jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Firkantpresse

En firkantpresse brukes til å presse sammen høy og halm til firkantede bunter. Størrelsen på buntene kan være fra ca. 10 kg og opp til flere hundre kilo. Firkantpressen er vanligvis montert etter en traktor og drives av kraft fra traktorens motor gjennom kraftuttaket. Pressen har et system som automatisk binder sammen den ferdige firkantballen med ei snor slik at den ikke faller fra hverandre under transport.
Rundballepresse

En rundballepresse er en type høyballepresse i form av et traktorredskap som hovedsakelig brukes til å presse sammen gress, høy eller halm til rundballer. Enkelte typer presser brukes også til å presse andre ting, som mais, flis, søppel og annet. Størrelsen på ballene kan variere mye, fra ca. 150 kg og opp til over ett tonn, avhengig av hva man presser, og særlig er det avhengig av tørrstoffinnholdet på det man presser, samt hvordan pressa brukes og er innstilt. Rundballepressa er vanligvis montert bakpå en traktor og drives av kraft fra traktorens motor. Pressa har et system som automatisk binder sammen den ferdige rundballen, og såkalte kombipresser har også et system som pakker inn ballen i tynn, elastisk plast, såkalt strekkfilm.
Bruken av rundballer har økt betydelig siden de første spede forsøk tidlig på 1980-tallet, og en regner med at per i dag så blir omtrent halvparten av alt gresset i Norge høstet i form av rundballer. Rundballepresser produseres av mange maskinprodusenter rundt omkring i verden, og i Norge er det en produsent: Orkel, på Fannrem i Sør-Trøndelag.


== Se også ==
Rundballepakker
Rundballepakker

En rundballepakker er en maskin, montert bak på en traktor, som pakker inn rundballer i plast. I stedet for å ensilere ved bruk av siloer, brukes ofte denne metoden for å pakke en og en rundballe i plastfolie. Maskinen bare pakker inn rundballen i plast; selve ballen må lages av en rundballepresse. Det finnes dog noen maskiner som både presser og pakker rundballene.


== Se også ==
Strekkfilmmaskin


== Eksterne lenker ==
(en) Bale wrappers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gamle Glemmen kirke

Gamle Glemmen kirke er en romansk kirke fra 1182 i Fredrikstad kommune og domprosti i Østfold fylke.
Kirken er bygd av bruddstein og er Fredrikstads eldste bygning. Den ligger i kommunedel Sentrum i Fredrikstad, nord for bykjernen ved Gamle Kirkevei, som løper parallelt med rv109 mot Sarpsborg.
Døpefonten er i kleberstein fra Aremark, fra ca. 1225. Kirken har bevart en apostelfigur av St.Thomas fra omkring 1450, en kristusfigur fra 1500-tallet og en gjenværende del av et større krusifiks som sannsynligvis er fra Lübeck. Altertavlen er fra 1708 og  prekestolen fra 1731.
Gamle Glemmen kirke feiret 800-årsjubileum i 1982, med visitas av kong Olav V. Han ankom i A5, dvs. sin Lincoln Continental fra 1966.
Ved valg til Riksforsamlingen i 1814 var Gamle Glemmen en av 300 kirker der det ble gjennomført valg av valgmenn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norges kirker: Glemmen kirke
Fredrikstad byleksikon – Glemmen gamle kirke
(no) «Gamle Glemmen kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Gamle Glemmen kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Hannestad, Gunnar: Den gamle kirken i Glemmen, [Fredrikstad]: Gamle Glemmen menighetsråd, 1982
Hyppe

Å hyppe poteter er det å få jorda over for eksempel poteten. Da hypper man. Det kan gjøres med et grev på gammeldags vis eller en kan bruke et maskinredskap som er egnet til det. Jorden legges da over og mellom plantene ved at det lages små grøfter mellom planterekkene.
Hyppe (eller hypp) er også et traktormontert redskap som benyttes for rotvekster som står i rader. Oftest bruker man det til potet og gulrot. Hyppen har en to-delt funksjon. Den brukes til å bekjempe ugress, og den brukes til å vedlikeholde åkeren i vekstsesongen. Regn og vind gjør at jorda på radene faller ned og man risikerer at vekster, som f.eks. poteter, blir liggende uten jord rundt seg. Hyppen brukes da for å skyve jorda opp igjen og dekke over potetene.
Potetopptaker

Potetopptaker er et redskap for å ta opp poteter fra jorda. Den kan enten være traktormontert eller selvgående. 

Maskinen skiller potetene fra jorda ved at jord og poteter føres opp på et bånd. Båndet har åpninger som jorda faller i gjennom, mens potetene blir ført videre. 
Potetopptakerne finnes i mange utførelser og varianter. De helt enkle skiller jord og potet og legger potetene tilbake oppå bakken, slik at man kan gå etter å plukke potetene for hånd. De avanserte opptakerne har, i tillegg til å skille ut jorda, også utstyr for å skille ut potetris, jordklumper, stein og ugress. 
Noen kan også sortere poteter i ulike størrelser og fylle potetene i ulike tanker. De fleste potetopptakere har ståplass for folk, slik at man kan sortere ut for hånd, det som maskinen selv ikke klarer å sortere ut.
Risknuser

Risknuser er et traktorredskap som benyttes til å kutte og knuse potetris eller annet ris før opptaking.Man benytter risknuser for å klargjøre åkeren for mekanisk opptaking, men fjerning av riset kan også ha en funksjon i å kontrollere modningen av potetknollene og i å hindre tørråtesmitte mellom potetris og poteter under opptaking. I de sistnevnte tilfeller må risknusingen skje en viss tid i forveien, og for potetsorter som er mindre motstandsdyktige mot tørråte bør knusingen kjøres minst 10 til 14 dager før opptaking.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Haulm toppers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Minnesang

Minnesang var en lyrikk- og sangtradisjon i Tyskland som blomstret på 1100-tallet og fortsatte inn i 1300-tallet. Dikterne som skrev og framførte minnesang er kjent som minnersangere, tysk minnesänger, og navnet er sammensatt av ordet minne, middelhøytysk for kjærlighet, noe som også var diktningens hovedemne. Den enkelte sang ble kalt for minnelied. 
Minnesang var et tysk motstykke til den franske trubadurdiktningen. Minnesangene var knyttet til hoff- og ridderlivet fra siste del av 1100-tallet frem til begynnelsen av det 14. århundre.
Trubadurdiktene var rimglade viser som ble fremført til musikkinstrumenter ved hoffene, av forfatterne selv eller av spesielle gjøglere. De fleste forfatterne er menn, selv om det også finnes noen kvinner mot slutten av perioden.
Temaet for minnesangene var som regel kjærligheten, men det finnes også andre tema slik som satiriske eller klagende (elegi). Vanligvis er det en jeg-person som forteller. Det er også slik at jeg-personen ikke nødvendigvis skal få og bli forent med sin elskede. Det er nok å omtale sin kjærlighet på en vakker og kunstnerisk måte slik at det skal inngå i sjangeren minnesang. Minnesangen er høvisk i sin grunnholdning; dikteren synger om sin kjærlighet til en kvinne av høy byrd. Vanligvis er denne oppvartningen på avstand.
Den folkelige minnesangen representerer den tyske lyrikkens første blomstringstid og er en av mest betydningsfulle nyskapningene innen den vestlige poesien. Den har hatt stor betydning for kjente diktere som Dante og Petrarca og har gjennom disse satt sitt preg på kjærlighetsdiktningen flere hundre år frem mot vår tid.
Kun et lite antall av minnelied-melodier har blitt bevart for ettertiden, hovedsakelig i manuskripter datert fra 1400-tallet eller senere. De kan representere sanger i en annen form enn den opprinnelige. I tillegg er det ofte ganske vanskelig å tolke musikknotasjonene som er benyttet for å skrive dem ned. Selv om melodiens kontur kan vanligvis bli antatt er sangens rytme vanskelig å komme til bunns i.
Det er et antall innspillinger av minnesang som benytter de antatte opprinnelige melodiene, men også rockegrupper som Ougenweide har framført sangene med moderne instrumenter. Neidhart von Reuental (1200-tallet) var en av de mest berømte og betydelige tyske minnesänger.


