jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tromsø kunstforening

Tromsø kunstforening ble stiftet i 1877, og har drevet kontinuerlig siden 1924, noe som gjør den til en av Tromsøs eldste kulturinstitusjoner. 
Tromsø Kunstforening er et sentral visningssted for kunst i Nord-Norge, og legger vekt på nyere og eksperimentell samtidskunst i sitt program. I utstillinger og prosjekter arbeider kunstforeningen både med internasjonale kunstnere og med fokus på kunstnere og temaer spesielt knyttet til nordområdene. Blant kunstnerne som har stilt ut i Tromsø Kunstforening er A K Dolven, Andres Serrano, Per Enoksen, Åsa Sonjasdotter, Olga og Alexander Florensky, Sven Påhlsson, Jesper Just, Carl Michael von Hausswolff, Annika Larsson og Geir Jenssen. I tillegg til utstillinger legger kunstforeningen stor vekt på undervisning og formidling til ulike grupper. Seminarer, debatter, foredrag og omvisninger arrangeres jevnlig. Hvert år besøkes kunstforeningen av flere tusen barn og unge i regi av Den kulturelle skolesekken.
Kunstforeningen har siden 1981 holdt til i Tromsø museums  gamle bygg fra 1894 – tegnet av arkitekt Lars Solberg. Den ligger mellom Fylkeshuset, Mack bryggeri og Polaria. Utstillingsarealet er om lag 450 m². 


== PolArt ==
PolArt er et eksempel på et  gjentagende prosjekt knyttet til nordområdene. I samarbeid med forskningsnettverket Arctos og Troms fylkeskommune inviterer kunstforeningen hvert år kunstnere til å delta i et tredelt prosjekt, som består av deltakelse på et forskningstokt med skip i nordishavet, et opphold ved Troms fylkeskommunes gjesteatelier og deltakelse i en gruppeutstilling i Tromsø Kunstforening. Prosjektet har pågått siden 2007, og har som mål å skape nye forbindelser mellom kunst og naturvitenskapelig forskning.


== Organisering ==
Tromsø Kunstforening er en medlemsbasert organisasjon. Dens øverste organ er generalforsamlingen, som velger kunstforeningens styre. Styret ansetter kunstforeningens intendant (leder). Intendanten er ansvarlig for kunstforeningens daglige drift og kunstneriske program. Kunstforeningen drives med offentlige og private midler, med Tromsø kommune som viktigste samarbeidspartner. Styreleder ved Tromsø Kunstforening er Nadia Thraning, i 2014 tok Leif Magne Tangen over som intendant etter Svein Ingvoll Pedersen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tromsø kunstforening – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
tromsokunstforening.no
100 proof

100 proof var et gammelt mål på alkoholinnhold i destillert alkohol (brennevin). 
Metoden for å måle var at en laget en liten haug med svartkrutt. Denne ble dynket med sprit til den ikke kunne holde mer uten at det rant utover. Når en satte fyr på blandingen og den brant med klar blå flamme, var spriten «100 proof». Var den sterkere eller svakere enn 57,15 volumprosent, ble forbrenningen merkbart forskjellig. Målemåten er kanskje mest kjent fra «det ville vesten», hvor den fungerte fordi den var ukomplisert og bare behøvde ingredienser en hadde adgang til.I USA brukes enheten i dag slik at 1 proof er 1/2 vol.%, mens «100 Brit.Proof» fortsatt er 57 %.En del brennevinsprodusenter setter fortsatt på etiketter der alkoholstyrken oppgis til eksempelvis «80 proof», for å antyde at produktet holder på tradisjonene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Store Norske Leksikon - Proof
Peter Herresthal

Peter Herresthal (født 3. november 1970) er en norsk fiolinist og fiolinpedagog.  
Herresthal er utdannet ved Norges musikkhøgskole og var allerede i studietiden aktiv som konsertmester og som medlem i Det Norske Kammerorkester. Etter studiene har han markert seg som en av Nordens fremste solister med samtidsmusikk som spesialfelt gjennom en rekke innspillinger på BIS og Simax samt som solist med orkester i Norge, Tyskland, Frankrike, Sverige, Japan, Spania, Italia, Baltikum, Polen, Portugal, USA og Australia.
Han er professor  ved Norges musikkhøgskole og gjesteprofessor ved Royal College of Music i London. 2002-2007 var han professor ved Kungliga Musikhögskolan i Stockholm og 2002-2004 professor ved Edsberg slott i Stockholm.
Han har gitt ut plater for BIS og Simax med fiolinkonserter av Jon Øivind Ness, Henrik Hellstenius, Arne Nordheim, Gisle Kverndokk, Antonio Bibalo og Olav Anton Thommesen. 
Herresthal spiller på en fiolin av GB Guadagnini fra Milano 1753.


