jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lindsey Vonn

Lindsey Vonn (tidligere Kildow; født 18. oktober 1984 i Saint Paul i Minnesota) er en amerikansk tidligere alpinist. Hun har vunnet verdenscupen sammenlagt fire ganger, har ett OL-gull og to VM-gull. Hun deltok i verdenscupen i alpint fra 2000 til 2019 og er med 82 seire den kvinnelige alpinisten som har flest verdenscupseire. Hun har norsk opphav.


== Karriere ==
Under oppveksten var Picabo Street hennes forbilde. Vonn har deltatt i fire olympiske leker, de første i 2002 i Salt Lake City. Under trening foran utforrennet i OL 2006 i Torino kjørte hun ut og ble fraktet til sykehus med helikopter. Til tross for en skadet hofte stilte hun i rennet og endte på en åttendeplass. I VM 2007 i Åre kom hun på andreplass i både super-G og utfor, bak Anja Pärson. I VM 2009 i Val-d’Isère tok hun gull både i utfor og super-G.
Under Vinter-OL 2010 tok hun gull i utfor, og bronse i super-G. Under VM i Garmisch-Partenkirchen i 2011 tok hun sølv i utfor.
I VM 2013 i Schladming falt hun stygt i super-G-rennet og fikk et beinbrudd og en kneskade som spolerte resten av sesongen. Hun vant likevel utforcupen sammenlagt denne sesongen. 19. januar 2015 slo hun Annemarie Moser-Prölls 34 år gamle rekord på 62 verdenscupseire som mestvinnende kvinnelige alpinist når det gjelder antall verdenscupseire.
Hun ble skilt fra den tidligere alpinisten Thomas Vonn 9. januar 2013. Fra 2013 til 2015 var hun i et forhold med golfspilleren Tiger Woods.Hun avsluttet alpinkarrieren i sesongen 2018/19 med bronsemedalje i utfor under VM i alpint 2019 i Åre. Hun vant til sammen 82 verdenscuprenn, fire færre enn Ingemar Stenmark som er mestvinnende med 86.
Vonn ble i 2019 tildelt Fyrstinnen av Asturias' pris for sport.


== OL-resultater ==


== VM-medaljer ==


== Resultater i verdenscupen i alpint ==


== Enkeltseire ==

Totalthar Vonn vunnet 82 renn i verdenscupen (43 i utfor, 28 i super-G, fem i kombinasjonen, fire i storslalåm og to i slalåm)


=== Sammenlagtplasseringer ===


== Se også ==
Liste over mestvinnende verdenscupvinnere i skisport
Liste over verdenscupvinnere i alpint for kvinner


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Lindsey Vonn – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lindsey Vonn på Internet Movie Database 
(en) Lindsey Vonn hos Rotten Tomatoes 
(en) Lindsey Vonn hos The Movie Database 
(en) Lindsey Vonn på Twitter 
(en) Lindsey Vonn på Facebook 
Lindsey Vonn på Instagram 
(de) Lindsey Vonn – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Lindsey Vonn – Olympics.com 
(en) Lindsey Vonn – Olympic.org 
(en) Lindsey Vonn – Olympedia 
(en) Lindsey Vonn – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lindsey Vonn – USAs olympiske komité 
(en) Lindsey Vonn – FIS (alpint) 
(en) Lindsey Vonn – ski-db.com 
(en) Lindsey Vonn – TheSports.org
Sopelime

Sopelime er en feiekost laget av et treskaft og et knippe bjørkeris som er bundet til ene enden av skaftet med de tynne endene nederst. Sopelimer er blitt laget mange steder i verden, også i Norge, der de ble laget på gårdene og reparert etter behov. Surringen var fra gammelt med vidjeknute, men ståltråd overtok raskt da den ble tilgjengelig.
Produksjon av sopelimer ble en viktig attåtnæring for enkelte bygder. Christiania ble for eksempel forsynt med sopelimer fra Nesodden, noe som ga bygden omdømme som «Sopelimebygda».

