jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lugnarohaugen

Lugnarohaugen er en svensk gravhaug fra yngre bronsealder. Den ligger ved Lugnaro, et torp (husmannsplass) ved Hasslöv, 10 km sør for Laholm i Halland. Graven kalles for et «skjult steinskip» ved at en skipsformet steinsetning er dekket med en kappe av jord og torv.
Lugnarohaugen ble lenge misligholdt, men på initiativ fra presten Victor Ewald i Östra Karup ble haugen gravd ut og undersøkt i 1926–1927. Under en kjernerøys midt i haugen fant man en 8 meter lang skipsformet steinsetning. I «skipet» lå en steinkiste med brente bein fra menneske og sau, samt tre små bronsegjenstander fra rundt 700-500 f.Kr.; en unik miniatyrdolk, en pinsett og en syl. Utenfor denne graven fant man ytterligere to andre graver som antagelig var blitt anlagt senere - såkalte sekundærgraver. Til sammen er det funnet levninger av fire personer i haugen.
Antagelig var bakken blitt rettet ut før skipssetningen ble reist, antakelig på det stedet der likbålet hadde stått, før haugen ble lagt over. I første omgang ble to mennesker gravlagt, deretter ble velvet reist over skipet og dekket med jord og gresstorv. I andre omgang ble det begravd ytterligere to mennesker. Det er mulig at det finnes flere rester av flere graver i den skadde delen av haugen.
En moderne tunnel gjør det mulig å komme inn haugen og se på steinskipet. Det finnes også mange andre fortidsfunn i samme område. I Lugnaro finnes det en liten utstilling om utgravningene.


== Litteratur ==
Lennart Lundborg, Lugnarohögen, Stockholm 1974, ISBN 91-7192-134-6


== Eksterne lenker ==
Engelsk nettsted for megalittkultur med bilder og vegbeskrivelse
Travancore

Travancore var et fyrstedømme som i 1956 ble sammenslått med fyrstedømmet Cochin og delstaten Malabar for å danne den  indiske delstaten Kerala.
Fylkesvei 1436

Fylkesvei 1436 går mellom Damtjern i Lier og Holmen i Asker.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av de tidligere fylkesvei 16 (Buskerud) og fylkesvei 203 (Akershus).


== Kommuner og knutepunkter ==

 LierDrammensveien 

 AskerDrammensveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv1436
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Dalvatn kraftverk

Dalvatn kraftverk  er et  vannkraftverk ved Dalvatnet i Sauda kommune i Rogaland. 
Kraftverket utnytter et fall på 190 meter mellom Holmavatnet og Dalvatnet. Holmavatnet er oppdemmet og reguleres mellom 743 og 719 moh.
Kraftverket ble opprinnelig bygget i 1922 under navnet Sauda II og hadde da en installert effekt på 15 MW. 
I 1978 ble den gamle stasjonsbygningen revet og en ny reist. Installert effekt økte da til 24 MW.
I 2006 startet produksjonen i en ny kraftstasjon ved siden av den gamle. Det ble installert en francisturbin på 10 MW og vannveien er nå en tunnel i fjell. Den gamle rørgaten skal rives.
Kraftverket driftes av Saudefaldene AS, og deler av fallrettighetene leies av Statkraft ettersom staten har benyttet hjemfallsretten.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Store Norske - AS Saudefaldene


== Eksterne lenker ==
Dalvatn kraftverk på Veidekkes nettsider
Jens Salumäe

Jens Salumäe (født 15. mars 1981 i Tallinn) er en estisk tidligere skihopper og kombinertløper. Han tok ingen internasjonale troféer, men er likevel en av Estlands mest meritterte skihoppere.
Han begynte som kombinertløper, og debuterte internasjonalt i OL i Nagano i 1998, der han ble nummer 39 i den individuelle konkurransen (normalbakke/15 km) og nummer 11 (sist) med Estland i lagkonkurransen (normalbakke/4 x 5 km). Han deltok i VM i 1999 og 2001, med 17.-plass på sprinten (stor bakke/7,5 km) i Lahtis i 2001 som beste resultat. I verdenscupen var hans beste plassering 15.-plass på normaldistanse (stor bakke/15 km) i Liberec 19. januar 2002. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer i sesongen 2000/01. I B-verdenscupen ble han nummer 3 i sesongen 2001/02.
I OL i Salt Lake City i 2002 deltok han både i kombinert og speselt hopp. Han ble nummer 37 og 40 på sprint (stor bakke/7,5 km) og normaldistanse (normalbakke/15 km) og nummer 49 i storbakke spesialhopp.
Fra og med senvinteren 2002 gikk han over til spesielt hopp. I verdenscupen i spesielt hopp debuterte han med 29.-plass i Kuusamo 30. november 2002. Sin beste individuelle plassering i verdenscupen fikk han samme sted med 21.-plass 29. november 2003. Sammenlagt i verdenscupen ble han nummer 59 i sesongen 2005/06. Han ble nummer 30 i FIS-cupen i 2007/08.
Jens Salumäe deltok i hopp i VM i 2005 og 2007, med 37.-plass i normalbakken i Oberstdorf i 2005 som beste resultat. I OL i Torino (Pragelato) i 2006 ble han nummer 23 i storbakken og nummer 32 i normalbakken. Han var med i VM i skiflyging i 2004 og 2006, med 25.-plass i Planica i 2004 som beste plassering.
Han la opp etter 2007/08-sesongen.


=== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jens Salumäe – Olympics.com 
(en) Jens Salumäe – Olympic.org 
(en) Jens Salumäe – Olympedia 
(en) Jens Salumäe – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jens Salumäe – FIS (kombinert) 
(en) Jens Salumäe – FIS (skihopping)
Jo Strømgren

Jo Strømgren (født 1970) er en norsk danser, koreograf og regissør. 
Strømgren debuterte som koreograf i 1994 med oppsetningen Rechts-Links, etter å ha fullført fire år ved Statens Balletthøgskole (tre år med dans og ett år koreografi). I 1996 innledet han et treårig engasjement som danser og koreograf med Carte Blanche i Bergen. I 1998 startet han sitt eget dansekompani, Jo Strømgren Kompani. Han vakte oppsikt med balletten A Dance Tribute to the Art of Football i 1998, som ble oppført i en rekke land. Som frilans koreograf har han skapt forestillinger for flere andre kompanier, deriblant Den Norske Nasjonalballett, Ballet de l’Opera National du Rhin, Wiener Statsopernballett, Conservatoire National Superieur de Paris, Cloud Gate Ensemble, og Repertory Dance Theatre Utah. Etter hvert har han også hatt flere engasjement som teaterregissør, blant annet ved Den Nationale Scene, Trøndelag Teater, Torshovteatret, Nationaltheatret, Statens teaterhøgskole og Teaterhögskolan i Stockholm. Som manusforfatter har han fått satt opp flere teaterstykker.  
I 2013 ble han huskoreograf for Nasjonalballetten. Han har integrert figurteater i flere av sine danseproduksjoner. I 2013 satte han opp Oslolosen som en ren dukketeaterproduksjon på Torshovteatret. Dette var en forestilling for barn basert på Harald Eias rollefigur Oslolosen fra NRKs humorserie Uti vår hage 2.Hans aktivitet som frilans koreograf og regissør inkluderer blant annet stykker som Lille Eyolf, Jorden rundt på 80 minutter, Et Dukkehjem A Dance Tribute to the Art of Football og Polaroid. Han var også manusforfatter på spillefilmen Mot Moskva fra 2003, samt de danserealterte kortfilmene Naboen (2010) og Closed (2017).Strømgren har gjennom flere år hatt en engasjement for å bringe nye publikumsgrupper inn i teateret, som ved å kombinere fotball og ballett, og ved samarbeidet med breakdance-gruppen Absence Crew (2019). Han har også arbeidet for å bringe dans ut til ungdom gjennom den kulturelle skolesekken og for å bringe dans ut i Europa.


