jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Antiokos XIII Asiatikos

Antiokos XIII Asiatikos (født 85 f.Kr, død 64 f.Kr.) var en av de siste kongene av det fragmenterte hellenistiske Selevkideriket. Han var sønn av Antiokos X Eusebes og hans ptolemeiske hustru Kleopatra Selene I. I tillegg til sitt tilnavn Asiatikos, ble han også kalt for Eusebes og Filopator.
Moren Kleopatra Selene I fungerte som regent for gutten etter hans far død en gang mellom 92 og 85 f.Kr. En del tid etter at kong Tigranes II av Armenia erobret Syria i 83 f.Kr. sendte hun sine to sønner (Antiokos XIII og Selevkos VII Kybiosaktes) til Roma. Årsaken var at hennes nevø Ptolemaios XI av Egypt var blitt myrdet i 80 f.Kr. og Kleopatra Selene I var den eneste lovmessige overlevende medlemmet av ptolemeerdynastiet i Egypt. Hun krevde kongedømmet i Egypt for sine nevnte sønner fra sitt fjerde ekteskap. Men folket i Alexandria valgte den illegitime Ptolemaios XII Auletes som den nye konge. Det romerske senatet avviste derfor de to brødrenes krav. De to brødrene synes å ha blitt værende i Roma til minst en gang mellom 75 og 73 f.Kr., og var da tiltalt som «konger av Syria».I 69 f.Kr. ble Kleopatra Selene I beleiret i Ptolemais av Tigranes I. Han tok henne til fange og henrettet henne i Seleukia ved Tigris. Den romerske hærføreren Pompeius ble gitt oppgaven av å ta seg av Tigranes i 67 f.Kr. Da Pompeius invaderte Armenia året etter overga Tigranes I seg, da rundt 75 år gammel. Pompeius behandlet han som en alliert, lot han beholde Armenia, men ikke sine erobringer i Syria. Innbyggerne i Antiokia hyllet da Antiokos XIII Asiatikos som ny konge, og det romerske senatet ved Lucius Lucullus aksepterte hans forfremmelse som en klientkonge av Syria. Det varte dog ikke lenge. I 64 f.Kr. annekterte Pompeius Syria som en romersk provins og avsatte Antiokos XIII som deretter ble drept.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Green, Peter (1990): Alexander to Actium: The Historical Evolution of the Hellenistic Age, ss. 552, 553, 658, 659


== Eksterne lenker ==
«Antiochus XIII Asiaticus» Arkivert 11. oktober 2013 hos Wayback Machine., Livius.org
«Antiocus XIII Asiaticus», oppslag i historisk kildebok av Mahlon H. Smith
Montparnasse

Montparnasse er en bydel i Paris, i det 14. arrondissement, og ble en del av Paris ved byutvidelsen i 1860.
I Montparnasse ligger Gare Montparnasse, som er endestasjon for linjer fra Bretagne og TGV-tog fra Tours, Bordeaux og Le Mans, i tillegg til metrostasjonen Montparnasse – Bienvenüe der 4 metrolinjer møtes.
På Montparnasse-kirkegården ligger mange kjente franskmenn; Charles Baudelaire, Jean-Paul Sartre, Simone de Beauvoir, Samuel Beckett, Guy de Maupassant og Sainte-Beuve.
Tour Montparnasse er et svært dominerende høyhus på Montparnasse.
Navnet Montparnasse kommer fra Parnassos i gresk mytologi, og ble først brukt av studenter som møttes på toppen av haugen med avfall fra Denfert-Rochereau-gruva for å lese dikt. Haugen forsvant ved anlegget av Boulevard Montparnasse på 1700-tallet.

I begynnelsen av 1900-tallet tiltrakk Montparnasse seg skarer av kunstnere og intellektuelle fra hele verden, og kvarteret ble et brennpunkt for det 20. århundres kunst og tenkning. Her ferdedes Pablo Picasso, Guillaume Apollinaire, Ossip Zadkine, Marc Chagall, Nina Hamnett, Fernand Léger, Max Jacob, Amedeo Modigliani, Ford Madox Ford, Ezra Pound, Marcel Duchamp, Constantin Brancusi, Juan Gris, Diego Rivera, Marie Vassilieff, Léon-Paul Fargue, Alberto Giacometti, André Breton, Salvador Dali, Jean-Paul Sartre, Henry Miller, Joan Miró og Edgar Degas. I Man Rays atelier i Hôtel des Écoles i Rue Delambre nr. 15 ble James Joyce, Gertrude Stein og Jean Cocteau foreviget i svart og hvitt.
Strøket hadde også en overflod av teatre og music-halls, som f.eks. den berømte «Bobino». På Montparnasses scener opptrådte artister under navngjetne kunstnernavn som Damia, Kiki, Mayol og Georgius.
Videre var Montparnasse et eksil for politisk forfulgte fra mange land; Lenin, Leo Trotski, Porfirio Diaz, og Simon Petlioura har alle bodd her for kortere eller lengre tid.
Andre verdenskrig førte til et oppbrudd i kunstnermiljøene, og Montparnasse har aldri gjenvunnet den samme posisjonen.
Filip II Filorhomaios

Filip II Filorhomaios (født ukjent - død en gang etter 58 f.Kr.) («glad i romere») eller Barypos («tungfot») var sønnen til selevkidekongen Filip I Filadelfos. Filip II regjerte selv i en kort periode av det som var igjen av den hellenistiske Selevkideriket i deler av Syria på 60-tallet f.Kr., da som klientkonge under romerske Pompeius. Han konkurrerte med sin tremenning Antiokos XIII Asiatikos om Pompeius' gunst, inntil den romerske hærføreren ble lei og nedla det gamle kongeriket.


== Historie ==
Folket i byen Antiokia hyllet Antiokos XIII Asiatikos som ny konge, og det ble akseptert av Lucius Lucullus. I 68/67 f.Kr. ble Lucullus tilbakekalt og den romerske kommandoen gitt Pompeius. Samtidig forviste Filip II Filorhomaios sin slektning fra Antiokia med støtte fra byens befolkning og fra en lokal hersker i Kilikia, men Antiokos XIII kom tilbake i 65 f.Kr. Pompeius er uinteressert i de lokale dynastiske stridighetene, avsatte Antiokos XIII og fikk ham drept i 64 f.Kr. Syria ble gjort til en romersk provins.Den avsatte Filip II kan ha overlevd. En seleukideprins ved navnet Filip ble nevnt som en mulig brudgom til dronning Berenike IV av Egypt i 58 f.Kr., søster av den langt mer kjent Kleopatra. Denne ekteskapsforeningen ble derimot forhindret av den romerske guvernøren i Syria, Aulius Gabinius, som sannsynligvis fikk Filip II drept en gang for alle.


== Ettermæle ==
Filip II Filorhomaios ble det siste medlemmene av de en gang så mektige selevkid-dynastiet, men med kompliserte familiebånd og uklare identiteter som er vanskelige å fastholde ved at mange har samme navn. Hans tilnavn Filorhomaios betyr «glad i romere». Han ble også kalt for Barypos, «tungfot».


== Referanser ==
Selevkos VII Kybiosaktes

Selevkos VII Kybiosaktes, også kalt Filometor (født ukjent - død en gang etter 69 f.Kr.) var en av de siste herskerne som styrte det som var igjen av den hellenistiske Selevkideriket i deler av Syria i deler av tiden ca. 83-69 f.Kr.
Selevkos har vært bortimot ukjent for historikerne inntil nylig: fra mynter preget av ham og hans mor, den ptolemeiske prinsessen Kleopatra Selene I (død ca. 69 f.Kr.), datter av kong Ptolemaios VIII av Egypt. Det er antatt at han var hennes sønn med Antiokos X Eusebes (død en gang rundt 90 f.Kr.). Han var da en yngre bror av Antiokos XIII Asiatikos.
Selevkos VII Kybiosaktes synes å ha «styrt», eller i navnet vært konge, i løpet av den samme tiden da Syria var okkupert av den armenske konge Tigranes, det vil 83-69 f.Kr. I virkeligheten var det kun noen få syriske byer igjen som var uavhengige nok til at de kunne være lojale til selevkide-dynastiet i løpet av denne perioden.
Den unge guttekongen er antagelig den samme Selevkos som senere giftet seg med den ptolemeiske prinsessen Berenike IV av Egypt, en søster av den langt mer berømte Kleopatra, dronning av Egypt. Det sies at den misfornøyde bruden Berenike fikk ham myrdet på grunn av hans mangel på manérer. Han bar tilnavnet Kybiosaktes, et begrep for å lukte vondt etter å ha skåret opp tunfisk.


== Litteratur ==
Stähelin, Felix (1914): «Seleukos 10) und 11)» i: Paulys Realenzyklopädie der klassischen Altertumswissenschaft, Stuttgart, bind II A, s. 1246.
Huß. Werner (2001): Ägypten in hellenistischer Zeit. München, ISBN 3-406-47154-4. ss. 678f., 692f.,
Hölbl, Günther (1994): Geschichte des Ptolemäerreiches. Darmstadt, ISBN 3-534-17675-8. s. 195, 201
Nabonidus

Nabonidus eller Nabonid (Nabu-naʾid = «Nabus tilbeder», «dyrker av Nabu») var det nybabylonske rikets siste konge og regjerte 556–39 f.Kr. Han overtok styret etter Labashi-Marduk, men hans bakgrunn er uklar. Nabonidus ble mistenkt for å stå bak drapet på den mindreårige Labashi-Marduk.


== Biografi ==
Han gjorde seg upopulær blant presteskapet i mardukdyrkelsen fordi han tilsidesatte måneguden Nanna-Suen (Sin). Etter en oppstand innsatte han sin sønn Belsassar som medregent og dro utenlands. Han var en dyktig hærfører og ledet suksessrike felttog til Arabia.
Ti år tilbrakte han i oasen Tayma og utvidet sitt rike helt til Yathrib. I Daniels bok kap. 4 berettes om kong Nebukadnesar som ble plaget av drømmer og slått med galskap. Beretningen minner om noen fragmenter på arameisk funnet i hulene ved Qumran i 1956, der det fortelles om en konge rammet av sykdom i syv år. I begge historiene blir kongen slått av sykdom i syv år, begge oppholder seg i en ørken og får hjelp av en jøde, og begge gjenvinner helsen ved bønn og fromhet, samt ta avstand fra sitt tidligere levnet. Nesten alle forskere enes om at Nebukadnesars galskap i Daniels bok er en fortolkning av Nabonids sykdom, som imidlertid ikke handlet om galskap. Men det stemmer at Nabonid var svært opptatt av drømmer. Han er den eneste nybabylonske hersker som gjengir drømmer i sine innskrifter, og hevder å ha tatt avgjørende beslutninger på grunnlag av drømmevarsler. Han skal ha forlatt Tayma etter et mareritt, og i en innskrift der han erklærer seg som «mine kongelige forgjengere Nebukadnesar og Neriglissars sterke utsending», hevder han å ha møtt forgjengeren Nebukadnesar i en drøm. Nabonid ba ham om å få formidlet heldige varsler før sin tronovertakelse, som en slags posthum godkjennelse fra sin beundrede forgjenger.Da Kyros den store med utgangspunkt i kongedømmet Anshan beleiret Babylon i 539, kunne han marsjere nærmest uhindret inn i landet uten motstand fra babylonerne. Nabonid overga seg og fikk leve videre i relativ frihet. Enden på hans styre markerer starten på det persiske keiserdømme og avslutningen på jødenes babylonske fangenskap.


== Arkeologiske interesserer ==
Nabonid er blitt kalt «verdens første arkeolog», en interesse han delte med sin datter Bel-Shalti-Nanna som han utnevnte til yppersteprestinne i Ur i tempelet for månegudinnen Sin (sumerisk: Nanna). Der lærte hun overklassekvinner å arbeide som skrivere, og gjenopplivet gamle tradisjoner knyttet til månegudinnen. Kong Nabonid forklarte datteren hvordan hun kunne orientere seg ut fra en stele etter Nebukadnesar I og de 1.200 år gamle skriftene etter en tidligere prestinne som het En-ane-du. Prinsessen opprettet et museum med funn fra det sørlige Mesopotamia. Hun katalogiserte samlingen stykke for stykke, på en leirtavle som er kalt «verdens eldste kjente museumsguide».I 2021 ble det funnet en avbildning av Nabonid i Saudi-Arabia, sammen med den lengste inskripsjon i kileskrift (26 linjer) som er funnet i Saudi-Arabia.


== Referanser ==


== Kilder ==
Denne artikkelen inneholder materiale fra Encyclopædia Britannica Eleventh Edition, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.
Belsassar

Belsassar var sønn av Babylonias siste konge Nabonid og var regent i en periode sammen med sin far. Han ble drept da Babylon i 539 f.Kr. ble erobret av kong Kyros den store av Persia. Det persiske rike overtok da den ledende stillingen blant rikene i orienten.
I Bibelen fortelles det i Daniels bok (5:25-28) at Belsassar holdt et stort gjestebud hvor han serverte vin fra noen av begerne som hans far Nebukadnesar II hadde røvet fra Tempelet i Jerusalem og at de drakk vin av dem og priste avguder. Dette var en så alvorlig helligbrøde at det plutselig kom til syne en hånd som skrev skriften på veggen: Mene, Mene, Tekel, Upharsin. Da ingen av kongens lærde klarte å tyde skriften, sendte han bud på Daniel, en israelitt i fangenskap som var bortført fra Jerusalem, og som hadde oppnådd en høy stilling under Nebukadnesar. Daniel tyder de arameiske ordene som har sammenheng med mynt- og måleenheter. Mene er avledet av et verb som betyr å telle, altså mynten mina. Tekel er en annen skrivemåte for myntenheten shekel, opprinnelig en vektenhet. Upharsin kommer av en rot som betyr å dele, og som i dette tilfellet betyr en halv mina, men som også kan leses som perserne.

Dette er det som ble skrevet: ‘mene, mene, tekel ufarsin.‘ Og slik skal ordene tydes: ‘Mene‘ – ’tellet’ har Gud ditt kongedømmes dager og gjort slutt på det. ‘Tekel‘ – ’veid’ er du på vekten og funnet for lett. ‘Peres‘ – ’delt’ er ditt rike og gitt til mederne og perserne.».
Samme natt ble Belsassar drept, Babylon falt og kong Kyros ble den nye herskeren.
Den tyske dikteren Heinrich Heine har skildret gjestebudet i Babylon i diktet Belsazar (1815), en versjon av ordpråket «hovmod står for fall». I siste vers forteller han: «Belsazar ward aber in selbiger Nacht/Von seinen Knechten umgebracht.» (Belsassar ble i samme natt drept av sine knekter).


== Navnet ==
Navnet Belsassar (fra akkadisk Bēl-šarra-uṣur, Bēl -Baal- beskytt kongen) 
har på europeiske språk mange skrivemåter, blant dem Belshazzar og Baltasar. Den historiske Belsassar fikk i den greske oversettelsen av Daniels bok navnet Baltasar, og dette navnet har han også på russisk og spansk. Dette gammeltestamentlige navnet ble fra 700-årene i vestlig kristen tradisjon gitt til en av de tre vise menn eller hellige tre konger, som sammen med Melchior og Kaspar oppsøkte Jesus. I Bibelens fortelling (Matteusevangeliets kapittel 2, vers 1-12) er hverken antallet eller navnene angitt, og i østlige kirkesamfunn har vismennene andre navn. 
På fransk betegner balthazar også en vinflaske som rommer 12 liter og tilsvarer 16 standard vinflasker.


== Referanser ==
M270 MLRS

M270 MLRS (forkortelse for Multiple Launch Rocket System) er en amerikanskprodusert, selvdrevet flerrørs rakettkaster. Den kan avfyre styrte og ustyrte raketter. Systemet fikk sin ilddåp under Gulfkrigen. Selve kjøretøyet er basert på chassiet til M2 Bradley.
M270 er i bruk i USA, Bahrain, Danmark, Frankrike, Hellas, Israel, Italia, Japan, Nederland, Storbritannia, Sør-Korea, Tyrkia og Tyskland.
Det norske forsvaret kjøpte inn flere av disse i slutten av 1990-årene, men de ble allerede i 2005 tatt ut av tjeneste i Hæren fordi det kun ble kjøpt inn klaseammunisjon som senere ble forbudt. Vognene har siden stått på langtidslagring utenfor Bjerkvik.


== Se også ==
HIMARS


== Referanser ==
Panthéon

Panthéon i Paris (latin: Pantheon, fra gresk: Πάνθεον, i betydningen «Hver gud» = for alle guder) er en fransk kirke i Latinerkvarteret i Paris, på toppen av Montagne Sainte-Geneviève. Har var det opprinnelig en kirke dedikert den hellige Genoveva av Paris og for å huse relikviene etter henne, men etter mange endringer fungerer det i dag som en sekulært mausoleum som inneholder levninger etter framstående franske borgere. Det er et tidlig eksempel på nyklassisisme, med en fasade modellert etter det førkristne Pantheontempelet i Roma, toppet av en kuppel som eier sitt karaktertrekk til Donato Bramantes renessansekirkebygning San Pietro in Montorio i Roma.


== Beskrivelse ==
Panthéon i Paris er lokalisert i 5. arrondissement ved Montagne Sainte-Geneviève og med utsyn over hele Paris. Kirken fikk en grunnplan formet som et gresk kors og en fasade som et gresk tempel. Panthéon er et tidlig eksempel på nyklassisisme i arkitekturen. Den klassiske stilen som kirken fikk, gjorde at den uten vanskelighet kunne inngå i en seremoniell sammenheng under den franske revolusjon og omdøpes til Panthéon.


== Gravlagte i krypten ==
En rekke kjente personligheter i fransk åndsliv er gravlagt i krypten i Panthéon: Mirabeau,
Voltaire, Le Pelletier de Saint-Fargeau, Jean-Jacques Rousseau, Victor Hugo, Émile Zola, Léon Gambetta, Marquis de Condorcet, Marie Curie, Pierre Curie, André Malraux og Alexandre Dumas.I august 2021 kunngjorde franske myndigheter at Panthéon i november samme år skulle bli det siste hvilested for danseren Joséphine Baker, som tjenestegjorde i det franske militæret under andre verdenskrig. Fransk-amerikanske Baker var opprinnelig gravlagt i Monaco. Hun er den første svarte kvinnen som har blitt vist æren av å få et gravsted i Panthéon.


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Se også ==
Liste over personer som er begravd i Panthéon i Paris


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Panthéon de Paris – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Panthéon de Paris – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Panthéon - samtidige fotografier og eldre fra 1900
Hønefoss kirke

Hønefoss kirke er en arbeidskirke som ligger i østenden av Kirkegata i sentrum av Hønefoss, i Ringerike kommune i Viken (tidligere Buskerud). Den fysiske adressen er Kirkegata 12, ei bygate som går mellom kirken og Søndre torv i sentrum av byen. Kirken ble vigslet den 10. desember 2017.


== Bakgrunn ==
Hønefoss var opprinnelig en del av Norderhov herredskommune og befolkningen tilhørte menigheten ved Norderhov kirke, men da Hønefoss fikk bystatus og ble en selvstendig bykommune fra 1852, ble det også fart i arbeidet med å skaffe byen ei egen kirke. Området som ble valgt for plasseringen av kirka ble opprinnelig kalt Petersløkka og lå på sørsiden av elva. Gamle Hønefoss kirke sto ferdig og ble vigslet i 1862. Den ble tegnet av Christian Heinrich Grosch, men kirka brant ned til grunnen 26. januar 2010.
Etter brannen ble branntomten ryddet, og der kirken hadde stått, ble det oppført et alter av brente trestokker fra den nedbrente kirken. Planlegging av ny kirke tok til, og det ble avholdt arkitektkonkurranse i 2013. Denne ble vunnet av LINK arkitektur med prosjektet «Himmeltrærne». Totalentreprenør for oppføringen var OBAS Entreprenør i Drammen.


== Om kirka ==


=== Kirkebygget ===
Den nye kirka er oppført på samme sted som den gamle kirka sto. Det er ei moderne arbeidskirke, som har sterke likhetstrekk med Ålgård kirke. Hønefoss og Ålgård kirker er da også tegnet av samme arkitektselskap. Det dreier seg om et monumentalbygg, men med en utradisjonell form for et kirkebygg.
Bygget er lavest ved inngangspartiet i vest og høyest i øst. Innvendig er det kirketorg, serveringsrom og 20 kontorer i første etasje, mens selve kirkerommet er en etasje høyere. Underetasjen har storkjøkken, lager, tekniske rom og garderober. Bygget har et lavt inngangsparti mot Hønefoss sentrum og en krum takform stiger monumentalt mot øst. Fondveggen er 14 meter høy og skjuler også kirkeklokkene.


=== Eksteriørbilder ===

		
		


=== Utsmykning ===
Kirken har altertavle laget av Peter Sutton. Den er over elleve meter høy og dekker 160 kvadratmeter av fondveggen. Motivet tar utgangspunkt i et kors, og tavlen er laget av glassfliser og eikelameller. Den dekker over orgelet, som er bygget av tyske Rensch Orgelbau.


=== Interiørbilder ===

		
		
		
		


== Kirkegården ==
Kirkegården har leggplass og er den samme som for kirka som brant. Store deler av kirkegården rammes inn av Hofgaards gate. Nordøst for kirkegården ligger Ringerike krematorium, og rett øst for den ligger kirkestua. Helt øst på kirkegården ligger krigsgraver fra andre verdenskrig.


== Annet ==
Både Ringerike kirkelige fellesråd og Ringerike prosti har kontorer i nye Hønefoss kirke.


== Se også ==
Hønefoss kirke (1862–2010)
Hønefoss menighet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hønefoss kirke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Byggeindustrien om Hønefoss kirke
The Memorial Tournament

The Memorial Tournament er en golfturnering på PGA-touren som er nært knyttet til golflegenden Jack Nicklaus. Turneringen spilles på Muirfield Village Golf Club, en bane som er tegnet av Nicklaus i hans hjemstat Ohio.


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Pwn

pwn er internettsjargong og leet-språk basert på det engelske verbet own (å eie), der p erstatter o da det er en vanlig feiltasting. Begrepet blir hyppig brukt i internettbaserte spill og betyr å slå, dominere eller ydmyke en motstander.Alternative skrivemåter er i fortid; pwned, pwnd, pwn'd, pwnt eller pwn3d. Setningen vil gjerne være sammensatt slik: You just got pwned!, eller U r pwned.Blant hackere har pwn betydningen å ha, eller ta kontroll over en server eller datamaskin, nettside, gatewayenhet, eller en application. Begrepet er dermed nær synonymt med hacking. Tildelingen av Pwnie award tildeles fra en gruppe forskere innen IKT-sikkerhet.Begrepets popularitet økte midt på 2000-tallet og gikk fra skrevet internettsjargong til muntlig språk.


== Referanser ==
Jim Furyk

James (Jim) Michael Furyk (født 12. mai 1970) er en amerikansk golfspiller. Han ble profesjonell i 1992 og vant minst én turnering hvert år på PGA-touren mellom 1998 og 2003. På denne tiden var dette den nest beste seiersrekken (etter Tiger Woods).
Furyk vant majorturneringen US Open i 2003, da han spilte likt med 72-hullsrekorden i mesterskapet og tok sin første major-tittel. 
Jim Furyk vant FedExCup 2010. I 2013 ble han den sjette spilleren som gikk en runde på 59 slag på PGA-touren. I 2016 ble han den første til å gå en runde på PGA-touren på 58 slag. Dette skjedde siste runde i Travelers Championship, da han gikk 12 under par på par 70-banen TPC River Highlands. 


== Meritter ==


=== Seire på PGA-touren ===
1995: Las Vegas Invitational
1996: United Airlines Hawaiian Open
1998: Las Vegas Invitational
1999: Las Vegas Invitational
2000: Doral-Ryder Open
2001: Mercedes Championships
2002: Memorial Tournament
2003: US Open Championship, Buick Open
2005: Cialis Western Open
2006: Wachovia Championship; Canadian Open
2007: Canadian Open
2010: Transitions Championship, Verizon Heritage, The Tour Championship
2015: RBC Heritage


=== Ryder Cup ===
1997, 1999, 2002, 2004, 2006, 2008, 2010, 2012, 2014


=== Presidents Cup ===
1998, 2000, 2003, 2005, 2007, 2009 , 2011


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jim Furyk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Jim Furyk – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jim Furyk – PGA-touren 
(en) Jim Furyk – Japantouren 
(en) Jim Furyk – Verdensrankingen 
Jim Furyk på Twitter 
Jim Furyk på Facebook
Kenny Perry

Kenny Perry (født 10. august 1960) er en amerikansk profesjonell golfspiller.
Perry er født i Elizabethtown i Kentucky og gikk på Western Kentucky University. Han ble profesjonell i 1982. Karrieren hans utviklet seg sakte men jevnt. Han ble ikke medlem av PGA-touren før i 1987, og i de første årene hadde han problemer med å beholde medlemsstatusen. Han tok sin første seier på touren i det prestisjefylte Memorial Tournament i 1991. To nye seire fulgte i løpet av 1990-årene, og enda en seier i 2001. I sesongen han fylte 48, i 2008, vant han 3 turneringer, og spilte i Ryder Cup for første gang. Han har vært blant de ti beste på verdensrankingen i golf i en periode på 50 uker mellom 2003 og 2005. Han tok sin fjortende seier på touren i 2009 i Travelers Championship.  
Perry er den høyest rangerte på lista over mest inntjente penger i karrieren på PGA-touren uten en major-seier.  Han har to andreplasser, PGA Championship i 1996 og Masters i 2009, begge tapt i omspill om seieren, som beste majorplasseringer.


== Seire på PGA-touren ==
1991: The Memorial Tournament
1994: New England Classic
1995: Bob Hope Chrysler Classic
2001: Buick Open
2003: Bank of America Colonial, The Memorial Tournament, Greater Milwaukee Open
2005: Bay Hill Invitational, Bank of America Colonial
2008: The Memorial Tournament, Buick Open, John Deere Classic
2009: FBR Open, Travelers Championship


== Eksterne lenker ==
(de) Kenny Perry – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Kenny Perry – PGA-touren 
(en) Kenny Perry – Verdensrankingen
Francesco Pisani

Francesco Pisani (født 1494 i Venezia, død 28. juni 1570) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal i juli 1517 av pave Leo X. Det var hans femte konsistorium.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Pave Sixtus IV (1414-1484) * bispeviet 1471
Pave Julius II (1443-1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
Pave Leo X ( 1475-1521) *1513
Pave Paul III (1468-1549) *1519
Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Ercole Rangone

Ercole Rangone eller Rangoni (født ca. 1491 i Bologna, død 25. august 1527) var en av Den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal i juli 1517 av pave Leo X. Det var hans femte konsistorium.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church