jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Suspensjon (kjemi)

En suspensjon er en oppblanding av et finfordelt, men uoppløselig fast stoff i ei væske. Partiklene kan være synlige for det blotte øye, må vanligvis være større enn én mikrometer, og vil til slutt sette seg (sedmintere), selv om blandingen kun klassifiseres som en suspensjon når og mens partiklene ikke har slått seg ut.


== Egenskaper ==
En suspensjon er en heterogen blanding der løsningen av partiklene ikke løses opp, men blir suspendert gjennom hele løsningsmidlet, og flyter fritt rundt i mediet. Den indre fasen (faststoff) er dispergert gjennom den ytre fasen (væsken) gjennom mekanisk omrøring, med bruk av visse hjelpestoffer eller suspenderingsmidler.
Et eksempel på en suspensjon vil være sand i vann. De suspenderte partiklene er synlige under et mikroskop og vil sette seg over tid hvis de blir stående uforstyrret. Dette skiller en suspensjon fra et kolloid, der kolloidpartiklene er mindre og ikke setter seg. Kolloider og suspensjoner er forskjellige fra løsning, der det oppløste stoffet (løsning) ikke eksisterer som et fast stoff, og løsningsmiddel og løst stoff er homogent blandet.
En suspensjon av væskedråper eller fine faste partikler i en gass kalles en aerosol. I atmosfæren kalles de suspenderte partiklene partikler og består av fine støv- og sotpartikler, havsalt, biogene og vulkanogene sulfater, nitrater og skydråper.
Suspensjoner klassifiseres på grunnlag av den dispergerte fasen og dispersjonsmediet, hvor førstnevnte er hovedsakelig fast, mens sistnevnte enten kan være et fast stoff, en væske eller en gass.
I moderne kjemisk prosessindustri har blandingsteknologi med høy skjærkraft blitt brukt til å lage mange nye suspensjoner.
Suspensjoner er ustabile fra et termodynamisk synspunkt, men kan være kinetisk stabile over lengre tid, noe som igjen kan bestemme en suspensjons holdbarhet. Dette tidsrommet må måles for å gi nøyaktig informasjon til forbrukeren og sikre den beste produktkvaliteten.
"Dispersjonsstabilitet refererer til en dispersjons evne til å motstå endringer i dens egenskaper over tid."


== Se også ==
Emulsjon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Suspensions – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Polykarp Kusch

Polykarp Kusch (født 26. januar 1911 i Blankenburg,  Sachsen-Anhalt, Tyskland, død 20. mars 1993 i Dallas, Texas, USA) var en amerikansk fysiker og nobelprisvinner. Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 1955 for sine presisjonsmålinger av elektronets magnetiske moment. Han delte prisen med Willis Eugene Lamb som fikk prisen for hans oppdagelser vedrørende finstrukturen i hydrogenets spektrum. 
Han fikk en Bachelor of science i fysikk ved Case Western Reserve University i 1931. I 1933 fikk han en mastergrad ved University of Illinois og i 1936 en filosofisk doktorgrad ved samme sted. Han tilbrakte store deler av karrieren som professor ved Columbia University i New York, og fungerte som universitetets prost i mange år før han flyttet over til det nyopprettede University of Texas, Dallas. I sin tid ved Columbia var han doktorgradsveileder for Gordon Gould, oppfinneren av laseren


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysikk 1955 hos Nobelprize.org
(en) Polykarp Kusch hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 1955
Willis Eugene Lamb

Willis Eugene Lamb (født 12. juli 1913 i Los Angeles i California, død 15. mai 2008 i Tucson i Arizona) var en amerikansk fysiker som vant Nobelprisen i fysikk i 1955 «for hans oppdagelser vedrørende finstrukturen i hydrogenets spektrum». Lamb var professor ved University of Arizona College of Optical Sciences.
Han mottok en Bachelor of Science i kjemi fra University of California, Berkeley i 1934 og i 1938 mottok han en filosofisk doktorgrad i fysikk for sitt teoretiske arbeid med spredning av nøytroner med krystaller, under veiledning av Robert Oppenheimer. Han underviste også ved universiteter som Yale, Columbia, Stanford og University of Arizona. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysikk 1955 hos Nobelprize.org
(en) Willis Eugene Lamb hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 1955
Vinterblandingslag

