jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sindal kommune

Sindal er en tidligere kommune på Vendsyssel i Nordjyllands amt i Danmark. Ved regionalreformen i 2007 ble den slått sammen med Hjørring kommune i Region Nordjylland.Sindal kommune ligger mellom Hjørring og Frederikshavn, og har en kortbaneflyplass utenfor tettstedet Sindal. Motorveien E45 fra Frederikshavn går gjennom den tidligere kommunen, som består av landbruksmark og skog.


== Referanser ==
Skørping kommune

Skørping kommune er en tidligere dansk kommune i Nordjyllands amt, som etter regionreformen i 2007 tilhører den nydannede Rebild kommune i Region Nordjylland.Skørping kommune ble opprettet ved Kommunalreformen i 1970.


== Referanser ==
Støvring kommune

Støvring kommune er en tidligere dansk kommune i Nordjyllands amt, som etter regionreformen i 2007 tilhører den nydannede Rebild kommune i Region Nordjylland. Støvrings egen borgermester Anny Winther ble ved sammenslåingen i 2007 også innsatt som ordfører for den nye Rebild kommune.


== Referanser ==
Sæby kommune

Sæby kommune er en tidligere dansk kommune like ved Kattegat ved elven Sæby Å, i Nordjyllands amt. Ved kommunalreformen i 2007 ble Sæby en del av Frederikshavn kommune i Region Nordjylland.Tettstedet Sæby er en middelalderby med en romansk kirke – Vor Frue kirke, og flere slott ligger utenfor Sæby.


== Referanser ==
McLaren

Denne artikkelen er om Formel 1-laget. For bilprodusenten se McLaren Automotive.McLaren Racing Limited er et britisk bilsportlag basert i Woking, Surrey, i England. Laget ble grunnlagt i 1963 av Bruce McLaren (1937–1970) fra New Zealand. Laget er en del av McLaren Group.
McLaren er først og fremst kjent som en av de mest suksessfulle konstruktørene i Formel 1, men har tidligere også deltatt i CanAm og 24-timersløpet på Le Mans. Fra 2020 deltar de i IndyCar Series i samarbeid med Schmidt Peterson Motorsports under navnet Arrow McLaren SP, og fra 2022 deltar de i den elektriske offroad-racing-serien Extreme E.I 1990 grunnla de McLaren Cars for å produsere og markedsføre personbiler, basert på lagets erfaringer fra bilsport.


== Resultater ==


=== Førermesterskapet ===
Disse førerne har blitt verdensmestere i Formel 1 med McLaren:


=== Konstruktørmesterskapet ===
McLaren har vunnet konstruktørmesterskapet disse årene:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) McLaren (racing team) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) McLaren – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Al Mintaqah al Gharbiyah

Al Mintaqah al Gharbiyah (Vestre Region) var en kommune i den vestlige delen av Bahrain.
Al Mintaqah al Wusta

Al Mintaqah al Wusta(Den sentrale regionen) var en kommune i den nordlige delen av  Bahrain. I 1988 ble en del av den sørlige delen av kommunen en egen kommune, Madinat 'Isa.
Matt Cameron

Matt Cameron (født 28. november 1962) er en amerikansk musiker. Han er trommeslager i Pearl Jam, Wellwater Conspiracy og Hater, og var før trommeslager i Soundgarden og Temple of the Dog. 
Cameron ble medlem av Soundgarden i 1987, og var med på samtlige av bandets utgivelser. I 1990 var han med på sideprosjektet Temple of the Dog sammen med Soundgarden-kollega Chris Cornell og Jeff Ament og Stone Gossard fra det nylig oppløste Mother Love Bone. Cameron fungerte også som trommeslager Ament og Gossards nystartede band Pearl Jam inntil Dave Krusen ble fast trommeslager.
Soundgarden ble oppløst i 1997. Etter dette bruddet holdt Cameron seg selv i aktivitet med sideprosjektet Wellwater Conspiracy. I 2000 ble Cameron nok an gang trommeslager i Pearl Jam – denne gangen på permanent basis, etter at Jack Irons måtte gi seg på grunn av helseproblemer.
Cameron har også opptrådt som trommeslager på et av Black Sabbath-gitarist Tony Iommis soloprosjekter.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Matt Cameron – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Matt Cameron på Internet Movie Database 
(en) Matt Cameron hos The Movie Database 
(en) Matt Cameron på Discogs 
(en) Matt Cameron på MusicBrainz 
(en) Matt Cameron på Songkick 
(en) Matt Cameron på AllMusic
Josh Homme

Joshua «Josh» Michael Homme (født 17. mai 1973) er en amerikansk musiker. 
Han er vokalist, gitarist, låtskriver og frontfigur i bandet Queens of the Stone Age og spilte før det i Kyuss, som han også var med på å grunnlegge. Han spiller også trommer i Eagles of Death Metal. Bandet ble oppløst i 1995.
I 1998 grunnla Homme Queens of the Stone Age, sammen med sin tidligere Kyuss-kollega Nick Oliveri. Bandet fortsatte i samme spor som Kyuss, men utviklet seg også videre med en mer variert og eksperimentell musikkstil. De fikk sitt gjennombrudd med albumet Songs for the Deaf som ble utgitt i 2002. Screaming Trees' tidligere vokalist Mark Lanegan og Dave Grohl (Nirvana, Foofighters) deltok også på denne platen.
I mars 2005 ga Queens of the Stone Age ut sitt fjerde album, Lullabies to Paralyze, den første platen uten Oliveri – og Homme er nå eneste gjenværende medlem fra originalbesetningen.
Sammen med Dave Grohl og John Paul Jones startet han i 2009 gruppen Them Crooked Vultures.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Josh Homme – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Josh Homme på Internet Movie Database 
(en) Josh Homme hos The Movie Database 
(en) Josh Homme på Discogs 
(en) Josh Homme på MusicBrainz 
(en) Josh Homme på Encyclopaedia Metallum 
(en) Josh Homme på Spotify 
(en) Josh Homme på Songkick 
(en) Josh Homme på Genius — sangtekster 
(en) Josh Homme på AllMusic
Mongolene

Mongolene (mongolsk: Монголчууд, Mongolchuud) er en etnisk gruppe som oppstod i det som i dag er Mongolia, Russland og Kina, særlig Indre Mongolia. Befolkningen er på rundt 10 millioner (2010). Mongolene snakker mongolsk. De er en av de 56 nasjonalitetene som er offisielt anerkjent av Folkerepublikken Kina. Mongoler bor i Mongolia, og tillegg er der et antall etniske grupper nord i Kina og Russland. Mongolene tilhører undergrupper av burjater og kalmukker som hovedsakelig bor i de russiske republikkene Burjatia og Kalmykia. De fleste mongoler praktiserer buddhisme, sjamanisme eller islam.
Mongolene er knyttet sammen ved en felles kulturarv og etnisk identitet. Deres stedegne dialekter er kollektiv kjent som det mongolske språk. Forfedrene til dagens mongoler er referert til som urmongoler som oppsto i et område som hadde vært bebodd av mennesker og forløpere til menneskearten så langt tilbake som paleolittisk tid for 800 000 år siden. Folkene gikk gjennom bronsealderen og jernalderen og dannet sammeallianser som førte til konflikt med oldtidens Kina. Urmongolene dannet ulike stammeriker som kjempet imot hverandre. De nært beslektede khitanerne opprettet en stat under Liao-dynastiet kalt for Khitan-riket (kinesisk: 契丹國, Qìdān Guó) i tiden 907–1125 i Sentral-Asia og hersket over Mongolia og deler av østkysten av Sibir, nordlige Korea og nordlige Kina. På 1100-tallet greide Djengis Khan forene eller erobre de ulike mongolske stammene, omformet dem til en forent og fryktinngytende hær som skapte det største sammenhengende rike i verdenshistorien, Mongolriket. Det underla seg hele Kina og etablerte det mongolstyre Yuan-dynastiet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mongols – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Etisk kart over Mongolia
Kart med delt etnisitet i Kina
Hezb-i-Islami

Hezb-i-Islami (også Hezbi Islami, Hezbi-Islami, Hezb-e-Islami) er en militær styrke i Afghanistan ledet av Gulbuddin Hekmatyar, og grunnlagt av ham i Pakistan i løpet av 1975.
I 1979 splittet Mulavi Younas Khalis med Hekmatyar og etablerte sitt eget Hezb-i-Islami, kjent som Khalis-fraksjonen, med sin maktbase i Nangarhar.
Gruppen har tidligere hatt operasjoner i Iran og er nå sagt å ha alliert seg med Afghanistans rester av Taliban. En nylig rapport anslår at Hezb-i-Islami og Taliban nå kommanderer et likt antall krigere.


== Se også ==
Gulbuddin Hekmatyar


== Kilder ==
Sedra, Mark. The Taliban still larger than life, Asia Times Online, 2004-03-11.
Norsk språkhistorie

Norsk språkhistorie omhandler det norske språkets utvikling fra dets opprinnelse som eget språk frem til i dag.

Norsk språkhistorie 800-1400
Norsk språkhistorie (1400-1800)
Norsk språkhistorie (19. århundre)
Norsk språkhistorie (1830-1900)
Norsk språkhistorie (20. århundre)


== Se også ==
Norsk språk
Urnordisk
Norrønt språk
Nynorsk
Riksmål
Samnorsk
Rettskriving
Ólafur Jóhann Sigurðsson

Ólafur Jóhann Sigurðsson (født 26. september 1918, død 30. juli 1988) var en islandsk forfatter. 
Ólafur var en av de tidlige sosialrealistene i islandsk diktning med sine tidlige skildringer av bygdeliv på Island i første halvdel av det 21. århundre. Hans senere verker er holdt i en mer episk, lyrisk stil. I 1976 ble han tildelt Nordisk råds litteraturpris for diktsamlingene Að laufferjum og Að brunnum.
Ólafur Jóhann Sigurðsson er far til den islandske forretningsmannen og forfatteren Ólafur Jóhann Ólafsson.


== Bibliografi ==
1934 Við Álftavatn
1935 Um sumarkvöld
1936 Skuggarnir af bænum, roman
1940 Liggur vegurinn þangað ?
1940 Kvistir í altarinu
1944 Fjallið og draumurinn
1945 Teningar í tafli
1947 Speglar og fiðrildi
1947 Litbrigði jarðarinnar / Norsk oversettelse ved Kjell Risvik: Jordens fargespill (1979)
1951 Vorköld jörð
1952 Nokkrar vísur um veðrið og fleira
1955 Gangvirkið
1955 Á vegamótum
1959 Ljósir dagar
1965 Leynt og ljóst
1965 Bréf séra Böðvars
1972 Seint á ferð
1972 Að laufferjum
1972 Hreiðrið / Norsk oversettelse ved Astrid Kjetså: Reiret (1976)
1974 Að brunnum
1976 Að laufferjum og brunnum
1977 Seiður og hélog
1978 Virki og vötn
1979 Í gestanauð : sögur 1940-1945
1979 Margs er að gæta : sögur 1945-1962
1983 Drekar og smáfuglar. Úr fórum blaðamanns
1988 Að lokum. Kvæði.
1993 Sagnaúrval 1939-1965
1995 KvæðiPå norsk er også utgitt Ved brunnane : Dikt i utval (1976), gjendikting ved Knut Ødegård.


== Referanser ==
Hannu Salama

Hannu Sulo Salama (født 4. oktober 1936 i Kouvola i Finland) er en finsk forfatter.
Salama arbeidet som elektriker og gårdbruker før han i 1961 debuterte som forfatter.


== Forfatterskap ==


=== Psevdonym ===
I tillegg til en rekke utgivelser under eget navn, utga Salama også krimlitteratur under psevdonymet «Aki Rautala».


=== Tiltalt og dømt for blasfemi ===
I 1966 ble Hannu Salama stilt for retten i Finland, anklaget for blasfemi. Grunnlaget for tiltalen var romanen Juhannustanssit fra 1964. Denne boken hadde for øvrig blitt utgitt på norsk i 1965 med tittelen Midtsommerdansen. I retten medgav Salama at det hadde vært meningen å spotte Gud i boka, og han ble nektet å ha forsvarer i saken. Han ble idømt betinget fengselsstraff i to lavere rettsinstanser, men før saken kom opp for finsk høyesterett, var blasfemiparagrafen blitt slettet fra loven. Til slutt greip president Kekkonen inn og benådet ham. Da hadde saken allerede vakt stor oppmerksomhet også utenfor landet, og blant andre Jean-Paul Sartre og Halldór Kiljan Laxness hadde engasjert seg på Salamas side.


=== Nordisk Råds litteraturpris ===
I 1975 ble han tildelt Nordisk råds litteraturpris for Siinä näkijä missä tekijä, som ble utgitt i Finland i 1972; tittelen betyr på norsk Ingen gjerning uten øyenvitner. Bare Midtsommerdansen er oversatt til norsk; den norske utgivelsen kom i 1965.


=== Priser (utvalg) ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hannu Salama – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hannu Salama på Internet Movie Database 
«Hannu Salama». Biografiskt lexikon för Finland (svensk). Helsingfors: Svenska litteratursällskapet i Finland. 2008–2011. URN:NBN:fi:sls-5024-1416928957630.
Villy Sørensen

Villy Sørensen (født 13. januar 1929, død 16. desember 2001) var en dansk forfatter og filosof.
Sørensen studerte filosofi på Københavns Universitet og i Freiburg, før han på grunn av en personlig krise valgte å avslutte universitetsstudiene og fortsette på egen hånd.
I perioden mellom 1959 og 1963 redigerte han litteraturtidsskriftet Vindrosen sammen med Klaus Rifbjerg. I 1962 mottok han Det Danske Akademis pris, i 1965 ble han selv medlem av akademiet. I 1974 mottok han Nordisk råds litteraturpris for Uden mål – og med. Moralske tanker. Han ble i 1979 æresdoktor ved Københavns Universitet. Villy Sørensen ble flere ganger innstilt til Nobels litteraturpris.
Sørensen debuterte skjønnlitterært i 1953 med novellesamlingen Sære historier. Med novellene han skrev på 50- og 60-tallet markerte han seg som en fornyer av dansk novellekunst. Utover sitt skjønnlitterære forfatterskap skrev han biografiske verker om Friedrich Nietzsche (1963), Franz Kafka (1968), Arthur Schopenhauer (1969) og Seneca (1976), debattbøker og mytologiske gjendiktninger.


== Bibliografi ==
Sære historier, 1953
Ufarlige historier 1955
Digtere og dæmoner: fortolkninger og vurderinger, 1959
Hverken-eller – kritiske betragtninger, 1961
Nietzsche, 1963
Formynderfortællinger, 1964 / Norsk oversettelse: Formynderfortellinger (1966)
Kafkas digtning, 1968 / Norsk oversettelse: Kafkas diktning (1992)
Mellem fortid og fremtid – kronikker og kommentarer, 1969
Schopenhauer, 1969
Uden mål – og med – moralske tanker, 1973
Seneca – humanisten ved Neros hof (1976)
Oprør fra midten, Sammen med Niels I. Meyer & K. Helveg Petersen 1978 / Norsk oversettelse: Opprør fra midten (1978)
Den gyldne middelvej og andre debatindlæg fra 70erne, 1979
Vejrdage, 1980
Aladdin og den vidunderlige lampe, barnebok 1981
Ragnarok – en gudefortælling, 1982 / Norsk oversettelse: Ragnarokk (1984)
Røret om oprøret – mere om midten, Sammen med Niels I. Meyer & K. Helveg Petersen 1982
De mange og de enkelte og andre småhistorier, 1986
Demokrati og kunsten, 1988
Tilløb – dagbog 1949-53, 1988
Den berømte Odysseus, 1988
Apollons oprør – de udødeliges historie, 1989 / Norsk oversettelse: I begynnelsen var Eros - (1989)
Forløb – dagbog 1953-61, 1990
Den frie vilje – et problems historie, 1992
Jesus og Kristus, 1992 / Norsk oversettelse: Jesus og Kristus (1992)
Perioder – dagbog 1961-1974, 1993
En glashistorie – og andre noveller, 1995
Historien om Ødipus, 1995
På egne veje – erindring, kommentar, polemik, 2000
En ensom fugl – H.C. Andersens livs historie fortalt for børn, 2000
Vintereventyr, barnebok 2000
55 bagateller, 2003


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Villy Sørensen på bibliografi.dk
Kort biografi
Villy Sørensen på Litteraturpriser.dk
Karl Vennberg

Karl Gunnar Vennberg (født 11. april 1910 i Blädinge i Småland, Sverige, død 12. mai 1995 i Spånga, Stockholm) var en svensk forfatter, oversetter og kritiker.
Vennberg vokste opp i et pietetisk kristent miljø, faren var gårdbruker. Han studerte humaniora ved Universitetet i Lund og Stockholms högskola. Han debuterte i 1937 som lyriker med diktsamlingen Hymn och hunger. Vennberg oversatte T.S. Eliot og Franz Kafka til svensk. Fra 1941 til 1944 var han litteraturkritiker i ukeavisen Arbetaren, 1946–-47 kulturredaktør i Aftontidningen og 1957–75 kulturredaktør i Aftonbladet. I 1962 ble han formann for det svenske litterære akademiet Samfundet De Nio.
På 1940-tallet ble Vennberg en innflytelsesrik kritiker. Som kritiker og essayist er han gitt mye av æren for å ha banet vei for den svenske modernismen. Hans egne diktsamlinger Halmfackla (1944) og Tideräkning (1945) regnes sammen med Erik Lindegrens arbeider som sentrale verk i «fyrtiotalismen» i den svenske lyrikken.
På 1970-tallet fikk Vennberg et nytt gjennombrudd som lyriker, og i 1972 ble han tildelt Nordisk råds litteraturpris for diktsamlingen Sju ord på tunnelbanan.
Vennberg var som en av to lyrikere medlem av den svenske Bibelkommisjonen, som mellom 1973 og 2000 arbeidet fram den nye svenske bibel-oversettelsen av 2000.


== Bibliografi ==
Dikter 1944 til 1962 1993
Dikter 1971 til 1992 1993
Du är min landsflykt 1990
I väntan på pendeltåget 1990
På mitt samvete 1987
Längtan till Egypten 1987
Dikter kring noll 1983
Fiskefärd 1983
Bilder I XXVI 1981
Från ö till ö 1979
Visa solen ditt ansikte 1978
Vägen till Spånga Folkan 1976
Du måste värja ditt liv 1975
Sju ord på tunnelbanan 1971
Dikter, 1944 til 1960 1962
Tillskrift 1960
Vid det röda trädet 1955
Synfält 1954
Vårøvning 1953
Fiskefärd 1949
Tideräkning 1945
Halmfackla 1944
Hymn och hunger 1937


=== Priser og utmerkelser (utvalg) ===


== Referanser ==
Gennaro Granito Pignatelli di Belmonte

Gennaro Granito Pignatelli di Belmonte (født 10. april 1851 i Napoli i Italia, død 16. februar 1948 i Vatikanet) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var knyttet til det pavelige diplomati der han tjente som nuntius i Belgia og Østerrike-Ungarn. Han var camerlengo (kammerherre) 1916–1919 og prefekt for Kongregasjonen for seremonialene 1930–1948.
Han ble kreert til kardinal av pave Pius X i 1911.
Han deltok ved konklavet 1914 som valgte pave Benedikt XV, konklavet 1922 som valgte pave Pius XI, og konklavet 1939 som valgte pave Pius XII.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1882
Kardinal Gennaro Granito Pignatelli di Belmonte


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Thorkild Hansen

Thorkild Hansen (født 9. januar 1927 i Ordrup, død 4. februar 1989) var en dansk forfatter.
Thorkild Hansen arbeidet i flere år i Paris som utenrikskorrespondent for danske aviser. Hansen er best kjent for sin romantrilogi om den danske slavehandelen: Slavernes kyst (1967), Slavernes skibe (1968) og Slavernes øer (1970). For dette verket mottok han Nordisk råds litteraturpris i 1971.
I 1962 utgav han Det lykkelige Arabia om en dansk vitenskapelig ekspedisjon til Jemen i 1761-67.
I 1963 utkom Jens Munk om den dansk-norske sjøkapteinen som i 1619 forsøkte å finne Nordvestpassasjen.
I 1978 utgav han trebindsbiografien Prosessen mod Hamsun, som vakte stor debatt, ikke minst i Norge. Hansen ytret seg sterkt kritisk til behandlingen Hamsun hadde blitt utsatt for i Norge etter andre verdenskrig. Jan Troells spillefilm Hamsun fra 1996, med Max von Sydow i rollen som Knut Hamsun og Ghita Nørby som Marie Hamsun, bygget på Thorkild Hansens biografi og Marie Hamsuns selvbiografiske verk Regnbuen.


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
Henrik Pontoppidans Mindefonds Legat 1982
Otto Rungs Forfatterlegat 1974
Nordisk råds litteraturpris 1971
Johannes Ewald Legatet 1967
Boghandlernes gyldne Laurbær 1966
Otto Benzons Forfatterlegat 1966
Søren Gyldendal-prisen 1963
Gyldendals boklegat 1961


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Thorkild Hansen (1927-1989)». Litteraturpriser.dk (dansk). Besøkt 14. november 2014. 
(da) Thorkild Hansen på bibliografi.dk
(en) Thorkild Hansen på Internet Movie Database 
(sv) Thorkild Hansen i Svensk Filmdatabas 
(da) Thorkild Hansen på danskefilm.dk
Klaus Rifbjerg

Klaus Rifbjerg (født 15. desember 1931 på Amager, død 4. april 2015 i København) var en dansk forfatter, journalist, kritiker og forlagsmann.
Han skrev dikt, romaner, noveller, teaterstykker, hørespill, revymanus, barnebøker og filmmanus, og har fått en sentral plass i moderne dansk litteratur. Rifbjerg debuterte i 1956 med diktsamlingen Under vejr med mig selv og beskrev sin barndom mange ganger i sitt store forfatterskap. Med Amagerdigte, som kom ut i 1965, slo han en ny tid an og var på forkant med 1970-tallets enkelhet. Boken viser blant annet forfatterens store kjærlighet til det alminnelige. Et annet stort litterært verk er Den Kroniske Uskyld.
Rifbjerg var allment anerkjent som en stor behersker av det danske språket, men også en som fornyet og utviklet det. I 1967 ble han tildelt De Gyldne Laurbær, og i 1970 fikk han Nordisk råds litteraturpris. Han fikk Modersmål-Prisen i 2001.
I en periode var han direktør på danske Gyldendals Forlag. Han var en tid bosatt i Spania.


== Bibliografi ==


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==


== Kulturkanonen ==
Novellesamlingen Og andre historier er tatt opp i den danske kulturkanonen under litteratur. I sin begrunnelse for valget sier Kanonutvalget blant annet:

Værket samler sig især om den hudløse modtagelighed hos børn på grænsen til puberteten, ængsteligt og fascineret stående over for kønnets mysterium. Ofte undersøger historierne selve det spørgsmål, hvorfor noget huskes og nedtegnes i erindringen, mens andet forsvinder i glemslen. ...
Fortællingerne inddrager provokerende og modigt barnets og den unges ucensurerede sansninger, de fortæller også det, som kan forekomme ækelt eller frastødende, og som ved værkets udgivelse forekom udfordrende for den borgerlige normalbevidsthed.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Klaus Rifbjerg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Klaus Rifbjerg på Internet Movie Database 
(sv) Klaus Rifbjerg i Svensk Filmdatabas 
(da) Klaus Rifbjerg på Filmdatabasen 
(da) Klaus Rifbjerg på danskefilm.dk 
(da) Klaus Rifbjerg på danskfilmogtv.dk 
(da) Klaus Rifbjerg på Scope 
(fr) Klaus Rifbjerg på Allociné 
(en) Klaus Rifbjerg på AllMovie 
(en) Klaus Rifbjerg hos The Movie Database 
(en) Klaus Rifbjerg på Discogs 
(en) Klaus Rifbjerg på MusicBrainz 
(da)  Danmarks Radios forfatterside
Donato Sbarretti Tazza

Donato Raffaele Sbarretti Tazza (født 12. november 1856 i Montefranco nær Spoleto i Italia, død 1. april 1939 i Roma) var en av Den katolske kirkes kardinaler, var biskop av San Cristóbal de La Habana på Cuba 1900–1902.
I 1902 utnevnte paven ham til ekstraordinær apostolisk delegat på Filippinene for å forhandle frem en løsning på skismaet med fader Gregorio Aglipays skismatiske Iglesia Filipina Independiente der. Men USAs regjering, som ønsket å forhandle direkte med Pavestolen om alle problemer knyttet til de kirkelige forhold i deres nye koloni, erklærte ham persona non grata. Dermed ble det aldri av noen reise til Manila for ham. Han ble deretter apostolisk delegat i Canada 1902–1910. Han var sekretær for Kongregasjonen for ordensfolket 1910–1914, assessor for Det hellige Officium 1914–1919, prefekt for Kongregasjonen for konsilet 1919–1930, og sekretær for Det hellige Officium 1930–1939.
Han ble kreert til kardinal av pave Benedikt XV i 1916.
Han deltok ved konklavet 1922 som valgte pave Pius XI, og konklavet 1939 som valgte pave Pius XII.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1887
Kardinal Sebastiano Martinelli (1829-1892) *1896
Kardinal Donato Sbarretti Tazza (1856-1939) *1900


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church