Adolf Marschall von Bieberstein

Adolf Freiherr Marschall von Bieberstein (født 12. oktober 1842 i Karlsruhe i Baden, død 24. september 1912 i Badenweiler) var en adelig tysk jurist, utenrikspolitiker og ambassadør. Han var fra 1890 til 1897 statssekretær, og dermed leder av utenriksdepartementet.


== Liv og virke ==


=== Herkomst ===
Adolf Freiherr Marschall von Bieberstein nedstammet fra den opprinnelig meissneriske adelsslekt Marschall von Bieberstein. Foreldrene var den badiske jurist og senere Oberhofrichter August Friedrich Freiherr Marschall von Bieberstein (1804–1888) og hans hustru Ida født Freiin von Falkenstein (1810–1857). Sw grunnla grenen Neuershausen av den badiske linjen av Marschall von Bieberstein.
Adolfs bestefar Karl Wilhelm Marschall von Bieberstein var badisk innenriksminister, og det var også hans onkel Adolf Ludwig Marschall von Bieberstein. Hans fetter av samme navn, Adolf var badisk utenriksminister fra 1905 til 1911.


=== Utdannelse og tidlig karrière ===
Etter å ha gått gymnasiet i Frankfurt am Main, studerte Marschall von Bieberstein jus i Heidelberg og Freiburg. Han ble dommer i amtsgericht (tingrett) i Schwetzingen, statsadvokat i Mosbach, lagdommer (landgerichtsrat) senere førstestatsadvokat i Mannheim.


=== Politiker ===
Hans karrière som politiker begynte i 1875, da han ble medlem av Badens førstekammer. Dette mandat hadde han til 1883. Fra 1878 til 1881 var han også tysk-konservativ medlem av Riksdagen. Han støtte først Otto von Bismarck, men inntok etter en tid en opposisjonell holdning overfor ham. Fra 1883 til 1890 var Marschall von Bieberstein badisk sendemann i Berlin og medvirket der til Bismarcks fall.I 1890 ble han tysk utenriksstatssekretær (utenriksminister) i Leo von Caprivis regjering. Han forble i stillingen også i en tid etter den nye rikskansler Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürsts tiltreden (1894). Han støttet opp om Caprivis ikke-konfronterende politikk ved handelsavtaler, og søkte et godt forhold til Storbritannia, men dette satte han ikke desto mindre i fare med å skrive Krügerdepesjen.
Han kom imidlertid stadig i motsetning til keiser Wilhelm II, som sterkt ønsket å sette personlig preg på utenrikspolitikken. Til slutt ble Marschall von Bieberstein i juli 1897 løst fra stillingen.
I 1897 landets ambassadør i Konstantinopel. I Det osmanske rikes hovedstad virket han med stor fremfang for den tyske innflytelses bevaring og befestelse, og klarte med stor smidighet å bevare sin innflytelse også etter den ungtyrkiske statsomvelving i 1908. De økonomiske bånd mellom Det osmanske rike og Det tyske rike ble utdypet, de politiske relasjoner styrket. Bagdadbanen spilte her en viktig rolle. Takket være Marschall von Biebersteins bestrebelser fikk et overveiende tysk konsortium konsesjon for byggingen av Bagdadbanen.
I 1912, kort før sin død, ble han ambassadør i London. Han representerte også Tyskland ved den andre landfredskonferansen i Haag.
Til hans etterkommere hørte blant andre baronesse Nora Marschall von Bieberstein.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Armin Danco: Das Gelbbuch des Corps Suevia zu Heidelberg, 3. Auflage (Mitglieder 1810–1985), Heidelberg 1985, Nr. 573
Dirk Hainbuch / Florian Tennstedt (Bearb.): Biographisches Lexikon zur Geschichte der deutschen Sozialpolitik 1871 bis 1945. Band 1: Sozialpolitiker im Deutschen Kaiserreich 1871 bis 1918. Kassel University Press, Kassel, 2010, S. 106 f.; ISBN print 978-3-86219-038-6, ISBN online 978-3-86219-039-3 (Online, PDF; 2,2 MB)
(de) Ekkehard Verchau: «Marschall von Bieberstein, Adolf.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 16, Duncker & Humblot, Berlin 1990, ISBN 3-428-00197-4, s. 256 f. (digitalisering).