jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Reservoar

Et reservoar er et midlertidig oppbevaringssted eller kammer med en assisterende funksjon, som et basseng eller lignende. Det kan vise til:

Reservoar (hydrologi) – til bruk innen vannkraft og vannforsyning
Grunnvannsreservoar – vannreservoar under jordoverflaten
Petroleumsreservoar – en naturlig geologisk struktur som inneholder olje- og gassforekomster
Grytehullsjø, et naturlig reservoar der vann samler seg
Egham

Egham er en by i distriktet Runnymede borough i Surrey i sørøstlige England. Den er en del av Londons pendlerbelte og Stor-Londons urbane område og har egen jernbanestasjon. Den ligger omkring 31 km vest-sørvest for sentrale London, ved Themsen og motorveien M25. Royal Holloway, som er en del av University of London, ligger i Egham Hill en kilometer vest for byen, og Egham kan betraktes som en universitetsby i forlengelsen av sistnevnte. Ikke til å forveksles med naboen Egham Hythe (som tidvis regnes som en del av Egham), som er en krets som ligger på sørsiden av Themsen, mellom Egham og Thorpe. Ikke langt fra byen ble det historiske Magna Carta undertegnet. I henhold til folketellingen i 2011 har byen en befolkning på 25 996 innbyggere.


== Historie ==
Da klosteret Chertsey Abbey ble grunnlagt i 666 inkluderte eiendommen Ecga's Ham, «Ecgas gård», som navnet Egham kommer fra. Stedet er også nevnt i Domesday Book (1086).
Landsbyen med omegn utgjorde tidligere et sogn i Berkshire og Surrey, som inkluderte flere andre, mindre landsbyer. Herregården tilhørte Chertsey Abbey frem til oppløsningen av Englands klostre omkring 1540. Den ble da kronens eiendom, og ble gitt til flere forskjellige forvaltere gjennom årene.
I 1215 ble Magna Carta signert i Runnymede, like ved Egham. Ved en høyde utenfor byen står et minnesmerke over dette. På toppen av høyden finner man et annet minnesmerke, rett innenfor grensen til landsbyen Englefield Green. Det er en kenotaf for allierte flyvere som falt under andre verdenskrig, hvis jordiske levninger ikke er funnet. Det var den første etterkrigsstrukturen i Storbritannia som ble vernet, og eies av Commonwealth War Graves Commission. Det er god utsikt mot London, Windsor og Surrey Hills fra monumentet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Egham – historic town near Runnymede, nettsted for byen Egham
Kirken St John's Church Egham
Essayer vedrørende Magna Carta
Lokalhistoriske bibliografier
Jørgen Johan Tandberg

Jørgen Johan Tandberg (født 3. juni 1816 i Tønsberg, død 28. november 1884) var en norsk teolog og biskop i Christiansand stift fra 1882 til sin død i 1884.Tandberg ble cand.theol. i 1838. Han var kapellan i Haus fra 1848, prest ved Trefoldighetskirken i Oslo fra 1858 og ved Oslo domkirke fra 1866. I 1872 ble han stiftsprost i Oslo og i 1882 biskop i Kristiansand.
Tandberg var medlem i den store kirkekommisjonen fra 1859 til 1865, og stiftet i 1874 komitéen for Den norske kirkes misjon ved Schreuder.Tandberg representerte Søndre Bergenhus amt på stortinget i 1857–58.Han var far til Jens Frølich Tandberg som ble biskop i Oslo bispedømme. Tandberg er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jørgen Johan Tandberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Jørgen Tandberg hos Norsk senter for forskningsdata
Eixample

Eixample er ett av de ti distriktene i den katalanske byen Barcelona. Det oppsto på 1800-tallet, etter at bymurene ble revet (1854–1856) og byen ekspanderte. 1. januar 2005 hadde Eixample 262 485 innbyggere, og var dermed Barcelonas mest befolka distrikt. Det har et areal på 7,46 km².
I Eixample ligger mange av de mest kjente turistattraksjonene i Barcelona, blant annet Sagrada Família, Casa Milà, Casa Batlló, Teatro Nacional de Catalunya og L'Auditori. Området Quadrat d'Or (Det Gylne Kvadratet), som ligger rundt Passeig de Gràcia, har den høyeste konsentrasjonen (cirka 150 bygninger) av art nouveau-arkitektur i verden.
De viktigste avenyene i Eixample er Passeig de Gràcia, Avinguda Diagonal og Gran Via de les Corts Catalanes. Andre breie avenyer i distriktet er Carrer d'Aragó, Carrer de Balmes og Passeig de Sant Joan.


== Bydeler ==
Eixample er delt inn i seks bydeler (barris):

El Fort Pienc
La Sagrada Familia
La Dreta de l'Eixample
L'Antiga Esquerra de l'Eixample
La Nova Esquerra de l'Eixample
Sant Antoni


== Se også ==
Liste over gater og plasser i Eixample
A Triumph for Man

A Triumph for Man er det danske bandet Mews debutalbum fra 1997. Det ble gitt ut på Exlibris Musikk.
Albumet ble utgitt i få eksemplarer og er i dag nesten bare å få tak i på eBay til en veldig høy pris. Bandet valgte derfor å gjenutgi det i 2006 inklusive en bonus-CD med hittil uutgitt materiale. Sangen «She Came Home for Christmas» er også på albumet Frengers som kom i 2003.


== Sporliste ==
«Wheels Over Me»
«Beautiful Balloon»
«Wherever»
«Panda»
«Then I Run»
«Life Is Not Distant»
«No Shadow Kick»
«Snowflake»
«She Came Home for Christmas»
«Pink Monster»
«I Should Have Been a Tsin-Tsi (For You)»
«How Things Turn Out to Be»
«Web»
«Coffee Break»


=== Bonus-CD (fra gjenutgivelse i 2006) ===
«Studio Snippet # 1»
«Say You're Sorry» (ATFM session)
«Beautiful Balloon» (akustisk)
«Web» (demo)
«Chinese Gun» (demo)
«Studio Snippet # 2»
«I Should Have Been a Tsin-Tsi (For You)» (demo)
«Wheels Over Me» (demo)
«Superfriends» (demo)


== Eksterne lenker ==
(en) A Triumph for Man på Discogs
Tensta

Tensta er en bydel i Stockholm kommune, på sødre Järva, med 16 834 innbyggere hvorav 57 prosent var født utenfor Sverige per 2005. Per 2011 hadde innbyggertallet økt til 18 393, hvorav 86,7 % med utenlandsk bakgrunn. Bydelen grenser til Akalla, Husby, Rinkeby, Bromsten, Solhem og Lunda, samt til Barkarby i Järfälla kommune.

Navnet antas å stamme fra ordene tena (en sort fiskeredskap) og sta (inngjerdet område). Tensta er først nevnt i 1539, da hadde området to gårder, begge eid av Spånga kirke.  
I 1965 kjøpte Stockholm kommune området og oppførte 6 200 leiligheter mellom 1966 og 1972, med den første innflyttingen i 1967. I 1969 ble det oppført småhus i kvartalet Sörgården. Hjulsta ligger i Tenstas vestre del. I Tensta bor innbyggerne trangt, med 3,3 beboere per boenhet mot landsgjennomsnittet på 1,6.Tensta har to tunnelbanestasjoner; Tensta og Hjulsta.
Mathias Sigwardt

Mathias Sigwardt (født 20. oktober 1770 i Borre, død 8. oktober 1840) var en norsk teolog og biskop i Christiansand stift 1832–40.
Sigwardt tok teologisk embetseksamen i 1795. Han hadde forskjellige lærer- og prestestillinger før han i 1816 ble sokneprest i Tune. I 1820 ble han stiftsprost i Christiania, og i 1832 biskop i Christianssand.
Som teolog var han rasjonalist.
I 1814 var Sigwardt prest i Christiania, og en preken han holdt ble utgitt. Der beskrev han adskillelsen fra Danmark som en stor ulykke, men fant trøst i Christian Frederik: «Han er endnu hos os, han forlader os ikke, ingen Magt skal formaae at vriste ham ud av vor Favn.» (Nilsen)
Presten Claus Pavels sier i sin dagbok fra 1814 om Sigwardt:

«baade han og andre Prædikanter, som i denne Tid lade deres Taler trykke, forekommer mig at tale mere til Nationaldeputerede og Medborgere end til Medchristne. Talene indeholde for megen Politik og for liden Religion. Jeg er selv ikke ankefri i dette Stykke.» (Nilsen)

Sigwardt var gift to ganger, første gang med Louise Catharine Juliane Hopstock (d. 1815). I 1822 giftet han seg igjen med Karine f. Næschill, enken etter sin forgjenger som stiftsprost i Christiania, Nicolai Lumholtz.


== Kilder ==
Nilsen, Ragnar Anker: Hva fikk nordmennene å lese i 1814? Attenfjorten nettsted besøkt 20. mai 2007
Biografi i Dansk biografisk leksikon fra 1905 (på dansk)
Kafeteria

En kafeteria er en kafé med selvbetjening eller et rimelig spisested med servering over disk. Utvalget av matretter er ofte begrenset. Systemet ble først innført i USA i 1880-årene og har fått stor utbredelse, i Europa først etter andre verdenskrig.


== Referanser ==
Pølsebu

Ei pølsebu eller pølsebod er et lite hus eller ei vogn der det selges pølser. Pølsebua er gjerne satt opp på et offentlig gjennomfartsted som en plass, en gate eller et kjøpesenter.
Passeig de Gràcia

Passeig de Gràcia er en av de største avenyene i Barcelona. Den er også et av de viktigste handleområdene i byen, og noen av Barcelonas mest kjente bygninger befinner seg i denne gata. Passeig de Grácia befinner seg i den sentrale delen av distriktet Eixample. Den starter ved Plaça de Catalunya og ender ved Carrer Gran de Gràcia.


== Bygninger av interesse ==
Illa de la Discòrdia
Casa Amatller av Josep Puig i Cadafalch (1890–1900)
Casa Batlló av Antoni Gaudí (1904–1906)
Casa Lleó-Morera av Lluís Domènech i Montaner (1902–1906)
Museu del PerfumCases Antoni Rocamora av Josep Bassegoda i Amigó (1914–1917)
Casa Fuster av Josep Puig i Cadafalch (1908–1911)
Casa Milà («La Pedrera») av Antoni Gaudí (1905–1910)
Casa Pons i Pascual av Enric Sagnier (1891)Teatre Tívoli
Jardins de Salvador Espriu


== Litteratur ==
Albareda, Joaquim, Guàrdia, Manel i altres.Enciclopèdia de Barcelona, Gran Enciclopèdia Catalana, Barcelona, 2006.
Aveny

En aveny (av fransk avenue (fra avenir = ankomme)) er en bred gate, vanligvis beplantet med trær langs begge sider. Begrepet er opprinnelig brukt som betegnelse på gater med allépreg som leder frem til et palass, et monument, en plass eller et annet markant objekt.
Karl Johans gate i Oslo er en typisk aveny, planlagt i 1836 av arkitekt Hans Ditlev Franciscus von Linstow for å forbinde det nye Slottet med byen Christiania. Aksen løper fra Slottets midtakse vinkelrett på fasaden direkte mot den daværende enden av byens Østre Gade. Den ble først kalt «Slotsveien», men ble i 1852 oppkalt etter kong Karl Johan. Mens Stortingsbygningen ble oppført i 1860-årene, ble gaten forbundet med den eldre Østre gade ved Egertorget, og hele forløpet fikk kongens navn. Men bare strekningen fra Egertorget til Slottet er en virkelig aveny, opprinnelig med den imponerende bredden 36 alen, mens gatebredden ellers i byen bare var 24 alen.


== Eksempler på avenyer ==
Fifth Avenue i New York
Park Avenue i New York
Avenue des Champs-Élysées i Paris
Paseo de la Reforma i Mexico by


== Se også ==
allé
boulevard
Ole Ingar Lindseth

Ole Ingar Lindseth (født 17. mars 1954) er en norsk politiker (Det norske Arbeiderparti) fra Mo i Rana. Lindseth har vært varaordfører (1984–1985) og deretter ordfører (1986–1987) i Rana kommune. Fra 1988 var han disponent i Rana Blad.


== Referanser ==
Bulevard

En bulevard (av fransk boulevard, opprinnelig fra tysk Bollwerk, norsk bolverk) er en bred gate med trær på begge sider. Opprinnelig ble ordet brukt om gater anlagt på raserte festningsvoller i Paris, men begrepet brukes også i andre land og på andre språk, men da ikke nødvendigvis i den opprinnelige konteksten.


== Eksempler på bulevarder ==
Boulevard Haussmann i Paris
Sunset Boulevard i Los Angeles
Cross Bay Boulevard i Queens, New York
Rothschild Boulevard i Tel Aviv
Artigas Boulevard i Montevideo, Uruguay
Unter den Linden i Berlin, Tyskland
Wały Chrobrego (tysk: Hakenterrasse) i Szczecin (Stettin), Polen


== Se også ==
Allé
Aveny
Bistro

En bistro (av fransk, vertshus, kafe, kneipe) er en liten, enkel restaurant. Ordet brukes også iblant om serveringssteder eller kaféer med franskinspirert innredning eller meny. 
Ordets opprinnelse er uklar. En forklaring er at det stammer fra det russiske ordet быстро, som betyr ’skynde seg’. Russiske soldater som okkuperte Frankrike etter Napoleonskrigene skal ha brukt ordet for å oppfordre franskmennene til å servere maten raskere. 
En mer troverdig forklaring er at ordet kommer av bistraud, ’liten tjener’, ’vinhandlerassistent’, som etter hvert ble en benevnelse på selve vinhandleren.


== Referanser ==
Bjørg Simonsen

Bjørg Simonsen (født 17. april 1937) er en norsk politiker (Arbeiderpartiet). Hun har vært statssekretær i Samferdselsdepartementet og ordfører i Rana. 
Simonsen var medlem av formannskapet i Rana kommune 1968–1975, ordfører i Rana kommune (1976–1985) og statssekretær i Samferdselsdepartementet i perioden 1988–1989. 
I perioden 1986-88 var hun landssjef for Norges KFUK-speidere.
Fra 1989 til 2004 var hun avdelingsdirektør i Nasjonalbiblioteket. Mellom 1995 og 2005 var hun medlem av bedriftsforsamlingen i Telenor. Fra januar 2004 har Simonsen vært styreleder for Nordland Teater.
Etter 22 års fravær vendte hun tilbake til lokalpolitikken da hun stilte på Arbeiderpartiets liste til kommunestyrevalget i 2007.
Simonsen ble i 2019 tildelt Kongens fortjenstmedalje.


== Bibliografi ==
Simonsen, Bjørg (red.): Langt mot nord – midt i verden. Mo i Rana, 1999, Nasjonalbiblioteket, ISBN 82-7965-017-2


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Bjørg Simonsen hos Norsk senter for forskningsdata
Sporveisbrannen i Trondheim 1956

Ved Sporveisbrannen i Trondheim 1956 brant hele trikkestallen på Dalsenget i Trondheim ned til grunnen, sammen med 42 enheter banemateriell. 
Brannen startet natt til 10. oktober. Klokken 04.03 oppdaget en vognvasker røykutvikling i trikkestallen. Da brannvesenet ankom var store deler av østfløyen overtent. Bare kort tid etter at brannvesenet hadde ankommet raste taket over vognhallen sammen. 3 personer døde som følge av brannen.
26 motorvogner og 16 tilhengere brant opp, så å si hele den moderne vognparken til Sporveien. Dagen etter ble de gamle sporvognene tatt i bruk. Disse hadde stått parkert i vognhallen på Voldsminde og var derfor reddet unna brannen. Sporveien tok også kontakt med sporveisselskapene i Oslo og Bergen med forespørsel om lån av busser for å sette inn i midlertidig trafikk. Allerede 14. oktober kom åtte busser med jernbanen fra Oslo. Disse ble satt inn i rute fra 16. oktober. Ledelsen i Sporveien valgt å ta kontakt med kollegaer i Oslo og Bergen fremfor byens to andre transportører, Trondheim bilruter og Gråkallbanen.
Etter brannen ble det diskutert om det skulle benyttes trolleybusser i stedet for trikk. Men et enstemmig bystyre vedtok at sporveisdriften skulle fortsette. Hele forsikringsummen på 8 millioner og et banklån på 4 millioner ble satt til disposisjon for innkjøp av nye trikker. I løpet av 2 år var vognparken og vognhallen på Dalsenget bygget opp igjen.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Litteratur ==
Åldstedt, Fridtjof m.fl. (1973).  Christiansen, Haakon Odd, red. Trondheim bys historie – Trondheim i går og i dag 1914-1964 : supplementsbind. Trondheim. 
Kjenstad, Rune (2004). Trikken i Trondheim 100 år. Trondheim: Tapir Akademisk Forlag. ISBN 82-519-1895-2. 


== Eksterne lenker ==
(en) Dalsenget Fire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Marin teknikk

Marin teknikk er et masterprogram / sivilingeniørstudium ved NTNU. Institutt for marin teknikk tilbyr et femårig masterprogram og to toårige masterprogram for norske og utenlandske studenter med en relevant bachelor. Den første halvdelen av utdanningen på det femårige masterstudiet foregår hovedsakelig på Gløshaugen (hoved-campus), mens siste halvdel foregår på Marinteknisk senter (MTS), lokalisert på Tyholt. Instituttet har til enhver tid en rekke ph.d.-stillinger. Studiet har fordypninger i marin konstruksjonsteknikk, marin kybernetikk, marin hydrodynamikk, sikkerhet og driftsledelse, marint maskineri, marin prosjektering og logistikk, samt studie-emner omkring fiskeriteknologi, havbruk og skipsteknikk.
Studiet gir et bredt grunnlag innenfor ingeniørfaget, da spesielt det marine.


== Sentrale fag ==
Marinfag
Mekanikk
Materialteknikk
Statistikk
Teknologiledelse
Fluiddynamikk
Matematikk
FysikkLinjeforeningen heter Mannhullet, og organiserer sosiale og sportslige aktiviteter ved siden av studiet. 


== Eksterne lenker ==
Institutt for marin teknikk ved NTNU
5-årig master studieprogrammets nettside hos NTNU
2-årig norsk masterprogram nettside hos NTNU
2-årig internasjonalt masterprogram nettside hos NTNU
Ph.d.-stillinger marin teknikk nettside hos NTNU
Mannhullet, Studentenes linjeforening ved institutt for Marin Teknikk
Addington

Addington kan vise til:


== Steder ==


=== Australia ===
Addington (Victoria)


=== Canada ===
Addington (Ontario)
Lennox and Addington County (tidligere Addington County)
Addington Highlands
Addington (valgdistrikt)


=== New Zealand ===
Addington (New Zealand)


=== Storbritannia ===
Addington (Bradford)
Addington (Buckinghamshire)
Addington (Cornwall)
Addington (Croydon) i London
Addington (Kent)
Addington (Lancashire)Addington (funnsted), arkeologisk område i KentGreat Addington
New Addington


=== USA ===
Addington Mill i Nord-Carolina
Addington (Oklahoma)
Addington (Virginia)
Assistens Kirkegård

Assistens Kirkegård kan sikte til 

Assistens Kirkegård (København)
Assistens Kirkegård (Odense)
Værskip

Værskip er skip som har som formål å foreta faste meteorologiske observasjoner til havs. Værskip ligger i fast posisjon. Det har tidligere vært opptil 13 værskip i Nord-Atlanteren. Værskip er dyre i drift, og observasjonene fra værskip er i stor grad blitt erstattet av meteorologiske observasjoner fra satellitter og langtrekkende fly. Vinteren 2006 krevde imidlertid Norges Miljøvernforbund at det skulle utplasseres et værskip i Barentshavet, som en del av oljevernberedskapen utenfor Finnmark.
Det første værskipet var den franske lastebåten Carimare, som fikk utstyr for værobservasjoner og ble stasjonert i Nord-Atlanteren i 1938. Det opprinnelige formålet med værskip var å trygge flytrafikken over havene. Den internasjonale organisasjonen for sivil luftfart (ICAO) påtok seg ansvaret med å drive et internasjonalt værskipssamarbeid, som startet opp i 1948. Den norske staten kjøpte og ombygde to engelske korvetter, «Polarfront I» og «Polarfront II», og posisjonerte dem på stasjon MIKE, 66° N og 2° Ø, der de vekslet i tjenesten med en måned hver. «Polarfront I» var i tjeneste fram til 1974, mens «Polarfront II» var i tjeneste til 1976. I 1976 ble de erstattet av det moderne og spesialkonstruerte værskipet «Polarfront», som lå på 66° N og 2° Ø fram til 2010. «Polarfront» var eid og drevet av rederiet Kåre Misje & Co, på oppdrag for den norske staten.
Verdens meteorologiorganisasjon overtok ansvaret for værskipstjenesten i 1974. På det tidspunktet var det igjen fire værskipsstasjoner i Nord-Atlanteren. Polarfront alternerte i flere år med det nederlandske værskipet «Cumulus» på stasjon MIKE, men siden 1986 har «Polarfront» bemannet stasjonen alene. Det internasjonale værskipssamarbeidet ble avviklet i 1990. Norge og Storbritannia fortsatte driften av hver sin værskipsstasjon, men Storbritannia la ned sin stasjon LIMA i 1995. Siden da har «Polarfront» vært verdens eneste værskip.
«Polarfront» lå fast på stasjon MIKE, men gikk til lands 1–2 dager i måneden for å skifte mannskap og få nye forsyninger. En gang i året, vanligvis i begynnelsen av oktober, gikk skipet i havn i en uke for vedlikehold. Værskipsstasjonen var dermed betjent ca. 340 dager i året siden 1986.
«Polarfront I» og «II» hadde base i Bergen. Der hadde også «Polarfront» base fram til 1986, da basen ble flyttet til Kristiansund. Siden 2003 hadde værskipet base i Ålesund fram til nedleggelsen i 2010.


== Eksterne lenker ==
Meteorologisk institutt:
Værskipet Polarfront – Snart 60 år på stedet hvil
Station ’M’ (MIKE) 1949–2007 (engelsk)
Værskipenes historie
Universitetet i Bergen:
Stasjon Mike – Den daglige driften
Stasjon Mike – Meteorologi
Polarfront gjennom 50 år (kronikk i Bergens Tidende av Reidun D. Hogstad)
Norges Miljøvernforbund: Miljøvernforbundet vil ha værskip i Barentshavet
MS «Polarfront»

Så du etter det meteorologiske begrepet Polarfronten?MS «Polarfront» var et norsk værskip som lå fast stasjonert i Nord-Atlanteren på 66° N og 2° Ø. Skipet sendte meteorologiske data til Meteorologisk institutt inntil årsskiftet 2009/2010. «Polarfront» var eid og drevet av rederiet Kåre Misje & Co for den norske staten ved Meteorologisk institutt. Det var spesialbygd som værskip ved Mandals Slipp, og ble satt i drift i 1976. «Polarfront» var lenge det eneste gjenværende værskipet i verden, men ved inngangen til 2010 gikk også dette i opplag.
«Polarfront» gikk til lands 1–2 dager i måneden for å skifte mannskap og få nye forsyninger. En gang i året, vanligvis i begynnelsen av oktober, gikk skipet i havn i ei uke for vedlikehold. Værskipsstasjonen var dermed betjent ca. 340 dager i året siden 1986. Skipet hadde en besetning på 8 personer pr. vakt. Når skipet betjente stasjonen holdt det seg stort sett innenfor en boks på 1x1 grad.
«Polarfront» erstattet de tidligere værskipene «Polarfront I» og «Polarfront II», som hadde annenhver måned byttet på om å gjøre tjeneste i samme posisjon siden juni 1948. «Polarfront I» og «Polarfront II» var ombygde engelske korvetter av Flowerklassen som var eid av den norske staten.
«Polarfront I» og «Polarfront II» hadde base i Bergen. Der hadde også «Polarfront» base fram til 1986, da basen ble flyttet til Kristiansund. Siden 2003 hadde værskipet base i Ålesund.
I en periode på syttitallet ble de meteorologiske observasjonene fra stasjonen delvis foretatt av det nederlandske væreskipet Cumulus når stasjonene ikke var betjent av norske skip.
27. februar 2009 ble det klart at værskiptjenesten legges ned og ved inngangen til 2010 gikk værskipet i opplag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7608708 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) MS «Polarfront» – DNVs skipsregister 
(en) MS «Polarfront» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
Artikkel i bladet «RedningsSkøyta»: M/S Polarfront
Værvarsel for værskipet Polarfront på yr.no
Misje Rederi AS
Informasjon om værskipet fra Universitetet i Bergen, Geofysisk institutt
Braker

Braker kan sikte til:

Braker (Leirskogen) – en gård i bygda Leirskogen i Sør-Aurdal kommune i Innlandet fylke
Braker (film) – en film fra 1985
Chester-le-Street

Chester-le-Street er en by i Durham i England. Den er administrasjonssenter for og har gitt navn til distriktet Chester-le-Street. Byen ligger omkring tretten kilometer vest for Sunderland, ved elven Wear og 11 km sør for Newcastle upon Tyne.
Byens historie går tilbake til romersk tid, da den var kjent som Concangis. Denne romerske festningen er "Chester" i bynavnet (fra latinske castra = befestet by, tilsvarende engelske castle.) Den andre delen i byens navn, le-Street, refererer den steinsatte romerske veien som gikk nordsør gjennom byen, og hva som i dag kalles Front Street.
Sognekirken, som er viet til jomfru Maria og Cuthbert av Lindisfarne, er kjent for at sankt Cuthberts legeme lå der i 112 år før translasjonen til Durhamkatedralen, og for at den første oversettelsen av Bibelen til engelsk ble foretatt der. Skriveren Aldred skrev en gammelengelsk glosse (forklaringer) mellom linjene på Lindisfarne-evangeliene der.Chester-le-Street var inntil 1974 et eget distrikt, men ble da slått sammen med andre distrikter. Byen har vokst utenfor den gamle distriktsgrensen.


== Severdigheter ==
Severdigheter i Chester-le-Street
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Selkirk, Raymond (2000): Chester-le-Street & Its Place in History. Birtley, County Durham: Casdec Print & Design Centre. ISBN 1-900456-05-2.
Purdon, Gavin (1992): Chester-le-Street and district – The people and the place.


== Eksterne lenker ==
(en) Chester-le-Street – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Chester-le-Live, samfunnsnettsted
Chester-le-Street Heritage Trail
Chester-le-Streets kulturarvgruppe Arkivert 4. mars 2017 hos Wayback Machine.
Chester-le-Street Up & Down The Street
Durham In Time Arkivert 27. mai 2016 hos Wayback Machine., Chester-le-Streets kulturarvgruppe]
Fylkesvei 102 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 102 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 102 (Akershus)
Fylkesvei 102 (Aust-Agder)
Fylkesvei 102 (Finnmark)
Fylkesvei 102 (Hedmark)
Fylkesvei 102 (Hordaland)
Fylkesvei 102 (Møre og Romsdal)
Fylkesvei 102 (Nord-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 102 (Rogaland)
Fylkesvei 102 (Telemark)
Fylkesvei 102 (Troms)
Fylkesvei 102 (Vest-Agder)
Fylkesvei 102 (Vestfold)
Østfold (primær fylkesvei)
Fylkesvei 103 (andre betydninger)

I Norge finnes fylkesvei 103 i de følgende fylkene:

Fylkesvei 103 (Akershus)
Fylkesvei 103 (Aust-Agder)
Fylkesvei 103 (Hedmark)
Fylkesvei 103 (Hordaland)
Fylkesvei 103 (Møre og Romsdal)
Fylkesvei 103 (Nord-Trøndelag) (før 1. januar 2018)
Fylkesvei 103 (Rogaland)
Fylkesvei 103 (Troms)
Fylkesvei 103 (Vest-Agder)
Fylkesvei 103 (Vestfold)
Østfold (primær fylkesvei)