jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
L.S. Lowry

Laurence Stephen Lowry (født 1. november 1887 i Manchester, død  23. februar 1976), også kjent som L.S. Lowry, var en engelsk kunstner. Hovedmengden av hans bilder skildrer liv og landskaper fra byen og distriktet hvor han bodde i 30 år av sitt liv.
Lowry er kjent for sine scener fra det industrialiserte miljøet som fantes i Nord-England på begynnelsen av 1900-tallet. Han hadde en karakteristisk malemåte med gråaktige bylandskaper befolket med en mengde menneskefigurer, malt nærmest som «fyrstikkmenn». Han malte også mystiske avfolkede landskaper og portretter av mennesker hensunket i egne tanker. 
Lowry laget over 1 000 malerier og 8000 tegninger, deriblant en samling som kalles «marionett-verk» (Marionette Works) som først ble funnet etter hans død. The Lowry Centre i Salford har de fleste av hans etterlatte bilder, mens Tate Gallery i London har 23.L.S. Lowry ble tildelt mange æresbevisninger, og har blant annet rekorden når det gjelder å ha avslått å motta kongelige sådanne, Han avslo to ganger Order of the British Empire: som offiser (OBE) i 1955, og som Commander (CBE) i 1961. I tillegg avslo han knighthood of the United Kingdom i 1988 og  Order of the Companions of Honour både i 1972 og 1976. En av titlene innebar å bli adlet.
I 1999 var et av Lowrys bilder: Going To The Match til salgs. Det kjente auksjonsfirmaet Sotheby's i London sto for budrunden som endte på GBP 1 926 500, som var rekord for et moderne kunstverk til da.


== Verk (utvalg) ==
Coming from the Mill (1917)
An Accident (1926)
A Street Scene (1928)
The Fever Van (1935)
Head of a Man (1938)
Britain at Play (1943)
A Young Man (1955)
The Sea (1963)


== Referanser ==
Liège–Bastogne–Liège 2007

Liège–Bastogne–Liège 2007 tok plass 29. april. Rittet kjøres i den belgiske regionen Vallonien. 


== Liège–Bastogne–Liège, 262 km ==
29-04-2007 


== Klatrekonkurransen ==
I tillegg til hovedkonkurransen, er det 12 stigninger i rittet som tilsammen utgjør en klatrekonkurranse. Første, andre og tredjemann over hver stigning blir premiert med 4, 2, og 1 poeng. Rytterne må fullføre rittet for å regnes med i konkurransen. Hvis det to eller flere ryttere har samme poeng, blir rytteren med best resultat i hovedkonkurransen rangert foran de andre rytterne.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
UCI ProTour
PBS

PBS (Public Broadcasting Service) er en amerikansk kringkastingsorganisasjon med 354 lokale medlemsstasjoner over hele USA. Organisasjonen ble grunnlagt i 1969 etter at loven om offentlig kringkasting (Public Broadcasting Act of 1967) ble vedtatt i 1967. Loven ble undertegnet av president Lyndon B. Johnson, noe som førte til grunnleggelsen av Corporation for Public Broadcasting og som videre førte til opprettelsen av Public Broadcasting Service. Sendingene startet 5. oktober 1970.
PBS eies i fellesskap av de lokale stasjonene, som betaler PBS for de sendingene som distribueres av PBS sentralt. Disse sendingene består blant annet av nyheter, politisk analyse, historie, undervisning m.m., produsert av eksterne selskaper, eller lokale stasjoner. PBS distribuerer også BBC World News-bulletiner (sendingene som i Norge sendes på TV-kanalen BBC World).
PBS er kjent som en motvekt til de øvrige amerikanske TV-nettverkene, da inntektene delvis er basert på offentlige og frivillige donasjoner kontra reklameinntekter, selv om lokalstasjonene ofte supplerer donasjonene med reklame. PBS er også kjent for å sende mange britisk produserte programmer og serier, da særlig fra BBC slik som blant annet Monty Python's Flying Circus, Hotell i særklasse, 'Allo 'allo!, Doctor Who, Høy på pæra samt Mr. Bean, Father Ted og The Benny Hill Show.
Radiomarkedet i USA har tilsvarende, brukerfinansierte organisasjoner, bl.a. National Public Radio.