Vinterblandingslaget (engelsk: winter mixing layer – WML) er det laget i tempererte og kalde hav som omrøres i løpet av vinteren. Denne omrøringa er avgjørende for å bringe næringsstoffer opp til overflata og oksygen til dypere lag.
Når overflatelaget avkjøles om høsten og vinteren, synker det ned på grunn av sin økte tetthet og blandes med vannmassene under, slik at det dannes et relativt mektig sjikt som er homogent med hensyn til temperatur og saltholdighet. I hav på våre breddegrader kan vinterblandingslaget variere fra under 200 m til flere hundre meter. Under dette dypet ligger en vanligvis skarp gradient mot et permanent dyplag som enten er vesentlig saltere eller vesentlig kaldere og derfor ikke omrøres. Denne grenseflata kalles den permanente pyknoklinen.
I den grunne Nordsjøen når vinterblandingslaget helt til bunns, bortsett fra i den mye dypere Norskerenna. Bare i ekstra kalde vintre kan overflatevann nå ned i bunnen på Norskerenna og fornye vannmassene der.
Også andre faktorer har betydning for dannelsen av vinterblandingslaget. Mye vind øker beveglesen i vannmassene og øker derfor tykkelsen på vinterblandingslaget. Saltholdigheten har også mye å si, ettersom saltere vann er tyngre. I de delene av Norskehavet som mottar salt atlanterhavsvann går vinterblandingslaget mye dypere (500 m) enn i områdene nærmest norskekysten (100 m), som får ferskere vann via Den norske kyststrømmen.
Spesielt dyp vinteromrøring skjer i hav der det legger seg is om vinteren. Bare en liten del av saltet fryser inn i isen, slik at vannet umiddelbart under isen blir svært salt og dessuten kaldt. I Arktis og Antarktis kan vinterblandingslaget bli flere tusen meter dypt.
Fordi konsentrasjonen av næringssalter øker med dypet, har tykkelsen på vinterblandingslaget betydning for hvor mye næringsstoffer som skal være tilgjengelig for planktonvekst påfølgende vekstsesong. Utover våren gjør soloppvarminga at det dannes en temperaturgradient i vinterblandingslaget, slik at det gradvis oppstår et øvre blandingslag der planktonet får sin våroppblomstring.
Geoff Ogilvy

Geoff Ogilvy (født 11. juni 1977) er en australsk profesjonell golfspiller. Han er født i Adelaide i delstaten Sør-Australia og begynte å spille golf da han som syvåring fikk en forkortet golfkølle av sin far. 16 år gammel hadde han 0 i handicap.
Ogilvy ble profesjonell i 1998 og fikk medlemskort på Europatouren etter å ha vunnet det årets kvalifiseringsskole. Han spilte på Europatouren i 1999 og 2000, som nummer 65 på pengelisten første året og nummer 48 sesongen etter. Ogilvy flyttet deretter over til PGA-touren i USA, og kom blant de 100 beste på pengelisten i alle de fem første årene. Hans første profesjonelle seier kom i 2005 i Chrysler Classic of Tucson. I februar 2006 slo han Davis Love III i finalen i WGC–Accenture Match Play Championship. I juni samme år tok Ogilvy tok sin første major-tittel, i US Open på Winged Foot.


== Meritter ==


=== Seire på PGA-touren ===
2010: SBS Championship
2009: Mercedes-Benz Championship, World Golf Championships-Accenture Match Play Championship
2008: World Golf Championships-CA Championship
2006: WGC–Accenture Match Play Championship; US Open Championship
2005: Chrysler Classic of Tucson


== Eksterne lenker ==
(en) Geoff Ogilvy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Geoff Ogilvy – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Geoff Ogilvy – PGA-touren 
(en) Geoff Ogilvy – Europatouren 
(en) Geoff Ogilvy – Japantouren 
(en) Geoff Ogilvy – Verdensrankingen
Skogpingvin

Skogpingvin (Eudyptes pachyrhynchus) er en flygeudyktig sjøfugl i slekten Eudyptes (toppingviner) og tilhører pingvinfamilien. Skogpingvinen ligner hornpingvinen (Eudyptes sclateri), men er fysisk en del mindre enn den. Navnet kommer av at den holder til langs skogvokste strender sør på New Zealand.


== Etymologi ==
Skogpingvinen er navngitt slik, fordi den ofte bygger rede slik at det beskyttes av trær, busker eller steiner. Den er også kjent som Fiordlandpingvin og, blant maoriene, tawaki. Det vitenskapelige navnet betyr god dykker med tykt nebb.


== Beskrivelse ==
Skogpingvinen er sort på oversiden og hvit på undersiden. Hodet er sort og nebbet brun-oransje. Fra nebbroten på overnebbet løper det øyenbrynlignede gule fjær over øynene og bakover i et halvmånemønster, som ender opp i hengende fjærdusker i bakkant av hodet. Som hos andre pingviner er vingene omdannet til luffelignende svømmeredskaper som fuglene bruker til å skape framdrift med under dykking.
Arten blir cirka 3,5-4,5 kg tung og cirka 60 cm høy.


== Utbredelse og habitat ==
Skogpingvinen er endemisk for New Zealand. Den hekker bare langs Fiordlandskysten på Sørøya og på Stewart Island og noen småøyer rundt denne. Utenom hekkesesongen hender det imidlertid at fuglene besøker både Argentina og Australia.
Totalbestanden ble i 1997 anslått til cirka 2 500–3 000 par.


== Atferd ==
Skogpingviner hekker i løst sammensatte kolonier og redene bygges i skjul for andre par. Redene bygges gjerne i ly av trær og buskas, under stokker eller i små huler av stein eller lignende.
Skogpingvinen holder til på havet om vinteren. Der lever den solitært i flere måneder. I juli søker pingvinene mot land, der de oppholder seg under hekkesesongen. Hannene ankommer cirka to uker før hunnene. Hekkingen starter straks etter at hunnen har ankommet. Arten er nattaktiv i denne perioden. Om dagen gjemmer denne sky arten seg for andre og blir ved redet, som ligger i skjul.Hunnen legger to blekgrønne egg som ruges i 4–6 uker. Det er uvanlig at begge eggene klekker, men om de gjør det, så klarer allikevel foreldrene sjelden å oppfostre mer enn en av kyllingene. Den minste dør som regel. I de første to til tre ukene etter klekking vil hannen vokte over kyllingen ved redet, mens hunnen jakter og mater den daglig. Etter ytterligere to uker vil begge foreldrene dra ut for å jakte etter mat, mens kyllingen må klare se alene eller i små ungfuglgrupper. Når avkommet er omkring 75 dager gammelt vil kyllingen myte og dra på sjøen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Skogpingvin – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Skogpingvin i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Skogpingvin hos Artsdatabanken 
(en) Skogpingvin hos Fossilworks 
(en) Skogpingvin hos ITIS 
(en) Skogpingvin hos NCBI 
(en) Kategori:Eudyptes pachyrhynchus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Eudyptes pachyrhynchus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eudyptes pachyrhynchus – detaljert informasjon på Wikispecies
Snarespingvin

Snarespingvin (Eudyptes robustus) er en flygeudyktig sjøfugl i slekten Eudyptes (toppingviner) og tilhører pingvinfamilien. Arten er navngitt etter hekkeplassen.


== Beskrivelse ==

Som pingviner flest er også snarespingvinen sort på oversiden og hvit på undersiden. Den har et rødbrunt, tykt nebb og en karakteristisk (for slekten) gul stripe med fjær som løper fra bakkant av nebbet og over øyet til nakken, der fjærene ender i en utstående børste. Vingene er omdannet til luffelignende svømmeredskaper som fuglene bruker til å skape framdrift med under dykking.
Snarespingvinen blir omkring 56–73 cm høy og veier cirka 3–4 kg. Hannene blir noe større enn hunnene og har kraftigere nebb.
Arten er en så nær slektning av skogpingvinen (E. pachyrhynchus) at noen forskere regner snarespingvinen som en underart av denne. Flertallet holder imidlertid snarespingvinen for å være en egen art, slik den oppføres her.


== Utbredelse og habitat ==
Snarespingvinene hekker kun på de ubebodde Snaresøyene, cirka 200 km sør for Sørøya på New Zealand. Utenom hekkeperioden kan fuglene også en sjelden gang i mellom besøke det sørlige Australia, Tasmania, Falklandsøyene og det sørlige Argentina.
Totalbestanden er stabil og har blitt anslått til cirka 31 000 par.Habitatet består gjerne av skog med leire- eller steingrunn i slette skråninger. Etter hvert som vegetasjonen forsvinner (på grunn av hekkingen)  flytter fuglene redene til nye plasser.


== Atferd ==
Arten bygger redene relativt tett (cirka to reder per m²) i kolonier. Koloniene varierer i størrelse, fra små grupper på 10 par til over 1 200 par (typisk 50–500 par). Hannene ankommer hekkeplassene først, gjerne i august. Hunnene ankommer like etter. Redene bygger i fordypninger på bakken, som ligger i ly under et tre eller busk. Redene fôres fjerne med gress og småkvister. Hunnen legger to egg med 4–5 dagers mellomrom. Det andre egget er større enn det første. Foreldrene bytter på med rugingen de første ti dagene, hvoretter hannen drar på sjøen for å spise mens hunnen ruger på eggene de neste 12 dagene. Deretter bytter de plass. Når kyllingene klekkes fungerer hannen som verge i de første tre ukene, mens mora mater dem daglig. Omkring 11 uker gamle er kyllingene klare til å forlate redet for godt. Det er imidlertid sjelden at mer enn en av ungene overlever de første tre ukene etter klekking.
Man antar at krill, fisk og blekksprut utgjør det meste av dietten. Som andre pingviner er dette en art som fanger byttet under dykking. I hekkesesongen jakter arten på føde innenfor en radius av 50 km nord for øygruppa. Man vet lite om arten atferd utenom hekkesesongen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Snarespingvin – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Snarespingvin i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Snarespingvin hos Artsdatabanken 
(en) Snarespingvin hos ITIS 
(en) Snarespingvin hos NCBI 
(en) Kategori:Eudyptes robustus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Eudyptes robustus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eudyptes robustus – detaljert informasjon på Wikispecies
Hornpingvin

Hornpingvin (Eudyptes sclateri) er en flygeudyktig sjøfugl i slekten Eudyptes (toppingviner) og tilhører pingvinfamilien. Hornpingvinen ligner skogpingvin (Eudyptes pachyrhynchus), men er fysisk en del større enn denne.


== Beskrivelse ==
Hornpingvinen er sort på oversiden og hvit på undersiden. Hodet er sort og nebbet, som er skilt fra fjærene med ei tynn stripe av blåhvit hud, orasjegult. Arten er navngitt etter de karakteristiske toppfjærene, som vokser i en oppovervendt bue fra roten av nebbet og opp i pannen på fuglen, der de distinkte lange, gule fjærene danner to hornlignede børster (opptil 6 cm lange) av silkemyke fjær over hvert øye. Som hos andre pingviner, er vingene omdannet til luffelignende svømmeredskaper som fuglene bruker til å skape framdrift med under dykking. Føttene er blekrosa og har svømmehud.
Hornpingvinen blir omkring 4–6 kg tung og cirka 60–65 cm høy. Det er liten forskjell mellom kjønnene, men hannen blir marginalt større. Han har også noe lenger nebb og vinger enn hunnen.


== Utbredelse ==
Hornpingvinen er endemisk for New Zealand og hekker primært på Bountyøyene og Antipodeøyene, som ligger henholdsvis 700 og 870 km sørøst for Sørøya. I begrenset omfang hekker også noen par på Aucklandøyene og Campbelløyene.
Utenom hekkesesongen kan arten tidvis også finnes på Antarktika og Falklandsøyene, samt i Argentina og Australia.Totalbestanden er estimert til cirka 130 000–140 000 voksne individer, basert på en hekkebestand på cirka 26 000 par på Bountyøyene og cirka 41 000 par på Antipodeøyene.Arten står oppført på IUCNs rødliste som sterkt truet (EN), fordi bestanden i senere år har blitt sterkt redusert. Man vet lite om årsakene, men de tilskrives marine faktorer.


== Atferd ==
Hornpingvinen hekker i store, tette kolonier som teller flere tusen par. Fuglene ankommer koloniene i september og starter eggleggingen i oktober/november. Redene bygges i grunne fordypninger på bakken, som steinsettes og av og til fôres med gress. Inkubasjonstiden varer i cirka 35 dager, og ungfuglene forlater redet når de er omkring 70 dager gamle. Man vet lite om disse fuglene i tidsrommet utenom hekkesesongen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hornpingvin – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Hornpingvin i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Hornpingvin hos Artsdatabanken 
(en) Hornpingvin hos ITIS 
(en) Hornpingvin hos NCBI 
(en) Kategori:Eudyptes sclateri – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eudyptes sclateri – detaljert informasjon på Wikispecies
Amniocentese

