Landsorganisasjonen i Norge

Landsorganisasjonen i Norge (LO) er Norges største hovedsammenslutning av arbeidstakere. LO består av 25 fagforbund (2022) med til sammen 930 000 medlemmer (2018). Over 590 000 medlemmer er fullt betalende medlemmer, noe som tilsvarer 22 prosent av alle lønnstakere.
LO ble stiftet den 1. april 1899 som Arbeidernes Faglige Landsorganisasjon (AFL) og byttet til dagens navn i 1957.
Peggy Hessen Følsvik overtok som LO-leder etter at Hans-Christian Gabrielsen døde 9. mars 2021, og hun ble valgt for en fireårsperiode på LO-kongressen i 2022.
Formelt er LO en tverrpolitisk organisasjon med medlemmer som støtter alle politiske partier i Norge. Tradisjonelt har imidlertid LO et tett samarbeid med Arbeiderpartiet. Historisk er LO preget av sosialistisk tanketradisjon og det politiske programmet kan sies å være basert på en blanding av tradisjonelle sosialistiske verdier, kombinert med mer moderne sosialdemokratiske tanker.


== Formål ==
LO har til formål å samordne medlemsforbundenes arbeid for slik å samlet fremme lønnstakernes faglige, økonomiske, helsemessige, sosiale, forsikringsmessige og kulturelle interesser (ifølge vedtektene). Arbeidet foregår først og fremst gjennom å opprette tariffavtaler og å styrke disse.
Arbeidet med å opprette og forbedre tariffavtalene skjer i all hovedsak gjennom tariffoppgjørene.


== Beslutningsorganer ==

Beslutningsorganene i LO består øverst av: 

Kongressen som i henhold til vedtektene møtes hvert fjerde år, neste gang i 2021, og er hovedsammenslutningens øverste organ.
Representantskapet er nest høyest, og avholdes normalt to ganger årlig, og under hovedtariffoppgjør alltid i forkant av oppgjøret.
Sekretariatet er på 15 stemmeberettigede personer vektet etter forbundenes størrelse og disse 15 inkluderer de fire øverste fra LOs valgte ledelse. Sekretariatet organiserer LOs daglige drift og møtes vanligvis hver uke. I sekretariatet har også alle ledere i tilsluttede fagforbund møte- og talerett.LOs valgte ledelse består av åtte personer og opptrer på vegne av organisasjonen i kontakt med arbeidsgivere og myndigheter.
På kongressen i 1993 ble LO delt inn i de fire kartellene LO Stat, LO Kommune, LO Industri og LO Service. LO Industri og LO Service ble nedlagt i 2004.


== Organisering ==
Enkeltpersoner kan ikke være direkte medlem i LO. Medlemskap i LO får man ved å være medlem i et av de 25 fagforbundene som er tilsluttet LO. Størrelsen på disse fagforbundene varierer fra under 1 000 til over 300 000. Fagforbundene omfatter en eller flere yrkesgrupper, og organiseringen er tradisjonelt beskrevet som horisontal, hvilket innebærer at yrkesgrupper med relativt likt arbeid organiserer seg i samme fagforbund på tvers av arbeidsgivertilknytning.
På den enkelte arbeidsplass er arbeidstakerne dermed vanligvis organisert i en eller flere klubber etter yrkestilhørighet. Klubbene danner igjen gjerne innenfor geografiske områder fagforeninger. Det er disse fagforeningene som på landsbasis danner et fagforbund som igjen tilslutter seg LO.


=== Lokalorganisasjonene i LO ===
I tillegg til forbundenes sentrale medlemskap i LO, finnes det en rekke lokalorganisasjoner som fagforeninger innenfor et geografisk område er tilsluttet. Heller ikke her er man direkte medlem som enkeltperson, men er tilsluttet gjennom medlemskap i et forbund og en fagforening. Lokalorganisasjonene benevnes som LO i/på (geografisk sted). Lokalorganisasjonene er blant annet involvert i å arrangere lokale 1. mai-tog, og har også gjerne et faglig-politisk samarbeid med det lokale Arbeiderpartiet og eventuelt andre rød-grønne partier.


== Samfunn ==
LO har tradisjonelt engasjert i seg i de fleste spørsmål som angår medlemmenes interesser. Av stor betydning kan nevnes bedriftsdemokratiet og medbestemmelse på arbeidsplassen, helse-, miljø- og sikkerhetsspørsmål (HMS), likestilling og seksuell trakassering, avtalefestet pensjon, og ferie-, fritid og arbeidstid. I den senere tid har pensjon stått høyt på agendaen.


