jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Arvid Johanson

Arvid Helmer Johanson (født 3. februar 1929 i Halden, Østfold, død 6. november 2013) var en norsk politiker (Ap). Han ble innvalgt på Stortinget fra Østfold i 1958. Han var vararepresentant i periodene 1954–1957 og 1961–1965. 
Johanson ledet Olje- og energidepartementet i to perioder på begynnelsen av 1980-tallet.
Fra 1982 til 1993 var Johanson redaktør i Halden Arbeiderblad, en avis han tidligere hadde arbeidet som journalist i på 1950-tallet.
Johanson gav ut mer enn et dusin bøker med lokalhistorisk tilsnitt fra Halden. 


== Regjering ==
3. oktober 1980 – 4. februar 1981 Statsråd i Olje- og energidepartementet.
4. februar 1981 – 14. oktober 1981 Statsråd i Olje- og energidepartementet.


== Stortingskomitéer ==
1977–1981 formann i Utenriks- og konstitusjonskomitéen
1977–1981 formann i Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomitéen
1977–1981 medlem i Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomitéen
1977–1981 formann i Industrikomitéen
1977–1981 varamedlem i Valgkomitéen
1973–1977 formann i Industrikomitéen
1973–1977 sekretær i Finanskomitéen
1973–1977 varamedlem i Valgkomitéen
1973–1977 medlem i Fullmaktskomitéen
1969–1973 medlem i Den forberedende fullmaktskomitéen
1969–1973 nestformann i Finanskomitéen
1969–1973 medlem i Finanskomitéen
1969–1973 varamedlem i Valgkomitéen
1969–1973 medlem i Fullmaktskomitéen
1965–1969 medlem i Finanskomitéen
1965–1969 medlem i Finans- og tollkomitéen
1961–1965 medlem i Protokollkomitéen
1961–1965 medlem i Den hemmelige protokollkomitéen
1958–1961 medlem i Finans- og tollkomitéen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arvid Johanson hos Stortinget 
(no) Arvid Johanson hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Arvid Johanson hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Thorbjørn Kultorp

Thorbjørn Kultorp (1929-2004) var en norsk industriarbeider, fagforeningsleder og politiker (Ap) fra Skjeberg. Han var stortingsrepresentant fra Østfold i tre perioder 1969–1981.
Kultorp var jord- og skogsbeider i ungdommen, og begynt ved Borregaard i 1951. Her var han først anleggsarbeider og fra 1952 tekstilarbeider. Han arbeidet som studieinstruktør i Arbeidernes Opplysningsforbund 1966–69 og 1981–1990. I sin politiske virksomhet var han særlig opptatt av voksenopplæring og videreutdanning.Han var fagforeningsleder ved Borregaard 1958–1960, fylkessekretær i Østfold Ap 1962–1966, landsstyremedlem i Norsk Tekstilarbeiderforbund 1961–1965 og varaordfører i Skjeberg 1967–1971.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Thorbjørn Kultorp hos Stortinget 
(no) Thorbjørn Kultorp hos Norsk senter for forskningsdata
Elin Nilsen

Elin Nilsen (født 12. august 1968 i Mo i Rana) er en norsk tidligere langrennsløper som representerte Bossmo og Ytteren IL i Rana.
Hun har tre stafettsølv fra OL henholdsvis i 1992, 1994 og 1998. Hun har fem VM-medaljer i stafett: bronse fra 1991 og 1993, og sølv fra 1995, 1997 og 2001. Hennes beste individuelle OL-plassering er to fjerdeplasser på 30 km henholdsvis i Albertville i 1992 og Nagano i 1998.
Nilsen har vunnet Skarverennet hele 13 ganger.


== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ==


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elin Nilsen – Olympics.com 
(en) Elin Nilsen – Olympic.org 
(en) Elin Nilsen – Olympedia 
(en) Elin Nilsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Elin Nilsen – FIS (langrenn)
Marit Mikkelsplass

Marit Elisabeth Mikkelsplass (født Marit Elisabeth Wold; 22. februar 1965 i Oslo) er en norsk tidligere langrennsløper som representerte Kjelsås Idrettslag i Oslo. Mikkelsplass har OL-sølv fra 30 km i 1994 og stafettsølv i OL henholdsvis fra Calgary 1988 og Nagano 1998, samt sølv på stafettene i VM 1995 og VM 1997. Hun har VM-bronse fra 30 km i 1997.
Hun er gift med den tidligere langrennsløperen Pål Gunnar Mikkelsplass, og er avdelingsleder innen pleie og omsorg i Nesbyen i Buskerud.


== Verdenscupseire ==


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marit Mikkelsplass på Internet Movie Database 
(en) Marit Mikkelsplass – Olympedia 
(en) Marit Mikkelsplass – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marit Mikkelsplass – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Marit Mikkelsplass – FIS (langrenn) 
(no) Marit Mikkelsplass vart den store NM-dronninga Artikkel i Fjordingen 29. januar 1996 Arkivert 4. mars 2016 hos Wayback Machine.
Pål Gunnar Mikkelsplass

Pål Gunnar Mikkelsplass (født 29. april 1961 i Bromma) er en norsk tidligere langrennsløper. Han fikk tilnavnet «Bromma-ekspressen» på grunn av det høye tempoet han holdt. Han representerte Bromma IL i Hallingdal.
Mikkelsplass ble nummer fire på 15 km og gikk på det norske laget som tok gull på 3 x 10 km stafett i junior-VM 1981 i Schonach im Schwarzwald. Fra VM har han to gull og én bronse i stafett, henholdsvis i 1982, 1985 og 1987, samt sølv på 15 km klassisk i VM i 1989. Han har også OL-sølv fra 15 km klassisk i Calgary i 1988, og deltok også i vinter-OL i 1984 i Sarajevo.
I 1994 giftet han seg med Marit Wold. De har to barn.
Han var landslagstrener i langrenn fra 1999 til 2002.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pål Gunnar Mikkelsplass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pål Gunnar Mikkelsplass på Internet Movie Database 
(de) Pål Gunnar Mikkelsplass – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Pål Gunnar Mikkelsplass – Olympedia 
(en) Pål Gunnar Mikkelsplass – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Pål Gunnar Mikkelsplass – FIS (langrenn)
Trude Dybendahl

Trude Dybendahl (født 8. januar 1966 i Oslo) er en norsk tidligere langrennsløper. Hun representerte Kjelsås IL i Oslo, og har åtte verdenscupseire, tre OL-medaljer og seks VM-medaljer, med individuelt gull og sølv fra VM i 1991 som høydepunkter. Hun bor i Oslo, er skilt og har to sønner.
Hun er eier og daglig leder av firmaet Trude Dybendahl AS og grunnlegger av konferansen Women Wake up!
Hun har skrevet boken Større skiglede med bedre teknikk (Kagge Forlag 2007) samt produsert to DVD-er innenfor skiteknikk og coaching. Hun er også medforfatter av barneboken Reisen til Istiden, Gyldendal Forlag (2009), samt boken Magic and Miracles (2018)
Hun ble i 1990 tildelt Røde Kors sin pris Årets Medmenneske, har innehatt flere styreverv og virket som skribent i flere aviser/tidsskrifter.


== Meritter ==


=== OL ===
Calgary 1988 – sølv på stafetten
Albertville 1992 – sølv på stafetten
Lillehammer 1994 – sølv på stafetten


=== VM ===
Val di Fiemme 1991 – gull på 5 km
Val di Fiemme 1991 – sølv på 15 km
Val di Fiemme 1991 – bronse på stafetten
Falun 1993 – bronse på 5 km
Falun 1993 – bronse på stafetten
Trondheim 1997 – sølv på stafetten


=== Junior-VM ===
Hun gikk på det norske laget som tok gull på 3 x 5 km stafett under junior-VM 1986 i Lake Placid.


=== NM-medaljer ===


=== Verdenscupseire ===


== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Trude Dybendahl på Internet Movie Database 
(en) Trude Dybendahl – Olympics.com 
(en) Trude Dybendahl – Olympic.org 
(en) Trude Dybendahl – Olympedia 
(en) Trude Dybendahl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Trude Dybendahl – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Trude Dybendahl – FIS (langrenn) 
(no) Trude Dybendahl Ski
Ole Kristian Furuseth

Ole Kristian Furuseth (født 7. januar 1967 i Jessheim) er en norsk tidligere alpinist. Han tok sin første verdenscupseier i Furano i 1989 og sin siste i Bormio i 2000. Han var med dette den første alpinist med verdenscupseire i tre ulike tiår. Seinere har også  Anja Pärson og Didier Cuche greid det.


== Karriere ==
Furuseth fikk bronse i slalåm under VM i 1991. Han tok OL-sølv i slalåm i 1998. Han la opp som alpinist i 2002. Furuseth har ni verdenscupseire: tre i storslalåm og seks i slalåm. Han vant verdenscupen i storslalåm i sesongen 1989/90, delt med Günther Mader, og han kom på andreplass i verdenscupen sammenlagt samme sesong.


== Resultater i verdenscupen i alpint ==


=== Verdenscupseire ===


=== Sammenlagtplasseringer ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Kristian Furuseth på Internet Movie Database 
(de) Ole Kristian Furuseth – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ole Kristian Furuseth – Olympics.com 
(en) Ole Kristian Furuseth – Olympic.org 
(en) Ole Kristian Furuseth – Olympedia 
(en) Ole Kristian Furuseth – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ole Kristian Furuseth – FIS (alpint) 
(en) Ole Kristian Furuseth – ski-db.com
Håndverk

Håndverk er en betegnelse på produksjonsmetoder der man hovedsakelig benytter hendene og enkle verktøy for å produsere noe, oftest en gjenstand. Betegnelsen brukes helst om spesialister innen håndverksfag, med en yrkesmessig produksjon. Slike utøvere kalles håndverkere. Arbeid med ulike håndverksteknikker i mindre skala må også betegnes som håndverk, enten formålet er selvberging, salg av varer eller ren hobbyvirksomhet. Husflid og håndarbeid er på denne måten inkludert i begrepet håndverk.
Håndverk står i motsetning til industriell produksjon. I prinsippet er håndlagde produkter laget ett og ett mens industriell produksjon kjennetegnes ved masseproduksjon. Før den industrielle revolusjon var håndverk den vanlige produksjonsmetoden. Hvis håndverket har et kunstpreg kalles det kunsthåndverk. 
Håndverk kan også brukes som betegnelse på varen eller produktet, og karakteriserer et objekt som småskalaproduksjon i motsetning til industriell masseproduksjon.


== Håndverksutdanning ==
Den tradisjonelle utdanningen som håndverker begynte som lærling hos en mester i faget. Etter fastsatt tid kunne svenneprøve avlegges. En svenn kunne noen år være omvandrende, vandre på faget, som det het. Det var videre regler for hvordan en svenn ble mester. Mulighet til å etablere eget verksted var en nødvendighet.
I dag foregår en stor del av håndverksutdanningen i Norge i videregående skole, som erstattet yrkesskolene. Men en betydningsfull del av opplæringen foregår i godkjente lærebedrifter. Håndverksutdanning i dag preges i stor grad av teoretiske fag. 


== Regulering av håndverk ==
Håndverksvirksomhet reguleres i dag bl.a. av håndverksloven. Det finnes læreplaner for om lag 200 håndverksfag, og det er 65 godkjente mesterfag,  fag en kan ta mesterbrev i. Norges håndverkerforbund var lenge en viktig aktør, men er nå en del av Næringslivets Hovedorganisasjon. Dagens regulering av håndverk har lange tradisjoner.  
Utøvelse av håndverk som yrke har vært sterkt regulert gjennom Europas historie fra middelalderen til i dag. Håndverk (definerte byhåndverk) og handel var økonomisk virksomhet som kun var tillatt i byene. Fra rundt 1100-tallet vokste laugene fram, og disse organisasjonene beskyttet medlemmenes interesser. Laugene regulerte  virksomheten, og satte standard for opplæringen innenfor fagene. De bestemte hvor mange mestere det skulle være i en by, og hvem som skulle godkjennes.


== Se også ==
Håndverker
Mesterfag
Husflid
Laug
Studieretningen design og håndverk
Håndverksfag og håndverksteknikker


== Litteratur ==
Hilmar Stigum: Det norske håndverks historie. Oslo 1936.
Tord Buggeland: Maihaugens bok om handverk. Maihaugen 2000.
Karl Ragnar Gjertsen: Trekk fra håndverkets historie. Maihaugen 1992.


== Eksterne lenker ==
Søkbar digitalkopi av Teknologisk forlags store nye håndarbeidsbok av Judy Brittain, utgitt 1995
Bygg- og anleggsteknikk

Bygg- og anleggsteknikk er et utdanningsprogram på Vg1 (første trinn) i norsk videregående skole.
Kurset kvalifiserer til å gå videre på ett av følgende programområder på Vg2, eller opplæring i bedrift:

Anleggsgartner
Anleggsteknikk
Betong og mur
Overflateteknikk
Treteknikk
Tømrer
Byggmontasje og stillasbygg
Klima, energi og miljøteknikk
Rørlegger
Trearbeid (kryssløp til tilbud under Håndverk, design og produktutvikling)Etter Vg2 Anleggsgartner kan man bli lærling i Anleggsgartnerfaget. Etter Vg2 Anleggsteknikk kan man bli lærling i Anleggsmaskinførerfaget, Anleggsrørleggerfaget, Asfaltfaget, Banemontørfaget, Brønn- og borefaget, Fjell- og bergverksfaget, Vei- og anleggsfaget eller Veidrifts- og veivedlikeholdsfaget. Etter Vg2 Betong og mur kan man bli lærling i Betongfaget eller i Murerfaget. Etter Vg2 Overflateteknikk kan man bli lærling i Industrimalerfaget eller i Malerfaget. Etter Vg2 Rørlegger kan man bli lærling i Rørleggerfaget. Etter Vg2 Trearbeid kan man bli lærling i Bøkkerfaget, Møbelsnekkerfaget, Tredreierfaget, Treskjærerfaget eller Orgelbyggerfaget. Etter Vg2 Treteknikk kan man bli lærling i Industrisnekkerfaget, Limtreproduksjonsfaget, Trelastfaget eller Trevare- og bygginredningsfaget. Etter Vg2 Tømrer kan man bli lærling i Tømrerfaget. Etter Vg2 Ventilasjon, tak- og membrantekking kan man bli lærling i Isolatørfaget, i Tak- og membrantekkerfaget eller i Ventilasjons- og blikkenslagerfaget.
Alternativt kan man gå direkte fra Vg1 og ut i lære i bedrift i ett av følgende fag:

Byggdrifterfaget
Feierfaget
Gipsmakerfaget
Glassfaget
Renholdsoperatørfaget
Steinfaget
Stillasbyggerfaget


== Eksterne lenker ==
vilbli.no: Bygg- og anleggsteknikk
Restaurant- og matfag

Restaurant- og matfag er et Videregående trinn 1 (Vg1) utdanningsprogram i norsk videregående skole. Kurset er veien fram til fagbrev eller studiekompetanse som trengs for å søke på høyskoler og universitet.
Kurset kvalifiserer til følgende utdanningsprogrammer på Vg2:

Vg2 Baker og konditor
Vg2 Kjøttfag og næringsmiddelindustri
Vg2 Kokk- og servitørfagEtter Vg2 Baker og konditor kan man bli lærling i Bakerfaget eller i Konditorfaget. Etter Vg2 Kjøttfag og næringsmiddelindustri kan man bli lærling i Industriell matproduksjon, Kjøttskjærerfaget, Pølsemakerfaget, Sjømatproduksjon eller i Slakterfaget. Etter Vg2 Kokk- og servitørfag kan man bli lærling i Ernæringskokkfaget, Ferskvarehandlerfaget, Kokkfaget eller i Servitørfaget.


== Skoler ==
Restaurant- og matfag er et tilbud som tilbys i videregående opplæring i alle fylker, gjerne ved flere skoler. I Oslo er faget lagt til Etterstad videregående skole.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
vilbli.no: Restaurant- og matfag
St. Cuthbert

St. Cuthbert eller den hellige Cuthbert kan vise til:

Cuthbert av Lindisfarne – skotsk-engelsk helgen
Cuthbert Mayne – engelsk martyr og helgen
Courchevel altiport

Courchevel altiport (IATA: CVF, ICAO: LFLJ) er en flyplass i Frankrike. Flyplassen ligger to kilometer sør for skistedet Courchevel.
Flyplassen i Courchevel er en såkalt altiport, noe som betyr at flyplassen ligger høyt til fjells. Landingene skjer alltid i oppoverbakke, og dermed kan flyene lande på en kortere strekning enn om rullebanen hadde vært flat. Take-off skjer i nedoverbakke, og bakken hjelper da flyene å få ekstra hastighet.
Courchevel altiport har en asfaltert rullebane med lengde 535 meter og bredde 40 meter. Baneretningene er 05 og 23. Hellingen på rullebanen varierer mellom 12,5 og 18,5 %. Dette er den bratteste rullebanen i Europa. Flyplassen kan ta ned så store fly som en 54-seters Dash 7 (som ellers ikke trenger lengre rullebane enn 600 meter). Rullebanen brøytes også om vinteren. Den har imidlertid ikke landingslys. Rullebanens høyde er 1 941 moh. (nederst) og 2 006 moh. (øverst).
Flyplassen var 12. juli 2005 mål for en etappe i sykkelrittet Tour de France. Spanske Alejandro Valverde vant den 192,5 km lange etappen som startet i Grenoble.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Courchevel Altiport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Tekniske data om flyplassen (pdf-fil)
The altiport – Aeroclub des Trois Vallées
Courchevel Altiport – pilotlist.org
Field report: Courchevel altiport – Higher Flyer
Bildegalleri - airliners.net
Tour de France til Courchevel – TV2 Nettavisen
Senter for økologisk og evolusjonær syntese

Senter for økologisk og evolusjonær syntese (engelsk: Centre for Ecological and Evolutionary Synthesis, forkortet CEES) er et senter for fremragende forskning ved Institutt for biovitenskap ved Universitetet i Oslo. Senteret har kontorer i Kristine Bonnevies hus på Blindern i Oslo og har siden oppstarten i 2006 (det ble et SFF i oktober 2007) vært ledet av professor Nils Chr. Stenseth.
Senteret samler forskere fra blant annet fagene populasjonsbiologi, statistikk, matematisk modellering og genomikk. Et av senterets hovedmål er å forske på sammenhenger mellom miljø, økologi og evolusjonsprosesser. CEES administrerer og koordinerer det nordiske forskningssenteret NorMER og det internasjonale forskningskonsortiet GreenMAR. CEES koordinerte også det avsluttede nordiske forskningsprogrammet EcoClim ved universitetene i Oslo, Lund og Helsingfors.


== Eksterne lenker ==
CEES
NorMER
GreenMAR
Buddy Rich

Bernard «Buddy» Rich (født 30. september 1917, død 2. april 1987) var en amerikansk jazztrommeslager og bandleder.
Rich ble født av jødiske foreldre i Brooklyn i New York. Han begynte å spille trommer 18 måneder gammel og spilte i familiens Wilson & Rich vaudeville under kallenavnet «Baby Traps, the Drum Wonder».Rich var selvlært musiker og sa en gang at han kun hadde tre års formell skoleutdanning, fra han var 13 år gammel til han var 16 år gammel, i Brooklyn.Som femtenåring tjente han allerede, i gjennomsnitt, 1 000 US dollar i uken.I 1937 begynte Buddy sin jazzkarriere i Joe Marsalas gruppe, og spilte siden med Bunny Berigan (1938), Artie Shaw (1939), Tommy Dorsey (1939–1942, 1945, 1954–1955), Benny Carter (1942), Harry James (1953–1956), Les Brown, Charlie Ventura, og Jazz at the Philharmonic, i tillegg til at han ledet sitt eget band. Fra 1966 til sin død ledet han ett av jazzhistoriens mest kjente storband.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Buddy Rich – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Buddy Rich på Internet Movie Database 
(en) Buddy Rich hos The Movie Database 
(en) Buddy Rich på Apple Music 
(en) Buddy Rich på Discogs 
(en) Buddy Rich på Discogs 
(en) Buddy Rich på MusicBrainz 
(en) Buddy Rich på Spotify 
(en) Buddy Rich på Songkick 
(en) Buddy Rich på AllMusic 
Buddy Rich på Facebook
Paradiskollen

Paradiskollen (også kalt Paradispipern) er en ås øst for tettstedet Harestua sør i Lunner kommune i Viken. Åsen har en høyde på 670 meter over havet og er det høyeste punktet i Romeriksåsene, med god utsikt mot Gjerdingen, Harestuvatnet og Store Skillingen. På klare dager kan man også se bl.a. Tryvannshøgda, Blefjell, Gaustatoppen, Norefjell, Ådalsfjellene og Synnfjell i sørlige Huldreheimen.
Kollen har to toppunkter, og det andre toppunktet på 652 moh ligger vest for Kroktjerna. Det går sti fra Harestua over den høyeste toppen. Stien fortsetter rundt Kroktjerna og til Hakadal. 


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Nattjazz

Nattjazz er en av Norges største jazzfestivaler. Festivalen avvikles årlig i slutten av mai, samtidig med Festspillene i Bergen. Den har base på USF Verftet i Bergen, som Nattjazz og Bergen Jazzforum har deltatt i etableringen av. Festivalen ble arrangert første gang i 1972, og har en musikalsk profil med hovedvekt på etnisk og moderne jazz.
Siden 1993 har festivalen blitt avviklet på USF Verftet, før den tid ble den i mange år avviklet på det gamle Studentsenteret (nå revet) og enda tidligere på Håndverkeren (nedlagt). I 2012 ble Nattjazz arrangert på ulike scener i Bergen sentrum (innendørs og utendørs), grunnet oppussing på Verftet.
Nattjazz avvikler de fleste konsertene innendørs på USF Verftet der flere scener er i bruk, ellers benyttes den åpne plassen foran USF Verftet til større utendørs konserter. Tidligere har deler av de tilstøtende Kjødehallene vært benyttet og festivalen har også fra tid til annen samarbeidsprosjekter med f.eks. Festspillene i Bergen i Grieghallen. Inne på USF Verftet benyttes normalt 4 scener og publikum kjøper adgang til huset, ikke til enkeltkonserter. De 4 scenene som er i bruk varierer i kapasitet fra omtrent 70 til 700 personer. Noen lokaler er satt opp med sitteplasser, andre primært med ståplasser. I tillegg er det tilrettelagt områder hvor publikum kan slappe av og følge med hva som skjer på de ulike scenene vha intern-TV. Det er normalt flere artister på hver scene i løpet av en kveld.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nattjazz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bergen Jazzforum
Kolbjørn Stordrange

Kolbjørn Stordrange (født 27. september 1924 i Nes i Vest-Agder, død 18. november 2004) var en norsk rektor, gårdbruker og politiker (H). Han var innvalgt på Stortinget fra Vest-Agder 1969–1977, og var 1. vararepresentant 1958–1961 og 1965–1969. Han møtte fast for Sverre Walter Rostoft 1965–1969.
Stordrange var medlem av Nes herredsstyre 1955–1964, varaordfører 1959–1963, og medlem av Flekkefjord bystyre 1965–1995. Han mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1994 og KS-medaljen i 1995 for sitt årelange engasjement.
Stordrange hadde examen artium fra 1945 og pedagogisk eksamen fra 1956, og var cand.philol. fra 1954. Han var gårdbruker på farsgården Stordrange i Nes fra 1947, lærer ved Ringards realskole 1948–1953, lektor ved Flekkefjord høyere skole fra 1955, samt rektor ved Flekkefjord gymnas 1979–1991.
Far til Bjørn Stordrange,
Jon Stordrange,
Marie Bendikte Stordrange


== Stortingskomiteer ==
1973–1977 medlem i Kirke- og undervisningskomiteen
1973–1977 varamedlem i Den utvidede utenriks- og konstitusjonskomiteen
1969–1973 medlem i Landbrukskomiteen
1969–1973 varamedlem i Valgkomiteen
1965–1969 medlem i Protokollkomiteen
1965–1969 formann i Den hemmelige protokollkomiteen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Kolbjørn Stordrange hos Stortinget 
(no) Kolbjørn Stordrange hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Kolbjørn Stordrange hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Sonja Ludvigsen

Sonja Aase Ludvigsen (født 7. februar 1928 i Vestby, Akershus, død 12. juli 1974) var en norsk politiker (Ap). Hun ble innvalgt på Stortinget fra Akershus i 1965. Hun var vararepresentant i periodene 1958–1961 og  1961–1965.
Ludvigsen var varamedlem i Nobelkomiteen i 1973–1974 og var sosialminister i Trygve Bratteli andre regjering, fra den tiltrådte 16. oktober 1973 til hun døde av kreft 12. juli 1974.


== Regjering ==
16. oktober 1973 – 12. juli 1974 Statsråd Sosialdepartementet


== Stortingets presidentskap ==
8. oktober 1965 – 30. september 1969  Visesekretær i Stortinget


== Stortingskomitéer ==
1969 – 1973 formann i sosialkomitéen
1969 – 1973 medlem i den utvidede utenriks- og konstitusjonskomitéen
1969 – 1973 medlem i industrikomitéen
1965 – 1969 medlem i samferdselskomitéen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Sonja Ludvigsen hos Stortinget 
(no) Sonja Ludvigsen hos Norsk senter for forskningsdata
Ludium

Ludium er det femte studioalbumet av DumDum Boys, utgitt i 1994. Albumet inneholder flere av bandets mest kjente låter, blant annet «Mitt hjertes trell», «Hagelangs» og ikke minst «Tyven tyven», som ble skrevet til Prepple etter hans datters død. Dette er også første album med Aslak Dørum i besetningen, som overtok som bassist etter Persi Iveland.


== Sporliste ==
«Fritt fram» (Kristiansen)
«Mitt hjertes trell» (Kristiansen)
«Hagelangs» (Kristiansen/Jonsen)
«Forglemmeiei» (Kristiansen/Dørum)
«Tyven tyven» (Kristiansen/Karlsen)
«Hold hardt» (Kristiansen)
«Stor og sterk» (Jonsen/Dørum/Kristiansen)
«Iselin» (Kristiansen)
«Perfekt» (Karlsen/Jonsen/Dørum)
«Ludium» (Kristiansen/Houmb)


== Medvirkende ==


=== DumDum Boys ===
Prepple Houmb - sang, låtskriver
Kjartan Kristiansen - gitar, vokal, plystring, låtskriver
Aslak Dørum - bass, vokal, låtskriver
Sola Jonsen - trommer, låtskriver
Atle Karlsen - keyboard, piano, vokal, låtskriver


=== Andre medvirkende ===
HP Gundersen - steelgitar
Bitten Forsudd - bakgrunnvokal på Ludium
Helle Stensbak - bakgrunnvokal på Ludium
Krishna Kvartetten - strykeinstrumenter
Henrikke Helland - tekniker
Yngve Sætre - produsent, Grand piano
Bjørn Opsahl - fotograf
Frode Røe - tekniker
Johnny Skalleberg - tekniker
Tord Hallgrim Knudsen - tekniker
Trond Mikalsen - tekniker
Eivind Lingås - tekniker


== Kilder ==

(en) Ludium på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Ludium på Discogs 
(en) Ludium på MusicBrainz
Finsejazz

Finsejazz er en jazzfestival som arrangeres årlig en helg i januar av Bergen jazzforum og hotellet Finse 1222 på Finse.  Blant kjente navn som har spilt på Finsejazz er Knut Reiersrud, Nils Petter Molvær og Bugge Wesseltoft.  Festen i 2020 ble avholdt fredag og lørdag den 25. januar 2020 og var den 24. i rekken.


== Referanser ==