jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Statens autorisasjonskontor for helsepersonell

Statens autorisasjonskontor for helsepersonell (SAK, til 2012 SAFH) var et norsk statlig forvaltningsorgan som ivaretok utstedelse av autorisasjon til Norges 29 helseprofesjoner, som lovregulert i helsepersonelloven. Etaten ble opprettet i 2001.SAK var underlagt Helsedirektoratet. SAK tildelte autorisasjon og lisens til helsepersonell, og organiserte turnustjeneste for helsepersonell.
Kontoret ble innlemmet i Helsedirektoratet 1. januar 2016.Direktør fra mai 2011 til desember 2015 var Anne Herseth Barlo.


== Se også ==
Helsepersonell
Helsepersonellregisteret
Statens helsepersonellnemnd


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Måtte til Sverige for å få jobbe som sykepleier
Palandt

Palandt er en lovkommentar til Bürgerliches Gesetzbuch og enkelte tilknyttede lover. Den utkommer årlig i oppdatert utgave, og hører til de viktigste standardverker innen tysk rettsvitenskap og er et av de fremste daglige hjelpemidler for praktiserende jurister. Den utkommer på Verlag C. H. Beck. Palandt er på ca. 3 200 sider. For å få plass til den enorme informasjonsmengden en kommentar til BGB krever i ett bind, benyttes et fagspråk der nesten ethvert lengre ord er forkortet. Dette gjør Palandt tilnærmet uleselig for ikke-jurister. Derimot er den for en øvet bruker svært praktisk sammenlignet med andre lovkommentarer, som den meget omfattende Staudinger. Palandt er tillatt hjelpemiddel ved annen juridiske statseksamen i de fleste tyske delstater.
Initiativet til verket ble tatt av den nasjonalsosialistiske regjeringen på 1930-tallet. Verket ble oppkalt etter dr. Otto Palandt, president for Reichsjustizprüfungsamt og en linjetro nasjonalsosialist, som utarbeidet de innledende tekstene til de ti første utgavene. Hensikten med verket var at nasjonalsosialistene ønsket å sette sitt preg på tolkningen av BGB og minske innflytelsen fra tidligere lovkommentarer.


== Litteratur ==
Palandt, Otto: Bürgerliches Gesetzbuch. C. H. Beck, 79. utg., 2020. ISBN 978-3-406-73800-5.
Otto Palandt

Dr. jur. Otto Palandt (født 1. mai 1877 i Stade, død 3. desember 1951 i Hamburg) var en tysk jurist. Han var utgiver av verket som etter ham ble kalt Palandt, en lovkommentar til Bürgerliches Gesetzbuch (BGB). Han var medredaktør frem til 10. opplag, men forfattet selv ingen kommentarer.
Han tok den første juridiske statseksamen i 1899 i Celle, og påbegynte samme år sitt Referendariat i Zellerfeld (Harz). I 1902 tok Palandt den juridiske doktorgrad ved Heidelberg-universitetet, og i 1904 avla han den annen juridiske statseksamen. Mellom 1906 og 1912 var han dommer ved amtsdomstolen i Żnin i Posen-provinsen. Fra 1912 var Palandt virksom ved landretten i Kassel. Under første verdenskrig var han dommer ved den keiserlige overretten i Warszawa. Senere ble han utnevnt til rettsråd ved overlandsretten i Kassel. Han gikk tidlig inn for nasjonalsosialismen og ble medlem av NSDAP i 1933. I 1934 ble Palandt utnevnt til president for Reichsjustizprüfungsamt. Han ble dermed en av de mest innflytelsesrike jurister i Tyskland. Samme år fikk han i oppdrag å delta i utarbeidelsen av en ny kommentar til BGB.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Klaus W. Slapnicar: «Der Wilke, der später Palandt hieß». I: NJW 2000, S. 1692 – 1699
Hans Wrobel: Otto Palandt zum Gedächtnis 1.5.1877 – 3.12.1951. I: Kritische Justiz 1982, S. 1 – 17
Europatouren i golf for menn 2005

