jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Magnar Lundemo

Magnar Lundemo (født 4. mars 1938 i Meråker, død 7. januar 1987 i Meråker) var en norsk langrennsløper, friidrettsutøver og langrennstrener. Han var medlem av IL Varden. 


== Idrettskarriere ==
Magnar Lundemo var eliteutøver i både langrenn og løp i mange år. Lundemo har flere NM-gull fra friidrett, med to 10 000 m løp (1961 og 1962), maraton i 1964, 8 km terrengløp i 1960 og fire gull på 25 km landeveisløp fra 1961–1964.
I langrenn gjorde Lundemo sin beste individuelle prestasjon i et internasjonalt mesterskap da han ble nr 4 på 15 km under VM i 1962 i Zakopane i Polen. Han ble norsk mester på 15 km året før. Lundemo deltok på de norske stafettlagene som ble nummer fire både i VM 1962 og OL 1964. Han ble nummer åtte på 15 km under OL 1964. Han vant det 60 km lange Engelbrektsloppet i Norberg i Sverige tre ganger; i 1970, 1972 og 1973 og han vant Marcialonga i Italia i 1974. I 1962 ble han tildelt Egebergs ærespris.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Trenerkarriere ==
Etter at han la opp som aktiv, fungerte han i mange år som skitrener på lokalt og nasjonalt plan. Han var trener for Østerrikes herrelandslag, og fra 1978 tok han over som norsk rikstrener. Han fikk sin topp som landslagstrener under VM på hjemmebane i Holmenkollen i Oslo i 1982. 
Under OL i Sarajevo i 1984 gikk Lundemo ut med påstander om bloddoping i finsk langrenn. 17 år senere ble seks finske langrennsløpere tatt for bloddoping.


== Til minne om Lundemo ==
Magnar Lundemo har sin egen fotballcup, gjennom IL Vardens Magnar Lundemos Minnecup, og et eget minneløp gjennom Magnar Lundemos toppløp, som er et toppløp til Fonnfjellet i Meråker. Lundemo har forøvrig selv en sterk rekord på dette toppløpet, fra 1969.


== Se også ==
Liste over norske idrettspersoner på sokkel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Magnar Lundemo – Olympedia 
(en) Magnar Lundemo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Knop (mål)

Én knop er en fart på én (internasjonal) nautisk mil (1852 m) per time.


== Bakgrunn ==
Den historiske årsaken til navnet er at man tidligere benyttet en line med knoper (knuter) til å måle fart. Linen ble lagt ut i den fart fartøyet beveget seg, og knoper på linen ble telt i tredve sekunder. Siden det er 120 «halvminutter» i én time, måtte avstanden mellom to knoper på linen være 15,43 m, fordi 1852 m/120 = 15,43 m.


== Omregninger ==
1 knop = 1,852 km/t
1 km/t ≈ 0,540 knop
1 knop ≈ 0,5144 m/s (ca. ½ m/s)
1 m/s ≈ 1,944 knop (ca. 2 knop)


== Se også ==
Meter per sekund
km/t


== Referanser ==


== Kilder ==
Ditlefsen, Reidar: Navigasjon: terrestrisk og astronomisk navigasjon, Aschehoug, Oslo, 1985 (Ebok fra bokhylla.no)
Gitarist

Gitarist er en person som spiller musikkinstrumentet gitar, uavhengig av stil.
Det finnes ulike typer gitarer, som f.eks. klassisk gitar, elektrisk gitar, eller akustisk gitar. Noen gitarister kan akkompagnere seg selv med å synge eller spille, for eksempel, munnspill. Spillemåten varierer fra klassisk fingerspill til akkordspill med plekter og mye annet. Noen gitarister er solister, og opptrer uten band, men de aller, aller fleste spiller i band av ulike slag. I band finnes det så kompgitarister og sologitarister.


== Noen gitarister ==


== Se også ==
Rolling Stone Magazines liste over de 100 største gitarister gjennom tidene


== Litteratur ==
Tony Bacon, Dave Hunter: Totally Guitar – the definitive Guide. Gitarleksikon. Backbeat Books, London 2004, ISBN 1-871547-81-4.


== Eksterne lenker ==
(en) Guitarist – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
The 10 Greatest Electric-Guitar Players, time.com 14. august 2009.
The 50 Greatest Guitarists... Ever!, gigwise.com 14. januar 2010
Eight Amazing Female Acoustic Guitar Players, guitarworld.com 24. august 2015
Bikini (andre betydninger)

Bikini kan være en betegnelse på:

Bikini (klesplagg), todelt bade- eller soldrakt
Bikiniatollen, atoll i Stillehavet
BIKINI, beredskapsstatus i det britiske forsvaret
Bikini (tidsskrift), et tidligere norsk tidsskrift
Aftenavisen Stavangeren

Aftenavisen Stavangeren ble grunnlagt i 1852. Avisen kom ut i Stavanger, men opphørte i 1899. Avisen ble startet på nytt i 1916. Avisen endret fra aftenavis til morgenavis i 1965 under navnet Stavanger Morgenavis, som opphørte å utkomme allerede etter tre år, i 1968.
Mule Variations

Mule Variations er et musikkalbum av Tom Waits, gitt ut i 1999 på Epitaph Records. Det var hans første ordentlige studioalbum siden Bone Machine. Albumet ble støttet opp av en større turné i Europa og Nord-Amerika i løpet av sommeren og høsten 1999. Det var Waits første ordentlige turne siden 1987.


== Sporliste ==
Sangene er skrevet av Tom Waits og Kathleen Brennan om ikke annet er oppgitt.

«Big in Japan» – 4:05
«Lowside of the Road» – 2:59
«Hold On» – 5:33
«Get Behind the Mule» – 6:52
«House Where Nobody Lives» (Tom Waits) – 4:14
«Cold Water» – 5:23
«Pony» (Tom Waits) – 4:32
«What's He Building?» (Tom Waits) – 3:20
«Black Market Baby» – 5:02
«Eyeball Kid» – 4:25
«Picture in a Frame» – 3:39
«Chocolate Jesus» – 3:55
«Georgia Lee» – 4:24
«Filipino Box Spring Hog» (Tom Waits) – 3:09
«Take It With Me» – 4:24
«Come on Up to the House» – 4:36


== Den relaterte promo-cd-en ==
Som et promoterende begrenset tilbud ble mini-albumet Hold On gitt ut senere, med to spor fra Mule Variations og to tidligere uutgitte sanger.

«Hold On» (Tom Waits / Brennan)
«Buzz Fledderjon» (Tom Waits)
«Big in Japan» (Tom Waits / Brennan)
«Big Face Money» (Tom Waits / Casey X. Waits)


== Eksterne lenker ==
(en) Mule Variations på Discogs 
(en) Mule Variations på MusicBrainz
Jordstråler

Jordstråler betegner et «fenomen» som bare kan påvises ved hjelp av redskap som virker etter ønskekvist-prinsippet. Ifølge etablert vitenskapelig forkaring avhenger ønskekvistens utslag ikke av ytre påvisbare forhold, men av ideomotorisk respons, det vil si kvistgjengerens egen tankevirksomhet. Av den grunn er begrepet jordstråling ikke vitenskapelig akseptert, men betegnes som pseudovitenskap.
Til tross for dette hevder mange at jordstråling kan føre til sykdom og plager, oftest av diffus natur.
Som eksempel nevnes muskelsmerter, søvnproblemer, hodepine og slapphet. Jordstråling fremstilles ofte som forårsaket av vannårer i grunnen, men blir også påstått å opptre i nettverk av linjer som dekker hele jordoverflaten. Spesielt krysspunktene i disse nettene blir påstått å være farlige. Ifølge jordstråle-tilhengere bør en ikke ha sengen plassert over jordstrålekryss. Til beskyttelse mot jordstråling blir det solgt en rekke produkter som skal innvirke positivt på helsetilstanden. Denne innvirkningen er ikke vitenskapelig dokumentert.
Begrepet jordstråling kommer fra Tyskland og ble først introdusert i 1929 av den tyske amatørforskeren Gustav von Pohl. Utenom tysktalende land og Skandinavia er begrepet forholdsvis ukjent.Tre vitenskapelige studier av jordstråling utført ved Institutt for samfunnsmedisinske fag, Universitetet i Bergen ble 2006 sammenfattet av Bærheim og medarbeidere. De viste (1) at fire erfarne kvistgjengere i uavhengige undersøkelser fant helt ulike jordstrålelinjer på det samme stedet, (2) at barn som hadde sengen plassert på et påstått jordstrålebelastet sted ikke var sykere enn andre barn og (3) at avskjerming av jordstråling med s.k. Tx-plater ikke hadde effekt utover placebo. Deres konklusjon er at jordstråler ikke kan påvises, men er et eksempel på pseudovitenskap.


== Se også ==
Ønskekvist


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Anders Bærheim: Er jordstråling farlig? Fra nettsidene til Skepsis
Nikolas av Myra

St. Nikolas av Myra (også kjent som Nicolaus, Nicolas, Nikolai, Nicholas, Niklas, Nicola, Klaus, Claus, Klaes, Claes, Nils og Mikulas) var biskop i Myra i Lykia i det 4. århundre. Utover dette er de fleste opplysningene om ham svært usikre. Han er ansett som en av de viktigste helgener i både den katolske og den ortodokse kirken. 
Han ble født ca. 280/286 i Patara i Lykia (nå Xanthos i Antalya i Tyrkia). Faren, som het Eufemius, var rik og kjent for sin velgjørenhet. Hans mor, Anna, var søster av biskopen av Myra, som også het Nikolas. Foreldrene hadde vært gift i mange år og hadde gitt opp å få barn da Anna ble gravid med Nikolas. 

Som ung mann ble han ordinert til prest av onkelen. Kort tid etter døde foreldrene av pest, og Nikolas arvet farens formue. Han ga bort alt til fattige, men gjorde det i hemmelighet slik at ingen skulle rose ham for det. Onkelen bygde et kloster, der Nikolas ble innsatt som abbed. 
I år 300 ble han valgt til biskop av Myra etter onkelens død. Bispedømmet var da i dårlig forfatning, men han fornyet det med sin glød og ifølge legende ved hjelp av mirakler.Under keiser Galerius Valerius Maximinus begynte kristenforfølgelser i området, og ca. 310 ble Nikolas fengslet og grovt mishandlet. I 325 skal han ha deltatt på konsilet i Nikea, der han skal ha hatt tydelige kroppslige spor etter mishandlingen.Han døde 6. desember et år mellom 345 og 351. Hans jordiske levninger ble flyttet fra Konstantinopel til Bari,  Basilica di San Nicola. Han kalles derfor enkelte ganger Nikolas av Bari.


== Helgenkult ==
I det 5. århundre ble det reist en basilika over hans grav. Han hadde da blitt regnet som helgen i mange år. Kirken raste sammen i et jordskjelv i 529, men keiser Justinian beordret at en ny skulle reises. Det ble også anlagt et kloster der for å ta seg av de mange pilegrimene som kom til hans grav. Kulten spredde seg sterkt omkring 200 år etter hans død, og en St Nikolasbasilika ble bygget i Konstantinopel i det 6. århundre. Den første kirken viet til ham i Roma ble bygget i det 9. århundre. Den fikk navnet San Nicola in Carcere, St Nikolas ved fengselet, noe som ikke var tilfeldig: kirken lå ved et fengsel og prestene skulle gi sjelesorg til fangene, og mange av dem regnet St. Nikolas som sin fremste vernehelgen.
Siden den gang har mer enn 2000 kirker i Europa blitt viet til ham, og han er en av de mest populære helgenene ved siden av jomfru Maria, apostlene og St Laurentius. 
På grunn av sin gavmildhet blir festdagen 6. desember mange steder feiret med at barna får gaver, og St. Nikolas regnes derfor som den som har gitt inspirasjon til Julenissen. I mange land identifiseres også julenissen med Nikolas' navn, f.eks. nederlandske Sinterklaas som har gitt opphavet til engelske Santa Claus.


== Se også ==
Sinterklaas
Nilsmesse
Julenissen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Saint Nicholas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Saint Nicholas – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Fra helgen til julenisse
Jacques Derrida

Jacques Derrida (født Jackie Élie Derrida 15. juli 1930 i El Biar ved Alger, død 9. oktober 2004 i Paris) var en fransk filosof og forfatter. Han er best kjent for utviklingen av en form for semiotisk analyse kjent som dekonstruksjon. Han er en av de fremste figurer tilknyttet poststrukturalisme og postmoderne filosofi.  Hans mest kjente verk er De la grammatologie.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Jacques Derrida kom fra Fransk Algerie og var født av fransk-jødiske (sefardiske) foreldre. På grunn av en forordning gitt av Vichyregimet fikk han ikke gå på skole, siden kvoten for jødiske elever var blitt senket fra 14 til 7 prosent.
Fra 1949 bodde han i Frankrike, og studerte der ved Lycée Louis-le-Grand i Paris, og fra 1952 til 1954 ved École Normale Supérieure, der han besøkte forelesninger av Louis Althusser og ble venn med Pierre Bourdieu. I 1956 fikk han studiestipend for et opphold ved Harvard University.
Under militærtjenesten (fra 1957 til 1959) underviste han i engelsk og fransk i Algerie, som fortsatt hørte til Frankrike. Fra 1960 til 1964 var han vitenskapelig assistent ved Sorbonne.


=== Akademisk virke ===
I løpet av sin karriere utga Derrida over 40 bøker, sammen med hundrevis av essayer, artikler, og offentlige presentasjoner. Han utøvet en betydelig innflytelse på humanistiske og samfunnsvitenskaper, i tillegg til filosofi, litteratur og jus, antropologi, historiografi, lingvistikk, psykoanalyse, politisk teori, feminisme, og queer-teori.
Hans verker har fortsatt betydelig innflytelse i de akademiske miljøer i Europa, og i andre land hvor kontinental filosofi er gjeldende, særlig i diskusjoner omkring ontologi, erkjennelseslære, etikk, estetikk, hermeneutikk og språkfilosofi. Jacques Derridas arbeid har også — i form av såkalt dekonstruktivisme — påvirket arkitektur, musikk, kunst, og kunstkritikk. Det er sagt at Derrida har «etterlatt seg en arv som 'opphavet' til dekonstruksjon».Særlig i senere skrifter tok han hyppig opp etiske og politiske temaer. Disse skriftene har påvirket ulike aktivister og politiske bevegelser. Derrida ble en velkjent og innflytelsesrik offentlig person, samtidig som hans tilnærming til filosofi og den notoriske vanskeligheten i å trenge inn i hans verker gjorde ham til en kontroversiell figur.


=== Ekteskap ===
I 1957 giftet han seg med psykoanalytikeren Marguerite Aucouturier (1932-2020).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Perniola, Mario; «Remembering Derrida», SubStance (Univ. of California), 2005, n.1, issue 106.
Jacques Derrida, fakultetsomtale ved European Graduate School
Lawlor, Leonard. Oppslag i Stanford Encyclopedia of Philosophy
Hallgeir Brenden

Hallgeir Brenden (født 10. februar 1929 i Trysil, død 21. september 2007 i Lillehammer) var en norsk langrennsløper og friidrettsutøver for Vestre Trysil IF og IK Tjalve.

Brenden kom fra grenda Tørberget i Vestre Trysil, og arbeidet som småbruker og skogsarbeider. En vei på Tørberget er oppkalt etter ham.


== Langrenn ==

Brenden vant to OL-gull i langrenn (18 km i 1952 og 15 km i 1956), begge ganger med mer enn et halvt minutts margin til nummer to. Han vant sølv i langrennstafetten både under OL i 1952 og i 1960. Han tok tolv NM-titler i langrenn i perioden 1951–60, og han vant sprinten i Holmenkollen tre ganger.


=== Mesterskapsmedaljer ===


== Friidrett ==
Brenden tok sitt første norgesmesterskap i 1949, 5000 meter for juniorer. I seniorklassen vant han NM på 3000 meter hinder i 1953 og 1954, han tok i tillegg en sølvmedalje i 1952. Han var den første norske som løp på under ni minutter på denne distansen. Han hadde også seire i NM i 4 x 1500 meter stafett og i Holmenkollstafetten.


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Annet ==
Han ble tildelt Egebergs ærespris i 1952, Morgenbladets gullmedalje 1952, Holmenkollmedaljen 1955 og Fearnleys olympiske ærespris etter OL-gullet i 1956.  En statue av Brenden ble avduket foran Trysil rådhus 16. februar 2002. Statuen er utført av Skule Waksvik.
Brenden vakte internasjonal oppsikt da han etter sin seier under i OL i 1956 ble gratulert av den italienske skuespilleren Sophia Loren, blant annet ved at hun satte seg på fanget hans.
Personlige rekorder i friidrett


== Litteratur ==
Grønoset, Dagfinn. Gull i sporet. Hallgeir Brenden forteller til Dagfinn Grønoset. Aschehoug, 1956, 162 sider, (gjenutgitt 1977 og 1998)
Årbok for Trysil 1986 og 2002
Trysil før og nå (årbok) 1997, 1999, 2002
På ski i Hedmark i 100 år, utgitt i anledning av 100-årsjubileet til Hedmark skikrets i 1999. Trysilforlaget, 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hallgeir Brenden – Olympedia 
(en) Hallgeir Brenden – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hallgeir Brenden – Track and Field Statistics 
(en) Hallgeir Brenden – FIS (langrenn) 
NRK Nett-TV Portrett Hallgeir Brenden
Ole Ellefsæter

Ole Martin Ellefsæter (født 15. februar 1939, død 18. oktober 2022) var en norsk langrennsløper, friidrettsutøver, visesanger og skogtekniker.


== Idrettskarriere ==
Ellefsæter var kjent for sine prestasjoner i langrennsløypa med to gull under OL 1968 i Grenoble (50 km og 4 x 10 km stafett) som høydepunkt. Under VM på ski i Oslo i 1966 vant han gullmedalje på 4x10 km stafett og sølvmedalje på 15 km.
I 1971 ble Ellefsæter første nordmann som vant Vasaloppet. Han var også den eneste nordmannen som hadde vunnet Vasaloppet fram til 2004 da Anders Aukland vant. Ellefsæter vant Birkebeinerrennet i 1961.
På friidrettsbanen tok han seks påfølgende NM-gull på 3 000 meter hinder fra 1960 til 1965. Den 27. juni 1962 løp han distansen på 8.43,8. Han er med det, nummer 26 gjennom alle tider i Norge per januar 2009. Han var med det rett bak Ernst Larsens norske rekord på 8.42,4.Ellefsæter ble tildelt Egebergs ærespris i 1965 og Holmenkollmedaljen i 1967. I 1968 fikk han Fearnleys olympiske ærespris for seierne på 50 km og 4 x 10 km stafett under OL i Grenoble.


== Platekarriere ==
Ellefsæter hadde en musikkarriere på 1960-tallet. Den første innspillingen var en singel med låten «Huldreslåtten», som nådde 5.-plass på VG-lista og lå inne i 19 uker. Den solgte ca. 25 000 eksemplarer. Singelen «Alle kluter til» («I Grenoble ska ve slå dekk...»), nådde en 4.-plass og lå ni uker på lista.
Ellefsæters innspillinger finnes på albumene «Viser og gamle takter» (Odeon/EMI, 1967, SMOCN 1004) og «I godt lag» (Odeon/EMI, 1969, E 062-38029).


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Yrkes- og familieliv ==
Han var utdannet skogtekniker fra Statens skogskole på Evenstad, og arbeidet i Furnes almenning frem til han avgikk med pensjon i 2001.Han giftet seg i 1962 med Ingveig, og sammen fikk de tre sønner.


== Se også ==
Liste over norske idrettspersoner på sokkel


== Referanser ==


== Litteratur ==
Dalseng, Frode og Søgård, Tom (1986). «Ole Ellefsæter». Hedmarksidretten. Oslo: Universitetsforlaget. s. 87–98. ISBN 8200430820. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link) [Tilgang for norske IP-adresser]


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Ellefsæter – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ole Ellefsæter på Internet Movie Database 
(en) Ole Ellefsæter hos The Movie Database 
(en) Ole Ellefsæter på Discogs 
(en) Ole Ellefsæter på MusicBrainz 
(en) Ole Ellefsæter – Olympedia 
(en) Ole Ellefsæter – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ole Ellefsæter – Track and Field Statistics 
(en) Ole Ellefsæter – FIS (langrenn)
Skøytemuseet

Skøytemuseet har sitt opphav fra 1914 og ligger ved Frogner stadion i Oslo. Museet oppsto i sin nåværende form i 1985. Skøytemuseet inneholder i dag store prissamlinger etter både Axel Paulsen og Oscar Mathisen. Museet har også et stort utvalg av forskjellige bilder og skriftlig dokumentasjon om historien til skøyteløp og kunstløp.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Skøytemuseet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mato Grosso

Mato Grosso er Brasils tredje største delstat, og ligger vest i landet. Nabostater er (fra vest med klokka) Rondônia, Amazonas, Pará, Tocantins, Goiás og Mato Grosso do Sul. Den grenser også til nabolandet Bolivia i sørvest. Mato Grosso hadde i 2015 et beregnet folketall på 3 265 486.Navnet betyr «tykt gress».Utenom delstatshovedstaden Cuiabá er det få byer. De viktigste er Várzea Grande,Cáceres og Rondonópolis.


== Geografi ==
Mato Grosso inneholder tre store naturlandskaper: våtmarksområdet Pantanal, slettelandskapet Cerrado samt deler av Amazonasregnskogen. Nasjonalparken Chapada do Guimarães ligger i delstaten. Transpantaneira-veien ble påbegynt i 1970-årene og var planlagt å krysse Pantanal. Den ble imidlertid aldri fullført og brukes nå mest for turisme. Mato Grosso er i hovedsak en jordbruksstat, med en økonomi basert på kveg-oppdrett.


== Historie ==
Mato Grosso ble delt i to i 1977, hvor Mato Grosso do Sul ble skilt ut som en egen delstat. Bororo-indianerne er bosatt i Mato Grosso.
Mato Grosso ble invadert og okkupert av Paraguay under trippelalliansekrigen. Brasil greide til slutt å gjenerobre området, men Paraguay hadde egentlig bare invadert området for å trekke krigen nordover når landet egentlig skulle slåss i Rio de la Plata-regionen, hvor Brasil hadde invadert Uruguay. Brasil og Argentina invaderte Paraguay, og Brasil overdrog større områder fra Paraguay til Mato Grosso. Disse landområdene er idag en del av Mato Grosso du Sul.


== Flagg ==
Flagget har samme farger som nasjonalflagget, med blå som symbol for himmelen, grønn for vegetasjonen og hvitt som symbol for fred. En gyllen stjerne symboliserer gullet som trakk til seg de første innbyggerne. Flagget ble utviklet 31. januar  1890, bare noen få dager etter fastsettelsen av Brasils flagg. Det ble vedtatt som offisielt delstatsflagg 8. oktober 1929.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mato Grosso – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mato Grosso – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Birkebeinerrennet

For sykkelrittet Birkebeinerrittet, se Birkebeinerrittet

Birkebeinerrennet er Norges mest tradisjonsrike turrenn på ski og går hvert år fra Rena til Lillehammer. Løyperekorden på herresiden har Petter Eliassen på 2:19:28,3 (2015) og på kvinnesiden Therese Johaug på 2:41:46,6 (2015).Birkebeinerrennet er 54 km og går i klassisk stil. Start er på Tingstadjordet på Rena, stiger opp til Raudfjellet, om lag flatt til Sjusjøen, og relativt bratte utforkjøringer til målgang på Birkebeineren skistadion, Lillehammer. Tilsammen byr løypa på ca. 1 000 meter stigning, men i all hovedsak er det slake stigninger.
Deltakerne må bære sekk som veier minst 3,5 kg fra start til mål. Aldersgrensen for deltakelse i hovedrennet er 16 år.


== Historie ==
Birkebeinerrennet ble innstiftet i 1932 til minne om turen som birkebeinerne Torstein Skevla og Skjervald Skrukka hadde med Håkon Håkonsson i 1206.
Fram til 1991 var start og mål annet hvert år på Lillehammer og Rena. Etter dette har Birkebeinerrennet hatt fast start på Rena og innkomst på Lillehammer. Det ble innført egen kvinneklasse fra 1976.
Erling Jevne er med sine syv seire den som har vunnet Birkebeinerrennet flest ganger. Han vant første gang i 1994, deretter seks år på rad fra 1996 til 2001. Anita Moen og Seraina Boner mestvinnende kvinne med fire seire hver. Anita Moen 1998–2001 mens Seraina Boner vant fire ganger i perioden 2012-2016.
I 2008 var det rekordraskt føre under Birkebeinerrennet. Tsjekkeren Stanislav Řezáč vant eliteklassen for menn på ny rekordtid – 2.24.33 – foran Anders Aukland.  Hilde Gjermundshaug Pedersen vant eliteklassen for kvinner på 2.52.04, til tross for at hun startet løpet med glatte ski og måtte smøre om underveis. Den forrige rekorden på 3.03.21 ble satt av Anita Moen i 1998.


== Avlyste renn ==
l 1941-45 ble rennene avlyst pga andre verdenskrig, i 1948 ble rennet avlyst pga snømangel, i 2007 og 2014 ble rennene avlyst pga sterk vind, mens det i 2020 og 2021 ble avlyst pga covid-19.


== Vinnere ==


== Birkebeinerarrangement ==
Birkebeinerrennet er ett av flere skirenn som arrangeres av Birken AS.

Birkebeinerrennet 54 km
Inga-låmi 15/30 km
HalvBirken 28 km
StafettBirken 50 km
FredagsBirken 54 km
UngdomsBirken 15 km
BarneBirken


== Se også ==
Birkebeinerrittet
Birkebeinerløpet
UltraBirken
Johan Østvang
Birkebeinerne
Birkebeinerne (film)
Birkebeinerne (TV-program)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Rolf Kjærnsli (1972). Birkebeinerrennet (1932-1971) : langs kongesporet over fjellet. Lillehammer. s. 355 sider. 
Thor Gotaas: Birken - Historien om det seige slitet. Gyldendal 2015, 592 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) Birkebeinerrennet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Birkebeinerrennet på NRK TV 
(no) Birkebeinerrennets nettsider