== Se også ==
Vagantviser
Trubadur
Folkevise
Vise


== Eksterne lenker ==
Des Minnesangs Frühling (University of Virginia, Electronic Text Center)
Selvbinder

En selvbinder er et gammelt redskap for høsting av korn. I utgangspunktet var det et hesteredskap, men ble etterhvert også brukt på traktor. Selvbinderen virket som en vanlig knivslåmaskin som kuttet stråene, men hadde i tillegg et sinnrikt system som automatisk bandt sammen kornet til kornbånd. Kornbåndene ble siden fraktet til et treskeverk. Selvbinderen trengte to personer til å betjenes: én som passet tømmene til hestene, og én som passet på bindeapparatet. Selvbinderen ble i hovedsak overflødig da skurtreskeren ble tatt i bruk, men den er fortsatt i bruk til enkelte formål i enkelte deler av verden.


== Eksterne lenker ==
(en) Reaper-binders – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Reaper-binder – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Vossakasso

Vossakasso er ei stor kasse som monteres bak på en traktor.
Den kan benyttes i stedet for tilhenger ved fôrhøsting i bratt åkerlandskap, hvor en tilhenger lett kan velte. Forsøk ved Landbruksteknisk institutt (LTI) har vist at Vossakasso også kan konkurrere med tilhenger i kapasitet hvis det er kort vei fra jordet til fôrlager.
Ved tømming åpnes luka, som er hengslet i øverkant. Dermed svinger hele bakveggen og sidene opp og lasset ramler ned. Alternativt kan Vossakasso utstyres og tømmes med HMV avlesserelevator for Vossakasso.
Serigstad utviklet en forhøster som var spesielt godt egnet til Vossakosso, og trekkrammene til Serigstads høstere er klargjort for montering av VK.
Vossakasso ble oppfunnet av gårdbruker Anders Rong fra Bordalen og videreutviklet i samarbeid med Landbruksteknisk institutt og Hordaland Mekaniske Verksted. Den produseres i dag av HMR Voss på Voss som inntil september 2004 het Hordaland Mekaniske Verksted.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
HMR Voss
HMV grasutstyr
Vossakasso: Teknisk beskrivelse
Spiterstulen

Spiterstulen er en betjent turisthytte på 1106 moh. beliggende i Visdalen i Jotunheimen i Lom kommune i Innlandet fylke. Fra Spiterstulen har man kjente topper som Galdhøpiggen og Glittertinden innen rekkevidde. Av 26 topper i Norge som er over 2300 moh. kan man nå 17 av disse på dagsturer fra Spiterstulen.
Det går bompengebelagt bilvei helt frem til Spiterstulen, opp fra fylkesvei 55 (Sognefjellsveien), 15 kilometer sørvest for tettstedet Lom.


== Eksterne lenker ==
(en) Spiterstulen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Spiterstulens hjemmeside
Fyldig artikkel om Spiterstulen på peakbook.org
Spiterstulen
Høykanon

Høykanonen er et landbruksredskap til bruk for å transportere høy opp i store siloer, eller andre lagre.
Den består av kraftige vifter og store rør. Høy kjøres med vogn fra jordene til kanonen der høyet blir stappet inn gjennom en tut foran og blir spredt jevnt inne i høylåven eller siloen. Dette kan gjøres manuelt med høygafler eller ved hjelp av et matebord.
Stiftelsen Signo

Stiftelsen Signo er en  selvstendig, diakonal, ideell stiftelse innen Den norske kirken. Den gir tegnspråklig tilbud til døve, hørselshemmede og døvblinde på vegne av det offentlige i Norge. Virksomheten omfatter skole, arbeid og helse- og omsorgstjenester. Stiftelsen startet i 1898. Frem til 1. januar 2002 var stiftelsens navn Hjemmet for Døve (HfD).


== Historikk ==


=== Hjemmet for døve ===

Virksomheten begynte da døvepresten Conrad Svendsen (1862–1943) kjøpte Noatun i Solveien på Nordstrand i daværende Aker. Der startet han konfirmasjonskurs for åtte deltakere 20. oktober dette året og grunnla Hjemmet for Døve (senere forkortet HfD). HfD var en kirkelig-diakonal stiftelse som drev arbeid i forhold til døve og døvblinde i Norge i samarbeid med Det norske lutherske Indremisjonsselskap. 
Døvepresten og motstandsmannen Conrad Bonnevie-Svendsen (1898–1983) overtok ledelsen ved HfD på Norstrand etter faren Conrad Svendsen. Bonnevie-Svendsen var konsultativ statsråd for kirkesaker i Einar Gerhardsens samlingsregjering etter krigen, og stiftet Kirkens Nødhjelp i 1947.

		
I 1997 hadde HfD åtte virksomheter i Oslo, Andebu i Vestfold og i Bergen. Stiftelsen hadde da botilbud til omkring 200 personer, undervisningstilbud til 110 og arbeidstilbud til 135.


=== Virksomhet i dag ===
Stiftelsen Signos målgrupper er døve og døvblinde som har behov for tilrettelagte tiltak og tjenester. Per 2016 gir Signo et landsdekkende tilbud i livsløpsperspektiv til 900 døve, hørselshemmede og døvblinde.Per 2019 var syv virksomheter underlagt Signo, hver virksomhet med eget styre. Disse syv virksomhetene drives etter avtale med offentlige myndigheter: 

Signo Dokken AS i Bergen; arbeidsmarkedsbedrift
Signo Konow senter i Bergen; bo- og omsorgstilbud
Signo Vivo i Andebu; bo- og tjenestetilbud
Signo skole- og kompetansesenter i Andebu
Signo Grantoppen AS i Andebu; arbeidsmarkedsbedrift
Signo Conrad Svendsen senter i Oslo og Trondheim; bo-, helse- og omsorgstilbud
Signo Rycon AS i Oslo; arbeidsmarkedsbedriftAktiviteten omfatter bo-, omsorgs- og fritidstilbud, undervisning i grunnskole, videregående skole og voksenopplæring, samt arbeidstilbud i egne bedrifter. I tillegg har Signo kompetansesentre for sine målgrupper, og flere av virksomhetene yter eksterne tjenester som veiledning, kurs og observasjon/utredning. Signo er også deltaker i internasjonale nettverk og bistandsarbeid.
Stiftelsen ledes av et eget hovedstyre, som er overordnet virksomhetsstyrene. Generalsekretær er stiftelsens daglige leder og leder av et hovedkontor. Generalsekretær har ansvar for å iverksette hovedstyrets vedtak, samt å ta initiativ til nye tiltak og prosjekter, samordne tiltak mellom virksomhetene og å være pådriver overfor det offentlige. Signo har egen prest og driver en felles internavis for virksomhetene i stiftelsen.
I 2019 hadde Signo 1221 ansatte fordelt på 813 årsverk. I 2019 var 28,6 prosent av hovedstyrets medlemmer selv døvblinde eller døve.


== Se også ==
Conrad Svendsen Senter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hjemmet for Døve – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
L-Acoustic

L-Acoustics er en fransk lydsystemprodusent. Selskapet ble av den franske fysikeren Dr. Christian Heil i 1984, som C.HEIL.TEA. Selskapet byttet senere navn til L-Acoustics.


== Eksterne lenker ==
L-Acoustics hjemmesider
acustica.net
Tingelstad gamle kirke

Tingelstad gamle kirke (St. Petri) er en steinkirke fra middelalderen på Tingelstadhøgda i Gran kommune i Innlandet, rett sør for Hadeland Folkemuseum. Kirken er bygget av lokal stein, blant annet fra Buhammeren, og regnes som en typisk romansk bygdekirke. Den antas å være bygget som en privatkirke for en lokal storgård. De middelalderske takstolene over skipet er bevart, og en dendrokronologisk datering viser at tømmeret ble felt i 1219–20. Kirken ble altså trolig oppført på 1220-tallet. 
Tingelstad «nye» kirke sto ferdig i 1866, derav navnet.  St. Petri ble da stengt, og unnslapp modernisering.  Kirken rommer rundt 100 mennesker, og utgjør en del av pilegrimsleden mellom Nidaros og Oslo som ble åpnet i 1997.


== Eksteriør ==
På kirkens tårn er en kopi av den originale Tingelstadfløyen fra 1100-tallet. Denne ble overført til Historisk Museum, Oslo i 1985 og er utstilt i Middelaldersalen der. Opprinnelig skal fløyen ha stått i stevnen på et krigsskip. Fløyen er en gjennombrutt plate med romansk bladverk. Den er laget av kobberlegering med forgylling og viser David som  befrir et lam fra løvens gap. På toppen av fløyen er festet en støpt drage. Det er kun bevart to slike vindfløyer i Norge.


== Interiør ==
Av interiøret er det er kun krusifikset og steinalteret som er igjen fra middelalderen. Det nåværende interiøret er fra 1500- og 1600-tallet. Prekestolen er datert 1579 og skal være vår eldste bevarte prekestol, mens altertavlen er malt i 1699. Et unikt våpenskjold er malt på nordveggen i stort format. Det er datert 1632 og motivet viser det dansk-norske riksvåpen fra 1559.

		
		


== Litteratur ==
Blindheim, Martin De gyldne skipsfløyer fra sen vikingtid. Bruk og teknikk. Viking. Bind XLVI-1982. Oslo 1983. PDF
Ekroll, Øystein, Stige, Morten, Havran, Jiri, Middelalder i Stein bind 1 i serien Kirker i Norge, Oslo 2000, ISBN 82-91399-09-3
Plather, Unn, Hohler, Erla B., Morgan, Nigel J., Wichstrøm, Anne, Painted Alterfrontals of Norway 1250-1350, Oslo 2005 ISBN 1-873132-93-X


== Eksterne lenker ==
(no) «Tingelstad gamle kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Gran kirkelige fellesråd
«Tingelstad gamle kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Søsterkirkene på Gran

Søsterkirkene på Granavollen er to steinkirker fra middelalderen plassert side ved side på Granavollen i Gran på Hadeland i Innlandet fylke. Den største kirken heter Nikolaikirken, og var fylkeskirke for Hadeland.  Den er bygget før 1200 og har 250 plasser. Den mindre kirken heter Mariakirken, og var trolig kirke for sognet Gran. Mariakirken er bygget før 1150 og er en langkirke med romanske og gotiske stiltrekk med plass til rundt 150 mennesker.
Stein fra ombyggingen på slutten av 1200-tallet brukt i byggingen av Steinhuset på Granavollen. Dette er et profant bygg og kanskje bygd noen år før Håkonshallen i Bergen, som er bygd etter 1260. Dette vil i tilfelle flytte tidspunktet for ombyggingen av kirkene noe frem i tid fra slutten av 1200-tallet til midten av samme århundre.
Sagnet sier at det var to søstre som var uvenner og måtte ha hver sin kirke, men i middelalderen var det ikke uvanlig at det ble bygget flere kirker tett inntil hverandre, men med forskjellig funksjon.
I sørøstre hjørne av kirkegården står et steintårn fra middelalderen som kan ha vært et forsvars- og tilfluktssted før det ble tatt i bruk som klokketårn. Kirkeklokkene i støpulen er langt nyere enn resten av tårnet og er fra 1860-årene.
Granavollen har vært samlingssted i uminnelige tider. Det eldste funnet herfra er runesteinen på Granavollen fra 1000-tallet. Den står nå bak koret på Nikolaikirken.
Utenfor porten til Søsterkirkene står en milestein som angir at det er 533 km til Nidaros, og dette er langs pilegrimsleden gjennom Gudbrandsdalen. Tårnene på Søsterkirkene danner utgangspunkt for kommunevåpenet til Gran kommune. Aasmund Olavsson Vinje er begravet på kirkegården til Søsterkirkene og det ble i 1873 reist et monument over Vinje foran Nikolaikirken.

		
		


== Se også ==
Tingelstad gamle kirke
Lunner kirke
Gran prestegårdshage


== Litteratur ==
Ekroll, Øystein, Stige, Morten, Havran, Jiri, Middelalder i Stein bind 1 i serien Kirker i Norge, Oslo 2000, ISBN 82-91399-09-3
Rosborn, Sven; Studier i Norges äldsta stenbyggarkonst. Systerkyrkorna och Steinhuset på Granavollen. pdf Fotevikens Museum 2007


== Eksterne lenker ==
(en) Sister churches at Gran, Oppland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Søsterkirkene på Gran». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Irving Jaffee

Irving Warren Jaffee (født 15. september 1906 i New York City i delstaten New York, død 20. mars 1981 i San Diego, California) var en amerikansk skøyteløper.
Irving Jaffee ble langdistansekongen under OL 1932 i Lake Placid ved å vinne begge de lengste distansene, 5000 meter og 10 000 meter. For første (og hittil siste) gang ble løpene arrangert med fellesstart, et konsept de europeiske løperne ikke var vant med. Jaffee viste seg som den beste spurteren. 
Fire år tidligere, under OL i St. Moritz, kom Jaffee på 4.-plass på 5000 meter og 7.-plass på 1500 meter. Han stilte også opp på 10 000 meter, og ledet denne distansen (etter å ha slått Bernt Evensen i samløp) da øvelsen ble avbrutt og avlyst på grunn av dårlige værforhold.


== OL-medaljer ==
1932  Lake Placid -  Gull i hurtigløp på skøyter, 5 000 meter
1932  Lake Placid -  Gull i hurtigløp på skøyter, 10 000 meter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Irving Jaffee – Olympedia 
(en) Irving Jaffee – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Irving Jaffee – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Irving Jaffee – Speedskatingbase.eu 
(en) Irving Jaffee – SpeedSkatingNews.info 
(en) Irving Jaffee – SpeedSkatingStats.com 
(no) Irving Jaffee i Store norske leksikon
Lotto (Norge)

Lotto er et sjansespill som i Norge arrangeres av Norsk Tipping hver lørdag. Spillet ble lansert i Norge 19. april 1986 etter å ha vært det mest populære spillet i de fleste land i Europa gjennom mange år. Fra 1987 har Lotto-trekningen vært fast på NRK.
Spillet er et lotteri der deltagerne skal velge ut syv tall som de antar vil bli trukket ut som vinnertall av totalt 34 tall. I tillegg til de syv vinnertallene trekkes ett tilleggstall. Den første superlottotrekningen gikk på lufta 7. april 2012.
Da Lotto ble startet var rekkeprisen én krone. Den ble hevet til to kroner i 1990 og tre kroner i 1997, fire kroner i 2006 og fem kroner i 2015. I 2006 ble den første trekningen i «Millionsjansen» gjennomført. 17. februar 2007 innførte man også «Røver’n» i «Millionsjansen». Lotto har premierekorden i Norge – i uke 14 i 2001 vant et spillelag fra Stange i Hedmark 20 millioner kroner, da de var alene om å ha syv rette. I uke 19 i 2003 ble rekorden tangert, og denne gang var det en mann fra Enebakk som var alene om å vinne 20 millioner kroner. Sommeren 2006 ble denne rekorden igjen overgått med en premieutbetaling på 25 millioner kroner til en mann fra Mo i Rana.
Den teoretiske sjansen for å vinne er ca. 2 % (109 936:5 379 616), mens vinnersannsynligheten for førstepremien er 1:5 379 616. Hvis ingen har syv rette, overføres førstepremiepotten til neste ukes førstepremiepott; dette kalles «Gull-Lotto».
I Norge er LOTTO registrert som et varemerke. Siden 2004 har det også vært lotterier, pengespillvirksomhet og spilltjenester tilbudt på nett.


== Premiefordeling ==
50 prosent av innsatsbeløpet i Lotto skal gå tilbake til spillerne i form av premier, mens 50 prosent beholdes av selskapet for å dekke kostnader og generere overskudd.


== Rekordpremier ==
216 125 520 kroner, 15. mai. 2013, Vikinglotto
25 000 000 kroner 1. juli 2006


== Vinnersannsynligheter ==
Lotto i Norge har følgende sannsynligheter for gevinst per rekke:

Sannsynligheten for ikke å få gevinst er ca. 97,956 % (5 269 680/5 379 616). Det vil si at ca. hver 50. rekke gir gevinst.


== Populære rekker ==
Ved trekningen 1. oktober 2011 var det hele 21. rekker som gikk inn på lottokupongen med tallene 8 – 13 – 14 – 15 – 20 – 26 – 32. Tallene gir da formen som et latinsk kors, og den opprinnelige potten på 16,2 millioner ble fordelt på 21 med en premieutbetaling på 772.895 kroner for 7 rette. Norsk Tipping publiserte da også de 10 vanligste rekkene som blir sendt inn og den teoretiske utbetalingen den ville gitt ved 7 rette.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk Tipping
Spilleregler Arkivert 14. juli 2015 hos Wayback Machine. (PDF-fil)
Norsk Tipping om Lottos historie