Amniocentese, kalt fostervannsprøve, er en undersøkelse der en lang nål stikkes gjennom mavehuden  og livmorveggen under ultralydveiledning. Det blir tatt ut litt fostervann som også inneholder enkelte celler fra fosteret. 
Prøven blir gjerne utført på gravide kvinner med relativt høy alder i forhold til graviditet, gjerne over ca. 36 år. Man gransker fostervæsken og cellenes kromosomer for å kunne oppdage sykdomer som for eksempel: kromosomfeil, spesielt Downs syndrom og ryggmargsbrokk eller arvelige sykdommer. 
Ved kartlegging av kromosomene blir kjønnet bestemt. Denne prøven tas helst i 15. og 16. uke. Siden 2005 har det vært mulig å få utført dobbeltest i Norge som et alternativ til fostervannsprøve. Selv om en fostervannsprøve gir et mer korrekt svar, er fordelen ved dobbeltesten at den kan tas tidligere og at den ikke medfører noen risiko for fosteret. Dobbelttesten kan utføres fra uke 8 og fram til før uke 14.Ved funn av alvorlig sykdom er det aktuelt å søke om provosert abort/ svangerskapsavbrudd. 


== Referanser ==
Eselpingvin

Eselpingvin er et tilnavn som henviser til minst to forskjellige pingviner. Navnet kommer av lyden pingvinene gir fra seg som kan minne om lyden til et esel.

Bøylepingvin (et sjelden tilnavn på denne arten)
Kappingvin (et vanlig tilnavn på denne arten)
Hvitvingepingvin

Hvitvingepingvin (Eudyptula minor albosignata) er en av i alt seks underarter som er beskrevet under dvergpingvin (Eudyptula minor). Underarten er endemisk for, og hekker kun på, Bankshalvøya og Motunauøya, i regionen Canterbury på Sørøya i New Zealand.


== Beskrivelse ==
Som hos alle pingviner er vingene omdannet til luffelignende svømmeredskaper. Disse er, i tillegg til å være hvite på undersiden, mer hvite på oversiden enn det som er normalt for arten. Derav navnet hvitvingepingvin.
Hvitvingepingviner blir omkring 30 cm høy og veier cirka 1,5 kg. 


== Bestand ==
Tidligere regnet man med at det bare fantes omkring 550 par på Bankshalvøya. En større telling i 2000/2001 konkluderte imidlertid med at bestanden der var nesten fire ganger så stor som tidligere antatt. Totalbestanden ble estimert til cirka 3 750 par, basert på telling av aktive reder. Redene fordelte seg slik; 2 112 par/reder på Bankshalvøya og cirka 1 650 par/reder på Motunauøya.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hvitvingepingvin i Encyclopedia of Life 
(en) Hvitvingepingvin i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Hvitvingepingvin hos ITIS 
(en) Hvitvingepingvin hos NCBI 
(en) Kategori:Eudyptula minor albosignata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Eudyptula minor albosignata – detaljert informasjon på Wikispecies
300 f.Kr.


== Begivenheter ==
Romerske republikk
Lex Ogulnia godkjent: Plebeiere kunne bli prester
344 f.Kr.


== Begivenheter ==
Samnitterkrigen bryter løs.
451 f.Kr.


== Begivenheter ==
Tolvtavleloven vedtas i Roma.
John Huston

For den amerikanske golfspilleren, se John Huston (1961)John Marcellus Huston (født 5. august 1906 i Nevada i Missouri, død 28. august 1987 i Middletown i Rhode Island) var en irsk-amerikansk filmregissør og skuespiller.
John Huston vant i 1948 Oscar for beste regi og beste filmatisering med filmen Sierra Madres skatt, (Treasure of the Sierra Madre). Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame
John er sønn av skuespiller Walter Huston og selv far til skuespillerne Anjelica Huston og Danny Huston.


== Filmografi (utvalg) ==
1938 – Jezebel (manus)
1941 – Malteserfalken (regi og manus)
1941 – Sersjant York (manus)
1942 – Panama i fare (regi)
1942 – I dette vårt liv (regi)
1943 – Seieren i Tunis (regi)
1943 – Kampen om Aleutene (regi)
1948 – Stormvarsel (regi og manus)
1948 – Sierra Madres skatt (regi og manus)
1949 – Natt over Cuba (regi)
1950 – Asfaltjungelen (regi og manus)
1951 – Afrikadronningen (regi og manus)
1953 – Svindlernes marked (regi)
1956 – Moby Dick (regi)
1961 – Uten feste (regi)
1963 – Mord uten spor (regi)
1967 – Casino Royale (regi)
1970 – Helvetes hunder (skuespiller)
1974 – Chinatown (skuespiller)
1975 – Mannen som ville bli konge (regi)
1984 – Under vulkanen (regi)
1981 – Flukten til seier (regi)
1985 – Prizzis ære (regi)
1985 – Taran og den sorte gryte (stemmeskuespiller)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Huston på Internet Movie Database 
(sv) John Huston i Svensk Filmdatabas 
(da) John Huston på Filmdatabasen 
(da) John Huston på Scope 
(fr) John Huston på Allociné 
(en) John Huston på AllMovie 
(en) John Huston hos Turner Classic Movies 
(en) John Huston hos Rotten Tomatoes 
(en) John Huston hos The Movie Database 
(en) John Huston hos Internet Broadway Database
John Huston (golfspiller)