Ifølge folketroen kunne hekser lage en smøring som kunne få dem og kostene til å fly. Denne kunsten ble brukt ved heksehøytider for å reise til et samlingssted, gjerne Blokksberg og andre fjell som var kjent som møtesteder for heksesabbater.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brooms – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Broom – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Dordtsche Kil

Dordtsche Kil (eller Dordtse Kil) er en tidevannselv i den nederlandske provinsen Zuid-Holland som forbinder elven Oude Maas med Hollandsch Diep og skiller Hoeksche Waard fra øyen Dordrecht. Elven var opprinnelig en tidevannsbekk som ble fordypet i det 19. århundre. I den ligger også kommunegrensen mellom Dordrecht og 's-Gravendeel.
Under elven ligger to tunneler, Kiltunnelen (bompengefinansiert) for veitrafikk og noen få kilometer lengre sør jernbanetunnelen for høyhastighetslinjen fra Amsterdam til Brussel i Belgia. 
På elven er det mye skipstrafikk, den er en del av forbindelsen mellom Rhinen og Schelde. Den benyttes også av havgående skip som skal til og fra Moerdijk via Oude Maas, de kommer inn i og forlater Nederland via havnen i Rotterdam.
Langs Dordtsche Kil befinner tre industriområder seg, disse er kalt Dordtse Kil (eller «de Kil») og inndelt i Kil I, Kil II og Kil III.
Devil May Cry 2

Devil May Cry 2 (også kjent som DMC 2) er et action-adventure spill for PlayStation 2 produsert av Capcom. Spillet er nummer to i Devil May Cry-serien.


== Gameplay ==
I spillet styrer spilleren Dante og Lucia gjennom et urbant miljø, der de slåss mot grupper av demoner i fortløpende kamp.


== Historie ==
Devil May Cry 2 begynner med at Lucia og Dante entrer et musem, hver for seg, hvor et viktig item kalt Medaglia er lagret. Etter å ha overvunnet en gruppe med demoner i museet, inviterer Lucia Dante til å følge henne til Dumary Island. Der blir han introdusert for Matier, moren hennes, og hun forklarer at hun en gang i tiden slåss ved siden av Dantes far, Sparda, for å beskytte øya mot demoner. Hun spør Dante om hjelp til å overvinne Arius, en internasjonal forretningsmann som bruker demoniske krefter og ønsker å ta over verden. Dante flipper en krone som svar og bestemmer seg for å hjelpe da kronen viser mynt.


== Karakterer ==
Dante
Dante er tvillingsønn av Sparda, en demon som opprørte mot demonlederen og hans armé for 200 år siden. Han driver en enmannsforretning hvor han har dedikert seg selv til å kvitte seg med demoner. Ansvarlig for dødsfallet til moren sin og korrupsjonen til broren sin bruker Dante sine overnaturlige krefter, samt pistolene Ebony og Ivory, for å nå sine objektiver.
Dante Majinform
En half-breed, dette er Dantes demoniske form. Hans utseende forandrer seg drastisk når han er i denne formen, og han blir mye sterkere.
Lucia
Lucia er en demon laget av Arius, som lever som datteren til Matier, et medlem av klanen Vie de Marli. Hun er en rask kampperson som bruker to velformede kniver for å tilintetgjøre sine fiender.
Sargasso
Sargasso lever mellom jorda og havet, og likner på flytende menneskelige hodeskaller. De er demonbeskyttere for Abyss, og selv om den bruker angrepet sjelden, kan den slippe giftig gass ut gjennom munnen.


== Eksterne lenker ==
(en) Devil May Cry 2 hos MobyGames 
(en) Devil May Cry 2 på Behind The Voice Actors 
(en) Devil May Cry 2 hos Giant Bomb 
(en) Devil May Cry 2 hos Internet Game Database 
(en) Devil May Cry 2 hos GameSpot 
(en) Devil May Cry 2 hos IGN 
(en) Devil May Cry 2 hos VGMdb 
(en) Devil May Cry 2 hos GameFAQs
Britt Janyk

Britt Janyk (født 21. mai 1980 i Vancouver i Britisk Columbia) er en canadisk alpinist.
Janyk er slalåm- og storslalåmspesialist. Hennes beste plassering i verdenscupen er en femteplass i storslalåm fra Åre i 2003. Under VM 2007 kom hun på delt fjerdeplass i super-G, seks hundredels sekund bak bronseplassen.
Hun deltok for Canada under Vinter-OL 2010 og oppnådde en sjetteplass i utfor som beste resultat.


== Eksterne lenker ==
(en) Britt Janyk – Olympedia 
(en) Britt Janyk – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Britt Janyk – Canadian Olympic Committee 
(en) Britt Janyk – FIS (alpint) 
(en) Britt Janyk – ski-db.com
Série A

Se også Serie A (Italia)Campeonato Brasileiro Série A er den øverste divisjonen i brasiliansk herrefotball. 20 lag spiller i denne divisjonen og 4 av dem rykker ned, mens de 4 øverste lag fra Série B rykker opp.


== CONMEBOL-ranking (2021) ==
CONMEBOL har ingen egen rangering, så lagene her er rangert etter Kickalgor.com sitt oppsett ved bruk av ELO-metoden.


== Bakgrunn ==
Historisk sett har den brasilianske serien vært sett på som kaotisk, der oppsettet har forandret seg fra sesong til sesong, til og med underveis i sesongen. Bakgrunnen har vært for å unngå at de mest ressurssterke lagene skulle rykke ned (fortrinnsvis i 1993, 1996 og 2000), eller fordi lag har saksøkt ligaen for å unngå nedrykk (1997 og 2000). Siden 2003 har ligaen vært spilt etter normal europeisk standard, med borte og hjemmekamp og det laget med flest poeng vinner serien. At man ikke lenger har en finalekamp er svært omdiskutert i Brasil. Tidligere har serien blitt avgjort med et sluttspill der de 8 øverste lagene på tabellen har spilt cup, der vinneren går videre til neste runde, og avslutningsvis med en finalekamp.
I 2005 spilte alle klubbene 42 kamper, 21 borte og 21 hjemme. Tilsammen ble dette 462 kamper. De to øverste lagene blir automatisk kvalifisert for Copa Libertadores, som er det søramerikanske svaret på UEFA Champions League. Lagene som ender på tredje- og fjerdeplass møter utenlandske lag i en kvalifisering for å delta i turneringen. Lagene fra femte- til ellevteplass får spille i Copa Sudamericana.
I 2005 måtte elleve kamper spilles om igjen på grunn av en kampfiksingsskandale. I 2006 ble antall lag i Série A redusert til 20, og dette skal være det «endelige» formatet.


== Lagene (2022) ==


== Vinnere ==

2022 Palmeiras
2021 Atlético Mineiro
2020 Flamengo
2019 Flamengo
2018 SE Palmeiras
2017 SC Corinthians Paulista
2016 SE Palmeiras
2015 SC Corinthians Paulista
2014 Cruzeiro EC
2013 Cruzeiro EC
2012 Fluminense FC
2011 SC Corinthians Paulista
2010 Fluminense FC
2009 Flamengo
2008 São Paulo FC
2007 São Paulo FC
2006 São Paulo FC
2005 SC Corinthians Paulista
2004 Santos FC
2003 Cruzeiro EC
2002 Santos FC
2001 Atlético Paranaense
2000 CR Vasco da Gama
1999 SC Corinthians Paulista
1998 SC Corinthians Paulista
1997 CR Vasco da Gama
1996 Grêmio FBPA
1995 Botafogo FR
1994 SE Palmeiras
1993 SE Palmeiras
1992 Flamengo
1991 São Paulo FC
1990 SC Corinthians Paulista
1989 CR Vasco da Gama
1988 EC Bahia
1987 Sport Recife / Flamengo
1986 São Paulo FC
1985 Coritiba FC
1984 Fluminense FC
1983 Flamengo
1982 Flamengo
1981 Grêmio FBPA
1980 Flamengo
1979 SC Internacional
1978 Guarani FC
1977 São Paulo FC
1976 SC Internacional
1975 SC Internacional
1974 CR Vasco da Gama
1973 SE Palmeiras
1972 SE Palmeiras
1971 Atlético Mineiro
1970 Fluminense FC
1969 SE Palmeiras
1968 Santos FC / Botafogo FR
1967 SE Palmeiras / SE Palmeiras
1966 Cruzeiro EC
1965 Santos FC
1964 Santos FC
1963 Santos FC
1962 Santos FC
1961 Santos FC
1960 SE Palmeiras
1959 EC Bahia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Série A
Tamale

Tamale er Ghanas tredje største by med 537 986 innbyggere (2010) og hovedstad i Northern Region. Byen ligger i savannen i den nordlige delen av Ghana. Byen har et sentrum med flere moderne bygninger. Utenfor sentrum bor mange i tradisjonelle jordhytter. The University of Development Studies har en egen campus i Tamele.

Befolkningen er i hovedsak dagombaer, som snakker dagbani. Flertallet av dagombaene er muslimer. Befolkningen er kjent for sine tradisjonelle lange kapper og sine luer, som brukes for å markere status.
Åkebergveien (Oslo)

Åkebergveien (7-23, 8-62) er en vei i bydel Gamle Oslo. Veien går fra Grønlandsleiret ved foten av Enerhaugen. Fra krysset ved Kjølberggata frem til slutten ved rundkjøring med Jordalgata, er veien en del av riksvei 161/Ring 2.
Veien har navn etter løkkeeiendommen Åkeberg (etter norrønt: Valkabjargir, senere «Valkaberg», etter mannsnavnet Valki, populærform for Valgarðr), en betegnelse for høydedragene mellom Kampen og Grønlandsleiret, herunder Enerhaugen. Deler av høydedragene ble sprengt bort i forbindelse med byggingen av Botsfengselet i årene 1845 til 1851.


== Bygg med adresse til veien ==
Oslo Fengsel (nr. 11)
Åkeberg barnehage (nr. 23), tidligere Åkeberg barnehjem fra 1921
Central Jam-e-Mosque (nr. 28 B), tilholdssted for World Islamic Mission
Jarlen kino (nr. 56), fra 1938 til 1988


== Referanser ==


== Galleri ==
Heinenoordtunnelen

Heinenoordtunnelen ligger sør for Rotterdam i den nederlandske provinsen Zuid-Holland. Den ble bygget for å overta den rollen Barendrechtsebroen hadde som forbindelse mellom Hoeksche Waard og øyen IJsselmonde og går under elven Oude Maas.  Riksvei A29 er lagt gjennom tunnelen, som er oppkalt etter landsbyen Heinenoord like ved. 
Joop Bakker, som da var minister for det nederlandske departementet for offentlige arbeider og vannforvaltning åpnet tunnelen 22. juli 1969. 
Den første Heinenoordtunnelen har to rør, opprinnelig var det to motorveifiler og en fil for langsom trafikk og syklister. I 1991 ble tunnelens kapasitet midlertidig økt ved at det østlige røret mistet filen for langsom trafikk, som ble omgjort til motorveifil. 
I 1990-årene ble Heinenoordtunnel nummer to bygget, og nå  blir all langsom trafikk  ført gjennom denne. Den var den første boretunnelen i Nederland. Da den ble åpnet, ble den første Heinenoordtunnelen utvidet til 2 x 3 motorveifiler. 
Landbruksmaskiner hadde akkurat nok plass til at de for egen maskin kunne kjøre gjennom tunnelen, som hadde en hellingsgrad på 1:15. Det var ikke mulig for syklistene å bruke en så bratt tunnel, for dem var maksimal hellingsgrad på 1:30. For disse trafikantene ble da også et «tårn» i hver ende av tunnelen bygget. I hvert tårn er det en rulletrapp og en stor heis. Tunnelene er åpne 24 timer i døgnet.
16. september 1999 åpnet prins Willem-Alexander den andre Heinenoordtunnelen.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside for den andre Heinenoordtunellen (nederlandsk)
Arkitektens side om den andre Heinenoordtunellen (nederlandsk, bilder)
Larabanga

Larabanga er en landsby i Northern Region i Ghana. Landsbyen ligger ved inngangen til Mole nasjonalpark og er mest kjent for sin store moské bygget i leire. Byggestilen minner om den store moskéen i Djenné, om enn i mindre skala. Moskéen dateres til 1421, da den transsahariske handelen var på sin høyde. Det sies forøvrig at Ghanas eldste koran ligger i denne moskéen.
Larabangas hovedinntekt kommer fra jordbruk og økoturisme.
Oscars gate (Oslo)

Oscars gate (1-81, 2-92) er en gate i bydel Frogner. Gaten går fra Pilestredet til Frognerveien.
Gaten har navn etter kong Oscar I, konge av Norge og Sverige fra 1844 til 1859. Den ligger bak Slottet, parallelt med Parkveien. 
De fleste byggene ble oppført i perioden fra 1860 til utover til 1890 i henhold til byplanen for Homansbyen. Gaten fremstår som staselig, med store murvillaer og leiegårder med romslige leiligheter.  Det er i dag flere ambassader som har adresse til denne gaten.
Det meste av bebyggelsen i Oscars gate er oppført på Byantikvarens gule liste, enten i kraft av å være vernet etter Plan- og bygningsloven eller kommunalt listeført.


== Bygninger i utvalg ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Joar Nyquist og P.D. Hofflund, red. (1955). Oslo gårdkalender: Nybygg 1925–1955. Oslo: Fredhøi. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (O)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015. 
Om Oscars gate – og Homansbyen (Tysklands ambassade)
Botlektunnelen

Botlektunnelen ligger sørvest for Rotterdam by i den nederlandske provinsen Zuid-Holland. Den ble bygget for å overta rollen til Botlekbroen som ble bygget i 1956.
Gjennom tunnelen under elven Oude Maas er riksvei A15 mellom Rotterdam og Europoort lagt. Gjennom Botlektunnelen går all slags veitransporter, med unntak av transporter av farlige stoffer. Disse må fremdeles bruke Botlekbroen.


== Design og byggeteknikk ==
Tunnelen består av to rør, hvert med tre filer. Mellom disse to ligger et ekstra, smalere rør som kan brukes i nødstilfeller. Tunnelens lukkede del er utført som en synketunnel, bygget opp av 5 elementer (fire 115 meter lange og en på 87,5 meter) som er 30,9 meter brede og 8,95 meter høye. Innkjørslene i begge ender ble bygget ved at tørrdokker ble laget på stedet. Innkjørselen på vestsiden er 320 meter lang, mens den østlige er 530 meter.
Byggestart var i 1975, og elementene ble bygget i samme dokk som elementene for Beneluxtunnelen som ble ferdigstilt i 1967. Til byggeforberedelsene hørte mudring av byggedokken. Byggingen av tunnelelementene begynte 1. juni 1976.
Forberedelser treffes for å øke veinettets kapasitet ved å anlegge en Botlektunnel til («Tweede Botlektunnel»). Et definitivt vedtak er ikke gjort, undersøkelser pågår for å se om det er mulig. Videre må finansieringen av den klargjøres.
For Betuweruten ble en jernbanetunnel bygget, Botlekjernbanetunnelen som ble tatt i bruk i 2006.


