (andre betydninger)

Christchurch, eller Christ Church, kan vise til:


== Steder ==
Christchurch; by på New Zealand
Christchurch (Cambridgeshire); by i England
Christchurch (Dorset); by i England
Christchurch (Gloucestershire); by i England
Christchurch (Virginia); by i USA
Christchurch (Newport); by i Wales
Christ Church (Barbados); parish på Barbados.
Christ Church Nichola Town; parish i Saint Kitts og Nevis.


== Kirker ==
Christ Church katedral, Oxford, England
Christ Church katedral, Montreal, Canada
Christ Church Philadelphia, USA
Christ Church Savannah, USA
Christ Church katedral, Christchurch, New Zealand


== Annet ==
Christ Church college, Oxford, England
Vera Henriksen

Vera Henriksen (født 22. mars 1927 i Oslo, død 23. mai 2016) var en norsk forfatter.I 1943 i Arendal ble hun rekruttert til etterretningsorganisasjonen XU sammen med blant andre sin senere ektemann Olaf G. Henriksen. Hun bodde i USA mellom 1946 og 1963. Der studerte hun arkitektur og kunsthistorie.
Hun debuterte i 1961 med boka Sølvhammeren, som er første del av Sigrid-trilogien. Bok nummer to, Jærtegn, kom i 1962, og den siste boka, Helgenkongen, kom året etter. Denne serien fikk stor suksess. Henriksen skrev mange bøker med handling fra middelalderen og andre historiske epoker. Flere av bøkene hennes inneholder den problematiske overgangen fra norrøn mytologi til kristendommen. Henriksen skrev også sagaspill, blant annet Asbjørn Selsbane og Sverdet, og dessuten sakprosa, som Luftforsvarets historie.
Hennes far Alfred Roscher Lund var den første sjefen for Forsvarets etterretningstjeneste.


== Bibliografi ==
Dronningsagaen (Roman, Aschehoug) 2011
Sigvat (Lyrikk, Aschehoug) 2007
Jarlefeiden (Roman) 2003
Ildens sang (Roman) 2002
Klangen av en lutt (roman) 2001
Veodalen (Fakta) 2001
Stavkjerringa (Roman) 1997
Luftforsvarets historie: Bind 2: Fem år i utlegd (Sakprosa) 1996
Luftforsvarets historie. Bind 1: Fra opptakt til nederlag (Sakprosa) 1994
Selja og Stad (Sakprosa) 1992
Skipet uten drage. Vest i havet (Ungdomsbok) 1992
Skipet uten drage. Månesteinen (Ungdomsbok) 1991
Skipet uten drage. Olav ulvunge (Ungdomsbok)1990
Silhuetter mot hvitt lys (Roman) 1990
Bodvars saga. Ravn og due (Roman) 1989
Mot en verdens ytterste grense. Vest for storhavet – Grønland og Vinland (Sakprosa) 1988
Eventyrsagaen (Barnebok) 1988
Rekviem for et lite dampskip (Roman) 1988
Under seil mot det ukjente (Sakprosa) 1987
Runekorset (Roman) 1986
Hellig Olav (Sakprosa) 1985
Verdenstreet. Mennesker og makt i Odins tid. (Sakprosa) 1984
Bodvars saga. Spydet (Roman) 1984
Bodvars saga. Odins ravner(Roman) 1983
Skjebneveven (Sakprosa) 1982
Med skip til lands og vanns (Sakprosa) 1981
Sagaens kvinner (Sakprosa) 1981
Kongespeil (Roman) 1980
Dronningsagaen (Roman) 1979
Riksseglet (Dramatikk) 1978
Skjærsild (Roman) 1977
Staupet (Roman) 1975
Sverdet (Dramatikk) 1974
Blåbreen (Roman) 1973
Asbjørn Selsbane (Dramatikk) 1972
Pilegrimsferd (Roman) 1971
Trollsteinen (Roman) 1970
Vargtid. Selshemnaren (Dramatikk) 1968
Glassberget (Roman) 1966
Helgenkongen (Roman) 1963
Jærtegn (Roman) 1962
Sølvhammeren (Roman) 1961


== Priser ==
1962 Bokhandlerprisen, for Sølvhammeren
1973 Sarpsborgprisen
1978 Mads Wiel Nygaards legat
1988 Riksmålsforbundets barne- og ungdomsbokpris
1997 Ridder av 1. klasse av St. Olavs orden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vera Henriksen i NRK Forfatter
Digitaliserte bøker av Henriksen hos Nasjonalbiblioteket.
Sølvhammeren

Sølvhammeren er en historisk roman med innhold fra norrøn tid på 1000-tallet skrevet av Vera Henriksen og første bok i «Sigrid-trilogien». Henriksen debuterte med Sølvhammeren i 1961. Året etter kom Jærtegn, og romansyklusen ble avsluttet med Helgenkongen i 1963.
Handlingen i Sølvhammeren foregår i tiden like før kristningen av Norge og den tiden Olav Haraldsson forsøker å fullføre kristningen av landet med vold. Hovedpersonen er Sigrid Toresdatter fra Bjarkøy. Hun er søster av Tore Hund og blir 15 år gammel gift med den langt eldre Olve Grotgardsson fra Egge. Den første natten de var sammen, sa han fram et kvad til henne. Kvadet hette Skirnesmål og handler om Frøy og Gerd. Frøy elsket denne kvinnen og var stum av sorg over at han ikke kunne få henne. Til tider blir forholdet mellom Sigrid og Olve kaldt ved at Olve har en frille ved navn Khadija. Olve var svært mye hos frillen oppe i Ogndal, og senere lot han henne flytte inn på Egge. Sigrid mislikte dette, og etter at Sigrid fødte Olves sønn, lover Olve henne å kvitte seg med Khadija.
Sølvhammeren gir et annet bilde av Tore Hund enn det de fleste kjenner. Her ser man ikke en niding, men en mann som gjorde det han mente var rett.


