jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kennelklubb

En kennelklubb er i realiteten et stambokregister (også kalt hunderegister) der såkalte raserene hunder registreres, med hensyn til avl og opphav, utstillinger og konkurranser. En kennelkubbs fremste oppgave er således å sikre en rase for ettertiden. Man skiller mellom internasjonale, nasjonale og lokale kennelklubber.


== Kennelklubbtyper ==


=== Internasjonalt samarbeid ===
Fédération Cynologique Internationale (FCI) organiserer cirka 80 nasjonale kennelklubber rundt om i hele verden. FCI er imidlertid ikke i seg selv et stambokregister, men snarere et organ der nasjonale stambokregistre blir enige om felles retningslinjer eller et slags minste felles multiplum. Et annet eksempel på slike organisasjoner er Nordisk Kennelunion (NKU), som organiserer de nasjonale kennelklubbene i Norden.
De nasjonale kennelklubbenes regler og retningslinjer kan allikevel variere, for eksempel med hensyn til hvilke hunderaser de anerkjenner. Internasjonalt anerkjente raser skal imidlertid ha samme rasestandard i alle land tilsluttet FCI.


=== Nasjonale kennelklubber ===
Det finnes nasjonale kennelklubber i nesten alle land, men ikke alle er tilsluttet en internasjonal organisasjon som FCI. I Norge er Norsk Kennel Klub (NKK) et eksempel på et nasjonalt stambokregister, som organiserer en rekke raseklubber og spesialklubber på nasjonalt nivå. NKK er som sådan tilsluttet FCI og etterlever FCIs felles regler og retningslinjer for hundeavl, hundeutstillinger og konkurranser. Alle de nasjonale kennelklubbene i Norden er tilsluttet både FCI og NKU.
Både The Kennel Club (KC) i Storbritannia og American Kennel Club (AKC) i USA er eksempler på store nasjonale kennelklubber som ikke er tilsluttet et overordnet organ. De har sine egne regler og retningslinjer, men organiserer raseklubber og spesialklubber på lik linje med andre nasjonale kennelklubber. KC fungerer som sådan som en overnasjonal kennelklubb for hele Storbritannia, mens AKC fungerer på samme måte for de føderale kennelklubbene i USA.


=== Lokale kennelklubber ===
Lokale kennelklubber kan være lokale hunderegistere eller avdelinger i en nasjonal kennelklubb. NKK har i så måte lokale avdelinger over hele Norge. I USA har hver stat gjerne sin egen nasjonale kennelklubb, som er tilsluttet AKC.
Jakt & Fiske

Jakt & Fiske er landets største og eldste magasin for jakt- og fiskeinteresserte med rundt 250 000 lesere og et opplag på nesten 90 000 eksemplarer. Bladet er en månedlig publikasjon og utgis av Norges Jeger- og Fiskerforbund. Første utgave av Jakt & Fiske kom ut i 1872, da som "Meddelelser fra Norsk Jæger- og Fisker-Forening", fra 1882 som "Norsk Jæger- og Fisker-Forenings Tidsskrift".
Jakt & Fiske ble lansert som digitalt magasin 27. september 2018 på https://jaktogfiske.njff.no


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Nettsted for Norges Jeger- og Fiskerforbund
Minix

Minix (forkortelse for «mini-UNIX») er et POSIX-kompatibelt og et Unix-lignende operativsystem som er basert på en mikrokjerne.  Det ble opprinnelig utviklet av Andrew S. Tanenbaum ved Vrije Universiteit Amsterdam. I MINIX 3 skiftet hovedformålet med utviklingen fra å være for utdanning, til heller å lage et pålitelig og stabilt operativsystem.
MINIX var opprinnelig proprietær programvare. I 2000 ble det fri og åpen programvare og lansert under BSD-lisensen.
Første versjon ble lansert i 1987.  Siste versjon er 3.3.0 og ble lansert 16. september 2014.
Minix var en av Linus Torvalds' inspirasjonskilder for Linux. Tanenbaum og Torvalds har i senere tid vært uenige i hva som er den beste arkitekturen, siden Linux har valgt en monolittisk arkitektur.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) MINIX – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mikrokjerne

Mikrokjerne er en arkitektur for operativsystemer som holder det absolutt minste antall tjenester mulig innenfor kjernen.  Andre tjenester bygges i lag oppå.
Eksempler på operativsystemer med mikrokjerner er Mach, Minix, QNX og AmigaOS.


== Se også ==
Monolittisk kjerne
QNX

QNX er et kommersielt og proprietært sanntids operativsystem (OS) basert på en mikrokjerne-arkitektur, fra QNX Software Systems som eies av Harman International Industries.  Det ligner på Unix og følger POSIX-standarden.  Det er antageligvis det mest vellykkede mikrokjerne-OSet på markedet.
QNX stammer fra 1982, og ble revidert mange ganger i årene som fulgte.  Selskapet het på den tiden Quantum Software Systems.  Midt på 1990-tallet var det så nært POSIX-standarden at de bestemte seg for å skrive om for å følge standarden helt.  På slutten av årtiet så navnet selskapet seg om til det nåværende navnet etter konflikter med harddisk-produsenten av samme navn.
Noen viktige konkurrenter er VxWorks, Linux, THEOS, Windows CE og OS-9.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) QNX – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
QNXZone – brukermiljø med forum og blogger (engelsk)
QNX User Community – brukermiljø med forum og nyheter (engelsk)
GUIdebook > GUIs > QNX – brukergrensesnittgalleri (engelsk)
QOR: Russisk QNX-portal (russisk)
VxWorks

VxWorks er et sanntids operativsystem (OS) laget av amerikanske Wind River Systems.  Det er mest kjent for å være OSet i flere av NASAs romfarkoster.
Konkurrenter på markedet er QNX, LynxOS, VRTX, pSOS (ble kjøpt opp av Wind River på 2000-tallet), Nucleus RTOS, OSE og andre.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) VxWorks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Krysser

Krysser har historisk sett vært betegnelsen på de minste krigsskipene som er i stand til å dra på selvstendige tokt uten støtte fra andre skip. Typiske oppdrag for kryssere var tidligere senking eller kapring av handelsskip.
Washington-flåtetraktaten i 1922 begrenset kryssere til 10 000 tonns fortregning (vekt) og 8-tommers (203 mm) kanoner.
I dagens terminologi er kryssere større krigsskip som har kapasitet til å angripe flere mål samtidig.


== Lett krysser ==
I London-flåtetraktaten i 1930 ble klassen delt opp i «lett krysser», med kanoner opptil 6,1 tommer (155 mm). Navnet er en forkortelse for lett pansret krysser.
Klasser som hørte til her:

«Agano», Japan


== Tung krysser ==
Oppdelingen i London i 1930 fikk også en gruppe med «tung krysser» opp til 8 tommer. Vektgrensen var 10 000 tonn for begge klassene. Navnet er en forkortelse for tungt pansret krysser.


== Slagkrysser ==
Det var også en klasse, slagkryssere, som var store skip med kanoner på linje med de som finnes på slagskip, men med lettere pansring og større fart.


== Eksterne lenker ==
«krysser» i Store norske leksikon
Ken Thompson

Ken Thompson (født 4. februar 1943 i New Orleans, Louisiana, USA) er kjent for sitt arbeid med operativsystemet (OS) Unix.
Han fikk en bachelorgrad og mastergrad i elektronikk fra universitetet i California ved Berkeley.
I 1969, mens han jobbet ved Bell Labs, skrev Thompson og Dennis Ritchie operativsystemet Unix.  Thompson skrev også programmeringsspråket B, forgjengeren til Ritchies programmeringsspråk C, en av verden mest brukte.  I tillegg skrev han språket Bon mens han jobbet med OSet Multics.  Han skrev også den opprinnelige teksteditoren ed på Unix, en etterfølger til QED.
Senere, også ved Bell Labs, skapte han og Robert Pike OSet plan9.  Under dette arbeidet skapte han karakterkodingen UTF-8 for bruk på plan9.
Thompson og Ritchie delte Turing-prisen i 1983 med begrunnelsen «for their development of generic operating systems theory and specifically for the implementation of the UNIX operating system».  Thompsons programmeringsstil har hatt innflytelse på andre, spesielt i hans korte, kompakte setninger og hans ønske om å skrive klart.
1. desember 2000 sluttet Thompson hos Bell Labs, og var hos Entrisphere til 2006.  For tiden (2010) jobber han hos Google, der han bl.a. var med å utvikle programmeringsspråket Go.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ken Thompson (engelsk)
ACM Classic: Reflections on Trusting Trust (engelsk)
Systemutvikling

Systemutvikling er metodisk og målrettet arbeid med å lage nye datasystemer eller informasjonssystemer. Systemutvikling er også navn på det fagfeltet som studerer praktisk systemutvikling. 
Selv om systemutvikling i prinsippet kan brukes om utvikling av alle slags systemer, brukes det oftest om utvikling av systemer som er basert på informasjons- og kommunikasjonsteknologi (IKT).
Systemutvikling omfatter flere aktiviteter.

Problemanalyse er arbeidet med å forstå problemet som det nye systemet skal løse.
Kravarbeid innebærer å fastlegge kravene til det planlagte systemer.
Utforming går ut på å bestemme overordnet systemarkitektur og dele systemet inn i delsystemer og moduler.
Implementasjon går ut på å realisere systemet, for eksempel ved hjelp av programmering.
Utprøving eller testing går ut på å sjekke at systemet oppfører seg i henhold til kravspesifikasjonen.
Innføring vil si overgangen til å ta systemet i bruk.
Drift er den normale operasjonen av systemet.En systemutviklingsmetode er en måte å organisere disse aktivitetene på. Systemutviklingsmetoden deler inn og beskriver hovedaktivitetene i detalj. Metoden kan også dele hovedaktivitetene inn i faser, oppgaver, steg osv. Videre kan systemutviklingsmetoden avklare roller og ansvar i utviklergruppen. Den kan angi hvilke dokumenter og andre produkter som skal leveres og hvilke teknikker og verktøy man skal benytte underveis.

Tradisjonelle metoder for systemutvikling basert på fossefallmodellen er ganske formelle og legger stor vekt på dokumentasjon, planlegging og kontroll.
Iterative eller evolusjonære metoder basert på en iterativ fossefallmodell forsøker å begrense risiko ved å utvikle systemet bitvis med hyppigere leveranser.
Nyere smidige metoder (agile methods) legger vekt på god kommunikasjon, fleksibilitet og svært hyppige delleveranser.Noen strategier for systemutvikling er basert på modeller, som gir et begrenset bilde av virkeligheten. De representerer bare slike kjennetegn som har innflytelse på hvordan systemet forholder seg under forskjellige omstendigheter. Det er analytikerens oppgave å velge egnede og nødvendige kjennetegn. Med slike modeller som grunnlag er det mulig å gjøre utsagn om systemet og å vurdere løsninger. Disse kan alt etter hva slags system det dreier seg om implementeres og testes.


