jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gabriel Biel

Gabriel Biel (født ca. 1410 i Speyer i Tyskland, død 1495 i Einsiedel ved Tübingen) var en ledende nominalistisk teolog og katolsk prest.
Biel studerte i Heidelberg, Erfurt og Köln og ble i 1460 dompredikant ved katedralen i Mainz. Han trådte inn hos Brødrene av det felles liv i deres stift Marienthal ved Geisenheim (Rheingau), og ble i 1468 prost ved brødrenes hus St. Markus i Butzbach (Hessen). Grev Eberhard im Bart tilkalte ham i 1476 for å være med på den kirkelige reform i Württemberg. Biel grunnla på oppdrag av greven et nytt broderhus i Urach, og ble dets prost i 1479. Fra 1484 underviste han ved universitetet i Tübingen som professor i teologi og filosofi.
Biel var den siste tyske skolastiker av format, og en innflytelsesrik representant for nominalismen i annen halvdel av 1400-tallet. I sin kommentar til Petrus Lombardus' «Sentenser» fremholdt William av Ockhams lære i detalj. Kommentaren ble svært utbredt i undervisningen i nominalistisk teologi. Biels teologiske arbeid hadde stor innflytelse på Martin Luther.
I 1492 trakk Biel seg tilbake til brødrenes hus St. Peter i Einsiedel.


== Verk ==
Epitoma Expositionis sacri canonis Missae. Konrad Hist, Spira rundt 1500. (Digitalisering)
Sacri canonis Missae expositio resolutissima literalis et mystica («Gründliche wörtliche und mystische Auslegung des heiligen Meßkanons»). Brixen, 1576
Epitome expositionis canonis Missae («Kurzfassung der Auslegung des Meßkanons»). Antwerpen, 1565
Sermones («Predigten»). Brixen, 1585
Collectorium sive epitome in magistri sententiarum libros IV («Samling eller sammendrag av kirkefedrenes lære i fire bind»). Brixen, 1574
Tractatus de potestate et utilitate monetarum («Avhandling om makt og pengenes nytte»). 1516.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Georg von Hertling: «Biel, Gabriel». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 2, Duncker & Humblot, Leipzig 1875, s. 622 f.
(de) Erwin Iserloh: «Biel, Gabriel.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 2, Duncker & Humblot, Berlin 1955, ISBN 3-428-00183-4, s. 225 f. (digitalisering).
(de) Friedrich Wilhelm Bautz: «Biel, Gabriel» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 1, Hamm 1975, sp. 584–585.


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Gabriel Biel i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Gabriel Biel i Gesamtkatalog der Wiegendrucke
Hendrik Mäkeler: Nicolas Oresme und Gabriel Biel. Zur Geldtheorie im späten Mittelalter, i Scripta Mercaturae. Zeitschrift für Wirtschafts- und Sozialgeschichte 37 (2003) 1, s. 56–94.
Gottfried von der Goltz

Grev Gottfried von der Goltz (født 1. juni 1964 i Würzburg) er en tysk-norsk fiolinist. Etter utdannelse i Hannover, New York og Freiburg ble han medlem av den nordtyske kringkastingens symfoniorkester i Hamburg. Han er nå musikalsk leder og konsertmester for det kjente Freiburger Barockorchester, og er en av de internasjonalt mest fremtredende virtuoser på barokkviolin. Siden 1997 er han dessuten professor i barokkviolin ved Würzburgs musikkhøyskole. Både hans mor, pianisten Kirsti Hjort og hans fars mor er norske, så Gottfried von der Goltz er dermed tre fjerdedeler norsk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20041021212055/http://www.barockorchester.de/ogott.htm
https://web.archive.org/web/20050218125855/http://www.barockorchester.de/omuvi1.htm
Beothuk (språk)

