jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Carlo Carafa della Spina

Carlo Carafa della Spina  (født 21. april 1611 i Roma, død 19. oktober 1680 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler og var tilknyttet det pavelige diplomati.
Han var biskop av Aversa 1644 – senest 1665, og dessuten nuntius til de sveitsiske katolikker (med sete i Luzern), i Venezia og i Østerrike.
Han ble utnevnt til kardinal i januar 1664 av pave Alexander VII, med Santa Maria in Via som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1667 som valgte pave Klemens IX, konklavet 1669–1670 som valgte pave Klemens X, og konklavet 1676 som valgte pave Klemens X.
Andre kardinaler i samme slekt var Filippo Carafa della Serra (kreert 1378), Oliviero Carafa (kreert 1467), Carlo Carafa (1555), Diomede Carafa (1555), Alfonso Carafa (1557), Antonio Carafa (1568), Decio Carafa (1611), Pier Luigi Carafa (1645), Fortunato Ilario Carafa della Spina (1686, hans egen bror), Pierluigi Carafa (1728), Francesco Carafa della Spina di Traetto (1773), Marino Carafa di Belvedere (1801), og Domenico Carafa della Spina di Traetto (1844).
På morssiden var han beslektet med pave Paul V (1605–1621).


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi var:

Kardinal Tolomeo Gallio (1527-1607)
Biskop Cesare Speciano (Speciani) (1537-1607) *bispeviet 1584
Biskop Andrés Pacheco (1550-1626) *1588
Kardinal Agustín Spínola Basadone (1597-1649) *1623
Kardinal Giulio Cesare Sacchetti (1587-1663) *1623
Kardinal Ciriaco Rocci (1582-1651 ) *1628
Kardinal Carlo Carafa della Spina (1611-1680) *1645


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Bagoas

Bagoas var et persisk navn (Bagoi), en kortform av navnet Bagadata, «gitt av gud», ofte brukt for evnukker.
En evnukk, Bagoas, var en av Aleksander den stores favoritter.
Plutark, derimot, rapporterer et sint brev fra Aleksander til Dareios der han navngir Bagoas som en av personene som organiserte mordet på hans far, Filip II.

Den mest kjente av disse ble den konfidensielle ministeren til Artaxerxes III. Bagoas la Egypt inn under Det persiske riket igjen (antagelig 342 f.Kr.) med hjelp fra Rhodus, og administrete de øvre satrapiene og fikk på denne måten så mye makt at han var den reelle herren i kongedømmet Egypt.
Han ble svært rik ved å konfiskere hellige skrifter fra de egyptiske templene og gi dem tilbake mot store bestikkelser. 
I 338 f.Kr. drepte Bagoas kongen og alle hans sønner unntatt den yngste, Arses, som han satte på tronen. To år senere drepte han Arses og gjorde Dareios III til konge. Da Dareios forsøkte å bli uavhengig av den mektige visiren, forsøkte Bagoas å forgifte ham også, men Dareios ble advart og tvang ham til å drikke giften selv.
En senere fortelling om at Bagoas var egypter og drepte Artaxerxes III fordi han hadde drept den hellige Apis, er uten historisk grunnlag. Bagoas sitt hus i Susa, med rike skatter, ble gitt av Aleksander til Parmenion.


== Eksterne lenker ==
En mer detaljert biografi om Bagoas
Fortunato Ilario Carafa della Spina

Fortunato Ilario Carafa della Spina (født 1630 eller 1632 i Napoli i Italia, død 16. januar 1697 i Porticios ved Napoli) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet det pavelige diplomati.
Han var biskop av Aversa 1687–1697.
Han ble utnevnt til kardinal i januar 1686 av pave Innocens XI.
Han deltok ved  konklavet 1689 som valgte pave Alexander VIII, og konklavet 1691 som valgte pave Innocens XII.
Andre kardinaler i samme slekt var Filippo Carafa della Serra (kreert 1378), Oliviero Carafa (kreert 1467), Carlo Carafa (1555); Diomede Carafa (1555), Alfonso Carafa (1557), Antonio Carafa (1568), Decio Carafa (1611), Pier Luigi Carafa (1645), Carlo Carafa della Spina (1665, hans egen bror), Pierluigi Carafa (1728), Francesco Carafa della Spina di Traetto (1773), Marino Carafa di Belvedere (1801), og Domenico Carafa della Spina di Traetto (1844). På morssiden var han beslektet med pave Paul V (1605–1621).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Det er typisk norsk å være god

«Det er typisk norsk å være god» er et kjent sitat fra daværende statsminister Gro Harlem Brundtlands nyttårstale 1. januar 1992.
I talen viste hun til hva nordmenn har fått til internasjonalt, og understreket at norsk næringsliv på samme måte skulle klare seg gjennom de da vanskelige økonomiske tidene.

Fotballjentene, håndballjentene, skigutta og Oslo-filharmonikerne. De hevder seg i verdenstoppen. På samme måte skal vi vise at norsk næringsliv klarer seg internasjonalt. Trenger vi kanskje et nytt slagord? Det er typisk norsk å være god.


== Eksterne lenker ==
Lydklipp fra talen er tilgjengelig på NRKs nettsider, på området NRK Skole Besøkt 17. april 2020.
Brego

Brego (2512-2570 i det tredje tideverv) var en fiktiv person i J.R.R. Tolkiens bøker. Han var den andre kongen i Rohan. Han var sønn av Éorl Unge.
Brego ble konge etter sin fars død i 2545 (T.T.). Han og drev fiendene, som drepte hans far, ut av Kollemoene, og forsvarte Rohans grenser mot både Dunlendinger og Austringer.
Han bygde den gyldene hallen, Meduseld, i året 2569 i byen Edoras, og gjorde så Edoras til Rohans hovedstad i stedet for Aldburg. Da hallen var ferdig holdt han et stort gilde, og i dette gildet svor Baldor, Bregos eldste sønn, at han skulle gå De dødes stier, men derfra vendte han aldri tilbake. Brego døde av sorg året etter.
Bregor ble etterfulgt av sin andre sønn, Aldor. Brego hadde også en tredje sønn, ved navne Éofor. Éofor var stamfar ril Éomund av Østfold, far til Éomer.

I Peter Jacksons film versjon av To tårn er Brego en hest, som sannsynligvis er oppkalt etter den tidligere kongen. Aragorn møter hesten som er blitt vill og skremt ved å ha vært med på for mye slag og krig, og han snakker til den på alvers vis. Hesten hadde tilhørt Eowyns fetter, Kong Théodens sønn, Théodred.
Pierluigi Carafa

Pierluigi Carafa (den yngre) (født 4. juli 1677 i Napoli i Italia, død 15. desember 1755 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie og det pavelige diplomati, blant annet som nuntius i Toscana. 
Han ble utnevnt til kardinal i september 1728 av pave Benedikt XII, med Santa Prisca som tittelkirke. 
Han deltok ved  konklavet 1730 som valgte pave Klemens XII, og konklavet 1740 som valgte pave Benedikt XIV.
Andre kardinaler i samme slekt var Filippo Carafa della Serra (kreert 1378), Oliviero Carafa (kreert 1467), Carlo Carafa (1555), Diomede Carafa (1555), Alfonso Carafa (1557), Antonio Carafa (1568), Decio Carafa (1611), Pier Luigi Carafa (1645), Carlo Carafa della Spina (1665), Fortunato Ilario Carafa della Spina (1686), Francesco Carafa della Spina di Traetto (1773), Marino Carafa di Belvedere (1801), og Domenico Carafa della Spina di Traetto (1844). På morssiden var han beslektet med pave Paul V (1605–1621).


== Referanser ==
Aldor Gamle

Aldor Gamle (2544-2645 av det tredje tideverv) var en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens bøker. Han var den tredje kongen av Rohan, og den av alle kongene som styrte lengst (i hele 75 år) og ble 102 år gammel. Derav kom tilnavnet Gamle.
Han var den andre sønnen til Brego. Hans eldre bror Baldor forsvant da han forsøkte å gå De dødes stier, så Aldor ble konge i en alder av 26 år da faren døde i året 2570 T.T..
Hans lange styre var en gullalder for Rohan og Rohirrim vokste i antall, og de jaget ut eller tvang under seg alle Dunlendingene som var øst for elva Jarna og Adorn. Etter det ble Hovadal og andre fjelldaler bebygd, og han grunnla også tilfluktsstedet Dunhov. Det var lenge fred i Rohan i tiden etter kong Aldors død.
Aldor hadde mange barn, og av dem var de tre eldste døtre. Han styrte i 75 år, og ble kjent som Aldor Gamle. Han døde i år 2645 i det tredje tideverv, i en alder av 102 år, et år etter fødselen av sin første tipp-oldesønn. Han ble etterfulgt av sitt fjerde barn, sønnen Fréa, som hadde ventet til han var 75 år gammel før han endelig ble konge av Marken.
Elektrode

