jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
KK (ukeblad)

KK (tidligere Kvinner og Klær) er Norges eldste ukeblad.
KK er Norges største blad for kvinner og inneholder reportasjer og artikler om klær og moter, interiør, helse og livsstil, men også aktuelle saker, i tillegg til annonser. Redaktør er Ingeborg Heldal. KK utgis av Aller Media.
Bladet ble etablert i 1874 som Nordisk Mønster-Tidende. Det fikk navnet Kvinner og Klær i 1940, før det gikk over til kun å bruke forkortelsen KK i 1970.KK har også en omfattende nettutgave. KK.no ble etablert 23. januar 2006 av redaktør Ine Thereze Gransæter. Per mars 2019 har KK.no cirka 1 million brukere per uke. 
Både KK og KK.no holder til i Karvesvingen 1 i Oslo.


== Redaktører ==


=== Redaktører i KK ===
Kjersti Løken Stavrum (2004)
Bente E. Engesland (2004–2008)
Gjyri Helén Werp (2008–2015)
Ellen Wisløff (2015-)
Ingeborg Heldal (2017 - )


=== Redaktører i KK.no ===
Ine Thereze Gransæter (2006)
Gjyri Helén Werp (2016)


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
KKs hjemmeside
Aller Medias hjemmeside
Glåmbrua

Glåmbrua er ei veibru på riksvei 25 i Elverum kommune i Innlandet. Brua krysser Glåma i Elverum sentrum. Den er ei platebærerbru, som ble åpnet i 1979. To eldre bruer i Elverum, Gamlebrua og Nybrua (like nord for Glåmbrua), ble åpnet henholdsvis i 1862 og 1936 og er bevart.
Våren 1995 truet en flom med å ødelegge Glåmbrua. 2. juni ble det vurdert å sprenge brua for å hindre at den skulle virke som en demning og skape en flodbølge dersom den brast. Men brua klarte seg, ikke minst ved at flere tonn med betongelementer ble lastet på brua. (Se også Vesleofsen.)
Gamlebrua og Nybrua ble i 2002 foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. Riksantikvaren fredet 17. april 2008 Glåmbrua, men ikke Gamlebrua og Nybrua.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Glåmbrua». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Gamlebrua i Elverum

Gamlebrua er ei fagverksbru som krysser Glomma i Elverum i Innlandet. Brua er ca. 263 meter lang og har 8 spenn. Arbeidet med brua begynte i 1858, og brua ble åpnet i 1862. Stålkonstruksjonene til brua ble laget i Skottland og satt sammen i Elverum. Brua var opprinnelig planlagt som ei kombinert vei- og jernbanebru, med jernbanespor til Elverum Leir på østsiden av Glomma, men den ble aldri tatt i bruk som jernbanebru. I dag er brua bare i bruk som gang- og sykkelvei.
Gamlebrua og Nybrua ble i 2002 foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. Riksantikvaren fredet 17. april 2008 Glåmbrua, men ikke Gamlebrua og Nybrua.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==
Carl Julius Aller

Carl Julius Aller (født 25. november 1845 i København, død 23. august 1926 på Sophienholm) var en dansk litograf, forlegger, bladutgiver og forretningsmann. Han grunnla blant annet ukebladet Allers.
Carl Aller oppfant som ung grafiker en kjemisk metode for å overføre illustrasjoner fra papir til litografisk stein slik at han kunne kopiere bildene. For dette mottok han det Ørstedske legat. Carl Aller er likevel mest kjent som redaktør og utgiver av ukebladet Illustreret familie-journal som han startet i København i 1877. Bladet ble svært populært, og lever fremdeles videre i ukebladet Allers. Den svenske utgaven av ukebladet, Aller familj-journal, kom i 1893 og den norske i 1897. 
Carl Aller bygget også opp utgivervirksomheten ved tidlig å utgi et populært konversasjonsleksikon. Carl Allers etablissement A/S (CAE) ble etterhvert en storbedrift som i tillegg til å publisere blader, også overtok flere trykkerier og anla papirfabrikk. Dette konsernet er i dag det største ukebladforlaget i Norden med ledende magasiner i både Danmark, Sverige, Norge og Finland. Selskapet utgir i Danmark blant annet det danske Se og Hør, Billed-Bladet, Kig Ind, Ude og Hjemme og Familie Journal, mens datterselskapet Allergruppen i Norge utgir Allers, Se og Hør, KK og Henne.
Carl Aller giftet seg 20. oktober 1871 med Laura Aller. 


== Referanser ==
Jakob, Josefs far

Jakob var ifølge Matteusevangeliet kap. 1 faren til Josef, Jesu fosterfar. Jakob var etterkommer av Serubabel og altså av kongelig ætt.
I Lukasevangeliet kap. 3 kalles Josef «sønn av Eli». Mange antar at denne Eli, hvis ætt også føres tilbake til David, var faren til Maria og Josefs svigerfar.
Japanese Experiment Module

Japanese Experiment Module (JEM), Kibō (希望), er den japanske delen av Den internasjonale romstasjonen (ISS) og er bygget av Japan Aerospace Exploration Agency (JAXA).
Den består av fire deler:

Pressurized Module (PM) er kjerne-komponenten. Den er sylindrisk, 11.2 m land og 4.4 m i diameter. Den inneholder 10 «International Standard Payload Racks» (ISPRs).
Exposed Facility (EF), også betegnet som «Terrassen» er lokalisert utenfor ene enden av PM, som har en luftsluse. Eksperimenter er fullt eksponert til rom-miljøet her.
Experiment Logistics Module (ELM) inneholder en trykksatt seksjon for å håndtere PM og en trykkløs seksjon for å drive EF. Den er plassert på toppen av PM, og mobil. Den er tenkt som en lagerplass og transport-modul.
Remote Manipulator System (JEMRMS) er en robot-arm, montert på PM, ment for å håndtere nyttelasten på EF og å flytte utstyr til og fra ELM.


== Spesifikasjoner ==

Kibō vil være den største enkeltdelen av ISS. I begynnelsen av programmet var det den minste, men andre partnere i ISS-prosjektet, Europa og USA, reduserte størrelsen på sine respektive laboratorie-moduler, mens størrelsen på Kibō ble aldri forandret. 


== Oppskyting og tilkobling til ISS ==
30. mai 2003 forlot PM Japan for å bli levert til John F. Kennedy Space Center (KSC). ELM PS ankom KSC 12. mars 2007.I juni 2007 planla NASA å skyte opp hele  Japanese Experiment Module (JEM) i tre romfergeoppdrag:

Experiment Logistics Module (ELM) PS – Februar 2008 – romferoppdrag STS-123
Kibo Pressurized Module (PM), JEM, Remote Manipulator System (JEM RMS) – April 2008 romferoppdrag STS-124.
Exposed Facility (EF) – 2009 romferoppdrag STS-127


== Vitenskapelige aktiviteter og nyttelast ==
MAXI røntgen astronomi fra 0.5 to 30 keV
SMILES observerer og måler veldig svake sub-millimeter bølge emissisjonslinjer av måle-gass-molekyler i stratosfæren
CALET Observasjon etter høy energi Skytes opp i 2012 ved hjelp av HTV, Mass: 2500 kg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20070121040332/http://iss.sfo.jaxa.jp/iss/index_e.html -- NASDA's site on JEM
KIBO at JAXA site
Nybergsund bru

Nybergsund bru er navnet på to veibruer som krysser Trysilelva ved Nybergsund i Trysil kommune i Innlandet. Den gamle brua ved tettstedet ble åpnet i 1929 og forsterket i 1949. Den gamle brua i stål er smal og har lysregulert enveiskjøring. Den gamle brua er nå nedklassifisert til kommunal vei. 
Den nye brua litt lenger nord ble påbegynt i august 2004 og åpnet 24. august 2005. Nybrua er en del av riksvei 25 og fylkesvei 26. Den nye brua er ei trebru med lengde 117 m. Den har tre spenn på 38,5 m hver. Brua leder riksveien utenom Nybergsund sentrum. Brua er en trebue bru med vekt på integrering av belysning og lyssetting. Brua er gjennomdetaljert med stor vekt på vegføring og landskapsforming fram mot brua slik at trafikanten får en sekvens av opplevelser.  Konsept og utforming Selberg Arkitekter As.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Eksterne lenker ==
Trysil kommune: Nybergsund bru er åpnet (25.08.2005)
Trysil kommune: Nybergsund bru blir kommunal (28.07.2004)
Våre Veger: Trebru i de dype skoger
Geoff Hurst

Geoffrey Charles Hurst (født 8. desember 1941 i Ashton-under-Lyne i Lancashire) er en britisk tidligere fotballspiller og trener. Han er en legende i West Ham United FC og det engelske landslaget, og han er også en av bare fire mannlige fotballspillere som har scoret tre mål i en VM-finale. Han er også den eneste mann som har scoret tre mål i samme finale.
De tre målene kom i finalen i 1966 for England, i deres 4–2-seier over Tyskland på det gamle Wembley. Denne bragden var ekstra imponerende, med tanke på at Hurst bare hadde fire måneder (åtte kamper) bak seg i sin landslagskarriere, og at han ikke var regnet som Englands førstevalg på spissplassen på den tiden. Hans andre mål i kampen, som kom på overtid, er ett av de mest omdiskuterte fotballmålene gjennom tidene. Hurst skjøt ballen i tverrliggeren, og ballen stusset ned på mållinjen, hvorpå det ble dømt mål til England. Tidligere i turneringen, før finalen, hadde Hurst vist sitt talent og medvirket i flere av Englands mål. Totalt scoret han 24 mål på 49 landskamper for England, og på klubblagsnivå spilte han for West Ham United, Stoke City og West Bromwich Albion. For West Ham ble det totalt 180 mål på 411 kamper.
Geoff Hurst var manager for Chelsea FC i årene 1979-81.
Hurst ble utnevnt til Knight Bachelor av dronning Elisabeth II og ble derved slått til ridder. Han har dermed rett til å føre tiltaleformen «sir» foran sitt navn. Hurst er også medlem av Order of the British Empire.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Geoff Hurst – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Geoff Hurst – FIFA 
(en) Geoff Hurst – UEFA 
(en) Geoff Hurst – Transfermarkt 
(en) Geoff Hurst – national-football-teams.com 
(en) Geoff Hurst – WorldFootball.net 
(en) Geoff Hurst – Soccerbase.com (manager) 
(en) Geoff Hurst – FootballDatabase.eu 
(en) Geoff Hurst – EU-Football.info 
(en) Geoff Hurst – FBref
Hyrum Smith

Hyrum Smith (født 9. februar 1800, død 27. juni 1844) var en eldre bror av Joseph Smith og spilte en viktig rolle i grunnleggelsen av De siste dagers hellige. 
Han stod broren nær og var en av dem som hevdet å ha sett gullplatene med budskapet som ble til Mormons bok. Han fylte senere flere verv i kirken.
Han og broren tjente som offiserer og ble satt i arrest i påvente av en rettergang i forbindelse med noen tvister som oppstod. Sammen ble de skutt og drept av en flokk pøbler som brøt seg inn. 
Han var far til Joseph Fielding Smith, som senere ble den sjette profeten i Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige.


== Referanser ==
Bautahaugen Samlinger

Bautahaugen Samlinger er et friluftsmuseum i Hedalen i Sør-Aurdal kommune, i Innlandet fylke. Museet er en del av Valdresmusea. Museet ligger i de sentrale delene av Hedalen, i en liten skog ovenfor dalbunne og med Hedalsfjellene rundt. Alle bygningene på museet er hus fra gårder i bygda, og hus brukt i forbindelse med jakt, fiske og seterdrift i fjellene rundt Hedalen og inne i Vassfaret og Vidalen. Museet viser liv, virke og utvikling i disse bygdene. 
Opprinnelig var det tre bygninger på museet, en hedalstue fra 1700-tallet, et 1600-talls stabbur og en låve med hestevandring. Senere er flere bygninger flyttet til museet, og nå har det en fiskebu fra Vassfaret, seterbygninger og en av de siste årestuene. Inne på museumsområdet ligger småbruket Brakadokka hvor det var landhandleri fra 1870. I ett av rommene i stua er det innredet en skolestue. 
Bautahaugen Samlinger ligger i kulturlandskapet i Hedalen, med rester av eldre bosetninger, rydningsrøyser og gamle veier. Noe lengre opp i Hedalen er den gamle Hedalen stavkirke.


== Eksterne lenker ==
Museene i Valdres
Valdres Natur- og Kulturpark
Haakon H. Bartnæs

Haakon Henrik Bartnæs (født 27. mai 1873 i Beitstad, død 18. august 1935 i Honningsvåg) var en norsk skolelærer, internatskolebestyrer og ordfører. Han ble født på Beitstad i nåværende Steinkjer kommune og vokste opp på gården Øvre Bartnæs. Hans yrkesmilitære karriere ble kort . Isteden utdannet han seg til lærer ved seminaret i Tromsø i 1897. Han hadde lærerposter først på Senja, senere i Lakselv i Finnmark, hvor han lærte seg både samisk og kvensk.
Internatskolen i Lakselv var en stor hvitmalt trebygning med to etasjer, med lite ressurser. Mange av elevene var så dårlig kledd at de måtte låne varme plagg fra et reservelager Bartnæs fikk etablert. Første verdenskrig førte til akutt matmangel på skoleinternatet, og det ble klaget til skolestyret på Bartnæs for dårlig kosthold. Da saken kom opp for retten ble skoleinternatet frikjent for anklagene da det ble slått fast at betjeningen kun hadde gjort så godt de evnet i en vanskelig tid. Lærerne spiste nøyaktig det samme som elevene og måtte i tillegg betale 1 krone og 25 øre døgnet for kost og losji.
Medio november 1919 mottok Haakon Henrik Bartnæs en lærerpost ved folkeskolen i Honningsvåg, og fra 1922 var han skolens bestyrer. Her ble han også formann i fattigstyret og fra 1929 til 1931 ordfører i Kjelvik kommune, det som nå heter Nordkapp. Bartnæs døde i Honningsvåg i 1935.


== Litteratur ==
«Bygd og By. Dødsfall. Skolebestyrer Håkon H. Bartnæs 0187. Norsk Skuleblad nr. 35, 31. august 1935. Oslo.
Erik Henning Edvardsen: «Internatbestyrer Haakon H. Bartnæs» (side 5–6), Porsangerfolket. Årbok for Porsanger 1996. Lakselv.
Arne Espeland (red.): Norske skulefolk, Dreyers forlag 1934.


== Referanser ==
IPEA

IPEA AS var en norsk teleoperatør som tilbød mobil- og bredbåndstelefoni. IPEA hadde administrasjon i Bergen, teknisk avdeling i Oslo, og kundestøtte i Bergen og Alta. 
Den 11. januar 2008 ble IPEA oppkjøpt av Network Norway og ble dermed innelemmet i One Call.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Memorabilia

Memorabilia er et engelsk lånord i betydningen «ting verdt å huskes», som har sitt opphav i latinske  memorabilia, «bemerkelsesverdige hendelser». Det engelske begrepet, som på norsk, brukes om suvenirer og minnegjenstander, men også minneverdige begivenheter eller erindringer. Disse må ha betydning utover det helt private, ved at enten person eller begivenhet er av offentlig interesse.
Spesielt når det gjelder Beatleseffekter snakker vi om Beatlesabilia eller beatlesiana. Tilsvarende også Elvisabilia (elvisiana), Ibsenabilia (ibseniana), og lignende.


