jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Anfi del Mar

Anfi del Mar er et ferieanlegg i Arguineguín på sydvestsiden av den spanske øya Gran Canaria, som er drevet av Anfi Gruppen. Anlegget består av fire ferieklubber (timeshare) med rett under 1 000 leiligheter, som disponeres av 30 000 medlemmer, hvorav 7 000 norske.Anfi del Mar ble til som et resultat av et prosjekt som ble startet i 1988 av den norske entreprenøren Bjørn Lyng. I 1992 opprettet Lyng-gruppen selskapet Anfi International BV, og året etter sto den første ferieklubben ferdig, Anfi Beach Club. I 1996 ble Club Puerto Anfi ferdigstilt, og tre år senere Club Monte Anfi. Med Club Gran Anfi i 2003 hadde prosjektet ferdigstilt de fire ferieklubbene som utgjør Anfi del Mar. Disse har felles parkanlegg, et kjøpesenter, en marina med 80 båtplasser, en planmessig anlagt øy i hjerteform og en kunstig sandstrand med 20 tonn hvit karibisk sand. Steinen som ble sprengt ut ved utbyggingen ble i stor grad gjenbrukt.


== Utmerkelser ==
1997: Nummer 1 av alle ferieanlegg i Spania, tildelt av det spanske turistdepartementet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Oranmore

Oranmore er en landsby i Galway i Irland. Den er en forstad til Galway by, og består av en kombinasjon av en tradisjonell irsk landsby og moderne boligområder. 
Viktigste næringsvei har tradisjonelt vært landbruk, men på slutten av et 20. århundre begynte turisme, produksjonsvirksomhet og logistikk å ta over. Det ligger flere industriområder ved landsbyen. Oranmore var i 2004 et av de stedene i landet med høyest inntekt per innbygger.
I 1916 var Oranmore et av de få steder utenfor Dublin hvor det forekom en større aksjon under påskeopprøret. Liam Mellows ledet en stor gruppe som angrep politistasjoner i Oranmore og Clarinbridge, men angrepene ble raskt slått tilbake. 
Galway Bay Sailing Club holder til i Rinville i Oranmore.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oranmore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Homo habilis

Homo habilis er betegnelsen på den eldste formen for menneske, som også kalles urmennesket. Homo habilis levde i det østlige og sørlige Afrika for mellom 2,3 millioner og 1,65 millioner år siden.


== Betegnelsen ==
Sammen med funnene av Homo habilis ble det også funnet enkle steinredskaper, og indikasjonen på at de var i stand til å tilvirke og bruke redskaper er årsaken til at disse menneskene ble gitt betegnelsen Homo habilis, som er latin og betyr «det nevenyttige mennesket».


== De første funnene ==
I 1960 gjorde forskeren Jonathan Leakey et funn i Olduvai Gorge i Tanzania av det som for første gang ble bedømt som en til da ukjent, eldre menneskeart. Det han fant, var en del av skallen til et ungt individ, samt ben fra en hånd og en fot. Funnet har blitt katalogisert som OH 7; bokstavene «OH» står for «Olduvai Hominid», det vil si mennesketype fra Olduvai. Datering viste at disse delene av et skjelett var 1,75 millioner år gamle. Det viste seg senere at en assistent av Jonathan Leakeys foreldre, Louis og Mary Leakey, hadde funnet en like gammel jeksel året før. Assistenten het Heselon Mukiri, men funnet hans ble ikke kategorisert før etter at Jonathan Leakey hadde gjort sin oppdagelse. I ettertid er funnet fra 1959 katalogisert som OH 4.


== Hjernestørrelse ==
Hjernestørrelsen på Homo habilis var bare halvparten av det vi finner hos det moderne mennesket (Homo sapiens).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Homo habilis i Encyclopedia of Life 
(en) Homo habilis i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Homo habilis hos Fossilworks 
(en) Kategori:Homo habilis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Homo habilis – detaljert informasjon på Wikispecies
Clarinbridge

Clarinbridge er en liten landsby i Galway i Irland.
I 1916 var Clarinbridge et av de få steder utenfor Dublin hvor det forekom en større aksjon under påskeopprøret. Liam Mellows ledet en stor gruppe som angrep politistasjoner i Oranmore og Clarinbridge, men angrepene ble raskt slått tilbake.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Clarinbridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
3. infanteridivisjon (USA)

Den amerikanske 3. infanteridivisjon (engelsk: 3d Infantry Division (Mechanized), også kalt Rock of the Marne) ligger under XVIII luftbårne korps.  Avdelingen er forlagt i Fort Stewart i Georgia.  
Avdelingen er av de mest seierrike i den amerikanske hæren, men har også betalt for det gjennom over 50 000 drepte og sårede opp gjennom tiden.  49 medlemmer av divisjonen har vunnet USAs høyeste utmerkelse for tapperhet i strid, Kongressens æresmedalje.  USAs høyest dekorerte soldat gjennom tidene, Audie Murphy, var i 3. infanteridivisjon.
Divisjoner er for øyeblikket (2006) forlagt ved hjemmebasen og Fort Benning etter tjeneste i Irak.
Den italiensk-tyrkiske krig

Den italiensk-tyrkiske krig (tyrkisk: Trablusgarp Savaşı, «den tripolitanske krig»; italiensk: Guerra di Libia, «den libyske krig») ble utkjempet mellom kongedømmet Italia og det osmanske riket fra 29. september 1911 til 18. oktober 1912. Krigen endte med at Italia fikk kontroll over de osmanske provinsene Tripolitania Vilayet (Fezzan, Tripolitania og Kyrenaika), som til sammen kom til å utgjøre Italienske Libya. Ettersom italiensk tropper også okkuperte Dodekanesene, de gresktalende øyene vest i Egeerhavet ved Anatolia, inkludert Rhodos. Italia gikk med å gi tilbake Dodekanesene til det osmanske riket ved traktaten i Lausanne i 1912. Imidlertid førte den vage avtaleteksten til at det forble en provisorisk italiensk administrasjon på de greske øyene, og Tyrkia (som ble etablert etter det osmanske rike) ga avkall på alle krav på disse øyene i artikkel 15 ved den neste Lausannetraktaten i 1923.Selv om denne krigen var en mindre konflikt, hadde den stor betydning i forspillet til den første verdenskrig. Da de så hvor lett Italia hadde beseiret det svekkede osmanske riket benyttet Balkanforbundet anledningen og angrep osmanerne, noe som startet den første balkankrig (1912-1913) før krigen med Italia var ferdig.
Den italiensk-tyrkiske krig så flere teknologiske fremskritt i krigføring, fremst blant de var bruk av fly. Den 23. oktober 1911 fløy en italiensk pilot, kaptein Carlo Piazza, rekognosering over tyrkiske linjer og den 1. november ble det første luftbombeangrep fra fly gjennomført mot tyrkiske tropper i Libya med en tidlig utgave av det tyske flyet Rumpler Taube. Osmanerne, som manglet antiluftvåpen, var de første som skjøt ned et krigsfly med geværer.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Askew, William C. (1942): Europe and Italy's Acquisition of Libya, 1911–1912, Durham, North Carolina: Duke University Press
Beehler, William Henry (1913): The history of the Italian-Turkish War, September 29, 1911, to October 18, 1912.  Opptrykk: Harvard University Press, 2008


== Eksterne lenker ==
(en) Italo-Turkish War – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lepicerus

Lepicerus er en slekt av biller, og er eneste undergruppe av Lepiceridae som tilhører gruppen Myxophaga. Det er bare kjent to arter, begge ble beskrevet fra Mexico men har blitt funnet så langt sør som Venezuela. Disse billene lever i kolonier og graver tunneler på gruset mark under steiner, enten på elvebredder eller i skog. Som andre medlemmer av gruppen Myxophaga lever de trolig av alger.


== Utseende ==
Små (1,5 – 2 mm), knudrete biller. De er ganske brede og flate. Antennene består av bare fire ledd, det ytterste leddet er stort og trekantet. Brystskjoldet (pronotum) og dekkvingene har opphøyde, knudrete lengdelister, og brystskjoldets fremhjørner er fremoverskutte. Beina er korte, føttene (tarsene) består av bare ett ledd, med en enkelt, lang klo ytterst.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Myxophaga
Familien Lepiceridae
Lepicerus bufo (Hinton, 1934)
Lepicerus inaequalis Motschulsky, 1855


== Eksterne lenker ==
(en) Lepicerus i Encyclopedia of Life 
(en) Lepicerus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Lepicerus hos Fossilworks 
(en) Lepicerus hos NCBI 
(en) Kategori:Lepicerus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lepicerus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Maddison, D.R. 1995. Tree of Life: Lepicerus, Lepiceridae. [1]
Mer informasjon på spansk, med bilder: [2]
Cornelius Colbert

Cornelius Colbert (født 1888, død 8. mai 1916 var en irsk republikaner. Han var en av lederne for påskeopprøret i 1916, og ble henrettet for sin rolle i dette. 
Colbert ble født i Limerick. Familien flyttet da han var ung til Dublin. Han meldte seg inn i ungdomsbevegelsen Fianna Éireann, og ble i 1913 et av de første medlemmene av Irish Volunteers. Han kom inn i organisasjonens provisoriske komité, og var sannsynligvis det yngste medlemmet av dette styrende organet. Han meldte seg også inn i Irish Republican Brotherhood (IRB). Etter forepørsel fra Pádraig Pearse begynte han å jobbe som drillinstruktør på Pearse' skole St. Enda's School. 
Han var en strengt religiøs katolikk, som holdt seg unna tobakk, alkohol og banning, såvel som dansing i fastetiden. 
Under påskeopprøret hadde han kapteins grad i Volunteers, og var plassert i 4. bataljon av organisasjonens Dublinbrigade, under kommando av Éamonn Ceannt. Colbert fikk ansvaret for å ta kontroll over Watkin's Brewery. Det viste seg at denne posisjonen var for stor for hans lille styrke, samt at den var uten taktisk betydning. Han tok derfor i stedet kontroll over Jameson's Destillery, hvor han de facto var kommandant. 
Etter at opprørerne overgav seg ble han stilt for krigsrett og dømt til døden. Han ble henrettet i Kilmainham fengsel ved skyting den 8. mai 1916.
Colbert stasjon i Limerick er oppkalt etter ham.


== Referanser ==
Landslaget for lokalhistorie

Landslaget for lokalhistorie er en paraplyorganisasjon for lokalhistorielagene i Norge. Landslaget ble stiftet i 1920 og arbeider for å vekke interessen og øke kjennskapen til lokalhistorie og kulturvern og slik arbeide for å gagne lokal og nasjonal kulturarv og kulturvekst i det hele. 
Landslaget for lokalhistorie har 381 medlemslag med ca. 72 000 enkeltmedlemmer. 
Landslaget er medlem av Norges kulturvernforbund.


== Eksterne lenker ==
Landslaget for lokalhistories hjemmesider
Sprint Cup Series

Sprint Cup er den øverste klassen i motorsporten NASCAR (National Association for Stock Car Auto Racing).


== Historie ==
Fra 1928 til 1945 ble Bootleggers Run arrangert på øde landeveier i Nord-Carolina. Dette var svært populært blant befolkningen, og bilene som ble brukt hadde ofte blitt trimmet for å kunne kjøre fra politiet i forbindelse med distribusjon av hjemmebrent.


=== Grand National ===
Fra 1950 til 1971 het den øverste klassen i NASCAR Grand National, som ikke har sammenheng med dagens Busch Grand National Series (nå Nationwide Series).


=== Winston Cup ===
Fra 1972 til 2003 het NASCARs øverste klasse Winston Cup Series. Klassen ble sponset av R. J. Reynolds Tobacco (RJR) som en del av markedsføringen av deres sigarettmerke Winston. I de senere år ble sponsoratet kontroversielt i forbindelse med at USAs lovgivning rundt sigarettreklame ble skjerpet.


=== Nextel Cup ===
I 2003 trakk RJR seg ut av NASCAR-sponsoratet, og telekommunikasjonsselskapet Nextel kom inn. Fra sesongen 2004 fikk derfor NASCARs øverste klasse navnet Nextel Cup.


=== Sprint Cup ===
Sammenslåingen av selskapene Nextel og Sprint førte til at serien fra 2008-sesongen kalles Sprint Cup. (Navnet Sprint Cup kan skape forvirring fordi det allerede er en klasse i racing med biler kalt sprint cars, som ikke har noe å gjøre med stock cars, som brukes i NASCAR.)


=== Sesongen ===
Sesongen åpner midt i februar med Daytona 500 på Daytona International Speedway. Det kjøres totalt 36 løp frem til slutten av november. De siste 10 løpene inngår i "Chase for the Sprint Cup". Før det 26. racet skilles de 12 beste kjørerne ut, og poengene fra tidligere nullstilles og en ny sammelagtliste lages basert på hvor mange seire kjørerne har i de 25 første løpene. Det er så en av de 12 i "The Chase" som vinner sluttstillingen og Sprint Cup.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) NASCAR Cup Series – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Norges Husflidslag

Norges Husflidslag er en kultur- og interesseorganisasjon som arbeider for å styrke den levende husflidstradisjonen i Norge ved å organisere aktiviteter og tiltak som utvikler husflidsfaglig interesse og kunnskap, produksjon og omsetning. Norges Husflidslag ble stiftet i 1910. I 2017 hadde organisasjonen 24 000 medlemmer, 360 lokallag, 36 tilknytta husflidsbutikker som er hel- eller deleid av fylkes- og/eller lokallag i Norges Husflidslag, og 150 husflidshåndverkere.Norges Husflidslag er medlem av Norges kulturvernforbund og Studieforbundet kultur og tradisjon. I 2014 ble organisasjonen akkreditert av UNESCO som Ikke-statlig organisasjon (NGO) med ekspertise innenfor immateriell kulturarv, som den tredje organisasjonen i Norge.


== Norsk Husflid ==
Norges Husflidslag har siden 1964 gitt ut medlems- og fagbladet Norsk Husflid, som har husflid og håndverk som tema. Det redaksjonelle fokuset er på bunad, strikk, vev, tre, broderi, skinn, glass, tekstil, tradisjoner og design. Bladet har et opplag på mer enn 26 000 eksemplarer.


== Arbeid på lokalplan ==
Det frivillige arbeidet i lokal- og fylkeslagene består blant annet i arrangementer som for eksempel utstillinger og kursvirksomhet. Organisasjonen tilbød i samarbeid med Studieforbundet kultur og tradisjon i 2013 om lag 60 000 kurs- og studietimer innenfor blant annet vev, bunadssøm, tre og metall.


== Husflidskonsulentene ==
Per 2017 har Norges Husflidslag 18 husflidskonsulenter, én produktkonsulent og én barne- og ungdomskoordinator. Husflidskonsulentene representerer Norges Husflidslag i fylkene, og er fagfolk som yter service til organisasjonen, husflidhåndverkerne, fylkeskommunen, skoler og andre som ønsker råd eller veiledning. Mange husflidskonsulenter er også drivkrafter i nasjonale og lokale/regionale prosjekter.


== Ung Husflid ==
Barn og unge (0-26 år) er et viktig satsingsfelt med en egen koordinator i Norges Husflidslag. 
Et område som er en del av Ung Husflid-satsingen er REFLID, der gjenbruk av materialer og (u)tradisjonell tilpasning av teknikker for å skape nye uttrykk står sentralt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Norges Husflidslag – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Ung Husflid
REFLID
(no) Arkiv etter Norges Husflidslag på Arkivportalen
Norsk Forening for Fartøyvern

Norsk Forening for Fartøyvern er en interesseorganisasjon som ble stiftet i 1985. Foreningen har som formål å fremme bevaring av verneverdige fartøyer etter antikvariske prinsipper, fremme samarbeid mellom fartøyeierne og styrke de menneskelige ressurser og materielle vilkår knyttet til vernearbeidet, og ha en enhetlig opptreden overfor myndighetene.
177 fartøyer, de aller fleste vernet/fredet av Riksantikvaren, er tilsluttet organisasjonen og over 12 100 personer tilsluttet lokalt.Foreningen mottar tilskudd fra Riksantikvaren.Foreningen er medlem av Norges kulturvernforbund.


== Medlemsfartøyene ==
Medlemsfartøyene utgjør en variert samling av dekkede eller større åpne fartøyer som:

fiskefartøyer
redningsskøyter
galeaser
jakter
slepebåter
passasjerskip


== Nytt om fartøyvern ==
Norsk Forening for Fartøyvern gir ut nyhetsbrevet Nytt om fartøyvern. Dette når ut til om lag 1035 faste abonnementer.


== Styret ==
Styret er alle medlemmenes tillitsvalgte og skal ivareta medlemmenes interesser mellom årsmøtene, og representerer foreningen utad. Styret består i dag av en leder, en nestleder, fem styremedlemmer og et varamedlem. 


==== Styrets medlemmer og fartøyene de representerer: ====


== Sekretariatet ==
Sekretariatet holder til i Oslo, og deler lokaler med flere av medlemsorganisasjonene i Norges kulturvernforbund i Øvre Slottsgate 2b. Hedda Lombardo har vært generalsekretær for Norsk Forening for Fartøyvern siden 2013. Rådgiver er Kari Anne Flaa, og siden 2021 har Kari Brenna Rian vært med som prosjektleder for Fartøyvern for fremtiden, som er foreningens ungdom og rekruttering satsing


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Foreningens nettsted
Ernst Benda

Ernst Benda (født 15. januar 1925 i Berlin, død 2. mars 2009 i Karlsruhe) var en tysk jurist og politiker (CDU). 


== Liv og virke ==
Han tok artium i 1943 og tjenestegjorde i marinen til 1945. Deretter studerte han jus ved Humboldt-universitetet og tilhørte det siste fritt valgte studentrådet. Våren 1948 ble han utvist fra universitetet, etter at kommunistene strammet grepet, og reiste til USA hvor han studerte ved universitetet i Wisconsin-Madison, for så å fortsette studiene ved Freie Universität Berlin. Han tok den andre juridiske statseksamen i 1955 og virket fra 1956 som advokat i Berlin.
Som leder for Junge Union i Vest-Berlin hørte han sammen med Rainer Hildebrandt til grunnleggerne av den antikommunistiske Kampgruppen mot umenneskelighet. Senere ble han medlem av Berlins parlament (1954–57) og det tyske parlamentet (1957–71), føderal statssekretær (1967–68) og deretter innenriksminister (1968–1969) i regjeringen Kiesinger og president for Forfatningsdomstolen (1971–83). I 1984 ble han professor ved universitetet i Freiburg im Breisgau. Han har også vært president for den protestantiske kirkedagen (1993–95).
Han har mottatt storkorset av Republikken Italias fortjenstorden (1974), det store ærestegnet i gull for fortjenester for Republikken Østerrike (1975) og storkorset av Bundesverdienstkreuz (1983). I 1974 ble han utnevnt til æresdoktor ved det juridiske fakultet ved universitetet i Würzburg og i 1987 mottok han Heinz-Herbert Karry-prisen.


== Publikasjoner ==
Verfassungsprobleme der Großen Koalition, i: Die Große Koalition 1966 – 1969. Eine kritische Bestandsaufnahme, Freudenstadt 1969, Seiten 162 – 168.
Zukunftsfragen der Parlamentarischen Demokratie, i: Zeitschrift für Parlamentsfragen, Jg. 1978, Heft 4, Seiten 510 – 521.
Meinungsforschung und repräsentative Demokratie, i: Horst Baier, Mathias Kepplinger, Kurt Reumann, Öffentliche Meinung und sozialer Wandel, Opladen 1981, Seiten 96 – 104.
Das Verhältnis von Parlament und Bundesverfassungsgericht, i: Uwe Thaysen, Roger H. Davidson, Robert G. Livingstone, US-Kongreß und Deutscher Bundestag, Opladen 1988, Seiten 217 – 232.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eckart Klein, Grundrechte, soziale Ordnung und Verfassungsgerichtsbarkeit. Festschrift für Ernst Benda zum 70. Geburtstag, Heidelberg, 1995.


== Eksterne lenker ==
(en) Ernst Benda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Ernst Benda i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Verkshøyde

Verkshøyde er et begrep innenfor opphavsretten som setter en nedre grense for hva det er mulig å oppnå etterligningsbeskyttelse for. I kravet ligger at objektet på gjenstandsplanet må være preget av litterær eller kunstnerisk selvstendighet. Derimot kreves det ikke litterær eller kunstnerisk kvalitet. Frembringelsen må være et resultat av en skapende innsats, og det som er skapt må fremstå som originalt. Høyesterett omtaler innholdet i verkshøydebegrepet i  Rt. 2007 s. 1329, avsnitt 43: «For at en frembringelse skal ha karakter av "åndsverk" i åndsverkslovens forstand, må den være resultat av en individuelt preget skapende innsats, og ved denne innsatsen må det være frembrakt noe som fremstår som originalt».
Kravet er ikke strengt. Så lenge det foreligger mulighet for variasjon, vil derfor de fleste typer litterære eller kunstneriske uttrykk være åndsverk. Et annet spørsmål er om de er opphavsrettslig selvstendige. Dette er imidlertid en vurdering som løses annerledes, verkshøydevurderingen må derfor ikke blandes sammen med plagiatvurderingen.
Jusleksikon definerer begrepet som «den grad av individuell, skapende åndsinnsats som et verk, et arbeid eller en frembringelse må bære preg av for at den skal kunne karakteriseres som åndsverk og dermed nyte opphavsrettslig vern etter åndsverkloven. Det er et skjønnsmessig spørsmål hvor grensen for verkshøyde går, og kravene vil variere alt etter hva slags verk det dreier seg om.»
I den ovennevnte høyesterettsdom heter det «Som veiledende hjelpemidler til å fastlegge den nedre grense for opphavsrettsbegrepet har det i teori og rettspraksis i de andre nordiske land blant annet vært lagt vekt på om det er usannsynlig at en annen opphavsmann ville ha frembrakt et identisk verk, og i hvilken grad den som har frembrakt verket, har stått overfor valgmuligheter, se nærmere Rognstad, op.cit. side 26-27. Disse retningslinjene vil etter min mening kunne bidra med en viss veiledning, men de kan ikke tas for bokstavelig. Det avgjørende er om det ved en individuell skapende innsats er frembrakt noe som fremstår som originalt.»
Åndsverkloven gir ikke vern ved såkalte «dobbeltfrembringelser». Det er i teorien mulig at to personer uavhengig (og uvitende) av hverandre frembringer to identiske, eller svært like åndsverk. Begge disse verk vil da ha fullt vern som åndsverk, og den ene kan ikke ses som plagiat av den andre. I realiteten vil det her gjerne oppstå spørsmål om hvorvidt opphavsmannen hadde særlig mange valgmuligheter.


== Kilder ==
Jon Gisle, med flere (2002). «Verkshøyde». Jusleksikon (2 utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 82-573-1338-6.
Giants Stadium

Giants Stadium var en amerikansk fotball arena som ble bygd for New York Giants. Senere flyttet også New York Jets til Giants Stadium. Arenaen var også en periode hjemmebane for fotballaget  Red Bull New York (tidligere Metrostars). Den har en kapasitet på 80 242 tilskuere. Den ble åpnet for første gang i 1976 og lå i East Rutherford (New Jersey). Giants Stadium ble revet i 2010. Den ble erstattet av New Meadowlands Stadium.Bruce Springsteen skrev i 2009 låten "Wrecking Ball" til ære for Arenaen, som han anså som sin "hjemmebane".


== Referanser ==
Greg Barber

Greg Barber (født 26. mai 1980 i Kelowna i Canada) er en canadisk ishockeyspiller som for øyeblikket spiller forward for den italienske klubben SHC Fassa. Han kom til klubben foran 2007-sesongen fra norske eliteserieklubben Storhamar Dragons. og har tidligere spilt for UHL-klubben Rockford IceHogs, University of Denver, San Diego Gulls (ECHL), Hershey Bears (AHL), Quad City Mallards, San Antonio Rampage og Milwaukee Admirals (AHL). Barber regnes som en kraftig og målfarlig spiller med lang erfaring fra de amerikanske ligaene rett under NHL.


== Eksterne lenker ==
(en) Greg Barber – Hockeydb.com 
(en) Greg Barber – Eliteprospects.com 
Spillerens profil på Storhamar Dragons.no
Sean Heuston

Seán Heuston (født 21. februar 1891 i Dublin, død 8. mai 1916 samme sted) var en irsk republikaner. Han var en av lederne for påskeopprøret i 1916, og ble henrettet for sin rolle i dette. 


== Liv og virke ==
Heuston var bare 19 år gammel under påskeopprøret, og var medlem av ungdomsbevegelsen Fianna Éireann. Han holdt posisjonen i Mendicity Institution ved Liffey i to dager sammen med omkring tyve menn på samme alder som ham selv. Det var opprinnelig meningen at stillingen bare skulle holdes et par timer. 
Etter at opprøret var slått ned ble han stilt for krigsrett og dømt til døden. Han ble henrettet ved skyting i Kilmainham fengsel den 8. mai 1916, som den yngste av opprørslederne.
Heuston stasjon, hvor han en periode jobbet på trafikklederkontoret, er oppkalt etter ham. Det samme gjelder Seán Heuston Bridge rett ved stasjonen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
John Gibney: Seán Heuston, Dublin: O'Brien Press, 2013.
Teemu Kohvakka

Teemu Kohvakka (født 21. januar 1974 i Jyväskylä, Finland) er en finsk ishockeyspiller som spillet forward for blant annet for den norske eliteserieklubben Storhamar Dragons. Han kom til klubben før 2006-sesongen fra Stavanger Oilers, hvor han spilte i fem sesonger. Kohvakka har tidligere spilt for de finske klubbene JyP, Hermes, SaiPa, Diskos samt Besançon og regnes som en hardtarbeidene og målfarlig spiller. Kohvakka la opp etter å ha vunnet NM gull med Storhamar Dragons i sesongen 2007\2008.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Teemu Kohvakka – Eurohockey.com 
(en) Teemu Kohvakka – Eliteprospects.com 
Spillerens profil på Storhamar Dragons.no
Spillerens profil på Stavanger Oilers.no