Med elektrode menes i allmennhet et elektrisk tilkoplingspunkt.
En elektrode er et stykke strømførende stoff som fører elektrisk strøm til eller fra en væske, en gass, en legemsdel osv, eller til en annen elektrode. Ved elektrolyse er det vanlig å bruke elektroder av karbon, ettersom metaller lett kan oksidere. Når det settes spenning mellom to elektroder, kalles den negative for katode, og den positive for anode. Elektrodene i brytere og andre elektriske kontakter bør ha veldig liten motstand, spesielt når spenningen er liten, ettersom kontaktflaten i virkeligheten er mindre enn den ser ut som, eller at urenheter på overflaten kan gjøre at strømmen bare går gjennom deler av kontaktflaten. Gode kontakter for svakstrøm, for eksempel til signaloverføring, kan ofte være belagt med gull fordi gull har god ledningsevne og ikke oksiderer.
Potensialdifferensen mellom to elektroder i en elektrokjemisk celle kalles elektrodepotensial. 


== Se også ==
Elektrolytt
Francesco Carafa della Spina di Traetto

Francesco Carafa della Spina di Traetto  (født 29. april 1722 i Napoli i Italia, død 20. september 1818 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet Den romerske kurie og det pavelige diplomati.
Han var blant annet nuntius i Venezia, og prefekt for Kongregasjonen for biskoper og regularklerikere.
Han ble utnevnt til kardinal i april 1773 av pave Klemens XIV.
Han var medlem av kommisjonen som skulle gjennomføre opphevelsen av jesuittordenen.
Han deltok ved konklavet 1774–1775 som valgte pave Pius VI, og ved konklavet 1799–1800 som valgte pave Pius VII.
Under den franske okkupasjon av Roma 1809–1814 tok han tilflukt i et kloster i Marche.
Andre kardinaler i samme slekt var Filippo Carafa della Serra (kreert 1378), Oliviero Carafa (kreert 1467), Carlo Carafa (1555), Diomede Carafa (1555), Alfonso Carafa (1557), Antonio Carafa (1568), Decio Carafa (1611), Pier Luigi Carafa (1645), Carlo Carafa della Spina (1664), Fortunato Ilario Carafa della Spina (1686), Pierluigi Carafa (1728), Marino Carafa di Belvedere (1801), og Domenico Carafa della Spina di Traetto (1844).


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1943
Kardinal Francesco Carafa della Spina di Traetto (1722-1818) *1760


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Musée Carnavalet

Musée Carnavalet eller Musée de l'Histoire de Paris er bymuseet i Paris. det ligger i Rue Sévigné nr. 23 i bydelen Le Marais, i 3. arondissement.
Museet er lagt til to eldre bygninger, Hôtel de Carnavalet og (fra 1989) Hôtel Le Pelletier de Saint-Fargeau. Mellom de to bygningene ligger lycée Victor-Hugo, og de er forbundet med et galleri i andre etasje.
Museet rommer samlinger av malerier, skulpturer, brukskunst, bruksgjenstander og arkeologiske funn som dekker Paris' historie fra de tidligste tider til første verdenskrig.


== Hôtel Carnavalet ==
Bygningen ble oppført mellom 1548 og 1560 som bolig for Jacques de Ligneris, president i det franske parlamentet. I 1578 ble huset kjøpt av Françoise de Kernevenoy, enke etter en bretonsk adelsmann med tilnavnet Carnavalet. Fra 1677 til 1696 tilhørte huset Marquise de Sévigné. I 1650-åra fikk arkitekten François Mansart i oppdrag å ombygge og utvide huset med en ekstra fløy.
Etter den franske revolusjon kom huset i offentlig eie, og ble i 1866 kjøpt av Paris by. Det ble utvida og renovert mellom 1871 og 1890 for å huse byens historiske samlinger. Bl.a. ble en del bygningsdetaljer fra hus som ble revet under baron Haussmanns nyregulering av byen tatt vare på. I 1914 ble bygningen på nytt påbygd.


== Hôtel Le Pelletier de Saint-Fargeau ==
Huset ble tegna av Pierre Bullet i 1590. Den mest spesielle detaljen er trappa med bærende konstruksjoner i støpejern, utført i en teknikk som først ble gjenoppdaga på 1800-tallet. Det ble en del av Musée Carnavalet på 1960-tallet. Ombygningen som forbinder de to bygningene fant sted mellom 1982 og 1989.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Musée Carnavalet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fréa

Fréa (2570-2659 av det tredje tideverv) var en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Han var den fjerde kongen av landet Rohan. Han ble konge da han var 75 år gammel da hans far, Kong Aldor Gamle, døde i 2645. Han var eldste sønn av Aldor Gamle, men hans femte barn. Han regjerte i bare 14 år, og etter kong Aldors styre varte freden i Rohan gjennom flere generasjoner, og lite er kjent om hans tidlige etterfølgere. Da Fréa døde i år 2659 T.T. ble han etterfulgt av sin sønn Frëawin.
Morten Lund

Morten Lund (født 6. januar 1945 i Bjugn) er en norsk politiker (Sp).
Han ble innvalgt på Stortinget fra Sør-Trøndelag i 1993.  
Han var vararepresentant i perioden 1989–1993.
Lund var ordfører i Bjugn i periodene 1987–1993, og varaordfører i perioden 1983–1987.


== Stortingets Presidentskap ==
1997 – 2001 annen varapresident i Odelstinget.


== Stortingskomitéer ==
2001 – 2005 medlem av Finanskomitéen.
2001 – 2005 varamedlem av Den utvidede utenrikskomitéen.
2001 – 2005 medlem av Fullmaktskomitéen.
1997 – 2001 leder av Næringskomitéen fra 27. mars 1999.
1997 – 2001 medlem av Kommunalkomitéen til 26. mars 1999.
1997 – 2001 varamedlem av Valgkomitéen.
1993 – 1997 medlem av Kommunalkomitéen.
1993 – 1997 medlem av Valgkomitéen.


== Eksterne lenker ==
(no) Morten Lund hos Stortinget 
(no) Morten Lund hos Norsk senter for forskningsdata
Øystein Hedstrøm

Øystein Hedstrøm (født 7. august 1946 i Moss) er en norsk politiker (FrP). Han var stortingsrepresentant for Østfold 1989–2005.
Han er sønn av verkstedeier Åke Willem Hedström fra Karlstad og hustru Astri Thue fra Moss. Øystein Hedstrøm er bror av komponist Åse Hedstrøm. Han giftet seg i 1993 med kosmetolog Britt Huseby, som han møtte på Reisesjekken på TV Norge.Han er utdannet tannlege fra Göteborgs universitet fra 1972. Han var skoletannlege og klinikksjef for tannhelsetjenesten i Rakkestad 1972–1981, deretter privatpraktiserende tannlege samme sted.Øystein Hedstrøm meldte seg inn i Anders Langes parti, som senere ble til Fremskrittspartiet, i 1973. Han hadde tidligere vært medlem av Unge Høyre. Han begynte sin politiske karrière på 1980-tallet som kommunepolitiker i Rakkestad, og satt i kommunestyret der i noen år. Han satt også i Østfold fylkesting i perioden 1988–1991. Som rikspolitiker skapte han mye oppmerksomhet i mediene da det ble avslørt at han i september 1995 hadde deltatt på det mye omtalte «møtet på Godlia Kino», arrangert av den innvandringskritiske organisasjonen Den Norske Forening. På 1990-tallet hadde han flere kampanjer sammen med Vidar Kleppe knyttet opp til innvandring som populært ble omtalt som «Hedstrøm & Kleppe show». Ellers arbeidet han i Stortingets næringskomité sammen med Kjell Opseth om prosjektet IT Fornebu.


== Stortingskomitéer ==
2001 – 2005 første nestleder  av Næringskomitéen.
1997 – 2001 nestleder av Næringskomitéen.
1997 – 2001 medlem av Valgkomitéen.
1993 – 1997 medlem av Næringskomitéen.
1989 – 1993 medlem av Energi- og industrikomitéen.
1989 – 1993 varamedlem av Valgkomitéen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Øystein Hedstrøm hos Stortinget 
(no) Øystein Hedstrøm hos Norsk senter for forskningsdata
Svein Roald Hansen

Svein Roald Hansen (født 20. august 1949 i Fredrikstad) er en norsk politiker (Ap). Han har sittet på Stortinget for Østfold siden 2001. Han er medlem av Finanskomiteen og var Stortingets tredje visepresident fra 2013 til 2017.


== Utdannelse og yrkesliv ==
Hansen har studert historie og statsvitenskap og arbeidet som journalist, i NTB fra 1971 til 1974, deretter Oppland Arbeiderblad til 1978. Derpå var han redaksjonssjef i Demokraten fra 1978 til 1982 og så redaksjonssekretær i A-pressens Oslo-redaksjon til 1983. 
I perioden 1990–1992 var Hansen redaktør i Sarpsborg Arbeiderblad, og fra 1999 til 2001 var han direktør for informasjon og samfunnskontakt i Hafslund ASA.


== Politisk virke ==
Fra 1983 var han politisk rådgiver for Gro Harlem Brundtland på Stortinget. Han ble valgt inn i kommunestyret i Borge i 1983, og fortsatte i Fredrikstad ved kommunesammenslåingen i 1994. Han ble gjenvalgt seinest i 2011. Han var ordfører i perioden 1995–1999.
I 1986–89 var Hansen politisk rådgiver og i 1992–95 statssekretær ved Statsministerens kontor.Han ble innvalgt på Stortinget fra Østfold i 2001 og gjenvalgt i 2005, 2009 og 2013. 
Fra 2003 til 2009 var han leder for Europabevegelsen. 


== Regjering ==
1. januar 1986 – 1. januar 1989: politisk rådgiver ved Statsministerens kontor
10. januar 1992 – 4. august 1995: statssekretær ved Statsministerens kontor


== Stortingskomiteer ==
2013–2017: medlem i Utenriks- og forsvarskomiteen
2009–2013: første nestleder i Utenriks- og forsvarskomiteen
2005–2009: andre nestleder i Kontroll- og konstitusjonskomiteen
2001–2005: medlem i Finanskomiteen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Svein Roald Hansen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Svein Roald Hansen hos Stortinget 
(no) Svein Roald Hansen hos Norsk senter for forskningsdata
Déor

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard er Déor (2644 – 2718 tredje tideverv) den syvende kongen av Rohan. Han var sønn av kong Goldwin. Déor ble født i det siste året av sin tippoldefar Kong Aldor Gamles styre, noe som førte til den bemerkelsesverdige hendelsen at det på samme tid levde fem generasjoner av samme familie i et hus. Déor ble konge etter sin far Goldwins død i 2699 T.T..
Mens han var konge ble dunnlendingene igjen et problem, etter at de hadde blitt drevet ut av Aldor lenge før. De hadde sakte, men sikkert begynt å komme tilbake i den nordre delen av riket i Goldwins tid. Mens Déor styrte gjorde de ofte innfall over Jarna, og i 2710 tok de Jarnagard, som hadde vært forlatt, og var ikke til å få bort derfra. Déor red nordover, men måtte innse at Jarnagard var umulig å ta tilbake.
Déor døde i 2718, etter nitten urolige års styre, og ble etterfulgt som konge av Rohan av sin sønn Gram.
May Hansen

May Hansen (født 8. mai 1953 i Fredrikstad) er en norsk politiker (SV). Hun ble innvalgt på Stortinget fra Østfold i 2001 og gjenvalgt i 2005. SV tapte sitt Østfold-mandat ved stortingsvalget 2009, og Hansen gikk dermed ut av Stortinget.
Hansen er utdannet sykepleier fra Menighetssøsterhjemmets sykepleierskole 1971–1974 og jordmorskole årene 1975–1976. Hansen arbeidet deretter som jordmor, blant annet ved Moss sykehus , Våler kommune, Fredrikstad sykehus og Rygge kommune.