2005-sesongen på Europatouren startet med turneringen Volvo China Open i november 2004 og endte med Volvo Masters Andalucia i oktober 2005.
Alle turneringene frem til mars fant sted utenfor Europa, og de fleste av disse har offisiell status også på andre tourer. 2005-sesongen innbefattet fem turneringer i Kina (inkludert én i Hongkong), to i Syd-Afrika, og enkeltturneringer i Singapore, Australia, New Zealand, Malaysia, Indonesia, De forente arabiske emirater og Qatar. Fra rundt slutten av mars spilte touren hovedsakelig i Europa, og disse turneringene har som regel større premiepotter enn de som arrangeres andre steder (bortsett fra USA). Sesongen ble avsluttet med Volvo Masters Andalucia – motstykket til The Tour Championship på PGA-touren – som ble arrangert 27. til 30. oktober.
Øyvind Rojahn, Jan-Are Larsen og Lars Petter Brovold var alle inne i hovedkvalifiseringen til Europatouren 2005, men kun de to sistnevnte kom seg gjennom og fikk fast plass på touren dette året. Ingen av de to klarte imidlertid å beholde kortet, og måtte ut i kvalifisering igjen på høsten. Her lyktes de ikke, og måtte derfor spille på Challenge-touren i 2006.


== Turneringer ==


== Order of Merit ==

Order of Merit er pengelisten på Europatouren. Følgende er de 10 beste plasseringene.


== Statistikk ==
Det ble gjort 36 hole in one og 5 albatross. Laveste 18-hulls score var 60 (-11), mens laveste 72-hulls score var 255 (-25). Den laveste 72-hulls score i forhold til par var 262 (-26). Størst vinnermargin hadde Ernie Els da han vant med 13 slag i BMW Asian Open. Syv spillere vant flere enn én turnering. 13 spillere vant sin første turnering på Europatouren dette året.


== Se også ==
PGA-touren 2005
Europatouren 2006


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Staudinger

Staudinger (egentlig Kommentar zum Bürgerlichen Gesetzbuch mit Einführungsgesetz und Nebengesetzen) er en lovkommentar til Bürgerliches Gesetzbuch (BGB) og enkelte tilknyttede lover. Verket utkommer på Sellier-de Gruyter-forlaget og omfatter 81 bind med tilsammen over 55 000 sider.
Initiativet til verket ble tatt i 1898, to år før BGB trådte i kraft, av geheimeråd Julius von Staudinger, hvis navn lovkommentaren siden bærer. Den første utgaven i seks bind ble ferdigstilt i 1903.
På grunn av verkets utførlighet og omfang tok det lang tid mellom hver utgave ble ferdigstilt. Den 12. utgaven (44 bind, 37 000 sider) ble påbegynt i 1973 og endelig ferdigstilt først i 1999. Idag utkommer ikke lenger komplette nyutgaver, isteden blir de enkelte bind omarbeidet og oppdatert ved behov.
Staudinger er den eldste og mest omfattende kommentar til BGB, og nyter stor faglig anseelse.


== Litteratur ==
Julius von Staudinger (red.): Kommentar zum Bürgerlichen Gesetzbuch mit Einführungsgesetz und Nebengesetzen. 13. (ff.) opplag, 1993 ff. ISBN 3-8059-0784-2
100 Jahre Staudinger - 100 Jahre BGB – Sammelband zum 100jährigen Bestehen des Staudinger. ISBN 3-8059-0917-9


== Eksterne lenker ==
Sellier-de Gruyter: Der Staudinger – Überblick über den Stand des Werkes und dessen Geschichte
Arne Dokken

Arne Dokken (født 27. august 1955 i Drammen) er en norsk tidligere fotballspiller, og er for tiden sportslig leder i Sandefjord Fotball. 
Dokken er født på Åssiden og spilte hele sin juniorkarriere i Åssiden IF, fram til overgangen til Strømsgodset foran sesongen 1975. Han ble toppscorer i den norske eliteserien i fotball i 1975 og 1980, med 18 mål for Strømsgodset og 14 mål for Lillestrøm. Han spilte deretter tre sesonger i gresk fotball, hvor han ble serie- og cupmester med Panathinaikos, før han returnerte til norsk fotball, der han spilte for Rosenborg. Han ble trener for Rosenborg i august 1985 og fortsatte i 1986 og 1987. Han vant seriemesterskapet i 1985 som trener. Han var adm. direktør i RBK i tidsrommet 1.12.87 - 1.12.93. I den perioden var han med på å etablere Rosenborg Sport AS, RBK Shop og Rosenborg Sportsklinikk AS. Han har også vært trener for Åssiden IF, Strømsgodset og Sandefjord.
Sammen med politimannen Birger Andreas Myrstad tok han initiativ til trafikksikkerhetskampanjen Ikke tøft å være død i 1985. For sitt engasjement for trafikksikkerhet mottok han «Sør-Trøndelag fylkes trafikksikkerhetspris» i 1986, «Norsk bilbransjeforbunds trafikksikkerhetspris» i 1987 og «Trygg Trafikks gullnål» i 1988.
Dokken spilte 24 landskamper for Norge, og 147 kamper i eliteserien. Han scoret 64 mål i øverste divisjon.
Han er far til Kenneth Dokken (Sandefjord) og Vegard Dokken (Birkebeineren).
Fram til han begynte i Strømsgodset og måtte konsentrere seg om fotballen, var han et av landets største talenter også i bandy.


== Karriere som spiller ==
* Kun seriekamper.
** Kun eliteseriekamper.


== Eksterne lenker ==
(en) Arne Dokken – Transfermarkt 
(en) Arne Dokken – national-football-teams.com 
(en) Arne Dokken – EU-Football.info 
(no) Arne Dokken – Norges Fotballforbund 
Fotball.no – Dokkens landslagsprofil hos Norges Fotballforbund
Everybody’s Got Something to Hide Except Me and My Monkey

«Everybody's Got Something to Hide Except Me and My Monkey» er en The Beatles-sang fra dobbelt-albumet The Beatles (White Album) som ble utgitt i 1968. Sangen er skrevet av John Lennon, men kreditert på vanlig vis Lennon/McCartney.
Det var akkurat en slik flott tekstlinje som jeg gjorde om til en sang. Den var om meg og Yoko. Alle syntes å være så paranoide unntatt oss to, vi som skinte av kjærlighet. Alt sammen er klart og åpent når du er forelsket. Alle andre rundt oss var så anspente, ‘Hva er det HUN gjør her på innspillingen? Hvorfor er hun sammen med ham?’ All den galskapen som skjedde rundt oss bare fordi vi tilfeldigvis ønsket å være sammen hele tiden.

Mange synes denne sangen er en av de mest bråkete og masete på Det hvite albumet, sammen med «Birthday», men andre igjen lovpriser begge for å være tøffe og tidlig pønk. Det er tydelig at The Beatles eksploderte i denne sangen og var mer rått rockete enn på lang tid i rockbandets grunnformel med to elektriske gitarer (Lennon og Harrison), bass (McCartney) og trommer (Starr), foruten håndklapping og en noe enerverende cymbal i venstre kanal.Teksten er ikke så erotisk som man gjerne vil ha det til. Til tross for kåte tilrop og hyl. Kvasifilosofiske tekstlinjer som «The deeper you go the higher you fly/The higher you fly the deeper you go/Your inside is out when your outside is in. Your outside is in when your inside is out...» er egentlig plukket direkte fra Maharishi Mahesh Yogis leksjoner i India.


== Parodi ==
Beatallica har parodiert denne sangen, sammen med «Ticket to Ride» av The Beatles og «Ride the Lightning» av Metallica, i en sang kalt «Everybody's Got a Ticket to Ride Except for Me and My Lightning». Dette ble utgitt i 2009 på albumet Masterful Mystery Tour.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Instrumentation and Lyrics for this song
Song-by-Song Listing for this song
Alan W. Pollacks Notes on this song
Benno Mugdan

Benno Mugdan (født 1851, død 15. november 1928) var en tysk jurist. Han var kammerrettsråd i Berlin og er først og fremst kjent som utgiver og redaktør for Die gesammten Materialien zum Bürgerlichen Gesetzbuch für das Deutsche Reich (Berlin 1899), en samling forarbeider til Bürgerliches Gesetzbuch. Han var fetter av riksdagsmannen Otto Mugdan.


== Verker ==
Die gesammten  Materialien zu den Reichs-Justizgesetzen. Auf Veranlassung des Kaiserlichen Reichs-Justizamts. 8 bd. Decker. Berlin 1897.
Die gesammten  Materialien zum Bürgerlichen Gesetzbuch für das Deutsche Reich. 5 bd. Berlin 1899.
Die Reichsversicherungsordnung. Deutsche Presse, Berlin 1911.


== Referanser ==
Julius von Staudinger

Julius von Staudinger (født 1836, død 1. januar 1902) var en tysk jurist. Han var kongelig geheimeråd og senatspresident ved Overlandsretten i München.
Han er først og fremst kjent for lovkommentaren Staudinger, et av de mest renommerte kommentarverk til Bürgerliches Gesetzbuch. Den første utgaven utkom mellom 1898 og 1903; Staudinger døde altså før den ble ferdigstilt.


== Verker ==
Das Gesetz vom 10. November 1861, die Einführung des Strafgesetzbuches und Polizeistrafgesetzbuches für das Königreich Bayern betreffend. Beck. Nördlingen 1862.
Das Strafgesetzbuch für das Deutsche Reich nach den Gesetzen vom 15. Mai 1871 u. 26. Febr. 1876. Beck. Nördlingen 1876.
Strafprozessordnung für das Deutsche Reich vom 1. Februar 1877. Beck. Nördlingen 1877.
Sammlung von Staatsverträgen des Deutschen Reichs über Gegenstände der Rechtspflege. Beck. Nördlingen 1882.
Kommentar zum Bürgerlichen Gesetzbuche für das Deutsche Reich nebst Einführungsgesetz. 6 bd. J. Schweitzer Verlag. München 1898–1903.
Vorträge aus dem Gebiete des Bürgerlichen Gesetzbuchs für Verwaltungsbeamte. J. Schweitzer Verlag. München 1900.


== Referanser ==
Hertug av Lancaster

For informasjon om tittelen i moderne tid, se Hertugdømmet Lancaster.
Hertug av Lancaster var en tittel i Englands høyadel på 1300-tallet og tidlig på 1400-tallet. I alt har det vært tre opprettelser av hertugdømmet Lancaster. Tittelen ble opprettet for Henry av Grosmont (ca. 1306–1361, som var oldebarn av Henrik III av England. Før han fikk tittelen den 6. mars 1351 var han den fjerde jarl av Lancaster. He døde i 1361 og adelsrangen utgikk
Henrys datter Blanche giftet seg med John av Gaunt, sønn av Edvard III, og 13. november 1362 ble tittelen gjenopprettet for ham. Da John døde 4. februar 1399 gikk tittelen til hans sønn Henry Bolingbroke, som samme år tilranet seg tronen fra Rikard II og ble kong Henrik IV. 10. november 1399 gav han Harry av Monmouth tittelen, den eldste sønnen av den nye kongen, og tittelen ble da gjenopprettet for tredje gang. I 1413 ble han konge som Henrik V av England, og hertugdømmet og tittelen underlagt kronen, og den har forblitt der siden. Hertugdømmet Lancaster er ett av bare to hertugdømmer i dagens Storbritannia.
Hertugdømmet Lancaster fortsetter å eksistere som en adskilt enhet fra kronens land og skaper således inntekter for den britiske monarken.
Det er skikk og bruk at formelle middager i det historiske grevskapet Lancashire og Lancashire-regimentet i militæret retter den kongelige skål til kronen som «Til dronningen, hertug av Lancaster». I tillegge var det i Lancaster svært vanlig så sent som den andre halvpart av 1900-tallet å høre nasjonalsangen sunget med følgende tekst: «God save our gracious Queen, long live our noble Duke,» men dette er en tradisjon som ikke har konstitusjonell fullmakt, og den britiske monarken er ikke i lovverket så stillet med noen offisiell kapasitet, og er kun et tegn på lokal lojalitet i Lancashire.


== Hertuger ==


=== Første opprettelse ===


=== Andre opprettelse ===


=== Tredje opprettelse ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Welcome to the future Duke of Lancaster», Lancaster University

«The Duke of Lancaster», om skipet
Your Mother Should Know

«Your Mother Should Know» er en sang av The Beatles fra deres mini-album Magical Mystery Tour (bestående av to singel-plater med fire sanger og hefte), senere også utgitt som vanlig album. Sangen er skrevet av Paul McCartney, men kreditert på vanlig vis Lennon/McCartney.«Your Mother Should Know» er ytterlig en nostalgisk, «feel-good» sang fra McCartney, i samme genre som «When I'm Sixty-Four», men med mindre innhold. Komposisjonen er egentlig bare et refereng som blir gjentatt tre ganger:

Let's all get up and dance to a song
That was a hit before your mother was born.
Though she was born a long, long time ago
Your mother should know (Your mother should...)
Your mother should know (...know.)
Sing it again.Tittelen og refrenget er inspirert fra filmen A Taste of Honey hvor en av replikkene lyder «Your mother should know».Sangen ble innspilt i to omganger, første gang 22. og 23. august og deretter 29. september 1967, og sangen er derfor en miks av mono og stereo, for øvrig ikke uvanlig for sanger innspilt tidlig på 1960-tallet. McCartney spiller piano og bass foruten å synge vokalen. Lennon spiller orgel og korer, Harrison akustisk gitar og korer, mens Starr håndterer trommer og tamburin.I filmen Magical Mystery Tour blir «Your Mother Should Know» framført sist mens The Beatles kommer dansende ned i hvitt til en ballsal og i følge med damer. Denne sangen var for øvrig den siste innspillingen som manageren Brian Epstein fikk oppleve. Han døde fire dager senere, den 23. august 1967.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Beatles (offisiell nettside) – Medium: Sangteksten
Alan W. Pollacks notat om sangen
Berlevåg radio

Berlevåg radio (LFQ) var en kystradiostasjon i Berlevåg som førte radioekspedisjon på mellombølge-telefoni frem til 1969 da trafikken ble fjernstyrt fra Vardø radio. Stasjonen var en ren telefonistasjon uten telegrafi underlagt telegrafstasjonen og rikstelefontjenesten.


== Se også ==
Nedlagte norske kystradiostasjoner
Campus

En campus (latin for «åpen plass»; flertall på latin: campi, på norsk: campuser) brukes oftest om et universitetsområde, gjerne beliggende utenfor bykjernen, med biblioteker, forelesningssaler, studentboliger og store parkarealer. Universitetsområder, i for eksempel USA, har vanligvis stor grad av autonomi  overfor lokale myndigheter, med egne ordensbestemmelser og eget politivesen, og er ofte samfunn i seg selv der både studenter og ansatte bor, arbeider og tilbringer all sin tid.I Norge brukes begrepet campus ved flere læresteder i betydningen universitetsområde, et sted der lærestedet har undervisnings- og/eller forskningsaktivitet. Det brukes særlig for universiteter og høyskoler i betydningen studiested for undervisningsinstitusjoner som  flere ulike steder, slik at hver bygningsansamling omtales som en campus. I betydningen universitetsområde kom ordet først inn i norsk omkring år 1999/2000, og ble tatt inn i ordboka i 2008. Universiteter som USN  og NTNU  omtaler alle sine undervisningssteder som campuser, mens UiT ofte differensierer mellom sine fire (store) campus og syv (små) studiesteder.