== Se også ==
Systemteknikk


== Referanser ==
Natech P6-300M

Natech P6-300M er en beltevogn utviklet av det finske firmaet Hydrolink i Vasa.  Natech Production fra Narvik produserer den militariserte versjonen for det norske forsvaret.  De første vognene ble kjøpt inn i 1996.
Den brukes blant annet til å bære EADS SGS 2000, et system for elektronisk krigføring.  Forsvarets gamle beltevogn BV-206 hadde ikke lastekapasitet til å bære det tunge systemet.
Vogna har rammestyring med hydrauliske stag mellom de to vogndelee og hydrostatisk drift. Motoren er en seksylindret Cummins 6CTA8 diesel med 270 hk.  Lengden er 8 000 mm og bredden er 2 400 mm.  Egenvekten er 7 800 kg og totalvekten er 12 000 kg.  Maksimal hastighet på vei er 50 km/h.
Boris Sjilkov

Boris Arsenjevitsj Sjilkov (russisk Борис Арсеньевич Шилков, født 28. juni 1927 i Arkhangelsk, død 27. juni 2015 i St. Petersburg) var en russisk skøyteløper som representerte Sovjetunionen.
Han ble både europamester og verdensmester i 1954.
I 1955 satte han en verdensrekord på 5 000 meter som mange nektet å tro på. Med tiden 7.45,6 forbedret han den tidligere rekorden med hele 18 sekunder. Året etter beviste han at det faktisk var mulig, da han vant 5 000 meter under OL 1956 med tiden 7.48,7.
Etter at den aktive karrieren var over, var Sjilkov trener for sovjetiske løpere og lagleder i flere mesterskap.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bjørnsen, Knut (1932–2008) og Jorsett, Per (1920–) (1971). «Boris Sjilkov – Dobbeltmesteren i 1954». Skøytesportens stjerner. Oslo: Cappelen. s. 119–122. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link) [Tilgang for norske IP-adresser / Digitalisert på Bokhylla.no av Nasjonalbiblioteket.]


== Eksterne lenker ==
(de) Boris Sjilkov – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Boris Sjilkov – Olympics.com 
(en) Boris Sjilkov – Olympic.org 
(en) Boris Sjilkov – Olympedia 
(en) Boris Sjilkov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Boris Sjilkov – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Boris Sjilkov – Speedskatingbase.eu 
(en) Boris Sjilkov – SpeedSkatingNews.info 
(en) Boris Sjilkov – SpeedSkatingStats.com 
(en) Boris Sjilkov på ISUs egne nettsider
(no) Boris Sjilkov i Store norske leksikon
(en) Profil på The-Sports.org (noen resultater)
Reidar Thomassen

Reidar Thomassen (født 18. juni 1936 i Harstad) er en norsk forfatter. Han er best kjent som krimforfatter, og benytter da pseudonymet Richard Macker. Thomassen er bosatt i Tromsø.
Thomassen debuterte litterært med romanen Konfrontasjonen i 1969. Boken fikk Bokhandelens debutantpris samme år. Foruten romaner, novellesamlinger og en barnebok har han også skrevet TV-serier for NRK. Thomassen forfattet som Richard Macker flere episoder i den klassiske norske krimserien Helmer og Sigurdson på midten av 1970-tallet. Seriens 1976-sesong Farlig yrke var en dramatisering i 3 episoder av romanen Sekretærene som forsvant. Saken Ruth Vang (1981), også den i tre episoder, var skrevet direkte for serien. 
Som Richard Macker skal Reidar Thomassen være den første nordmann som har fått en novelle på trykk i det prestisjefulle amerikanske kriminal-magasinet Ellery Queen Mystery Magazine (Vold mot en forsvarsløs kvinne, amerikansk tittel Violence Against a Defenceless Woman, 2003). I 2005 hadde han enda en novelle på trykk i samme magasin, Dødelig spøk (amerikansk tittel A Deadly Joke).


== Bibliografi ==
Konfrontasjonen – (1969)
Den tredje utvei – roman (1970)
Mange om liket – kriminalroman (1974) (som Richard Macker)
Sekretærene som forsvant – kriminalroman (1975) (som Richard Macker)
Seminaret – roman (1976)
Ztaib-mysteriet og andre kriminalnoveller – noveller (1979) (som Richard Macker)
Tåkefjellet Murkovarri – roman (1980)
Liket som smilte – kriminalroman (1982) (som Richard Macker)
Benny og svartmannmysteriet – barnebok (1986)
Saken mot Anny Brem – kriminalroman (1986) (som Richard Macker)
Dødelig spøk – noveller (1986) (som Richard Macker)
Miniatyrmennesket. Glimt fra en dvergs liv – roman (1988)
Mord i grevens tid og andre kriminalhistorier – noveller (1989) (som Richard Macker)
I sakens anledning – noveller (1997) (som Richard Macker)
Nina Ewert – roman (2000)
Djevelpakten : 17 kriminalnoveller (2010) (som Richard Macker)
Fjellro-mysteriene – kriminalroman (2013) (som Richard Macker)
Titirangi

Titirangi er en forstad til Waitakere, en av de fire byene som utgjør Aucklands urbane område i det nordlige New Zealand. Det er et boligområde som ligger 13 kilometer sørvest for Aucklands sentrum, like ved den sørlige delen av Waitakere Ranges åsene.
Mange av husene er bygd inne i den lokale subtropiske regnskogen som dekker Waitakere Ranges. Bygningene har ofte et uvanlig design og står på høye staker for å unngå den fuktige skogbunnen. Disse stakene gjør det også mulig å bygge i bratte åssider uten å grave for mye inn i terrenget. Waitakere Ranges ligger på vestkysten og stopper vindene som blåser inn fra Tasmanhavet. Dette fører til et fuktig klima med mye regn, spesielt i vinterhalvåret. Den lokale regnskogen rommer mange innfødte fugler som Tui og Kereru. Titirangi strekker seg fra stranden Titirangi Beach ved fjorden Manukau Harbour til de høyere delene av åsene i Waitakere Ranges.

Til begynnelsen av 1980tallet var området velkjent for den store andelen av bohemer som bodde der. Flere kjente newzealandske musikere, artister, forfattere og håndverkere bor eller har bodd i distriktet.
Et aktivt lokalteater finnes i den historiske Lopdell House bygningen som også er den eneste som er mer enn to etasjer høy. Mange korte stier og gangveier inn i Waitakere Ranges begynner rundt Titirangi.
Forstaden har legesentre, barneskole, barnehager, bensinstasjon, bibliotek, dagligvarebutikk, brannstasjon, krigsminnesmerke, vannverk, to banker, to teatre, to forsamlingshus, to restauranter, tre kafeer og mange mindre kunst- og håndverksbutikker og gallerier.
Sør for Titirangi ligger fjorden Manukau Harbour, i nordvest Waitakere Ranges skogkledde åser. Disse inneholder blant annet flere store damanlegg som tilfører mye av Auckland vann. I vest ligger flere mer urbane forsteder. Mange newzealendere forbinder navnet med Aucklands mest kjente golfbane, Titirangi Golf Course. Denne ligger forøvrig ikke i Titirangi, men mellom de to tilgrensende forstedene New Lynn og Green Bay. Andre forsteder som grenser opp mot Titirangi er Waima, Konini, Glen Eden, Woodlands Park, Laingholm og Waiatarua


== Eksterne lenker ==
Fortstadswebside https://web.archive.org/web/20050824163822/http://www.titirangi.net/Dramagruppe https://web.archive.org/web/20050828230840/http://www.taheke.co.nz/Titirangi/Forening for pensjonerte soldater http://www.titirangirsa.co.nz/Titirangi golfklubb http://www.titirangigolf.co.nz/Kunstgalleri https://web.archive.org/web/20050313014125/http://titirangi.nz.co.nz/titirangi/gallery/default.aspKeramikk https://web.archive.org/web/20050624045239/http://www.craft-search.co.nz/directory/ceramic_artists.htmlColin McCahons hus https://web.archive.org/web/20060217010226/http://www.mcgovern.co.nz/portfolio/mccah.aspLopdell House https://web.archive.org/web/20051102070619/http://waitakere.govt.nz/ArtCul/gt/lopdell.asp
Liste over stortingsrepresentanter 1901–1903

Liste over alle stortingsrepresentanter i perioden 1901 til 1903.  Listen omfatter alle som ble valgt til
Stortinget.
Det var totalt 114 representanter, fordelt med 74 til Venstre, 30 til Høyre,
5 til Det Moderate Venstre,  2 til Arbeiderdemokratene og 3 mangler parti.


== Landkretser ==


=== Smaalenenes Amt ===


=== Akershus Amt ===


=== Hedemarkens Amt ===


=== Kristians Amt ===


=== Buskerud Amt ===


=== Jarlsberg og Larviks amt ===


=== Bratsberg Amt ===


=== Nedenes amt ===


=== Lister og Mandal amt ===


=== Stavanger amt ===


=== Søndre Bergenhus Amt ===


=== Nordre Bergenhus Amt ===


=== Romsdals Amt ===


=== Søndre Trondhjems Amt ===


=== Nordre Trondhjems Amt ===


=== Nordlands Amt ===


=== Tromsø Amt ===


=== Finmarkens Amt ===


== Bykretser ==


=== Fredrikshald ===


=== Sarpsborg ===


=== Fredrikstad ===


=== Moss og Drøbak ===


=== Kristiania, Hønefoss og Kongsvinger ===


=== Lillehammer, Hamar og Gjøvik ===


=== Drammen ===


=== Kongsberg ===


=== Holmestrand ===


=== Tønsberg ===


=== Larvik og Sandefjord ===


=== Brevik ===


=== Porsgrund ===


=== Skien ===


=== Kragerø ===


=== Østerrisør ===


=== Arendal og Grimstad ===


=== Kristiansand ===


=== Flekkefjord ===


=== Stavanger og Haugesund ===


=== Bergen ===


=== Aalesund og Molde ===


=== Kristiansund ===


=== Trondhjem og Levanger ===


=== Tromsø og Bodø ===


=== Hammerfest, Vardø og Vadsø ===


== Litteratur ==
Haffner, Vilhelm (1900). Stortinget : 1900-1903. Kristiania: Cammermeyer.  [Tilgang for norske IP-adresser.]


== Eksterne lenker ==
Norsk samfunnsvitenskapelig datatjeneste
kildevilkår"(En del av) De data som er benyttet i denne publikasjonen er hentet
	fra Norsk samfunnsvitenskapelig datatjenestes Politikerarkiv. NSD
	er ikke ansvarlig for hverken analysen av dataene, eller for de
	tolkninger som her er gjort."
Finn Helgesen

Finn Helgesen (født 25. april 1919 i Danvik, Drammen, død 3. september 2011 i Lørenskog) var en norsk skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1948 i St. Moritz og 1952 i Oslo. 
Under OL i St. Moritz i 1948 tok han gull på 500 m, ett tidels sekund foran tre løpere som delte sølvmedaljen. I Oslo fire år seinere fikk han samme tid som Gordon Audley og Arne Johansen som delte bronseplassen, men fordi han ble dømt bak Audley i mål i parløp, ble han henvist til femteplass.
Helgesen representerte Oslo Skøiteklub.


== Personlige rekorder ==
500 meter – 43,1
1 000 meter – 1.31,5
1 500 meter – 2.25,4
3 000 meter – 5.15,4
5 000 meter – 9.05,1
10 000 meter – 18.39,4


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Finn Helgesen – Olympics.com 
(en) Finn Helgesen – Olympic.org 
(en) Finn Helgesen – Olympedia 
(en) Finn Helgesen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Finn Helgesen – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Finn Helgesen – Speedskatingbase.eu 
(en) Finn Helgesen – SpeedSkatingNews.info 
(en) Finn Helgesen – SpeedSkatingStats.com 
«Finn Helgesen» (engelsk). Skateresults.com. Arkivert fra originalen 11. mars 2007. Besøkt 22. juni 2013. 
(no) Finn Helgesen i Store norske leksikon
Skiidrett

Skiidrett omfatter en rekke idretter som hovedsakelig foregår på vinterstid, bruk av ski er et sentralt moment i idretten. En ski er et redskap som kan brukes som et fremkomstmiddel til bruk på snø. Skiene har trolig vært i bruk i tusenvis av år, i vinterlige/alpine miljøer. Vanligvis går konkurransene ut på å komme seg fortest fra et punkt til et annet, men det kan også gå ut på å få best mulig stilkarakterer, gitt av flere dommere. 
De norske skiløperkompaniene på 1700-tallet utviklet konkurranseidretten. Det ble arrangert konkurranser for å skape gode soldater på ski, det var viktig at soldatene var utholdende, at de kunne hoppe over hinder og skyte på ski i nedoverbakke. De ble trent opp i dette, som i dag er blitt disiplinene langrenn, skihopp og skiskyting.
Den norske offiseren Henrik Angell opprettet den først skiskolen i Montenegro og medvirket til opprettelsen av den første skiskolen i de franske alpene i 1903.


== Skiidretter ==


=== Nordiske grener ===

Langrenn
Skihopp
Kombinert


=== Alpint ===

Slalåm
Storslalåm
Super-G
Utfor
Speedskiing
Parallellslalåm
Sprintutfor


=== Annet ===
Freestyle
Jibbing
Boardercross
Skicross
Skiorientering
Skiseiling
Skiskyting
Langrennscross
Telemarkskjøring
Skiballett
Den Norske Skiskole


== Referanser ==
Maxwell’s Silver Hammer

«Maxwell's Silver Hammer» er en sang spilt av rockegruppen The Beatles, innspilt på albumet Abbey Road.
«Maxwell's Silver Hammer» er skrevet av Paul McCartney, selv om sangen som alltid oppgis å være skrevet av duoen Lennon/McCartney. Bandmedlem George Harrison beskrev i 1969 sangen som «en av de øyeblikkelig nynnbare sangene som noen hater og som andre virkelig liker. Det er en morsom sang, skjønt den er egentlig ganske syk ettersom Maxwell holder på å drepe folk...»


== Struktur ==
Stilen er «vaudevillisk», det vil si en form for amerikansk-engelsk folkelig revysang som var populær i tiden 1880–1920, og sangen er ’patafysisk inspirert. Teksten handler om medisinerstudenten Maxwell Edison som ved hjelp av en sølvhammer dreper sin venninne, deretter sin lærer, og endelig en dommer. Ifølge McCartney symboliserer sangen nedturene i livet. Han sa i 1994:

«Maxwell's Silver Hammer» er min analogi for når noe helt plutselig går galt, som det så ofte gjør, og som jeg selv etter hvert oppdaget på denne tiden i mitt liv. Jeg søkte etter noe symbolsk for å uttrykke dette, slik som den oppdiktede personen ved navn 'Maxwell med  sølvhammeren'. Jeg vet ikke hvorfor hammeren måtte være av sølv, det bare lød bedre enn Maxwells hammer. Vi bruker stadig dette uttrykket når noe uventet skjer...Det tok tre dager å legge overdubbing på sangen fordi McCartney så for seg at den kunne bli en framtidig singleutgivelse. John Lennon fortalte senere at McCartney «gjorde alt for å gjøre den om til en single, men den var det aldri og ville aldri kunne bli det heller». Ifølge Lennon brukte The Beatles mer penger på denne ene sangen enn på noen annen del av Abbey Road.


== Kilder ==
The Beatles Ultimate Experience Database
Turner, Steve. A Hard Day's Write: The Stories Behind Every Beatles' Song, Harper, New York: 1994


== Eksterne lenker ==
Sangteksten Arkivert 26. februar 2001 hos Wayback Machine.
Animasjon til sangen