For den irsk-amerikanske filmregissøren og skuespillerwn, se John HustonJohn Huston (født 1. juni 1961) er en amerikansk golfspiller på PGA-touren og på Champions Tour. 
Han ble profesjonell i 1983 og har vunnet syv ganger på PGA-touren. I juni 2011 var han gammel nok (50 år) til å debutere på Champions Tour, og allerede i sin tredje turnering vant han sin første seier.


== Meritter ==


=== Seire på PGA-touren ===
2003: Southern Farm Bureau Classic
2000: Tampa Bay Classic
1998: United Airlines Hawaiian Open; Funai Classic at the Walt Disney World Resort
1994: Doral-Ryder Open
1992: Walt Disney World/Oldsmobile Classic
1990: Honda Classic


=== Seire på Champions Tour ===
2011: Dick's Sporting Goods Open


=== Presidents Cup ===
1994, 1998


== Eksterne lenker ==
(en) John Huston – PGA-touren 
(en) John Huston – Japantouren 
(en) John Huston – Verdensrankingen
Front

Front kan sikte til:

Fasade; også forpartiet til f.eks. et kjøretøy.
Værfront – i meteorologien: Et skille mellom ulike luftmasser, f.eks. varmfront, kaldfront, okkludert front, polarfronten.
Front (oseanografi) – en skilleflate mellom vannmasser med ulike karakteristika i oseanografien
Kampfront eller krigsfront – en kamplinje, f.eks. vestfronten under første verdenskrig.
Front (forband) – et forband (armégruppe) i Sovjet-armeen
Front (organisasjon) – en sivil kamporganisasjon
Front (Piemonte) – en kommune i storbyområdet Torino i regionen Piemonte i det nordlige Italia
Enhetsfront, en organisasjon hvor flere organisasjoner og/eller enkeltpersoner går sammen om et felles mål, men hvor hver organisasjon for øvrig beholder sin selvstendighet; en koalisjon.
Front Exploration – et tidligere norsk oljeselskap
Sektor av samfunnslivet, særlig i sammensetninger som nytt fra kulturfronten.
The Front, en amerikansk film fra 1976 kalt Svartelisten på norsk
Sammensetninger som frontfigur (om den ledende eller mest fremtredende person i et band), frontkollisjon, frontmating (vaskemaskin hvor tøyet mates inn og tas ut foran), frontlys og frontfag (sektor som setter en standard for resultater av tarifforhandlinger i arbeidslivet).


== Se også ==
Fronten, en nasjonalsosialistisk orientert norsk avis, utgitt mellom 1932 og 1940
Fronten, en illegal avis under 2. verdenskrig, spredt i Notodden-distriktet
Nasjonal Front (flertydig)
Front (oseanografi)

Front betegner i oseanografien en grenseflate mellom vannmasser med ulike karakteristika.
Prinsipielt kan en pyknoklin også sies å være en front, men begrepet brukes kun om vertikale eller skrå grenseflater. Vanligvis er det ulik temperatur og saltholdighet som skiller vannmassene på hver side av fronten.
I norske farvann er det en front mellom Den norske kyststrømmen og atlanterhavsvannet som kommer med Golfstrømmen. En annen front befinner seg ute i Norskehavet mellom Jan Mayen og Svalbard, nemlig den arktiske fronten mellom det kalde, arktiske vannet i Grønlandshavet og det varmere vannet i Norskehavet.
Fronter kan være mer og mindre stasjonære. Årlige svingninger i vær- og vindforhold og skiftende styrke på havstrømmer kan påvirke frontenes posisjon. Det er også vanlig at det oppstår virvler og meandere langs fronten.
Det har lett for å oppstå turbulens og blanding av de øvre vannlaga i nærheten av fronten; derfor er fronter produktive områder med stor planktonproduksjon.