== PBS Kids ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) PBS (United States) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
New York City's NPR-medlemsstasjon
Boston's NPR-medlemsstasjon
Fylkesvei 6116

Fylkesveg 6116 går mellom Øre og Myklebostad i Gjemnes kommune. Veien går opp Skeisdalens vestside til Skei, og ned igjen på østsiden.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 288.


== Kommuner og knutepunkter ==

 GjemnesSkeisdalsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6116
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Jødisk Museum i Oslo

Jødisk Museum i Oslo er et museum i Oslo som skal ta vare på og formidle jødenes historie i Norge. Museet ble opprettet som en stiftelse i 2004, i samarbeid mellom Det mosaiske trossamfunn og Oslo Bymuseum. Initiativtager og første daglige leder var Sidsel Levin. I 2006 ble museet etablert som en selvstendig stiftelse. Museet åpnet for publikum med sin første utstilling i 2008, «Friheten vinnes ikke bare én gang», om jødiske kunstnere i Norge og om jøder som tok del i kampen mot nazismen under 2. verdenskrig.
Museet i lokalene i Calmeyers gate 15B i Oslo ble åpnet av  kronprins Haakon 8. september 2008. I lokalene lå det opprinnelig en synagoge fra 1921 til 1942, og mange av de jødene som innvandret til Norge fra midten av 1800-tallet bodde i Hausmannskvartalene, strøket der Calmeyers gate ligger, og nedre Grünerløkka.
Museets formål er å samle, bevare, forske på og formidle pålitelig kunnskap om og skape økt forståelse om jødenes historie i Norge, kunnskap om jødisk kultur, dagligliv, religiøs praksis og integrering i det norske samfunnet,  samt å være en inspirator for kulturell aktivitet, kunnskapsformidling og debatt. Museet ønsker å være en brobygger mellom de jødiske miljøer og storsamfunnet. Jødisk Museum i Oslo avholder foredrag, konserter, skiftende utstillinger samt annen utadrettet kulturvirksomhet. Temaer museet skal behandle er jødisk kultur, tradisjon og historie samt jødedom i sin alminnelighet.
Pr. 2021 viser museet tre utstilinger: «Det jødiske året - alt til sin tid», om de jødiske hellig- og høytidsdager, «Husk oss til livet – jødiske skjebner 1940-1945» og «Heia jødene!», om idretten som prestasjons- og integrasjonsarena for den jødiske minoriteten. 
Museet blir finansiert via midler fra Oslo kommune, Staten, prosjektmidler fra ulike stiftelser, museets venneforening samt private donasjoner.
Museets faste medarbeidere:

Torill Torp-Holte, utstillingsansvarlig og konst. daglig leder
Mats Tangestuen, faglig leder
Dag Kopperud, samlingsforvalter
Vidar Alne Paulsen, undervisningsleder
Kjetil Braut Simonsen, forsker
Kristine Bjørndal-Lien, formidler


== Se også ==
Synagogen i Calmeyers gate
Det jødiske museum i Trondheim


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(no) Offisielt nettsted 
(en) Jødisk Museum i Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gard Kvale

Gard Kvale (født 6. mai 1984 i Bergen) er en norsk tidligere svømmer. Kvale, som representerte Bergens Svømme Club, hadde sin styrke i medleyøvelsene og de lengre friøvelsene.
Kvale representerte Norge under Sommer-OL 2008 og satte da norsk og personlig rekord på 200 meter fri, men han gikk likevel ikke videre til semifinale. Kvale vant sitt heat da han svømte inn til 1.48,73 i kvalifiseringen.
Kvale har vunnet i alt 102 NM-gull. Dette er rekord for svømmere. For norske utøvere i andre idretter er det bare skytterne Pål Hembre og Harald Stenvaag som har flere NM-gull. 
Kvale vant kongepokalen i 2003.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gard Kvale – Olympedia 
(en) Gard Kvale – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Skistua

Skistua er ei skihytte rett ved Gråkallen i Bymarka ved Trondheim.  
Skistua eies av Stiftelsen Skistua, som er et samarbeid mellom Trondhjems Skiklub og Trondheim kommune. 


== Historie ==


=== Den gamle Skistua ===
Byggingen av den første Skistua startet i 1895, og da skihytta åpnet dørene for første gang i 1896 hadde den plass til 100 gjester. Arkitekt for bygningen var Solberg & Christensen.  
Etter påbygg i 1904 hadde hytta fått 72 sengeplasser i tillegg til bevertningsstedet. Skistua brant ned til grunnen nyttårsaften 1946. I en mellomperiode fungerte en tyskerbrakke som tilholdssted for turgåere. 


=== Den nye Skistua ===
I 1950 sto den nye Skistua ferdig. Arkitekt var denne gangen Roar Tønseth. Hytta hadde sin storhetstid gjennom 50- og 60-tallet. I 1997 ble Skistua stengt for bruk etter år med forfall og manglende vedlikehold. I 2002 ble hytta igjen åpnet for gjester i helgene, men etter hvert stengt for rehabilitering. 
Skistua ble åpnet etter rehabilitering høsten 2007. I juni 2009 stengte hytta igjen på grunn av dårlig økonomi, men fra januar 2010 er den åpen for servering daglig. Svein Skibnes Arkitektkontor AS sto for den omfattende rehabiliteringen. Prima AS, som eies 60% av Trondheim kommune og 40% av Røde Kors, står for serveringen.

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Skistua (Trondheim) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Skistuas hjemmeside
Trondhjems Skiklub
Skistua gjennom tidene(Adressa(2003))
Mosseveien (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Mosseveien.Mosseveien (19–299, 6A–286, 850) er en vei som starter i Gamlebyen i Oslo og følger E18 fra Ekebergskråningen til Vinterbro i Ås. Dette er en av hovedveiene fra Oslo til Østfold og Sverige. I Bydel Gamle Oslo har den husnummer 6A-59, i Bydel Søndre Nordstrand husnummer 71-850.


== Historikk ==

Veien fikk dagens navn i 1929/1941.

Veien hadde tidligere flere navn, fra 1860 het den Ljabrochausseen fra Gamlebyen til Ljan og videre over Ljabru og Klemetsrud til Sværsvann. Fra nåværende kryss med Ljabruveien til Gjersjøelva het den Ljanchausseen. Ljanchausseen fikk i 1929 navnet Mosseveien, mens Ljabrochausseen da ble kalt Ljabroveien. Fra 1941 ble hele veistrekningen kalt Mosseveien.» 

Den 7. oktober 1953 raste om lag 100 meter av Mosseveien ut ved Bekkelaget, i Bekkelagsraset. I leirskredet forsvant også grunnen under jernbanelinja. Lokaltoget fra Kolbotn fikk stoppet i tide, men Drøbakbussen ble tatt av skredet. I alt 5 mennesker mistet livet, hvorav 4 i bussen.


== Veistandard ==
I Gamlebyen har veien kun ett felt i hver retning. For øvrig er den 3 felts vei med et kollektivfelt med variabel retning, frem til avkjørselen mot Holmlia der den går over til 4 felts motorvei. Ved avkjøringen til Kolbotn får E18 igjen 3 felt, men klassifisert som motortrafikkvei. 
I Ås er Mosseveien en kommunal vei som går parallelt med E6 langs Årungen.
På lenge sikt er planen at Mosseveien ikke lenger skal være en del av E18. I det fastsatte planprogrammet for E6 Manglerudprosjektet (2016) står det: «E18 skal skiltes om fra Mosseveien til en felles trasé med E6 fra Vinterbro til Abildsø, og videre via Ryen til Bjørvika. Mosseveien skal fortsatt ha en riksvegfunksjon.»  Denne veien er 3,4 kilometer lengre enn veien via Mosseveien.
I samme planprogram er trafikkutviklingen på Mosseveien de senere år beskrevet : «Ny sammenhengende 4-feltsveg fra Vinterbro til Åsland og åpningen av Nøstvettunnelen i 2009, har medført at E6 sørfra ved bygrensa har økt fra 36100 ÅDT i år 2008 til 47100 ÅDT i 2014, en økning på ca. 30 %. E18 Mosseveien har i samme periode hatt en trafikknedgang fra 21500 ÅDT til vel 16500 ÅDT, en nedgang på ca. 24 %.»


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Mosseveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 368. ISBN 978-82-573-1760-7.
Egil Sjaastad

Egil Sjaastad (født 4. juli 1949 i Skogn) er forfatter og lærer på Fjellhaug utdanningssenter fra 1983, hvor han også var rektor i perioden 1986 til 1999. Han er cand.theol. fra Menighetsfakultetet og har vært misjonssekretær i Norges Kristelige Student- og Skoleungdomslag. Han har også vært landsungdomssekretær i Norsk Luthersk Misjonssamband. 
Sjaastad er også redaktør av tidsskriftet Fast Grunn. Hans andaktsbok Lyskasteren har kommet i en rekke opplag og er en av de mest solgte andaktsbøker for ungdom med et opplag på 40 000 pr. 2004.


== Bibliografi ==
Lyskasteren Andaktsbok for ungdom 1988 ISBN 82-520-4220-1
Vi forkynner Kristus'' En ressursbok for predikanter 2001 ISBN 82-520-3446-2
Oppstandelsen og livet'' En vandring gjennom påsken 2003 ISBN 82-520-3590-6
Han vekker mitt øre 2004 ISBN 82-520-4724-6
Salmeskatter: Originaltekster, krydder og historiesus rundt salmer


== Referanser ==


== Kilder ==
Omtale av Egil Sjaastad i nlm-leksikon
Fastkjevede fisker

Fastkjevede fisker er en gruppe fisk gruppert som en egen orden av Carl von Linné i hans 1758-utgave av Systema naturæ. Det vitenskapelige navnet Branchiostegi betyr «gjellehus».
Navnet kommer av at de har finnestråler av bein, men gjellelokkene er uten beinstråler.
Som mange av Linnés grupper har ikke ordenen overlevet grundigere undersøkelser. I Linnes verk inneholdt den følgende slekter, de fleste fra tropiske farevann:

Mormyrus (Elefantfisker)
Balistes (Avtrekkerfisker)
Ostracion (Kassefisker)
Tetrodon (Kulefisker & Månefisk)
Diodon (Piggsvinfisker)
Centriscus (Knivfisker)
Syngnathus (Nålefisker & havhester)
Pegasus (Pegasfisker)Mange av disse er i dag samlet i orden Nålefisker, mens de øvrige er spredt på flere forskjellige ordner. Fastkjevede fisker slik Linné beskrev den er derved en polyfyletisk gruppe.


== Referanser ==
De Musikalske Dvergene

De Musikalske Dvergene er en rockegruppe fra Bergen som ble startet 1980 av Bo Grønningsæter og Helge Grønhaug. 
De Musikalske Dvergene har opp gjennom årene hatt en fast kjerne, men bestetningen har variert noe. Fra starten Bo Grønningsæther (slagverk), Allert Bøkenes (gitar), Erling Hjertnes (bass),  Helge Grønhaug (vokal og gitar), Arne Grønhaug (gitar). Perkusjonisten Bo Grønningsæter ble erstattet av Per Helge Hansen. 
Det var denne besetningen, forsterket av Karsten Olsen (slagverk) som spilte inn gruppens første LP En klase bananer & en enkel seng. Platen ble spilt inn Sigma Lydstudio i 1988. Karsten Olsen overtar på slagverk for Per Helge Hansen og denne besetningen forblir uforandret inntil Allert Bøkenes slutter etter utgivelsen av bok/singel Ned Abels Allé i 1991. Etter enkelte midlertidige løsninger blir han erstattet av pianist Yngve «Fluebinder» Jacobsen. Denne besetningen var uforandreet frem til 2008. Da overtok Thor Inge Stokke for Karsten Olsen på slagverk. I 2010 kom ny endring; Willy Korneliussen inn¨på trommer og Tom Harry Halvorsen på tangenter. Enda en endring skjedde sommenen 2019 da Øyvind Lunde erstattet Erling Hjertnes på bass. 


== Bandmedlemmer ==
Besetningen i 2020:

Helge Grønhaug (gitar)
Arne Grønhaug (gitar)
Øivind Lunde (bass)
Willy Korneliussen (slagverk)
Tom Harry Halvorsen (tangenter, trekkspill)


== Diskografi ==
«Marianne (Tempo Corvette)» – 7" Singel – 1985
En klase bananer & en enkel seng – LP – MC – CD – 1989
Dvergenes andre – LP, MC, CD – 1990
Ned Abels Alle – 7" Singel/Bok – 1991
Arbeid for trygd – CD – 1993
Veldig respektable menn – Sanger av Ray Davies og The Kinks – (i samarbeid med Frode Alnæs) – CD – 2004
«25 år med slark i strengene» CDSingel – 2005
Om poteter får du snakke med min far – CD (Samleplate) – 2006
(.. uten store ord..) – CD – 2008
Tunge steiner - LP, CD - 2012
Goe' busser - CD - 2015
Om poteter får du sankke med mein far 2 - CD (Samleplate) – 2016
Rolig Rock'n Roll - LP, CD - 2017


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) De Musikalske Dvergene på Discogs 
(en) De Musikalske Dvergene på MusicBrainz 
(en) De Musikalske Dvergene på Songkick 
(no) De Musikalske Dvergene hos Norsk Musikkinformasjon
 Wikiquote: De musikalske dvergene – sitater
Grymyr

Grymyr er et lite tettsted i Vestre Gran ved Randsfjorden i Gran kommune. Fra gammelt av da den viktigste trafikkåren var med dampskip langs Randsfjorden, var Grymyr et viktig handelssentrum. Det inneholdt da en rekke butikker, smeder, bakeri, poståpneri med mer. Senere, da veien mellom Brandbu og Jevnaker kom, ble tilbudet ved bygda mindre, og på midten av 1990-tallet forsvant både postkontoret, bensinstasjonen og butikkene. Det eneste servicetilbudet som er igjen er den lokale kroen Rojankrysset, som er en kombinert kiosk, gatekjøkken og pub. 
Tettstedet er imidlertid kjent for sitt aktive foreningsliv og sin sterke dugnadsånd. Sentrale i så måte er Vestre Gran Idrettslag, Vestre Gran blandede kor, Grymyrgjengen og revygruppen Grymyr Theaterselskab. I 2012 ble det etablert en egen lokal organisasjon, Fokus Vestre Gran, som har som mål å arbeide med langsiktig utvikling av tettstedet. 
I tillegg til gårdsbruk og spredt husbebyggelse ligger det et boligfelt på Grymyr. Det ligger også en barneskole i tettstedet. Grymyr skole har ca. 80 elever fra 1. - 7. trinn. Skolens første del ble bygget i 1964 etter sammenslåing av to mindre skoler (Vestheim og Leikvoll skoler). Neste store påbygging ble ferdigstilt i 1988, et tilbygg med gymsal og påtenkt svømmebasseng. Bassenget ble imidlertid aldri ferdigstilt. Etter lang tids lokalt arbeid vedtok kommunestyret i Gran på slutten av 2010 at bassengrommet skulle ombygges til auditorium, nytt skolebibliotek samt spinning- og styrkerom. Det nye anlegget ble offisielt åpnet den 17. februar 2012.
Klæstad mølle (bygget 1896) ligger nær tettstedet. Mølla er under restaurering av lokale krefter og ble gjenåpnet av riksantikvar Jørn Holme den 16. september 2012. Ved samme anledning ble den erklært som kulturminne av nasjonal betydning.

Grymyr har egen kirke. Den gamle var fra 1899, men brant ned i 1999. Grymyr kirke ble gjenreist i 2003. 


== Se også ==
Personer med tilhørighet til Grymyr og Vestre Gran:

Rigmor Aasrud
Øyvind Myhre


== Eksterne lenker ==
Informasjonssider om Grymyr og Vestre Gran fra stedsutviklingsprosjektet Fokus Vestre Gran
Grymyr skole
Hjemmeside for Vestre Gran Idrettslag
Hjemmeside for Vestre Gran blandede kor
Hjemmeside for Grymyrgjengen
Hjemmeside for Rojankrysset
Kemer

Kemer er et konstruert turiststed ca. 43 kilometer fra Antalya. Byen ble bygget i 1910 og ligger ved utkanten av Taurusfjellene ved Middelhavet. Kemer har 53 kilometer kystlinje og lange sand- og rullesteinstrender.
Kemer er blitt et populært turiststed og har per 1990; 9,940 innbyggere.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kemer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
En klase bananer & en enkel seng

En klase bananer & en enkel seng er debutalbumet til De Musikalske Dvergene, som ble utgitt i 1989.


== Sporliste ==
«Torsdagsfisken» (Helge Grønhaug)
«Marianne (Tempo Corvette)» (Helge Grønhaug)
«Tomgodsets dronning» (Helge Grønhaug/Bo Grønningsæter)
«Ærlige Allerts Transport» (Helge Grønhaug)
«Sinte gamle menn» (Helge Grønhaug/Bo Grønningsæter)
«Faen ikkje løst te' gå hem» (Helge Grønhaug)
«Skutt gorilla» (Helge Grønhaug)
«Eg kjøper ikkje ringer» (Helge Grønhaug)
«Farvel Marianne» (Helge Grønhaug)
«Ved siden av kjøkkenbordet» (Helge Grønhaug)


=== Avsporinger ===
«Svin på skogen» (Helge Grønhaug), (Demo)
«Ost og vin» (Helge Grønhaug), (Demo)
«Kom her for å feste» (Helge Grønhaug), (Live)
«Faen ikkje løst te gå hem!» (Helge Grønhaug), (Live)
«Torsdagsfisken» (Helge Grønhaug), (Live)
«Sinte gamle menn» (Helge Grønhaug/Bo Grønningsæter), (Demo)


== Medvirkende ==


=== De Musikalske Dvergene ===
Allert Bøkenes – Gitar, sang
Per Helge Hansen – Trommer, coverdesign
Erling Hjertnes – Bass, sang
Karsten Olsen – Perkusjon, trommer
Arne Grønhaug – Gitar, sang
Helge Grønhaug – Gitar, sang, låtskriver


=== Øvrige ===
Svein Hovland - gitar/bakgrunnvokal på Ved siden av kjøkkenbordet, produsent
Per Myklebust - piano, orgel, bakgrunnvokal, kreativitet
Per Skotheim - munnspill
Arve Håland - trekkspill
Ine Tømmerås - bakgrunnvokal
Øyvind Larsen - bakgrunnvokal
Kåre Kalvenes - co-produsent, tekniker
Tom Kvålsvoll - mastering
Jean-Pierre Laffont - fotograf
Leif Moe-Nilssen - fotograf
Torfinn Nergaard - coverdesign
Erling Gjelsvik - albumnotater
Bo Grønningsæter - låtskriver


== Kilder ==

(en) En klase bananer & en enkel seng på Discogs
Dvergenes andre

Dvergenes andre er et musikkalbum av De Musikalske Dvergene som ble utgitt i 1990.


== Sporliste ==
«God morgen Fredriksen» (Helge Grønhaug)
«Eg gjør så godt eg kan» (Helge Grønhaug)
«Mild protest» (Helge Grønhaug)
«Toogførtiende gate» (Arild Martinsen/Helge Grønhaug)
«Rein krangel» (Helge Grønhaug)
«Rolig rock'n roll» (Helge Grønhaug)
«Menneskelig å beile» (Helge Grønhaug)
«Ta meg med» (Helge Grønhaug)
«Kalle» (Helge Grønhaug)
«Blomster» (Helge Grønhaug)
«For en neve boller» (Helge Grønhaug)


== Medvirkende ==


=== De Musikalske Dvergene ===
Allert Bøkenes – Gitar, sang
Erling Hjertnes – Bass, sang
Karsten Olsen – Perkusjon, trommer
Arne Grønhaug – Gitar, sang
Helge Grønhaug – Gitar, sang, låtskriver


=== Øvrige ===
Svein Hovland - piano baklengs, småplukk, produsent, tekniker
Per Myklebust - keyboard, kor, kreativitet
Per Skotheim - munnspill
Eli Marie Soltvedt - bakgrunnvokal
Henrikke Helland - bakgrunnvokal, tekniker
Ine Tømmerås - bakgrunnvokal
Knut Aafløy - bakgrunnvokal
Øyvind Larsen - bakgrunnvokal
Espen Lien - tekniker
Kåre Kalvenes - tekniker
Yngve Sætre - tekniker
Svein Kløvig - fotograf
Dag Indrebø - fotograf
Erling Gjelsvik - albumnotater
Kees Grijpink - kutting
Per Helge Hansen - coverdesign/illustrasjon


== Kilder ==

(en) Dvergenes andre på Discogs
Kaduna (delstat)

Kaduna er en delstat i det indre nordvestlige Nigeria. Det er et ustabilt område, og i forbindelse med valget i 2007 ble det innført forbud mot demonstrasjoner i gatene. Kaduna ble i 1987 en egen delstat etter at den i lengre tid hadde vært sammenslått med en annen delstat.
Næringslivet består av produksjon av bomull, løk og ingefær. Det er en stor husdyrbestand i delstaten, vesentlig storfe, fjærfe og sau. 


== Kilder ==
Om delstaten Kaduna i Store norske leksikon
Troodos

Troodos er den største fjellkjeden på Kypros, og ligger midt på øya. Den høyeste toppen i Troodos er Olympos på 1 952 meter. 
Troodos strekker seg langs det meste av vestsiden av Kypros, og er et område for turgåing mellom furuskog om sommeren og skigåing om vinteren. Det finnes flere feriesteder i fjellene, bysantinske kloster og kirker på fjelltoppene, og naturskjønne fjellandsbyer i dalene. Det ligger ni kirker i Troodos som er på UNESCOs verdensarvliste. Det mest kjente klosteret er Kykkos kloster.
Området har vært kjent siden antikken for gruvene sine, og i den bysantinske perioden ble det et stort senter for bysantinsk kunst, da kirkene og klostrene ble bygget i fjellene, bort fra den truede kysten. 
Noen landsbyer i Troodos er 

Louvaras
Palaichori
Kourdhali
Pelendri
Galata
Kalopanayiotis
Moutoullas
Pedhoulas
Omodhos
Phini
Koilani
Agros
Kakopetria
Prodromos
Marathassadalen
Monte Korfi


== Eksterne lenker ==
Troodos museum
Betel Trondheim

Betel Trondheim er en pinsemenighet i Trondheim i Trøndelag. Menigheten hadde 1001 tilskuddstellende medlemmer i 2019.


== Historie ==
Menigheten ble stiftet 18. januar 1920 og Olaf Rogde blir valgt til menighetens første pastor.


=== Tidligere forstandere (pastorer) ===
Olaf Rogde (1920)
Hans Svartdahl
Morgan Kornmo (1968–1971)
David Østby
Tom Erlandsen
Odd Ravndal
Jon Martin Øverby
Thor-Einar Krogh
Karl-Axel Mentzoni
Frank Benjamin Grave Erlandsen


== Visjon ==
Misjonsbefalingen er sentral menighetens visjon

Vi vil koble mennesker sammen med JesusGjennom koblingen til Jesusvil vi utvikle oss til …

en hel menighet
med hele mennesker
for hele Trondheim
med hele evangeliet
til hele verden.For å realisere helhetvil vi framelske holdninger og
handlinger som er preget av følgende verdier::
 

troverdighet::
sjenerøsitet::
likeverd::


== Ledelse ==
Erlend Indergaard, Hovedpastor
Jean Alidor Mbuebue, Internasjonal pastor
Trond Inge Midling, Administrativ leder
Christian Adelsten Tangvik, Ungdomspastor


== Utdanning ==
Pinsemenigheten Betel eier og driver en grunnskole og en bibelskole. Menigheten har også kurs om kristen tro, familie og samliv.
For ungdom i konfirmasjonsalder arrangeres Tentro, en frikirkelig konfirmasjonsundervisning.


=== Tomasskolen ===
Tomasskolen Trondheim Kristne Grunnskole har omtrent 90 elever fra 1. til 10. klasse (tall fra 2006). Tomasskolen drives i samsvar med læreplanene i Kunnskapsløftet, er godkjent av departementet og mottar statsstøtte. Skolen ble grunnlagt i 2000.


=== Bibelskolen i Trondheim ===
Bibelskolen i Trondheim er en to-årig bibelsskole. Undervisningen legger vekt på personlig utvikling, bibelstudie, ledelse og misjon.


== Referanser ==


== Kilder ==
www.beteltrondheim.no


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside