jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Samojeder

Denne artikkelen handler om folkegruppa samojeder. For hunderasen ved samme navn, se samojedhund.

Samojeder er forskjellige urfolk som lever delvis som nomader på tundraen og taigan nord i Russland og i det nordvestlige Sibir (fra området rundt Kvitsjøen til Tajmyrhalvøya, særlig ved elvene Ob og Jenisej) og snakker samojediske språk.
Tidligere fantes flere samojeder også i Sajan-fjellene i Sør-Sibir. Samojedene var opprinnelig jegere, men i dag lever de stort sett av reindrift og fiske, samt noe pelsdyroppdrett, jakt, jord- og skogbruk. Nganasan-folket var utelukkende jegere til langt innpå 1900-tallet. Samojedenes tradisjonelle religion har vært sjamanisme. Samojediske språk blir snakket av anslagsvis 30 000 mennesker.


== Språk og folkegrupper ==
Samojedisk språk tilhører den uralske språkgruppe og er i slekt med finsk-ugriske språk. Samojedene deles inn i folkegrupper etter språkstammene:

Nenetsere (også kalt tundranenetsere, jurak-samojeder og juraker, samt skogsnenetsere og khandejarer m.m.)
Enetsere (også kalt enets, jenisejere, jenisejsamojeder, karasasamojeder m.m.)
Nganasanere (også kalt tavgisamojeder)
Selkupere (også kalt ostjaksamojeder)
Kamasinere (utdødd i 1919)
Motorere (utdødd)Betegnelsen samojeder (samojed i entall) har ført til flere konflikter, fordi ordet på russisk (samojedy) betyr «de som spiser maten rå» eller «de som spiser seg selv», altså kannibalisme.


== Se også ==
Samojediske språk
Samojedhund
Samer
Inuitter


== Eksterne lenker ==
Om samojediske språk og russiske språkminoriteter (på engelsk) Arkivert 5. april 2007 hos Wayback Machine.
Russiske folkegrupper (på engelsk)
Sibirske urinnvånere (på engelsk)
Urbefolkning nord i Europa og Russland (på engelsk)
Kort om samojeder i Nordisk Familjebok (1800-tals utgåvan)
Om samojedene i engelsk leksikon fra 1911
Lerøy Fossen

Lerøy Fossen A/S er en hjørnesteinsbedrift på Valestrandsfossen i Osterøy kommune i Hordaland, og driver innenfor fiskeforedlingsbransjen. Laks og ørret blir foredlet på fabrikken på Valestrand, og bedriften har også en del oppdrettsanlegg i Nordhordlands fjorder. Bedriften Fossen A/S ble kjøpt opp av Lerøy Seafood Group A/S i 2006.


== Eksterne lenker ==
Lerøy Fossens hjemmeside.
Leif Vatle

Leif Vatle (født 1. august 1928, død 27. oktober 2016) var en lokalhistoriker og forfatter bosatt på Valestrand på Osterøy i Hordaland. Han ble født på Votlo som da lå i Haus kommune. Han skrev mange kronikker, spesielt om litterære tema. 


== Bibliografi ==
Kornet (1980, utg. Osterøy skulestyre og Osterøy museum)
Forntun, Osterøy museum (1981)
Hamre kyrkje (1986)
Gruvedrift på Osterøy (1988)
Torvtaking på Osterøy (1991)
Osterøyboka (1997)


== Referanser ==
Foreningen Våre Rovdyr

Foreningen Våre Rovdyr, forkortet FVR, er en organisasjon som arbeider for livskraftige bestander av rovdyr i Norge. Hard jakt på alle de store rovdyra førte til at ulv og brunbjørn nesten var utryddet rundt midten av 1900-tallet, som alle fortsatt klassifiseres som truet. Det var på denne bakgrunn Foreningen Våre Rovdyr ble stiftet 21. februar 1986, og organisasjonen har helt siden starten rettet oppmerksomheten spesielt mot nettopp disse artene. Dyretegneren Viggo Ree er ildsjelen i foreningen, blant enkelte andre, og er informasjonskonsulent.