== Litteratur ==
Henriksen, Vera: Sølvhammeren, 1961. ISBN 82-03-18625-4 . Les i fulltekst
Louis-Henri-Joseph Luçon

Louis-Henri-Joseph Luçon  (født 28. oktober 1842 i Maulévier i Frankrike, død 28. mai 1930 i Reims) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Reims 1906–1930.
Han ble kreert til kardinal i 1907 av pave Pius X, med Santa Francesca Romana som tittelkirke.
Han deltok på konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV, og konklavet 1922 som valgte pave Pius XI.
Under første verdenskrig ble han et symbol på krigens franske ofre for Tysklands angrep, ved at han til tross for at katedralen var blitt ødelagt forble i Reims helt til april 1918.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Giovanni Francesco Albani (1720-1803) *1760
Kardinal Carlo Rezzonico den yngre (1724-1799) *1773
Kardinal Antonio Dugnani (1748-1818) *1785
Erkebiskop Jean-Charles de Coucy (1746-1824) *1790
Kardinal Gustave-Maximilien-Juste de Croÿ-Solre (1773-1844) *1820
Biskop Charles-Auguste-Marie-Joseph Forbin-Janson (1785-1844) *1824
Kardinal François-Auguste-Ferdinand Donnet (1795-1882) *1835
Biskop Charles-Emile Freppel (1827-1891) *1870
Kardinal Louis-Henri-Joseph Luçon (1842-1930) *1888


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Dasht-i-Leili-massakren

Dasht-i-Leili-massakren skjedde under den amerikanske invasjonen i Afghanistan i desember 2001. Det er antatt at mellom 250 og 3000 (kommer an på kildene) fanger ble skutt og/eller kvelt i metallcontainere, mens de ble forflyttet av amerikanske og Nordalliansens soldater fra Kunduz til Sheberghan fengselet i Afghanistan. De døde antas å være gravlagt i Dasht-i Leili-ørkenen, rett vest for Sheberghan i Jowzjan-provinsen. Daværende president i USA Obama satte i 2009 i gang en granskning av massakren.
Kontroversen skyldes vitnemålene til to individer, regissør Jamie Doran og forfatter Robert Young Pelton som reiste med de amerikanske spesialstyrkene som var sluttet til Abdul Rashid Dostums styrker. Doran anklager Dostums styrker for drapet på Taliban-fangene. Pelton har derimot benektet Dorans beskyldninger.Dorans dokumentar Afghansk massakre: Dødens konvoi baserer seg stort sett på arbeidet til den prisbelønte afghanske journalisten Najibullah Quraishi, som sier han har sett videoopptak der overlevende fra konvoien blir henrettet i ørkenen under overoppsyn fra de amerikanske soldatene, men hevder at videoen ble stjålet fra ham. Doran innrømmet i et intervju med Stefan Steinberg at han faktisk ikke hadde noen bevis for at amerikanske tropper var involvert i de antatte henrettelsene, men mener at hans kilder er en bekreftelse på anklagene om massakren. Doran hevder at Dostum holder videoen i skjul og bruker den som utpressing mot USA for å beholde makten, selv om han ikke har noen bevis for denne påstanden.Pelton reiste til Afghanistan rundt en måned før Dasht-i Leili mens han var på oppdrag for National Geographic og CNN. Han sier at Dostum gikk langt, til og med i mot USA, for å sikre sikkerheten for de rundt 10 000 Taliban-krigerne som overgav seg i og rundt Kunduz. «Vi (USA og Nordalliansen) kunne ha fjernet hver Talibaner på jorden og ingen ville brydd seg,» sier Pelton. «Ingenting blir skjult fordi ingenting skjedde.» Peltons krangel med Doran er at han beskylder spesialstyrkene for krigsforbrytelser uten noen direkte bevis. Pelton sier videre at dersom Doran vill legge fra for ham bilder eller video av amerikanske soldater som skyter ubevæpnede Taliban-fanger, vil Pelton personlig identifisere den soldaten. Han observerte og fotograferte også spesialstyrkenes leger som foretok førstehjelp på skadde Taliban-soldater.
Pelton innrømmer at rundt 250 Taliban-soldater ble kvalt til døde, men tror det var nødvendig å stenge soldatene inne fordi mange av Taliban-krigerne fremdeles var bevæpnede og at en ikke kunne stole på disse. Pelton argumenterer at lik utenfor disse 250 Taliban-krigerne som døde, er trolig noen av de rundt 2000 Talibanerne som skal ha blitt skutt av Taliban kommandøren Abdul Malik i 1997 og/eller de 10 000 menneskene av Hazara-stammen som ble drept under Taliban-styret.
Den Vermont-baserte Physicians for Human Rights har forsøkt å avdekke bevis på Dorans beskyldninger, men har ikke funnet noen.


== Referanser ==