jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Clairvaux

Clairvaux (latin: Clara Vallis) er et tidligere kloster for cistercienserordenen. Det ligger i Ville-sous-la-Ferté, 15 km fra Bar-sur-Aube i regionen Grand Est i Frankrike, ca. 100 km nord for Dijon. Det ble grunnlagt av Bernhard av Clairvaux og tolv munker i 1115. Det var et av de fire primærabbediene grunnlagt fra klosteret Cîteaux. Clairvaux var i sin tur utgangspunkt for en rekke nye filialklostre. Klosteret er i dag i ruiner og den nåværende bygningen er datert fra 1708.Til sammen med La Ferté, Pontigny og Morimond utgjorde Clairvaux de fire mest betydningsfull klostre og dessuten det største med rundt 80 under- eller filialklostre. Før han ble erkebiskop i Lund flyttet danske Eskil (død 1181/1182) til Clairvaux på egen ønske for å bli klosterbroder.Klosteret Clairvaux ble opphevet i 1791 som følge av den franske revolusjon, og siden 1804 vært benyttet som høyrisikofengsel. Klosteret var et godt eksempel på den generelle utformingen av et cistercienserkloster. Clairvaux har vært registrert siden 1926 som et historisk monument av det franske kulturdepartementet.


== Filialklostre ==
Fontenay
Eberbach
Himmerod
Klaarkamp
Rievaulx
Mellifont Abbey


== Begravelser ==

Filip I av Flandern (1143-1195), greve av Flandern
Malachy (1094–1148), irsk helgen
Bernhard av Clairvaux (1090–1153), fransk kirkelærer reformator av cistercienserordenen
Theresa av Portugal (1157-1218), grevinne av Flandern
Giacomo da Pecorara (død 1244), italiensk munk, kardinal og diplomat.
Gerhard av Clairvaux (død 1138), eldre bror av Bernhard
Henri de Marsiac (død 1189), abbed og biskop av Albano
David av Himmerod (død 1179), munk og mystiker
Louis-Marie Rocourt (1743–1824), den siste abbed av Clairvaux


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Abbaye de Clairvaux – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Offisielt nettsted
Claravallis Arkivert 1. desember 2005 hos Wayback Machine.
Guanin

Guanin er en av nitrogenbasene som inngår i de nukleotidene som bygger opp DNA og RNA. I likhet med adenin er det en purinbase og består av to ringer av karbon- og nitrogen-atomer. I DNA og RNA binder guanin seg ved tre hydrogenbindinger til den komplementære basen cytosin. 
I RNA forenes guanin med ribose og bygger nukleosidet guanosin. I DNA er guanin på tilsvarende måte forenet med deoxyribose til nukleosiden deoxyguanosin.
Helena Olsson Smeby

Helena Olsson Smeby (født 2. november 1983) er en svenskfødt skihopper som hopper for Norge.
Hun hoppet tidligere for Sverige, men la opp i 2005 på grunn av manglende pengestøtte fra det svenske skiforbundet. Da skihopp for kvinner endelig kom på det offisielle VM-programmet, til VM i 2009, ble Smeby norsk statsborger, for å kjempe om en plass på det norske VM-laget. Satsingen ble belønnet med VM-plass og en 16.-plass under VM i Liberec 2009.
Hun bor i Trondheim og er gift med sin norske trener, Jostein Smeby. Jostein Smeby er bror til en annen kvinnelig skihopper - Henriette Smeby.


== Meritter ==
1.-plass i NM på plast 2006


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Helena Olsson Smeby – Olympedia 
(sv) Helena Olsson Smeby – Sveriges olympiske komité 
(en) Helena Olsson Smeby – FIS (skihopping) 
(pl) Helena Olsson Smeby – skijumping.pl 
(no) NRK: Helena Olsson Smeby
Leopoldo Alas y Ureña

Leopoldo Enrique García Alas Ureña, pseudonym Clarín, (født 25. april 1852 i Zamora i Spania, død 13. juni 1901 i Oviedo i Asturia i Spania) var en spansk forfatter og journalist. Han var professor for Romerrett ved universitetet i Oviedo.
Hans mest kjente verk var den lange romanen La Regenta, som ble sammenlignet med Gustave Flauberts Madame Bovary, og som kan tilordnes en genre av ekteskapsbrudds- og forførelsesromaner. Blant retninger som influerte Clarín og som han ble en eksponent for, var den litterære naturalisme og kraussismen, en filosofisk strømning som ville fremme en spansk kulturell og etisk gjenfødelse.  


== Verker ==


=== Essays ===
Solos de Clarín (1881)
La literatura en 1881 (1882)
Sermón perdido (1885)
Nueva campaña (1887)
Ensayos y revistas (1892)
Palique (1894)


=== Romaner ===
La Regenta (1884–85)
Su único hijo (1890)


=== Fortellinger og noveller ===
Dos sabios
El dúo de la tos
El gallo de Sócrates
En el tren
En la droguería
Un voto
Adiós, Cordera
Boroña
Cuentos morales
Cuervo
De la Comisión
Doble vía
Doctor Angelicus
Don Paco del empaque
Doña Berta
El Señor y lo demás son cuentos
El doctor Pértinax
El libro y la viuda
El oso mayor
El sombrero del cura
Medalla -- de perro chico
Pipá
Speraindeo
Superchería
Tambor y gaita
Un candidato
Un repatriado


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes (spansk)
Verker av Clarín som e-book på spansk Arkivert 14. mars 2007 hos Wayback Machine.
Henriette Smeby

Henriette Smeby (født 13. november 1986) er en tidligere norsk skihopper som hoppet for Raufoss Idrettslag. Hun ble som fjortenåring en del av det aller første norske landslaget i hopp for kvinner. Smeby har deltatt i en rekke FIS og Continental Cup-konkurranser.
Som 12-åring hoppet hun 126 meter i Granåsen i Trondheim. Året etter slo hun sin egen rekord, og landet på 134 meter i Lysgårdsbakken på Lillehammer.
I 2009 inngikk hun ekteskap med tidligere skihopper Erik Leine Wangen. Hun endret deretter sitt navn til Henriette Leine Wangen. Hun er utdannet innen historie, statsvitenskap og journalistikk, og har blant annet arbeidet som journalist i NRK Hedmark og Oppland, NRK Troms og ved UiT Norges arktiske universitet.


== Noen av hennes meritter ==
1.-plass i FIS Alpen Cup i Chaux Neuve i Frankrike den 10. mars 2002
1.-plass i NM 2004
2.-plass i NM på plast 2006
2.-plass i NM normal bakke (K90) 2006


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henriette Smeby – FIS (skihopping) 
Artikkel: Når nordlyset kaller [1]
Eføy

Eføy, bergflette eller vedbend(e) (vitenskapelig navn Hedera helix) er en klatrende busk som vokser på trestammer, fjellvegger og murer. Utbredt i Sør-Europa, Nordvest-Afrika og Asia.
Bergflette selges mye som potteplante. De dyrkede formene har blad med ulike fasonger og fargenyanser. Den trives aller best dersom den får stå kjølig og med høy luftfuktighet, og ikke i direkte sollys. Den kan godt dyrkes utendørs om sommeren, og hele året i områder med milde vintre. Den tåler lett frost. Står den varmt og tørt, vil den bli et lett bytte for skadedyr, særlig spinnmidd. En annen art, den storbladete Hedera canariensis, er mye mer tolerant overfor høy temperatur, og er derfor mer egnet som stueplante enn den vanlige bergfletten. Overraskende nok selges det ikke like mange av den.
Bergflette vokser vilt på gunstige steder i Sør-Norge, men den kan vokse ganske langt nord for sin naturlige nordgrense. Den vokser ganske sakte, men kan til gjengjeld bli veldig gammel. Den kan bli 20 meter høy, og kan bli flere hundre år gammel. I Frankrike finnes det planter som er over 450 år gamle og i Italia snakkes det om planter som er tusen år gamle.
Bergflette klatrer med sterke sugerøtter. Men da disse avgir visse syrer, fester den seg dårlig på sement og kalk. Den vokser heller vanligvis ikke på høvlede tregjerder uten at man setter opp halm eller rørmatter. Den klatrer best på steinmurer og fjell, og i trær. Den fester seg kun en gang på stenmur, og derfor burde man ikke løsne den, da den ikke vil klatre etter det.
Bergflette er en klatrende, bunndekkende, eviggrønn plante. Den vokser naturlig i kyst- og fjordstrøk fra midtre Oslofjord til Ålvik i Hardanger. Plantet finnes den mye lenger nordover, og en stor bergflette dekker for eksempel deler av sørveggen til Namsos samfunnshus. Den blir vanligvis 8 til 10 meter høy, men kan bli høyere. Bergfletten tåler dyp skygge, og liker seg best i le. Jorden bør være dyp, fuktighetsholdende, veldrenert og næringsrik. Formering ved stiklinger i hele vekstperioden, roter seg på 3-4 uker.
Eføy, som på svensk kalles murgröna, er Gotlands landskapsblomma.


== Medisinske forbehold ==

Hele planten er giftig, også bærene.


== Eksterne lenker ==
(en) Eføy – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Eføy i Encyclopedia of Life 
(en) Eføy i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Eføy hos Artsdatabanken 
(sv) Eføy hos Dyntaxa 
(en) Eføy hos ITIS 
(en) Eføy hos NCBI 
(en) Eføy hos The International Plant Names Index 
(en) Eføy hos Tropicos 
(en) Kategori:Hedera helix – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Hedera helix – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Porsgrunn stasjon

Porsgrunn stasjon (5,7 meter over havet) ble åpnet 24. november 1882 i forbindelse med åpningen av Vestfoldbanen (dengang Jarlsbergbanen). Siden 1917 har den også vært stasjon på Bratsbergbanen. Den opprinnelige stasjonsbygningen var tegnet av Balthazar Lange, og var inspirert av den daværende stasjonsstilen langs Østfoldbanen. Dagens stasjonsbygning, i rød murstein, er fra 1960. Stasjonen har vært ubetjent siden 2002, og ligger like ved siden av byens bussterminal.
Ved en eventuell sammenkobling av Vestfoldbanen og Sørlandsbanen, Grenlandsbanen, vil den nye strekningen trolig gå mellom Porsgrunn og Skorstøl i Gjerstad kommune. Hvorvidt dette eventuelt vil medføre flytting av stasjonen er usikkert.

		


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 218–219. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1988). NSBs bygningsregistrering: Drammen distrikt: Bratsbergbanen, Sørlandsbanen. NSB Arkitektkontoret. s. 233–240. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Porsgrunn stasjon
(no) Porsgrunn stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Vestfoldbanen
(no) Porsgrunn stasjon på Togkart
Nisterud stasjon

Nisterud stasjon (98,3 meter over havet) ligger i Skien kommune og er den eneste stasjonen på Bratsbergbanen mellom Skien og Nordagutu som fortsatt betjenes etter 2004. Stasjonen ble åpnet i 1919, to år etter Bratsbergbanen, og er et stoppested med kun ett spor, og dermed ingen muligheter for krysning. Stasjonen har stasjonsbygning, som var betjent til 1973.

Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 220–221. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1988). NSBs bygningsregistrering: Drammen distrikt: Bratsbergbanen, Sørlandsbanen. NSB Arkitektkontoret. s. 159–162. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Nisterud stasjon
(no) Nisterud stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bratsbergbanen
Argentinas riksvåpen

Argentinas riksvåpen ble etablert i sin nåværende form i 1944, men har sitt opphav i våpenskjoldet til Asamblea General Constituyente fra 1813.
Reidar Wennesland

Reidar Wennesland  (født 17. august 1908 i Kristiansand, død 13. september 1985 i San Francisco) var en norsk-amerikansk lege og kunstsamler. Han er kjent for sin samling av beatkunst fra 1950- og 1960-årene; en samling som han donerte til Kristiansand katedralskole og Agder Distriktshøgskole.


== Liv og virke ==
Han studerte medisin ved Universitetet i Oslo etter examen artium ved Kristiansand katedralskole. Han arbeidet en periode ved Universitetet etter avlagt embetseksamen. Under krigen måtte han flykte til Sverige. Han arbeidet som lege for polititroppene og deltok også i redningsarbeidet for norske fanger fra tyske tukthus og leirer. I krigens kjølvann gikk ekteskapet hans over styr.  
Han kom til USA i 1947 som stipendiat og levde mesteparten av sitt liv i San Francisco. Han var først forsker et par og startet deretter privatpraksis samtidig som har var lege for norske sjøfolk. Han fikk etter hvert kontakt med kunstmiljøet i San Francisco og var både lege og mesen for kunstnerne. Han samlet kunst fra slutten av 1950-tallet og gjennom hele 1960-tallet.
Han både kjøpte kunst og aksepterte kunst som betaling for legetjenestene. Han fattet tidlig interesse for beatkunst og bygget opp en betydelig samling. 


== Kunstsamlingen ==
Wenneslands samling er i dag verdens største Beat Art samling utenfor USA. I 1970 gav han deler av samlingen, i første rekke malerier, til Kristiansand katedralskole. I 1978 ble resten av samlingen, både malerier og skulpturer, gitt til daværende Agder Distriktshøgskole, nå Universitetet i Agder, UiA.Hovedkunstnerne i Wenneslands samling, som omfatter mer enn 200 verk, er Michael Bowen, Arthur Monroe og Michael McCracken. Samlingen inneholder også verk av Fletcher Benton, Theodore Bielfeldt, Jack Carrig, Jesse Collins, Jay DeFeo, Casey van Duren, Dean Fleming, David Freeman,  Dimitri Grachis, George Herms, Solomon Hogerman, Robert C. Jones, Robert La Vigne, James Massey, William Morris, Edvardo Pajac,  Arthur Richer,  Keith Sanzenbach,  Robert Simmons, Joseph St Amand,  Leo Valledor,  Jean Varda, Carlos Villa,  Neil Williams og Donald Wo. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Katalog til arkiv etter Reidar Wennesland hos Statsarkivet i Kristiansand
Muntjaker og duskhjorter

Muntjaker og duskhjorter (Muntiacini, tidligere Muntiacinae) er en biologisk gruppe med hjortedyr (Cervidae) som består av 14 arter fordelt på 2 slekter. Noen av artene er omdiskuterte.

Hjortedyr (Cervidae)
Ekte hjortedyr (Cervinae)
Muntiacini (muntjaker og duskhjorter)
Muntjaker (Muntiacus)
Borneisk muntjak (Muntiacus atherodes)
Svartmuntjak (Muntiacus crinifrons)
Feas muntjak/thaimuntjak (Muntiacus feae)
Gongshan muntjak (Muntiacus gongshanensis)
Sumatra fjellmuntjak (Muntiacus montanus) ?
Indiamuntjak (Muntiacus muntjak)
Pu Hoat muntjak (Muntiacus puhoatensis) ?
Putaomuntjak/løvhjort (Muntiacus putaoensis)
Reeves muntjak/kinesisk muntjak (Muntiacus reevesi)
Roosevelts muntjak (Muntiacus rooseveltorium)
Truong Son muntjak (Muntiacus truongsonensis)
Nordlig rødmuntjak (Muntiacus vaginalis) ?
Kjempemuntjak (Muntiacus vuquangensis)
Duskhjorter (Elaphodus)
Topphjort (Elaphodus cephalophus)
Cervini, (rødhjorter)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Muntjaker og duskhjorter hos Fossilworks
Simple Minds

Simple Minds er en poprock-gruppe som ble dannet i Glasgow, Skottland i 1977 og oppnådde internasjonal popularitet på midten av 1980-tallet og på begynnelsen av 1990-tallet.
Gruppen var en eksponent for new romantic-sjangeren, og hadde sin første innspilling 17. januar 1978. Samtlige medlemmer hadde spilt i forskjellige punkrock-grupper tidligere, så repertoaret bestod mest av coverlåter fra disse bandene. Etter hvert begynte de å lage egne låter som de spilte inn på demoer og sendte rundt til plateselskaper. I 1979 kom deres debutalbum Life in a Day, ut.
I 1980 varmet Simple Minds opp for Peter Gabriel på hans Europaturne. I 1985 kom singelen «Don't you (forget about me)» fra platen Once upon a time, også kjent fra filmen The Breakfast Club, på førsteplass på den amerikanske Billboard-listen. I 1989 kom singelen «Belfast Child» på førsteplass i England.


== Diskografi ==
Life in a day 1979
Real to real cacophony 1979
Empires and dance 1980
Sister feelings call 1981
Sons & fascination 1981
Celebration 1982
New gold dream (81-82-83-84) 1982
Sparkle in the rain 1984
Once upon a time 1985
Live in the city of light 1987
Street fighting years 1989
Real life 1991
Good news from the next world 1995
Neapolis 1998
Neon lights 2001
Cry 2002
Black & white 050505 2005
Graffiti Soul 2009
Big Music 2014


== Medlemmer ==
NåværendeJim Kerr – vokal (1977– )
Charlie Burchill – gitar, keyboard (1977– )
Mel Gaynor – trommer (1982–1991; 1997–1998; 2002– )
Andy Gillespie – keyboard (2002–2005; 2007– )
Ged Grimes – bassgitar (2010– )TidligereMick MacNeil – keyboard (1978–1990)
Derek Forbes – bassgitar  (1978–1985; 1997–1998)
Brian McGee – trommer (1977–1981)
Kenny Hyslop – trommer (1981–1982)
Mike Ogletree – trommer (1982)
John Giblin – bassgitar  (1985–1989)
Eddy Duffy – bassgitar  (1999–2010)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Simple Minds – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Simple Minds – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Simple Minds på Apple Music 
(en) Simple Minds på Discogs 
(en) Simple Minds på MusicBrainz 
(en) Simple Minds på SoundCloud 
(en) Simple Minds på Spotify 
(en) Simple Minds på Songkick 
(en) Simple Minds på Last.fm 
(en) Simple Minds på AllMusic 
Simple Minds på Twitter 
Simple Minds på Facebook 
Simple Minds på Instagram 
Simple Minds på YouTube 
Simple Minds på Myspace 
Simple Minds på Tumblr
Nordagutu stasjon

Nordagutu stasjon (112,1 meter over havet) er en jernbanestasjon i Midt-Telemark kommune der Bratsbergbanen og Sørlandsbanen møtes, henholdsvis fra Porsgrunn/Skien og fra Stavanger/Kristiansand, og er i dag eneste overgangsstasjon mellom jernbanestrekningene. Den ble opprettet i 1917 som en del av Bratsbergbanen, og ble en del av Sørlandsbanen da den i 1924 ble forlenget til Bø. Stasjonsområdet er midlertidig fredet siden 2001.
I forbindelse med byggingen av Bratsbergbanen ble det bygget et sidespor på 3 km ned til Sauarelva ved Kullhuset, Kullhusbanen, for transport av byggematerialer og rullende materiell. Uten denne ville man vært henvist til å bygge fra Skien og Notodden.Det er fortsatt togekspeditører stasjonert på stasjonen, men det har ikke vært billettutsalg siden 2004.


== Utsmykning ==
En skulptur av Myllarguten står oppsatt på stasjonsområdet. Monumentet er utført av billedhuggeren Hans Holmen, og ble ferdigstilt i 1940.


== Litteratur ==
Thor Bjerke, Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 222–223. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1988). NSBs bygningsregistrering: Drammen distrikt: Bratsbergbanen. NSB Arkitektkontoret. s. 103–138. 


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Nordagutu stasjon
(no) Nordagutu stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bratsbergbanen
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Sørlandsbanen
Notodden skysstasjon

Notodden skysstasjon, tidligere Notodden kollektivterminal, er kollektivknutepunktet på Notodden og ble offisielt åpnet som busstasjon den 24. september 2002. Den ble også tatt i bruk som jernbanestasjon 25. august 2004, da den erstattet Notodden nye stasjon som endestasjon for togene på Bratsbergbanen. Mellom august 2015 og desember 2020 betjenete togene den gamle stasjonen inntil man fikk elektrifisert sporet til skysstasjonen.
I tillegg til lokalbussene som kjøres av Vy Buss på anbudskontrakt for Farte, trafikkeres skysstasjonen også av NOR-WAY Bussekspress rute NW180 Haukeliekspressen (Telemark Bilruter/Tide Buss) og Vy express rute VY1 (Vy Buss).
Terminalen ligger i enden av et rundt 800 meter langt sidespor som grener ut fra Notodden nye stasjon ved innkjør fra øst, og rundt 50 meter vest for Notodden gamle stasjon. Den er ubetjent og har kun ett spor, som ikke er elektrifisert. 10. august 2015 ble togtrafikken flyttet tilbake til Notodden nye stasjon fordi det inntil videre ikke var mulig å skaffe midler til elektrifisering av sporet til kollektivterminalen, samtidig som de dieseldrevne togene av type Y1 fra den datoen ble erstattet av de elektriske type 69. I desember 2015 leverte Stortingets transportkomité en innstilling som innebar penger til elektrifisering av sporet ned til kollektivterminalen. Arbeidet med elektrifiseringen startet høsten 2019 med fjerning av det gamle sporet for senking av trasèen, og stasjonen gjenåpnes med elektrisk drift 14. desember 2020.Notodden kollektivterminal ble opprinnelig åpnet uten fasiliteter for de reisende, kun med benker og små plattformtak uten levegger ved bussplattformene. 11. april 2014 åpnet et terminalbygg med venterom, informasjonstavler og toaletter, og navnet ble endret til Notodden skysstasjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Notodden skysstasjon
(no) Notodden skysstasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bratsbergbanen
Hoppestad stoppested

Hoppestad stoppested på Bratsbergbanen i Skien kommune åpnet den 11. februar 1920. Stoppestedet ble nedgradert til holdeplass i 1954. Holdeplassen ble nedlagt i 1990 og gjenopprettet i 1995. I 2004 mistet den persontrafikken, og den er i dag nedlagt.Stasjonsbygningen ble tegnet av Gudmund Hoel og Eivind Gleditsch. Den er solgt og brukes som privathus.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 220–221. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1988). NSBs bygningsregistrering: Drammen distrikt: Bratsbergbanen, Sørlandsbanen. NSB Arkitektkontoret. s. 163–172. 


== Eksterne lenker ==
(no) Hoppestad stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bratsbergbanen
Valebø stasjon

Valebø stasjon er en stasjon på Bratsbergbanen, beliggende utenfor tettstedet Valebø i Skien kommune. Stasjonen ble åpnet ved banestrekningens åpning i 1917, og betjente den frem til 2004. Stasjonen er den eneste mellom Skien og Nordagutu som har krysningsspor, og var bemannet frem til 1973. Strekningen mellom Skien og Nordagutu kalles iblant for Valebøbanen, etter Valebø stasjon. Stasjonsbygningen i nybarokk stil er i dag i privat eie og benyttes til boligformål, og er klassifisert som verneverdig i NSBs bygningsverneplan.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 220–221. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1988). NSBs bygningsregistrering: Drammen distrikt: Bratsbergbanen, Sørlandsbanen. NSB Arkitektkontoret. s. 149–154. 


== Eksterne lenker ==
(no) Valebø stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bratsbergbanen
Sajida Talfah

Sajida Talfah (arabisk: ساجدة خيرالله طلفاح; født 24. juni 1937) var den tidligere irakiske presidenten Saddam Husseins første kone. Hun var også hans kusine. Hun ble gift med Saddam i 1963 ved et arrangert ekteskap. Da han mot hennes vilje inngikk et ekteskap nummer 2 på 1980-tallet, tok hun ut separasjon.Sammen med Saddam Hussein fikk Sajida Talfah de to sønnene Uday og Qusay og de tre døtrene Raghad, Rana og Hala. 
I 2003 flyktet hun fra Irak etter Saddams fall. Samme år ble det kjent at hun i likhet med døtrene Raghdad og Rana ville søke asyl i Storbritannia. Britiske myndigheter gjorde det klart at de ikke ville innvilge asyl til noen av Saddams familiemedlemmer. Etter at Saddam falt og Sajida hadde flyktet, skal det ha blitt funnet enorme mengder smykker som hadde tilhørt Sajida Talfah, på Saddams gård i Tikrit.


== Se også ==
Samira Shahbandar – Saddams andre kone
Nidal al-Hamdani – Saddams tredje kone


== Referanser ==
Dalsvatn stoppested

Dalsvatn stoppested ligger langs Bratsbergbanen i Midt-Telemark kommune, det hadde passasjertrafikk fra 1920 til 2004. Stoppestedet var betjent frem til 1958 da det ble nedgradert til holdeplass. Stasjonsbygningen er bygget i nyklassisistisk stil. Stasjonens uthus stod i 2012 oppført på vernelisten som vernet etter Plan- og bygningsloven, men var ikke tatt med på listen i 2015.Stasjonsbygningen brant ned den 29. august 2017.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 222–223. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1988). NSBs bygningsregistrering: Drammen distrikt: Bratsbergbanen, Sørlandsbanen. NSB Arkitektkontoret. s. 139–146. 


== Eksterne lenker ==
(no) Dalsvatn stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bratsbergbanen