Beothuk er et språk som ble talt av indianerstammen beothukene i Newfoundland. Språket har vært utdødd siden 1829, og det er få skriftlige levninger av det, og svært lite som er kjent om det.
Det har vært foreslått at det var beslektet med det langt mer utbredte nabospråket algonkinsk, men det finnes ikke nok bevis for å trekke noen konklusjoner.
En DNA-studie fra 2007 viste genetiske forbindelser mellom beothukene og det algonkinsk-talende mi'kmaqfolket.Beothuk er kjent fra kun fire ordlister som ble skrevet ned på 1700- og 1800-tallet. De har over 400 ord, men ingen eksempler på sammenhengende tale. Hypotesen om beothuks forbindelse med algonkinsk er datert tilbake til minst Robert Latham i 1862. Fra 1968 og framover har John Hewson fremmet bevis på lydoverensstemmelse og delt morfologi med ur-algonkinsk. Mangelen på enhver systematisk eller konsistent representasjon av språkomfanget i ordlistene, gjør det tvilsomt å fastslå hvilket lydsystem som beothuk hadde, og ord listet hver for seg på listene kan være det samme ordet transkribert på ulikt vis. Det er også kjent at det eksisterer feil i de nevnte listene. Dette, sammen med mangelen på sammenhengende tale, betyr at det er svært lite å bygge en form for rekonstruksjon av beothukspråket på. Med mangelen på bevis har språkforskere som Ives Goddard og Lyle Campbell uttalt at enhver forbindelse mellom beothuk og algonkinsk er ukjent og vil forbli det.I 1910 innspilte den amerikanske antropologen Frank Speck inn en 75 år gammel beothuk-kvinne ved navn Santu Toney som sang en sang på beothuk-språket. Innspillingen skjedde på begynnelsen av århundret, og en del kilder har oppgitt året 1929, men datoen 1910 har blitt bekreftet av Specks bok Beothuk and Micmac.
Ordene er vanskelige å høre og ikke lette å forstå. Santu fortalte at hun hadde lært sangen av sin far. (Noe som kan være bevis på at minst en beothuk var i live etter at Shanawdithit, den siste kjente levende av stemmen, var død i 1829, gitt at Santu Toney var født en gang rundt 1835.) Samtidige forskere har forsøkt å gjøre en transkripsjon av sangen med håpet at lydinnspillingen kan bli renset med moderne metoder. En del indianergrupper har forsøkt å lære seg sangen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tekst med ord fra beothukspråket
Rapport om beothuk på Linguist List
Om beothukspråket
De trettini artikler

De Trettini artikler er et sett doktrinære formuleringer innført i Den engelske kirke i det 16. århundre for å definere kirkens syn på tidens religiøse kontroverser. Artiklene utgjør en viktig del av grunnlaget for Den anglikanske kirkes troslære.


== Historie ==
De~ første forsøkene på å definere den anglikanske troslære var De ti artikler i 1536, The Institution of the Christian Man i 1537, De seks artikler i 1539, Kongens bok i 1543 og De førtito artikler i 1553. 
I 1563 bestemte et kirkemøte å samle deler av dette i den første utgaven av de Trettini artikler. Nr. 29, om de som ikke praktiserte nattverd ble fjernet før publikasjon, antagelig for ikke å utelukke samtaler med lutherske fyrster i Tyskland. En innledning til nr. 20, om kirkens rett til å bestemme over ritualer og seremonier, ble også lagt til. Det ser ut til at begge endringene kan skyldes intervensjon fra dronning Elisabeth I personlig.


== Innhold ==
Artiklene er ikke en formulering av den kristne tro i form av en trosbekjennelse, men en oppsummering av dogmatiske definisjoner som berører stridsspørsmål i reformasjonstiden. De er ikke direkte vage, men er heller ikke på noen måte stramme formuleringer, og er derfor åpne for tolkning. Dette ser ut til å ha vært gjort med vilje, for å finne fram til en formulering av troslæren som kunne aksepteres av alle fløyer i Den engelske kirke.
Formuleringene retter seg spesielt inn mot å avgrense det anglikanske standpunkt i forhold til katolsk, kalvinistisk og anabaptistisk lære. Et typiske eksempel er nr. 28, som avviser både den katolske transsubstansiasjonslæren og Zwinglis nattverdsdoktrine, og samtidig er åpen både for realpresens og resepsjonisme. 
Monarkens og sivile myndigheters rolle i kirken blir definert i artiklene.


== Artiklenes rolle i kirken ==
Det har aldri vært påkrevet av legfolk at de bekjenner seg til artiklene, men for kleresiet er de bindende. Inntil 19. århundre måtte også akademikere ved universitetene i Oxford og Cambridge bekjenne seg til artiklene. Siden 1975 har det bare blitt krevd at klerikerne anerkjenner artiklene som et av de historiske formularer som definerer Den anglikanske kirkes forståelse av Bibelen og andre trosbekjennelser. 
Forskjellige særkirker i den anglikanske kommunion har innført reviderte versjoner av artiklene.
Sommer-OL 1952

Sommer-OL 1952 ble avholdt i Helsingfors i Finland. USA ble beste nasjon på den uoffisielle medaljestatistikken, mens Norge tok tre gullmedaljer.


== Valg av vertsby ==
Helsingfors ble valgt ved avstemning under den internasjonale olympiske komités 41. sesjon i Stockholm i Sverige 21. juni 1947.


== Medaljestatistikk ==


== Deltakelse ==


=== Deltakerland ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sommer-OL 1952 Arkivert 6. september 2008 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Elbrus

Elbrus er en sovende stratovulkan i Kaukasus-fjellene i Russland. Elbrus har tre topper, Øst-Elbrus (5 621 moh.), Vest-Elbrus (5 642 moh.) og Sørvest-Elbrus (5 600 moh.). Fjellet ligger ikke langt fra grensen til Georgia.
Det finnes forskjellige konvensjoner om hvor grensen mellom Europa og Asia går. Elbrus blir derfor tilordnet Europa eller Asia avhengig av hvilken konvensjon som blir lagt til grunn. Ingen av disse konvensjonene er offisielle. Dersom Elbrus blir sett som europeisk, er det Europas høyeste fjell, og går dermed inn blant The Seven Summits.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elbrus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg

Martin-Luther-Universität Halle-Wittenberg (MLU) er oppstått fra to universiteter.
Det ene ble grunnlagt i 1502 i Wittenberg, se universitetet i Wittenberg.
Det andre ble grunnlagt i 1694 i Halle. 
Universitetene ble forent i 1817, og fikk sitt nåværende navn 10. november 1933.


== Fakulteter ==
Teologi –  Theologische Fakultät
Jus – Juristische Fakultät
Økonomi – Wirtschaftswissenschaftliche Fakultät
Medisin – Medizinische Fakultät
Landbruk – Landwirtschaftliche Fakultät
Filosofi – Philosophische Fakultät
Matematikk, naturvitenskapelig og teknikk – Mathematisch-naturwissenschaftlich-technische Fakultät


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Universität Halle (Saale) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sverige under Sommer-OL 1964

Sverige under Sommer-OL 1964. 94 sportsutøvere fra Sverige deltok i flere sporter under Sommer-OL 1964 i Tokyo. Sverige kom på 17.-plass med to gull-, to sølv- og fire bronsemedaljer.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==
Sommer-OL 1972

Sommer-OL 1972 ble avholdt i München i Bayern i Vest-Tyskland. Sovjetunionen ble beste nasjon, mens Norge tok to gullmedaljer.


== Valg av vertsby ==
München ble valgt ved avstemning under den internasjonale olympiske komités 65. sesjon i Roma i Italia 25. april 1966.


== München-massakren ==

Under de olympiske lekene ble elleve israelske idrettsutøvere og en tysk politimann drept av den palestinske terrorgruppen Sort September, og denne hendelsen er blitt kjent som München-massakren.


== Medaljestatistikk ==


== Deltakelse ==


=== Deltakerland ===


== Referanser ==
Sommer-OL 1968

Sommer-OL 1968 ble avholdt i Mexico by i Mexico. USA ble beste nasjon, mens den norske kajakkfireren vant én gullmedalje.


== Valg av vertsby ==
Mexico by ble valgt ved avstemning under den internasjonale olympiske komités 61. sesjon i Baden-Baden i Vest-Tyskland 18. oktober 1963.


== Medaljestatistikk ==


== Deltakelse ==


=== Deltakerland ===


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jorsett, Per; Gulbrandsen, Roy; Hoff, Truls, red. (1968). «De XIX Olympiske Sommerleker i Mexico City 1968». Olympia 1968: Grenoble, Mexico. Oslo: Gyldendal. s. 51–127. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link) [Tilgang for norske IP-adresser / Digital utgave på bokhylla.no ved Nasjonalbiblioteket.]


== Eksterne lenker ==
Sommer-OL 1968 Arkivert 31. juli 2008 hos Wayback Machine. på sports-reference.com


== Se også ==
Olympiske leker og politikk
Sommer-OL 1940

Sommer-OL 1940, de 12. olympiske sommerlekene, skulle opprinnelig vært avholdt i Tokyo, Japan, men ble avlyst på grunn av andre verdenskrig. 16. juli 1938 trakk Tokyo seg som arrangør og 3. september 1938 ble Helsingfors i Finland tildelt lekene av den internasjonale olympiske komités Executive Board. Helsingfors trakk seg som arrangør 23. april 1940 og på grunn av krig ble umulig å arrangere olympiske leker i 1940. Dermed ble det aldri arrangert sommer-OL i 1940.


== Valg av vertsby ==
London ble valgt ved avstemning under den internasjonale olympiske komités 35. sesjon i Berlin i Tyskland 31. juli 1936.


== Referanser ==
Sommer-OL 1944

Sommer-OL 1944, de 13. olympiske sommerleker, skulle avholdes i London, Storbritannia. 1944-lekene ble som 1940-lekene, avlyst på grunn av andre verdenskrig.


== Valg av vertsby ==
London ble valgt ved avstemning under den internasjonale olympiske komités 39. sesjon i London i Storbritannia 9. juni 1939.


== Referanser ==
Freiburger Barockorchester

Freiburger Barockorchester er et kjent barokkorkester i den sydtyske byen Freiburg i Schwarzwald. Det ble grunnlagt i 1986 av studenter og ga sin første konsert året etter. Orkestret er bl.a. kjent for å bruke autentiske (tidsriktige) instrumenter. Kunstnerisk leder er Gottfried von der Goltz. En fjerdedel av konsertene ledes av gjestedirigenter, som har inkludert René Jacobs, Ivor Bolton, Philippe Herreweghe og Trevor Pinnock.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Freiburger Barockorchester på Discogs 
(en) Freiburger Barockorchester på MusicBrainz 
(en) Freiburger Barockorchester på MusicBrainz 
(en) Freiburger Barockorchester på Spotify 
(en) Freiburger Barockorchester på Songkick 
(en) Freiburger Barockorchester på AllMusic
Philippe Herreweghe

Philippe Herreweghe (født 2. mai 1947 i Gent) er en belgisk dirigent. Siden 1970 leder han Collegium Vocale Gent, som både har gjort innspillinger av tidligmusikk og Bach-kantater. I årene 2001 - 2004 var han kunstnerisk leder for barokk og klassisk repertoar i Stavanger Symfoniorkester.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Philippe Herreweghe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Philippe Herreweghe på Apple Music 
(en) Philippe Herreweghe på Discogs 
(en) Philippe Herreweghe på MusicBrainz 
(en) Philippe Herreweghe på Spotify 
(en) Philippe Herreweghe på Songkick 
(en) Philippe Herreweghe på AllMusic 
(de) http://www.zeit.de/2003/17/Herreweghe
Sverige under Sommer-OL 1976

Sverige under Sommer-OL 1976. 116 sportsutøvere fra Sverige deltok i seksten sporter under Sommer-OL 1976 i Montréal. Sverige kom på 12.-plass med fire gull- og en sølvmedalje.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==
Sommer-OL 1988

Sommer-OL 1988 ble avholdt i Seoul i Sør-Korea i perioden 17. september til 2. oktober. 
Hodori var OLs offisielle maskot, mens OL-låta dette året var «Hand in Hand». Til lekene ble det bygd en egen olympiapark i Seoul. 159 nasjoner var representert av 8 391 deltakere, 6 197 menn og 2 194 kvinner. De deltok i tilsammen 237 øvelser. 27 221 frivillige hjalp til, mens det hele ble formidlet av 11 331 akkrediterte mediaansatte (4 978 skrivende og 6 353 innenfor kringkasting).
Dette var også siste gang de store medaljenasjonene Sovjetunionen og Øst-Tyskland deltok i Sommer-OL. Lekene unngikk de store boikottene som de tidligere to lekene hadde blitt utsatt for. Men Nord-Korea, som teknisk sett fremdeles var i krig med Sør-Korea, oppfordret til det og fikk følge av noen få av sine allierte; Albania, Cuba, Madagaskar og Seychellene. Av ulike årsaker deltok verken Etiopia eller Nicaragua.
Sovjetunionen ble mestvinnende nasjon med 55 gullmedaljer. De norske deltagerne, Tor Heiestad og Jon Rønningen, vant én gullmedalje hver.


== Valg av vertsby ==
Seoul ble valgt ved avstemning under den internasjonale olympiske komités 84. sesjon i Baden-Baden i Vest-Tyskland 30. september 1981.


== Medaljestatistikk ==


== Deltakelse ==


=== Deltakerland ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sommer-OL 1988 Arkivert 27. august 2010 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Sommer-OL 1992

Sommer-OL 1992 ble avholdt i Barcelona i Spania. SUS hadde flest deltagere i sin tropp. Linda Andersen ble første norske kvinne som vant gull i et sommer-OL. Det skjedde i seiling, i klassen europajolle. Jon Rønningen vant også gull i bryting. Norge tok fire sølv- og en bronsemedalje. 


== Valg av vertsby ==
Barcelona ble valgt ved avstemning under den internasjonale olympiske komités 91. sesjon i Lausanne i Sveits 17. oktober 1986.


== Medaljestatistikk ==


== Deltakelse ==


=== Deltakerland ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sommer-OL 1992 Arkivert 7. juli 2008 hos Wayback Machine. på sports-reference.com
Kompani Lauritzen

Kompani Lauritzen er en norsk reality­serie som sendes på TV 2. Ideen bak programmet oppstod i 2015 da Kristian Ødegård og Dag Otto Lauritzen diskuterte nye konsepter. Sesong 1 hadde premiere 7. mars 2020, og serien ble en stor seersuksess. Sesong 2 hadde premiere 13. mars 2021, og 1 208 000 så premieren. Opptakene til sesong 3 startet i august 2021, og den tredje sesongen hadde premiere 26. februar 2022.


== Priser ==
Under Gullruten 2020 vant første sesong av serien prisen for årets nyskapning og var i tillegg nominert i klassen beste konkurranse­drevne reality. Andre sesong vant Gullruten 2021 for beste konkurranse­drevne reality mens «fenrik» Geir Aker vant publikumsprisen. Tredje sesong vant Gullruten 2022 i klassen beste konkurransedrevne reality og ble i tillegg nominert i klassen beste klipp underholdning, mens Dag Otto Lauritzen og Kristian Ødegård ble nominert til publikumsprisen.


== Innspillingssted ==
Sesong 1, 2 og 3 ble spilt inn med base på Setnesmoen ved Veblungsnes i Rauma kommune.


== Konsept ==
Programmet går ut på at 14 norske kjendiser konkurrerer om «opptak» til «Kompani Lauritzen». Deltagerne starter som rekrutter og må lære seg militær disiplin og må gjennom tøffe øvelser. Etter fire programmer er det tid for den første dimmekampen hvor tre av rekruttene må forlate kompaniet. De gjenstående deltakerne blir aspiranter og fortsetter å konkurrere, og en deltaker må dimittere i hvert program frem til det står igjen fire deltakere som blir en del av Kompani Lauritzen. 
Programmet fokuserer imidlertid mest på personlig mestring og å overvinne seg selv samt samarbeid og forbrødring. Deltakerne blir ofte presset ut av komfortsonen og ned i «kjelleren». I tillegg har programmet fokus på alle de morsomme situasjonene som oppstår når personer blir underlagt militær disiplin.
Produsentene engasjerte en tidligere yrkesmilitær offiser i det norske Forsvaret for å utvikle konseptet i tråd med kjerneverdier, metoder og treningsarenaer som ligger til grunn for rekruttreningen i Forsvaret. Det er nettbutikken Milrab som leverer det meste av utstyret deltakerne bruker i serien.


== Deltakere ==


=== Sesong 1 (2020) ===


=== Sesong 2 (2021) ===


=== Sesong 3 (2022) ===


=== Sesong 4 (2023) ===


== Kompani Lauritzen: Tropp # ==
Høsten 2022 hadde Kompani Lauritzen: Tropp 1 premiere. I denne versjonen deltar «vanlige unge voksne» (20–28 år) som sliter med overgangen til voksenlivet, og som trenger et «spark bak» for å komme seg videre. Deltakerne vil for eksempel ikke kjempe mot hverandre, men mot seg selv.
Programmet hadde premiere på TV 2 Direkte og TV 2 Play 24. oktober 2022.


=== Tropp 1 (2022) ===


=== Tropp 2 (2023?) ===
I rulleteksten av Tropp 1 ble det annonsert søknad til en ny sesong, kalt Kompani Lauritzen: Tropp 2. Samme informasjon ligger også på nettsidene til TV 2.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kompani Lauritzen på Internet Movie Database 
(no) Kompani Lauritzen på TV 2 Sumo
Catherine Booth

Catherine Booth (født Mumford 17. januar 1829, død 4. oktober 1890) grunnla Frelsesarmeen sammen med sin mann William Booth, og omtales som Frelsesarmeens mor.


== Liv og virke ==
Catherine Mumford giftet seg med William Booth 16. juni 1855. Catherine var av den oppfatning at kvinner både kunne og burde forkynne, og at kvinnen slett ikke var mannen underlegen – bortsett fra i fysisk styrke og mot, som hun skrev i et hefte om kvinners rett til å forkynne. Hun delte denne overbevisningen med Phoebe Palmer (1807-1874), som var en kvinnelig evangelist i metodistkirken. Catherine Booth delte også mange av Palmers teologiske standpunkter, særlig innenfor hellighetslæren. 
Teologisk var Catherine Booth i tillegg preget av kvekernes lære. Dette gjaldt i særlig grad deres syn på sakramentene og kvekersamfunnets sosiale engasjement, som også kunne få politiske konsekvenser. Et tydelig eksempel på hennes sosialpolitiske engasjement er den såkalte «The Maiden Tribute Campaign», som ble igangsatt for å hindre barneprostitusjon i Storbritannia. Dette førte til at lavalderen for samtykke til seksuelle handlinger ble hevet fra 13 til 16 år. Et av hennes ofte siterte utsagn var «If we are to better the future we must disturb the present» (norsk: «Vi kan ikke skape en bedre framtid uten å forårsake uro i nåtiden»).
Sammen med George Scott Railton var det også hun som i en stor grad etablerte Frelsesarmeens trosartikler og det som etter hvert skulle utvikle seg til å bli Frelsesarmeens håndbok i troslære. Catherine Booth var også en produktiv forfatter (se bibliografi), og bidro også med manuskripter til William Booths taler i tillegg til sin egen forkynnelse. Hennes bøker blir stadig utgitt i nye opplag.I 1860 holdt hun sin første offentlige tale. Frelsesarmeen hadde kvinnelige offiserer som både talte og ledet menigheter, mange år før kvinner fikk stemmerett ved politiske valg. Datteren Evangeline Booth ble Frelsesarmeens fjerde general (verdensleder).
Den 4. oktober 1890 døde Booth av kreft, etter lang tids sykeleie.


== Bibliografi - noen av hennes bøker ==
Booth, Catherine: Angripende kristendom - Salvata Kristelige forlag - Oslo 1976
Booth, Catherine: Practical Religion - Salvation Books - IHQ - London 2008
Barnes, Cyril: Words of Catherine Booth - The Campfield Press, St. Albans 1981
Papers on Practical Religion - digitalutgave publisert av Indiana University på nettstedet Victorian Women Writers Project
Popular Christianity - digitalutgave publisert av Indiana University på nettstedet Victorian Women Writers Project
Female Ministry - digitalutgave publisert av Indiana University på nettstedet Victorian Women Writers Project
Female Teaching - faksimile til gratis nedlasting på nettstedet jesus.org


== Biografier - utvalg ==
Booth, Catherine Bramwell: Booth, Catherine - Hodder & Stoughton- London 1970
Green, Roger J.: Catherine Booth – Baker Books – Grand Rapids 1996
Hattersley, Roy. Blood & Fire. William and Catherine Booth and their Salvation Army. Abacus Book 1999
Norum, Charles: William og Catherine Booth : det visjonære ekteparet som skapte Frelsesarmeen  - Oslo 2000


== Referanser ==
Sommer-OL 1996

Sommer-OL 1996 ble avholdt i Atlanta i USA. USA ble mestvinnende nasjon med totalt 101 medaljer, hvorav 44 gull, mens Norge tok sju medaljer totalt, hvorav to gull.
De olympiske lekene i Atlanta er de andre i historien som har latt seg arrangere uten statsstøtte. I likhet med lekene i Los Angeles i 1984 brukte Atlanta i stor grad eksisterende idrettsanlegg. 


== Valg av vertsby ==
Atlanta ble valgt ved avstemning under den internasjonale olympiske komités 96. sesjon i Tokyo i Japan 18. september 1990.


== Bombeattentatet i Centennial Olympic Park ==

Bombeattentatet i Centennial Olympic Park fant sted 27. juli 1996 i Centennial Olympic Park under Sommer-OL 1996. To personer omkom, mens 111 ble skadd under terrorangrepet.


== Medaljestatistikk ==


== Deltakelse ==


=== Deltakerland ===


== Norske medaljer ==
GullVebjørn Rodal, friidrett 800 meter.
Knut Holmann, kajakk K1 1000 meter.Sølv
Knut Holmann, kajakk K1 500 meter.
Kjetil Undset og Steffen Størseth, roing dobbeltsculler.Bronse
Fotball, kvinner.
Trine Hattestad, friidrett.
Peer Moberg, seiling Laser.


== Referanser ==