jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nikolaj Kruglov (1981)

Nikolaj Nikolajevitsj Kruglov (russisk: Николай Николаевич Круглов, født 8. april 1981 i Gorkij) er en russisk tidligere skiskytter. Han er sønn av Nikolaj Kruglov, OL-vinner i skiskyting i 1976.
Kruglov hadde flere medaljer fra juniorverdensmesterskapene i skiskyting i 2001 og 2002, og slo gjennom for fullt i seniorklassen i 2005. Dette året sikret han seg sin første verdenscupseier i Pokljuka. Han var med på de russiske lagene som ble verdensmestere i miksstafett i VM i skiskyting 2005 og i 2006. Kruglov  var også med på å bli verdensmester i stafett for menn for Russland i både 2007 og 2008.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nikolaj Kruglov – Olympedia 
(en) Nikolaj Kruglov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Nikolaj Kruglov – IBU 
(en) Nikolaj Kruglov – biathlon.com.ua
Christer Engen

Christer Engen (født 7. november 1974), også kjent under scenenavnet Chris Summers, er en norsk musiker og trommeslager. Han er kjent som tidligere medlem av BigBang (1992–1997) og Turboneger (1998–2008).


== Diskografi ==


=== Turboneger ===
AlbumApocalypse Dudes (1998)
Darkness Forever! (1999)
Love It to Deathpunk – The Life & Times of Turbonegro (2001)
Scandinavian Leather (2003)
Small Feces (2003)
Small Feces Volume 1 & 2 (2004)
Party Animals (2005)
Retox (2007)Singler/EP-er/SplitsGet it on/Rock Against Ass (1998)
Sell Your Body (to the Night) (2003)
Fuck the World (f.t.w) (2003)
Locked Down (2003)
High on the Crime (2005)
City of Satan (2005)
All My Friends Are Dead (2005)
Do You Do You Dig Destruction (2007)
Boys From Nowhere (2007)
Turbonegro/The Rippers (2008)


=== Euroboys ===
Long Day's Flight 'Till Tomorrow (1999, Kåre & The Cavemen)
Getting Out of Nowhere (2000)
Soft Focus (2004)Singler/EP-er1999 Man (1999)
Down the Road of Golden Dust EP (1999)
Scarborough Fair (2000)
Turn That Sound UP/Scarborough Fair (2000)
The Hot Rod EP (2001)
Break Away (2004)


=== Bigbang ===
AlbumWaxed (1995)
Electric Psalmbook (1999)
Clouds Rolling By (2000)
Poetic Terrorism (2005)
Something Special – The Best of Bigbang (2007)Singler/EP-erHow Do You Do/Something Better (1997)
Wild Bird/Something Special (1999)
Wild Bird EP (1999)
Girl In Oslo EP (2000)
New Glow EP (2000)
Smiling For EP (2001)
Wild Bird EP (2008)


=== Tom Lund Band ===
Europas juvel (2000)


=== Deltar på ===
Oslo Motherfuckers: Greetings From the Big O (2002)
Kåre João: Sideman (2002)
Sonet: Quart Festival 03 (2003)
Sony Music Media/Double Power: Hörsturz Vol. 5 (2003)
Universal Music TV/Warner Strategic Marketing United Kingdom: Kerrang! High Voltage (2003)
WE: Smugglers (2004)
Alarmprisen 2006: Alarmprisen 2006 ... og de nominerte er... (2006)
Reprise: Reprise (2006)
WE & Ralph Myerz & The Jack Herren Band: Sky Is the Limit EP (2006)
Visions Magazine: All Areas Volume 83 (2007)
Rock Sound: Sound Check No. 100 (2007)
Elvira Nikolaisen: Indian Summer (2008)
Visions Magazine: All Areas Volume 111 (2009)
Elvira Nikolaisen: Lighthouse (2011)
Beyond Records: Fisken, havet & kjærligheta (2014)
Mojo Magazine: Gimme Danger (2016)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christer Engen på Internet Movie Database 
(en) Christer Engen på Discogs 
(en) Christer Engen på Discogs 
(en) Christer Engen på MusicBrainz 
(en) Christer Engen på MusicBrainz 
(no) Christer Engen på Rockipedia
Animal Crossing: New Horizons

Animal Crossing: New Horizons er et livssimulatorspill utviklet og utgitt av Nintendo til Nintendo Switch. Det er det femte hovedspillet i Animal Crossing-serien og ble utgitt internasjonalt den 20. mars 2020. Spilleren kontrollerer en tilpasset menneskelig karakter som flytter til en øde øy etter å ha kjøpt en flyttepakke av vaskebjørnen Tom Nook. Som i de andre Animal Crossing-spillene, forløper New Horizons i sanntid ved å følge den innebygde klokken i Nintendo Switch-konsollen. Spilleren kan utforske øya, samle inn ressurser og bruke dem til å lage verktøy og annet håndverk, fange insekter og fisk, samt utvikle øya til et samfunn for de antropomorfe dyrene som bosetter seg der.
New Horizons har vært en påfallende kommersiell suksess, med over 37 millioner solgte kopier siden utgivelsen i 2020. Det har satt flere salgsrekorder, blant annet som spillet til å raskest selge seks millioner kopier i Japan. Suksessen til spillet er delvis tilskrevet at det ble utgitt under COVID-19-pandemien, da en betydelig andel av befolkningen i flere land var hjemmeværende.
Spillet fikk positiv mottakelse fra kritikere, og vant flere utmerkelser, blant annet «årets spill» under Japan Game Awards i 2020 og «beste familiespill» under The Game Awards 2020.


== Handling ==
Spilleren får tilgang til naturressurser som frukt og tre, som kan samles og brukes for å produsere en rekke gjenstander og møbler kjent som D.I.Y-laging. Ved siden av dette kan spilleren fange dyr og fiske, plante og dyrke forskjellige trær og blomster, og til slutt bli gitt muligheten til å endre terrenget på øya direkte. Øya gir åpen plass til å plassere gjenstander, og dekorere, som spilleren selv ønsker. Spilleren kan også invitere andre landsbyboere til øya. I begynnelsen av spillet starter man med to tilfeldige, antropomorfe landsbyboere - som skal bo ved siden av spilleren, og kan samhandles med og bygge relasjoner.
Når spilleren har gjort tilstrekkelig fremgang i spillet, får området større frihet til å utvide seg som landsby. Andre butikk-eiere kan også besøke og bosette seg permanent på øya. Blant dem er museum-direktør Blathers som skal vise frem forskjellige skapninger som etter hvert blir fanget av spilleren. Etter hvert som området utvides får landsbyen deres eget rådhus, andre bygninger, og landsbyboere som kan befolke samfunnet. Gamle telt og butikker vokser frem til en mer permanent struktur, som fremdeles kan flyttes hvis spilleren ønsker det. Derfra får øya en stjerne-rangering, og denne rangeringen kan øke etter hvert som området vokser videre.


== Referanser ==


=== Fotnoter ===


== Eksterne lenker ==
(en) Animal Crossing: New Horizons hos MobyGames 
(en) Animal Crossing: New Horizons på Metacritic 
(en) Animal Crossing: New Horizons på OpenCritic 
(en) Animal Crossing: New Horizons på Internet Movie Database 
(en) Animal Crossing: New Horizons hos Giant Bomb 
(en) Animal Crossing: New Horizons hos Internet Game Database 
(en) Animal Crossing: New Horizons hos GameSpot
Kali

Kali (sanskrit:काली) er en hinduisk gudinne.
Kali dyrkes ofte i egen kraft, men like gjerne som  kona til Shiva eller Shivas feminine aspekt. Hun regnes ofte for å være det vredesfulle aspektet av Parvati, en av de 3 høyeste Gudinnene i hinduistisk mytologi, eller en av de tre feminine aspekter av Trimurti, den vediske treenigheten. Hun kan være nådeløs og ta liv, ofte med rask kompromissløs transformasjon av noe negativt til noe bedre som mål. Hun kan være snill og beskytte mennesker, men da i gudinnens fredlige aspekt, under navnet Parvati. På noen bilder har Kali flere armer og har et kjede av kranier rundt halsen. Hun kan sammenlignes med en dødsengel.
Hun avbildes ofte med et bloddryppende hode i den ene hånden. Dette hodet tilhører Ravana, en svært ond demon. I en annen hånd holder hun en skål så blodet ikke drypper på jorden. Hver bloddråpe vil skape en ny Ravana og hun beskytter jorden mot dette samtidig som hun har kappet av hodet til Ravana. Dette illustrerer hennes natur, å transformere kompromissløst, men samtidig med stor kjærlighet. 
Kali blir ofte avbildet stående på Shiva. Dette blir ofte misforstått, men Shiva er her det maskuline aspekt av Gud som er bortenfor skaperverket, mens Kali er det feminine aspekt som beveger seg i skaperverket. Hun må bruke det umanifesterte aspektet (Shiva) for å få fotfeste i skaperverket. Man kan gjerne si det de to symboliserer Gud i forskjellige aspekter.


== Litteratur ==
Jacobsen, Knut A., red.: Bhagavadgita og andre hinduistiske skrifter, 2001 (Verdens hellige skrifter), ISBN 978-82-525-4101-1.
Tom Skerritt

Thomas Roy «Tom» Skerritt (født 25. august 1933 i Detroit i Michigan) er en Emmy-prisvinnende amerikansk skuespiller. Han debuterte på TV i 1962 i serien Combat! og samme år på filmlerretet i War Hunt.
Skerritts største filmroller inkluderer M*A*S*H (1970), Harold og Maude (1971), Alien (1979) og Top Gun (1986). Han hadde også hovedrollen i TV-serien Picket Fences (norsk tittel Sheriffen) fra 1992–1996. Ble tildelt Emmy-prisen for sin rolle i serien i 1993.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tom Skerritt på Internet Movie Database 
(sv) Tom Skerritt i Svensk Filmdatabas 
(da) Tom Skerritt på Filmdatabasen 
(da) Tom Skerritt på Scope 
(fr) Tom Skerritt på Allociné 
(en) Tom Skerritt på AllMovie 
(en) Tom Skerritt hos Turner Classic Movies 
(en) Tom Skerritt hos Rotten Tomatoes 
(en) Tom Skerritt hos The Movie Database 
(en) Tom Skerritt hos Internet Broadway Database 
TomSkerritt.com
Tom Skerritts profil hos PersonRatings
Kelly Video
Vertigo 2005: Live from Chicago

Vertigo 2005//U2 Live from Chicago er en DVD med opptak fra konsertene i Chicago, i forbindelse med U2s Amerika-turné i 2005. Konserten ble filmet den 9. og 10 mai 2005, på United Center, Chicago. Sistnevnte dato er for øvrig vokalist Bonos bursdag, og dette var trolig mye av grunnen til at konserten ble spilt inn. 
Såkalte snippets – utdrag fra andre låter – er inkludert i låter som «Bullet the Blue Sky» og «Beautiful Day», hvor henholdsvis «Johhny Comes Marching» og Beatles' «Sgt. Pepper's Lonely Heart Club Band».
Konserten bærer tydelig preg av Bonos ønske om å gjøre slutt på fattigdom i Afrika, for eksempel ved at vokalisten selv synger noe på afrikansk under introen til «Beautiful Day». I tillegg kommer afrikas staters flagg til syne på skjermen i bakgrunn i løpet av konserten. Budskapet om menneskerettigheten kommer også til syne i midten av konserten, ved at deler av menneskerettighetserklæringen blir vist på storskjermen samtidig som et opptak av en jente som fremsier teksten kan høres over høyttalerne.


== Sporliste ==


=== Disk 1 ===
«City of Blinding Lights»
«Vertigo»
«Elevation»
«Cry / Electric Co.»
«An Cat Dubh / Into the Heart»
«Beautiful Day»
«New Year's Day»
«Miracle Drug»
«Sometimes You Can't Make it on Your Own»
«Love and Peace or Else»
«Sunday Bloody Sunday»
«Bullet the Blue Sky»
«Running to Standstill»
«Pride (In the Name of Love)»
«Where the Streets Have No Name»
«One»
«Zoo Station»
«The Fly»
«Mysterious Ways»
«All Because of You»
«Original of the Species»
«Yahweh»
«40»


=== Disk 2 (Bonus-DVD) ===
Denne DVD-en følger bare med på en såkalt «Limited version».

Bak turnéen – dokumentarfilm
Bonusmateriale
Alternativ musikkvideo


== Personell ==
Bono – Vokal, gitar, munnspill på «Running to Stand Still», perkusjon på «Love and Peace or Else»
The Edge – Gitarer, kor, vokal, tangenter, bass på «40».
Adam Clayton – Bassgitar, gitar på «40», tangenter på «City of Blinding Lights»
Larry Mullen – Trommer, perkusjon, kor, tangenter på «Yahweh»


== Eksterne lenker ==
(en) Vertigo 2005: Live from Chicago på MusicBrainz
Anatolij Aljabjev

Anatolij Nikolajevitsj Aljabjev (russisk Анатолий Николаевич Алябьев, født 12. desember 1951 i Velsk, død 11. januar 2022) var en russisk skiskytter. Han representerte Sovjetunionen.
Under OL 1980 var han, sammen med Frank Ullrich, den dominerende skiskytteren. Han vant gull på 20 km og stafetten, og tok i tillegg bronse på sprinten.
Aljabjevs beste sesong i verdenscupen var 1980/81, da han kom på tredjeplass sammenlagt. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Anatolij Aljabjev – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Anatolij Aljabjev – Olympics.com 
(en) Anatolij Aljabjev – Olympic.org 
(en) Anatolij Aljabjev – Olympedia 
(en) Anatolij Aljabjev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Anatolij Aljabjev – databaseOlympics.com (arkivert)
Jevgenij Redkin

Jevgenij Leonidovitsj Redkin (russisk: Евгений Леонидович Редькин; født 2. februar 1970 i Khanty-Mansijsk) er en belarusisk tidligere skiskytter.
Han gikk overraskende til topps på 20 km under OL 1992 i Albertville, foran tyske Mark Kirchner og svenske Mikael Löfgren. Han ble verdensmester på lagkonkurransen da han var med på SUS' lag som vant under VM i skiskyting 1992 i Novosibirsk i Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jevgenij Redkin – Olympics.com 
(en) Jevgenij Redkin – Olympic.org 
(en) Jevgenij Redkin – Olympedia 
(en) Jevgenij Redkin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jevgenij Redkin – IBU 
(en) Jevgenij Redkin – TheSports.org 
Om Jevgenij Redkin på Biathlonworld
NRK mP3

NRK mP3 (tidligere kalt mPetre) er en radiokanal fra NRK, som utelukkende spiller musikk. Den ble etablert 31. juli 2000 under åpningsshowet på Norway Cup. Håvard Sylte, bedre kjent som Howard, var en sentral person og radiovert som bygde opp kanalen til han sluttet i 2005.


== Musikkformat ==
De første årene spilte mP3 stort sett bare dance, trance og electronica. Men da mP3 feiret sitt 7-årsjubileum i 2007, skiftet kanalen format, fikk nye jingler, fjernet låter fra tidlig 90-tall og kuttet ut musikkprogrammet programmet 10 i skuddet. Men den største endringen var nok at dancemusikken ble spilt langt mindre enn før. I dag spilles det mer R&B og pop, i tillegg til dance. Med andre ord spiller kanalen mye variert musikk. Det som også var nytt etter omleggingen i 2007 var at lytterne i større grad kunne styre musikken, i det såkalte mPetre Svisj, der en kan stemme på web eller wap - og fra 2009 i et eget musikkpanel. Slagordet til kanalen er (NRK mP3 Alltid-Musikk) 2013. Tidligere (NRK mP3 Alltid Musikk-Aldri Reklame) 2000-2013.


== Musikkhistorikk ==


== DJs/programledere ==
Radiokanalen har flere programledere som Heidi Gjestad, Benjamin Silseth og Christine Dancke. I tillegg er Wolfgang Wee programleder i programmet Lt. Wee Show, som spiller musikk innenfor sjangeren House.
Mats Borch Bugge er musikksjef for både mP3 og NRK P3. Marie Komissar var musikkprodusent mellom 2010 og 28. juli 2016.


=== Tidligere programledere ===
Helge Bull-Engelstad
Bjørn Sture Aas
Håvard Sylte / Howard
Christine Hauge
Dag-Rune Kristiansen
Heidi Gjestad
Benedicte Jacobsen Hamnes
Niklas Baarli
Øystein Røe Larsen
Benjamin Silseth
Martin Holmen
Marius Holth
Kristian Tysil


== mPetre TV ==
NRK mPetre sendte fra høsten 2002 til høsten 2008 TV-programmet mPetre TV i samsending med NRK2. Denne sendingen gikk fra kl 18.00 til 20.00 fredag og natt til lørdag, og gikk tidligere også natt til søndag, men denne sendingen ble senere kuttet ut.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) NRK mP3 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pebble Beach Golf Links

Pebble Beach Golf Links er en golfbane i Pebble Beach, California, tegnet av Jack Neville og Douglas Grant. Banen åpnet 22. februar 1919. Jack Nicklaus foretok en del ombygninger før US Open i 1992, blant annet på 4., 5. og 7. green, og et helt nytt 5. hull i 1998.
Pebble Beach er av mange ansett som en av verdens vakreste golfbaner. Den ligger på til dels høye klipper langs kysten mot Stillehavet og har spektakulær utsikt over havet. I 2001 ble den som første offentlige bane kåret til No.1 Golf Course in America av Golf Digest. (Offentlig bane betyr i denne sammenheng at den er åpen for almenheten, ikke at den er i offentlig eie.) Prisene er blant de høyeste i verden; i 2005 er greenfee 425 dollar pluss 25 dollar for golfbil.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Pebble Beach Golf Links – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Poppy Hills Golf Course

Poppy Hills Golf Course er en golfbane i Pebble Beach, California, beliggende på Monterey-halvøya utenfor Monterey. Banen er tegnet av Robert Trent Jones jr. og åpnet i 1986.
Poppy Hills er den første banen i USA som eies og drives av et amatørgolfforbund, Northern California Golf Association. Banen har vært rangert som en av de beste golfbanene i Nord-California og blant de 20 beste i California av Golf Digest.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Gulnebbgjøk

Gulnebbgjøk (vitenskapelig navn Coccyzus americanus) er en fugl.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gulnebbgjøk – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Gulnebbgjøk i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gulnebbgjøk hos Artsdatabanken 
(sv) Gulnebbgjøk hos Dyntaxa 
(en) Gulnebbgjøk hos Fauna Europaea 
(en) Gulnebbgjøk hos Fossilworks 
(en) Gulnebbgjøk hos ITIS 
(en) Gulnebbgjøk hos NCBI 
(en) Kategori:Coccyzus americanus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Coccyzus americanus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Coccyzus americanus – detaljert informasjon på Wikispecies
Dverghornugle

Dverghornugle (Otus scops) er en art i uglefamilien (Strigidae) som normalt ikke oppholder seg i Norge, men den har blitt observert her noen ganger. Seks underarter anerkjennes. Arten står på IUCNs rødliste som livskraftig.


== Beskrivelse ==
Dverghornugler måler omkring 16–20 cm og veier typisk 60–135 g. Vingene smale og lange, noe som gjør den til en dyktig flyger. Vingespennet utgjør cirka 53–64 cm. Den har en oppreist stilling når den står, og man kan se små hårtufser fra ørene. Arten har i hovedsak grå-brun fjærdrakt og blekt ansikt, underdel og skulderlinjer. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dverghornugle i Encyclopedia of Life 
(en) Dverghornugle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Dverghornugle hos Artsdatabanken 
(sv) Dverghornugle hos Dyntaxa 
(en) Dverghornugle hos Fauna Europaea 
(en) Dverghornugle hos Fossilworks 
(en) Dverghornugle hos ITIS 
(en) Dverghornugle hos NCBI 
(en) Kategori:Otus scops – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Otus scops – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Otus scops – detaljert informasjon på Wikispecies 
Flere bilder her og her.
Hubro

Hubro (Bubo bubo) er ei ugle i slekten Bubo.


== Beskrivelse ==
Hubroen er den største av alle ugler i Europa og veier fra 2 til 4 kg. Hannhubroen blir ca. 65 cm, hunnen ca. 5—10 cm større. Vingespennet er mellom 1,5 og 1,8 m. Den har store fjærtopper som kan minne om horn, og rødgule øyne. Brystet har brede striper og buken smale striper. Selve fjærdraktens grunnfarve er gulbrun med brunsorte pletter på oversiden. Fjærene er myke og har en kant av fine frynser, noe som gjør den nesten lydløs når den jakter. Den kan se i lys som er cirka 100 ganger svakere enn det mennesket bruker til å orientere seg med. 


== Habitat og utbredelse ==

Hubro finnes i hele Eurasia fra Atlanterhavet til Stillehavet i området mellom Polarsirkelen og Middelhavet/Himalaya. I Norge og Sverige finnes 500 – 600 par, i Finland 3000. Danmark har bare mellom 20 og 30 par, alle i Jylland. I Tyskland regner man med å ha om lag 1000 par, mens i Østerrike finnes det 300 – 400 og i Sveits 100.  På 1800-tallet var hubroen en vanlig hekkefugl i mange skogsområder, men den er nå mindre tallrik og i mange europeiske land er den utryddet. I Norge står hubroen på den nasjonale rødlisten i kategorien "sterkt truet".


== Levevis ==
Hubroen er revirtro og har hovedsakelig aktiviteten sin på natten. 
Hubroen hekker i ulendte områder med bratte berg i fjellskoger og langs kysten. Den hekker først når den er 2-3 år gammel, og parene holder sammen hele livet. Hunnen kan legge 1 – 6 egg. Disse legges i mars, og hun ruger på dem i om lag 35 dager. Ungene er klare til å fly når de er 50 – 60 dager gamle, men de er ikke uavhengige av foreldrene før de er et halvt år gamle. 
Høyeste registrerte levealder for frittlevende hubro er 19 år. Den er registrert via ringmerking. I fangenskap er høyeste dokumenterte levealder 60 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) hubro i Global Biodiversity Information Facility 
(no) hubro hos Artsdatabanken 
(sv) hubro hos Dyntaxa 
(en) hubro hos Fauna Europaea 
(en) hubro hos Fossilworks 
(en) hubro hos ITIS 
(en) hubro hos NCBI 
(en) Kategori:Bubo bubo – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Bubo bubo – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bubo bubo – detaljert informasjon på Wikispecies Direktoratet for Naturforvaltning om Hubro.Handlingsplan for Hubro.På Hitra ble det nylig vedtatt å bygge en tunnel for å redde et hubroområde.Norsk Ornitologisk forening om Hubro.Rødlistedatabasen om Hubro.Dokumenterte artsobservasjoner av Hubro.Hubro på owlpages.com
Haukugle

Haukugle (Surnia ulula) er en mellomstor ugle, den eneste i slekten Surnia.
Navnet haukugle viser til dens likhetstrekk med spurvehauk, både hva gjelder vingeform, profil og flukt. Den har også et levevis som kan minne om spurvehaukens, den er dagaktiv og jakter på lignende byttedyr. Populasjonsstørrelsen påvirkes ofte av såkalte smågnagersvingninger.


== Beskrivelse ==
Haukugla har en kroppslengde mellom 36 og 41 cm, som gjør den til en mellomstor ugle, omtrent like stor som en hornugle.  Stjerten er påfallende lang og kileformet.  Hodet er forholdsvis lite med flat isse.  Den har et tydelig ansiktsspeil med brunsvart ramme.  Øynene og nebbet er gule.
Ryggen er brunsvart med hvite flekker.  Buken er hvit med smale mørkgrå til brune tverrstriper.  Disse stripene gjør uglen lett gjenkjennelig i flukten. 
Kjønnene er like i fargene, men hunnene er som regel noe større enn hannene; hunnfugler veier i snitt 320 gram mens hannfuglene veier i snitt 270 gram.  Ungfugler er mer jevnt gråbrune og har mindre tydelige bånd på undersiden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) haukugle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) haukugle hos Artsdatabanken 
(sv) haukugle hos Dyntaxa 
(en) haukugle hos Fauna Europaea 
(en) haukugle hos Fossilworks 
(en) haukugle hos ITIS 
(en) haukugle hos NCBI 
(en) Kategori:Surnia ulula – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Surnia ulula – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Surnia ulula – detaljert informasjon på Wikispecies Haukugle på owlpages.com
Spurveugle

Spurveugle (Glaucidium passerinum) er en ugle i slekten Glaucidium som videre inngår som ei gruppe i uglefamilien (Strigidae). Arten er livskraftig og består i kraft av to underarter, hvorav nominatformen hekker i Skandinavia. Spurveugla er fysisk minst blant uglene som hekker i Norge.


== Biologi ==

Spurveugle blir cirka 15–19 cm lang og har et vingespenn på cirka 34–36 cm. Hunnen blir noe større enn hannen og veier typisk 67–83 g, mens hannen gjerne veier 47–72 g. Fjærdrakta er gråbrun på oversiden, med hvitaktige småflekker, på undersiden hvit med brune langsgående flekker eller streker. Stjerten er lengre enn vingene og har hvite tverrbånd. Tærne har tett med hårlignende fjær helt ut till klørne.Spurveugla er en stand- og streiffugl som hekker i fjellene i Mellom-Europa og i et bredt belte fra Norge og østover, gjennom barskogbeltet i sentrale strøk av Eurasia til Sakhalin i Russlands fjerne østen og Heilongjiang i Nord-Kina. Nominatformen hekker østover til elven Jenisej i det sentrale Sibir, mens orientale hekker videre østover. Arten trives i åpen barskog og blandingsskog; finnes i taiga- og fjellskog, hovedsakelig med bartrær, noen ganger opp til tregrensen; vanlig i skog av sølvgran (Abies alba). Trenger tilgang til lysninger, myrer, enger eller skredområder.I Norge er den særlig å finne på Østlandet og i Trøndelag, mens den er fraværende i Sogn og Fjordane og tidligere Hordaland. Hekking er imidlertid ellers kjent over hele landet. Her til lands foretrekker arten eldre blandingsskog, der den gjerne lever av byttedyr som smågnagere og andre fugler. Om vinteren trekker gjerne spurveugla inn til løvdominert skog i lavlandet. Den forekommer ofte i skogkanten mot åpne områder. Populasjonsstørrelsen påvirkes ofte av såkalte smågnagersvingninger.Arten bygger typisk redet i hule trær og fuglekasser, gjerne forlatte hakkespetthull.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) spurveugle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) spurveugle hos Artsdatabanken 
(sv) spurveugle hos Dyntaxa 
(en) spurveugle hos Fauna Europaea 
(en) spurveugle hos ITIS 
(en) spurveugle hos NCBI 
(en) Kategori:Glaucidium passerinum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Glaucidium passerinum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Glaucidium passerinum – detaljert informasjon på Wikispecies