jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Grunnkretser i Vefsn kommune

Grunnkretser i Vefsn kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Vefsn kommune, Nordland, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.


== Grunnkretser ==
Delområde Drevja-Skaland
Holandsvika
Stuvland
Forsmo
Øvre Drevja
Drevvatn
Elsfjord
Seljeli
Luktvatn
Ømmervatn
Straum
Herringen
Helfjell
Haukland
Skaland
Delområde Halsøy-Åsbyen-Marka
Rynes
Kulstad vest
Kulstad
Skotsmyra
Marka
Breimoen
Halsøy
Hals
Baustein
Sentrum 1
Sentrum 2
Stasjonen
Mosjøen aluminium
Delområde Mosjøen
Skjervengan
Mosjøen nord-øst
Mosjøen sør-øst
Mosjøen nord-vest
Mosjøen sør-vest
Mosjøen sør
Delområde Olderskogen-Remma-Bjørnådalen
Vikdal/Hundåla
Nes
Forsjord
Bjørnådalen
Bjørnådalen nord
Skog-Husbrekka
Olderskog syd
Gildevangen
Olderskog øst
Mo-Trudvang
Åspåsvegen nord
Nyrud
Vallia
Andås
Moldrem
Vestvågan/Sørnes
Bærøyvågen
Halsfjord


== Se også ==
Lister over grunnkretser i Norge


== Eksterne lenker ==
Delområder og grunnkretser, 2006 fra Statistisk sentralbyrå
Grunnkretser i Gjemnes kommune

Grunnkretser i Gjemnes kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Gjemnes kommune, Møre og Romsdal, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.


== Grunnkretser ==
Delområde Ytre Gjemnes
Storlandet
Gjemnes
Bergsøy
Bjerkely
Gaupset/Astad
Tøriset/Silset
Øre
Delområde Indre Gjemnes
Torvikbukt
Øye/Heggem
Kvalvåg/Hoem
Fagerli
Flemma
Angvik


== Se også ==
Lister over grunnkretser i Norge


== Eksterne lenker ==
Delområder og grunnkretser, 2006 fra Statistisk sentralbyrå
Grunnkretser i Gulen kommune

Grunnkretser i Gulen kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Gulen kommune, Sogn og Fjordane, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.


== Grunnkretser ==
Delområde Mjømna
Eidsbotten
Fivelsdal
Brandanger
Hisarøy
Hille
Mjømna
Byrknes
Delområde Gulen
Sygnefest
Eivindvik
Nordgulen
Austgulen
Dalsøyra
Delområde Brekke
Oppedal
Asheim
Brekke
Hjartholm


== Se også ==
Lister over grunnkretser i Norge


== Eksterne lenker ==
Delområder og grunnkretser, 2006 fra Statistisk sentralbyrå
Grunnkretser i Namsskogan kommune

Grunnkretser i Namsskogan kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Namsskogan kommune, Trøndelag, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.


== Grunnkretser ==
Delområde Namsskogan
Skorovatn
Trones
Brekkvasselv
Finnvollan
Lonet
Furuly


== Se også ==
Lister over grunnkretser i Norge


== Eksterne lenker ==
Delområde- og grunnkretsinndeling 2018 fra Statistisk sentralbyrå
Grunnkretser i Larvik kommune

Grunnkretser i Larvik kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Larvik kommune, Vestfold, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.


== Grunnkretser ==
Delområde Langestrand
Langestrand øvre
Langestrand nedre
Delområde Hovedbyen
Bøkelia
Bøkeskogen
Sentrum
Sentrum nord
Herregården
Øvre Jegersborg
Delområde Torstrand
Tollerodden
Farrishallen
Torstrand nord
Løkka
Vestre Halsen
Delområde Byskogen
Mesterfjellet
Byskogen vest
Skrenten vest
Byskogen nord
Skrenten øst
Byskogen øst
Delområde Tagtvedt
Svaleveien
Tagtvedt vest
Tagtvedt nord
Tagtvedt sør
Tagtvedt øst
Delområde Østre Halsen
Gon
Rekkevik
Drengsskogen
Bergeskogen
Nordlyløkka
Gloppe
Grønneberg
Sjølyst
Skurvemyra
Dreng
Kaupang
Delområde Tjodalyng
Bjønnes
Tjøllingvollen
Gjerstad
Lindhjem
Skalleberg
Løve
Varild
Hem
Spetalen
Kjerringvik
Eftang
Delområde Nanset øst
Nanset øst 1
Nanset øst 2
Frostvet
Hovland
Hovland sentrum
Hovlandbanen
Nordby
Delområde Nanset vest
Nanset vest 1
Nanset vest 2
Torstvet
Hagalia
Nordbyveien
Nordbyåsen
Kverken
Gopledal
Danmark
Vestmarka
Bjerke
Delområde Hedrum øst
Bommestad
Ødegården
Verningen
Rødbøl
Seierstad
Hagtvet
Holt
Melø
Tutve
Delområde Kvelde
Lysebo
Bonnegolt
Gjønnes
Gjone
Nordkvelde
Kvelde sentrum
Nes
Nordkveldemoen
Delområde Hvarnes
Rimstad
Odberg
Hellenes
Haugen
Bårnes
Delområde Stavern
Fredriksvern verft
Auserød
Fjerdingen
Nordre bydel
Østre bydel med øyene
Varden
Torsrød
Delområde Brunlanes vestre
Arøya
Nevlunghamn
Helgeroa
Tvedalen
Halle vest
Halle øst
Manvik
Anvik
Eidsten
Holhjem
Delområde Brunlanes nordre
Hobek
Farriseidet
Sky
Kroken
Omsland
Delområde Brunlanes østre
Tanum
Tenvik/Rødberg
Agnes/Brunla
Torsrød-Brunlanes
Solstad
Grevle/Enigheten
Raugland/Røvika
Nalum
Hvatum/Linnom
Delområde Lardal
Hem-Lardal
Tanum-Lardal
Torsås
Svarstad vest
Svarstad aust
Berg
Smukkestad
Grini
Gåserud
Steinsholt
Bø


== Se også ==
Lister over grunnkretser i Norge


== Eksterne lenker ==
Delområde- og grunnkretsinndeling 2018 fra Statistisk sentralbyrå
Grunnkretser i Aremark kommune

Grunnkretser i Aremark kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Aremark kommune, Østfold, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.


== Grunnkretser ==
Delområde Aremark
Bergstrøm
Ara-Le
Fosby
Bjørkebekk
Kvisler
Holt


== Se også ==
Lister over grunnkretser i Norge


== Eksterne lenker ==
Delområder og grunnkretser, 2006 fra Statistisk sentralbyrå
Grunnkretser i Vadsø kommune

Grunnkretser i Vadsø kommune er delområder og grunnkretser som seksjonerer Vadsø kommune, Finnmark, for folketellingsformål og lignende. I noen tilfeller sammenfaller de med kirkesogn, med valgkretser og med nåværende eller tidligere skolekretser.


== Grunnkretser ==
Delområde Vadsø sentrum
Ørtangen
Kirkeområdet
Engstien/Havnegt.
Skole-og sykehusområdet
Fengselsområdet
Elvegt./Svingen
Boligområdet på øya
Industriområdet på øya
Friområdet på øya
Delområde Indre Vadsø
Prestelv syd
Prestelv nord
Gymnas-området
Prestelv vest
Industriområde-Prestelv vest
Fjellheim
Thomaselv/Vinika
Makkenes-Andersby
Delområde Ytre Vadsø
Høvesbakken
Myrkroken
Varden/Høvesbakken
Kiby
Jordbruksområdet i Vadsø
Torsvarden
Delområde Distriktet
Vestre Jakobselv
Kariel
Klubben
Salttjern/Golnes
Ekkerøy
Krampenes
Skallelv
Urdfjell
Falkefjell
Jakobselvkroken


== Se også ==
Lister over grunnkretser i Norge


== Eksterne lenker ==
Delområder og grunnkretser, 2006 fra Statistisk sentralbyrå
Östermalm (band)

Östermalm er et band fra Östermalm i Stockholm i Sverige. Bandet ble dannet i 1998.


== Eksterne lenker ==
Bandets hjemmeside
Jelena Bonner

Jelena Georgijevna Bonner (russisk: Елена Георгиевна Боннэр, født 15. februar 1923 i Merv, død 18. juni 2011 i Boston) var en menneskerettighetsaktivist i det tidligere Sovjetunionen, og ektefellen til vitenskapsmannen, dissidenten og aktivisten Andrej Sakharov. Hun tok imot Nobels fredspris på vegne av sin mann i 1975, siden Sovjetlederne ikke tillot Sakharov selv å reise til Oslo for å motta den. (Etter dette utgjorde ekteparet et stadig større politisk og diplomatisk problem for Sovjetmyndighetene, og i 1980 ble Sakharov internert i byen Gorkij (Nizjnij Novgorod).


== Ungdom ==
Bonner ble født Lusik Georgievna Alikhanova i Merv i Turkmenske SSR i Sovjetunionen. Hennes far, Georgij Alikhanov (på armensk Gevork Alikhanyan), var en armener som grunnla det Sovjet-Armenske kommunistpartiet.Han var også et høytstående medlem av Komintern. Hennes mor, Ruth Bonner, var en jødisk kommunistaktivist. 
I 1937 ble Bonners far arrestert av den sovjetiske sikkerhetstjenesten, og henrettet i forbindelse med Stalins jakt på opposisjonelle, også kjent som «Den store terroren». Hennes mor ble dømt til åtte år i sovjetisk konsentrasjonsleir ved Karaganda i Kasakhstan, etterfulgt av ni år i indre eksil. Bonners onkel, Matvei Bonner, ble også henrettet under Stalins terror, og hans kone ble sendt i indre eksil. Alle fire av Bonners familiemedlemmer ble frikjent etter Stalins død i 1953. Under andre verdenskrig tjenestegjorde hun som sykepleier, og ble skadet to ganger. Dette førte til at hun ble dimittert som skadet krigsveteran i 1946. Etter krigen utdannet hun seg innenfor pediatri ved det medisinske institutt i Leningrad.


== Familie ==
Hun møtte sin første ektemann, Ivan Semjonov, på medisinstudiene. Paret fikk en datter, Tatjana, i 1950 og en sønn, Aleksej, i 1956. Hennes barn emigrerte til USA, respektivt i 1977 og 1978. 
Bonner og Semjonov ble separert i 1965, og senere skilte de seg. I oktober 1970, mens hun deltok i rettssaken til menneskerettighetsaktivistene Revol't (Ivanovitsj) Pimenov og Boril Vail i Kaluga, møtte Bonner Andrej Sakharov, en atomfysiker og menneskerettighetsaktivist. Året før, i 1969, hadde Sakharov blitt enkemann, etter at hans kone, Klavdia Aleksejevna Vikhireva, døde. Med henne hadde han to døtre og en sønn.  
Jelena Bonner utvandret til USA. For sitt arbeid ble hun blant annet blitt tildelt Professor Thorolf Raftos Minnepris.


== Referanser ==
Långbro

Långbro er en bydel i bydelsområdet Älvsjö i Söderort i Stockholm. 
Tidligere lå det et stort mentalsykehus her. I dag brukes disse bygningene til dels som boliger.
Långsjö

Långsjö er en bydel i bydelsområdet Älvsjö i Söderort i Stockholm. 
Området har fått navn etter Långsjön, som avgrenser bydelen mot sørøst og danner kommunegrense mot Huddinge. Långsjö er et rendyrket villaområde som rommer ca. 900 boliger, der hovedsakelig barnefamilier holder til. Området ble begynt planlagt i 1910-årene.
Kruger nasjonalpark

Krüger nasjonalpark er det største viltreservatet i Sør-Afrika. Nasjonalparken dekker et areal på 18 989 km² og strekker seg over 350 km fra nord mot sør og over 60 km fra øst mot vest.
Innenfor nasjonalparkens grenser finnes omkring 1 982 plantearter, 512 fuglearter, 147 pattedyrarter og 120 reptilarter.