== Diskografi ==
Please Accept My Ears (1998)
Arne Nordheim - Complete Violin Music (BIS, 2001)


== Priser og utmerkelser ==
Nominert til Spellemannprisen 1997 i klassen samtidsmusikk for Antonio Bibalo – Portrait sammen med Cikada, Bjørg Værnes, Anders Brunsvik, Anne Gjevang og Stavanger Symfoniorkester
Nominert til Spellemannprisen 1998 i klassen samtidsmusikk for Please Accept My Ears!
Musikkritikerprisen 2001/02 for framføringen av Thommesens konsert Bulls eye på Festspillene i Bergens 50-årsjubileum
Spellemannprisen 2001 i klassen for Nordheims fiolinkonsert Complete Violin Music
Norsk Komponistforening: årets utøver 2002
Spellemannprisen 2009 i klassen samtidsmusikk for Low Jive som solist sammen med Oslo-Filharmonien dirigert av Rolf Gupta og Peter Szilvay. Øvrige solister: Øystein Birkeland, Catherine Bullock, Dan Styffe
Nominert til Spellemannprisen 2017 i klassen samtid for Eivind Buene – Violin Conserto I Miniatures sammen med Arctic Philharmonic og Øyvind Bjorå
Nominert til Spellemannprisen 2019 i klassen samtid for Kaija Saariaho: Graal théâtre - Circle Map - Neiges - Vers toi qui es si loin sammen med Oslo filharmoniske orkester og Clémént Mao-Takacs


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Herresthals egen hjemmeside
Artikler om Herresthal på ballade.no
Europavei 85

Europavei 85 går mellom Klaipėda i Litauen og Alexandroúpoli i Hellas. Veiens lengde er 2310 km.
Trasé fastlagt av UNECE: Klaipėda – Kaunas – Vilnius – Lida – Slonim – Kobrin – Luck – Černovcy – Siret – Suceava – Săbăoani – Roman – Bačau – Mărăsesti – Tisita – Buzău – Urziceni – București – Giurgiu – Ruse – Bjala – Veliko Tarnovo – Stara Zagora – Haskovo – Svilengrad – Ormenio – Kastanies – Didymoteicho – Alexandroúpoli.


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Sander Westerveld

Sander Westerveld (født 23. oktober 1974) er en nederlandsk fotballkeeper. Hans nåværende klubb er UD Almería.
Westerveld begynte sin karriere i FC Twente, og spilte sin første profesjonelle kamp i 1994. Etter to sesonger i klubben signerte han for Vitesse Arnhem. I løpet av de tre sesongene han ble i klubben, utviklet han seg som en av de beste i landet.
15. juni 1999 ble han hentet til Liverpool for £4.000.000. Han tok over keeperplassen i Liverpool-målet fra David James. Etter 
en stor tabbe mot Bolton i 2001 som sørget for at Liverpool tapte 2-1, ble han plassert på benken, etter at manager Gérard Houllier kjøpte inn to nye keepere til klubben, nemlig Jerzy Dudek og Chris Kirkland.
I 2001 signerte han for den spanske klubben Real Sociedad. Her ble han frem til 2005, med unntak av en sesong på utlån til Mallorca. Juli 2005 signerte han for Portsmouth hvor han ble førstekeeper for en periode. I februar 2006 ble han utlånt til Everton på grunn av skade på keeperne der.
I mai 2006 ble han frigitt av Portsmouth manager Harry Redknapp, og i juli samme år ble han hentet til Almería.


== Medaljer ==


=== Liverpool ===
2000/2001: Liga-Cup vinner.
2000/2001: FA-Cup vinner.
2000/2001: UEFA-Cup vinner.
2001/2002: Charity Shield vinner.
2001/2002: UEFA Super-Cup vinner.


=== Real Sociedad ===
2002/2003: Nr. 2 Spansk Primera División.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sander Westerveld – FIFA 
(en) Sander Westerveld – UEFA 
(en) Sander Westerveld – Transfermarkt 
(en) Sander Westerveld – national-football-teams.com 
(en) Sander Westerveld – WorldFootball.net 
(en) Sander Westerveld – Soccerbase.com 
(en) Sander Westerveld – FootballDatabase.eu 
(en) Sander Westerveld – Soccerway 
(en) Sander Westerveld – EU-Football.info 
(en) Sander Westerveld – FBref 
Profil på LFChistory.net
Profil på Liverpools offisielle hjemmeside
Troms Kraft

Troms Kraft AS er et energikonsern med hovedkontor i Tromsø. Konsernet eies av Troms fylkeskommune (60 %) og Tromsø kommune (40 %), og har omkring 320 ansatte. Selskapet har områdekonsesjon for 15 kommuner i Midt- og Nord-Troms. 
Semming Semmingsen har innehatt rollen som konsernsjef siden juni 2012. 
Ved fisjon 1. januar 2009 ble deler av Troms Kraft Marked AS slått sammen med Ishavskraft AS; Troms Kraft AS eier i dag hele Ishavskraft AS. 


== Konsernstruktur ==
Troms Kraft er organisert etter en konsernmodell hvor morselskapet Troms Kraft AS eier og forvalter følgende heleide datterselskap:

Arva AS – et av Norges største nettselskap. Utvikler, overvåker og vedlikeholder omkring 10 000 km kraftnett til selskapets drøyt 70 000 kunder.
Troms Kraft Produksjon AS – produserer fornybar kraft ved ni heleide og fire deleide vannkraftverk samt en vindpark. Samlet produksjon i 2012: 1142 GWh.
Ishavskraft AS – ivaretar all energiomsetning for konsernet. Omsatte i 2011 om lag 32 TWh i det finansielle markedet og 7,5 TWh fysisk kraft i spotmarkedet.
Fjuel Tromsø AS (51%) - Landstrøm for skip. Resterende 49% er eid av Tromsø Havn KF.


== Kraft & Kultur-saken ==
22. november 2011 offentliggjorde Troms Kraft at det var blitt oppdaget avvik i regnskapet til datterselskapet Kraft & Kultur i Sverige på mellom 1,2 og 1,8 milliarder svenske kroner. Saken etterforskes av Ekobrottsmyndigheten (svensk Økokrim) og tidligere leder i Kraft & Kultur ble varetektsfengslet. I mai 2012 konkluderte en revisorrapport med at selskapets inntekter var blåst opp med ca. 1,5 milliarder kroner ved hjelp av regnskapsmanipulasjon.I september 2013 ble det ble det lagt fram en granskningsrapport som det hadde tatt to år å utarbeide som konkluderte med at tapet kunne vært unngått


== Referanser ==


== Litteratur ==
Oddvar Svendsen: Et felles gode – kraft og samfunn i Troms gjennom hundre år (1898–1998). Bedriftshistorie skrevet til 100 årsjubileet ISBN 82-994835-0-6


== Eksterne lenker ==
Daimyo AS
David Burrows

David Burrows (født 25. oktober 1968) er en tidligere engelsk fotballspiller som spilte i en rekke klubber. Mest kjent er han likevel fra tiden i Liverpool FC.
Burrows begynte sin profesjonelle karriere i West Bromwich som 17 åring i 1985. Han ble i klubben i tre år. På denne tiden hadde han spilt 46 kamper og skåret ett mål for de blå-hvite.
20. oktober 1988 ble han kjøpt til Liverpool av manager Kenny Dalglish for £550 000. Han gjorde sin debut allerede to dager senere i hjemmekampen på Anfield, mot Coventry, i en kamp som endte 0-0. Han ble i klubben frem til 17. september 1993 da han ble solgt til West Ham. I tiden i Liverpool hadde han vært med å vinne ligamesterskapet i 1990, FA-Cupen i 1992 og Charity Shield i 1989 og 1990. Totalt spilte han 193 kamper, og scoret tre mål for de røde.
Burrows ble kun en sesong i West Ham. I 1994 byttet han klubb til Everton FC. Han var også innom Coventry, Birmingham og Sheffield Wednesday før han la opp i 2003.


== Medaljer ==
1989: Charity Shield vinner.
1990: Ligavinner 1. Divisjon.
1990: Charity Shield vinner.
1992: FA-Cup vinner.
1989: Nr 2. i 1. Divisjon.
1992: Charity Shield, tapende finalist.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Burrows – Transfermarkt 
(en) David Burrows – WorldFootball.net 
(en) David Burrows – Soccerbase.com 
(en) David Burrows – FootballDatabase.eu 
(en) David Burrows – FBref 
Profil på LFChistory.net
Profil på Liverpools offisielle hjemmeside
Cominor

Cominor AS var et busselskap som ble etablert i 2008 med hovedkontor i Finnsnes. Selskapet videreførte fra 1. september 2008 aktivitetene fra Ofotens Bilruter, TIRB Rutene og Tromsbuss. Selskapet ble fra 2014 en del av Boreal-konsernet, og opphørte som eget selskap etter en omstrukturering i 2016.


== Virksomhet ==
Cominor bestod av de tidligere selskapene Ofotens Bilruter, TIRB Rutene og Tromsbuss (Fusjonert i 2008). Selskapet hadde lenge ansvar for store deler av rutegående busstrafikk i det meste av Troms, samt rutene til Alta og Bodø.
I de senere år har selskapet mistet en del større anbud og vunnet noen mindre. Nevnelig tapte de langrutene Narvik-Tromsø-Alta samt lokalrutene i Nord-Troms til Torghatten Buss, skoleturene for Breivang til Bussring og deres største virksomhet, bybussene i Tromsø til svenskeide Nobina Norge.
Etter det kjørte selskapet fylkeskommunale ruter på anbud i Narvik, Midt-Troms og Andøya. De kjørte også Flybussen i Tromsø, samt store mengder sightseeing for Hurtigruten, cruiseskip og andre aktører.
Ved anbudskonkurransene om busstrafikken i Nordland og Troms i perioden 2007-2011 mistet Cominor en betydelig del av det rutenettet som tilhørte de tre selskapene som i utgangspunktet dannet selskapet. Det gjelder de tradisjonelle langrutene Fauske-Narvik-Tromsø/Alta som gjennom mange tiår ble markedsført som NordNorge-Ekspressen. Sommeren 2011 tapte Cominor konkurransen om by- og lokalruter i Tromsø og omland. Dette er rutene til tidligere Tromsbuss og overtas fra 2012 av Nobina Norge.
Selskapet var et heleid datterselskap av TIRB-konsernet, som siden 2014 har Boreal Transport som majoritetsaksjonær. I en omstrukturering av Boreal-konsernet i 2016 ble Cominor fusjonert inn i morselskapet TIRB, som igjen ble fusjonert inn i søsterselskapet Boreal Buss.


== Referanser ==
Trygve Beisvåg

Trygve Beisvåg (født 9. august 1904 i Namdalen, død 5. november 1970 i Trondheim) var en norsk langrennsløper. Han vant det første Birkebeinerrennet i 1932 og konkurrerte for Vålerengens Idrettsforening. Han kom på 7.-plass på 5-mila i Holmenkollen i 1931, og hadde flere topplasseringer i Birkebeinerrennet etter 1932. Han var seinere aktiv i Freidig, Trondheim.


== Referanser ==
Delstatsborgerskap

Delstatsborgerskap er et begrep som gjerne knytter seg til USA, som er en føderasjon av 50 delstater. Borgerskap ble opprinnelig definert i artikkel 4 i USAs grunnlov, og senere tydeliggjort gjennom det 14. grunnlovstillegg, som deklarerer: «Alle personer født eller naturalisert i De forente stater, og underlagt slik jurisdiksjon, er borgere av De forente stater og av delstaten hvori de er bosatt.»
Mens det å være statsborger av USA kommer som et resultat av fødsel eller naturalisering, er delstatsborgerskap basert på fødsel eller domisil. I amerikansk rett er delstatsborgerskap avgrenset fra statsborgerskap.
Igor Bišćan

Igor Bišćan (født 4. mai 1978 i Zagreb) er en kroatisk tidligere fotballspiller. Han spilte sist for Dinamo Zagreb. Hans posisjon var midtbane, men han har også blitt benyttet som forsvarsspiller.
Bišćan begynte sin karriere i Dinamo Zagreb. I sesongen 1997/1998 ble han utlånt til NK Samobor, hvor han spilte tolv ligakamper og scoret ett mål. Han returnerte til Dinamo Zagreb året etter, og ble senere lagets kaptein.
7. desember 2000 ble han hentet til Liverpool FC av manager Gérard Houllier for 5 500 000 pund. Han var i klubben frem til 1. juli 2005 etter å ha spilt 118 kamper og scoret tre mål for de røde. Han fikk vinnermedaljen da Liverpool vant Mesterligaen i Istanbul 2005, selv om han ikke fikk spille i selve finalen. Han hadde derimot spilt nok kamper tidligere i turneringen, slik at han kunne motta medaljen av daværende UEFA president Lennart Johansson.
Han signerte for Panathinaikos da han ble frigitt av Liverpool. Her ble han værende frem til 2007 da han på nytt signerte for Dinamo Zagreb.


== Meritter ==
NK SamoborDruga HNL (1): 1995–96Dinamo ZagrebPrva HNL (8): 1997–98, 1998–99, 1999–2000, 2007–08, 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2011–12
Kroatisk Cup (4): 2007–08, 2008–09, 2010–11, 2011–12
Kroatisk Super Cup (1): 2010LiverpoolFA-cupen (1): 2000-01
Den engelske ligacupen (2): 2000–01, 2002–03
Community Shield (1): 2001
UEFA Super Cup (1): 2001
UEFA Champions League (1): 2004–05


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Igor Bišćan – FIFA 
(en) Igor Bišćan – UEFA 
(en) Igor Bišćan – Transfermarkt 
(en) Igor Bišćan – Transfermarkt (manager) 
(en) Igor Bišćan – national-football-teams.com 
(en) Igor Bišćan – Soccerbase.com 
(en) Igor Bišćan – FootballDatabase.eu 
(en) Igor Bišćan – Soccerway 
(en) Igor Bišćan – EU-Football.info 
(hr) Igor Bišćan – Det kroatiske fotballforbundet 
Profil på LFChistory.net
Profil på Liverpools offisielle hjemmeside
Valentia

Valentia (engelsk: Valentia Island, irsk: Oliean Dairbhre) er en øy på vestkysten av øya Irland. Øya ligger utenfor Iveraghhalvøya i  grevskapet Kerry i Irland. Det var 650 fastboende på øya i 2006. Øya har et areal på 33 km², og øyas høyeste punkt, Fogher, ligger 268 meter over havet. 
Valentia har fastlandsforbindelse over en bro ved landsbyen Portmagee, og det går også en ferge fra fastlandet til den største bosettingen på øya, Knightstown. 

Øya er kjent for at for at den var det østlige endepunktet for den første transatlantiske telegrafkabelen i 1866. Det vestlige endepunktet var landsbyen Heart's Content på Newfoundland i Canada.


== Eksterne lenker ==
(en) Valentia Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
.ci

.ci er Elfenbenskystens nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett.


== Registrering ==
Registrering av domenenavn på .ci gjøres direkte på andre nivå, eller på tredje nivå under kategoriserte subdomener på andre nivå.
Domenenavnet som ønskes registrert må matche det offisielle navnet på registrantens selskap, organisasjon, eller varemerke.


== Se også ==
Domenenavn
Landskoder (internett)
Toppnivådomene


== Eksterne lenker ==
IANA .ci whois informasjon
Registreringsnettsted .ci domene
Lademoen stoppested

Lademoen stoppested (i dag Lademoen holdeplass) er en jernbaneholdeplass på Meråkerbanen ved Nedre Elvehavn i østre del av Trondheim sentrum. Dagens holdeplass ble åpnet 7. januar 2007 og betjenes av lokaltog. Den har ingen stasjonsbygning i bruk, kun én plattform og et leskur.  


== Opprinnelige Lademoen stoppested ==
Ekspedisjonsbygningen på stedet ble bygget i 1904 til Lademoen stoppested, som etter jernbanens målesystem lå 50 meter lenger øst enn dagens holdeplass. Stoppestedet ble opprettet for å betjene den raskt voksende østre bydel i Trondheim. I 1960 ble stoppstedet nedgradert til holdeplass ved at den manuelle betjeningen ble nedlagt, og i 1967 ble den nedlagt, dvs. at det sluttet å stoppe tog ved holdeplassen. Samtidig ble en ny holdeplass etablert 800 meter lenger nordøst. Denne overtok stasjonsnavnet Lademoen, men ble omnavnet Lilleby holdeplass fra 8. januar 2006.  
I 1972 skulle Nidelv bru, jernbanebrua mellom Lademoen og Brattøra, bygges om, og Trondheim ble uten jernbaneforbindelse østover. Gamle Lademoen stoppested ble derfor gjenåpnet noen måneder for lokaltogene, nå under navnet «Strandveien midlertidige holdeplass».


== Navnekonflikt ==
Lademoen stoppested lå like ved det gamle skipsverftet Trondhjems Mekaniske Værksted (TMV). Dette ble nedlagt i 1983, og på 1990-tallet ble utbyggingen av den nye bydelen Nedre Elvehavn igangsatt. Første byggetrinn, Solsiden, sto ferdig i 2000. Næringslivet og politikerne ønsket å betjene den nye bydelen med tog, og i 2006 sto en ny holdeplass klar på samme sted som Lademoen stoppested hadde vært. Næringsinteressene ville kalle stasjonen «Nedre Elvehavn», mens de lokale beboerforeningene ønsket det tradisjonelle navnet «Lademoen». For å tilfredsstille begge parter har NSB valgt å betegne holdeplassen som «Lademoen / Nedre Elvehavn» i sine rutehefter. 
Navnet Lademoen hadde siden 1967 vært brukt av holdeplassen ved Voldsminde. Denne ble ved ruteskiftet 2006 omdøpt til Lilleby.  


== Forsinket gjenåpning ==
Den nye holdeplassen sto ferdig i januar 2006, men ble ikke tatt i bruk før 7. januar 2007. Forsinkelsen skyldtes en konflikt mellom Jernbaneverket og Statens jernbanetilsyn, som ikke ville godkjenne de sikkerhetsmessige løsningene rundt den nye holdeplassen. Signalteknisk ligger den innenfor Trondheim sentralstasjons grenser, noe som ble en utfordring for tilsynshaverne.


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar / Oslo: Norsk Jernbaneklubb / Norsk Jernbanemuseum. s. 112–113. ISBN 82-90286-28-7. 
Aasmund Dahl, red. (1992). NSBs bygningsregistrering: Trondheim distrikt: Meråkerbanen. NSB Arkitektkontoret. s. 22–27. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Bane NORs informasjonsside om Lademoen stoppested
(no) Lademoen stoppested i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Meråkerbanen
Mediaverkstedet i Bergen

Mediaverkstedet i Bergen (MiB) er en ideell organisasjon i Bergen for folk som vil drive med filmarbeid – primært digital video (DV). Her blir det laget; kortfilm, musikkvideoer, installasjoner, dokumenteringer, søknadsfilmer til filmskoler, dokumentarer m.m.
MiB er en organisasjon som har til formål å: Fremme allmenn interesse for arbeid med film og video, bilde og lyd, og skape bevissthet om medias virkemidler og påvirkningskraft. Skape et aktivt miljø hvor det utvikles og produseres fri, kunstnerisk og ikke-kommersiell film, video og andre mediauttrykk, samt medvirke til distribusjon og visning av slike produksjoner.


== Formål ==
- Stille til allmenn disposisjon utstyr for slike mediaproduksjoner, og gi opplæring i bruken av det.
- Arrangere kurs, workshops, seminarer og temakvelder.
- Være et forum for utveksling av råd, ideer og hjelp til prosjektutvikling, og en møteplass for ulike fagfelt og erfaringsnivåer.
- Søke internasjonalt samarbeid med liknende verksteder og organisasjoner for utveksling av erfaring, kompetanse og materiale.
- Utvikle kontakt med grupper og   institusjoner   innen teater, dans og ulike kunstneriske uttrykk, samt universitet, høyskoler og andre relevante læresteder og miljøer.
- Knytte seg opp mot nettverk for distribusjon av frie mediaproduksjoner og aktivt medvirke til utveksling og visning av slike.


== Eksterne lenker ==
Mediaverkstedet i Bergen
USF-verftet
Clear

Clear Island, eller på irsk: Oileán Chléire, også kjent som Cape Clear, er en øy på sørvestkysten av øya Irland. Den ligger i grevskapet Cork i Irland. Øya er det sørligste området i Irland med fast bosetning, og har en befolkning på 125. Det er hovedsakelig irsk gælisk som er talespråket på øya, og den regnes som et av Gaeltacht områdene. 
Øya er delt i en vestlig og en østlig halvdel av et eid. Det er havner nord og sør på øya. Fra havnen på nordsiden er det fergeforbindelser til Schull og Baltimore på fastlandet. Sørhavnen er et populær for fritidsbåter.
Øya er kjent som fødestedet til en av Irlands tolv apostler, Kieran av Saighir, og for sitt rike fugleliv med teist, lomvi, storskarv og stormsvaler. I havet rundt øya finnes foruten fisk også sel, brugde og delfin. 
Det er også et fyr og et fugleobservatorium på øya.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cape Clear – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Oileán Chléire – galleri av bilder, video eller lyd på Commons