jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Spåtind

Spåtind er den høyeste fjelltoppen på Synnfjellet, som ligger midt i mellom Lillehammer i øst og Fagernes i vest. Fjellet har en høyde på 1 414 meter over havet. Toppen ligger på grensen mellom kommunene Nordre Land og Etnedal, begge i Innlandet fylke.
Fjellmassivet Synnfjell ruver godt i forhold til omgivelsene. Dette gjør Spåtind ganske unik med tanke på utsikt. Det er bare Gaustatoppen ved Rjukan som har tilsvarende utsyn fra toppen. Fra Spåtind ser man fjelltopper i seks fylker. I sør skimtes Norefjell og mot høyre ligger Hallingskarvet, Skogshorn i Hemsedal. Valdresfjellene Rundemellen og Skaget sees i vest. I nordvest dukker Jotunheimens spisse tagger opp med blant annet Hurrungane og Glittertinden opp. Mer mot høyre ser man Rondane. Det er lett å kjenne igjen karakteristiske topper som Stor-Sølnkletten i Alvdalsfjellene og Muen i Ringebufjellet. Alpinanlegget ved Hafjell er også godt synlig. Søsterkirkene på Hadeland og kirken i Stange er også synlig. Sommeren 2014 ble det på Spåtindtoppen avduket en av de største sikteskivene her i landet med sine 155 siktepunkter.Ved foten av Spåtind er det mange store og små hyttefelt. De største er i Synnadalen på østsiden av fjellet, og Hugulia, på sørsiden av Spåtind. På østsiden er det en alpinbakke og et hotell.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kåre Kompelien (2005): Synnfjellet i våre hjerter. ISBN 978-82-91525-13-7


== Eksterne lenker ==
Detaljert beskrivelse av Spåtind på Peakbook.org
Hugulia fjellstue
Hugulia velforening
Spåtind sport hotell
Spåtind Skisenter
Nyhetsblikk

Nyhetsblikk er et norsk direktesendt aktualitetsmagasin med mye kulturstoff som gikk på NRK2 fra 2000 til 2001. Programmet kan beskrives som et direktesendt nyhetsprogram med reportasjer og gjester, og favnet både kultur, medier, økonomi og utenriksstoff. Det ble sendt fire ganger i uken, mandag til torsdag.Programmet ble etterfulgt av Stereo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nyhetsblikk på Internet Movie Database 
(no) Nyhetsblikk på NRK TV
Team Trafikk

Team Trafikk AS, det siste året kjent som Nettbuss Trondheim AS, var et datterselskap av Nettbuss som driftet bybussene i Trondheim. Virksomheten hadde ca. 690 ansatte og ca. 225 busser i daglig drift. Pr. 2009 transporterte selskapet ca. 70 000 passasjerer daglig, 20 millioner per år. I tillegg til vanlig rutekjøring drev selskapet «Nattbussen», oppdragskjøring, skolekjøring og «Team Flexibuss» som drev med mer spesialrettet transport.


== Historie ==
Team Trafikk ble etablert 1. juli 2001, gjennom en sammenslåing av Trondheim Trafikkselskap og Hemne Orkladal Billag. Dette ble til et selskap med ca. 1 200 ansatte og ca. 600 vogner, i hovedsak busser. Team Trafikk ble nå morselskap i konsernet med datterselskaper, som Team Møre, Team Buss og Team Verkstedsenter. Nettbuss kjøpte høsten 2002 opp Team Trafikk, og ble eneste eier i selskapet fra 16. desember 2002. Team Trafikk fortsatte som et datterselskap av Nettbuss, med ansvar for bussrutekjøringen i Trondheim. De øvrige selskapene for busstrafikk som var i konsernet Team Trafikk ble da søstre; Nettbuss Trøndelag og Nettbuss Møre.
Selskapet skiftet 1. januar 2011 navn til Nettbuss Trondheim AS. Fra 1. september 2011 ble Nettbuss Trondheim fusjonert inn i Nettbuss Trøndelag som en naturlig følge av mindre trafikkproduksjon fordi resten av Trondheims busslinjer kjøres av andre operatører på oppdrag for AtB.
Knappeduktelt

