jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kristian Kristiansen (1909–1980)

Kristian Kristiansen (født 16. november 1909 i Tromsø, død 14. juli 1980 i Trondheim) var en norsk forfatter. Han skrev en rekke historiske romaner fra Trondheim.


== Liv og arbeid ==

Kristiansen ble født i Tromsø, men flyttet sammen med familien til Hovin i Sør-Trøndelag da han var ni år gammel. Noen år senere flyttet familien til Trondheim. Han hadde ikke videregående utdannelse, men arbeidet blant annet som kontorist, såpefabrikant og vaktmester. Under andre verdenskrig ble han med i motstandbevegelsen, og måtte i 1942 flykte til Sverige. 
Kristiansens første utgivelse i  bokform var barneboken Eggtjuver i fugleberget (1938). Han hadde da allerede produsert en stor mengde noveller blant annet i Arbeidermagasinet, foruten to skuespill. Han utga før flukten til Sverige enda en barnebok foruten tre romaner. Allerede den første romanen for voksne var en historisk roman, men de tidligste romanene og begge skuespillene hadde også et sterkt arbeiderpolitisk innhold.
Etter krigen bodde Kristansen en tid i Sverige. I 1950 flyttet han til Trondheim, hvor han ble boende resten av livet. Her skrev han en serie historiske romaner delvis bygget på faktiske hendelser fra byens historie. 
Kristiansens mest kjente verk, trilogien Adrian Posepilt, Vårherres blindebukk og I den sorte gryte, ble dramatisert av forfatteren for NRK Radioteateret som Adrian Posepilt (1976), Adrian klokker (1978) og Gunilla Adriansdatter (1980).
Kristiansens  bolig Adrianstua ved Ringvebukta eies nå av Trondheim kommune og disponeres av Trøndersk Forfatterlag.


== Bibliografi ==
Det dages – skuespill (1937)
Medaljen – skuespill (1938)
Eggtjuver i fugleberget – barnebok (1938)
Vi bærer et bilde – roman (1939)
Jeg er ingen spion – barnebok (1940))
Hvem skal havren binde – roman (1940)
Over de høye fjelle – roman (1941)
Men än står Dovre – roman (1943) (utgitt i Sverige under pseudonymet Christian Wessel)
Fredens øy – roman (1945)
Brev til Stefan – roman (1947)
Adrian Posepilt – roman (1950)
Vårherres blindebukk – roman (1952)
I den sorte gryte – roman (1954)
Jesper nattmann – roman (1957)
Jomfru Lide – roman (1960)
Heia nordinger! barnebok (1962) (omarbeidet utgave av Eggtjuver i fugleberget)
Klokken på Kalvskinnet – roman (1966)DramatikkDet dages – skuespill (1937)
Medaljen – skuespill (1938)


== Priser ==
Mads Wiel Nygaards legat 1955
Bokhandlerprisen 1961, for Jomfru Lide
Bokhandlerprisen 1967, for Klokken på kalvskinnet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Digitaliserte bøker av Kristiansen og om Kristiansen i Nasjonalbiblioteket.
Fokus Kino

Aurora kino Fokus er den kommunale kinoen i Tromsø. Kinoen inngår i Rådhuskvartalet, som også inkluderer Tromsø rådhus, i samme bygning som Fokus, og Tromsø Bibliotek. Kinoen ble åpnet 17. desember 2004, og er således en av de nyeste kinoene i Norge. Den nye kinoen har erstattet den gamle Fokus kino, som er blitt ombygd til Tromsø Bibliotek. Verdensteatret er den eldste kinoen i Tromsø by og ligger i gågata i sentrum. 
Fokus har 936 seter fordelt på seks saler, hvorav den største salen har 418 seter. Resten av salene har henholdsvis 222 seter, 102 seter, 89 seter og 62 seter. Alle salene har ovale lerret som heller fremover for bedre effekt, stoler med vipperygg og 120 cm med benplass. Det er også en luksussal med 43 skinnseter og bord mellom setene. 


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
New England Revolution

New England Revolution er en fotballklubb som deles av Boston, Massachusetts og Providence, Rhode Island. Laget spiller i Major League Soccer (MLS), og eies av Robert Kraft, som også eier NFL-klubben New England Patriots. 
New England Revolution har aldri vunnet en større tittel, selv om de har vært nære to ganger – i 2001 kom de til finalen i US Open Cup og i 2002 nådde de finalen i MLS-cupen. Begge gangene tapte de for Los Angeles Galaxy. I 2003 deltok de i CONCACAF Champions Cup, men gikk ut i første runde.


== Kjente spillere ==
Adin Brown
Pat Noonan
Taylor Twellman
Jay Heaps


== Spillerstall ==


== Publikumsgjennomsnitt (seriespill / sluttspill) ==
1996: 19 025
1997: 21 423 / 16 233
1998: 19 188
1999: 16 735
2000: 15 463 / 10 723
2001: 15 645
2002: 16 927
2003: 14 641 / 14 823
2004: 12 226 / 5 679
2005: 12 525 / 13 849
2006: 11 786 / 9 372
2007: 16 787 / 10 217
2008: 17 580 / 5 221
2009: 13 732 / 7 416
2010: 12 987
2011: 13 222
2012: 14 002
2013: 14 861 / 15 164
2014: 16 681 / 26 441
2015: 19 626
2016: 20 185
2017: 19 367
2018: 18 347Gjennomsnitt sammenlagt: 16 119 / 12 763 (ut 2018-sesongen)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) New England Revolution – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
www.midnightriders.com Supporterklubb
Salt Lake City

Salt Lake City (fra gammelt Saltsjøstaden) er hovedstad i den amerikanske delstaten Utah. I 2001 hadde stedet 181 743 innbyggere (2 000 000 metro).
Byen ligger i en dal i Rocky Mountains, i en høyde av mellom 1319 og 1584 meter over havet. Nordvest for byen ligger Store Saltsjø. Byen ble grunnlagt i 1847 av medlemmer av Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige, som kom dit under ledelse av Brigham Young. Hovedsetet for kirken ligger i byen.
I 2002 arrangerte Salt Lake City vinter-OL. Dette var fjerde gang USA arrangerte vinter-OL.


== Sport ==
Basketlaget Utah Jazz spiller i National Basketball Association (NBA) og er byens eneste lag i USAs fire store ligaer. Laget ble etablert i 1979, etter at de flyttet fra New Orleans. Fotballklubben Real Salt Lake ble startet i 2005, og spiller i Major League Soccer.


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Salt Lake City – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Salt Lake City – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en)  Salt Lake City hos Wikivoyage
Wim van der Voort

Willem «Wim» van der Voort (født 24. mars 1923 i 's-Gravenzande, død 23. oktober 2016 i Delft) var en nederlandsk skøyteløper.
Han høstet de største suksessene på 1 500 meter, selv om han ikke nådde helt opp til sammenlagtgullet i mesterskapene. På denne distansen tok han sølv under Vinter-OL 1952 i Oslo, Norge på Bislett stadion, bare slått med 0,2 sekunder av Hjalmar «Hjallis» Andersen.
Van der Voort kom på tredjeplass sammenlagt under verdensmesterskapet i 1953. To ganger fikk han sølv sammenlagt i EM: i 1951, da han ble slått av «Hjallis», og i 1953, bak landsmannen Kees Broekman. Van der Voort tok derimot flere distanseseire på 1 500 meter under både europamesterskapene i 1951, 1952 og 1953 og VM i 1952 samt på 500 meter under VM 1951


== Europamesterskapet 1951 ==
Under europamesterskapet på Bislett, Oslo i 1951 var det en senere kjent fotograf Johan Brun som skulle ta bilde av Hjalmar «Hjallis» Andersen i siste par med Van der Voort på 10 000 meter. Andersen lå omtrent 100 meter foran nederlenderen etter at 11 runder var unnagjort. Så i søndre sving blir Andersen sjenert av en denne blitzlampa fra fotografen Brun, og Andersen faller dermed inn i en markeringsstolpe med sin skøyte slik at den blir ødelagt. Andersen reiser seg igjen og gjør et forøk på å komme til mål med denne ødelagte skøyten på den ene foten, men blir tatt igjen med en runde etterhvert av Van der Voort. Da det gjensto sju runder ble Andersen tatt ut av løpet. Og etterhvert fikk Andersen lov til å gå om igjen og gikk inn til ny ledertid på distansen, og dermed også sammenlagt med tre distanseseire foran Van der Voort.


== Personlige rekorder ==


== Se også ==
Liste over flaggbærere for Nederland under OL


== Referanser ==


== Litteratur ==
Breili, Magnus (1970). Store idrettsøyeblikk: norsk idrett gjennom 50 år. Oslo: Schibsted. s. 293.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digitalisert utgave ved Bokhylla.no på Nasjonalbibliotekets nettsider.]


== Eksterne lenker ==
(en) Wim van der Voort – Olympics.com 
(en) Wim van der Voort – Olympic.org 
(en) Wim van der Voort – Olympedia 
(en) Wim van der Voort – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Wim van der Voort – Speedskatingbase.eu 
(en) Wim van der Voort – SpeedSkatingNews.info 
(en) Wim van der Voort – SpeedSkatingStats.com 
(en) Wim van der Voort – TheSports.org 
(en) Wim van der Voort på www.ISU.html.infostradasports.com
(en) Wim van der Voort på Internet Movie Database
Daniel Martin (fotballspiller)

Daniel Ashley Martin (født 24. september 1986 i Derby) er en engelsk tidligere fotballspiller.
Martin, som er forsvarsspiller, har spilt for England Youth, men også representert Wales på U-21 nivå. 
Dan Martin startet sin profesjonelle fotballkarriere i Derby County, der han var i spillergruppen i 2004/05-sesongen. Foran 2005/06-sesongen gikk han gratis til Notts County som spiller i Football League Two. Han debuterte for Notts County i ligasammenheng den 6. august 2005 mot Torquay United. 
Han signerte for Mansfield 7. juni 2007.


== Karriere som spiller ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daniel Martin – Transfermarkt 
(en) Daniel Martin – Soccerbase.com
Håkonshallen

For idrettshallen på Lillehammer, se Håkons Hall

 

Håkonshallen er en middelaldersk steinhall i Bergen og er en del av Bergenhus festning.


== Historie ==
Den ble først oppført som kongelig residens og festhall under Håkon Håkonssons styre av Norge (1217–1263). Første gang man vet hallen ble brukt var under Håkons sønn Magnus' (senere kjent som Magnus Lagabøte) bryllup den 11. september 1261.
Bygningen forfalt i løpet av middelalderen og fra 1683 ble bygningen brukt som kornmagasin. J. C. Dahl «gjenoppdaget» bygget som kongehall. I 1841 tok Dahl initiativ til restaurering av Håkonshallen. Ved kongelig resolusjon i 1873 fikk Foreningen til norske Fortidsmindesmerkers Bevaring, som sin første hovedoppgave, å restaurere Håkonshallen. På oppdrag av J. C. Dahl fikk arkitekt Franz Wilhelm Schiertz utført oppmålingstegninger av hallen. I 1873 ble restaureringsarbeidene satt i gang av arkitekt Christian Christie. Arkitektene Peter Blix og Adolph Fischer fullførte restaureringen i årene 1880–1895. Trappegavlen ble tilbakeført på bakgrunn av det eldste bilde av bygningen, Scholeusstikket fra ca. 1580. Hallen ble innvendig utsmykket med fresker, billedvev og møbler etter Gerhard Munthes tegninger (1910–1916).
Eksplosjonen på Vågen i 1944 førte til omfattende skader på Håkonshallen. Etter nye arkeologiske undersøkelser av arkitekt Gerhard Fischer ble Håkonshallen gjenoppbygget av arkitektene Johan Lindstrøm, Claus Lindstrøm, Jon Lindstrøm og Peter Helland-Hansen i årene 1955–1961.


== Bruk ==
Bergen bymuseum har faste omvisninger i Håkonshallen, og hallen brukes til offentlige sammenhenger som kongelige middager, banketter, konserter, møter, mottakelser og seremonier. Til daglig er hallen åpen som museum, med omvisning for turister, og et stort antall skoleklasser. 


== Forvaltning ==
Håkonshallen forvaltes i dag av Bymuseet i Bergen, som også bestyrer Rosenkrantztårnet (rett ved Håkonshallen), Gamle Bergen, Lepramuseet m.fl.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Per Fett (1961). Håkonshallen: fører. [Bergen]: [Eide]. 
Einar Lexow (1929). Haakonshallen. Bergen: John Grieg. 


== Eksterne lenker ==
(en) Håkonshallen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Håkonshallen». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Bergen byleksikon på nett, om Håkonshallen
Ian Taylor

Se også Ian Taylor (landhockey)Ian Taylor (født 4. juni 1968 i Birmingham) er en engelsk fotballspiller som sist spilte for Northampton Town.
Taylor startet sin karriere i nonligalaget Moor Green i 1991. Et år senere ble han kjøpt av Port Vale for £15 000. Han var to sesonger i Port Vale før han gikk til Sheffield Wednesday for £1 000 000. Et halv år senere kjøpte Aston Villa han for den samme summen, £1 000 000. Han ble værende i denne klubben fram til 2003 da han gikk gratis til Derby County. Han spilte to sesonger for Derby, og var også klubbens kaptein i de sesongene.
Den 30. juni 2005 skrev han under på en kontrakt med Northampton Town som spiller i Football League Two.


== Karriere som spiller ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ian Taylor – Transfermarkt 
(en) Ian Taylor – WorldFootball.net 
(en) Ian Taylor – Soccerbase.com
Synode

Synode (via latin synodus, «møte», fra gresk synodos, «sammenkomst», sammensatt av syn-; og gresk hodos, «vei») kan bety forsamling eller møte. Ordet brukes i visse religionssamfunn enten om viktige møter eller styrende organer. I den ortodokse og den katolske kirke betyr en synode et kirkemøte hvor alle biskoper har stemmerett, og i en rekke protestantiske kirkesamfunn betegner det et styrende organ hvor representanter for kirkefolket er valgt på demokratisk basis, se synodalforfatning.


== Referanser ==


== Se også ==
Konsil (konsilium)
Kirkemøte
Synodalforfatning
Fredrik Stabel

Fredrik Henrik Stabel (født 4. januar 1914 i Oslo, død 2. juli 2001 i Drøbak) var en norsk skribent, avistegner og humorist. 
Stabel hospiterte ved SHKS noen år under krigen og tegnet i vittighetsblader som Tyrihans, Humoristen og Karikaturen 1943–40. Han arbeidet seinere med grafikk og utgav enkelte bøker, men er først og fremst kjent som avistegner i Dagbladet (fra 1940) hvor han skrev og redigerte sin faste spalte Norsk Dusteforbund (fra 1950 til 1990). I Dusteforbundet kommenterte han stort og smått med absurd humor i tekst og tegninger. 
Fredrik Stabel er innkjøpt av Nasjonalgalleriet i Oslo. I Drøbak drives det et avistegnergalleri, Avistegnernes hus, med fast utstilling av flere av Fredrik Stabels tegninger.
Stabel var sønn av sorenskriver Peter Lorentz Stabel og far til Anne-Mette Stabel. Han var bror til høyesterettsdommer Carl Ludovico Stabel og onkel til høyesterettsdommer Ingse Stabel.


== Utgivelser (utvalg) ==
Keiser Nimbus og lille Karolius Kattetegner (1946)
Snarere tvert imot (1960) [klipp fra Dusteforbundet]
Nok av det (1962) [klipp fra Dusteforbundet]
Tiltredes (1965) [klipp fra Dusteforbundet]
Bevare meg vel (1968) [klipp fra Dusteforbundet]
Jeg sier ikke mere (1978) [klipp fra Dusteforbundet]
Muntre streker (1977), sammen med Kjell Aukrust, Audun Hetland og Pedro
Malebok for voksne (1985)


== Eksterne lenker ==
Fredrik Stabel i Store norske leksikon
"Stabels Verden". Egen nettside om Fredrik Stabel og Norsk Dusteforbund
Om Fredrik Stabel i Avistegnernes Hus i Drøbak
Stabel-sitater
Digitaliserte bøker av Stabel og om Stabel hos Nasjonalbiblioteket
Sirkelpust

Sirkelpust er en blåseteknikk som går ut på å presse ut luft fra munnhulen samtidig som man puster inn gjennom nesen, slik at man kan opprettholde en uavbrutt luftstrøm ut av munnen, med andre ord å benytte munnhulen med utblåste kinn som «sekk», slik som i en sekkepipe. Denne teknikken er særlig vanlig å bruke når man spiller didgeridoo og zurna, men kan også benyttes på andre blåseinstrumenter.
Vanskeligheten ligger i ukontrollerte lufttrykksendringer ved overgang mellom luft fra munnhulen og luft fra lungene. Dette øver man å unngå ved blåse med et tynt sugerør til overflaten i et glass vann og prøver å få synkehullet på vannoverflaten like dypt hele tiden. Bruk av kinnene og øvre halsområdet som støttdempere ved overgangen er nøkkelen til suksess.


== Referanser ==
Shagrath

Shagrath kan referere til

Shagrath – en ork i sagaen om Ringenes herre
Shagrath – vokalisten Stian Thoresen i det norske black metal-bandet Dimmu Borgir
Shagrath – gitarist i den japanske visual kei-gruppen Aikaryu
Mike Dirnt

Mike Dirnt (født Michael Ryan Pritchard 4. mai 1972 i Berkeley, California, USA) er en amerikansk musiker og bassist i punkrock-bandet Green Day.


== Tidlige år ==
Dirnts mor var heroinavhengig, og hun døde ung. Derfor ble Dirnt adoptert bort som baby. Da han var syv år ble hans adoptivforeldre skilt, og han bodde hos faren en stund. Krangel gjorde at han flyttet til moren sin, hvor de levde på kanten av fattigdom. Søsteren hans flyttet hjemmefra da hun var 13 år. Da Dirnt gikk i fjerde eller femteklasse fikk moren en samboer som Dirnt ikke hadde møtt før han flyttet inn, og det oppsto mange krangler mellom dem. Senere, da han begynte på high school og moren flyttet, ble han og stefaren gode venner, men han døde da Dirnt var 17 år.


== Green Day ==
Da han var 15 år flyttet Dirnt ut fra barndomshjemmet for å bo hos Billie Joe Armstrong, hans bestevenn siden femteklasse. I 1987 stiftet de bandet Sweet Children sammen med trommeslageren John Kiffmeyer. I løpet av de to neste årene fikk bandet et stort renommé i den lokale punk-scenen. Da trommeslageren forsvant ble han erstattet med Tré Cool. De byttet navn til Green Day og gav ut to LP-er og to album med Lookout!. På denne tiden ble punk populært i USA og store selskaper begynte å se seg rundt etter de neste gullgruvene. Green Day ble signert på Reprise records som er eid av Warner Bros. Det første albumet med dette selskapet ble Dookie, utgitt i 1994. Albumet ble en suksess og vant en Grammy. Albumet innhold også bandets første hit, "When I Come Around" og "Basket Case".


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mike Dirnt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mike Dirnt på Internet Movie Database 
(en) Mike Dirnt hos The Movie Database 
(en) Mike Dirnt hos Internet Broadway Database 
(en) Mike Dirnt på Discogs 
(en) Mike Dirnt på MusicBrainz 
(en) Mike Dirnt på AllMusic 
Mike Dirnt på Instagram 
Green Days offisielle hjemmeside
Green Day Idiot Club – offisiell fanklubb
Fender Artist Mike's Fender Artist Page
Jack Bowers

John William Anslow Bowers (født 22. februar 1908 i Scunthorpe, død 4. juli 1970 i Lichfield) er en tidligere engelsk landslagsspiller i fotball. 


== Biografi ==
John Bowers, oftest kalt Jack Bowers,  startet sin karriere i Scunthorpe United i desember 1927. Fem måneder senere gikk han til Derby, og der var han fram til høsten 1936. I løpet av denne tiden ble han ligaens toppscorer to ganger, og det er bare Steve Bloomer som har scoret flere ligamål for Derby. Når det gjelder klubbmål for Derby har John Bowers en 3.-plass (bak Steve Bloomer og Kevin Hector) med sine 183 mål. 
En kneskade i september 1934 tok det lang tid å lege, og han spilte ikke så mye de siste årene han var i Derby County.
Etter å ha gått til Leicester City i november 1936 bidro han med sine 33 ligamål på 27 ligakamper at Leicester City vant 2. divisjon i 1936/37-sesongen. 
Jack Bowers debuterte på landslaget mot Irland den 14. oktober 1933. Han spilte tre landskamper, og scoret 2 mål for England.  
Etter fotballkarrieren jobbet han som fysioterapeut.


== Karriere som spiller ==


=== Klubblag ===


=== Landslagskarriere for England ===


=== Meritter ===
Toppscorer i 1. divisjon 1932/33-sesongen (Derby County): 35 ligamål.
Toppscorer i 1. divisjon 1933/34-sesongen (Derby County): 34 ligamål.
Toppscorer i 2. divisjon 1936/37-sesongen (Leicester City): 33 ligamål.
Klubbrekord for Derby County i antall ligamål i en sesong: 37 ligamål i 1930/31-sesongen.
Scoret 15 mål i 6 påfølgende ligakamper i januar og februar 1931.
Den 5. september 1936 scoret han 4 mål (fra 64. til 79. minutt), og sørget for at Derby vant 5-4 over Manchester United etter å ha ligget under 4-1.


== Kilder ==
Mortimer, Gerald (2004): The Who´s Who of DERBY COUNTY.  Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4
Rollin, Jack (1998): ROTHMANS BOOK OF FOOTBALL RECORDS.  Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7472-1954-0


== Eksterne lenker ==
(en) John Bowers – national-football-teams.com 
(en) John Bowers – EU-Football.info
Glanduin

Glanduin er en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens verden Midgard. Elva lå i Eriador og var en nordre arm av elva Gwathló (Gråflåma).
Glanduin begynner i Hithaeglir (Tåkefjellene) sør for Khazad-dûm, og den flyter mot vestnordvest helt til den blir møtt av Sirannon ikke langt fra den gamle beliggenheten til Ost-in-Edhil, Noldoenes hovedstad i Eregion. Derfra fløt Glanduin videre mot Mitheithel (Rimila), som den møtte i myrene kjent som Svanarenn eller Nîn-in-Eilph nordøst for Tharbad. Fra dette stedet hvor disse elvene møtes skifter de navn og blir til Gwathló.
På noen versjoner av kart over Midgard er navnet Svanarenn dukket opp som et alternativt navn på Glanduin, men navnet referere egentlig bare til myrene og våtmarkene.
Ben Bernanke

Ben Shalom Bernanke (født 13. desember 1953 i Augusta i Georgia i USA) er en amerikansk økonom som fra februar 2006 til februar 2014 var USAs sentralbanksjef. Han ble i 2022 tildelt Sveriges Riksbanks pris i økonomisk vitenskap til minne om Alfred Nobel. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ben Bernankes far het Philip og var farmasøyt og deltidsmanager ved et teater, mens hans mor Edna var lærerinne. Familien var jødisk og gikk regelmessig til en synagoge kalt Ohav Shalom i deres hjemsted Dillon i Sør-Carolina. Bestefaren Jonas Bernanke innvandret til USA fra Østerrike-Ungarn. Besteforeldrene Harold og Marcia Friedman på morssiden innvandret fra Litauen.Bernanke har universitetsutdannelse ved Harvard University og ph.d. (1979) fra Massachusetts Institute of Technology. Heretter han har undervist ved blant annet Stanford University og London School of Economics samt vært professor ved Princeton University.


=== Karriere ===
Han har fra august 2002 til juni 2005 vært sentralstyremedlem i Federal Reserve, og ble deretter økonomisk rådgiver for Det hvite hus.
Den 24. oktober 2005 nominerte president George W. Bush Bernanke til å etterfølge Alan Greenspan som USAs sentralbanksjef. Bernanke ble innsatt i stillingen 1. februar 2006 etter at USAs senat godkjente Bushs nominasjon ved en avstemning den 31. januar 2006.
Som forsker har Bernanke skrevet mye om Den store depresjonen på 1930-tallet. Blant hans konklusjoner er at deflasjonen og finanskrisen kan forklare mye av grunnen til at den økonomiske krisen den gang ble så dyp.
Etter sin tilbaketreden som sentralbankdirektør er Bernanke blitt tilknyttet den amerikanske tenketank Brookings Institute som medarbeider med tittelen "Distinguished Fellow in Residence". I mars 2015 startet han i denne egenskap en offentlig blogg for fremover fritt å kommentere økonomiske og finansielle forhold. Det første innlegg (utover en oppstartsmeddelelse) handlet om årsaker til det lave amerikanske rentenivå.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ben Bernanke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ben Bernanke – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ben Bernanke på Internet Movie Database 
(en) Ben Bernanke hos The Movie Database 
(en) Ben Bernanke på Twitter 
(en) Biografi fra Det hvite hus
(en) BBC-artikkel om nominasjonen
Bergepanzer 1

Bergepanzer 1 er en bergepanservogn fra tyske MaK. Den er utviklet for den tyske hæren og basert på den amerikanske M88 Recovery Vehicle. 


== M88 ==
Den amerikanske M88 hadde chassis og andre komponenter fra M48 Patton / M60 Patton stridsvogner. Den originale M88 kom i tjeneste fra 1961, M88A1 i 1977, og den nåværende M88A2 Hercules ble innfaset i 1997.


== Tyske kjøretøy ==
Bergepanzer 1 - Basert på M88 Chassis, de første 125 kom i tjeneste for Vest-Tyskland i 1962. Kjøretøyet er utviklet av Porsche, men ble produsert av MaK. Vognene ble så modernisert i 1985 i et program som erstattet bensinmotoren med diesel.
Bergepanzer 2 - Basert på Leopard 1 tank chassis.
Bergepanzer 3 "Büffel" - Basert på Leopard 2 chassis
Bergepanzer Wisent - Basert på Bergepanzer 2 chassis (som igjen kom fra Leopard 1). Modifisert og oppgradert av Flensburger Fahrzeugbau for å gi best mulig støtte til Leopard 1 and 2 stridsvogner.
Bergepanzer Wisent 2 - Basert på Leopard 2 chassis. Etterfølgeren til Wisent. Det norske forsvaret har bestilt inn 6+6 vogner av denne typen fra Flensburger Fahrzeugbau.


=== Bergepanzer 2 ===
Bergepanzer 2 er basert på chassiset til stridsvognen Leopard 1. Det norske forsvaret har en versjon av Bergepanzer 2, kalt NM217 Bergepanser. I det norske forsvaret blir bergepanzeren ofte referert til som «Bergeburger», da vognen blir så varm under bruk av kranen at man kan steke burgere på den. I Canada har kjøretøyet vært i bruk siden 1990-tallet under navnet Taurus ARV.


== Bilder ==


== Se også ==
NM217 Bergepanser


== Referanser ==


== Kilder ==
Foss, Christopher; Jane's AFV Recognition Handbook, Jane's, ISBN 0-7106-1043-2