jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tang (alge)

Tang (Fucales) er en alge som lever i havet. Tang er en koloniorganisme og kan bli ganske stor. De største artene kan bli flere meter. Den fester seg normalt i bunnen eller til en stein og vokser derfra. Den finnes fra tidevannsbeltet og ned så langt der er lys nok og i alle havområder.
Fargen er ofte grønnbrun eller brungrønn, men deler av planten kan ha gulskjær. En del taresorter utvikler blærer som fylles med luft og bidrar til å holde planten oppreist i vannet.
Tang- og tarebeltene er viktige skjulesteder for mange arter små sjødyr og fiskelarver som finner ly mot sultne naboer, samtidig som der er godt om mat for dem.
Det finnes mange forskjellige tang og tarer, eksempelvis havsalat, grisetang, blæretang og sagtang. Tang hører hjemme i algegruppen brunalger.


== Bruksområder ==
Tang som har drevet i land på strendene, ble før brukt som gjødsel på åkre. I tillegg brukes tangen som isolasjon i husvegger og taket i stedet for halm. Fortsatt brukes tang i liten skala som gjødsel, men siden mer effektivt gjødsel er tilgjengelig i dag, er det ikke lenger så lønnsomt med tang. Videre er havene i dag mye mer forurenset enn de var før. Noe som betyr at flere alger inneholder giftstoffer og dermed blir et dårlig alternativ som gjødsel.


== Se også ==
Kjempetare


== Eksterne lenker ==
(en) Fucales – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Fucales i Encyclopedia of Life 
(en) Fucales i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Fucales hos Artsdatabanken 
(sv) Fucales hos Dyntaxa 
(en) Fucales hos Fossilworks 
(en) Fucales hos ITIS 
(en) Fucales hos NCBI 
(en) Kategori:Fucales – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Fucales – detaljert informasjon på Wikispecies
Maggie Wheeler

Maggie Wheeler (født Margaret Emily Jakobson 7. august 1961 i New York City) er en amerikansk skuespiller. Hun var på audition til rollen som «Monica Geller» i den amerikanske TV-serien Venner for livet (Noe som både hun selv og andre har avfeid), men hun endte med rollen som «Janice Litman Goralnik» (født «Hosenstein») isteden.
Maggie Wheeler var også på audition til rollen som «Debra Barone» i den amerikanske TV-serien Alle elsker Raymond. Selv om hun var den produsentene ønsket til rollen, bestemte CBS at de ville ha en skuespiller med et mindre utpreget etnisk utseende. Wheeler fikk imidlertid rollen som den stadig tilbakevendende venninnen til «Debra», «Linda».
Wheeler har også opptrådt i TV-seriene Seinfeld og Ellen, i tillegg til en rekke andre små roller.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Maggie Wheeler – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Maggie Wheeler på Internet Movie Database 
(sv) Maggie Wheeler i Svensk Filmdatabas 
(fr) Maggie Wheeler på Allociné 
(en) Maggie Wheeler på AllMovie 
(en) Maggie Wheeler hos The Movie Database 
(en) Maggie Wheeler hos Behind The Voice Actors
Rerum Novarum

Rerum Novarum er en encyklika utstedt av pave Leo XIII den 15. mai 1891. Det var et åpent brev til alle biskoper om «arbeiderklassens forhold». Encyklikaens emneangivelse var: «Kapitalens og arbeidets rettigheter og forpliktelser». Kardinal Henry Edward Manning spilte en betydelig rolle i utarbeidelsen av encyklikaen, og den avdøde tyske biskop Wilhelm Emmanuel von Kettelers tanker spilte også en stor rolle. Encyklikaen fikk betydelig innflytelse, og førte til at pave Leo XIII fikk kallenavnet arbeidernes pave.Encyklikaen tok for seg forholdet og de gjensidige forpliktelser mellom arbeid og kapital, og mellom regjeringene og deres borgere. Først og fremst var den opptatt av forbedringen av «Den misære og elendighet som så urettferdig hjemsøker størstedelen av den arbeidende klasse» (RN, n. 3). Den støttet arbeideres rett til å opprette fagforeninger, forkastet både kommunisme («ateistisk sosialisme») og utøylet kapitalisme, og holdt prinsipielt fast på den private eiendomsrett.
Dermed hadde arbeiderne paven på sin side i kampen for å danne fagforeninger. Dette var banebrytende tanker, ettersom det i flere land i Europa var forbudt å danne fagforeninger; i Tyskland ble dette først tillatt etter første verdenskrigs slutt.Om statens oppgaver gikk paven inn for en statlig sosialpolitikk. Han avviste «kreftenes frie spill» som en forfeilet innstilling, og konkluderte at staten har ansvar både for enkeltpersoners og fellesskapets beste ved å gi lover som beskytter privateiendommen, beskytter menneskeverd og søndagshvile, sørger for tilsyn med arbeidsforholdene, og rettferdige lønninger (retten til et anstendig og tilstrekkelig utkomme for ærlig arbeid).
Mange av standpunktene i Rerum Novarum ble supplert og utdypet i senere pavelige encyklikaer, særlig i pave Pius XIs Quadragesimo Anno (1931), pave Johannes XXIIIs Mater et Magistra (1961) og pave Johannes Paul IIs Centesimus Annus (1991).


== Se også ==
Kristendemokrati
Katolsk sosiallære


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anthony Cooney, John, C. Medaille og Patrick Harrington (red): Catholic Social Teaching, ISBN 0-9535077-6-9


== Eksterne lenker ==
(en) Rerum Novarum (Vatikanet)
(da) Arbejdets kår. Åbent brev til Pave Leo XIII af Henry George. (1891)
Varde Idrettslag

Varde idrettslag (stiftet 15. mai 1932 som Vard Allianseidrettslag) ligger på Bybrua i Gjøvik, ca. 10 km vest for sentrum. 
Varde består av tre grupper: fotball, håndball og ski. Idrettslaget har eget anlegg, Varde idrettsplass, som ligger langs gamle riksvei 33 i retning Fagernes.


== Historikk ==
Vard Allianseidrettslag, som klubben het de første årene, ble pålagt å skifte navn etter krigen fordi Sportsklubben Vard Haugesund fra Rogaland hadde samme navn.


== Tabellen ==
Nancy Stouffer

Nancy Kathleen Stouffer, også kjent som N. K. Stouffer, er en forfatter som skrev barnebøker i 1980-årene. Hun er mest kjent for å ha beskyldt J.K. Rowling, forfatteren av Harry Potter-bøkene, for plagiat.Rowling gikk til søksmål mot Stouffer i USA for å stoppe påstandene, og Stouffer gikk til motsøksmål. Retten gav Rowling medhold.


== Referanser ==
Prestekjole

Prestekjole er litt ulike typer fotside, kappe- eller kjoleliknende plagg som brukes av prester i kristne kirkesamfunn. Historisk er den en videreutvikling av tunikaen som ble båret under den romerske togaen i den klassiske antikken. 


== Soutane ==

En soutane er en svart prestekjole som brukes fortrinnsvis av katolske eller anglikanske geistlige. Den er en noe løstsittende drakt i helfigur i ankellengde. Andre betegnelser på samme plagg er talar (på latin vestis talaris) eller, på engelsk, cassock. 
Innen den katolske kirke var denne drakten den dominerende hverdagskledning for prester, men senere er den trengt sterkt tilbake av den vanlige prestedress (svart dress, sammen med svart presteskjorte).


== Se også ==
Messeklær
Liturgiske klær
Prestedrakter
Albe
Korkåpe
Albe

En albe eller alba (av latin «hvit») er et liturgisk plagg som benyttes i katolske, anglikanske og en rekke protestantiske kirker, blant annet i Den norske kirke. Den er en vid, hvit drakt, oftest av lin eller ull, som rekker helt ned til anklene, og det benyttes som regel sammen med et singulum (rep rundt livet). Det er i sitt liturgihistoriske utgangspunkt det hvite dåpsklede som katekumenene ble ikledt i forbindelse med sin dåp. 
Alben er en videreføring av den lange lintunika som ble benyttet på Romerrikets tid.
Den er det eldste av de liturgiske plagg, og ble benyttet av presteskapet fra de tidligste tider særlig ved nattverdsliturgien.
Klerikere bærer den i liturgisk sammenheng gjerne over soutanen, og under øvrige liturgiske plagg som for eksempel stola, messehagel eller dalmatika. Det knyttes gjerne en amikt om halsen under alben for å skåne de ytre plaggene (albe, messehagel).
Nå benyttes det i den katolske kirke generelt som liturgisk plagg av de fleste som utøver en liturgisk oppgave under for eksempel messefeiringen, både av klerikere og av lekfolk. Disse lekfolk kan for eksempel være ministranter eller lektorer. Ettersom kledet med sin hvite farge symboliserer renhet er det også å forstå som den dåpskjole som spedbarn døpes i, og den hvite drakt som voksne fremdeles gjerne ikles ved sin dåp i katolsk liturgi. Historisk var det vanlig at de nydøpte (neofyttene) gikk kledd in disse alber under hele påskeoktaven, og først la dem av på annen påskesøndag (domenica in albis). Alben kan også benyttes ved anledninger som mottakelse av første kommunion, bryllup (alben er forbildet for brudekjolen) og ved begravelser (ved at den avdøde kan være  ikledt hvitt likklede).
I den norske kirke benyttes alba av prester, diakoner og kateketer under liturgisk tjeneste.


== Se også ==
Liturgiske klær
Medieviter

En medieviter er en som har mastergrad, hovedfag eller doktorgrad i medievitenskap. Det utdannes medievitere ved Universitetene i Oslo, Bergen og Trondheim.
I medievitenskap kombineres sosiologiske og statsvitenskapelige perspektiver på massemediene med kultur- og tekstanalytiske perspektiver. Disse teoretiske synsmåtene konfronteres med den praktiske medieproduksjonens virkelighet.


== Pensumlitteratur ==
Mediekultur, mediesamfunn (Jostein Gripsrud, 2001) er ei grunnbok i medievitenskap som med utgangspunkt i den enkeltes forhold til massemediene gjør rede for sentrale områder i medievitenskapen, blant annet semiotikk, hermeneutikk, retorikk og narratologi.


== Arbeidsmarked ==
Medievitere får i dag ofte jobb innen ulike former for kommunikasjonsvirksomhet, det være kommunikasjonsrådgiver/konsulent, eller innen reklame og markedsføring. Medievitere jobber også i stadig større grad innen skole og utdanning, da mediekunnskap er blitt et populært studieretningsfag innen den videregående skole.


== Eksterne lenker ==
 (en) Media scholars – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Amikt

En amikt er et firkantet linklede med to lange tynne snorer som brukes som halsduk under de liturgiske hovedplagg i katolsk liturgi. 
Den geistlige fester amikten rundt halsen for at den skal beskytte de mer kostelige messeklær og liturgiske klær mot svette, og fester med å trekke snorene om livet og knyte sammen på magen.
Fearnleys olympiske ærespris

Fearnleys olympiske ærespris er en norsk idrettspris som ble satt opp av skipsreder Thomas Fearnley (1880–1961) i forbindelse med vinter-OL i Oslo 1952. Prisen består av en statuett i bronse, modellert av Per Palle Storm, etter den antikke hellenske skulptøren Myrons statue Discobolus («diskoskasteren»). Prisen gis for «fremragende prestasjoner» av en norsk OL-deltaker. Det er Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité som tildeler prisen til norske idrettsutøvere som har utmerket seg utover det vanlige i OL. Det er ikke mulighet for å vinne prisen flere ganger. Fra 2022 tildeles prisen også utøvere i paralympiske leker


== Historie ==
De første prisene gikk til skøytekongen Hjalmar Andersen fra vinter-OL i Oslo og skytteren Erling Kongshaug som vant en svært tett konkurranse i miniatyr i Sommer-OL 1952 i Helsingfors. Med unntak av Sommer-OL 1964 (ingen medaljer til Norge) og Sommer-OL 1980 (norsk boikott) er det tildelt priser etter alle olympiske leker siden 1952.
I 1991 ble prisen tildelt idrettslederen Arne B. Mollén for lang og tro tjeneste for norsk olympisk idrett. Mollén er så langt den eneste som har fått prisen basert på andre meritter enn sportslig olympisk deltakelse. Tildelingen er også den eneste utenom år med olympiske leker.
Det ble fra starten tildelt én pris til en olympisk mester fra vinterlekene og én fra sommerlekene, men statuttene for tildelingen er ikke låst til slike føringer. «Gullfireren» fra kanopadlingen (K4 1000 meter) i 1968 er det første lag som ble tildelt æresprisen. Senere har også brødrene Alf og Frank Hansen (1976), kvinnelandslaget i fotball (2000), samt kvinnelandslaget i håndball (2008), mottatt prisen for laginnsats.
Ved tre anledninger har prisen gått til sølvvinnere. Første gang til Grete Waitz som fikk prisen etter sitt sølv på maraton i 1984. Ved neste tildeling fikk skihopperen Erik Johnsen prisen for sitt sølv i skihopp, stor bakke. I de to lekene, Sommer-OL 1984 og Vinter-OL 1988 hadde ikke Norge noen gullvinnere. Bartosz Piasecki ble tildelt prisen for sin sølvmedalje i fekting i Sommer-OL 2012. Ved en anledning har prisen gått til bronsemedaljevinnere, da Are Strandli og Kristoffer Brun ble tildelt prisen for sin bronse i dobbeltsculler lettvekt i Sommer-OL 2016.
Etter Sommer-OL 1988 ble for første gang to utøvere fra ulike sportsgrener tildelt prisen, Tor Heiestad og Jon Rønningen. Siden 1996, da både 800 meterløperen Vebjørn Rodal og padleren Knut Holmann fikk prisen, er Fearnleys olympiske ærespris tildelt to vinnere etter hvert sommer-OL. I forbindelse med vinter-OL er det opprettholdt én prisvinner, og så langt har ingen lag mottatt prisen i vinteridrett.
I 2022 ble prisen utvidet til å omfatte utøvere i paralympiske leker.


== Vinnere ==
Kilde for oversikten er NIF.


== Referanser ==


== Se også ==
Regjeringens paralympiske ærespris
Spelemann på taket

Spelemann på taket (engelsk: Fiddler on the Roof) er en av de mest kjente scene- og filmmusikaler, med musikk av Jerry Bock. Den hadde première på Broadway 22. september 1964. Den norske gjendiktningen er gjort av Hartvig Kiran.
Historien er basert på Tevye og hans døtre eller Melkemannen Tevye av den russisk-jødiske forfatteren Sholem Aleichem el. Sjolom-Alejkhem (oppr. Sholem Naumovich Rabinovich) som ble utgitt posthumt i 1949. Denne boken er den mest kjente folkelivsskildring fra den jødiske fromhetsretning chassidismen.
Musikalen er satt opp flere ganger i Norge. Den nationale scene i Bergen var først ute i 1967. Før Det Norske Teatret fulgte opp i 1968 med sin oppsetning under musikalsk ledelse av Egil Monn-Iversen og Kai Angel Næsteby, med Lasse Kolstad og Sølvi Wang. Det norske teatrets oppsetning ble en så stor suksess at forestillingen ble satt opp med de samme hovedrolleinnehaverne i 1987.
Den var også satt opp på Den Nationale Scene i Bergen i 1988, med Helge Jordal i hovedrollen. Samme år ble den også satt opp på Trøndelag Teater med Ola B. Johannesen/Yngvar Fearnley i hovedrollen. Senere har den blitt satt opp blant annet på Oslo Nye Teater i 2007 (med blant annet Dennis Storhøi og Alexander Rybak), Agder teater i 2010 og Det norske teatret i 2014.


== Eksterne lenker ==
(en) Spelemann på taket på Internet Broadway Database
Gerhard Gran

Gerhard Gran (født 9. desember 1856 i Bergen, død 7. april 1925 i Oslo) var en norsk litteraturhistoriker. Han grunnla i 1890 tidsskriftet Samtiden, og i 1914 Edda. Han var en sentral Ibsenforsker og utgav den første fullstendige Ibsenbiografien på et skandinavisk språk, Henrik Ibsen: liv og verker (1918).
Han var sønn av Christen K. Gran (1822–99), kjøpmann i Bergen, og Constance Mowinckel (1827–89), ble student 1874 og cand.mag. 1881. Han var senere lærer ved Hambros skole og Bergens katedralskole. 1900 ble han professor i nordisk litteraturhistorie ved Det Kongelige Frederiks Universitet. Han var en av medarbeiderne i arbeidet med Norsk biografisk leksikon. Gran ble utnevnt til statsstipendiat i 1920. 
Han var også engasjert i progressive saker og var medstifter av Norsk Kvinnesaksforening i 1884.Han ble gift 29. oktober 1887 med Maren Elisabeth Bull Sømme (1857–1930).


== Verker ==
Norges Dæmring, 1899.
Alexander Kielland og hans samtid, 1922.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gerhard Gran – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Gerhard Gran hos Sceneweb 
(no) Digitaliserte bøker av Gran hos Nasjonalbiblioteket.
(no) Politiske taler av Gerhard Gran, virksommeord.uib.no
Sjolom-Alejkhem

Sjolom-Alejkhem eller Sholem Aleichem (jiddisch שלום־עליכם, russisk Шолом-Алейхем, egentlig Шолом Нохумович Рабинович, Sjolom Nokhumovitsj Rabinovitsj) (født 18. februarjul./ 2. mars 1859greg. i Perejaslav ved Kiev, død 13. mai 1916 i New York) var en jiddischspråklig russisk-jødisk forfatter. Han var humorist, skrev skuespill og historier og fremmet aktivt jiddischspråklig litteratur. Han var den første som skrev barnebøker på jiddisch. Hans verker har blitt oversatt til en rekke språk, og musikalen Spelemann på taket var basert på hans fortellinger om Melkemannen Tevje.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Sholem Aleichem – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sholem Aleichem – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sjolom-Alejkhem på Internet Movie Database 
(en) Sjolom-Alejkhem hos The Movie Database 
(en) Sjolom-Alejkhem hos Internet Broadway Database 
(en) Sjolom-Alejkhem hos Internet Broadway Database
Hank Azaria

Henry Albert «Hank» Azaria (født 25. april 1964 i Queens i New York) er en amerikansk skuespiller, regissør, produsent og komiker.
Han er best kjent for å være over 160 ulike stemmer i den animerte serien The Simpsons, blant annet Moe Szyslak, Apu Nahasapeemapetilon, politisjef Wiggum, Comic Book Guy, Carl Carlson. Han er og kjent for diverse filmroller, blant annet Natt på museet 2.


== Biografi ==


=== Privatliv ===
Azaria ble født i Queens i New York. Hans utseende er preget av hans greske avstamning, og han har sefardiske jødiske foreldre.
Etter flere års partnerskap giftet han seg med skuespilleren Helen Hunt, som blant annet står for hovedrollen i serien Mad About You. De skilte seg i 2000.


=== Karriere ===
Han har vunnet 3 Emmy for The Simpsons av totalt 7 Emmy priser. Han har blitt nominert/fått flere Emmy priser for roller slik som Nat i Mad About You (gjesterolle) og David i Venner for livet (gjesterolle). Han spiller hovedrollen, Dr. Craig «Huff» Huffstodt, i serien Huff. Serien startet høsten 2004.


== Utvalgt filmografi ==
The Simpsons
Hank var kun 22 år da han fikk rollen som stemme for Moe Szyslak i The Simpsons. Nå har han 24 stemmer bl.a:

Apu
Moe
Politisjef Wiggum
Comic book guy
Cletus
Professor Frink
SnakeAndre
Pretty Woman (film, 1990)
Friends (gjesterolle, 1994, 2001 & 2003)
Mad About You (ble med i 1996)
Anastasia (stemme, 1996)
Americas Sweetharts (film, 2001)
Dodgeball: A True Underdog Story (film, 2004)
Nobody's Perfect (film, 2004)
The Simpsons Movie (stemme, 2007)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hank Azaria på Internet Movie Database 
(sv) Hank Azaria i Svensk Filmdatabas 
(da) Hank Azaria på Filmdatabasen 
(da) Hank Azaria på Scope 
(fr) Hank Azaria på Allociné 
(en) Hank Azaria på AllMovie 
(en) Hank Azaria hos Turner Classic Movies 
(en) Hank Azaria hos Rotten Tomatoes 
(en) Hank Azaria hos The Movie Database 
(en) Hank Azaria hos Internet Broadway Database
Vlaams Belang

Vlaams Belang er et belgisk parti som ble grunnlagt i 2004. Partiet etterfulgte Vlaams Blok. Det er karakterisert som separatistisk, flamsk nasjonalistisk og sterkt høyrepopulistisk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Vlaams Belang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nick Stahl

Nicolas Kent «Nick» Stahl (født 5. desember 1979) er en amerikansk skuespiller.
Stahl ble født i Harlingen i Texas, vokste opp i Dallas og bor i Los Angeles. Han har medvirket i filmer som Sin City og Terminator 3 - Rise of the Machines, i sistnevnte i rollen som John Connor.
Stahls debutfilm, Mannen uten ansikt, der han medvirket sammen med Mel Gibson, hjalp ham å få fart på karrièren allerede i en alder av tolv år. Hans første rolle som profesjonell skuespiller var i Stranger at My Door (1991), selv om han hadde opptrådt i filmer helt siden han var fire år gammel.


== Utvalgt filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nick Stahl på Internet Movie Database 
(sv) Nick Stahl i Svensk Filmdatabas 
(da) Nick Stahl på Filmdatabasen 
(da) Nick Stahl på Scope 
(fr) Nick Stahl på Allociné 
(en) Nick Stahl på AllMovie 
(en) Nick Stahl hos Rotten Tomatoes 
(en) Nick Stahl hos The Movie Database 
«Nick Stahl Network» – fanside
Bildegalleri
Nick Stahl på TV Tome
LDPR

For andre liberaldemokratiske partier se liberaldemokratiske parti (peker)Russlands liberaldemokratiske parti (russisk Либерально-демократическая партия России, Liberalno-demokratitsjeskaja partija Rossii) (LDPR) er et høyrepopulistisk, nasjonalistisk parti i Russland, som ledes av Vladimir Zjirinovskij. Det ble opprettet i 1990, og er som sådan det eldste partiet i det moderne Russland.
Til tross for navnet, beskriver observatører partiet som «hverken liberalt eller demokratisk», og mener partiet er basert på autoritær konservatisme og etatisme. Partiet regner seg økonomisk som tilhenger av blandingsøkonomi, og mener staten bør ha en strategisk rolle i den økonomiske politikken. LDPR har også blitt beskrevet som tsaristisk og fascistisk av kritikere. Partiet var sterkt imot både kommunismen og den «ville kapitalismen» på 1990-tallet. Til tross for at partiet bruker voldsom retorikk, inkludert mot presidenten, har partiet for vane å stemme for lovforslagene som foreslås fra presidenten og det dominerende partiet Forent Russland. 
Partiet er sterkt nasjonalistisk, og LDPRs nasjonalisme handler ikke bare om Russland, men heller om russerne som en etnisk gruppe. Partiet ønsker blant annet å gjenskape Tsar-Russlands grenser før revolusjonen i 1917, og å omgjøre Russland til en enhetsstat.De viktigste kampsakene er:

Opprette et nytt russisk imperium bestående av samtlige tidligere republikker i Sovjetunionen i en russisk-dominert enhetsstat med russisk som eneste offisielle språk.
Anneksjon av deler av Polen, Alaska og Finland.
Reform av det russiske rettsvesenet.
Dødsstraff for terrorisme, overlagte drap og andre alvorlige forbrytelser.
Tvangsoppløsning av «ikke-tradisjonelle» og «fanatiske» religiøse bevegelser.
Statsmonopol over strategiske sektorer i økonomien.
Lavere skatt for innenlandske selskaper.
Rett til arbeid.
Omfattende reform av det sosiale sikkerhetssystemet.
Statsstøtte til forskningsintensiv teknologi og landbruk.
Avskaffelse av offentlig korrupsjon.
Russisk økonomisk suverenitet.Oppslutningen rundt partiet har variert kraftig, fra 23% i parlamentsvalget i 1993 til 2% i presidentvalget i 2004.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) LDPR – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Vladimir Zjirinovskij

Vladimir Volfovitsj Zjirinovskij (russisk: Владимир Вольфович Жириновский; født 25. april 1946 i Alma Ata i Kasakhstan, død 6. april 2022 i Moskva) var en russisk høyreradikal politiker. Han var leder av det høyrepopulistiske liberaldemokratiske partiet, og satt i Statsdumaen.
Zjirinovskij var født inn i en russisk-jødisk familie i Kasakhstan. Han studerte språk og jus ved Universitetet i Moskva. I 1989 grunnla han Russlands liberaldemokratiske parti, som han siden ledet. Han satt i den russiske Statsdumaen fra 1993 og stilte til presidentvalgene i 1991, 1996 og 2000, og fikk henholdsvis 8 %, 6 % og 2,7 %.Han uttalte blant annet at Norge bør bli en del av Sverige og at alle «svake stater» i Europa burde fjernes, og at Nord-Europa burde deles mellom Russland, Tyskland og Sverige. Disse meningene kom til uttrykk under et intervju med den svenske journalisten Robert Aschberg i desember 1993.


== Sykdom og død ==
I februar 2022 ble Zjirinovskij innlagt på sykehus i Moskva i kritisk tilstand med Covid-19. I mars gjennomgikk han behandling for Covid-19-komplikasjoner som sepsis og respirasjonssvikt.Den 6. april kunngjorde presidenten for Statsdumaen i Russland, Vjatsjeslav Volodin, at Zjirinovskij var død.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vladimir Zhirinovsky – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vladimir Zjirinovskij på Internet Movie Database 
(en) Vladimir Zjirinovskij hos The Movie Database 
(en) Vladimir Zjirinovskij hos Europarådets parlamentarikerforsamling