== Historie ==
Gjennom den industrielle revolusjon på 1800-tallet ble det skapt en helt ny samfunnsklasse – arbeiderklassen. Disse hadde i begynnelsen få eller ingen rettigheter, og etter hvert ble behovet for organisering sterkere.Samtidig ga den nye industrien større muligheter for effektiv organisering av arbeiderne, enn tidligere tiders arbeidsplasser. Arbeiderne er samlet på et relativt lite geografisk område, det er enkelt å identifisere de felles ønskene, og de hadde gode aksjonsmuligheter. På en moderne fabrikk kan en streik i bare en liten del av arbeidsstokken stanse hele produksjonen.
Thranebevegelsen regnes som Norges første arbeiderbevegelse.
I 1870-årene så de første forløperne til fagforeningene slik vi kjenner dem i dag, dagens lys.


=== LO stiftes ===

LO ble stiftet den 1. april 1899 under navnet Arbeidernes Faglige Landsorganisasjon, og hadde ved starten 1 500 medlemmer, men medlemstallet økte raskt etter unionsoppløsningen i 1905. Allerede i 1900 begynte også arbeidsgiverne å organisere seg, i det daværende Norsk Arbeidsgiverforening, senere Næringslivets Hovedorganisasjon (NHO).
Den første landsomfattende arbeidskonflikt i Norge skjedde i 1907. Den første landsomfattende tariffavtale kom på plass samme år med Norsk Jern- og Metallarbeiderforbund. I 1919 vedtok Stortinget åtte timers arbeidsdag og en ukes ferie med lønn.


=== 1920-årene ===
I 1919 hadde LO 144 000 medlemmer, to år senere, i 1921, gikk 150 000 fagorganiserte ut i streik som en reaksjon på arbeidsgivernes krav om kraftig lønnsnedslag. 1920-årene brakte flere arbeidskonflikter, og ga dertil mange nederlag. På denne tiden var det også en rekke splittelser i arbeiderbevegelsen, mellom kommunisme, sosialisme, og påtrykket fra det nye Sovjetunionen. Fagbevegelsen ble samlet sett svekket. Først i 1930-årene økte medlemstallet i LO igjen.


=== 1930-årene ===
I 1930 hadde LO 140 000 medlemmer, mens ved inngangen til krigen i 1940, 357 000 medlemmer. Dette tiåret ble preget av at LO og arbeiderbevegelsen ble anerkjent som en politisk kraft og gjennom oppslutning i valg fikk Arbeiderpartiet en solid parlamentarisk basis. Årtiet startet riktignok med Norges største arbeidskonflikt i 1931, da lockout rammet 90 000 arbeidstakere i fem måneder.
Men allerede fire år senere i 1935 ble den første hovedavtalen mellom LO og arbeidsgiverne opprettet. Arbeiderpartiet dannet regjering med to statsråder fra LO i 1935. Allerede før krigen, hvilket i internasjonal sammenheng må sees på som svært tidlig, ble alderstrygd og ledighetstrygd innført i Norge.


=== LO i illegalitet ===
Under krigen ble LO, – etter riktignok først en langvarig utholdenhet frem til 1941, – nazifisert. Henrettelsen av Viggo Hansteen og Rolf Wickstrøm i forbindelse med «Melkestreiken» i september 1941 markerte nazistenes overtakelse av LO. En illegal struktur ble imidlertid opprettholdt og fagforeninger organiserte illegale faglige utvalg. Fri Fagbevegelse var LOs illegale avis.I alt mistet 2 600 LO-medlemmer livet under krigen.


=== Etterkrigstiden ===
Etterkrigstiden markante vekst i LOs medlemstall og organisasjonens tette bånd til Arbeiderpartiet gjorde LO til en viktig politisk pådriver for å forbedre lønns- og arbeidsvilkårene for sine medlemmer. Særlig markerer den første arbeidsmiljøloven i 1977 en viktig milepæl for den organiserte arbeiderbevegelsen. Men også ferieloven av 1964, prinsippet om dagpenger under sykdom, likelønn og avtalefestet pensjon er viktige markeringer som ofte fremheves av LO.
Etterkrigstiden var også preget av maktkamp og splittelse i LO. Arbeiderpartiet og Norges kommunistiske parti (NKP) hadde av ulike holdninger til den kalde krigen. Under LO-leder Konrad Nordahl var Ap og NKP i 1945 i forhandlinger om å danne et felles parti. Rett etter krigen var NKP populære på grunn av sitt motstandsarbeid mot nazismen, og vant flere viktige posisjoner i LO. Forholdet mellom Sovjetunionen og Vesten gjorde imidlertid at flere i Arbeiderpartiet var skeptiske til kommunistene, og forsøkte å hindre dem i å få posisjoner i LO på grunn av dette. Dette førte til konflikter og diskusjoner innad i LO. I 1948 holdt Einar Gerhardsen den berømte Kråkerøy-talen, der han advarte mot «den indre fienden» i LO, altså kommunistene. Dette førte til økt splittelse i fagbevegelsen.


== Forholdet til Arbeiderpartiet ==
Det tette samarbeidet mellom LO og Arbeiderpartiet er ifølge de to organisasjonene selv et samarbeid mellom selvstendige organisasjoner med sammenfallende interesser. Helt siden de første årene i 1899 hadde LO meget sterke bånd til Arbeiderpartiet, blant annet gjennom kollektive medlemskap. LO og Arbeiderpartiet har fortsatt tette bånd, eksempelvis vedtar tradisjonelt LOs kongress valgkampstøtte til Arbeiderpartiet. LOs valgkampbidrag har vært under stadig diskusjon. En sammenstilling gjort av ABC Nyheter i 2009 påpekte at LO den gang anbefalte sine medlemmer å stemme Arbeiderpartiet, Senterpartiet og SV på det forestående stortingsvalget, til tross for at Rødts svar på spørsmål LO hadde stilt alle partier i forkant av valget passet bedre overens med LOs politikk enn Arbeiderpartiets og Senterpartiets svar.Arbeiderpartiet velger også tradisjonelt LOs topptillitsvalgte inn i sitt sentralstyre. Dette har blitt kritisert, og i en periode valgte daværende LO-leder Gerd-Liv Valla å ikke stille til valg til Arbeiderpartiets sentralstyre. Flere sentrale tillitsvalgte i LO har også stilt til valg, – og blitt valgt, – til ulike verv i Arbeiderpartiet.
Forholdet kan sies å ha myknet noe i de senere årene, i det LO også støtter andre organisasjoner med sammenfallende interesser, blant annet har Sosialistisk Venstreparti og Senterpartiet mottatt støtte fra enten LO eller LOs forbund. Flere tillitsvalgte i LO har også stilt til valg i andre politiske partier. En betydelig andel av LOs medlemmer stemmer dessuten ikke rødgrønt; dette fikk Arbeiderpartiets partisekretær Martin Kolberg til å skape begrepet FrP-koden, som et forsøk på å finne ut av hvorfor mange LO-medlemmer velger Fremskrittspartiet fremfor Arbeiderpartiet. Likevel har båndene mellom AP og LO vært gjenstand for kritikk fra lederen av den liberale tenketanken Civita, Kristin Clemet, som mener at LO har fått for stor makt over norske arbeidstakeres hverdag.


=== Konkurranse fra andre hovedsammenslutninger ===
I de senere årene har LO fått konkurranse fra andre hovedsammenslutninger, i første omgang fra Yrkesorganisasjonenes Sentralforbund (YS) som ble stiftet i 1977, men også fra Akademikerne og Hovedorganisasjonen for universitets- og høyskoleutdannede (Unio). YS markerer seg i konkurransen med LO som en politisk uavhengig organisasjon. Men totalt sett må det trolig sies at det først og fremst er yrkessammensetningen av arbeidstakerne som påfører LO en nedgang i andelen yrkesaktive medlemmer. Kort fortalt har den tradisjonelle industriarbeideren LO rekrutterte tidligere blitt erstattet med ulike typer langtidsutdannede og funksjonærer. Ofte retter de nye hovedsammenslutningene sin medlemsrekruttering inn mot disse arbeidstakergruppene.


== Internasjonale forbindelser ==
LO er medlem av: 

Den internasjonale arbeidstakerorganisasjonen International Trade Union Confederation (ITUC) som er en sammenslåing av Frie Faglige Internasjonale (FFI) (engelsk: International Confederation of Free Trade Unions (ICFTU)) og World Confederation of Labour (WCL). ITUC representerer 166 millioner arbeidstakere i 309 medlemsorganisasjoner i 156 land og territorier.
Den Europeiske faglige Samorganisasjon (DEFS) (engelsk: European Trade Union Confederation – ETUC). Organisasjonen ble stiftet i 1973 og LO har vært medlem siden starten.
Nordens Faglige Samorganisasjon (NFS) som er en paraplyorganisasjon for de faglige hovedorganisasjonene i Norden og ble etablert i 1972.
SAMAK (Arbeiderbevegelsens nordiske samarbeidskomité) som samler de sosialdemokratiske partiene og fagforeningene i Norden.


== Tabeller og oversikter ==


=== Medlemsutvikling 1899–2017 ===


=== Nåværende ledelse ===
Peggy Hessen Følsvik – LO-leder
Sissel M. Skoghaug – 1. nestleder
Steinar Krogstad – 2. nestleder
Julie Lødrup – Førstesekretær
Terje Olav Olsson – LO-sekretær
Trude Tinnlund – LO-sekretær
Are Tomasgard – LO-sekretær
Kristin Sæther – LO-sekretær


=== Liste over LO-ledere ===
2021–	: Peggy Hessen Følsvik
2017–2021: Hans-Christian Gabrielsen
2013–2017: Gerd Kristiansen
2007–2013: Roar Flåthen
2001–2007: Gerd-Liv Valla
1989–2001: Yngve Hågensen
1987–1989: Leif Haraldseth
1977–1987: Tor Halvorsen
1969–1977: Tor Aspengren
1965–1969: Parelius Mentsen
1939–1965: Konrad Nordahl
1934–1939: Olav Hindahl
1925–1934: Halvard Olsen
1906–1925: Ole O. Lian
1905–1906: Adolf Pedersen
1904–1905: Joh. Johansen
1901–1904: Adolf Pedersen
1900–1901: Dines Jensen
1899–1900: Hans G. JensenUnder den andre verdenskrigen gikk Landsorganisasjonen i illegalitet. Ledere for det legale LO, den delen av organisasjonen som ønsket samarbeid med okkupasjonsmakten, var:

1940: Elias Volan
1940–1941: Jens Tangen
1941–1945: Odd Fossum
1945: Kåre Rein


== Medlemsforbund ==
Forbundsoversikt per 2022 (*=medlemstall per 31. desember 2016, **=medlemstall per 31. desember 2008, ^=medlemstall per 31. desember 2021).Arbeiderbevegelsens Presseforbund (848 medlemmer**)
EL & IT Forbundet (37 872 medlemmer*)
Fagforbundet (354 104 medlemmer*)
Fellesforbundet (141 644 medlemmer*)
Fellesorganisasjonen (32 184 medlemmer^)
Forbundet for Ledelse og Teknikk (18 371 medlemmer**)
Handel og Kontor i Norge (70 662 medlemmer*)
Industri Energi (58 131 medlemmer*)
Creo - forbundet for kunst og kultur (6 927 medlemmer**)
Norges Offisersforbund (6 518 medlemmer**)
Norsk Arbeidsmandsforbund (32 852 medlemmer*)
Norsk Fengsels- og Friomsorgsforbund (3 188 medlemmer**)
Norsk Jernbaneforbund (13 294 medlemmer**)
Norsk Lokomotivmannsforbund (2 175 medlemmer**)
Norsk Manuellterapeutforening
Norsk Nærings- og Nytelsesmiddelarbeiderforbund (28 268 medlemmer*)
Norsk Sjømannsforbund (10 459 medlemmer**)
Norsk Sjøoffisersforbund (8 000 medlemmer)
Norsk Tjenestemannslag (50 540 medlemmer*)
Norske Idrettsutøveres Sentralorganisasjon (559 medlemmer**)
Norske Dramatikeres Forbund
Skolenes Landsforbund (5 317 medlemmer**)
Norsk Kabinforening
Norsk Flygerforbund
Forfatterforbundet


=== Andre tilknyttede organisasjoner ===
Oversikt over organisasjoner eller virksomheter med tilknytning til LO, eller hvor LO har helt eller delvis eierinteresser. Oversikt per oktober 2006.

Amedia
Arbeiderbevegelsens Arbeidsgiverforening
Arbeiderbevegelsens Folkehøgskole Ringsaker
Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek
Arbeidernes Opplysningsforbund
Arbeiderbevegelsens Rus- og Sosialpolitiske Forbund
Bømlo Folkehøgskule
Fafo
Folkeferie
Folkets Hus Landsforbund
Framfylkingen
Stiftelsen LO Media
Humanistiske sosialdemokrater
Kristne Arbeidere
Norsk Folkehjelp
Norsk Industriarbeidermuseum
Radio Riks
SpareBank 1 Gruppen
Sørmarka
Tiden Norsk Forlag


== LOs sommerpatrulje ==
LOs sommerpatrulje har blitt gjennomført årlig siden 1980-årene. Sommerpatruljen setter fokus på ungdommers situasjon i arbeidslivet. LOs sommerpatrulje besøker samtlige av Norges nitten fylker. Flere hundre unge tillitsvalgte avlegger ungdommer i sommerjobb besøk under patruljeuka. De unge tillitsvalgte oppsøker arbeidsplasser som har unge arbeidstakere for å påse at lover og avtaler blir fulgt. Svært ofte blir flere av de bruddene som blir oppdaget umiddelbart løst.


== Utmerkelser ==
LO ble tildelt Homofrydprisen 2009


== Se også ==
Overenskomst i arbeidslivet
Du bestemmer – LO på din side
LOfavør (fordelskort for LO-medlemmer)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Landsorganisasjonen i Norge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons