jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Thomas av Woodstock, 1. hertug av Gloucester

Thomas av Woodstock, 1. hertug av Gloucester, (født 7. januar 1355, død 8. el. 9. september 1397) var det trettende og yngste barnet av Edvard III av England og Philippa av Hainault. Han var den femte av kongens sønner som overlevde barneårene. 


== Tidlig liv ==
Thomas ble født etter to sønner som døde tidlig; en av dem hadde også hett Thomas. Han ble født i Woodstock Palace i Oxfordshire. I 1376 giftet han seg med Eleanor de Bohun og arvet tittelen jarl av Essex fra sin svigerfar Humphrey de Bohun, 7. jarl av Hereford. Eleanors søster Mary de Bohun giftet seg senere med Henry Bolingbroke, som ble kronet som Henrik IV i 1399. 
I 1377, da han var 22 år gammel, ble han utnevnt til jarl av Buckingham. I 1385 fikk han også tittelen hertug av Aumale, og noe etter også hertug av Gloucester. 


== Strid med Rikard II ==
Thomas av Woodstock var lederen for Lords Appellant, en gruppe mektige baroner som sluttet seg sammen for å ta makten fra Rikard II. De startet et væpnet opprør i 1387, og klarte å begrense kongens makt kraftig. I 1397, etter at kongens støttespiller John av Gaunt hadde kommet tilbake fra Spania, klarte Rikard å vinne tilbake makten i riket. Thomas ble fengslet i Calais og ventet på å bli stilt for retten for høyforræderi. Før det kunne skje ble han i begynnelsen av september 1397 myrdet av Nicholas Colfox, antagelig etter Rikard IIs ordre.


== Familie ==
Thomas og Eleanor fikk en sønn og fire døtre. Hans titler ble inndratt da han ble myrdet og gikk derfor ikke videre til sønnen Humphrey. 
Datteren Anne av Gloucester giftet seg med Edmund Stafford, 5. jarl av Stafford. Fordelingen av Bohun-slektens eiendommer kan ha vært en faktor fra Henry Stafford, 2. hertug av Buckingham fire generasjoner senere la et komplott mot Rikard III. Anne giftet seg senere inn i Bourchier-slekten (jarlene av Bath). Det finnes en lang linje av amerikanske etterkommere etter henne.


== Referanser ==
Humphrey de Bohun, 7. jarl av Hereford

Humphrey de Bohun, 7. jarl av Hereford (født 1342, død 1373) var en engelsk adelsmann. I tillegg til å være jarl av Hereford var han også sjette jarl av Essex og andre jarl av Northampton.
Han var sønn av William de Bohun, 1. jarl av Northampton og sønnesønn av Humphrey de Bohun, 4. jarl av Hereford.
Humphrey døde uten mannelige arvinger, og hans eiendommer ble delt mellom døtrene Mary de Bohun som giftet seg med Henry Bolingbroke (senere Henrik IV) og Eleanor de Bohun som giftet seg med Thomas av Woodstock.


== Referanser ==
Everything Louder than Everyone Else

Everything Louder than Everyone Else er det tredje offisielle konsertalbumet til heavy metal-bandet Motörhead.
Albumet ble spilt inn 21. mai 1998 i Hamburg.


== Sporliste ==
Disk 1«Iron Fist» (4:08)
«Stay Clean» (2:48)
«On Your Feet Or on Your Knees» (3:20)
«Over Your Shoulder» (3:45)
«Civil War» (3:29)
«Burner» (3:23)
«Metropolis» (4:00)
«Nothing Up My Sleeve» (3:41)
«I'm So Bad, Baby I Don't Care» (3:21)
«The Chase Is Better Than the Catch» (5:28)
«Take the Blame» (4:20)
«No Class» (3:22)
«Overnight Sensation» (4:38)
«Sacrifice» (3:40)Disk 2«Born to Raise Hell» (5:41)
«Lost in the Ozone» (3:43)
«The One to Sing the Blues» (3:25)
«Capricorn» (4:58)
«Love for Sale» (5:04)
«Orgasmatron» (6:36)
«Going to Brazil» (2:52)
«Killed by Death» (6:27)
«Bomber» (5:50)
«Ace of Spades» (4:49)
«Overkill» (7:34)


== Personell ==
Lemmy – Vokal, bass
Phil Campbell – Gitar
Mikkey Dee – Trommer


== Kilder ==

(en) Everything Louder than Everyone Else på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Everything Louder than Everyone Else på Discogs 
(en) Everything Louder than Everyone Else på MusicBrainz
Jailbait

Jailbait er et uoffisielt konsertalbum av heavy metal-bandet Motörhead.


== Sporliste ==
«Iron Fist» (3:10)
«Heart of Stone» (3:04)
«The Hammer» (3:10)
«Jailbait» (3:34)
«America» (3:41)
«Religion (I Don't Need)» (2:49)
«Capricorn» (4:39)
«Grind Ya Down» (3:12)
«(We Are) The Road Crew» (2:55)
«No Class» (2:52)
«Bite The Bullet» (1:30)
«The Chase Is Better Than the Catch» (4:34)
«Overkill» (4:52)
«Too Late Too Late» (3:04)
«Step Down» (3:54)
«Shoot You in the Back» (2:34)
«Metropolis» (2:46)
«Train Kept A-Rollin’» (2:32)
«Motorhead» (4:09)
«Bomber» (3:08)
«White Line Fever» (2:44)
«Leaving Here» (2:41)Spor 1-12, 16: spilt inn på CNE Coliseum, Toronto, 12. mai 1982
Spor 13-15, 17-20: spilt inn på Theatre Royal, Nottingham, 20. august 1980
Spor 21-22: hentet fra singelen og lagt til applaus


== Personell ==
Lemmy – Vokal, bass
Eddie Clarke – Gitar
Philthy Taylor – Trommer


== Kilder ==

(en) Jailbait på Discogs
Wacken Open Air

Wacken Open Air (W:O:A) er den største eksklusive heavy metal-festivalen i verden. Musikkfestivalen arrangeres i Wacken i Tyskland hver sommer, og har blitt arrangert hvert år siden 1990.
Wacken Open Air 2007 ble arrangert 2.-4. august 2007. De største bandene var Belphegor, Cannibal Corpse, Destruction, Blind Guardian, Dimmu Borgir, Dir en grey, Grave Digger, Immortal, In Flames, Iced Earth, Lacuna Coil, Moonsorrow, Moonspell, Napalm Death, Possessed og Nightwish.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Wacken Open Air – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wacken Open Air – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Søk etter band som har vært/skal til Wacken
Sergej Krikaljov

Sergej Konstantinovitsj Krikaljov (Сергей Константинович Крикалёв, født 27. august 1958) er en russisk kosmonaut og veteran med deltagelse på elleve ulike romferder og fire ulike romprogrammer. Han har av mange blitt kalt for det «Siste medlem av Sovjetunionen» ettersom han tilbrakte 311 dager, 20 timer og 1 minutt i 1991–1992 ombord på romstasjonen Mir, mens Sovjetunionen kollapset under ham. Krikaljov har tilbrakt mer tid i rommet enn noe annet menneske. 16. august 2005, passerte han rekorden på totalt 748 dager tidligere holdt av Sergej Avdejev. Han har nå over 803 dager i verdensrommet.Krikaljov og Robert Cabana ble de to første menneskene inne i Den internasjonale romstasjonen i desember 1988, da de slo på lysene i den amerikanske modulen Unity.


== Romferder ==


=== EVA ===
 ISS Ekspedisjon 11 – 1 romvandring
18. aug 2005: 4 timer, 58 minutt


=== Fremtidige ferder ===
Det har vært rykter om at Krikaljov skal delta i romferdene Sojuz TMA-14 og ISS Ekspedisjon 19, men dette er ikke endelig bekreftet.


== Hedersbevisninger ==
Krikaljov er tildelt flere æresbevisninger:

Helt av Sovjetunionen
Leninordenen
Helt av Den russiske føderasjon
Offiser av den franske Æreslegionen
«NASA Space Flight Medal» (1994, 1998)23. mai 2007 ble Krikaljov valgt som æresborger av St. Petersburg sammen med dirigent Valerij Gergijev.


== Bilder ==

		
		
		

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
SergeiKrikalev.com
Spacefacts biography of Sergei K. Krikalyov
Energia biography of S. Krikalyov
NASA biography of S. Krikalyov
Sergej Krikaljov
S.P. Korolev Rocket and Space Corporation Energia
Kuupik Kleist

Jakob Edvard Kuupik Kleist (født 31. mars 1958 i Qullissat) er en grønlandsk sosialistisk politiker (IA). Han var Grønlands statsminister 2009–2013 og valgt til det danske Folketinget 2001–2007. Kleist var den første grønlandske statsministeren som ikke representerte partiet Siumut.


== Familiebakgrunn og yrkeskarrière ==
Kuupik Kleist er sønn av den danske telegrafbestyreren Nikolaj Kleist og en døv inuittkvinne. Moren tok seg ikke av gutten, og han vokste derfor opp i fosterhjem. Han gikk folkeskolen i Qullissat, som ble fraflyttet i 1972, deretter realskolen i Sisimiut 1972–1975. Som elleveåring ble han sendt til Danmark alene, uten noen forhåndskunnskaper i dansk. Han har studentereksamen fra Birkerød Statsskole fra 1978 og utdannelse som sosionom fra Roskilde Universitetscenter fra 1983.
Han var visedirektør i Grønlands utdanningsdirektorat 1985–1988, rektor ved journalistutdannelsen i Nuuk 1988–1999 og direktør ved Hjemmestyrets utenrikskontor 1996–1999. Han var forøvrig styremedlem i Inuit Circumpolar Conference (ICC) og Nunatta Naqiterivia (Sør-Grønlands boktrykkeri) 1995–1997 samt styreformann i Tele Greenland og plateselskapet ULO 1999–2002. Kleist eier og driver konsulentfirmaet NIKISI Aps.


== Politisk arbeid ==
Kleist var minister for offentlige arbeider og transport under statsminister Lars Emil Johansen 1991–1995. Kleist var medlem av Landstinget 1995–1996, og har igjen vært medlem siden 2002. I Grønlands selvstyrekommisjon var han sekretær 2000–2001 og medlem 2004–2008. Han var medlem av Folketinget for Grønland 2001–2007, og ble valgt til formann i det sosialistiske separatistpartiet Inuit Ataqatigiit i 2007. 
Ved landstingsvalget 2009 ble han valgt inn med 5 461 personstemmer, til forskjell fra sittende statsminister Hans Enoksen sine 1 413 personstemmer. Inuit Ataqatigiit vant i et valgskred som gav partiet nærmere 44 % av stemmene, og gjorde at Kleist kunne danne regjering, en koalisjon sammen med Demokraatit og Kattusseqatigiit, med seg selv som Grønlands femte statsminister gjennom tidene. Kleist ble dermed Inuit Ataqatigiits første statsminister, den første statsminister til å tilhøre et annet parti enn Siumut, og den første statsminister etter at det utvidede indre selvstyret trådte i kraft fra 21. juni 2009.


== Utmerkelser ==
Kleist er ridder av Dannebrogordenen og mottager av Nersornaat i gull.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kuupik Kleist – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(da) Kuupik Kleist hos Folketinget 
(da) Kuupik Kleist hos Grønlands regjering
Qullissat

Qullissat er en fraflytta by på Grønland. 
Byen ligger på nordsida av øya Qeqertarsuaq (Disko) på Vest-Grønland. Den ble anlagt i 1924 i forbindelse med etableringen av en kullgruve. 
Gruven ble lagt ned, og byen ble fraflyttet i 1972. 
Etter dette har byen hatt en usikker status. Noen hus har i perioder vært leid ut, men byen som sådan blir ikke rengjort og holdt vedlike. Qeqertarsuaq kommune har ikke ansvar for byen, siden den ligger utenfor by- og bygdesonen i kommunen. Dette gjør at byen ikke kan bli brukt til turisme enda, slik mange ønsker. 
21. november 2000 var det et jordras i Paatuut-området på sydkysten av Nuussuaq-halvøya (nordøst for Disko), 40 km vest for Saqqaq. Dette jordraset lagde en flodbølge som skadet flere byer på Nuussuaq-halvøya og øya Disko. Store deler av Quillissat ble også rammet. Kun de husene som lå høyest i byen var uskadet, bl.a. gruvedriftslederens hus, som ble kalt «Slottet». 


== Kjente personer fra Qullissat ==
Kuupik Kleist, politiker
Jørgen Poulsen, politiker


== Bilder ==
Secure Digital Music Initiative

Secure Digital Music Initiative (SDMI) var et forum for en gruppe bedrifter innen IT, forbrukerelektroniske varer, sikkerhetsteknologi, ISP og plateindustri. Det ble opprettet i 1998, og hadde over 200 deltakere. Formålet til forumet var å utvikle teknologi som skulle beskytte avspilling, lagring og distribusjon av digital musikk.
SDMI er mest kjent for sin «SDMI challenge», en utfordring til hele «det digitale samfunnet». Utfordringen ble annonsert i et åpent brev lagt ut på deres hjemmesider, der de inviterte hackere, kryptologer, og andre til å knekke seks av deres systemer, deriblant fire vannmerkingsteknikker. En gruppe forskere, blant dem professor Edward Felten, oppdaget grunnleggende feil ved oppbygningen av vannmerkingsteknologien og ønsket å publisere funnene på den fjerde International Information Hiding Workshop i Pittsburgh i 2001. SDMI, sammen med Recording Industry Association of America, responderte med å true med søksmål dersom de publiserte funnene. Felten trakk i første omgang sin presentasjon, men publiserte og presenterte funnene på USENIXs sikkerhetskonferanse senere samme år.
SDMIs hjemmesider ble ikke oppdatert etter 18. mai 2001, og ble nylig fjernet fra nett. De er fremdeles tilgjengelige via Internet Archive.


== Se også ==
Digital rettighetsadministrasjon


== Referanser ==
Det Danske Akademi

Det Danske Akademi er en dansk uavhengig institusjon med formål å «virke for dansk ånd og sprog, især inden for litteraturen» . 
Det Danske Akademi ble stiftet 28. november 1960 på initiativ av forfatteren Karl Bjarnhof og kunsthistorikeren Christian Elling. Det har inntil 20 medlemmer som stort sett alle er forfattere, med unntak av enkelte litteratur- eller språkforskere. 
Opprinnelig skulle akademiet ha 12 medlemmer. Dette ble i 1961 utvidet til 16, og fra 1994 ble det åpnet for å ha inntil 20 aktive medlemmer. Medlemskapet er livsvarig.I 2020 forlot Suzanne Brøgger, Astrid Saalbach, Ida Jessen og Jens Smærup Sørensen akademiet i protest mot Marianne Stidsens holdninger i Me too-debatten.


== Priser ==
Det Danske Akademi utdeler følgende priser, hovedsakelig til forfattere:

Det Danske Akademis Store Pris
Selskabets Pris
Kjeld Abells Mindefond
Otto Gelsteds Mindefond
Klaus Rifbjergs debutantpris for lyrik
Beatriceprisen
Akademiets Oversætterpris
Hvass Prisen
Silas PrisenDessuten deles det ut to medaljer:

Selskabets medalje
Blixen-medaljen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted
Aktive Fredsreiser

Aktive Fredsreiser Travel for Peace AS er et norsk ideelt aksjeselskap med hovedkontor i Risør. Bedriften arrangerer bussreiser til tidligere konsentrasjonsleirer i Europa.


== Bakgrunn og virksomhet ==
Aktive Fredsreiser har spesialisert seg på holdningsskapende dokumentasjonsreiser for ungdom der temaer som rasisme, antisemittisme og menneskerettigheter belyses gjennom sterke opplevelser og minnesteder etter den 2. verdenskrig og Den kalde krigen. 
Turene til Polen og Tyskland dokumenterer krigens terror og frykt i konsentrasjonsleirene, men gir også innsikt i nyere europeisk utvikling, menneskerettigheter og forsoningsarbeid. 
Aktive Fredsreiser ble etablert i 1998 av Helga Arntzen, som ble født i 1942 i Heidelberg i Tyskland. Hun tok også initiativ til etableringen av Hvite busser til Auschwitz i 1992. Aktive Fredsreiser er også et tiltak mot utbredelse av nynazismen i Norge og et bidrag til at nye ungdomsgrupper lærer å kjenne igjen både trusler og muligheter i utviklingen av samfunnet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aktive Fredsreiser
Huset under Gutenberg

Huset under Gutenberg (polsk Dom pod Gutenbergiem) ligger ved Piotrkowska-gaten 86 i Łódź, og regnes for å være en av gatens mest effektfulle bygninger.
I 1893 kjøpte trykkeren og grunnleggeren av Łódź’ første avis Jan Petersilge en tomt med allerede eksisterende bygninger, hvor han bestemte seg for å bygge et fronthus. Mursteinshuset ble bygd i 1896 etter tegninger av arkitektene Kazimierz Sokołowski og Francziszek Chełmiński. 
Bygningen bærer preg av flere historiske stiler – fra gotisk til manieristisk arkitektur – og er et godt eksempel på eklektisisme. Elevasjonen er rikt ornamentert med blader, blomster, vingete skikkelser, maskaroner, latinske innskrifter og en ugle. I bygningens midtre del er en statue av Johann Gutenberg plassert, og mellom vinduene finnes medaljonger med portretter av andre kjente personligheter knyttet til boktrykkerkunsten, som Albrecht Dürer, Johann Fust, Peter Schöffer, Alois Senefelder, Johann Breitkopf, Charles Stanhope og Louis Daguerre.
I første etasje ligger «Światowid», som er en av byens mer gjenkjennelige bokhandelere.
Robert Schweikerts palass

Robert Schweikerts palass (polsk Pałac Roberta Schweikerta) ligger ved Piotrkowska-gaten 262 i Łódź. 
Palasset ble reist i 1910 etter tegninger av Romuald Miller til Robert Schweikert, en tysk fabrikant, og hans kone Emma. 
Det middelstore palasset har en representativ gårdsplass som begrenses av støpejernsgjerder samt et vokterhus, stall og vognskur på begge sidene av tomten. Bygningen har to etasjer og mansardtak. Frontelevasjonen prydes av en portikus. Bak palasset finnes en hage med en effektfull trebestand, dam, et lysthus, terrasser samt antikke vaser og skulpturer. I palassindret, som er bevart i sin opprinnelige form, finnes vakre glassmalerier.
Under andre verdenskrig huset bygningen en tysk bank, og etter krigen gikk den over til henholdsvis Det polske arbeiderparti, Den polske speiderbevegelsen og Den polske sosialistiske ungdomsorganisasjonen. I 1991 ble den overgitt til Universitetet i Łódź, og huset Senteret for europeiske studier. Fra 1993 er bygningen setet til Det europeiske institutt.
Leopold Kindermanns villa

Leopold Kindermanns villa (polsk Willa Leopolda Kindermanna) ligger ved Wólczańska-gaten 31/32 i Łódź. Bygningen regnes for å være et av de fremste eksempler på art nouveau i Polen, og kalles også for «den polske art nouveaus perle».
Villaen ble bygd i 1903 etter tegninger av Gustaw Landau-Gutenteger til Leopold Kindermann og hans kone Laura. I dag huser bygningen Miejska Galeria Sztuki (Byens kunstgalleri). 
Bygningen har mansardtak. Elevasjonen preges av småtårn og karnappvinduer og er rikt utsmykket med plantemotiver: kastanje- og epletreblader, solsikker og druefrukter. Elevasjonens murpuss presenterer forskjellige fargenyanser. Enkelte av vinduene, som for øvrig alle er forskjellige hva hverandre, er dekket med dekorative, bølgende gitter. En epletreformet portikus fører til villaens hovedinngang. Bygningens indre er også bevart i sin opprinnelige form, og prydes av stukkdekorasjoner (roser, iriser og valmueblomster) i art nouveau. I hallen og salongen finnes dessuten vakre glassmalerier.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Referanser ==
Helga Arntzen

Helga Brigitte Arntzen (født 1. november 1942 i Heidelberg i Tyskland) er daglig leder og styreleder i Aktive Fredsreiser i Risør.   
Hun tok opprinnelig initiativ til å stifte Hvite Busser til Auschwitz i 1992, og etablerte deretter Aktive Fredsreiser i Risør i 1998. Siden 1992 har nær 150 000 ungdommer deltatt på fredsreiser gjennom disse to organisasjonene som Helga Arntzen har etablert.   
Denne virksomheten har vært ment som et tiltak mot utbredelse av nynazismen i Norge, og Arntzens engasjement har bidratt til at nye ungdomsgrupper får en opplevelse av Holocaust, jødeutryddelsen i Europa under andre verdenskrig, og et personlig grunnlag for å forstå framveksten av nazisme og rasisme og intoleranse generelt.  
Arntzen fikk i 2006 Kongens fortjenstmedalje i gull for sin innsats for fredsarbeid på nasjonalt plan. I 2011 ble hun tildelt fortjenstkors med bånd av Forbundsrepublikken Tysklands fortjenstorden. I 2022 fikk hun Willy Brandt-prisen for sin personlige innsats for norsk-tyske forbindelser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aktive Fredsreisers hjemmeside
Stiftelsen Hvite busser
Leon Rappaports villa

Leon Rappaports villa (polsk Willa Leona Rappaporta) ligger ved 1905-revolusjonens gate 44 i Łódź. Villaen ble reist i art nouveau i årene 1904–1905 etter tegninger av Dawid Lande til handelsmannen Leon Rappaport. Arkitekten kan imidlertid også ha vært Gustaw Landau-Gutenteger, siden bygningens utsmykningsstil er karakteristisk for den sistnevnte. 
Villaen er oppført i rød murstein og har form som bokstaven «L». Elevasjonen er utsmykket med plantemotiver (kastanje- og eikeblader, furutrekongler og solsikker). Art nouveau-motiver finnes også i vindusgitrene og inngangsporten.
Reinhold Richters villa

Reinhold Richters villa (polsk Willa Reinholda Richtera) ligger ved Ignacy Skorupkos gate 6/8 i Łódź. Bygningen ble oppført i årene 1903–1904 etter tegninger av Ignacy Stebelski til fabrikanten Reinhold Richter. I dag huser bygningen rektoratet til Det tekniske universitet i Łódź. 
Villaen regnes som en av byens mest maleriske og ukonvensjonelle bygninger. Den er en blanding av flere stiler: renessanse, manierisme, barokk og art nouveau. Hver side av elevasjonen har forskjellig form. Karakteristiske elementer i bygningen er tårnet til høyre for hovedinngangen, en treveranda og loggiaer. Det rikt utsmykkede indre er til i dag bevart i sin opprinnelige form. Veggene er reist i rød marmor og pyntet med stukkatur. Ved gaten er også villaens vokterhus bevart.
Zygmunt Dejczmans mursteinshus

Zygmunt Dejczmans mursteinshus (polsk Kamienica Zygmunta Dejczmana) ligger på hjørnet av Tadeusz Kościuszkos allé og Adam Mickiewicz’ allé i Łódź. Det regnes for å være et av de mest fullkomne eksempler på art nouveau i Polen. Bygningen har fire etasjer med luksuriøse flerrommede leiligheter, og ble bygd i to etapper:
I 1902 tegnet arkitekten Gustaw Landau-Gutenteger halvparten av dagens mursteinshus. Bygningen stod i uforandret form frem til 1912. I 1911 solgte Zygmunt Dejczman tomten med bygningen til ekteparet Stanisław og Matylda Poznańscy (de var imidlertid ikke i slekt med Izrael Poznański), som i 1912 utbygde mursteinshuset i nordlig retning til dagens størrelse. Byggingsarbeidet ble overgitt til arkitekten Romuald Miller.

Den opprinnelige bygningen fra 1902 hadde seks vindusrader med en tovinget inngangsport. Noen av vinduene fikk en halvrundet og flat bueform. På fasaden plasserte arkitekten asymmetrisk et tre etasjer høyt karnapp, dekorert med druer, valmuer og kastanjeblader. Gutenteger planla også å gi fasaden rike plantedekorasjoner, nyreformede vinduer og flytende, bølgende gitre på balkongene. Det er imidlertid kjent at bygningen fra 1902 ikke ble utformet fullstendig etter arkitektens plan.
Fasaden til det utbygde mursteinshuset fra 1912, som frem til i dag er bevart i uforandret form, utnyttet et identisk komposisjonsmønster som det første. I tillegg ble hele fasaden til den nye bygningen rikt utsmykket med plantemotiver i form av stengsler, blader, utfoldende knopper, blomstrer, frukter, nåler og kongler til grantrær, kastanjetrær, druer, solsikker, roser, valmuer og eføy. I fasaden kontrasterer dessuten den mørke mursteinen med den rue og gråe samt glatte og hvite murpussen. De to inngangsportene og innkjørsporten er asymmetrisk plassert i fasaden. På inngangsportenes hjørner finnes basrelieffmaskaroner. Helheten står i kontrast med det uvanlig høye taket.
Gårdsplassen begrenses fra den vestlige siden av en enetasjes malerisk mursteinsbygning – en paviljong med et småtårn.
Etter andre verdenskrig ble bygningen i stor grad devastert. Mot slutten av det 20. århundre ble den imidlertid nøyesommelig totalrestaurert og fikk slik sin gamle prakt tilbake.