== Kilder ==
Stiksma, K. (ed.), Tunnels in the Netherlands, underground transport connections, Ministerie van Verkeer en Waterstaat, Den Haag 1987
Llyfr Gwyn Rhydderch

Llyfr Gwyn Rhydderch eller Rhydderchs hvite bok er et av de mest bemerkelsesverdige og feirete av walisiske manuskripter fra middelalderen. Det er skrevet på midten av 1300-tallet og er en av de tidligste samlingene av walisisk prosatekster, skjønt det inneholder også noen eksempler på tidlig walisisk poesi. Det er nå en del av samlingen til Det nasjonale bibliotek i Wales.
Det som opprinnelig var ett manuskript er nå bundet inn som to bind og er kjent som «Peniarth MS 4» og «Peniarth MS 5». Førstnevnte inneholder walisiske fortellinger som nå kollektivt er kjent som Mabinogion, og sistnevnte (den første delen av det opprinnelige manuskriptet) inneholder religiøse tekster på walisisk, de fleste oversatt fra latin.
Den hvite boken ble skrevet av og kopiert på midten av 1300-tallet, mest sannsynlig for Rhydderch ab Ieuan Llwyd (ca. 1325–1400) fra Parcrhydderch i kirkesognet Llangeitho i Ceredigion. Rhydderch, som kom fra en familie med en lang tradisjon av å støtte litteraturen, hadde en stilling under den engelske kronen, men var også i seg selv en autoritet på lokal walisisk lov. Hendene til fem skriverne har blitt identifisert i manuskriptet og de arbeidet mest sannsynlig i klosteret Strata Florida Abbey, ikke langt fra Rhydderchs hjem.


== Litteratur ==
«White Book of Rhydderch». I Meic Stephens (Red.) (1998), The new companion to the literature of Wales. Cardiff : University of Wales Press. ISBN 0-7083-1383-3.
Parry, Thomas (1955), A history of Welsh literature. Oversatt av H. Idris Bell. Oxford : Clarendon Press.


== Eksterne lenker ==
The White book of Rhydderch ved nettstedet National Library of Wales – det gir mulighet til å se fargebilder av Peniarth MS 4'.
Martin Hangl

Martin Hangl (født 17. juni 1962 i Samnaun) er en tidligere sveitsisk alpinist.
Karrierens høydepunkt var gullmedaljen i super-G under VM 1989 i Vail i Colorado, der Pirmin Zurbriggen sikret sveitsisk dobbeltseier. I tillegg vant Hangl tre verdenscuprenn i løpet av karrieren, som varte fra 1981 til 1994.
I OL 1988 i Calgary startet han i super-G, storslalåm og i kombinasjonen, uten å oppnå gode plasseringer.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Martin Hangl – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Martin Hangl – Olympedia 
(en) Martin Hangl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Martin Hangl – FIS (alpint) 
(en) Martin Hangl – ski-db.com
Upendra Yadav

Upendra Yadav (født 1959? i landsbyen Bhagbatpur, Saptari) er lederen av protestorganisasjonen Madhesi Janaadhikar Forum – MJF, som er aktiv i Nepals østlige Tarai, grensedistriktet mot India.


== Kandidat for UML i 1961 ==
U. Yadav stilte til parlamentet for det store, moderate kommunistpartiet UML i Sunsari-distriktets valgkrets nr. 4 ved valget i 1991. Han fikk 21%, mot den seirende kandidaten fra Nepals Kongressparti som fikk 58%.
Yadav kritiserte partiledelsen fordi han mente han ble tilbudt et valgdistrikt der han var sikker på å tape, og fikk mindre støtte fra partiet til valgpropaganda fordi han var madhesi.


== Samarbeid med NKP (Maobadi) ==
Etter at han hadde vært politisk passiv noen år, startet han organisasjonen MJF, opprinnelig som Institute for Madhes Intellectual Political Studies, en organisasjon som vakte liten oppmerksomhet.
Han begynte å samarbeide med NKP (Maobadi). Det er ikke kjent om han var partimedlem, men han samarbeida blant annet nært med NKP (M)s viktigste madhesi-leder Matrika Prasad Yadav.
Da maoistlederne Matrika Prasad Yadav og Suresh Ale Magar i 2004 ble arrestert i Delhi i India, var Upendra Yadav sammen med dem.
Mens de to kjente NKP (M)-lederne ble overført til Nepal, der de ble satt i fengsel, var det i første omgang ukjent hva som skjedde med Upendra Yadav. Det viste seg seinere at indisk politi hadde beholdt ham, for så å sette ham fri.
Yadav har seinere hevdet at Ram Raja Prasad Singh brukte sin innflytelse for å få ham løslatt.
Episoden førte til at Upendra Yadav ble anklaget av folk fra NKP (M) for å ha gått i tjeneste hos det indiske politiet. Fra nå av ble det brudd mellom Upendra Yadav og NKP (M).


== Kontakter med hinduiske organisasjoner ==
U. Yadav kom nå i nærmere kontakt med ekstreme hinduiske nasjonalister i India, blant annet organisasjonen Rastriya Swayamsewak Sangh (RSS) som ga støtte til MJFs virksomhet.
Etter seieren i demokratiopprøret Jana Andolan 2006, var det store forventninger i Tarai om slutt på den langvarige diskrimineringa av madhesi-befolkninga fra Kathmandu, og innføring av regionalt selvstyre.
19. november 2006 deltok U. Yadav sammen med ledere fra det indiske RSS og nepalske monarkister på et monarkistisk, hinduistisk møte i Gorakhpatra i India. Møtet vedtok å starte en kampanje for et hinduisk monarki i Nepal.


== Opprøret i Østre Tarai januar–februar 2007 ==
Da Nepals overgangsgrunnlov 2007 ble vedtatt den 15. januar 2007 uten at regionalt sjølstyre var innført, gikk Upendra Yadav i spissen for demonstrasjoner, der han blant annet brente en kopi av den nye grunnloven offentlig.
Dette ble starten på omfattende demonstrasjoner i det østlige Tarai, som ledet til at Nepals regjering i slutten av januar sa seg villig til å forhandle med MJF og U. Yadav.
Av yrke er Upendra Yadav college-lærer i Sunsari-distriktet.
Fylkesvei 1 (Oppland)

Fylkesvei 1 i Oppland gikk mellom Kittelsrud i Gran og Sløvika i Jevnaker. Veien er 6,9 km lang.
2019 ble veien erstattet av fylkesvei 2274 og fylkesvei 2278.


== Kommuner og knutepunkter ==

 GranHeierkleiva 

 JevnakerUten navn 

SognstoppenSognsveien 

Grindvollinna 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Fylkesvei 2312

Fylkesvei 2312 går mellom Tingelstad og Hvattum i Gran.
Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen fylkesvei 34.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 39 (Oppland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 GranJorstadlinna 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv2312
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Messierkatalogen

Messierkatalogen er et sett på 110 astronomiske stjernetåker og stjernehoper som Charles Messier katalogiserte. Første utgave i 1774 hadde de 45 første objektene, endelig utgave i 1781 hadde hele katalogen. Charles Messier observerte egentlig kometer, men observerte objekter som kunne forveksles med disse. Han ga derfor ut katalogen for å unngå sammenblanding. Mange slike objekter betegnes fremdeles med sine messiernummer (M1-M110), selv om vi nå vet at de omfatter mange forskjellige typer objekter, fra tåker i vår egen galakse til andre galakser.
Fordi Messier levde og virket i Frankrike, er katalogen begrenset til objekter som kan observeres fra Frankrike gjennom året, det vil si til deklinasjon –35°. Alle messierobjekter kan sees med selv små astronomiske teleskoper eller kikkerter under gode forhold.


== Se også ==
Liste over messierobjekter
Kategori:Messierobjekter
NGC-katalogen


== Eksterne lenker ==
SEDS Messierkatalog
CCD bilder av Messierobjekter