== Priser og utmerkelser ==
I 2002 fikk Strømgren Heddaprisen for forestillingen There. I 2010 fikk han Gullrosen i klassen Arts Documentary & Performing Arts for kortfilmen Naboen, som han regisserte sammen med Stein-Roger Bull. Det var også Strømgren som skrev manus til filmen.I 2009 mottok han Trondheim kommunes kulturpris og i 2015 Telenors kulturpris.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jo Strømgren kompani
(en) Jo Strømgren på Internet Movie Database 
(en) Jo Strømgren hos The Movie Database
Svartkulp kraftverk

Svartkulp kraftverk  er et  vannkraftverk ved Svartkulp på Røldalsfjellet i Sauda kommune i Rogaland. 
Kraftverket utnytter fallet på 50 meter fra Svartavatnet til Svartkulp. Svartavatnet reguleres mellom 827 og 789 moh.
Her var fra før en enkel tappetunnel for overføring av vann. En ny tunnel ble laget for å overføre dette vannet til kraftverket.
Produksjonen startet i 2001 og midlertidig årsproduksjon er 21 GWh. Installert effekt er 4 MW.
Verket inngår i Saudautbyggingen.
Kraftverket driftes av Saudefaldene AS, og deler av fallrettighetene leies av Statkraft ettersom staten har benyttet hjemmfallsretten.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Store Norske - AS Saudefaldene
Haugesunds Avis: Svartkulp kraftstasjon i drift
Liste over verdens lengste skihopp

Liste over verdens lengste skihopp er en oversikt over internasjonalt anerkjente skihopp på 240 meter eller lenger. Kun stående hopp regnes med. I tillegg til å inneha verdensrekorden på 253,5 meter er Stefan Kraft også den hopperen med flest hopp over 240 meter.


== Liste ==


== Hopp med fall ==
Dmitrij Vasiljev hoppet 254 meter i Vikersund under kvalifiseringen 15. februar 2015, men siden han falt teller ikke hoppet som offisiell verdensrekord.Under verdenscupstevnet i Vikersund 14. februar 2016 hoppet Peter Prevc 249 m, men var nær bakken med rygg og arm, og hoppet blir ikke regnet som tellende i statistikkene. Det holdt likevel til seier i rennet.Under kvalifiseringen i Planica 22. mars 2018 tangerte Gregor Schlierenzauer lengden til verdensrekorden til landsmannen Stefan Kraft på 253,5 meter, men var nedi med armene og hoppet ble dømt som fall.


== Pr. nasjon ==


== Se også ==
Verdensrekorder i skihopping
Skokinarciarskie.pl: Rekordy i statystyki: Loty narciarskie (polsk)


== Referanser ==
Hans I. Kleven

Hans Ingemann Kleven (født 1. juni 1926 i Skui i Bærum, død 28. juli 2014) var en norsk jurist og formann for Norges Kommunistiske Parti.


== Biografi ==
Hans I. Kleven ble medlem av partiet i 1945, og i 1948-1949 var han student ved den såkalte Karl Marx-skolen i den okkuperte tyske øst-sonen (SBZ), det som snart ble DDR. Han ble imidlertid ekskludert fra NKP i 1950, i kjølvannet av oppgjøret partiet gjorde med Peder Furubotn.
I 1954 ble han tatt til nåde igjen. Han ble sentralstyremedlem i 1961, men gikk ut av sentralstyret som medlem av mindretallet rundt Frihetens redaktør Jørgen Vogt i mars 1967. Kleven og hans meningsfeller gjorde dette i protest mot Reidar T. Larsens fløy. Sammen med andre sentralstyremedlemmer forlot Kleven sentralstyremøtet. Disse la i tillegg ned vervene sine. Ingen av dem ble ekskludert, men på det ekstraordinære landsmøtet i 1968 ble det vedtatt en «kameratslig korreks» mot Kleven og de som hadde støttet ham.I forbindelse med dannelsen av Sosialistisk Venstreparti støttet Kleven flertallet rundt Martin Gunnar Knutsen, og i 1976 ble han nestformann, og i 1982 ble han formann for partiet. I 1987 takket han av, men ble sittende i ledelsen frem til 1990. I kjølvannet av Sovjetunionens sammenbrudd trakk Kleven seg ut av aktiv partipolitikk, men var fortsatt aktiv i studiegruppen Marxistisk Forum.
Kleven ble ansett som en sentral marxistisk teoretiker i Norden og deltok i 2010 som foreleser og skribent i forbindelse med Marxistisk Forums «Skole i marxisme».


== Bøker ==

Fiskerne: Deres problemer og framtid – Fiskerispørsmålet i Norge (1959)
Er Norge til salgs: Norges nasjonale suverenitet – paragraf 93 og fellesmarkedet (1961)
Klassestrukturen i det norske samfunn (1965)
Vår Strategi (1974)
Vår Partiteori (1975)
Den herskende klasse (3 bind, 1975-77)
Den vitenskapelige-tekniske revolusjon (1980)
Kriser og arbeidsløshet – hvorfor? (1984)
Ny teknologi: For hvem og for hva? – mennesket og arbeidsmidlet (1988)
Parti i flammer (2 bind, 1991)
Klassesamfunnet (1998)
Norrøn arverett og samfunnsstruktur (2001)
Odelsretten: Bare en levning fra ættesamfunnet? (2004)
Føydalismen i Vest Europa (2005)
Føydalismen i Danmark og Norge (2005)
Hva og hvorfor: Fra Lenin til Stalin (2007)
Prahavåren: et førtiårsminne (2008)
Veien(e) til sosialisme: Marxistisk strategitenkning (2009)
Hva og hvorfor: Fra stagnasjon til perestrojka (2010)
Hva og hvorfor: Fra perestrojka til oppløsning (2010)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gunhild O. Lurås: Kamerater? : striden om Norges kommunistiske parti 1963-1967, Hovedfagsoppgave i historie, UiO 2002.
Anders Järryd

Anders Järryd (født 13. juli 1961 i Lidköping i Västergötland) er en tidligere profesjonell svensk tennisspiller. 
Järryd ble profesjonell tennisspiller i 1980 og han vant åtte single- og 59 doubleturneringer i løpet av sin tenniskarriere. Han vant aldri noen Grand Slam-tittel i single, men i double vant han åtte. Han var som best nummer fem (22. juli 1985) på rankingen over verdens beste mannlige singlespillere og (12. august 1985) toppet han listen som verdens beste doublespiller. 
Han vant sin første double-turnering i 1985 i French Open da han sammen med sin landsmann Hans Simonsson beseiret paret Mark Edmondson / Sherwood Stewart med 7-6, 6-4, 6-2. Järryd vant også samme turnering i 1987 og 1991 da sammen med John Fitzgerald fra Australia.
I 1987 vant han doubleturneringene i både Australian Open og US Open begge gangene sammen med Stefan Edberg. Han vant også doubletittelen i Wimbledon i 1989 og 1991 da i par med John Fitzgerald. Han vant en bronsemedalje sammen med Stefan Edberg i doubleturneringen under Sommer-OL 1988 i Seoul.
Järryd beste plassering i en grand slam-turnering i single kom i 1985 da han nådde semifinalen i Wimbledon. 
Järryd var med på det svenske Davis Cup-laget i årene 1981–93 og han spilte totalt 53 Davis Cup-kamper og vant 36.  


== OL-medaljer ==
OL 1988  Seoul - bronse i tennis (double herrer, sammen med Stefan Edberg).


== Grand Slam-titler ==
 French Open:
Double menn: 1983 (sammen med Hans Simonsson)
Double menn: 1987 (sammen med Robert Seguso)
Double menn: 1991 (sammen med John Fitzgerald)
 Australian Open:
Double menn: 1987 (sammen med Stefan Edberg)
 Wimbledon:
Double menn: 1989 (sammen med John Fitzgerald)
Double menn: 1991 (sammen med John Fitzgerald)
 US Open:
Double menn: 1987 (sammen med Stefan Edberg)
Double menn: 1991 (sammen med John Fitzgerald)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Anders Järryd – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Anders Järryd – Olympedia 
(en) Anders Järryd – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Anders Järryd – Sveriges olympiske komité 
(en) Anders Järryd – ATP-touren 
(en) Anders Järryd – ITF Tennis 
(en) Anders Järryd – Davis-cupen
Fylkesvei 201 (Akershus)

Fylkesvei 201 i Akershus gikk mellom Holmen og Sjøengen i Asker. Veiens lengde var 3,3 km.
Veien har blitt del av Fv153Fylkesvei 153 (2013).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Asker
 165Fylkesvei 165 Holmen
 Fv202Fylkesvei 202 fra Billingstadsletta til Billingstad (1,6 km) → Fv615Fylkesvei 615 til Fv600Fylkesvei 600 Jong i Bærum
 Europavei 18 Slependkrysset
 Europavei 18 bare avkjørsel fra nord
 Arm Slependveien fra Sjøengen (0,1 km) → Fv600Fylkesvei 600 til Europavei 16 Bjørnegård i Bærum
Fv153Fylkesvei 153 fra Sjøengen til Fv618Fylkesvei 618 Sandvika i Bærum


== Referanser ==
Trubadur

En trubadur var en sørfransk (provençalsk) høvisk kjærlighetsdikter og til dels -sanger i middelalderen (ca. 1150–1300). Ifølge tradisjonen var hertug Vilhelm IX av Aquitaine den første trubadur, og hadde sin blomstringstid i Provence i 1150-1250. Han var inspirert av den erotiske metafysikken i datidens kirkehymner, men også naturlyrikk og livsgleden er faste temaer.Ordet «trubadur» brukes i dag også alminnelig om en visesanger.


== Livsform og diktning ==

Trubadurene levde og virket som sangere i Oksitania, Catalonia og Italia mellom år 1200 og 1500. De var ofte adelsmenn av herkomst som ofret seg for sangen og diktningen. Mange av dem vandret over store avstander, og de førte med seg nyheter og kulturell fornyelse.  I alt kjenner vi navnet på cirka 400 trubadurer, og det er bevart om lag 3000 dikt etter dem. Som den første trubaduren regnes gjerne hertug Vilhelm IX av Akvitania (Guillaume d'Aquitaine) (1071–1127), og det sørlige Frankrike som trubadurdiktningas utspring og kjerneområde.
Trubadurenes tekster handler for en stor del om ridderlig kjærlighet, og trubadurdiktninga hører avgjort med til høymiddelalderens høviske diktning. Tekstene kan virke stereotype i dag, men med melodi og framført med intensitet, sto de for noe nytt som i samtida ble sterkt etterspurt.
Mens den høviske kjærligheten som er trubadurdiktningens emne, hadde vært på moten i aristokratiske kretser i Frankrike gjennom hele 1100-tallet, går trubadurdiktningens versformer tilbake på kirkelig hymnediktning. På 1100-tallet skjedde det en fornyelse av den religiøse hymnediktninga i Akvitania, både tekstlig og melodisk. Også stilistisk viser hymnediktninga og trubadurdiktene mange fellestrekk.
Trubadurens idealkvinne var en domina, en herskerinne, som man underkastet seg for å tjene. Poesien som vokste fram av dette, regnes som den første seriøse diktning siden antikken som lovpriste kjærlighet til en jordisk kvinne som noe like forpliktende og viktig som sjelens frelse. Bare jomfru Maria blant jordens kvinner var verd en slik dyrkelse. Derfor endte mange trubadurer i kloster som bot for å ha lovprist noe så verdslig. En av dem, Folco, omtales i Dantes Guddommelige komedie, der trubaduren er i paradis fordi han i tide snudde seg bort fra den jordiske kjærlighet.