== Pattedyr ==

		
		
		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Kruger National Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kruger National Park – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Sentralpasskontoret

Sentralpasskontoret (1917–87) var et statlig organ som avgjorde om folk skulle innvilges pass og visum.Passtvang for alle som ankom Norge ble innført i 1917. Sentralpasskontoret ble involvert kun i tvilstilfeller. Første sjef var politiinspektør A. O. Eriksen, etterfulgt 1921–24 av kontorsjef K. G. Strøm.
Fra 1927 vurderte de også søknad om arbeidstillatelse, samt anker på vedtak om oppholdstillatelse.  Sjef 1927–40 var sekretær L. R. Kolstad.
I 1941 ble det underlagt grensevaktsdelen av Statspolitiet, ledet av Knut Nicolai Stilloff.  Oppgavene var 1943–45 underlagt Sicherheitspolizei. 
Efter den andre verdenskrig fortsatte Stilloff. Senere sjefer var Reidar Friis Bull (1949–52),  Arnulf Emil Jøraanstad (1952–70), Thorolf Arve Haukenæs (1972–82), Carl Hugo Lund (1982–84) og Arild Kjerschow (1984–87).
På et tidspunkt skiftet navnet til Statens Utlendingskontor.  Fra 1988 er kontoret en del av  Utlendingsdirektoratet.


== Referanser ==
Donald A. Glaser

Donald Arthur Glaser (født 21. september 1926 i Cleveland i Ohio, død 28. februar 2013 i Berkeley i California) var en amerikansk fysiker og nevrobiolog. Han ble tildelt nobelprisen i fysikk i 1960 «for oppfinnelsen av boblekammeret».
Glaser fullførte sin Bachelor of science i fysikk og matematikk  ved Case Western Reserve University i 1946, og fullførte sin filosofiske doktorgrad i fysikk ved California Institute of Technology i 1949. Han aksepterte en stilling som instruktør ved University of Michigan og ble forfremmet til professor i 1957. Videre ble han en del av fakultetet ved University of California, Berkeley som professor i fysikk i 1959. I denne tiden omfattet hans forskning kortlevde elementærpartikler. Boblekammeret tillot ham å observere mønstrene og levetiden for partiklene.
Fra 1962 endret Glaser forskningsfelt til molekylærbiologi og han startet med et prosjekt om kreft indusert av ultrafiolett stråling. I 1964 ble han gitt tilleggstittelen professor i molekylærbiologi. Glasers stilling (fra 1989) var professor i fysikk og nevrobiologi. Glaser sovnet stille inn den 28. februar 2013 i en alder av 86 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysikk 1960 hos Nobelprize.org
(en) Donald A. Glaser hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 1960
Turid Lilleheie

Turid Lilleheie (født 11. oktober 1947) er en norsk organisasjonsleder. Hun var leder for fagforbundet Norsk Tjenestemannslag fra 1998 til 2010 og nestleder i Norsk Kvinnesaksforening fra 2016 til 2018.Hun har sin bakgrunn som tillitsvalgt i trygdeetaten og var forbundsleder siden 1998. Lilleheie ble medlem av LO i 1980. Hun har vært tillitsvalgt i NTL avdeling 103-33 i Hordaland, før hun ble tillitsvalgt i landsforeningen i trygdeetaten. I 1997 ble hun nestleder i NTL. I 1998 ble hun valgt til leder i NTL. Hun var leder i Drammen Kvinnesaksforening fra 2015 til 2020, og nestleder i Norsk Kvinnesaksforening på nasjonalt nivå i perioden 2016–2018.
Turid Lilleheie er moren til skuespiller og programleder Håvard Lilleheie.


== Referanser ==
Belinda Emmett

Belinda Emmett (født 12. april 1974, død 11. november 2006) var en australsk skuespiller og sanger. Hun var best kjent for sine roller i dramaseriene Home and Away og All Saints.
I 1998 mens hun spilte i Home and Away, fikk Emmett konstatert brystkreft. Hun gikk gjennom strålebehandlinger og ble erklært frisk bare noen måneder senere. Men i 2001 begynte hun å kjenne sterke smerter i ryggen, og det ble oppdaget av kreften hadde spredd seg til skjelettet. Emmett fikk beskjed om at hun bare hadde noen år igjen å leve. I 2005 giftet hun seg med den australske komikeren Rove McManus. Belinda Emmett ble bare 32 år gammel, etter at hun tapte kampen mot benkreft i november 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Belinda Emmett på Internet Movie Database 
(fr) Belinda Emmett på Allociné 
(en) Belinda Emmett på AllMovie 
(en) Belinda Emmett hos The Movie Database
Liseberg (Stockholm)

Liseberg er en bydel i bydelsområdet Älvsjö i Söderort i Stockholm. Den grenser til bydelene Örby Slott, Solberga og Östberga.
Liseberg er med sine 38 hektar den minste bydelen i hele Söderort. Midt i Liseberg ligger parken Fem Fålars brunn.
Marine Corps Prepositioning Program–Norway

Marine Corps Prepositioning Program–Norway (MCPP-N) er et amerikansk program for forhåndslagring av materiell for United States Marine Corps i Norge som ble etablert i 1982. Materiellet er lagret i åtte store fjellanlegg, blant annet i Bjugn, Frigården og Tromsdalen som ligger i Trøndelag.

MCPP-N er fra 2004 en «ny utgave» av det tidligere Norway Air Landed Marine Expeditionary Program (NALMEB). Fra å være en ren amerikansk forhåndslagring, tiltenkt brukt i forbindelse med støtte til Norge i en krise eller krig, er programmet i dag på mange måter omgjort til et fremskutt lagringskonsept for USMC. Dette innebærer at deler av materiellet kan hentes ut i normal fredstid for bruk av amerikanerne der behovet melder seg, som øvelser i Norge eller andre land.


== Lagret materiell ==
Materiellet består av pansrede kjøretøy, artilleri, lastebiler, amfibiske kjøretøy og et feltsykehus. I tillegg finnes det egne lagre for ammunisjon, samt at USA har lagret utstyr for luftstøtte på Værnes og Ørland flystasjon.


== Referanser ==
Den norske Jordmorforening

Den norske jordmorforening er et frittstående fagforbund for jordmødre i Norge, etablert i 1908. Foreningen ivaretar medlemmenes lønns og arbeidsvilkår og skal blant annet bidra til og påse at jordmortjenesten er å tråd med offentlige krav.
Foreningen er ikke medlem av noen hovedsammenslutning, men samarbeider med Akademikerne i tariffspørsmål.
Foreningen utgir Tidsskrift for jordmødre. Leder av foreningen heter Kari Aarø.


== Historie ==
Det var en reservelege ved fødselsstiftelsen i Oslo, N. A. Quisling, som i 1908 oppfordret jordmødrene til å samles i en forening. Jordmødrene var svært dårlig betalt, og de ville ha mer lønn. Det første kravet var en årslønn på 300 kroner, med lønnshopp på 100 kroner etter fem år, og ytterligere 100 kroner etter ti år. De fikk godtgjørelse for reisevei – i form av kilometergodtgjørelse for å gå.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Den norske jordmorforening
Unionen i Atrecht

Unionen i Atrecht (fransk: Arras) er en unionsoverenskomst mellom de sydlige Nederlandene, grevskapet Hainaut, Artois, Lille, Douai og Orchies som ble underskrevet 6. januar, 1579. I denne overenskomsten erklærer de sin lojalitet til den spanske kongen Filip II og Don Juan de Austria som var hans stedfortreder. I dag ligger Artois i Frankrike, Lille delvis i Frankrike, Hainaut ligger i Belgia og de franske departementene Oise og Nord. 
Andre regioner som var for unionen, men som ikke underskrev avtalen, var Namur, Luxembourg og Grevskapet Limburg. Dette siste har intet å gjøre med dagens belgiske provins, og en begrenset tilknytning til den nederlandske provinsen. I det 16. århundre falt belgisk Limburg under fyrstbispedømmet Liège, mens det historiske området Limburg kun var en mindre del av dagens nederlandske Limburg. Hertugen av Parma, Alexander Farnese, begynte sin kamp mot separatistene (medlemmer av unionen i Utrecht) i dette området. I Vallonia lå dessuten også to kalvinistiske «enklaver», Tournai og Valenciennes, som måtte overvinnes innen området kunne legges helt under spansk kontroll.
I avtalen var de følgende punktene nedfelt:

Ingen utenlandske tropper skulle ha garnisoner i området.
Statsrådet skulle settes opp på samme måte som på Karl Vs tid.
To tredjedeler av statsrådets medlemmer skulle bestå av representanter fra alle medlemsstatene.
Alle privilegier som områdene hadde før åttiårskrigens begynnelse skulle gjeninnføres.
Katolisismen var den eneste religionen. Enhver annen religion (for eksempel kalvinismen) skulle avskaffes.Det siste punktet gjorde det umulig for de nordlige Nederlandene å undertegne overenskomsten. Disse områdene var først og fremst under innflytelse av protestantismen (kalvinisme), og deres motreaksjon var å inngå overenskomsten i Utrecht 23. januar 1579.


== Litteratur ==
Michael North: Geschichte der Niederlande. München ²2003 (Beck’sche Reihe) ISBN 3-406-41878-3
Abrahamsberg

Abrahamsberg er en bydel i Västerort i Stockholm. Den tilhører Bromma bydelsområde. Bydelen grenser til Riksby, Stora Mossen, Ålsten, Olovslund og Åkeslund.
Området ble kjøpt av byen i 1904, men først på slutten av 1930-årene ble det vedtatt en byplan for området. Bydelen ble opprettet i 1938. Abrahamsberg regnes som et av Stockholms mest enhetlige og velbevarte smalhusområder.  På grunn av sine bygninger oppførte i gul tegl kalles bydelen iblant for «den gula staden».Abrahamsberg ligger ved Abrahamsberg tunnelbanestasjon, som imidlertid ligger i bydelen Riksby.


== Referanser ==
Riksby

For riksby i betydningen riksstad se her.Riksby er en bydel i Västerort i Stockholm. Den tilhører Bromma bydelsområde. Bydelen grenser til bydelene Ulvsunda, Abrahamsberg, Stora Mossen, Åkeslund, Åkeshov, Norra Ängby, Bromma Kyrka, Eneby, Bällsta, Mariehäll og Ulvsunda industriområde.
Tidligere tilhørte området Åkeshovs slott, men Stockholm kjøpte markene i 1904, og i begynnelsen fantes det mest kolonihager. Bydelen ble opprettet i 1926. På slutten av 1920-årene begynte man å planlegge en flyplass her, siden det fantes god plass. Mange fornminner og gårder fra middelalderen måtte rives. I dag består den største delen av bydelen av Bromma flyplass, som ble innviet i 1936. 
I Riksby er det to tunnelbanestasjoner, Abrahamsberg og Brommaplan.
Navnet kommer fra Riksby, en middelalderby som lå mellom Lillsjön og flyplassens sørlige del.
Kumanovo

Kumanovo (makedonsk: Куманово, albansk: Kumanova) er Nord-Makedonias andre største by etter hovedstaden Skopje. Den ligger i den nordøstlige delen av Nord-Makedonia, nær grensen til Serbia.
Kumanovo kommune har 105 484 innbyggere (etter folketellingen i 2002). Kommunen har flest makedonere (60,4 %), etterfulgt av albanere (25,9 %) og mindre befolkningsgrupper av serbere (8,6 %) og roma (4 %).


== Eksterne lenker ==
(sq) Offisielt nettsted 
(en) Kumanovo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mariehäll

Mariehäll er en bydel i Västerort i Stockholm. Den tilhører Bromma bydelsområde.
Bitola

Bitola (makedonsk: Битола, albansk Manastir, tyrkisk: Manastır, vlach: Bitule) er en by i den sørvestlige delen av Nord-Makedonia, nær grensen til Hellas. Byen ligger ved breddene av elva Dragor og ved foten av fjellet Baba, høyeste topp er Pelister (2 601 moh). Bitola er den største byen i den fruktbare Pelagonija-dalen. 
Bitola kommune har 95 385 innbyggere (etter folketellingen i 2002), de fleste etnisk makedonere (88,7 %). Kommunen har også mindre befolkningsgrupper av albanere (4,4 %), roma (2,7 %), tyrkere (1,7 %) og vlacher (1,3 %). Kommunen var Makedonias tredje største etter folketellingen i 2002.
I kommunen ligger landets største kraftverk Bitola kraftverk på 675 MW, som produserer 70 % av landets elektrisitet.
Byen er hjemsted for St. Klement av Ohrid-universitetet i Bitola, Makedonias nest største universitet.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bitola – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bitola – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Fylkesvei 6566

Fylkesvei 6566 (Fv6566) går mellom Soknedal og Sommårvollen i Midtre Gauldal kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 651 (Sør-Trøndelag).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Midtre GauldalBakkgjerdveien 

Sørbygda 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6566
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Åkeslund

Åkeslund er en bydel i Västerort i Stockholm som inngår i Bromma bydelsområde. Åkeslund grenser til Abrahamsberg, Riksby, Åkeshov, Nockebyhov og Olovslund. 
Åkeslund er hovedsakelig bebygd med smale boligblokker fra begynnelsen av 1940-årene i rød teglstein. Mesteparten av bydelen ligger på et furuskogbevokst fjellområde. Skogen er bevart tett inntil bebyggelsen. 
Området betjenes av tunnelbanestasjonene Brommaplan og Abrahamsberg (den sistnevnte ligger i Riksby), samt bussterminalen ved Brommaplan.
Cetinje

Cetinje (serbisk: Цетиње) er en by i det sørlige Montenegro. Den er lokalisert i den sørlige delen av kommunen med samme navn. Fjellområdet Lovćen ligger her, og har gitt Montenegro navnet sitt ("Svartfjell", Monte Negro). 

Byen har 15 137 innbyggere (2002) og kommunen har 18 482 innbyggere. Hele 91% er montenegrinere. Cetinje er den historiske de facto-hovedstaden i Montenegro, og presidentpalasset ligger fortsatt her. 


== Historie ==
Cetinje ble grunnlagt på 1400-tallet og har hatt stor betydning som senter for montenegrinsk og serbisk nasjonalfølelse og nasjonalisme. Til ære for den langvarige, historiske motstandslinjen mot tyrkerne ble cetinje ved uavhengigheten for Montenegro utpekt til honorært sete for den nye republikkens president. Den har også vært et viktig ortodoks kirkesete.
Her ble Ivan I Crnojević den første herskeren over fyrstedømmet Montenegro 1465–1490. Den første trykkepressen ble anlagt allerede i 1492. På 1500-tallet og 1600-tallet kom byen og regionen under hardt press fra både tyrkerne og Venezia. 
Under Prins Danilo I av Montenegro blomstret derimot byen igjen under Petrović-dynastiet fra 1697. Utover 1700-tallet var byen tidvis en uavhengig, montenegrinsk enklave mellom Tyrkia og Venezia. Ved Berlin-kongressen i 1878 ble Cetinje hovedstad i det uavhengige Montenegro. På denne tiden ble nye institusjoner og infrastruktur bygget ut. Først da Jugoslavia la provinshovedstaden til Titograd i 1918 gikk Cetinje inn i en nedgangstid som har vart til inn i etterkrigstiden.


=== Transport og økonomi ===
Cetinje har motorveiforbindelse østover til hovedstaden Podgorica, og sørover til Budva. Det går også en stamvei rett vestover over til Kotor. Lovćen nasjonalpark strekker seg vestover fra byen, og det er en viss turisme, ikke minst innenriks.
Montenegros nasjonalmuseum ligger i Cetinje. Det er også en rekke andre museer i byen, samt et kloster av historisk interesse.


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside for Cetinje kommune
Visit-Montenegro.com Arkivert 18. april 2015 hos Wayback Machine.