== Se også ==
Beatlemania


== Referanser ==
Robert Devereux

Robert Devereux er navnet til flere personer:

Robert Devereux, 2. jarl av Essex (1566–1601)
Robert Devereux, 3. jarl av Essex (1591–1646)
Robert Devereux (rugbyspiller) (1897–1974)
HMS «Glasgow» (D88)

For andre krigsskip med navn, se HMS «Glasgow»HMS «Glasgow» var en britisk Type 42 Sheffield-klasse jager som deltok i Falklandskrigen. Som én av fem Type 42-jagere som deltok i krigen, ble skipet sendt ned til Falklandsøyene i en kampgruppe sammen med søsterskipene HMS «Sheffield», HMS «Coventry». Etter at «Sheffield» og «Coventry» ble senket, ble HMS «Exeter» og HMS «Cardiff» sendt ned som erstatning. 12. mai 1982 ble «Glasgow» skadet av bomber fra flere argentinske A-4 Skyhawk.


== Eksterne lenker ==
(en) HMS «Glasgow» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Jørgen Iversen Dyppel

Jørgen Iversen Dyppel (født 25. februar 1638 i Helsingør i Danmark, død 1683) var den første guvernør på St. Thomas i Dansk Vestindia. Dyppel var guvernør i perioden 1672 til 1680.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Dyppel var sønn av en baker fra Sønderjylland og etter endt utdannelse dro Dyppel til Vestindia for å handle med briter og nederlendere. Men han ble plyndret av britiske pirater og returnerte til Danmark i 1665, hvor han giftet seg med Birgitte Pedersdatter i 1670.


=== Guvernør ===
På grunn av sine erfaringer i Vestindia, var han ønsket av det nyopprettede Vestindisk-guineisk Kompagni som første guvernør på øya St. Thomas for en periode på tre år. Han tiltrådte offisielt stillingen 26. mai 1672 (Westergaard bruker 25. mai som dato)) ved sin ankomst.St. Thomas hadde tidligere vært bebodd av noen engelske nybyggere, men disse hadde forlatt St. Thomas da Dyppel og hans menn kom frem til øya. Det første oppgavene som ble påstartet var skogrydding, anleggelse av veier og opparbeiding av dyrket mark. På grunn av at danskene ikke var vant til det tropiske klimaet, samt den fransk-nederlandske krig og krigene mellom engelskmenn og nederlendere, gjorde at koloniseringsforsøket ble mer tidkrevende enn planlagt og Dyppels engasjement ble derfor utvidet. Dyppel fikk noe hjelp fra britene på Tortola.Dyppel hadde også nederlendere til å bistå byggingen av kolonien og dette skapte problemer med Frankrike, som gikk til et mislykket angrep på St. Thomas 2. februar 1678. 
Oppgaven med å forsvare St. Thomas fra angrep var krevende og i september 1679 ba Dyppel Vestindisk-guineisk Kompagni om å finne en erstatter for ham. Dyppel gikk av som guvernør 4. juli 1680 og overlot guvernørposten til Nicolai Esmit. Vestindisk-guineisk Kompagni ga Dyppel tilbud om å bli guvernør på ny i 1682.Men det viste seg å være vanskelig å finne mannskap i Danmark til å bli med på ferden over til Dansk Vestindia og i stedet ble fanger tatt med under løfte om frihet. Under ferden gjorde fangene mytteri rundt nyttårsaften 1683 og Dyppel ble kastet overbord sammen med et av hans barn. Hans kone overlevde og giftet seg med en plantasjeeier på St. Thomas. Anna van Ockeren som var gift med Dyppels førstefødte sønn, giftet seg senere med den fremtidige guvernøren Claus Hansen.


== Bibliografi ==
Waldemar Westergaard, The Danish West Indies under Company Rule (1671 – 1754) (MacMillan, New York, 1917)
C. F. Bricka (editor), Dansk biografisk Lexikon, første utgave, 19 bind, 1887-1905, Vol. VIII. Tilgjengelig på internett: http://runeberg.org/dbl/8/ (side 332 og 333. Nummerert som side 334 og 335 i nettutgaven).
Hugo Ryberg, Rigmor de Vicq, A list of the names of inhabitants – The Danish Westindian Islands (The Virgin Islands) (København, 1945)


== Referanser ==
Hydrogenhalid

Hydrogenhalider er syrer som dannes som et resultat av en kjemisk reaksjon mellom hydrogen og et halogent grunnstoff. De halogene grunnstoffene som kan inngå i en hydrogenhalid, er fluor, klor, brom eller jod. Astat er også et halogent grunnstoff, men er utelatt på grunn av stoffets ustabilitet, og fordi det ikke er framstilt i noe mengde av betydning.


== Egenskaper ==
Disse forbindelsene er syrer på grunn av deres evne til å frigjøre H3O+-ioner.
Hydrogenhalider som ikke er løst i vann, er fargeløse gasser ved STP, med unntak av hydrogenflurid som har et kokepunkt på 19 °C på grunn av sterke hydrogenbindinger.
Rise of the Tyrant

Rise of the Tyrant er Arch Enemys syvende studioalbum, utgitt i 2007.


== Sporliste ==
«Blood on Your Hands» – 4:41
«The Last Enemy» – 4:15
«I Will Live Again» – 3:32
«In this Shallow Grave» – 4:54
«Revolution Begins» – 4:11
«Rise of the Tyrant» – 4:33
«The Day You Died» – 4:52
«Intermezzo Liberté» – 2:51
«Night Falls Fast» – 3:18
«The Great Darkness» – 4:46
«Vultures» – 6:35


== Eksterne lenker ==
(en) Rise of the Tyrant på Discogs 
(en) Rise of the Tyrant på MusicBrainz 
(en) Rise of the Tyrant på Encyclopaedia Metallum
Saad Mane

Saad Mane (arabisk: سعد كميل, født 6. januar 1963 i Kuwait) er en kuwaitisk fotballdommer. Han dømte tre kamper i fotball-VM 2002, en kamp i Confederations Cup 1997 og en kamp i Asia Cup i 2000.


== Kamper i VM ==
2002

Gruppespill, 1. juni 2002: Uruguay – Danmark 1–2
Gruppespill, 12. juni 2002: Sør-Afrika – Spania 2–3
Bronsefinale, 29. juni 2002: Sør-Korea – Tyrkia 2–3


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Saad Mane – Olympedia 
(en) Saad Mane – Transfermarkt (dommer) 
(en) Saad Mane – WorldFootball.net (dommer) 
(en) Saad Mane – Soccerway 
(en) Saad Mane – PlaymakerStats.com (dommer) 
(de) weltfussball.de
Hairspray (2007)

Hairspray er en amerikansk-britisk romantisk komedie, musikal og ungdomsfilm fra 2007. Filmen har skuespillere som John Travolta, Michelle Pfeiffer, Christopher Walken, Amanda Bynes, Zac Efron, Queen Latifah og mange andre. Filmen er basert på Broadwaymusikalen Hairspray fra 2002, som igjen var basert på John Waters'  dansekomedie fra 1988 med samme navn. 
Filmen utspiller seg i Baltimore i 1962 og handler om den overvektige tenåringsjenta Tracy Turnblad (Nikki Blonsky) som elsker å danse. Musikalen følger hennes ferd mot  å bli en av danserne på den lokale tv-stasjonens ungdomsprogram The Corny Collins Show. Hun blir tatt inn og ligger godt an til å vinne Little Miss Hairspray-kåringen, til hoveddanser Amber von Tussle (Brittany Snow) og moren Velma von Tussles (Michelle Pfeiffer) store forskrekkelse, fordi vinneren av kåringen blir hoveddanser på tv-programmet. Tracy blir også involvert i kampen mot raseskille og segregering, og hun må velge mellom å danse på tv eller å stå sammen med de nye afro-amerikanske vennene sine, Seaweed  J. Stubbs (Elijah Kelley), Inez Stubbs (Taylor Parks) og moren deres, Maybelle «Motormouth» Stubbs (Queen Latifah), som ble utestengt fra tv-stasjonen av Velma von Tussle. 


== Rolleliste ==
Nikki Blonsky som Tracy Turnblad. En optimistisk, overvektig tenåringsjente som elsker dans.
John Travolta som Edna Turnblad. Moren til Tracy.
Michelle Pfeiffer som Velma Von Tussle.
Amanda Bynes som Penny Lou Pingleton. Tracy sin bestevenninne.
Christopher Walken som Wilbur Turnblad. Tracy sin far.
Queen Latifah som Maybelle «Motormouth» Stubbs
James Marsden som Corny Collins.
Brittany Snow som Amber Von Tussle
Zac Efron som Link Larkin. Kjæresten til Amber.
Allison Janney som Prudence «Prudy» Pingleton. Penny sin mor.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hairspray på Internet Movie Database 
(no) Hairspray hos Filmfront 
(sv) Hairspray i Svensk Filmdatabas 
(da) Hairspray i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Hairspray på Allociné 
(nl) Hairspray på MovieMeter 
(en) Hairspray på AllMovie 
(en) Hairspray på Turner Classic Movies 
(en) Hairspray på Rotten Tomatoes 
(en) Hairspray på Metacritic
Mytteriet på Bounty (roman)

Mytteriet på Bounty er en roman fra 1932 av de engelske forfatterne Charles Nordhoff og James Norman Hall, basert på et faktisk mytteri på skipet Bounty  mot løytnant William Bligh, kommanderende offiser på HMAV «Bounty» i 1789. Romanen ble oversatt til norsk i 1959, og den har blitt basis for flere filmer og et musikkspill (musical). Romanen var den første i hva som skulle bli en Bounty-trilogi med Men Against the Sea – norsk utgave i 1954 som Barkassen fra Bounty og Pitcairn's Island – norsk utgave i 1958 som «Bounty»-folkenes øy.
En roman som kom ut før Nordhoff og Hall om det samme mytteriet var Novel Les Révoltés de la Bounty (Mytteristene på Bounty) ble utgitt av Jules Verne i 1879.
Romanen forteller historien via en fiktiv førsteperson ved navn Roger Byam, basert på den historiske medlemmet av mannskapet ved navn Peter Heywood. Byam, som ikke er en del av mytteristene, blir igjen på «Bounty» etter mytteriet. Han returnerer etter hvert til Tahiti hvor han blir arrestert og fraktet til England for å bli stilt for krigsrett. Han og flere andre medlemmer av mannskapet blir etter hvert frikjent.


== Figurer i Mytteriet på Bounty ==
Roger Byam – hovedpersonen og fortelleren, basert på den faktiske medlemmet av mannskapet Peter Heywood
William Bligh – løytnant og kommandant på HMAV Bounty
Fletcher Christian – til slutt mytterist


== Filmatiseringer ==
En australsk stumfilm fra 1916: Mytteriet på Bounty (1916)
En australsk film fra 1933 med Errol Flynn i hovedrollen: In the Wake of the Bounty
En amerikansk film fra 1935 med Charles Laughton og Clark Gable i hovedrollene: Mytteriet på Bounty (1935)
En amerikansk film fra 1962 med Marlon Brando i hovedrollen: Mytteriet på Bounty (1962)
En amerikansk film fra 1984 med Mel Gibson og Anthony Hopkins i hovedrollene: Mytteriet på Bounty (1984)Et musikkspill basert på den samme historien ble satt opp på West End i løpet av 1980-tallet. Den var skrevet av og spilt av David Essex.


== Litteratur ==
Caroline Alexander, The Bounty: The True Story of the Mutiny on the Bounty, Viking Penguin, 2003, hardcover, 512 pages, ISBN 0-670-03133-X
William Bligh, Meuterei auf der Bounty, Erdmann Verlag Tübingen. Beskrivelse av de faktiske reiseloggen ved W. Bligh, utgitt i 1791 og 1793 av Georg Forster og hans far i Berlin som "Magazin von merkwürdigen neuen Reisebeschreibungen".


== Eksterne lenker ==
In the Wake of the Bounty (1933) hos the Internet Movie Database
Hollywood history gir en diskusjon som sammenligner de tre filmene og en kort gjengivelse av romanen til Nordhoff og Hall og hvordan den forholder seg til det historiske mytteriet.