== Historie ==
Paul Granberg var foreningens første leder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Foreningen Våre Rovdyr
Cigarillo

Cigarillos brukes til røyking av tobakk. De er mindre og enklere en sigarer, men til forskjell fra sigaretter ligner de sigarer ved at de er pakket i tobakksblader og inneholder tilsetninger som sigarer også har. 


== Se også ==
Tobakk
Sigarett
Sigar
Ian D’Sa

Ian D'Sa (født 30. oktober 1975) er gitarist i alternativ rock/rockebandet Billy Talent. Han har vært med siden bandet startet som Pezz i 1993. D'Sa har frem til nå spilt gitar på 4 plater; Watoosh!, Billy Talent, Billy Talent II og Billy Talent III, hvor han stiller med mesteparten av bakgrunnsvokalen på de tre sistnevnte. I tillegg har han deltatt i å lage albumgrafikken på Billy Talent II. Ian D'Sa er blant de fleste mer kjent for sin spesielle frisyre, men i Canada er han en av de dyktigste gitarister i scenen som blant annet bekreftes av hans deltagelse som eneste gitarist i kandadiske musikeres veldedighetssang for Afrika hvor han tar med seg den spesielle gitartonen fra Billy Talent.
D'Sa er av indisk (Goa) opphav, men er født i England. Han har bodd i Ontario siden han var liten. Ian har ikke bare vært med i Billy Talent, før han sluttet seg til Billy Talent-gjengen spilte han i et band som het Soluble Fish. Mens han spilte i Billy Talent, gikk Ian på Sheridan College hvor han studerte dataanimasjon. D'Sa har også jobbet med animasjon for Angela Anaconda.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ian D’Sa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ian D'Sa på Discogs 
(en) Ian D'Sa på MusicBrainz 
(en) Ian D'Sa på AllMusic 
Informasjonsside for «Song for Africa»
Gangar

Gangar er betegnelsen på en norsk folkedans i todelt takt. Navnet er avledet av ordene «gå» og «gange». 
Gangar er en pardans som en gang var vidt utbredt, men nå bare er kjent som folkedans fra Telemark og Setesdal. Dansen deles i to undertyper, gangar i 2/4-takt, og gangar i 6/8-takt.Tempoet er som oftest ganske rolig, men skifter noe etter lynnet i slåtten, eller distriktet. En gangar fra Bø i Telemark regnes dermed som langsom, mens en gangar fra Setesdal gjerne holder et langt høyere tempo. Gangaren danses mest i Telemark og Setesdal, i Numedal, og i Valdres der dansen gjerne kalles «bonde».
Man regner med at 6/8-gangaren er en av de eldste formtypene i landet. 2/4-gangaren er noe yngre, og har slektskap med barokk-former som allemande. 
Lausdans eller hallinger overlapper ofte gangaren, og slåttene brukes en del om hverandre. Gangarmaterialet utgjør tre av sju bind i hardingfeleverket.
Gangar er ellers kjent fra Gustav Wentzels maleri Søndagskveld som ofte kalles Dans i Setesdal og henger på Nasjonalgalleriet. I 1891 besøkte Wentzel Setesdal og oppdaget danseplassen ved Otra der ungdommen møttes på helgedagskveldene. I starten likte de ikke denne fremmede tilskueren, men da han satte opp staffeliet, meldte de seg straks som modeller. Da maleriet ble utstilt i Oslo, skrev den danske professoren Julius Lange (1838-96) at det hadde «et eget mystisk alvor som harmoniserer så godt med den nesten antikke høytidelighet i følelsen hvormed de danske pikers og karers kjede beveger seg.»


== Referanser ==
D.W. Griffith

David Wark Griffith (født 22. januar 1875 i La Grange i Kentucky i USA, død 23. juli 1948 i Los Angeles i California) var en amerikansk filmregissør. Griffith debuterte som filmregissør i 1907. Han regisserte filmene En nasjons fødsel (The Birth of a Nation, 1915), Intolerance og Abraham Lincoln.  Han er av André Bazin regnet som en farsfigur for den moderne klassiske filmen.