== Litteratur ==
Sølvi Lillejord, Kristin Børte, Katrine Nesje og Erik Ruud Campusutforming for undervisning, forskning, samarbeid og læring – en systematisk kunnskapsoversikt Kunnskapssenter for utdanning 2017 ISBN 978-82-12-03652-9


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Campuses – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Museumsjernbane

En museumsbane eller museumsjernbane er som oftest en nedlagt jernbanestrekning som blir drevet som museum. Bortsett fra Gamle Vossebanen som omtaler seg som veteranjernbane, omtaler de andre norske banene i denne kategorien seg som museumsjernbane, museumsbane eller museum. 
En museumsbane er som oftest etablert på en allerede nedlagt jernbanestrekning eller på en jernbanestrekning uten ordinær togtrafikk (gjelder pt kun for Gamle Vossebanen). Museumsbanen har gjenopptatt persontrafikken (eller har dette som hensikt) med gammelt togmateriell. Museumstogkjøringen er gjerne lagt til sommersesongen. I noen tilfeller er museumsbanen bygd opp fra grunnen på et sted det ikke var jernbane tidligere. Lommedalsbanen er et eksempel på dette. Hensikten er å skape et levende museum, der man kan oppleve en jernbanereise slik den ble gjennomført for en eller flere generasjoner siden.
Også på baner som er en del av det vanlige jernbanenettet kjøres enkelte museumstog med gammelt materiell, i turistsesongen og ved spesielle anledninger. Dette gjaldt en periode rundt årtusenskiftet for Raumabanen. Norsk Museumstog har også som formål å kjøre veterantog på det nasjonale jernbanenettet. Dette er imidlertid ikke en egentlig museumsbane siden Norsk Musemstog ikke har noe med infrastrukturen å gjøre.
Drift og vedlikehold av en museumsjernbane, inkludert gammelt togmateriell, gjøres som ofte på frivillig basis av medlemmer av museumsbanens venneforening eller en jernbaneklubb. Per 2017 har dog de fleste norske museumsjernbanene fast ansatte som forestår vedlikehold av banenes infrastruktur, enten selv eller gjennom innleie av entreprenører.
Flere baner er etablert som stiftelser og får støtte fra det offentlige, en støtte som vanligvis gis til museer og andre kulturelle institusjoner.


== Museumsjernbaner i Norge ==
Gamle Vossebanen
Krøderbanen
Lommedalsbanen (600 mm sporvidde)
Rjukanbanen
Setesdalsbanen (1067 mm sporvidde)
Thamshavnbanen (1000 mm sporvidde)
Urskog–Hølandsbanen (750 mm sporvidde)


=== Museumstogoperatører på det nasjonale jernbanenettet ===
Norsk jernbanemuseum (Jernbanedirektoratet)
Norsk Museumstog


=== Organisasjoner ===
Museumsbanerådet – forum for norske museumsjernbaner, stiftet 1989 - Nedlagt
Statens balletthøgskole

Statens balletthøgskole (1979–1996) var en høgskole i Oslo med nasjonalt eneansvar for utdanning av dansere og koreografer på høgskolenivå.
Skolen ble etablert i 1979 med tilbud om treårige utdanninger til dansere, koreografer og dansepedagoger.  Skolen ble høgskole i 1982 og ble fusjonert inn som en avdeling av Kunsthøgskolen i Oslo i 1996.  Første rektor var Henny Mürer fra 1979 til 1984, avløst av Marte Sæther som satt til 1991 da Anne Borg tiltrådte og satt til fusjonen i 1996.  


== Se også ==
Norges dansehøyskole, privat høyskole opprinnelig opprettet 1966


== Eksterne lenker ==
Kunsthøgskolen i Oslo
Statens operahøgskole

Statens operahøgskole var en høgskole for operasangere. Den ble etablert 1964 som en toårig operaklasse ved Statens teaterskole. I 1974 fikk skolen navnet Statens Operaskole. Skolen fikk i 1983 navnet Statens operahøgskole. 
Skolen holdt i årene 1969–82 til på Veitvet i Oslo sammen med Østlandets Musikkonservatorium. I perioden 1984–2003 holdt den til på Tjuvholmen sammen med Balletthøgskolen, og fra 2003 holder den til i Kunsthøgskolen i Oslo på Grünerløkka.
I 1996 ble den en del av Kunsthøgskolen i Oslo, hvor den er en egen avdeling under navnet Operahøgskolen. I dag holder skolen til i eget scenekunstbygg på Grünerløkka sammen med ballettutdanninga og teaterutdanninga.


== Referanser ==
Statens teaterhøgskole

Denne artikkelen omhandler den tidligere selvstendige høgskolen som eksisterte 1953–1996. For dagens skole, se Teaterhøgskolen.Statens teaterhøgskole var en høgskole i Oslo for scenekunst som ble opprettet i 1953, da under navnet Statens teaterskole. Fra 1984 under navnet Statens teaterhøgskole. Skolen er siden 1996 videreført som en del av Kunsthøgskolen i Oslo.Fra 1985 til 2003 hadde skolen sine lokaler på Aker Brygge. Før dette holdt skole i mange år til i Njårdhallen på Makrellbekken i Oslo, og i sine første år på St. Hanshaugen i Oslo. Ti–tolv elever ble tatt opp på studiet årlig. Skolen var først en ren skuespillerskole, men fikk siden 1967–1968 kurs i sceneinstruktør/regi, fra 1979 utvidet til egen treårig utdannelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kunsthøgskolen i Oslo
Bellevue

Bellevue (fransk for «vakker utsikt») har flere betydninger:

Canada:
Bellevue, Alberta
Bellevue, Newfoundland and Labrador
Bellevue, Ontario
Bellevue, Prince Edward Island
Bellevue, Saskatchewan
USA:
Bellevue, Kentucky
Bellevue, Michigan
Bellevue, Nebraska
Bellevue, Ohio
Bellevue, Washington
Bellevue, Wisconsin
Bellevue Hospital Center
Tyskland:
Schloss Bellevue
Norge:
Bellevue stadion – hjemmebane for SK Sprint-Jeløy
Bellevuehøyden
Lyststedet Bellevue
Bellevue, en boliggate i Kristiansand
Sveits:
Bellevue, Sveits


== Se også ==
Belle Vue
Alexander Steen Olsen

Alexander «Sander» Steen Olsen (født 18. august 2001) er en norsk alpinist som representerer Kjelsås Idrettslag. 
Han ble norgesmester i slalåm i 2020.
Han debuterte i verdenscupen i alpint i storslalåm i Bansko 27. februar 2021.
Han tok gull både i slalåm og storslalåm i junior-VM i alpint 2022 i Invermere. Han vant slalåmcupen i europacupen i alpint 2021/22.
Han tok sine første verdenscuppoeng da han ble nummer ti i storslalåm under verdenscupfinalen i Méribel 19. mars 2022. Han vant storslalåm og slalåm under norgesmesterskapet i alpint 2022 i Narvik.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexander Steen Olsen – FIS (alpint) 
(en) Alexander Steen Olsen – ski-db.com
Landinspektør

En landinspektør er en akademisk utdannet landmåler som bærer tittelen cand.geom. (candidata/candidatus geometriæ) i Danmark. Utdannelsen er 5-årig og foregår ved Aalborg Universitet. En landinspektør kan for eksempel fastlegge eiendomsgrenser eller utføre delingsforretninger, som bevirker endringer i matrikkelen, men beskjeftiger seg også med kartlegging og geografiske informasjonssystemer (GIS).


== Eksterne lenker ==
UddannelsesGuidenDK - Landinspektør