jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lítla Dímun

Lítla Dímun (keltisk for lille haug) er en liten øy som ligger mellom Suðuroy og Stóra Dímun på Færøyene. Den er den minste av de atten hovedøyene, mindre enn én kvadratkilometer. Kulturelt og historisk hører Lítla Dímun sammen med Stóra Dímun, men administrativt med Hvalbiar kommuna på Suðuroy. Øya kan ses fra bygdene Hvalba og Sandvík på Suðuroy, hvor øyas eiere også bor. Eierne driver sauehold på øya, som er kjent for sitt fruktbare gress og dertil gode sauekjøtt. Den sørlige tredjedelen av øya er klipper, mens resten stiger opp til den flate toppen. Høyeste punkt på øya er Rávan  414 moh. Øya er kun bebodd av sauer og sjøfugler. Det er vanskelig å gå i land, det er bare mulig i meget godt vær. 3 hytter er oppført av saueierne.

		
		


== Se også ==
Forliset ved Lítla Dímun


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lítla Dímun – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lítla Dímun – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Lítla Dímun – rein friðsæl náttúra, på færøysk
Luftbilder av Lítla Dimun Arkivert 24. mars 2013 hos Wayback Machine.
Joanne Gobure

Joanne Ekamdeiya Gobure (født 26. april 1982 i Denigomodu) er en naurisk poet. Hun er søskenbarnet til den nauriske tennisspilleren Chris Gobure.
Gobure ble født i Denigomodu, men vokste opp i Uaboe. Hun besøker ofte skolene i Nibok, Aiwo og Yaren. Hun jobber nå i Nauru College i Aiwo.
Gobures dikt er nesten ikke kjent utenfor Nauru. Bare ett dikt er mer eller mindre kjent, A Beautiful Prayer, spesielt fordi det har blitt publisert på flere internettforum og kristne nettsider.
Dagestan

Dagestan («Fjellandet») er en av Russlands republikker og ligger ved Kaspihavet i det nordlige Kaukasus.
Republikken grenser internt i Russland til Kalmykia i nord og Tsjetsjenia og Stavropol kraj i vest. Internasjonale grenser er mot Aserbajdsjan og Georgia i sør. I tillegg har Dagestan ca. 400 km kystlinje mot Det kaspiske hav. Republikkens areal er 50 300 km², og høyeste punkt er Bazarduzu på 4466 meter.
De største byene er hovedstaden Makhatsjkala (460 000 innbyggere), Khasavjurt (126 000) og Derbent (117 700).


== Folkegrupper ==

Selv om det er en liten republikk med bare 2,5 millioner innbyggere, er det mange folkegrupper i Dagestan og mange språkfamilier i Dagestan. Den største folkegruppen er avarene. Ifølge folketellingen fra 2002 er 29,4 prosent av befolkningen er etniske avarer, mens bare 4,7 prosent er etniske russere:

Avarer: 29,4 %
Darginere: 16,5 %
Kumykker: 14,2 %
Lesginere: 13,1 %
Lakarer: 5,4 %
Russere: 4,3 %
Tabasaranere: 4,3 %
Aserbajdsjanere: 4,3 %
Tsjetsjenere: 3,4 %
Nogaiere: 1,5 %
Rutulere: 0,9 %
Agularer: 0,9 %
Tsakhurarer: 0,3 %Dagestans grunnlov sier at alle folkegruppers interesser skal ivaretas, noe som krever stor balansegang. Over 90% av befolkningen er muslimer og landet er en muslimsk republikk, noe som gjenspeiles i Dagestans flaggs grønne farge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Dagestan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Дагестан – galleri av bilder, video eller lyd på Commons (en) Kommersantartikkel
(en) Bilder fra Dagestan
(en) BBC-artikkel
(en) Dagestanportal hos NUPI
(en) Caucasian Knot - nyheter fra Dagestan
Borðoy

Borðoy (IPA: ['boːrɔi], foreldet dansk skrivemåte: Bordø) er den største av de seks Norðoyar på Færøyene. Den er sterkt innskåret, og har derfor mange høye nes (eller barð på færøysk), og disse har gitt øya navn. Byen Klaksvík, med omkring 5 000 innbyggere, ligger på Borðoy, og danner Norðoyars sentrum. Byen betegnes dessuten som Færøyenes fiskerihovedtad. De andre bygdene rundt om på øya er Norðoyri, Ánir, Árnafjørður, Norðtoftir, Depil, Norðdepil og Múli. Sistnevnte er avfolket. To fjorder skjærer seg inn på sørkysten: Borðoyarvík (hvor Klaksvík ligger på en landtunge) og Árnafjørður.
To tunneler fra henholdsvis 1965 og 1967 forbinder Klaksvík med Árnafjørður og Hvannasund. To veidemninger forbinder øya med Viðoy i nordøst og Kunoy i nordvest. En undersjøisk tunnel forbinder dessuten Borðoy med Eysturoy, og er dermed Nordøyenes forbindelse til resten av øyene.
Borðoy var trolig den første av Færøyene som ble befolket. 


== Eksterne lenker ==
(en) Borðoy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Borðoy – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Luftbilder fra Borðoy Arkivert 17. februar 2020 hos Wayback Machine.
Blankvåpen

Blankvåpen er våpen hvor hoveddelen av våpenet er en klinge (også kalt et blad). Termen er en samlebetegnelse på sverd, sabler, bajonetter, dolker og lignende, altså et snevrere begrep enn «white-arms» i engelskspråklige land. Blankvåpen innbefatter ikke skytevåpen, eller stakevåpen (spyd, økser og tilsvarende)
I Norge er det blankvåpenforeninger i Oslo, Skien, Bergen, Halden og Trondheim. Disse bruker i hovedsak replikaer av historiske blankvåpen. Det er også folk som driver med blankvåpenaktiviteter i Stavanger og Kristiansand.
De vanligste formene for blankvåpen i Norge er hærkamp og HEMA/WMA.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Forum på Blankvaapen.org – Informasjon om foreninger og treningsmuligheter.
Vingulmark - blankvåpengruppe i Oslo
Kongshirden 1260 - Blankvåpengruppe i Bergen
Vestlig kampkunst

Vestlig kampkunst (engelsk:  Western martial arts, forkortet WMA) er et begrep som betegner kampsporter som har en forankring i vesten. Motsasen til WMA er østlig kampsport - som blant annet omfatter karate, judo, kendo. WMA omfatter blant annet olympisk fekting, savate, olympisk boksing og bryting, tyrkisk olje-bryting, islandsk glima og portugisisk jogo do pao.


== HEMA ==
Innenfor WMA-begrepet ligger også begrepet HEMA, en forkortelse for historical Europan marital arts. HEMA baserer seg på studiet av historiske avhandlinger og manualer som viser forskjellige kampteknikker. Teknikkene som blir beskrevet varierer og kan inneholde informasjon om kun ett våpen eller flere våpen - som stav, kjepp, dolk, sverd, langsverd, strid fra hest, hellebard, bruk av buckler (lite rundskjold) og lignende. Den eldste av de kjente europeiske manualene er fra ca. 1280-1320, og er trolig produsert i et kloster eller geistlig miljø, da en gjennomgående karakter i manualen er en prest. Denne manualen går under betegnelsen MS.133, eller Tower Fechbuch og beskriver utelukkende teknikker for bruk av sverd og bukler (lite håndskjold). 
Andre sentrale verk for middelalder og tidlig nytid er:

Liechtenauertradisjonen - denne oppstår i slutten av 1300-tallet og er aktiv frem til slutt av 1500. Den er og tradisjonen som produserer flest tekstbøker.
Med utgangspunkt i Liechtenauertradisjonen fantes det og en rekke lokale, og ikke beslektete systemer i Det tysk-romerske rike. Som eksempelvis gladiatoriagruppen.
Fiore Dei Liberi - samtidig fektemester med Johannes Liechtenauer som har gitt navn til ovennevnte, han virket i Italia og i tiden rundt 1410 utga han Flos Duellatorum, som det fins fire gjenværende kopier av.Ofte blir manualer i dagligtale mellom forskere og utøvere navngitt ut fra dem som angivelig laget dem, eksempelvis Fiore di Liberi, Hanko Döbringer , Sigmund Ringeck, Peter von Danzig, Juden Lew, Paulus Kal, Joachim Meyer, Da Silva og Mendoza.
USA faller også innenfor HEMA med militære kampteknikker som sabel og bajonett fra 1800-tallet til tidlig 1900-tall. Flere amerikanske HEMA-grupper studerer likevel historiske europeiske manualer og er ledende i tolkningen og gjenopplivingen av gjenoppdagede historiske vestlige kamp-manualer, mens andre retninger (f.eks SCA) har latt seg inspirere av historien, men kan ikke sies å være tuftet på vestlige kamp-teknikker, selv om det visuelle ytre i SCA gjerne gir assosiasjoner til middelalderens Europa.


== Eksterne lenker ==
http://www.hemac.org/
Aktivitetsteorien

Aktivitetsteori er et filosofisk rammeverk for å studere ulike former for menneskelig praksis som utviklingsprosesser, der både individuelle og sosiale nivå er sammenbundet. Den russiske psykologen Leontjev, som var elev av og senere kollega med Lev. S. Vygotsky, har utviklet en begrepsramme som går under betegnelsen aktivitetsteori. Aktivitetsteorien systematiserer forståelsen av menneskelige handlingers situerte natur og beskriver dem som deler av kontinuerlige sosiale praksiser i samfunnet. 
Aktivitetsteorien er en videreføring av Vygotskys arbeid i Sovjetunionen på 1930-tallet. Utgangspunktet var behaviorismens sammenheng mellom stimulus og respons. Vygotsky trakk inn de medierende artefaktene som et tredje mellomledd til behaviorismens teori. Han mente de var nødvendige i samspillet mellom stimulus og respons. Den grunnleggende antagelsen innen aktivitetsteori er at menneskelig kognisjon og aktivitet er en enhetlig prosess som er uløselig knyttet til medierende artefakter eller kulturelle verktøy.
Yrjö Engeström har gjort en videreutvikling av Leontjev og Donald Normans grafiske presentasjon av aktivitetsteorien som en trekant bestående av subjekt, objekt og artefakt. Han kaller disse individuelle aktivitetene i aktivitetsteorien for «toppen av isfjellet» av kollektive aktiviteter og utvider trekanten til å inkludere regler, fellesskap/samfunn og arbeidsdeling, med andre ord det kollektive aspektet av aktivitetene.
WGC-mesterskapet

WGC-mesterskapet (offisielt WGC–Workday Championship) er en profesjonell golfturnering, som avholdes årlig som en del av World Golf Championships. Turneringen har offisiell status både på PGA-touren og Europatouren i golf for menn, og ble avholdt første gang i 1999. Vinneren mottar Gene Sarazen-troféet, etter den amerikanske golfspilleren Gene Sarazen.
Turneringen spilles som slagspill med 72 spillere, og det sendes invitasjoner til de 50 beste spillerne på verdensrankingen, samt 22 andre golfere fra de profesjonelle tourene for å globalisere feltet.
Turneringen har hatt ulike sponsornavn, etter å ha blitt sponset av American Express (1999–2006), Computer Associates (2007–10) og Cadillac (2011–16). Fra 2017 til 2020 var Grupo Salinas sponsor og turneringen ble flyttet til Club de Golf Chapultepec i Naucalpan i Mexico.I 2021 ble turneringen flyttet tilbake til USA grunnet koronaviruspandemien, og Workday tok over som sponsor.


== Vinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Norsk Langbuelag

Norsk Langbuelag er en forening som ble grunnlagt i 1999. Målet med foreningen er å fremme historisk bueskyting og buemakeri. 
NL arrangerer to norgesmesterskap i historisk bueskyting hvert år, utendørs og innendørs. Utendørs-NM arrangeres på ulike steder i Norge. innendørs-NM avholdes hvert år i Moss bueskytterhall. Norsk Langbuelag arrangerer også middelalderturneringen Tribus Saggitaris i mai/juni hvert år, samt årlig buemakerleir og buemakerseminar.


== Se også ==
Norges Bueskytterforbund


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Norsk Langbuelag (Hjemmesider)
Norges Bueskytterforbund
Norges Buejegerforbund

Norges Buejegerforbund (NBJF) ble stiftet 1. mars 1988, og er en interesseorganisasjon som arbeider for å tillate jakt med pil og bue i Norge, samt å spre kunnskap og informasjon om denne jaktformen. Norges Buejegerforbund arrangerer blant annet utdanning av nye buejegere, og opplæring og sertifisering gjennom International Bowhunting Education Program (IBEP).
Norges Buejegerforbund en egen treningsløype med 3D dyr, der medlemmer kan trene på ulike dyrefigurer og jaktsituasjoner.
Norges Buejegerforbund arbeider aktivt for å spre kunnskap og informasjon om jakt med bue, og har blant annet utgitt en egen informasjonsvideo om dette.


== Ledere ==
Leder for NBJF pêr 2018 er Vidar Bjørnli.Leder for NBJF pêr 2015 var Geir Carlstrøm.
Leder for NBJF pêr 2012 var Jan Sivert Hauglid. 


== Medlemskap ==
Buejegerforbundet er medlem av: 

International Bowhunter Education Program (IBEP)
World Bowhunting Organization (WOBA)
International Bowhunting Organization (IBO)
European Bowhunting Federation (EBF)NBJF arbedier tett sammen med buejegerorganisasjonene i Sverige, Danmark og Finland. 
NBJF samarbeider også med Norges Jeger og Fiskerforbund (NJFF), og ulike grunneier- og interesseorganisasjoner.


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over skytterorganisasjoner
Norsk Langbuelag
Norges Bueskytterforbund


== Eksterne lenker ==
Norges Buejegerforbund
Norges Bueskytterforbund
Norsk Langbuelag
Gaia Trafikk

Gaia Trafikk AS var den største kollektivtransportbedriften i Bergen og Os og det ene av to selskap (Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap er det andre) som gikk inn i Tide-konsernet 3. november 2006. Gaia Trafikk ble dannet i 1998 ved en fusjon mellom selskapene Pan Trafikk og Bergen Sporvei. Pan Trafikk drev ordinære bussruter i Åsane, Fana og Os, og mellom disse og Bergen sentrum. Bergen Sporvei hadde rutekonsesjon innenfor (med noen få unntak) de gamle bygrensene fra før 1972. Etter fusjonen ble begge selskapenes trafikk samkjørt, et arbeid som var påbegynt før sammenslåingen.
1. januar 2004 ble Gaia Trafikk omstrukturert til et konsern, der aktiviteten ble flyttet til følgende datterselskaper (i tillegg til diverse eiendomsselskaper):
Gaia Buss AS – Ordinær rutekjøring i Bergen og Os
Gaia Reiser AS (tidligere Transporttjenesten Bergen AS) – Bestillingskjøring (turkjøring og spesialtransport) og rutekjøring: Flybussen Bergen, Kystbussen (i samarbeid med HSD Buss og Connex Vest), parkeringsbussen i Bergen og servicelinjene i Bergen
Gaia Verksted ASGaia Trafikk hadde i 2006 ca. 300 busser, og av disse var det seks trolleybusser og to duobusser. Bergen er den eneste nordiske byen med slike busser. Selskapet hadde ved fusjonstidspunktet også 36 gassbusser.


== Referanser ==
Norges Bueskytterforbund

Norges Bueskytterforbund (NBF) er et forbund for bueskyttere. Foreningens formål er å fremme bueskytteridretten i Norge og representere idretten internasjonalt. De har i likhet med andre idrettsforbund kontor i Sognveien 75, 0855 Oslo i Ullevål stadionanlegget. Norges Bueskytterforbund er medlem av Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité (NIF), World Archery Federation (WA) og Den europeiske bueskytterunion (WAE). Norges første bueskytterklubb var Oslo Bueskyttere stiftet i 1930. Forbundet ble stiftet 5. oktober 1948. I 1961 ble det arrangert VM på Bislet, Oslo. I 2017 var det 107 bueskytterklubber tilknyttet NBF. Det skytes i tre klasser: Compound, Recurve (Olympisk) og Trad (Instinkt og Langbue). Tradm som ble innført i 2006, tillater ikke siktemidler. Forbundets generalsekretær heter Morten Wilman, et verv han har innehatt i en årrekke, han er også en aktet internasjonal dommer på toppnivå. Norge har så langt tatt et individuelt gull av Per Ivar Pahlm fra Bergen som ble verdensmester i Italia i 2015. Siden 2006 har buemiljøet innen trad vært svært populært, særlig jakt, felt og skyting på 3D figurer i skogen.


== Se også ==
Liste over skytterorganisasjoner
Norsk Langbuelag
Norges Buejegerforbund


== Eksterne lenker ==
Norges Bueskytterforbund
Norsk Langbuelag
World Archery Federation
World Archery Europe
Paolo Maldini

Paolo Cesare Maldini (født 26. juni 1968) er en tidligere italiensk fotballspiller. Han er 187 cm høy og veier 85 kg. Han regnes for å være en av tidenes beste forsvarsspillere. Han er sønn av den tidligere italienske landslagstreneren Cesare Maldini.


== Karriere ==
Maldini debuterte for AC Milan som 16-åring, 20. januar 1985, og var fast på laget sesongen etter. Milan er den eneste klubben Maldini noen gang har spilt for, og i løpet av sin over 20 år lange karriere på San Siro har han vært med på å vinne sju italienske ligamesterskap, og har vunnet den gjeveste Europacupen fem ganger.
På det italienske landslaget spilte Maldini 126 A-landskamper før han takket nei til videre landslagsspill etter fotball-VM i 2002. Han har deltatt i fire VM-sluttspill og tre EM-sluttspill. I to av disse sluttspillene spilte Maldini finale, men begge gangene tapte italienerne finalen. Til sammen har Maldini spilt 23 VM-sluttspillkamper. Kun tyske Lothar Matthäus, med sine 25 VM-kamper, har spilt flere.
I 1995 kom Maldini på andreplass i FIFAs kåring av årets spiller i verden. Han har ved flere andre anledninger vært blant de ti beste i kåringen.
Den 16. februar 2008 nådde også Maldini en milepæl ved å spille sin offisielle fotballkamp nr. 1000, da AC Milan spilte 0-0 mot Parma.
Maldini spilte sin siste kamp for AC Milan på San Siro den 24. mai 2009, da laget tapte 2-3 for AS Roma. 
Og sin siste kamp for Milan borte mot Fiorentia på Stadio Artemio Franchi i Firenze 31. mai. Da vant Milan 2-0 og Maldini fikk seier i sin siste offisielle kamp for Milan.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paolo Maldini – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Paolo Maldini på Internet Movie Database 
(da) Paolo Maldini på Filmdatabasen 
Paolo Maldini på Facebook 
Paolo Maldini på Instagram 
(de) Paolo Maldini – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Paolo Maldini – FIFA 
(en) Paolo Maldini – Transfermarkt 
(en) Paolo Maldini – Transfermarkt (manager) 
(en) Paolo Maldini – national-football-teams.com 
(en) Paolo Maldini – WorldFootball.net 
(en) Paolo Maldini – Soccerbase.com 
(en) Paolo Maldini – FootballDatabase.eu 
(en) Paolo Maldini – Soccerway 
(en) Paolo Maldini – EU-Football.info
Raymond Robertsen

Raymond Robertsen (født 12. september 1974 i Hammerfest) er en norsk politiker (H) og offentlig tjenestemann.
Han var leder i Finnmark Unge Høyre 1993–1997, leder i Hammerfest Høyre 1998–2001 og ansatt som fylkessekretær i Finnmark Høyre 1999–2001. Han var medlem av Hammerfest kommunestyre og formannskap 1995–2001 og 2007–2015 samt medlem av Finnmark fylkesting og fylkesutvalg 1999–2001 og 2011–2015.Robertsen var stortingsrepresentant for Finnmark 2001–2005 og satt i Stortingets kirke-, utdannings- og forskningskomité. Robertsen var også medlem av Stortingets delegasjon til Nordisk råd.Robertsen har siden arbeidet med næringsutvikling og offentlig forvaltning. Han var daglig leder i stiftelsen Barentshavkonferansen 2007–2013, daglig leder i Vest-Finnmark regionråd 2013–2017 og rådmann i Nordkapp kommune 2017–2020. Han var styreleder i Finnmarkseiendommen 2015–2016 og 2017–2019.Fra mars 2020 til regjeringsskiftet i oktober 2021 var han statssekretær for distriktssaker og særskilt saker angående nasjonale minoriteter i Kommunal- og moderniseringsdepartementet.Han er utdannet innen offentlig økonomi og administrasjon samt internasjonal markedsføring fra Høgskolen i Finnmark.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Raymond Robertsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Raymond Robertsen hos Stortinget 
(no) Raymond Robertsen hos Norsk senter for forskningsdata
Eva M. Nielsen

Eva Margaret Nielsen (født 7. mars 1950 i Kvænangen i Troms) er en norsk politiker (Ap). Hun ble innvalgt på Stortinget fra Finnmark i 2001 og satt i to perioder fram til 2009, da hun ikke tok gjenvalg. Hun var vararepresentant i perioden 1989–1993, og møtte for Oddrunn Pettersen fra 1. oktober 1989 til 16. oktober 1989. Hun satt i kommunestyret i Alta kommune 1981–2001, ordfører fra 1991 til 2001.
Nielsen fullførte økonomisk gymnas i 1970, hun tok eksamen i bedriftsøkonomi I og II og personaladministrasjon ved Finnmark Distriktshøgskole (FDH) 1981-1982 og eksamen høyere økonomisk administrativ ledelse ved FDH 1987.
Nielsen har arbeidet som kontormedarbeider ved Alta skipsekspedisjon 1970-1976, bokholder i Alta kommune 1981-1985 og opplæringskonsulent i Alta kommune 1986-1991.


== Stortingskomitéer ==
2005–2009 medlem av Energi- og miljøkomitéen.
2001–2005 medlem av Kirke-, utdannings- og forskningskomitéen.
2001–2005 varamedlem av Valgkomitéen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Eva M. Nielsen hos Stortinget 
(no) Eva M. Nielsen hos Norsk senter for forskningsdata
Jan Olav Olsen

Jan Olav Olsen (født 29. september 1950 i Arendal, Aust-Agder) er en norsk politiker (H). Olsen var ordfører i Gjerstad for Høyre i to perioder fra 1991–1999. Kjell Arild Haugen fra Senterpartiet var varaordfører.
Olsen ble innvalgt på Stortinget fra Aust-Agder i 2001. Etter fire år på Stortinget gikk Olsen tilbake sitt opprinnelige yrke som rektor på Sunde ungdomsskole i Gjerstad kommune.
Olsen har vært leder for Agder og Telemark bispedømmeråd fra 2009, og har vært medlem i Kirkerådet etter valget i 2011. Ved valgene i 2009 og 2011 var Olsen en av kandidatene som ble direktevalgt.


== Stortingskomitéer ==
2001–2005 medlem av Kirke-, utdannings- og forskningskomitéen.
2001–2005 varamedlem av Valgkomitéen.


== Eksterne lenker ==
(no) Jan Olav Olsen hos Stortinget 
(no) Jan Olav Olsen hos Norsk senter for forskningsdata
Mitsubishi Motors Corporation

Mitsubishi Motors Corporation er en japansk bilprodusent, datterselskap til det store Mitsubishi-selskapet.


== Historie ==

Historien til selskapet går tilbake til 1870 og stiftelsen av transportselskapet Tsukumo Shokai.  Mitsubishi Heavy Industries, som kan spores tilbake til dette selskapet, lanserte sin Model A i 1917.  Mitsubishi Motors ble et uavhengig selskap i 1970 når bilavdelingen ble skilt fra resten av selskapet. Selskapet ble reorganisert i 2003 og spesialiserer seg nå på personbiler. I 2011 kom Mitsubishi's første elbil, Mitsubishi i-MiEV, laget i samarbeid med PSA Peugeot Citroën. Den ladbare hybridbilen Mitsubishi Outlander PHEV kom i 2012, og det ble solgt 100.000 eksemplarer i Europa i perioden oktober 2013 til desember 2017. Norge er nr 3 akkumulert i Europa med 13.429 enheter til sammen. Outlander PHEV ble Norges mest solgte ladbare hybridbil i 2016 og 2017, med henholdsvis 5.136 og 4.067 nybilregistreringer .


== Modeller ==

Mitsubishi Eclipse Cross (2017-)
Mitsubishi i-MiEV (2011-)
Mitsubishi ASX (2010-)
Mitsubishi Lancer Sports Sedan (2007–)
Mitsubishi Carisma (1995–2004)
Mitsubishi Colt (1965–)
Mitsubishi Delica (1968–)
Mitsubishi Eclipse (1989–)
Mitsubishi Galant (1969–)
Mitsubishi Grandis (2003-2007)
Mitsubishi Lancer (1973–)
Mitsubishi Lancer Evolution (1992–)
Mitsubishi L200 (1987–)
Mitsubishi Outlander (2003–)
Mitsubishi Pajero (1982–2018)
Mitsubishi Space Star (1996–2005)
Mitsubishi Starion (1982–1990)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Mitsubishi Motors – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Den norske importørens hjemmeside
Biltesten.no sine tester av Mitsubishi
Lagumot Harris

Lagumot Harris (født 28. desember 1938, død 8. september 1999) var en naurisk politiker. Han var president i Nauru i to perioder: fra 15. april til 15. mai 1978; og fra 22. november 1995 til 11. november 1996.


== Referanser ==
Åse Gunhild Woie Duesund

Åse Gunhild Woie Duesund (født 18. april 1944 i Grimstad, Aust-Agder)
er en norsk politiker (KrF).
Hun ble innvalgt på Stortinget fra Aust-Agder i 1997 og satt i tre perioder. Duesund var fylkesvaraordfører i Aust-Agder i perioden 1993–1995.
Hun er utdannet fysioterapeut fra Statens fysioterapihøgskole 1969. Hun har arbeidet som fysioterapeut, og som lærer i videregående skole.
Hun var medlem av Aust-Agder fylkesting 1987-1997, de siste fire årene som heltidspolitiker. Hun var medlem av KrFs sentralstyre 1999-2003. 


== Stortingskomitéer ==
2005–2009: medlem av Arbeids- og sosialkomiteen; varamedlem av den norske delegasjonen til Europarådets parlamentarikerforsamling
2001–2005: andre nestleder av Sosialkomitéen
2001–2005: varamedlem av Den utvidede utenrikskomitéen
2001–2005: medlem av Fullmaktskomitéen
1997–2001: medlem av Sosialkomitéen
1997–2001: medlem av Den utvidede utenrikskomitéen til 22. mars 2000
1997–2001: varamedlem av Den utvidede utenrikskomitéen fra 22. mars 2000
1997–2001: medlem av Fullmaktskomitéen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Åse Gunhild Woie Duesund hos Stortinget 
(no) Åse Gunhild Woie Duesund hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Åse Gunhild Woie Duesund hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
krf.no: Hjemmeside