== Bakgrunn ==
D.W. Griffith var sønn av bonden Jacob Griffith og hans hustru Mary Perkins. Faren tjenestegjorde som offiser (oberst) i den amerikanske borgerkrig på konføderasjonens (sørstatenes) side, og døde da sønnen var ti år gammel. 
Han fikk sin skolegang i en ettroms skole der storesøsteren Mattie Griffith var lærerinne. Familien var metodister. 
Da han var blitt 14 år gammel, gav moren opp gården og flyttet med ham til Louisville. Der åpnet hun et boarding house, men måtte oppgi dette etter kort tid. For å hjelpe til med familiens utkomme sluttet Griffith på skolen og arbeidet så i en tørrvarehandel og i en bokhandel.


== Karriere ==
D.W. Griffith virket først som skuespiller, men ble helt og holdent regissør fra 1908. Ved siden av Thomas H. Ince var han en foregangsmann innen stumfilmens teknikk.Griffith debuterte som filmregissør i 1907. Han regisserte En nasjons fødsel (The Birth of a Nation, 1915), Intolerance og Abraham Lincoln. Han har i ettertid fått kritikk for å romantisere Ku Klux Klan og for hvordan han skildret den svarte befolkningen. Filmen utnyttet avanserte kamera- og fortellerteknikker, og dens popularitet gjorde at langfilmen fikk sitt gjennomslag i USA. Filmen utløste store kontroverser omkring rasespørsmål i USA. I ettertid er filmen både kjent for sine radikale teknikker og fordømt for sin rasistiske filosofi. Filmen er blitt boikottet av NAACP, etter at fremvisninger av filmen hadde ført til oppløp ved flere kinoer; den ble sensurert flere steder, blant annet i New York. 
Blant andre filmer er Judith of Bethulia, Broken Blossoms, The fall of Babylon, Gjennem stormen og De to foreldreløse.
Griffith skapte den første filmthrilleren, The Sealed Room, som hadde premiere i 1909. Han oppdaget blant andre Mary Pickford, Lillian Gish, Mae Marsh og Dorothy Gish. I 1919 opprettet han sammen med Mary Pickford, Douglas Fairbanks og Charlie Chaplin filmselskapet United Artists.
Etter lydfilmens gjennombrudd havnet han gradvis i glemselen.


== Se også ==
D.W. Griffiths filmografi


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Wark Griffith – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) D. W. Griffith på Internet Movie Database 
(sv) D. W. Griffith i Svensk Filmdatabas 
(da) D. W. Griffith på Filmdatabasen 
(fr) D. W. Griffith på Allociné 
(en) D. W. Griffith på AllMovie 
(en) D. W. Griffith hos Rotten Tomatoes 
(en) D. W. Griffith hos The Movie Database
Jieh

Jieh (eller Jiye, Jiyye, Jiyyeh, الجية) er en kystby 23 km sør for Beirut i Libanon. Den har en befolkning på rundt 5 000. De fleste innbyggerne er maronitter, men det er også noen maelkitter og dessuten noen muslimer.
Miniara

Miniara (Arab.: منياره) er en by i distriktet Akkar helt nord i Libanon. Den ligger ni km fra kysten og tre km sør for Halba.
Halba

Halba er en liten by nord i Libanon, nær grensen til Syria. Den er administrasjonssete for distriktet Akkar i guvernementet Nord-Libanon.
Rahbe

Rahbe (arab. رحبة) er en landsby i Akkar, den nordligste av Libanons regioner. Den ligger ca. 50 km fra Tripoli. Landsbyen er ganske stor med sine 20 000 innbyggere. De to dominerende religioner, som også holder til i forskjellige deler av landsbyen, er den gresk-ortodokse og sunni-islam. 


== Eksterne lenker ==
Webside på engelsk og fransk
Roumieh

Roumieh er en landsby øst for Beirut, i Metn-området av Libanon.  
Landsbyen er for det meste maronittisk, med det er også et sterkt gresk-ortodoks nærvær. Her dyrkes blant annet fiken, oliven og zaatar.
I denne landsbyen ligger også Roumieh-fengselet, som har plass til mer enn 3 000 innsatte.
Makua

Makua er den største etniske gruppen nord i Mosambik. De lever i regionen nord for Zambezi-elva og snakker makua, et Niger-Kongo språk, og portugisisk. De fleste makuaer er kristne (enten katolikker eller protestanter) eller sunnimuslimer, med en liten andel animister.
Ndau

Ndau er en etnisk gruppe som bor i de to provinsene Manica og Sofala i det sentrale Mosambik (men de bor ikke i Zambezi-dalen) mellom det østlige Zimbabwe/Mutare og kysten.
Forfedrene til ndauene var krigere fra Swaziland som giftet seg med den lokale befolkningen, som etnisk og språklig bestod av manika, barwe, tewe (i provinsen Manica) og ndau, som selv inkluderte flere undergrupper (i den sørlige delen av provinsen Sofala).
Makonde

Makonde er en etnisk gruppe sørøst i Tanzania og nord i Mosambik. Makonde utviklet sin kultur på Mueda-platået i Mosambik.
De lever for tiden i hele Tanzania og Mosambik og har en liten tilstedeværelse i Kenya. De snakker makonde og andre språk som swahili og engelsk i Tanzania og portugisisk i Mosambik. Makonde er opprinnelige et matrilinealt samfunn hvor barn og arv hører til kvinnene og ektemennene flytter inn i landsbyen til sine koner. 
Deres tradisjonelle religion er en animistisk form for fedredyrking og fortsetter fremdeles selv om makonder i Tanzania er nominelt katolikker og de i Mosambik er katolikker eller muslimer. 
Makonde lyktes i å stå imot å bli tatt av afrikanske, arabiske og europeiske slavehandlere. De falt ikke inn under kolonial makt før 1920-årene. I løpet av 1960-årene ble revolusjonene som kastet portugiserne ut av Mosambik, startet fra makondenes hjemland Mueda-platået. I en periode hentet revolusjonsbevegelsen majoriteten av sin finansielle støtte fra salget av makonde-utskjæringer. Makondene er mest kjent for sine treutskjæringer og deres pubertetsritualer. 


== Makondenes kunst ==
Nkomati-avtalen

Nkomati-avtalen var en ikkeaggresjonsavtale signert i 1984 mellom Mosambik og Sør-Afrika. Den ble signert i den sørafrikanske byen Komatipoort av Samora Machel og Pieter Willem Botha.
Den fokuserte på å forhindre Mosambik fra å forsyne African National Congress (ANC) på den ene siden, og Sør-Afrika fra å forsyne RENAMO på den andre siden. 


== Referanser ==
Msabaha, Ibrahim S. R., og Shaw, Timothy M (redaktører): Confrontation and Liberation in Southern Africa: Regional Directions after the Nkomati Accord (Westview Press, Boulder, Colorado, 1987)
Samojed

Samojed er egentlig entallsform for flertallsformen samojeder, men uttrykket har flere betydninger:

Samojeder er forskjellige urfolk som lever på tundraen og taigan i det nordlige Russland og de nordvestre delene av Sibir.
Samojedhund er en vestlig skapt hunderase med røtter i Russland.
Samojed laika er en fellesbetegnelse for flere russiske urhunder som brukes til gjeting av rein, jakt og som sledehunder.
Kawasaki Eliminator

Kawasaki Eliminator er en serie motorsykler fra den japanske produsenten Kawasaki. Den ble introdusert i 1985, og er siden blitt mye endret. Den finnes brukt i ulike størrelser (1000cc, 900cc,750cc, 600cc, 500cc, 400cc, 250cc, 175cc og 125cc), men selges nå primært som lettvekter. 
125 cc utgaven, BN 125 og EL 125, er en cruiser sykkel med lavt tyngdepunkt og gode veiegenskaper. Toppfart er drøyt 100 km/t. Ustyrt med elektrisk startmotor, ikke kickpedal.
Motoren er av 4-takts type

1-sylindret luftkjølt med enkel overliggende kamaksling som drives av en kamkjede.
2 ventiler i toppen.
Boring x slaglengde: 55 x 52.4 mm
Effekt: 12 hk (8,8 kW)ved 9500 omdreininger
Dreiemoment: 9,70 Nm ved 8000 omdreininger
Girkasse: 5 trinns – 1 ned, 4 opp
Forgasser: 28 mm Mikuni.Bremser: 
Hydraulisk skivebremse foran med 260 mm diameter på skiven
Ekspanderende bremsesko bak, med 130 mm diameter i trommel.
Hjul: Spiler og krommede felgringer med aluminiums nav. 
Innerslanger
Felg foran: 1,85" x 17" 
Felg bak: 2,75 x 15 
Dekkdimensjoner: 
Foran: 90/90-17" 49P
Bak: 130/90-15" 66P
Utveksling:
Drev foran: 15 tagger (kan med fordel økes til 16 tagger for å oppnå høyere utveksling)
Drev bak: 46 tagger (kan med fordel byttes ut til mindre for å oppnå høyere utveksling)
Tørrvekt: 128 kg
Setehøyde: 680 mm
Hjulbase: 1 470 mm
Bensintank volum: 13 liter
Historikk.
Eliminator 125 ble første gang produsert i 1997, da i Japan, men fra 1999 ble produksjonen flyttet til Thailand. I Thailand ble en solgt som BOSS (BN175) med 175cc sylindervolum, ellers ganske lik BN125. I India ble Eliminator 175 produsert i samarbeid med Bajaj og lansert i 2001. Denne sykkelen er svært lik de modellene som ble solgt i Norge og Europa. Men på grunn av høy pris ble Kawasaki motoren etter noen år byttet ut med Bajaj's egne motorer, og i dag (2012) selges den som en 220cc utgave i India. I Malaysia produseres den på lisens av Modenas fabrikken og kalles ikke Eliminator.
De første BN125 ble solgt med ryggstø som standard utstyr, mens i dag selges de uten dette i England og USA. Tidlige modeller kom med et spesielt styre som ikke kan justeres på noen måte, mens nyere utgaver har justeringsmuligheter og et mer standard styre. 
Kawasaki ønsket å fase ut BN modellene i 2008, men på grunn av høy etterspørsel etter en slik motorsykkel i kjølvannet av finanskrisen, bestemte man seg for å gjenoppta produksjonen. I Thailand er den dog ikke lenger for salg fra 2011.
Kenny McCormick

Kenneth «Kenny» McCormick er en fiktiv person fra den animerte tv-serien South Park produsert av Trey Parker og Matt Stone. Han er en av fire sentrale karakterer som alle er ni år gamle gutter som bor i byen South Park. Kenny blir gitt stemme av Matt Stone (og en gang av Mike Judge). Et av Kennys karaktertrekk er at han til stadighet dør. Han dør i nesten hver episode i de første fem sesongene, men dukker alltid opp i neste episode levende som ingenting har skjedd. En av de andre figurene, Stan Marsh reagerer hver gang med replikken «Oh my god they killed Kenny», hvorpå Kyle Broflovski svarer «You Bastards!». I sesong 5 i episoden Kenny Dies dør derimot Kenny permanent, og var egentlig ikke planlagt å komme tilbake i serien, men på grunn av hans hans popularitet og etterspørsel av hans karakter kom han tilbake i slutten av siste episode i sesong 6 Red Sleigh Down. Siden har Kenny dødd sjeldnere. 
Kenny er oppvokst i en alkoholisert og fattig familie med sin far og mor, og mange søsken (selv om disse søsknene har vært lite fokusert på i de fleste episoder). Hans venn Eric Cartman bruker å mobbe han fordi Kenny er fattig, noe Kenny igjen blir sint for. I hver sesong av South Park har Kenny en ny sanglinje i temasangen der han mumler frem noe utydelig, som publikum ikke hører på grunn av hans mumling, men som antageligvis ville vært sensurert hvis man kunne høre det, ettersom disse tekstlinjene er slippet ut på nettet i etterkant.  


== Utseende og personlighet ==
Kenny kjennetegnes med sin orange anorakk med hette som dekker hele hans ansikt bortsett fra øynene. På grunn av at hetten dekker ansiktet kan vi ikke høre tydelig hva Kenny sier bak hetten, og det fremstår for publikum som mumling. Hans venner kan likevel utmerket alltid høre hva han sier. Kenny har alltid på seg hetten som skjuler ansiktet og stemmen hans, men han har ved enkelte anledninger tatt den av. F.eks i filmen South Park, større, lengre og usensurert, der han tar av seg hetten og snakker tydelig. Karakteren Kenny er basert på en elev som gikk i samme klasse som Trey Parker. Eleven var den fattigste i klassen og hadde alltid på seg hette så det ble vanskelig og høre han. Han skulket skolen ofte, så andre elever i klassen tullet med at han hadde omkommet. Kenny er den mest stille karakteren av de fire guttene, og sier vanligvis ikke så mye bortsett fra når han blir snakket til. Han fremstår ofte som barnlig, uheldig og litt søt. Dette fremheves også av at han dør så lett på og vanligvis på ganske makabre og tilfeldige måter. Noe får han til å fremså ganske uskyldig. Det som derfor er litt paradoksalt at Kenny også er veldig sexfiksert og pervers, selv om det skjules litt av at man ikke hører hva han sier. I enkelte episoder kommer det også frem at han er den av guttene som klart kan mest om sex, der det noen ganger virker som de andre guttene er mer uviten på hva dette er. En grunn til dette er at Kenny leser pornobladene til faren sin.
Fossanmoen

Forsandmoen er et boplassområde i Forsand kommune, Rogaland. Området har blitt undersøkt arkeologisk i flere omganger i perioden 1980 til 2007, og man har avdekket rester etter over 250 langhus som er datert til perioden fra eldre bronsealder til eldre jernalder.
Næringslivet på Forsandmoen består av gårdbruk og sanduttak. Det var i forbindelse med sanduttak at utgravingene begynte.
De arkeologiske undersøkelsene ved Forsandmoen var noen av de første hvor maskinell flateavdekking ble brukt.
Flere av langhusene har blitt rekonstruert ved fortidslandsbyen Landa.


== Eksterne lenker ==
Arkeologisk museums nettside om utgravningene i 2007 Arkivert 26. mars 2014 hos Wayback Machine.
Bronsealderbøndenes hus av Line Melheim, UiO
Gilby Clarke

Gilby John Clarke (født 17. august 1962, i Cleveland, Ohio) er en amerikansk gitarist som er mest kjent for sin periode i Guns N' Roses, hvor han erstattet gitarristen Izzy Stradlin i november 1991. Han spilte med bandet til 1994. Det året ble hans første soloalbum; Pawnshop Guitars, utgitt. Han deltok på Slash' sitt sideprosjekt, som het «Slash's Snakepit», og var med på å gi ut albumet It's Five O'Clock Somewhere i 1995. Siden dette har Gilby Clarke spilt inn en rekke soloalbum: Blooze (1995), The Hangover (1997), Rubber (1998), 99 Live (1999) og Swag (2002). I 2003 spilte han gitar for gruppa Heart.
Før han ble medlem av Guns N' Roses spilte han i en rekke mindre kjente band, deriblant Kill For Thrills og 
Candy. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Gilby Clarke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gilby Clarke på Internet Movie Database 
(en) Gilby Clarke hos The Movie Database 
(en) Gilby Clarke på Discogs 
(en) Gilby Clarke på MusicBrainz 
(en) Gilby Clarke på Encyclopaedia Metallum 
(en) Gilby Clarke på Songkick 
(en) Gilby Clarke på Last.fm 
(en) Gilby Clarke på Last.fm 
(en) Gilby Clarke på Genius — sangtekster 
(en) Gilby Clarke på AllMusic
Norwegian Journal of Entomology

Norwegian Journal of Entomology, opprinnelig Norsk entomologisk Tidsskrift‎ og i en periode Fauna Norvegica – Series B – entomology, er et entomologisk vitenskapelig tidsskrift. Det første nummeret kom i 1921. Foruten de mange amatørentomologene er målgruppen først og fremst fagmiljøet i Norge og internasjonalt. Bladet er engelskspråklig og kommer med to nummer i året.
Redaktør er Øivind Gammelmo og det utgis av Norsk entomologisk forening. 
Tidsskriftet omhandler hovedsakelig entomologien (insekter) i Norge, men stoff om økologi og taksonomi for alle norske arter leddyr får plass i bladet.


== Historie ==
Den første utgivelsen av bladet var i 1921 under navnet Norsk entomologisk Tidsskrift‎. Det første nummer har år 1920 som utgivelsesår, men det ble først trykket i mai 1921. Fra 1921 til 1975 utkom 21 bind, enkelte bind ble utgitt over flere år, mens andre kom ut med kortere intervall. 
I 1975 skiftet bladet navn til Norwegian Journal of Entomology, for å appellere til en mer internasjonal leserkrets. Bladet utkom med ett bind per år og besto av to nummer (hefter). Etter hvert skulle det bli problemer med å finansiere bladet. Norges almenvitenskapelige forskningsråd trakk sin støtte fra 1979.
Søknad om støtte til et nytt felles nasjonalt, faunistisk tidsskrift ble sendt Norges almenvitenskapelige forskningsråd. Det nye tidsskriftet var et samarbeid mellom Norsk zoologisk forening og Norsk Ornitologisk Forening. Første nummer kom i 1978, og navnet på bladet var Fauna Norvegica Series B. Serie B var for leddyr. Serie A var for zoologi, serie C var for ornitologi. I 1993 trakk NAVF igjen støtten til bladet, men NINA tok over ansvaret. Av økonomiske årsaker sa imidlertid også NINA opp avtalen i 1998, og bladets videre eksistens hang igjen i en tynn tråd. 
I 1999 kunne bladet fortsatt utgis, denne gangen av Norsk entomologisk forening – takket være støtte fra Miljøverndepartementet. Det ble et nytt navnebytte, tilbake til det tidligere brukte engelske navnet, Norwegian Journal of Entomology.
Siden det første nummer i 1921 har tidsskriftet formidlet store mengder av kunnskap omkring den norske leddyrfaunaen.


== Redaktører ==
Øivind Gammelmo (2008-> d.d.)
Lauritz Sømme (1999-2007)
John O. Solem (1985–1998)
Ole Anton Sæther (1979–1984)
Lauritz Sømme (1966–1978)
Nils Knaben (1956–1965)
Leif Reinhardt Natvig(1953–1955)
Thor Hiorth Schøyen (1933–1952)
Thomas Georg Munster, Karl Haanshus og Leif Reinhardt Natvig (1920–1930)


== Kilder ==
Sømme, Lauritz. 2004. Entomologiens historie i Norge. Norsk entomologisk forening 1904 – 2004. Zoologisk museum, Universitetet i Oslo. ISBN 82-996923-1-8. 326 sider.


== Eksterne lenker ==
Norwegian Journal of Entomology
Norsk entomologisk forening
Atlantis medisinske høgskole

Atlantis medisinske høgskole er en privat norsk høgskole med hovedkontor i Oslo som tilbyr undervisning i blant annet medisin grunnfag og ernæring. Fra høsten 2008 tilbys det også spesialiserte bachelorprogram i medisin(merk at man blir ikke utdannet lege etter å ha tatt medisin på Atlantis). Skolen ble startet i 1987, og fikk godkjenning av medisin grunnfag i 1998. Det tilbys undervisning i Oslo, i Fuengirola i Spania, og på Internett. Alle studiene er offentlig godkjent, og har dermed støtteordinger i Statens lånekasse for utdanning.


== Eksterne lenker ==
Atlantis medisinske høgskole – skolens hjemmeside