jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ågrip

Ågrip eller Ágrip af Nóregs konunga sögum er den eldste av de kjente norske kongesagaene. Tittelen på verket er laget i nyere tid og betyr Utdrag fra Norges kongesagaer. Ågrip ble skrevet en gang rundt 1190 av en ukjent forfatter, sannsynlig av en nordmann i Nidaros.
Det eneste eksisterende manuskriptet er fra første halvdel av 1200-tallet i en islandsk håndskrift og blir nå oppbevart på Den arnamagnæanske samling i København i Danmark, kategorisert som «AM 325 II 4to».


== Håndskriftet ==

Håndskriftet er fra tidlig 1200-tall, og er dermed en avskrift av originalen. Håndskriftet er skrevet med to eller tre ulike hender. Både begynnelsen og slutten mangler, og håndskriftet inneholder også enkelte lakuner inne i den eksisterende teksten (kapittel 55 og 59). Det er også mulig at originalen kan ha vært mer utførlig enn avskriften. Det finnes ikke noe navn på håndskriftet, rimelig nok siden begynnelsen mangler. Navnet Ágrip af Nóregs konunga sögum stammer fra en utgave fra 1835, og har siden festet seg.


== Sagaen ==
Ågrip er et sammendrag om historien om de norske kongene, skrevet på gammelnorsk. Den etterlatte teksten begynner med Halvdan Svartes død og ender med tiltredelsen av Inge Krokrygg. Det vil si fra ca. 880 og fram til ca. 1136. Både begynnelsen og slutten av verket har gått tapt. Man antar at originalen har dekket en større periode, sannsynligvis helt opp til regimet til kong Sverre Sigurdsson. Det var muligens kong Sverre selv som initierte verket fordi han utover sin egen saga, som ble skrevet av Karl Jónsson, ønsket å se sitt livsverk i en større sammenheng.Ågrip blir ofte sammenlignet med to andre norske sammendrag av norsk historie fra samme periode, Historia Norvegiæ og Historia de Antiquitate Regum Norwagiensium, skrevet av Theodoricus monachus. Begge disse ble skrevet på latin, mens Ågrip var banebrytende ved å benytte det språk som ble talt i Norge i samtiden.


== Forfatteren ==
«Forfatteren har nyttet både latinske og norrøne skrifter, men også norsk tradisjon, særlig trøndersk, og han viser god kjennskap til norsk lovgivning. Noen god forteller er han ikke, og komposisjonen er ytterst klosset,» skriver brødrene Beyer i sin Norges litteraturhistorie.Den vanlige oppfatningen er at den ukjente forfatteren er en prest med nær tilknytting til erkebispesetet i Nidaros i Trøndelag. I sin redegjørelse for det hardstyret Norge ble utsatt for etter slaget på Stiklestad, nevner han også skattebyrden som Svein Alfivason innførte. Det gjelder tidsrommet like før 1035:

«Kvar mann som rodde på havet, skulde leggja landvorde til kongen kvar han så rodde ut ifrå, det er fem fiskar. Kvart skip som for burt frå landet, -på det skulde kongen lasta eitt rom tvers yver skipet. Kvar mann som for til Island, både innlendsk og utlendsk, skulde leggja landøyre.»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Det skannede manuskriptet (faksimileutgave)
Stutt ágrip af Noregs konúnga sögum, GoogleBooks - Teksten på gammelnorsk
Ågrip - ei liti norsk kongesoge, med forord av Gustav Indrebø. Fulltekst på nynorsk, hos Heimskringla.no
Sandal

Sandal kan vise til:


== Steder ==
Sandal (Gloppen) − en grunnkrets i Gloppen kommune
Sandal og Fossheim kraftverk
Sandal (Stavanger) − et boligområde i Stavanger kommune
Sandal Castle − en festningsruin i England


== Personer ==
Ingebrikt Sandal − politiker
Johannes Thor Sandal − trommeslager
Jon Julius Sandal − vokalist
Kjersti Sandal − skuespiller
Lizsy Sandal − museumsansatt
Nils R. Sandal − politiker
Rasmus Sandal − politiker
Reidar Sandal − politiker
Christian Sandal - skuespiller


== Fottøy ==
Sandaler


== Våpen ==
SS-4 Sandal − et russisk ballistisk missil
Gomnes

Gomnes er en gammel storgård og et tettsted på Røyse i Hole kommune, Viken. Tettstedet, som er oppkalt etter gården, har 373 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger ved Tyrifjorden, tvers overfor Tyristrand.
Tettstedet består av et boligfelt med typisk villabebyggelse omgitt av områder med dyrket mark og tradisjonell bondegårdsbebyggelse. Tyrifjord barne- og ungdomsskole og Tyrifjord videregående skole ligger i utkanten av Gomnes, der det ikke finnes butikker.


== Etymologi ==
Gomnes er et sammensatt navn som består av forstavelsen Gom og endingen nes. Neset det siktes til utgjør sørsiden av Onsakervika, der gården Nordre Gomnes ligger. Forstavelsen Gom kan imidlertid ha flere betydninger. I bokverket Norske Gaardnavne har professor Rygh forklart det med det norrøne uttrykket gumi, som betyr mann og har med mannsnavnet Gumi å gjøre. Mannspersonen kommer også til uttrykk i beskrivelsen brudgom (brudens mann).


== Referanser ==
Hanna Zetterberg

Hanna Rebecca Zetterberg  (født 15. februar 1973 i Skarpnäck, Stockholms län) er en svensk politiker (Vänsterpartiet). Hun var riksdagsmedlem i perioden 1994-1998.
Ved 21 års alder ble Zetterberg innvalgt i Sveriges riksdag, og arbeidet for Vänsterpartiet frem til 1998, da hun gikk tilbake til sine universitetsstudier. 2002 bega hun seg igjen inn i politikken, og var nominert i begynnelsen av 2003 som kandidat til partileder i Vänsterpartiet.
Ved 11-årsalderen hadde hun hovedrollen i Ronja Røverdatter, som ble hennes eneste film. 
Medlem i juryen til SVT-programmet Toppkandidaterna.


== Filmografi ==
1984 – Ronja Røverdatter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hanna Zetterberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hanna Zetterberg på Internet Movie Database 
(sv) Hanna Zetterberg i Svensk Filmdatabas 
(da) Hanna Zetterberg på Filmdatabasen 
(en) Hanna Zetterberg hos The Movie Database 
Hanna Zetterberg på Twitter 
(sv) Hanna Zetterberg hos Sveriges riksdag
Sturlungatiden

Sturlungatiden (islandsk Sturlungaöld) var en opprivende tid på Island som varte i rundt 45 år på midten av 1200-tallet. Tiden var også den blodigste og mest voldelige i Islands historie. Dette er dokumentert i Sturlunga saga, skevet i samtiden.
Sturlungatiden er markert ved at likevekten mellom de ulike høvdingene og godene ble rokket ved at Island ble konsentrert rundt noen ytterst få mektige høvdinger og ætter. Perioden er navngitt etter en av de mektigste familiene på Island, Sturlungene. Perioden endte med at kongedømmet Norge knyttet Island tettere inn under Norgesveldet. Historikerne markerer året 1220 som det året som innleder Sturlungatiden, skjønt noen ønsker å plassere innledningen tidligere på grunn av det religiøse slaget ved Vidines.
På denne tiden ønsket kong Håkon Håkonsson av Norge å øke sin innflytelse på Island. Mange islandske høvdinger ble hans fortrolige eller vasaller, og var pliktig til å følge ham i bytte av gaver, støtte og status. Følgen var at de viktigste islandske høvdingene ble tilsluttet kongen av Norge på en måte eller en annen. Det er viktig å presisere at Norge erobret aldri Island med militærmakt, men at Island la seg inn under Norge. Sturlungatidens voldsomme herjinger var sannsynligvis den viktigste årsaken.


== Se også ==
Snorre Sturlason
Sturlunga saga
Islands historie


== Litteratur ==
Bjørn Þorsteinsson: Íslensk miðaldasaga, 2. útg., Sögufélagið, Rvk. 1980.
Byock, Jesse L.: Medieval Iceland. Society, Sagas, and Power, University of California Press, BNA 1990.
Gunnar Karlsson: “Frá þjóðveldi til konungsríkis", Saga Íslands II, ritstj. Sigurður Líndal, Hið íslenzka bókmenntafélag, Sögufélagið, Rvk 1975.
«Goðar og bændur», s. 5-57, Saga X, Sögufélagið, Rvk 1972.
Matsuøyene

Matsuøyene  (forenklet kinesisk: 马祖列岛; tradisjonell kinesisk: 馬祖列島; pinyin: Mǎzǔ Lièdǎo; fuzhoudialekt: Mā-cū liĕk-dō̤, eller 马祖群岛 / 馬祖群島 / Mǎzǔ Qúndǎo, fuzhoudialekt: 馬祖島,  Mā-cū-dō̤) er en liten øygruppe bestående av 19 øyer i Taiwanstredet. Disse er administrert av Lienchiang, i provinsen Fukien (Republikken Kina – ROC, på Taiwan). Ikke alle deler av det som historisk var Lienchiang fylke er under ROCs kontroll. Folkerepublikken Kina kontrollerer de deler av kommunen som er på eller nær fastlandet og har en egen administrasjon for dette området, Lianjiang fylke, som hevder at alle øyene tilhører kommunen.
Språket fuzhouhua tales på øyene.


== Eksterne lenker ==
(zh) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Lienchiang County – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fargestyring

Fargestyring er standardisering av fargegjengivelse i ulike programmer og systemer. Fargestyring sikrer at fargene i et bilde beholder samme kulør uansett hvor det gjengis, fra digitalt foto til papir via trykkpresse eller fargeskriver, og på ulike skjermer. Standarden er utviklet av ICC (International Color Consortium).
I praksis fungerer dette slik at fotografen lagrer sitt digitale bilde med en ICC-profil. ICC-profilen er «merkelappen» på fargene i bildet. På kalibrerte skjermer, det vil si at det er brukt et måleinstrument (colorimeter eller spektrofotometer) for å kartlegge fargene i skjermen slik at skjermen viser «riktige» farger, må programmet som brukes til å åpne bildet kunne lese ICC-profilen.
Når bildet skal ut på papir, må fargene fra printeren på papiret du printer på, være kartlagt på forhånd. Dette gjøres med et spektrofotometer, samt et program som kan opprette ICC-profilen. Da får du en ICC-profil på ut-mediet.
Deretter skal fargene fra det digitale bildet konverteres til trykk. Et digitalt bilde består av hovedfargene RGB (rød, grønn og blå - som er de tre hovedfargene i lysets fargeblanding). Når fargene skal ut på trykk, må de konverteres til fargene som brukes i trykkpressa eller i printeren. I offsettrykk er hovedfargene vanligvis CMYK (Cyan, Magenta, Yellow og Black/register), men i en digital trykkpresse, plotter eller fargeskriver kan det være flere og andre hovedfarger. Dette skal ICC-profilen til ut-mediet ta seg av. Konverteringen til trykkfargene kan gjøres på ulike steder, enten i programmet som behandler bildet, eller i RIP-en (program som konverterer fra digitale signaler til utskrift) på fargeskriveren.


== Eksterne lenker ==
International Color Consortium (ICC)
Hovedoppgave i fargestyring og fargeteori (norsk), laget av studenter fra Høgskolen i Gjøvik (PDF)
Fargestyring i Windows Vista (MS-blog)
Sørafrikansk rand

Rand er valutaen i Sør-Afrika. Den hentet sitt navn fra Witwatersrand (det hvite vanns høyde), kanten som Johannesburg er bygd på og hvor de fleste av Sør-Afrikas gullressurser ble funnet. Den ble først introdusert i 1961, samtidig med etableringen av Republikken Sør-Afrika. Den erstattet sørafrikansk pund som betalingsmiddel, og to rand tilsvarte ett pund eller ti shilling for en rand. Randen har symbolet R og er delt inn i 100 cent, symbol c. 
Valutaen har fem sedler, 10, 20, 50, 100 og 200 rand og syv mynter, 5, 10, 20, 50 cent og 1, 2 og 5 rand. Myntene 1 og 2 cent ble avskaffet i april 2002, hovedsakelig på grunn av at inflasjon hadde gjort dem overflødige. Alle priser rundes nå av til nærmeste 5c og myntene er ikke lenger i sirkulasjon.  
Den første serien med sedler hadde bilde av Jan van Riebeeck, den første VOC-administratoren i Cape Town. I 1990-årene fikk sedlene nytt design med bilder av de fem store ville dyrene. De nye sedlene og myntene er også trykket på alle elleve offisielle språkene i Sør-Afrika.
I et forsøk på å forhindre forfalskninger ble en ny 5-randmynt introdusert i august 2004 i tillegg til de nye banksedlene i februar 2005. Sikkerhetstrekkene som ble introdusert på mynten inkluderer en design av to ulike metall (lignende myntene 1 og 2 euro og den britiske mynten 2 pund). De nye sedlene har også et antall nye sikkerhetstrekk. 
Rand er valutaen i det felles valutaområdet til Sør-Afrika, Namibia, Eswatini og Lesotho.


== Se også ==
Krugerrand
Nasjonalisering

Nasjonalisering betyr som oftest statlig overtagelse av samfunnsøkonomiske viktige naturressurser, infrastruktur og virksomheter som energiproduksjon, tungtransport, større kredittinstitusjoner, nøkkelindustrier og så videre. Målet er å skaffe staten kontroll over økonomiske virksomheter. Nasjonalisering kan skje frivillig eller ved tvang.Slike nasjonaliseringer betyr ikke i seg selv en sosialistisk politikk, men har ofte vært en del av de sosialistiske partiene sitt program i mange land. Tankegangen er at kommandohøydene i økonomien bør være underlagt demokratisk styring, og ikke markedskreftene. Det motsatte av nasjonalisering er privatisering. 
Den norske verbet for nasjonalisering er å nasjonalisere.


== Referanser ==
Cres

Cres (italiensk: Cherso) er med et areal på 405,78 km² den største øya i Kroatia og Adriaterhavet. Plassen blir imidlertid delt med den eksakt like store øya Krk. De største tettstedene på øya er Cres og Valun. Cres har fergeforbindelser med Brestova i Istria og med øya Krk, som ligger rett ved. Sør for Cres ligger øya Losinj, som er forbundet med Cres med en bro over et smalt sund.


== Naturforhold ==
Øya er lang og smal med forholdsvis høye fjell. Berggrunnen er hovedsakelig kalkstein, på grunn av alle sprekkene i denne finner man sjelden vann på overflaten her. Store deler av øya er kledt av skog (særlig steineik). Med sine nokså store ubebygde områder har øya et forholdsvis rikt dyreliv med blant annet viktige kolonier av europeisk gåsegribb.


== Næringsliv ==
Turisme er i dag en av de viktigste næringsveiene, men Cres har ikke på langt nær så mange turister som naboøyene Krk og Losinj.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Island of Cres – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cres – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Brač

Brač (latin: Bratzis, italiensk: Brazza) er en øy i Adriaterhavet som tilhører Kroatia. Øya er en av de største i Adriaterhavet og har et areal på 394,57 km². Øyas høyeste fjell er Vidova Gora på 780 meter, det høyeste fjellet på Adriaterhavets øyer. Øya har 14 000 innbyggere (2001). Byen Supetar er den største bosetningen, med 3 500 innbyggere.
Et kjent turistmål på øya er stranda Zlatni Rat som ligger på sørkysten ved byen Bol.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Island of Brač – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Brač – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Elliot Page

Elliot Page (tidligere Ellen Grace Philpotts-Page; født 21. februar 1987) er en canadisk skuespiller kjent for å ha spilt hovedrollen i filmen Juno og Kitty Pryde i X-Men: The Last Stand. Han ble kjent for prisvinnende roller i filmene Pit Pony og Marion Bridge, samt TV-seriene Trailer Park Boys og Regenesis. I 2008 ble han nominert til Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for sin innsats som den gravide 16-åringen «Juno» i filmen med samme navn.
Han stod frem i offentligheten som lesbisk kvinne i februar 2014, og som transperson 1. desember 2020. I kunngjøringen 1. desember 2020 ble det også opplyst at fornavnet fra da av er Elliot.


== Biografi ==
Page ble født og vokste opp i Halifax i Nova Scotia, og gikk på tre forskjellige high schools før avgangseksamen i 2005.
Skuespillerkarrièren startet ved Neptune Theatre School. Som elleveåring fikk han sin første TV-rolle i TV-filmen Pit Pony. Denne rollen førte til tilbud om flere roller i små canadiske filmer og TV-serier. Seksten år gammel fikk han en rolle i en europeisk indiefilm med tittelen Mouth to Mouth.
Han var gift med koreografen og danseren Emma Portner fra 2018 til 2021.
Den 1. desember 2020 kom han ut som transperson og skiftet fornavn til Elliot.


== Utvalgt filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elliot Page – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Elliot Page på Twitter 
Elliot Page på Twitter 
(en) Elliot Page på Facebook 
(en) Elliot Page på Instagram 
(en) Elliot Page på Internet Movie Database 
(no) Elliot Page hos Filmfront 
(sv) Elliot Page i Svensk Filmdatabas 
(da) Elliot Page på Filmdatabasen 
(da) Elliot Page på Scope 
(fr) Elliot Page på Allociné 
(en) Elliot Page på AllMovie 
(en) Elliot Page hos Turner Classic Movies 
(en) Elliot Page hos The Movie Database 
(en) Elliot Page hos Behind The Voice Actors 
(en) Elliot Page på Discogs 
(en) Elliot Page på MusicBrainz 
(en) Elliot Page på Songkick
Pago Pago

Pago Pago er hovedstaden i Amerikansk Samoa. Den ligger på sørøstkysten av øya Tutuila, der det finnes en naturlig dypvannshavn. Bebyggelsen ligger på kyststripen, nedenfor bratte fjell. Folketallet i byen var for 2012 anslått til 4 814. Området ved Pago Pago-bukta omfatter også landsbyene Fagatogo, der Amerikansk Samoas lovgivende og dømmende makt holder til, og Utulei, der den dømmende makt har sete.


== Historie ==
Området og havnen ble kartlagt av den amerikanske Wilkes-ekspedisjonen, som utforsket Stillehavet 1838–1842. Det var rivalisering mellom USA, Tyskland og Storbritannia om kontroll over Samoaøyene. I 1872 avtalte USA havnerettigheter med overhøvdingen og fikk rett til å anlegge en stasjon i Pago Pago i bytte mot militær hjelp. Pago Pago ble dermed anlagt som kullstasjon for amerikanske skip.
Fra 1900 til 1951 hadde USAs sjøforsvar en base i Pago Pago, United States Naval Station Tutuila. Havnen er etter dette benyttet til sivile formål.


== Næringsliv og samferdsel ==
Byens hermetikkindustri foredler tunfisk for eksport og er en viktig arbeidsgiver. Den første hermetikkfabrikken for foredling av tunfisk ble åpnet i 1953 og fikk følge av et anlegg til i 1963. Tunfisk landes i Pago Pago av utenlandske fartøyer. Fordi Amerikansk Samoa er territorium under USA, kan produktene eksporteres til det amerikanske markedet uten toll og avgifter. Hermetikkindustrien i Pago Pago har også dratt fordel av at bestemmelsene om minstelønn ikke har vært gjeldende i territoriet. Da minstelønn ble bestemt innført, medførte det stengning av det ene anlegget i 2007 og oppsigelser ved det andre. Arbeiderne i hermetikkindustrien i Pago Pago er i hovedsak fra nabolandet Samoa.På 1960-tallet ble Pago Pago bygget ut med veger og skoler og byen fikk et nytt hotell. I 1964 åpnet Pago Pago internasjonale lufthavn og den har bidratt til turistnæringen. Lufthavnen har flyruter til Honolulu og Apia.Pago Pago havn mottar cruiseskipsanløp, og det er fergeforbindelse til Samoa, samt til Manu'a-øyene (Ta‘ū og Ofu-Olosega) øst i Amerikansk Samoa.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Pago Pago – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Shona

Shona er betegnelsen på flere folkegrupper i Zimbabwe og det vestlige Mosambik. De er rundt åtte millioner mennesker som snakker en rekke beslektede dialekter hvis standardiserte former også er kjent som shona. De snakker også de offisielle språkene i sine respektive land, engelsk i Zimbabwe og portugisisk i Mosambik. Shona er kristne, enten katolikker eller protestanter i både Mosambik og Zimbabwe, eller delvis kristne, delvis animister i Zimbabwe.Mange svarte zimbabwere identifiserer seg ikke som shona, men foretrekker i stedet å beskrive sitt opphav etter sitt spesifikke språk/dialektgruppe.Forfedrene til dagens shonagruppe er antatt å ha vært de første bofaste innbyggerne i regionen hvor Store Zimbabwe senere ble etablert. Det finnes arkeologiske bevis fra jernalderen som viser bosetning i det 5. århundre.Shonaene var under uavhengighetskrigen primært organisert i Zanu, mens ndebele var organisert i Zapu-PF. Robert Mugabe, som fratrådte som Zimbabwe leder over 90 år gammel i 2017, er shona. Etter hans kåring som president spilte han i 1980-årene det etniske kort overfor ndebelegruppen.Kunstneren Fanizani Akuda tilhørte folkegruppen shona.
Generalbass

Generalbass (it: Basso continuo, dvs «kontinuerlig» eller «uavbrutt bass») er en akkompagnementsteknikk som innebærer at utøveren improviser fram en akkompagnementsstemme over en besifret basslinje.
Teknikken oppsto i overgangen til barokken, da renessansens musikkideal med flere uavhengige stemmer (polyfoni) ble erstattet med en enkelt melodistemme over en eller flere akkompagnerende instrumenter (monodi). I barokkmusikken har melodistemmen fokus, mens generalbassen danner den harmoniske grunnstrukturen, og improviserte  mellomstemmer fyller ut lydbildet. På grunn av generalbassens store betydning i barokken kalles perioden i blant for «generalbassens tidsalder».Generalbassens akkorder er ikke skrevet ned fullstendig. I stedet viser tall og andre symboler hvilken relasjon intervaller, akkorder eller enkelttoner har til en bassnote. Utformingen av enkelthetene overlates til utøveren, på samme måte som for spill ut fra moderne besifring, og det er forventet av generalbass-utøvere at de har den nødvendige kunnskap og fantasi til å improvisere sin stemme. Mens moderne generalbassutgaver gjerne angir en ferdig akkordgang i noteskrift, kunne tidlig musikk helt mangle besifring, slik at musikerne selv valgte akkorder ut fra den musikalske sammenhengen. Gjennom barokken og til for eksempel Schuberts messer spilte organisten fritt, med utgangspunkt i den besifrede basslinja. Utskrevne akkorder er blitt nødvendig eller vanlig i vår tid fordi mange musikere ikke er fortrolige med hvordan de skal spille etter generalbass.
For å spille akkordene kan man bruke flerstemmige instrumenter som regal (i tidligbarokken, dette instrumentet gikk snart av mote), orgel, orgelpositiv, cembalo, spinett, lutt, teorbe, gitar eller harpe. Selve bass-stemmen blir ofte spilt på et bassinstrument som for eksempel cello, kontrabass, bassgambe, viola da gamba, fagott, bassdulzian, posaune eller rankett. Ofte blir det ikke angitt generalbass-instrument, slik at man har frihet til å velge instrumenter etter hva som var tilgjengelig eller hva man synes passer musikken best.
I større orkester kan det være flere akkord- og bassmelodiinstrumenter som spiller vekselvis eller sammen. Titlene på mange barokkstykker nevner at musikken skal utføres med en slik continuo-gruppe, som f.eks Johann Sebastian Bachs Konsert for 2 fioliner, strykere og continuo i d-moll.


== Eksempel ==
Nedenfor vises et utdrag av et resitativ fra J.S. Bachs Johannespasjon som eksempel. Her blir et recitativo secco ledsaget av «tørre» akkorder:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Forklaring med mange noteeksempler
Storlien

Storlien er et tettsted i den svenske kommunen Åre i Jämtland fylke, to kilometer fra riksgrensen mot Meråker i Trøndelag. Tettstedet har 78 innbyggere (2009) og er bygd opp omkring turisme, spesielt rundt alpinanlegget, men også snøskuterkjøring, langrenn, jakt, fiske og fjellvandring. Stor økning i detaljhandelen på grunn av omfattende grensehandel fra nordmenn har funnet sted på 2000-tallet. Den svenske kongefamilien har et hus i Storlien, hvor de bruker å feire påske. Tidigere eksisterte det også et sanatorium på stedet.
I Storlien finnes blant annet Storliens högfjällshotell og hyttefeltet Fjäll-lien. Store deler av Storlien, inklusive fjellet og i prinsippet all bebyggelig mark på stedet, har vært eid av Lars Nilssons "dödsbo".


== Historikk ==
Fram til starten av 1800-tallet ble Storlien brukt i all hovedsak av nordmenn for jakt, fiske og til beite. I 1844 ankom den første nybyggeren, og i 1882 ble jernbanen innviet. I 1888 startet doktor Ernst Westerlund sin kurstedsvirksomhet der, og to hoteller ble etablert på stedet. Med sitt lettilgjenglige høyfjellsterreng og jernbanestasjon ble Storlien raskt et sentrum for turisme. I 1933 fikk arveprins Gustav Adolf og prinsesse Sibylla en hytte som bryllupsgave av Skidfrämjandet, en hytte som fortsatt er i kongefamiliens eie. 
Under andre verdenskrig var det besøksforbud i Storlien, som da ble brukt av militæret. I 1940 ble det avholdt topphemmelige militære forhandlinger mellom Sverige og det nasjonalsosialistiske Tyskland i en jernbanevogn i Storlien.I 1958 ble høyfjellshotellet bygd ut, som da fikk en kapasitet på 550 gjester. I juli 2011 kjøpte Ulrich John området, etter at hotellet hadde vært stengt for publikum i rundt ett års tid. Den nye eieren Ulrich John uttalte til Östersunds-Posten at "jag tror på Storlien och vi kommer att satsa på hotellet. Storlien är en helt underbar ort och som har framtiden för sig."
 Hotellet ble gjenåpnet vinteren 2012.
Den svenske kongefamilien har et hus i Storlien, hvor de pleier å feire påske og nyttår.Europavei 14 går gjennom Storlien. En del av filmen Guttene fra Brasil utspiller seg på Storlien.


== Skiområdet ==

Storliens skiområde består av ni heiser og 23 nedfarter. Fallhøyden bare 190 meter, hvilket er ganske lite sammenlignet med andre anlegg, som betyr at bakkene er ganske korte.
Det finnes også tre barneområder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Storlien turistbyrå Arkivert 6. juli 2006 hos Wayback Machine.