== Stortingskomiteer og andre stortingsverv ==
2005–09: innpisker SV.
2005–09: medlem av familie- og kulturkomiteen
2005–09: medlem av valgkomiteen
2001–05: medlem og første nestleder av familie-, kultur- og administrasjonskomiten


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) May Hansen hos Stortinget 
(no) May Hansen hos Norsk senter for forskningsdata
Helm Hammerhand

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard er Helm Hammerhand (2691 – 2759 tredje tideverv) den niende kongen av Rohan, og den siste kongen av den første ættelinjen. Han var sønn av kong Gram. Han etterfulgte sin far da han døde i en urolig tid. Hans far hadde allerede kjempet i åpen krig mot Dunnlendingene, som opererte fra fortet Jarnagard som de hadde overtatt.
Sener i hans styre dukket det opp en mann ved navn Freka, som var dunnlending med rohansk blod. Freka holdt land på en av sidene av elva Adorn, ved Rohans grenser, og hevdet at han var en etterkommer av kong Frëawin av Rohan. Han planla å la sin sønn, Wulf, gifte seg med Helms datter. Freka marsjerte til Edoras med en stor hærstyrke menn, og planla å true kongen til å godta hans krav, men Helm Hammerhand knuser han med hånda si. Rasende dro Frekas menn fra Edoras, men kom igjen med en stor styrke av dunnleninger. Under ledelse av Wulf angrep de Rohan, men Helm trakk seg tilbake til Hornborg ved Helmsdjupet (som senere gitt nytt navn i hans ære), og der ble det en lang beleiring.
Hornburg hold et stort krigshorn, og alltid når det ble blåst i det brøt Helm gjennom fiendens rekker og drepte mange av mennene deres. Det er sagt at mange av de mennene han drepte ble drept med hans bare hender. Dette førte til den troen blant dunnlendingene at Helm Hammerhands vrede ennå vandret gjennom Rohan, og forsvarte Hornburg. Men på slutten av beleiringen ble Helm Hammerhand og begge hans sønner, Haleth og Háma, drept. Da Helm døde ble kroppen oppdaget frosset, mens den sto oppreist med åpne øyne og klar til kamp.
På gravhaugen til Helm Hammerhand skal blomsten Simbelmynë ha vokst hvitest og tettest. Dette anses som et bevis på at han var den største av alle kongene som Rohan hadde hatt.
Han ble etterfulgt av sin nevø, sønnen av Helms søster Hild ved navn Fréaláf Hildason, som beseiret Dunnlendingene.
Henrik Rød

Henrik Rød (født 14. september 1975 i Halden) er en norsk politiker (FrP).
Han ble innvalgt på Stortinget fra Østfold i 2001.  
Han var vararepresentant i perioden 1997–2001. Han har vært medlem av kommunestyret i hjembyen Halden siden 1995.
Henrik Rød har siden endt siviløkonomutdanning i 1998 vært selvstendig næringsdrivende innen eiendomsbransjen og driver i dag investeringsselskapet Maxmill Group AS.


== Stortingskomitéer ==
2001–2005 medlem av Kontroll- og konstitusjonskomitéen.
2001–2005 varamedlem av Valgkomitéen.


== Eksterne lenker ==
(en) Henrik Rød – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Henrik Rød hos Stortinget 
(no) Henrik Rød hos Norsk senter for forskningsdata 
Maxmill Group AS – Henrik Røds investeringsselskap
Antonio Felice Zondadari den eldre

Antonio Felice Zondadari (den eldre) (født 13. september 1665 i Siena i Italia, død 23. november 1737 i Siena) var en av den katolske kirkes kardinaler, og var tilknyttet den romerske kurie og det pavelige diplomati. Han var blant annet nuntius i Spania.
Han ble utnevnt til kardinal i mai 1712 av pave Pius VII, med Santa Balbina all'Aventino som tittelkirke. Han skiftet senere til Santa Prassede.
Han deltok ved konklavet 1721 som valgte pave Innocens XIII, konklavet 1724 som valgte pave Benedikt XIII, og  konklavet 1730 som valgte pave Klemens XII.
I samme slekt var kardinal Antonio Felice Zondadari den yngre (kreert 1801); han var også i slekt med pave Alexander VII (1655–1667).


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Kardinal Gasparo Carpegna (1625-1714) *1670
Kardinal Fabrizio Paolucci (1651-1726) *1685
Kardinal Antonio Felice Zondadari den eldre (1665-1737) *1701


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church