== Etymologi ==
Opphavet til ordet er omdiskutert. Noen vil føre opphavet tilbake til det arabiske tarrab, «å synge». Andre mener at det kommer fra det provençalske verbet trobar, som betyr «komponere», «finne (opp)». Dette ordet går igjen tilbake til vulgærlatin tropare, som er verbet til substantivet tropus – «trope». Følgelig skulle det franske trouver opprinnelig bety «å finne opp en trope». «Trope» var i middelalderen – foruten det retoriske eller litterære begrepet trope – også betegnelsen på en hymne skapt på grunnlag av liturgiske tekster.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Se også ==
Høvisk litteratur
Minnesang


== Eksterne lenker ==
Trubadurdiktning; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
Laura Esquivel

Laura Esquivel (født 30. september 1950 i Mexico by) er en meksikansk forfatter. Hun har tidligere skrevet for barneteater og manuskript for kinofilmer. Hun er mest kjent for Como agua para chocolate, som også er filmet.


== Utgitte bøker ==
Como agua para chocolate (1989); norsk utgave Hjerter i chili (1991)
La ley del amor (1995); norsk utgave Kjærlighetens lov (1997)
Íntimas suculencias (1998)
Estrellita marinera (1999)
El libro de las emociones (2000)
Tan veloz como el deseo (2001)
Malinche (2006)
A Lupita le gustaba planchar (2014)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(en) Laura Esquivel på Internet Movie Database 
(da) Laura Esquivel på Filmdatabasen 
(en) Laura Esquivel hos The Movie Database 
Laura Esquivel på Twitter
Hurra Torpedo

Hurra Torpedo er et norsk rockeband med folk fra musikerkollektivet Duplex Records med en rytmeseksjon som spiller på kasserte eller utrangerte hvitevarer i stedet for trommer. 


== Historie ==
Hvitevarerock er blitt et begrep for rock der hvitevarer som frysebokser, kjøleskap og varmtvannsberedere er en del av instrumenteringen. I Norge er Hurra Torpedo den største (og muligens eneste) eksponenten for denne spesielle sjangeren. Hurra Torpedo består av kjente norske rockere og komikere; flere av dem er også er kjent fra andre norske rocke-/hardrockband (med andre band tilknyttet Duplex Records) der humor brukes som en del av det musikalske uttrykket.Den 2. januar 2013 kunngjorde bandet i sin blogg at Hurra Torpedo var oppløst og nedlagt «av helsemessige årsaker.»I 2016 gjorde bandet comeback, og har siden gitt ut flere digitale singler.


== Medlemmer ==
Farbror Blå - Egil Hegerberg – bassgitar, gitar, vokal
Farbror Blå - Kristopher Schau – perkusjon, vokal
Farbror Blå - Aslag Guttormsgaard – perkusjon, gitar, vokal


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===
1992: To håndfaste burgere (kassett, Duplex Records)
2006: Kollossus of Makedonia (CD, Duplex Records)


=== EP og spesialalbum ===
1995: Stockholm (7" vinyl, Smut Records)
2005: Total Eclipse of the Heart (EP, CD, Duplex Records)
2010: World Tour 2010 – Live at Rockefeller Music Hall (Konsertalbum)


=== Singler ===
2016: «Den Store Bulkedagen»
2016: «We're Not Dead (We Just Smell Bad)»
2016: «We Fuck You With Music»
2016: «Nehez Kell Erten»I tillegg deltok Egil Hegerberg og Aslag Guttormsgaard under navnet Hurra Torpedo som studiomusikere på Hanne Hukkelbergs plate Blood from a Stone fra 2009.


== Se også ==
Bare Egil Band
Black Debbath
The Cumshots
Gartnerlosjen
Reidar Roses Orkester
Thulsa Doom
Aasen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Hurra Torpedo på Discogs 
(en) Hurra Torpedo på MusicBrainz 
(en) Hurra Torpedo på Spotify 
(en) Hurra Torpedo på Songkick 
(en) Hurra Torpedo på Last.fm 
(en) Hurra Torpedo på AllMusic
Reiårsfossen

Reiårsfossen er en over 200 m høy foss ved riksvei 9 like sør for Ose i Setesdal. Reiårsfossen fikk sitt navn fordi en av bygdas husmannsgutter, Reiår (gammel skrivemåte for Reidar) som hadde forelsket seg i en gårdsjente på Ose.  For å få henne satte bonden som betingelse at han skulle ride over den øverste delen av fossen tre ganger.  Dette gjorde han, men sagnet forteller at han ville ta en tur til over fossen til ære for sin kommende brud, noe som fikk de fatale følger at både hesten og Reiår falt ned og mistet livet.
Fossen er blitt en turistattraksjon og det er etablert en campingplass, Reiårsfossen Camp ved Åraksfjorden like nedenfor fossen, hvor det årlig arrangeres flere festivaler og stevner, bla. Ose Countryfestival og den legendariske fiskefestivalen.
Det går en helårs bomvei til toppen av fossen og videre innover til det vakre Reiårsvann.
I 2009 satte Knut William Bygland, eieren av Reiårsfossen Camp,  flombelysning på fossen og kalte den Norges svar på Niagara Falls.
Pat Cash

Patrick «Pat» Cash (født 27. mai 1965 i Melbourne i Australia) er en australsk tidligere tennisspiller.
Cash ble profesjonell tennisspiller i 1982 og i løpet av sin tenniskarriere i årene 1982–90 vant han sju single- og tolv doubleturneringer. Han var som best nummer fire (1988) på rankinglisten over verdens beste mannlige singlespillere.
Allerede i sitt første proffår vant han sin første tittel da han vant turneringen i Melbourne og i 1984 nådde han semifinalen i Grand Slam-turneringen Wimbledon men han tapte til John McEnroe i tre strake sett. Senere samme år var han i semifinalen i US Open der han også tapte knepent mot Ivan Lendl etter fem sett.
I 1987 var Pat Cash i to Grand Slam-finaler på gras, først Australian Open der han tapte for svenske Stefan Edberg som vant etter fem sett. I den andre finalen,  Wimbledon, kom han til final etter å ha slått ut Mats Wilander i kvartfinalen og Jimmy Connors i semifinalen. I finalen møtte han verdeneneren Ivan Lendl som han beseiret med 3-0 i sett (7-6, 6-2, 7-5). Cash vant dermed sin første og eneste Grand Slam-tittel i en singleturnering.
Cash møtte i 1988 Mats Wilander i finalen i Australian Open men han tapte den meget jevne kampen med 3-6, 7-6, 6-3, 1-6, 6-8.
Pat Cash er den yngste spilleren som deltatt i en verdensfinale i Davis Cup som 17-åring (1983). Cash spilte den avgjørende kampen i finalen mellom Australia og Sverige, Cash lå under med 0-2 i sett mot Joakim Nyström, men klarte å snu kampen til seier. Australia vant dermed cupen. Cash gjentok bedriften i 1986 da han vant den avgjørende kampen mot Mikael Pernfors og Australia vant cupen på nytt.


== Grand Slam-titler ==
 Wimbledon:
Single menn: 1987 (han beseiret Ivan Lendl med 7-6, 6-2, 7-5 i finalen)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Pat Cash – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Pat Cash – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Pat Cash – Olympedia 
(en) Pat Cash – Sport Australia Hall of Fame 
(en) Pat Cash – ATP-touren 
(en) Pat Cash – ITF Tennis 
(en) Pat Cash – Davis-cupen 
(en) Pat Cash – Tennis Australia
Combs–Hehl Bridge

Combs–Hehl Bridge er en dobbel motorveibro for Interstate 275 over elven Ohio, og forbinder Cincinnati i Ohio med Campbell County i Kentucky. Broen spenner 219 meter, og den totale lengden på hver bro er 460 meter. Broen er oppkalt etter Bert T. Combs og Lambert Hehl. Broen ble åpnet i desember 1979.


== Referanser ==