jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Malvasia

Malvasia (eller malvazia) er en type vindruer som historisk har vokst ved Middelhavet og på Madeira, men som nå dyrkes i de fleste vinregioner. Navnet viser også til viner laget fra druene. Tidligere ble navnene malvasia, malvasia og den engelske formen malmsey brukt om alle slags viner basert på disse druene, men i moderne terminologi brukes malmsey kun om en søt variant av madeira som lages på malvasiadruer.
Aprilia RS125

Aprilia RS125 er en motorsykkel som blir produsert av den italienske motorsykkel- og scooterprodusenten Aprilia SpA. Motorsykkelen ble første gang produsert i 1992 og er basert på en racingsykkel. Den blir drevet av en Rotax ensylindret 124,8 cm³ totaktsmotor med Nikasil-dekket aluminiumsylinderblokk og vannkjøling. Aprilia har vunnet mange Grand Prix-seire i 125 cm³ og 250 cm³ totaktsklassene. 
Sykkelen er påsatt en turtallssperre etter produksjon, da de skal være veilovlige. I Grand Prix-racing før motorsykler er denne sperren ikke påsatt.
Optimal toppfart er 243km/t med full "trim", det er slik syklene i Grand Prix vinner så mangle titler.


== Eksterne lenker ==
Aprilia Norge
Norges største Apriliaforum Arkivert 16. april 2019 hos Wayback Machine.
Eidos Interactive

Eidos Interactive er et britisk selskap som lanserer videospill. Det ble stiftet av Stephen Bernard Streater i 1990. Noen av deres mest kjente serier inkluderer Tomb Raider, Hitman, Commandos, Deus Ex, Legacy of Kain, Age of Conan: Hyborian Adventures, Thief og Fear Effect.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Eidos Interactive – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
March ör Die

March ör Die er det ellevte studioalbumet til heavy metal-bandet Motörhead.


== Sporliste ==
«Stand» (3:31)
«Cat Scratch Fever» (Ted Nugent-cover) (3:51)
«Bad Religion» (5:01)
«Jack the Ripper» (4:37)
«I Ain't No Nice Guy» (4:15)
«Hellraiser» (4:33)
«Asylum Choir» (3:40)
«Too Good to Be True» (3:35)
«You Better Run» (4:50)
«Name in Vain» (3:05)
«March or Die» (5:42)


== Personell ==
Lemmy – Vokal, bass
Phil Campbell – Gitar
Michael «Würzel» Burston – Gitar
Tommy Aldrige – Trommer


=== Gjestemusikere ===
Ozzy Osbourne – Vokal på «I Ain't No Nice Guy»
Slash – Gitar på «You Better Run» og gitarsolo på «I Ain't No Nice Guy»
Philthy Taylor – Trommer på «I Ain't No Nice Guy»
Mikkey Dee – Trommer på «Hellraiser»


== Eksterne lenker ==
(en) March ör Die på Discogs 
(en) March ör Die på MusicBrainz 
(en) March ör Die på Encyclopaedia Metallum 
(en) March ör Die på AllMusic
Moquihuixtli

Moquihuix  (også Moquihuixtli) (død 1473) var «stortaler» av Tlatelolco fra 1460 til 1473. Han ble drept i et opprør mot Āxāyacatl, stortaleren av Tenochtitlan.


== Referanser ==
Canardvinge

Canardvinge er en vanligvis liten vinge på hver siden av fremre del av flyet. Begrepet omfatter både bevegelige og fastmonterte små vinger langt foran på flyet. De bevegelige canardvingene vil ha samme funksjon som høyderor på et mer tradisjonelt bygget fly, og de kan brukes med motsatt bevegelsesretning for å gi rulling (roll) langs flyets lengdeakse. 
«Canard» er fransk for «and». Det henspiller på at enkelte av de tidligste flytypene med canardvinge var likt en and i svevet.
På enkelte flymodeller vil canardvingene bidra til bedre kontroll mot pitch / rotasjon rundt tverraksen og gi større stabilitet ved vekt og balanseberegning, slik at det ikke er så kritisk hvor langt foran eller bak i flyet vekten av drivstoff, passasjerer og bagasje er plassert. Likevel bidrar canardvingene vanligvis lite til flyets løft.
Enkelte moderne jagerfly er bygget slik at hovedvingene sitter så langt fram at flyet er ustabilt, det vil si at om nesa forskyves litt oppover, vil bevegelsen av nesa oppover bli kraftigere, og flyet snurres rundt. Disse flyene styres av en datamaskin som registrerer når flyet får nesa litt ut av stilling og gir en stillingsendring på canardvingen slik at flyet bare får den stillingsendringen som pilotens styring av flyet tilsvarer. 


== Fordeler med canardvinger ==
Avhengig av avstanden mellom canardvingene og hovedvingene og hastigheten kan reaksjonen av canardvingen på lufta gi en oppadgående luftstrøm som kan øke løftet av hovedvingene.
For et fly som er i ferd med å steile / miste løftet, vil en eventuell canardvinge vanligvis steile ut før hovedvingene. Da vil nesa falle noe ned og løftet sikres på hovedvingene både ved en mindre angrepsvinkel og ved at farten øker.
Ved flyging ved og over lydens hastighet blir effekten av tradisjonelle høyderor, balanseror og sideror dårligere, og mange tradisjonelle fly mistet kontrollen særlig under stup over lydens hastighet. Bevegelige canardvinger vil fremdeles være effektive.


== Ulemper med canardvinger ==
Bruk av flaps på fly med canardvinger som høyderor og høydestabilisator blir vanskeligere enn på vanlige fly fordi flaps gir en rotasjon som presser flyets nese nedover. Den vanlige flyhalen blir presset nedover av luftstrømmen fra flapsene og roterer flyets nese oppover. Denne rotasjonen må skapes av canardvingene og blir problematisk særlig under lav hastighet, for eksempel under landing. Fly med canardvinger får derfor høyere landingshastighet og trenger lengre rullebaner for landing.


== Canardvinger på båter ==
På ubåter kan små canardvinger langt foran på båten gi en ekstra mulighet for å kontrollere båtens ferd igjennom vannet. Dette gir vanligvis mindre støy i vannet utenfor ubåten enn ballasttanker med rask forflytning av tankinnholdet for å sikre stabiliteten. 
Tilsvarende vinger kan også benyttes på større overflateskip til stabilisering mot rulling i bølgene.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		


== Flytyper/modeller med canardvinger (utvalg) ==
Gulvingehøstlibelle

Gulvingehøstlibelle er en libelle som tilhører familiegruppen libeller (Libellulidae). 


== Utbredelse ==
Gulvingehøstlibelle er utbredt i det meste av Europa og det nordlige Asia til Japan. Finnes i Danmark, og det sydøstlige Sverige og Finland. I sydlige Norge, i lavlandet, vestover til Rogaland. Finnes også i Sør-Trøndelag og Nordland.


== Utseende ==
Kjønnene er ganske like. Grunnfargen er på brystpartiet er lyst brunlig, med svarte tegninger. Bakkroppen er rød-orange på oversiden og har en mørk lengdestripe langs siden.  Hunnens bakkropp er nesten helt gul og har i tillegg en gul lengdestripe under den svarte. Hunner mangler den røde fargen på bakkroppen, slik som hos hannen. 
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingene, og særlig bakvingene, er gult farget ved roten (basen). Blodrød høstlibelle ligner gulvingehøstlibelle, men mangler gulfargen ved vingeroten. Vingespennet er mellom 55 og 65 millimeter.  


== Levevis ==

Nymfen lever på bunnen i mindre grunne innsjøer eller våtmarker, på solrike steder. Gulvingehøstlibelle foretrekker større områder med rik sumpvegetasjon, som elvesnelle og starr, på steder som delvis eller helt tørker ut om sommeren. 
Eggene overvintrer på land, på steder som oversvømmes om våren. Utviklingen tar 1 år. Nymfen lever i vann blant torvmose og vannplanter. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe. 
Flygetiden er fra tidlig i juli til månedskifte av oktober/november.
Gulvingehøstlibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.


== Referanser ==


== Kilder ==
Holmen, M. & H. Pedersen. 1995. Odonata i Danmark, foreløbig status 1995. Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 4
Olsvik, Hans. 1996. Øyenstikkere i Møre & Romsdal, VestNorge, status for atlasprosjektet pr. 1995 Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 16
Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9


== Eksterne lenker ==
(en) gulvingehøstlibelle i Encyclopedia of Life 
(en) gulvingehøstlibelle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) gulvingehøstlibelle hos Artsdatabanken 
(sv) gulvingehøstlibelle hos Dyntaxa 
(en) gulvingehøstlibelle hos Fauna Europaea 
(en) gulvingehøstlibelle hos NCBI 
(en) Kategori:Sympetrum flaveolum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Sympetrum flaveolum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sympetrum flaveolum – detaljert informasjon på Wikispecies 
Gulvingehøstlibelle – www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Blodhøstlibelle

Blodhøstlibelle er en libelle som tilhører familiegruppen libeller (Libellulidae). 


== Utbredelse ==
Blodhøstlibelle er utbredt i Europa, vestlige Asia og  Nord-Afrika.  Finnes i Danmark, og det sørøstlige Sverige og Finland. I det sørøstlige Norge, rundt «Oslofjorden».


== Utseende ==
Kjønnene er noe ulike. Hunnen har orange grunnfarge, hannen er rød. Alle bein er helt svarte. 
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile, og er uten farge. Blodhøstlibelle ligner gulvinget høstlibelle, men mangler gulfargen ved vingeroten. Vingespennet er mellom 55 og 65 millimeter.  


== Levevis ==
 
Nymfen lever på bunnen av åpne, mindre innsjøer, med rik vegetasjon.  
Eggene overvintrer på land, på steder som oversvømmes om våren. Utviklingen tar 1 år. Nymfen lever i vann blant torvmose og vannplanter. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.
Flygetiden er fra juni til oktober.
Blodhøstlibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Holmen, M. & H. Pedersen. 1995. Odonata i Danmark, foreløbig status 1995. Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 4
Olsvik, Hans. & Dolmen, Dag. 1992. Distribution, habitat, and conservation status of threatened Odonata in Norway. Fauna norv. B. 39. Side 1-21.
Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9


== Eksterne lenker ==
(en) Blodrød høstlibelle i Encyclopedia of Life 
(en) Blodrød høstlibelle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Blodrød høstlibelle hos Artsdatabanken 
(sv) Blodrød høstlibelle hos Dyntaxa 
(en) Blodrød høstlibelle hos Fauna Europaea 
(en) Blodrød høstlibelle hos NCBI 
(en) Kategori:Sympetrum sanguineum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Sympetrum sanguineum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sympetrum sanguineum – detaljert informasjon på Wikispecies 
Blodhøstlibelle – www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Ny E18 blir 13 millioner dyrere grunnet insekter
Svarthøstlibelle

Svarthøstlibelle er en libelle som tilhører familiegruppen libeller (Libellulidae). Svarthøstlibelle er en av de vanligste små libellene i sydlige Norge og kan opptre i store mengder.


== Utbredelse ==
Svarthøstlibelle er utbredt i Europa,  Asia og Nord-Amerika. Finnes i Danmark, Sverige og Finland. I sydlige Norge til Nordland, men mangler i fjellet.


== Utseende ==
Kjønnene er noe ulike. Grunnfargen er svart med gule flekker. Hunnen er mer gul enn svart og har brune flekker på oversiden av bakkroppen. Hannen er svart og noe gult som unge, mens eldre hanner blir nesten helt svarte. Begge kjønn har helt svarte bein.
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile, og er uten farge. En svak gulfarge ved vingeroten kan forekomme.  Vingespennet er mellom 45 og 60 millimeter.


== Levevis ==
Nymfene lever i næringsfattige innsjøer, dammer eller myrtjern  i lavlandet, opp til 400 moh.
Eggene overvintrer på land, på steder som oversvømmes om våren. Utviklingen tar 1 år. Nymfen lever i vann blant torvmose og vannplanter. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.
Flygetiden er fra tidlig juli til oktober.
Svarthøstlibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.


== Bildegalleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Kilder ==
Holmen, M. & H. Pedersen. 1995. Odonata i Danmark, foreløbig status 1995. Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 4
Olsvik, Hans. 1996. Øyenstikkere i Møre & Romsdal, VestNorge, status for atlasprosjektet pr. 1995 Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 16
Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9


== Eksterne lenker ==
(en) svarthøstlibelle i Encyclopedia of Life 
(en) svarthøstlibelle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) svarthøstlibelle hos Artsdatabanken 
(sv) svarthøstlibelle hos Dyntaxa 
(en) svarthøstlibelle hos Fauna Europaea 
(en) svarthøstlibelle hos ITIS 
(en) svarthøstlibelle hos NCBI 
(en) Kategori:Sympetrum danae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Sympetrum danae – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sympetrum danae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Svarthøstlibelle – www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Småtorvlibelle

Småtorvlibelle er en libelle som tilhører familiegruppen libeller (Libellulidae). Småtorvlibelle er den vanligste torvlibellen (slekten Leucorrhinia) i Norge. 


== Utbredelse ==
Småtorvlibelle er utbredt i Mellom-Europa, og det vestlige Asia. Finnes i Danmark, Sverige og Finland. I sydlige Norge, nord til Troms, men mangler i fjellet.


== Utseende ==
Kjønnene er noe ulike. Hunnens bakkropp er mørk brun-svart med gule flekker. Hanner har mørk bakkropp med røde flekker. Hannen har svart farge på analvedhenget, bakerst på bakkroppen.  Pannen (frons) er  hvit. Småtorvlibelle ligner på østlandsk torvlibelle, men er noe mindre.
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Bakvingen har en liten, men godt synlig, flekk helt inne ved roten (ved kroppen). Vingespennet er mellom 60 og 70 millimeter.  


== Levevis ==
Nymfene lever i sure og næringsfattige små dammer, pytter eller myrtjern med undervannsvegetasjon av torvmose. Finnes i lavlandet, men også opp i fjellet til 600 moh.  Den synes å være vanligere i innlandet enn ved kysten.  
Eggene legges i vannet. Utviklingen tar 2-3 år. Nymfen overvintrer på vegetasjonen blant vannplanter og mose. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.
Flygetiden er fra slutten av mai til august.
Småtorvlibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.


== Referanser ==


== Kilder ==
Holmen, M. & H. Pedersen. 1995. Odonata i Danmark, foreløbig status 1995. Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 4
Olsvik, Hans. 1996. Øyenstikkere i Møre & Romsdal, VestNorge, status for atlasprosjektet pr. 1995 Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 16
Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9


== Eksterne lenker ==
(en) småtorvlibelle i Encyclopedia of Life 
(en) småtorvlibelle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) småtorvlibelle hos Artsdatabanken 
(sv) småtorvlibelle hos Dyntaxa 
(en) småtorvlibelle hos Fauna Europaea 
(en) småtorvlibelle hos NCBI 
(en) Kategori:Leucorrhinia dubia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Leucorrhinia dubia – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Leucorrhinia dubia – detaljert informasjon på Wikispecies 
Småtorvlibelle – www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Østtorvlibelle

Østtorvlibelle er en libelle som tilhører familiegruppen libeller (Libellulidae).


== Utbredelse ==
Østtorvlibelle er utbredt i mellom- og Nord-Europa. Finnes i Danmark, Sverige og Finland. I sydlige Norge, nord til Nordland, men mangler på vestlandet og i fjellet.


== Utseende ==
Kjønnene er noe ulike. Hunnens bakkropp er mørk brun-svart med markerte gul-brune flekker. Hanner har mørk bakkropp med vanligvis røde flekker, men fargen kan variere mot mer rød-brun. Pannen (frons) er hvit.  Østtorvlibelle ligner på liten torvlibelle, men er noe større.
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Bakvingen har en liten, nesten ikke synlig flekk helt inne ved roten (ved kroppen). Vingespennet er mellom 55 og 70 millimeter.


== Levevis ==
Nymfene lever i sure og næringsfattige små dammer, pytter eller myrtjern med noe undervannsvegetasjon av torvmose. Finnes i lavlandet, men også opp i fjellet til 600 moh.
Eggene legges i vann. Utviklingen tar 2-3 år. Nymfen overvintrer overvint blant vannplanter og torvmose. De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.
Flygetiden er fra månedskifte av mai/juni til juli.
Østtorvlibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.


== Referanser ==


== Kilder ==
Holmen, M. & H. Pedersen. 1995. Odonata i Danmark, foreløbig status 1995. Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 4
Olsvik, Hans. 1996. Øyenstikkere i Møre & Romsdal, VestNorge, status for atlasprosjektet pr. 1995 Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 16
Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9


== Eksterne lenker ==
(en) østtorvlibelle i Encyclopedia of Life 
(en) østtorvlibelle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) østtorvlibelle hos Artsdatabanken 
(sv) østtorvlibelle hos Dyntaxa 
(en) østtorvlibelle hos Fauna Europaea 
(en) østtorvlibelle hos NCBI 
(en) Kategori:Leucorrhinia rubicunda – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Leucorrhinia rubicunda – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Leucorrhinia rubicunda – detaljert informasjon på Wikispecies 
Østtorvlibelle – www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Ersfjordgranitt

Ersfjordgranitt er en arkeisk dypbergart som sannsynligvis er en vestlig forlengelse av tilsvarende mer metamorfe bergarter i Finnmark.
Ersfjordgranitten finnes langs nordsiden av Ersfjorden på Kvaløya, vest for Tromsø. U-Pb datering av zirkon indikerer at granitten ble utkrystallisert for 1 792 millioner år siden.


== Referanser ==
Ringvassøy grønnsteinsbelte

Ringvassøy grønnsteinsbelte er et geologisk område som er blottet på nordlige del av Ringvassøya i Tromsø. Det er et 10 km bredt og 30 km langt bergartskompleks som består av ulike felsiske til mafiske, metavulkanske bergarter av tholeiitisk til kalsium-alkalisk affinitet. U–Pb-zirkonalder på 2 849 millioner år og 2 835 millioner år.Grønnsteinene er gjennomskåret av utallige mafiske ganger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Håvard Dahl Brattrein: Bygdebok for Karlsøy og Helgøy
Vest-Troms grunnfjellskompleks

Vest-Troms grunnfjellskompleks er et geologisk bergartskompleks som er blottet på øyene langs vestkysten av Troms.I nordøst finnes tonalittiske til anorthosittiske og gabbroiske migmatittiske gneiser ([1]). Disse gneisene overlagres tektonisk av det ca. 10 km brede og 30 km lange Ringvassøy grønnsteinsbelte, som består av ulike felsiske til mafiske metavulkanske bergarter av tholeiitisk til kalsium-alkalisk affinitet. En prøve av den tonalitiske gneisen gav en arkeisk U–Pb zirkon alder på 2841 +/- 3Ma (Zwaan and Tucker, 1996), som tilsvarer U–Pb zirkon aldre på 2849 +/- 4 og 2835+/- 14 millioner år på de metavolkaniske bergartene i det overliggende grønnsteinsbeltet. Både gneisene og bergartene fra de overliggende grønnsteinsbeltet i nordlige del av WTBC er gjennomskåret av utallige mafiske ganger. Arkeiske tonalitter, granitter og mafiske ganger som varierer i alder fra 2880 til 2670 millioner år har også blitt identifisert på de andre øyene i Vest-Troms grunnfjellskompleks (Corfu et al., 2003; Bergh et al., 2006; Kullerud et al., 2006).
Den sentrale og sørvestlige delen av WTBC består av granittiske bergarter og migmatitter. En av de største granittkroppene i WTBC er Ersfjordgranitten på Kvaløya nord for Tromsø, som har intrudert omkringliggende gneiser diskordant. Ersfjordgranitten består av tonalitt og tonalittisk gneis som består av plagioklas og kvarts og tilhører TTG-gruppen. De eldste bergartene er 2880 millioner år gamle, og dette området er spesielt ved at bergartene er lite påvirket av metamorfose og de har altså unngått den kaledonske fjellkjedefoldning.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Populærvitenskapelig presentasjon av Vest-Troms grunnfjellskompleks
Dormagen

Dormagen er en by i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 65 000 innbyggere. Den ligger i kreisen Rhein-Kreis Neuss mellom Düsseldorf, Köln og Mönchengladbach på den vestlige bredden av Rhinen.
Dormagen ble grunnlagt i år 50 e.kr. med navnet Durnomagus.
Hovednæringen i byen er den kjemiske fabrikken til Bayer AG.


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Dormagen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dormagen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons