jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ed Harris

Edward Allen «Ed» Harris (født 28. november 1950 i Tenafly i New Jersey) er en amerikansk skuespiller, filmregissør og produsent.
Harris har en eldre bror, Robert, og en yngre bror, Spencer og vokste opp i en middelklassefamilie i New Jersey. Han ble uteksaminert fra Tenafly High School i 1969, der han spilte på fotballaget, og fungerte som lagkaptein i sitt avgangsår. Harris var også idrettsutøver på videregående skole og konkurrerte i friidrett ved Columbia University i 1969. To år senere flyttet familien til New Mexico og Harris ble med etter å ha oppdaget sin interesse for skuespill og teater. Han ble immatrikulert ved University of Oklahoma der han studerte drama og skuespill. Etter flere suksessfulle roller ved det lokale teateret, flyttet Harris til Los Angeles, og han ble innrullert ved California Institute of the Arts. 
Hans kone er skuespilleren Amy Madigan. Paret giftet seg den 21. november 1983, mens de drev med innspilling av en film der de hadde roller som et utro par. De har en datter, Lilly Dolores Harris, født i 1993. Harris første større rolle var i filmen Borderline sammen med Charles Bronson. Harris ble nominert til en Academy Award for beste mannlige birolle for sin tolkning av direktør Gene Kranz i NASA i filmen Apollo 13. Harris ble nominert til en Oscar i 1999, 2001 og 2003, henholdsvis for filmene The Truman Show, Pollock og The Hours. 
Harris portretterte også en tysk skarpskytter, major Erwin König, i filmen Enemy at the Gates som er lagt til den andre verdenskrig. Mer nylig dukket han opp som en hevngjerrig gangster i A History of Violence og som politibetjent sammen med Casey Affleck og Morgan Freeman i Gone, Baby, Gone, regissert av Ben Affleck. I 2007 dukket Harris opp i National Treasure: Book of Secrets som antagonisten Mitch Wilkinson. Harris og hans kone Amy Madigan spilte sammen i krimdramaet Once Fallen, sammen med Brian Presley, Sharon Gless og Ask Adams. Filmen ble utgitt i 2010.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ed Harris på Internet Movie Database 
(sv) Ed Harris i Svensk Filmdatabas 
(da) Ed Harris på Filmdatabasen 
(da) Ed Harris på Scope 
(fr) Ed Harris på Allociné 
(en) Ed Harris på AllMovie 
(en) Ed Harris hos Turner Classic Movies 
(en) Ed Harris hos Rotten Tomatoes 
(en) Ed Harris hos The Movie Database 
(en) Ed Harris hos Internet Broadway Database
Pavel Popovitsj

Pavel Romanovitsj Popovitsj (russisk: Па́вел Рома́нович Попо́вич; født 5. oktober 1930 i Uzyn, død 29. september 2009) var en sovjetisk kosmonaut.
Popovitsj gikk ut fra Den militære pilotskolen i Groznyj i 1954. Han fortsatte deretter på Luftvåpenets akademi i 1968. Han ble utvalgt som kosmonaut 7. mars 1960. Han ble etterhvert direktør i AIUS Agroresurs i Moskva.


== Romferder ==
Vostok 4 – den fjerde bemannede ferden i Vostok-programmet.
Sojuz 14, 3. juli– 19. juli 1974 – opphold på romstasjonen Saljut 3


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Spacefacts biografi om Popovitsj
Nattsvermerugle

Nattsvermerugle (Ninox novaeseelandiae) er ei ugle.


== Eksterne lenker ==
(en) nattsvermerugle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) nattsvermerugle hos Artsdatabanken 
(en) nattsvermerugle hos Fossilworks 
(en) nattsvermerugle hos ITIS 
(en) nattsvermerugle hos NCBI 
(en) Kategori:Ninox novaeseelandiae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ninox novaeseelandiae – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ninox novaeseelandiae – detaljert informasjon på Wikispecies
Marius Helgå

Marius Helgå (født 6. mai 1977) er en tidligere politiker (RV) fra Rana. Helgå var i perioden 2003 til 2007 medlem av Rana kommunestyre for Rød Valgallianse. I 2008–2009 var han styreleder i Wikimedia Norge. 
Han er aktiv på bass-trombone i Mo Hornmusikk og Mo Orkesterforening, og jobber som produsent for Nordland Kretskorps hvor han også spiller perkusjon.Helgå er ansatt ved Nasjonalbiblioteket i Mo i Rana der han arbeider med filmrestaurering, men er for tiden frikjøpt tillitsvalgt i Norsk Tjenestemannslag.


== Verv ==
1999–2003: varamedlem til kommunestyret i Rana og medlem av kulturutvalget
2003–2007: kommunestyremedlem, gruppeleder og medlem av kulturutvalget
Ulike tillitsverv for NTL ved Nasjonalbiblioteket
Sekretær i NTL Sentralforvaltningen Og varamedlem NTLs landsstyre


== Referanser ==
Brilleugle

Brilleugle (Pulsatrix perspicillata) er en art i uglefamilien (Strigidae).


== Utbredelse ==
Arten finnes i: Argentina, Belize, Bolivia, Brasil, Colombia, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Fransk Guyana, Guatemala, Guyana, Honduras, Mexico, Nicaragua, Panama, Paraguay, Peru, Surinam,  Trinidad og Tobago og Venezuela.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) brilleugle – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) brilleugle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) brilleugle hos Artsdatabanken 
(en) brilleugle hos ITIS 
(en) brilleugle hos NCBI 
(en) Kategori:Pulsatrix perspicillata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Pulsatrix perspicillata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Pulsatrix perspicillata – detaljert informasjon på Wikispecies
Gullbrød

Gullbrød er en sjokolade produsert av Nidar i Trondheim. Den består av råmarsipan overtrukket med mørk sjokolade.
Gullbrød ble lansert i 1915 som en av de første sjokoladene som Bergene Chokoladefabrik produserte. Etter at foretakene Nidar og Bergene ble slått sammen i 1980, ble produksjonen av Gullbrød videreført under det felles produsentnavnet Nidar Bergene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Produktside på Nidar.no
Sprøyte (kortspill)

Sprøyte er et stikk-basert kortspill for tre personer.
Formålet med spillet er å få mest mulig poeng over flere spill. En spillrunde består av at hver spiller gir en gang hver, dvs tre spill. Det kan spilles i tre forskjellige modi: grand, trumf eller nullo (pass). Modus fastsettes før man gir, ved at spilleren til venstre for giver deler kortstokken og viser det synlige kortet. Dette kortet bestemmer hvilken modus man spiller i henhold til dets verdi:

2–5: Nullo
6–10: Trumf
Knekt–Ess: Grand


== Å gi ==
Man gir 12 kort til hver spiller. De resterende 16 kortene legges til side for bytting.


== Bytting av kort ==
Hver spiller kan bytte til seg kort i henhold til deres posisjon i forhold til giveren. Første spiller til venstre for giveren kan bytte opp til 8 kort, neste spiller kan bytte garantert 5 kort, og giver kan bytte garantert 3 kort. Hvis en spiller velger å ikke bytte alle sine kort, kan neste spiller velge å bytte til seg disse kortene i tillegg til sine garanterte 5 eller 3 kort.


== Stikk ==
Spilleren til venstre for giver begynner det første stikket. Senere stikk begynnes av vinneren av det forrige stikket. Man må alltid følge farge, og fargen er bestemt av det første kortet spilt i hvert stikk. Hvis en spiller ikke har kort i fargen som er spilt, må han kaste et kort i en annen farge. Stikket vinnes av spilleren med det høyeste spilte kortet i spilt farge. Et vunnet stikk (altså 3 kort) samles inn av vinneren og plasses synlig, slik at alle kan se hvor mange stikk hver spiller har vunnet.


== Modiene ==


=== Nullo ===
Når man spiller Nullo er det om å gjøre å samle færrest mulig stikk.
Hvert stikk færre enn fire gir ett poeng. For eksempel gir 1 stikk 3 poeng.


=== Trumf ===
Når man spiller Trumf er det om å gjøre å samle flest mulig stikk. Hvis et kort i trumffargen er spilt i et stikk, vil kortet vinne stikket uavhengig av hvilken farge som ble spilt, så sant ikke en annen trumf av høyere verdi ble spilt. 
Hvert stikk flere enn fire gir ett poeng. For eksempel gir 9 stikk 5 poeng.


=== Grand ===
Når man spiller Grand er det om å gjøre å samle flest mulig stikk. 
Hvert stikk over minstegrensen på fire gir ett poeng, akkurat som i Trumf.
Gullfisken

Gullfisken er en publikumspris for reklamefilmer vist på de kommersielle TV-kanalene i Norge. Prisen deles ut i januar/februar. De tolv nominerte filmene er valgt ut av en jury som finner en såkalt «sølvfisk» hver måned gjennom året. Selve avstemningen og utdelingen skjer i et direktesendt TV-program. Det er TV-seerne som stemmer fram sin favoritt under sendingen, og vinnerfilmen blir kåret til årets «gullfisk».


== Vinnere ==
1992: Leo Burnett for NSB «Tog»
1993: Bates for TINE «Baby» (Tine Melk)
1994: JBR Reklamebyrå for TINE  «Brunost»
1995: Leo Burnett for Freia «Rasta» (Japp)
1996: New Deal for VG «Tog» (Fever)
1997: New Deal for VG «Bohem»
1998: New Deal for: Norsk Tipping «Verdal'n»
1999: New Deal for VG «Puppy Love»
2000: New Deal DDB for Norsk Tipping «Ballroom Blitz»
2001: Leo Burnett for McDonald’s «Toothfairy»
2002: TRY Reklamebyrå for Norsk Tipping «Heia Tufte»
2003: New deal DDB for Nidar «Taxi» (Laban)
2004: McCann for Rema 1000 «Doffen» (Doffen har daua)
2005: GREY for Aker «Nøtteknekker»
2006: TRY Reklamebyrå for Norges Blindeforbund «Valpen» (Valpens hevn)
2007: McCann for NetCom «Lommeringeren» (Skal vi tisse litt sammen)
2008: McCann for NetCom «Dumme ku» (Lommeringing)
2009: TRY Reklamebyrå for Blindeforbundet «Ikke forstyrr» (Førerhund)
2010: TRY Reklamebyrå for DnB NOR «Young, Free and Single»
2011: TRY Reklamebyrå for DNB «George»
2012: TRY Reklamebyrå for Felleskjøpet «Bønder i by'n»
2013: DDB Oslo for SAS «Pappajente»
2014: TRY Reklamebyrå for Lofotprodukt «Hold torsken»
2015: ERNÖ for Kreftforeningen «Brudens mor»
2016: TRY Reklamebyrå for Felleskjøpet «En bonde fra eller til»
2017: TRY Reklamebyrå for TINE «Fjøsnissen»
2018: TRY Reklamebyrå for Rema 1000 «Smarthus»
2019: Kitchen for Bufdir «Den tomme matboksen» (Fosterhjem)
2020: POL For Norsk Tipping «(L)OTTO-millionærer er ikke som andre millionærer!»


== Om programmet ==
Paal Tarjei Aasheim ledet Gullfisken i «en årrekke», men i 2005 overtok Sarah Natasha Melbye programlederrollen og ledet Gullfisken 2004 og Gullfisken 2005. Deretter ledet Guri Solberg Gullfisken 2006, og året etter ledet Solberg Gullfisken 2007 sammen med Kristian Ødegård. Gullfisken 2008 ble ledet av Solveig Kloppen og Helén Vikstvedt, og under Gullfisken 2009 var Kristian Ødegård enda en gang programleder – denne gang sammen med Truls Svendsen. Gullfisken 2010 ble også ledet av Svendsen, nå sammen med Klaus Sonstad, mens Gullfisken 2011 ble ledet av Marthe Sveberg Bjørstad og Sigurd Sollien. Sigrid Bonde Tusvik og Odd-Magnus Williamson var programledere for Gullfisken 2012 før Stian Blipp ledet Gullfisken 2013.Programmet har som oftest blitt sendt på TV 2 fra Edderkoppen teater i Oslo. Monster Entertainment har stått for produksjonen.
Programmet ble nominert til to fagrpriser foran Gullruten 2019: beste regi flerkamera ved Kristian Løkken og beste lysdeisng/scenografi/produksjons-design ved Henrik Dinger og Hilde Aaseth.


== Referanser ==
Basim Ghozlan

Basim Ghozlan (født 1965) er forstander for Det islamske forbundet.Ghozlan er tilknyttet Rabita-moskeen. Han er også ansvarlig for Den Islamske Informasjonsforeningens nettsted, islam.no.


== Bakgrunn ==
Ghozlan er utdannet dataingeniør ved Høgskolen i Oslo, og har hovedfag i informatikk fra Institutt for Informatikk (UiO).
Han er født i Jordan og har bodd i Norge siden 1990.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Muslimer framstilles feil»  Intervju i Stavanger Aftenblad, 19. desember 2005


=== Uttaelser ===
Muslim-leder forsvarer selvmordsbombere
«Homofili er synd og bør kureres»
Angrepet mot norske soldater i Meymaneh

Angrepet mot norske soldater i Meymaneh var et angrep på norske ISAF-soldater i den afghanske byen Meymaneh 8. februar 2006. Totalt ble fire afghanske angripere drept, mange ble såret.
Etter at Muhammed-karikaturene ble publisert, bl.a i en norsk avis, resulterte det i at en gruppe med afghanere ville vise sin avsky mot disse. De gikk til angrep på en militærleir tilhørende den internasjonale sikkerhets-styrken i Afghanistan (ISAF). Det er 45 i leiren, 25 nordmenn, 10 finner, 6 svensker, 3 latviere, og 1 islending, sammen med en gruppe av afghanske tolker.
Forsvarssjef Sverre Diesen informerte etter hendelsen at det ble «avfyrt rettet ild» mot ulike personer som forsøkte å sette hovedbygningen i leiren i brann med brannbomber.


== Eksterne lenker ==
Aftenposten: De norske skuddene i Afghanistan
Javier Bardem

Javier Ángel Encinas Bardem (født 1. mars  1969 i Las Palmas de Gran Canaria) er en spansk skuespiller.
Bardem ble nominert til Oscar for beste mannlige hovedrolle for rollen som den homoseksuelle cubanske poeten Reinaldo Arenas i filmen Before Night Falls (2000). Han spilte en hensynsløs leiemorder i thrillerdramaet No Country for Old Men (2007). Bardem ble tildelt både Oscar, Golden Globe og BAFTA for beste mannlige birolle for sin innsats i filmen. Han er den første spanske skuespilleren som har vunnet Oscar.Bardem ble også nominert til Oscar for beste mannlige hovedrolle for rollen som Uxbal i dramafilmen Biutiful (2010). Samme dag som denne nominasjonen ble kjent, ble Bardem far til sitt første barn som han fikk med kona Penélope Cruz. I 2012 spilte han skurken Raoul Silva i James Bond-filmen Skyfall.


== Filmografi (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Javier Bardem på Internet Movie Database 
(sv) Javier Bardem i Svensk Filmdatabas 
(da) Javier Bardem på Filmdatabasen 
(da) Javier Bardem på Scope 
(fr) Javier Bardem på Allociné 
(en) Javier Bardem på AllMovie 
(en) Javier Bardem hos Turner Classic Movies 
(en) Javier Bardem hos The Movie Database 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Anders Nummedal

Anders Johnsen Nummedal (født 27. januar 1867 i Vik i Sogn, død 6. mars 1944 i Oslo) var en norsk arkeolog, kjent for å ha oppdaget Fosnakulturen. 
Han var utdannet som geolog, og var ansatt som lærer ved Kristiansund høyere almenskole da han i 1909 fant spor etter folk som levde på norskekysten for ca. 8000 år siden. Nummedal fant disse boplassene fra Fosnakulturen da han studerte strandlinjene og landhevningen i tiden etter siste istid. Det første funnet ble gjort ved Vollvatnet på Nordlandet i Kristiansund. Seinere fant han en rekke fosnakulturboplasser andre steder på Vestlandet og Sørlandet. 
Nummedal ble utnevnt til statsstipendiat i 1917, og ble tilknyttet  Universitetets Oldsaksamling i Oslo som konservator. I 1925 fant han de første spor av en liknende steinalderkultur i Nord-Norge. Den fikk navnet Komsakulturen etter fjellet Komsafjell, like ved der det første funnet ble gjort. 
Han var medlem av Det norske Videnskaps-Akademi, og ble i 1936 utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Marit Holme Mehlum: «Historien om oppdagelsen av de første Fosnaboplassene i Kristiansund». Årbok for Nordmøre Museum 1995.
Heidi Mjelva Breivik and Ellen J. Grav Ellingsen: A Discovery of Quite Exceptional Proportions’: Controversies in the Wake of Anders Nummedal’s Discoveries of Norway’s First Inhabitants. Bulletin of the History of Archaeology. 24: 9, pp. 1–13. digital utgave


== Eksterne lenker ==
(no) Anders Nummedal i Norsk biografisk leksikon
Anders Nummedals privatarkiv (mest om geologiske funn) finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket, Gunnerusbiblioteket
Hadsel Folkehøyskole

Hadsel Folkehøyskole ble opprettet på Stokmarknes i 1969 av Den Norske Sjømannsmisjon, Den norske Broderkretsen på Havet og Norges Kristelige Ungdomsforbund. Grunnsteinen til skolen ble lagt ned av biskop H. E. Wisløff Kristi himmelfartsdag 1968, og biskopen var formann i skolens forstanderskap. 
Broderkretsen tok initiativet til opprettelse av to skoler for sjømenn; nåværende Risøy Folkehøyskole på Sørlandet (opprinnelig kalt Risøy Ungdomsskole for sjømenn), som ble åpnet i 1950, og senere Hadsel Folkehøyskole.I utgangspunktet var Hadsel Folkehøyskole tenkt å være en folkehøyskole for sjøfolk i Nord-Norge på samme måte som Risøy Folkehøyskole i Sør-Norge. På folkemunne ble den derfor kalt "sjøguttskolen". Med årene fikk skolen også linjer uten sjøpreget innretning. 
Fra 1976 kom Den Indre Sjømannsmisjon med som eier. 
I 1987 opprettet skolen Nord-Norges første asylmottak med driftsavtale med UDI. Asylmottaket ble nedlagt i 1991. Skolen ble nedlagt i 1999. Bygningene på Lille-Børøya ble overtatt av Hadsel kommune, som leier ut anlegget til Høgskolen i Bodøs desentraliserte undervisning i Vesterålen.


== Referanser ==
Mytem

Mytem er innenfor mytologi en sjelden gullklump av en myte som ikke kan reduseres; det uforanderlige elementet, ikke ulikt en kulturell mem; ett som alltid kan bli delt med andre, relaterte mytemer og settes sammen på ulike måter – «sammenbuntet» i Claude Lévi-Strauss' bilde – eller sammenkoblet i mer kompliserte forhold, som et molekyl i en sammensetning. Eksempelvis deler mytene om Adonis og Osiris mange av de samme elementene, noe som kan tyde på at begge mytene har en felles kilde.
Vladimir Propp, som samlet folkeeventyr, mente at enheten av analyser var den individuelle fortelling: den felles mytem som i kontrast er ekvivalenten i myten av fonemer, morfemer, og sememer i det som strukturelle lingvister deler språket i: i den minste mulige enheter av mening innenfor et språksystem.
På 1950-tallet innlemmet Claude Lévi-Strauss for første gang denne teknikken av språkanalyser for å analysere mytekritisismen. I hans forskning på mytesystemene til primitive stammesamfunn, ut ifra en analogi fra språkstrukturen adopterte han begrepet mythème, med forfektelsen at meningssystemet innenfor mytiske ytringer er en tett parallell til et språksystem. Denne ideen er blitt til dels bestridt av Roman Jakobson som forholdt seg til at mytem er et konsept eller fonem som er uten betydning i seg selv, men dens betydning kan bli vist ved sosiologisk analyse.


== Litteratur ==
Claude Lévi-Strauss, 1955. «The Structural study of myth» i Journal of American Folklore, 68 s. 428-444


== Eksterne lenker ==
Pamela A. Genova, i Dictionnaire International des Termes Littéraires «Mythème/mytheme» (på engelsk) Et konsist syn på Lévi-Strauss' bruk av begrepet mytem.
Finn Tschudi

Finn Tschudi (født 22. august 1935) er professor emeritus i psykologi ved Universitetet i Oslo, hvor han arbeidet i 36 år. Hans spesialemner der var psykologiens metode, personlighetspsykologi, kognitiv psykologi og sosialpsykologi. Tschudi er medlem av Transcend og er spesialrådgiver for Building Peaces.


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Finn Tschudi i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Finn Tschudi i BIBSYS
Raïs Neza Boneza

Raïs Neza Boneza (født 7. januar 1979) er en kongolesisk fredsforsker og -praktiker som har bodd i eksil i Norge. For tiden bor han i Trondheim. Boneza er æresdoktor ved University du Cepromec/ISGM inter Afrique in Burundi. Han er også en skjønnlitterær forfatter med flere utgivelser av egne dikt bak seg. Videre er han medlem av stiftelsen Building Peaces og av Transcend.


== Bibliografi ==
Man in the mirror, lyrikk, Makere univ. Uganda (2001)
World citizen democracy, essays, Cook Comm. USA (2002)
African thoughts, essays, USA (2003)
The world under torment, essays, T:AP Network (2003)
Nomad, lyrikk, Cook Comm. USA (2003)
Black Emerald, lyrikk, Ciberwit India (2005)
Peace By African’s Peaceful Means, fagbok, Kolofon Forlag (2005)
Eldorado Blanc, Fievre Noire, roman, Cyberwit, India (2012)
Nomad: song in Exile, lyrikk, ESPA, Canada (2013)
White Eldorado, Black Fever, roman, Kimpa Vita (2013)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Rais Neza Boneza i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Cláudio Taffarel

Cláudio André Mergen Taffarel (født 8. mai 1966 i Santa Rosa) er en tidligere brasiliansk fotballspiller. Han spilte for Brasil da de vant VM i 1994 og da de tok sølv i 1998.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Cláudio Taffarel – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Cláudio Taffarel – Olympedia 
(en) Cláudio Taffarel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(pt) Cláudio Taffarel – Brasils olympiske komité 
(en) Cláudio Taffarel – FIFA 
(en) Cláudio Taffarel – UEFA 
(fr) Cláudio Taffarel – LÉquipe 
(en) Cláudio Taffarel – Transfermarkt 
(en) Cláudio Taffarel – Transfermarkt (manager) 
(en) Cláudio Taffarel – national-football-teams.com
Shaka Hislop

Neil Shaka Hislop (født 22. februar 1969 i Hackney i London) er en tidligere fotballspiller som var keeper for en rekke engelske klubber i løpet av sin karriere. Han voktet også målet for Trinidad og Tobago, som han var kvalifisert til å spille for på grunn av foreldrenes nasjonalitet.
Hislop signerte for Reading FC i 1992. I 1996 ble han solgt til Newcastle United. Der fikk han etter hvert hard kamp om plassen, og gikk gratis til West Ham foran 1998/99-sesongen.
I 2002 gikk Hislop til Portsmouth FC, som følgende sesong rykket opp til Premier League. Han ble værende klubbens førstevalg i to sesonger. Den 29. juli 2005 gikk han tilbake til West Ham, der han nå kjemper om keeperplassen med Roy Carroll.
Den 10. juni 2006 spilte Hislop lagets første kamp i VM 2006 mot Sverige. Hislop startet i stedet for Kelvin Jack som var skadet, og storspilte i en kamp som endte 0-0.


== Eksterne lenker ==
(en) Shaka Hislop – FIFA 
(en) Shaka Hislop – Major League Soccer 
(en) Shaka Hislop – Transfermarkt 
(en) Shaka Hislop – national-football-teams.com 
(en) Shaka Hislop – Soccerbase.com 
(en) Shaka Hislop – FootballDatabase.eu 
(en) Shaka Hislop – FBref
Marcus Allbäck

Marcus Allbäck (født 5. juli 1973 i Göteborg) er en svensk tidligere fotballspiller og nåværende fotballtrener. Han er for øyeblikket assistenttrener for det svenske herrelandslaget i fotball
Tidligere har han spilt for Örgryte IS, Lyngby i Danmark, SC Heerenveen i Nederland, AS Bari i Italia, Aston Villa i England og Hansa Rostock i Tyskland. 
Han debuterte på landslaget i november 1999 i en vennskapskamp mot Sør-Afrika. Han spilte for Sveriges landslag i EM 2000, VM 2002 og EM 2004, og er også med i VM 2006 i Tyskland. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marcus Allbäck – FIFA 
(en) Marcus Allbäck – Transfermarkt 
(en) Marcus Allbäck – national-football-teams.com 
(en) Marcus Allbäck – WorldFootball.net 
(en) Marcus Allbäck – Soccerbase.com 
(en) Marcus Allbäck – FootballDatabase.eu 
(en) Marcus Allbäck – Soccerway 
(en) Marcus Allbäck – EU-Football.info 
(en) Marcus Allbäck – FBref 
(da) Spillerprofil på FC Københavns nettsider
Hegdehaugsveien (Oslo)

Hegdehaugsveien (1-35, 2-36) er en gate i Homansbyen i Oslo. Den går fra Pilestredet og krysser Parkveien ved Lorry og krysser siden Josefines gate og straks etter bytter den navn til Bogstadveien. Opprinnelig var det en gammel gårdsvei som er oppkalt etter plassen Hegdehaugen, tidligere Heidehagen etter en familie som het Heide. I den tidligere hagen i Josefines gate 21, ved krysset med Hegdehaugsveien, ligger den lille, offentlige Josefines park.Stykket mellom Parkveien og Bogstadveien inngår i fylkesvei 168.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		


== Bygninger ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Hegdehaugsveien». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 185–186. ISBN 82-573-0815-3. 
Joar Nyquist og P.D. Hofflund, red. (1955). Oslo gårdkalender: Nybygg 1925–1955. Oslo: Fredhøi. 
Ragnar Olsen (2017). Gatevandring Majorstuen. Bok 1 (2. utg.). Oslo. s. 76–86. ISBN 978-82-999615-1-6. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (H)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.