Knappeduken er en del av den militære feltutrustningen til hver enkelt soldat. 
Den er rombeformet med åpning i midten som kunne knappes igjen. Duken er av dunlerret eller tettvevd impregnert tekstil, og skulle tåle regn uten å slippe mye gjennom. Langs alle fire sidene og noen ekstra steder er det et mønster av knapper og knapphull. Duken var tidligere hvit på en side, og kaki- eller kamuflasjefarget på den andre, dagens duker er stort sett olivengrønne på begge sider.
Duken kan tres over hodet og brukes som regnslag. To eller flere duker kan knappes sammen til et telt (knappeduktelt). Tilbehøret består av korte teltstenger som kan skjøtes sammen til ønsket lengde. Ved å feste telttoppen til en passende tregrein får man bedre plass inne.
Harri Olli

Harri Olli (født 15. januar 1985 i Rovaniemi) er en finsk skihopper. Han oppnådde sin første internasjonale mesterskapsmedalje under junior-VM i 2003, da han var med på det finske laget som tok bronsemedalje i laghoppingen. Han debuterte i verdenscupen i 2002. 
Under VM 2007 i Sapporo overrasket Harri Olli stort ved å ta sølvmedalje i storbakkerennet,slått med 0,2 poeng av den sveitsiske vinneren Simon Ammann.  Noen hevdet i ettertid at Harri Olli burde ha blitt verdensmester, og mente han ble snytt for stilpoeng fordi han ikke hadde et kjent nok navn.
På slutten av 07/08-sesongen, var han med på det finske laget som vant sølv i skiflyvings-VM i Oberstdorf. Etter lagkonkurransen ble han utestengt for resten av sesongen av landslaget på grunn av at han hadde festet langt utpå natta.Han var imidlertid tilbake igjen den påfølgende sesongen som ble en sportslig opptur med 3 verdenscupseire og en andreplass og en tredjeplass. Derimot ble 2009/10-sesongen svært ustabil, hvor han enten landet på kulen eller hoppet bakken ned. Han fikk to pallplasseringer den sesongen og bronse i lagkonkurransen i  VM i skiflyging i Planica 2010.
30. november 2010 ble Olli suspendert av FIS etter å ha gitt fingeren til mediakameraet etter at han hoppet 77 meter i kvalifiseringen, og han ble suspendert fra det finske landslaget. Etter suspensjonen fikk han hoppe i Sapporo i verdenscupen uten hell og la senere opp. Men i 2013 gjorde han comeback.


== Verdenscupseire ==
14. februar 2009 – Oberstdorf,  Tyskland
13. mars 2009 – Lillehammer,  Norge
22. mars 2009 – Planica,  Slovenia


== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harri Olli – Olympedia 
(en) Harri Olli – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Harri Olli – FIS (kombinert) 
(en) Harri Olli – FIS (langrenn) 
(en) Harri Olli – FIS (skihopping) 
(pl) Harri Olli – skijumping.pl
Fylkesvei 5448

Fylkesveg 5448 går mellom Søreide og Høyland i Alver kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 389 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 AlverHøylandsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5448
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Villmarksliv

Villmarksliv er et månedlig tidsskrift om sportsfiske, jakt, friluftsliv og dyreliv som utgis av Egmont Publishing.


== Om bladet ==
Magasinet ble etablert i 1973 (ett prøvenummer i 1972), og er kjent for de fleste såkalte villmarkinger. Bladet ble startet av de fire gründerne Thorbjørn Tufte, Bjørn Holm-Hansen, Anton Lossius og Olaf Gundersrud gjennom Naturforlaget AS. De første årene delte Tufte og Holm-Hansen på redaktørjobben, ved å ha ansvaret for annenhver utgivelse. I 1988 overtok Dag Kjelsaas redaktørstolen. Dagens redaktør er Knut Brevik, og tok over jobben i 2005. 
I 1992 kjøpte Hjemmet Mortensen opp aksjemajoriteten, og overtok driften. Villmarksliv har vært boltreplass for en rekke kjente villmarkinger, fra Sverre M. Fjelstad til Lars Monsen. 
Bladet utgir i tillegg flere årlige spesialutgivelser som «Ørretfiske», «Vill mat» og «Norske naturperler». Bladet arrangerer også «NM i naturfoto», og gjennom hele året kan leserne følge landets beste naturfotografer knive om premiene. Det fører også de offisielle norgesrekordlistene innen sportsfiske, de såkalte «Sportsfiskerekordene». 


== Opplag ==
Bekreftede netto opplagstall fra Mediebedriftenes Landsforening:
2011: 36 644
2012: 34 473
2013: 32 390
2014: 30 105
2015: 28 209
2016: 26 456
2017: 24 582
2018: 21 658
2019: 22 321
2020: 19 780
2021: 19 731


== Se også ==
Svensk Jakt, svensk jaktmagasin
Våpenjournalen, norsk skytevåpenmagasin
Vapentidningen , svensk skytevåpenmagasin


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Fylkesvei 5452

Fylkesveg 5452 går mellom Vaet og Leknes i Alver kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 391 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 AlverSandvikavegen 

Leknesvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5452
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 5460

Fylkesveg 5460 går mellom Hindenes og Eknesvåg i Alver.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 395 (Hordaland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 AlverHindenesvegen 

Eidavegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5460
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Bjørnemyr

Bjørnemyr er et strøk og en skolekrets som ligger på vestsiden av halvøya Nesodden, i Viken. Området lå opprinnelig til gårdsnummer 1, Berger og gårdsnummer 30, To i Nesodden kommune. Bjørnemyr har ikke bare vokst sammen med strøket Alværn, men begge er nå også deler av tettstedet Nesoddtangen.
Bjørnemyr skole ligger i området og har ca. 200 elever. Ved siden av skolen ligger et lite senter med dagligvarebutikk, frisør og hud- og fotpleie. Bjørnemyrs største arbeidsplass er Sunnaas Sykehus, som er et av Norges største rehabliteringssykehus. I 2005 ble det bygget et stort leilighetsbygg, med dagligvarebutikk, kafé, helsekostbutikk og en butikk med ting til hjemmet.
Bjørnemyr har også en av Nesoddens største speidergrupper, som er veldig aktiv.
Insecta norvegiae

Insecta norvegiae er et entomologisk vitenskapelig tidsskrift og omfatter monografier, utbredelsesoversikter, sjekklister og bibliografier. Heftet er et supplement til Norwegian Journal of Entomology. 
Redaktør er Lars Ove Hansen og det utgis av Norsk entomologisk forening. 
Insecta norvegiae omhandler hovedsakelig entomologien (insekter) i Norge, men stoff om andre norske arter leddyr får plass i heftetet. Språket er engelsk.


== Hittil utkommet ==
1980 – Refseth, D. Atlas of the Coleoptera of Norway . 1. Silphidae, Catopidae, Colonidae, Leptinidae. Insecta norvegiae 1, 44 sider.
1982 – Kvamme, T. Atlas of the Formicidae of Norway (Hymenoptera: Aculeata). Insecta norvegiae 2, 56 sider.
1988 – Stokkeland, I. A bibliography of Norwegian Caddisfly publications (Insecta: Trichoptera) 1879-1985. Insecta norvegiae 3, 40 sider.
1989 – Hauge, E. An annotated check-list of Norwegian Spiders (Araneae). Insecta norvegiae 4, 40 sider.
1994 – Aarvik, L., Svendsen, S., Berg, Y., Berggren, K. & Hansen, L.O. Atlas of the Lepidoptera of Norway . Part 1. Gelechioidea: Oecophoridae, Agonoxenidae, Batrachedridae, Momphidae, Cosmopterigidae, Scythridae, Blastobasidae. Insecta norvegiae 5, 72 sider.
1996 – Stokkeland, I. Bibliography of Norwegian Mayfly, Damselfly, Dragonfly and Stonefly publications (Insecta: Ephemeroptera; Odonata; Plecoptera) 1882-1993. Insecta norvegiae 6, 109 sider.
2005 – Greve, Lita. Atlas of the Clusiidae (Diptera) in Norway. Insecta norvegiae 7. 28 sider.


== Kilder ==
Insecta norvegiae – Norsk entomologisk forening
Sømme, Lauritz. 2004. Entomologiens historie i Norge. Norsk entomologisk forening 1904 – 2004. Zoologisk museum, Universitetet i Oslo. ISBN 82-996923-1-8. 326 sider.


== Eksterne lenker ==
Norsk entomologisk forening – Insecta norvegiae
Norsk entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Mount Liamuiga

Mount Liamuiga er det høyeste fjellet i landet Saint Kitts og Nevis. Toppen er 1 156 meter over havet. Fjellet er av vulkansk opprinnelse. Siste større utbrudd fant sted for mindre enn 2000 år siden, men rapporter om utbrudd i 1692 og 1843 anses som usikre. Krateret har fumaroler.


== Referanser ==
Renato Pasini

Renato Pasini (født 31. juli 1977 i Gazzaniga) er en italiensk tidligere langrennsløper som konkurrerte fra 1996 til 2013. Han vant gull i lagsprinten (sammen med Cristian Zorzi) under VM 2007 i Sapporo. Pasinis bror Fabio er også langrennsløper.
Han debuterte i verdenscupen i mars 2000 i Bormio, der han endte på en beskjeden 77.-plass. Etter hvert utviklet han seg til sprintspesialist. Renato vant sin første verdenscupseier 21. januar 2007 på sprinten i Rybinsk i Russland. Han tok sin andre  seier den 31. januar 2009, på akkurat samme sted.


=== Sammenlagtresultater i verdenscupen i langrenn ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Renato Pasini – Olympedia 
(en) Renato Pasini – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Renato Pasini – FIS (langrenn)
Fylkesvei 5582

Fylkesvei 5582 går mellom Byrknes og Sløvåg i Gulen.
Traséer: Sellevåg – Eidsbotn (11,2 km), Skipavik – Byrknes (16,8 km), Mjømnevatnet – Mjømna kai (2,6 km), Mjømnevatnet – Mjømna kai (2,6 km), Sløvåg – Fivelstad (ca. 5 km), Brandangersundet – Ånneland (ca. 5 km)
4. november 2010 ble den nye fylkesveitraséen mellom Ånneland og Sløvåg offisielt åpnet, fergesambandet mellom Skipavik og Sløvåg ble samtidig nedlagt. Strekningen mellom Sløvåg og Fivelstad hadde vært i trafikk siden desember 2008. Kostnadene var 215 mill. kroner, Brandangersundet bru inkludert.Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 4 (Sogn og Fjordane).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Gulen
Glenjevegen 

Uten navn 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5582
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Anna Karin Strömstedt

Anna Karin Strömstedt (født 1981 i Vansbro) er en svensk tidligere langrennsløper og skiskytter. Hun slo gjennom med medalje i det svenske seniormesterskapet allerede før hun fylte 17 år, og var med å vinne stafettgull i junior-VM 1998.
Hun gikk sisteetappen for Sverige i OL 2006 i Torino, der det svenske laget endte på fjerdeplass.
4. februar 2007 var hun med på å vinne verdenscupstafetten i Davos (foran Norge og Finland). Hennes beste individuelle plasseringer er en femteplass på sprinten i Nové Město i desember 2005.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anna Karin Strömstedt – Olympedia 
(en) Anna Karin Strömstedt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Anna Karin Strömstedt – Sveriges olympiske komité 
(en) Anna Karin Strömstedt – FIS (langrenn) 
(en) Anna Karin Strömstedt – IBU
Atalanta norvegica

Atalanta norvegica eller bare Atalanta, var et entomologisk vitenskapelig tidsskrift.  Bladet var norskspråklig. Navnet kommer av det latinske navnet på dagsommerfuglen admiral (Vanessa atalanta).
Bladet ble startet av Magne Opheim (1898–1987) i 1967 samtidig med Norsk Lepidopterologisk Selskap som skulle spre kunnskap om Norges sommerfuglfauna. Selskapet var uavhengig av Norsk entomologisk forening. Opheim var redaktør for bladet og han var lenge den store eksperten på sommerfugler i Norge. 
Første hefte kom i 1967. Det viste seg at navnet Atalanta allerede var benyttet på et tysk tidsskrift. Navnet ble derfor forandret til Atalanta norvegica fra og med det tredje heftet. 
Atalanta norvegica kom ut med fire bind over 17 år.  

1967-1971 – Det første bindet, omfattet fem hefter på i alt 254 sider.
1972-1976 – Bind to, omfattet fem hefter på tilsammen 158 sider.
1977-1981 – Bind tre, omfattet syv hefter fordelt på 184 sider.
1982-1983 – Bind fire, omfattet to hefter på i alt 48 sider.Etter det fjerde bindet, i 1983, gikk både Norsk Lepidopterologisk Selskap og tidsskriftet inn.
Alle hefter av Atalanta norvegica kan leses (PDF) på siden til Norsk entomologisk forening 


== Kilder ==
Norsk entomologisk forening – Atalanta norvegica
Sømme, Laurits. 2004. Entomologiens historie i Norge. Norsk entomologisk forening 1904 – 2004. Zoologisk museum, Universitetet i Oslo. ISBN 82-996923-1-8. 326 sider.


== Eksterne lenker ==
Norsk entomologisk forening – Atalanta norvegica
Norsk entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Branford Marsalis

Branford Marsalis (født 26. august 1960 i Breaux Bridge i Louisiana) er en amerikansk saksofonist.
Branford Marsalis begynte sin karriere tidlig på 1980-tallet i Art Blakey's big band, Clark Terry, og Blakey's Jazz Messengers. Fra 1982 til 1985 spilte han i gruppen til broren Wynton Marsalis. Han sluttet der for å spille i bandet til Sting. Blant annet stod han og Sting sammen med Phil Collins på scenen, i forbindelse med Live Aid i 1985. Han er med på minst 3 av Stings album, og for eksempel spiller han saksofonsoloen i hiten «Englishman in New York». 
I 1986 started Marsalis sin egen gruppe. Fra 1992 til 1995 var han sjefsdirigent i Tonight Show med Jay Leno. Han startet en gruppe kalt Buckshot LeFonque som skulle kombinere jazz med rhythm and blues, hiphop og rock. På tidlig 1990-tall, hadde Marsalis en rekke gjesteopptredener med Grateful Dead. Han var saksofonisten i Shanices 1992-hit «I Love Your Smile». I andre havpart av sangen har han et soloparti, og Shanice roper «Blow, Branford, Blow». Han var også på turné med Miles Davis i et av Davis' siste band. 
Branford Marsalis har spilt i en del filmer, først i 1987, i Kast mamma av toget, med Danny DeVito og Billy Crystal. Han har også komponert musikk til noen filmer og TV-serier.
Sammen med Harry Connick jr. og Habitat for Humanity er Branford Marsalis med på et prosjekt for å hjelpe å gjenoppbygge New Orleans. Marsalis og Connick kom med ideen om å starte en Musicians' Village, for å bringe musikere tilbake til New Orleans etter orkanen Katrina. Dette prosjektet er det største gjenoppbyggingsprosjektet i New Orleans etter orkanen til dags dato (februar 2007). Han har startet plateselskapet Marsalis Music.
Marsalis har fem brødre. tre av brødrene hans er jazzmusikere. Deres far er jazzpianisten Ellis Marsalis jr.. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Branford Marsalis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Branford Marsalis på Internet Movie Database 
(en) Branford Marsalis hos The Movie Database 
(en) Branford Marsalis hos Internet Broadway Database
Steilene naturhavn

Steilene naturhavn er en naturlig båtplass for småbåter og seilbåter nord på Storsteilene på øygruppen Steilene i Indre Oslofjord.
Naturhavnen ligger nord for den gamle fiskeoljetanken på Steilene. Her er det ca. 2 meters dyp 2 meter fra land. Havna er utsatt for nordlige vinder, og det er en sjøkabel i sundet mot vest man må unngå ved ankring. Sør for Storsteilene er det bryggeanlegg og kommersiell drift.
Oslofjordens Friluftsråd har utlagte bøyer i Oslofjorden, og har en blå, trygg bøye på Steilenes nordside. Denne er tilgjengelig for alle, men personer med vimpel fra Friluftsrådet har fortrinnsrett. Disse er forøvrig dimensjonert for flere båter og tåler godt flere som ligger langsides.
Fylkesvei 62 (Sogn og Fjordane)

Fylkesvei 62 (Fv62) gikk mellom Risnes og Hyllestad, og mellom Rysjedalsvika og Indrefjorden i Hyllestad kommune. 
Veien besto av to traséer uten direkte forbindelse. 2019 ble disse erstattet av fylkesvei 5650 og fylkesvei 5651.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Hyllestad
Endepunkt Risnes
 Fureneset
607Fylkesvei 607 fra Hyllestad til 57Fylkesvei 57 Flekke i FjalerForbindelse via 607Fylkesvei 607 - 57Fylkesvei 57

57Fylkesvei 57 fra Rysjedalsvika mot  Rysjedalsvika–Rutledal → Gulen
Kommunal vei til Sågnes (7,4 km)
Endepunkt Indrefjorden


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Fylkesvei 5653

Fylkesvei 5653 (Fv5653) går mellom Løland bru i Hyllestad og Lavik i Høyanger kommune. Veien er 13,4 km lang.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 63 (Sogn og Fjordane).


== Kommuner og knutepunkter ==

 HyllestadLølandsvegen 

 HøyangerLavikdalsvegen 

 Støldal
 Trangane


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5653
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Evangelietoner

Evangelietoner er sangboken som brukes i Pinsebevegelsen i Norge. Den utkom for første gang i 1979. Evangelietoner er en revidert utgave av sangboken Maran ata (sangbok)‎, som tidligere ble brukt.  En melodibok med noter til alle sangene finnes, den har samme navn. 
Sangboken er utgitt av Filadelfiaforlaget.
I 2006 spilte Stephan Christiansen inn 12 av de klassiske sangene i rockeversjon på CD-utgivelsen Evangelietoner.


== Referanser ==
Nordberg skole

Nordberg skole er en ungdomsskole med ca. 580 elever og 50 ansatte. 
Skolen ligger på Kringsjå nord i Oslo ved inngangen til Nordmarka, like ved Sognsvann. Nærmeste nabo er Kringsjå skole og 
Kringsjåhallen. Skolen ble tatt i bruk høsten 1997 samtidig med innføring av L97. Skolen har elever som har gått på Kringsjå, Korsvoll og Tåsen skole. 
Bygningen er en «kompaktskole», og midt i hver etasje er sentrale funksjoner som for eksempel biblioteket og et datarom plassert. Undervisningsarealene er plassert i fløyer på hver side. Rommene er fleksible med skyvedører som gjør det mulig å
tilpasse arealene etter den pedagogiske aktiviteten.


== Eksterne lenker ==
Skolens hjemmeside
Data og statistikk, MinOsloskole. Besøkt 5. februar 2018.
Vannhjulet i Venafro

Vannhjulet i Venafro er et vannhjul fra oldtiden som er funnet i Venafro utenfor  Pompeii.
Arkeologer har fra oldtiden funnet meget få vannhjul eller det som kan være omkring hjulet, nemlig dammer, renner, mølle etc. Det eneste hjulet som er funnet, og som kan fortelle oss litt om detaljer fra konstruksjonen, er fra Venafro utenfor Pompeii. Det ble gravd frem i 1908, og lå under flere meter med lava. Hjulet var blitt dekket av lava i forbindelse med utbruddet fra vulkanen Vesuv i år 79 e.Kr. De porøse egenskapene til lavaen gjorde at selve hjulet som var av tre, råtnet. Tilbake ble det et hulrom som i stor detalj viser hvordan hjulet så ut. Det Nasjonale Museum i Napoli har rekonstruert hjulet.
Hjulet hadde 18 blader festet med tre nagler på hver side. Naglene kunne være av tre eller jern. Hjulet er 1,85 m i diameter og bredden er 30 cm. Senterdelen (navet eller hub) er stor og tung, 74 cm i diameter. Hjulet fikk vann fra en akvadukt og fallhøyden som ga vannet fart var på 4 m.  Hjulet var av den såkalte undervanntypen, og det betyr at vannet renner på undersiden av hjulet. Avhengig av vannmengden var effekt til hjulet ca. 1 – 1,5 kW. Dette tilsvarer effekten til om lag 10 mennesker.
Akslingen har sannsynligvis vært av eik, og kledd med metall i endene. Lagrene som akslingen hvilte på var av stein eller eik.
Man ser flere svakheter i konstruksjonen av vannhjulet. Senterdelen er alt for stor og tung, og var sannsynligvis laget av eik. De ytre delene var av furu. Tyngden på senterdelen har tydelig trukket effekten ned. Bladene hadde «vegger» på sidene. Dette ga stor stabilitet og styrke til hjulet, men trekker effekten ned. Man ser tydelig at på dette meget tidlige stadium i utviklingen av vannhjul, var det flere mangler eller feil i konstruksjonen.
Man har på denne tiden (altså 79 e.Kr.) bare brukt vannhjul i Romerriket ca. 100-150 år, og det var meget lite brukt. I de påfølgende århundrer lærer man å lage mer effektive vannhjul, og denne «nye» teknologien ser ut til å brukes mye mer de siste par århundrer av oldtiden (300-500 e.Kr.).


== Referanser ==
Fylkesvei 5655

Fylkesvei 5655 (Fv5655) går mellom Hellevik i Fjaler og Salbu i Hyllestad kommune. Fergeforbindelser til Askvoll er del av veien.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 61, og frem til 2019 fylkesvei 65 (Sogn og Fjordane).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Askvoll
 Ferge fra Fv5662Fylkesvei 5662 Værlandet
 Ferge fra Fv5660Fylkesvei 5660 Gjervik på Atløyna Ferge fra 608Fylkesvei 608 Askvoll
 Fjaler
 til Fure ferjekaiVågsvegen 

 HyllestadLabergvegen 

Skifjordvegen 
Åfjordvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv5665
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger