jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Andrzej Rudomina

Andrzej Rudomina eller Lu Ngan tö, Pan Sze  (født ca. 1595 i Dowgieliszki i Litauen, død 3. september 1632 i Fuzhou i Kina) var en polsk jesuitt og Kinamisjonær som virket hovedsakelig i Jiādìng i Jiangnan og Fuzhou i provinsen Fujian i Kina.    


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var av velstående adelig bakgrunn som sønn av Jan Rudomina og Dorota Galwelanka, og fikk en grundig humanistisk utdannelse på jesuittskoler i Vilnius (Litauen), Mainz (Tyskland), Louvain (i dag i Belgia) og Roma. 
Det var i 1618 at han avla løfter som jesuitt. 


=== Misjonær i Kina ===
Han dro fra Portugal  6. april 1625, og via Goa kom han til Macao.  Der fikk han sin avsluttende forberedelse på sitt virke i Kina ved jesuittenes universitetskollegium São Paulo. Mens han deretter gikk på misjonærenes språkskole i Jiādìng nær Shanghai ble han alvorlig tuberkulosesyk. Han var med under Jiadingkonferansen i 1527 der jesuittmisjonærene foretok en grundig gjennomdrøfting av hvilke  kinesiske ord de skulle benytte for å uttrykke sentrale kristne begreper som for eksempel Gud, sjel, engel. Fra 1628 virket han i provinsen Fujian, der han ble sykere hele tiden. Han dro til byen Fuzhou i 1630, antagelig fordi klimaet der var noe mildere, og fortsatte sin misonærgjerning der. Han arbeidet svært hardt og ble kjent for son godhet og ydmykhet. 
Da han døde i 1632 hadde han bare vært fem år i Kina. Nokså mange av de europeiske misjonærer slet med å tilpasse seg Kina helsemessig. Særlig på landet og i utkantstrøkene var de sanitære forhold dårlige; utilstrekkelige midler og dermed mangel på medisiner og feilernæring skapte problemer. Mange vestlige misjonærer ble syke; hele 51 døde før de var fylt femti år, som pater Rudomina som bare ble 38 år.
i


=== Forfatterskap ===
Andrzej Rudomina var både før og i sin tid i Kina en flittig og lærd forfatter, med et stort forfatterskap. Noen eksempler: Under sine studier i Leuven oversatte han J.E. Chokier de Surlets verk Thesaurus politicorum aphorismorum (Roma 1610) til polsk: O odmianie państwo i zgubie panujących i o słusznym ratunku. I Kina forfattet han to pamfletter på kinesisk om dygder og laster: Theu che pa fou sin tou (Hjertets atten bilder) og Che fou kin tai tou (Ti bilder av den flittige og den late mann). Sammen med pater Giulio Aleni skrev han Ke to je tchao (Svar på forskjellige spørsmål, 1630) og tro, natur og matematikk, et verk som var resultat av samtaler med lærde kinesiske mandariner.


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen


== Referanser ==


== Litteratur ==
L. Carrington Goodrich & Chao-Ying Fang (red.): Dictionary of Ming Biography, 2 bd., New York/London: Columbia University Press 1976
J. Krzyszkowski: O. Andrzej Rudomina Tow. Jez. W trzechsetną rocznicę zgonu; kilka dat i nazwisk, i «Misje Katolickie» 51 (1932)
Ludwik Grzebień, S.J. (red.): Encyklopedia wiedzy o jezuitach na ziemiach Polski i Litwy 1564-1995, Kraków 1996.
Louis Pfister: Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773, Chang-Hai, 1932 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971).
Jiadingkonferansen

Jiadingkonferansen  i 1627 var et viktig møte i kinesisk kirkehistorie. Det samlet jesuittmisjonærer fra hele Kina og under ledelse av den portugisiske pater André Palmeiro drøftet møtet grundig hvilke  kinesiske ord man skulle benytte for å uttrykke sentrale kristne begreper som for eksempel Gud, sjel, engel. 
For Gud ble man enig om å oversette med Tianzhu, og legge bort ordet Shangdi, unntatt der ordet forekom i pater Matteo Riccis verker, som var i bruk i misjonsøyemed. 
Jiādìng er en by noe nordvest for Shanghai i Jiangnan. Det var også i denne byen at mange nyankomne jesuitter fra Europa fikk grundig skolering i kinesisk språk og de konfucianske klassikere.
Julie Lunde Hansen

Julie Lunde Hansen (født 19. mars 1972 i Oslo) er en norsk tidligere alpinist. Hun var spesialist i storslalåm og oppnådde tre pallplasseringer i verdenscupen i løpet av karrieren:
1990: 

2.-plass i Klövsjö (bak Carole Merle)1991: 

2.-plass i Vail (bak Vreni Schneider)
3.-plass i Waterville Valley (bak Julie Parisien og Ulrike Maier)Hun tok gull super-G i junior-VM i alpint 1991 på Geilo. Hennes beste plassering fra internasjonale mesterskap for senior er en 12.-plass i storslalåm fra VM 1991 i Saalbach. Hun tok gull i både storslalåm og super-G under norgesmesterskapet i alpint 1991. Hun la opp etter sesongen 1993/94.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Julie Lunde Hansen – FIS (alpint) 
(en) Julie Lunde Hansen – ski-db.com
M1975

M1975 er en vestlig betegnelse (NATO-designasjon) for flere østblokkproduserte våpen:

2S4 Tyulpan, en sovjetisk 240 mm bombekaster
2S7 Pion, en sovjetisk 203 mm haubits
Baccalaureus

For graden innført med Bolognaprosessen, se bachelorBaccalaureus er en akademisk grad som har vært brukt ved europeiske universiteter siden middelalderen. Graden ble tatt i bruk ved universitetet i Paris i det 13. århundre, som den laveste akademiske graden. Betegnelsen skriver seg fra latin baccalaria, som betød et lite grunnstykke. Ordet kom til å betegne en ung knekt e.l. Baccalaureus er egentlig betegnelsen på innehaveren av graden, og er en hankjønnsform, mens graden betegnes som et baccalaureat. Hunkjønnsformen er baccalaurea.
Graden gikk etter hvert ut av bruk i mange europeiske land. I det tyskspråklige Europa ble den omkring 1820 erstattet av Matura og Abitur, dvs. examen artium. 
Derimot beholdt Storbritannia graden. Den ble også beholdt i Frankrike, men fikk der et innhold som svarte til tysk Matura eller Abitur snarere enn en grad på universitetsnivå.
Som følge av Bolognaprosessen har graden i det 21. århundre blitt reintrodusert i mange land som en treårig grad på universitetsnivå, gjerne med den engelske skrivemåten bachelor.


== Danmark og Norge ==
Graden baccalaureus ble tatt i bruk ved Københavns Universitet, som var det eneste universitetet i Danmark-Norge, ved opprettelsen i 1479.
Alle de fire fakultetene hadde rett til å tildele graden, men den var overveiende brukt ved det filosofiske fakultet. Der ble den avskaffet ved kongelig forordning av 11. mai 1775.


== Se også ==
Bachelor
Topola

Topola (serbisk: Топола) er en by og kommune i distriktet Šumadija. Det var i denne byen Karađorđe Petrović ble valgt til leder under Det første serbiske opprøret mot Det osmanske riket.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Topola – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Olav Flo

Olav August Flo (født 6. september 1922 i Bergen, død 29. september 1989) var en autodidakt bibliograf og statsstipendiat, knyttet til det filosofi-faglige miljøet ved Universitetet i Bergen.Grunnet sykdom fikk han aldri fullført grunnskolen, men måtte ta sine eksamener som privatist i voksen alder. Han arbeidet som ung ved Hansa bryggerier, siden som betjent ved Universitetsbiblioteket i Bergen, før han fikk stilling ved bibliotekets tilvekstavdeling. Vennskapet med professor i filosofi Knut Erik Tranøy bidro til at Flos stilling ble endret, og Tranøy bidro også til at Flo i 1975 ble utnevnt til statsstipendiat.
Flos virksomhet som bibliograf falt sammen med en ekspansjonsperiode for norsk filosofi, og Flo var en foregangsmann i arbeidet med en bibliografisk dokumentasjon av virksomheten. Han hadde også i noen år en årlig spalte i Norsk filosofisk tidsskrift. Han publiserte en lang rekke bibliografier fra 1968 og framover, hovedsakelig som personbibliografier for norske filosofer. Et toppår var 1971, da han blant annet utga Bibliography of the writings of Knut Erik Tranøy 1946-69 (1971), Bibliografisk nøkkel til 'Bergens-filosofene', selektiv bibliografi for årene 1943-70 (1971) og Bibliografi over Arne Næss' forfatterskap 1936-70 (1971). Flo var også en sentral bidragsyter til Willy Dahls bio-bibliografiske verk Nytt norsk forfatterleksikon (1971).
Flo konverterte til katolisismen i 1960-årene, og tilhørte St. Paul menighet i Bergen. Han giftet seg i 1966 med bibliotekar Signe Jensen Flo og de fikk to barn. Flo takket for vennskapet med Tranøy ved å navngi sin sønn (Knut Georg) etter ham og etter den finske filosofen Georg Henrik von Wright, som også var en personlig venn.


== Referanser ==
Grill Bill and The Hot Dogs

Grill Bill  (tidligere Grill Bill and The Hot Dogs) er et norsk band, etablert i 2004 av Peter A. Lorentzen (piano) Bjørn A. Dæhlin (bass) og Hans-Olav Thyvold (gitar) som hadde spilt sammen i Oslo-bandet Noia frem til tusenårsskiftet, sammen med Stein-Gøran Nøstvik (vokal) og Håvard Wien (trommer), sistnevnte kjent fra Barske Karer. Nils Mathisen (egne plater, Jonas Fjeld, Cecilia Wennersten m.fl), ble med på fiolin tidlig i 2005 og samme høst ble Torstein Velsand (gitar, pedal steel, fele) med, og i 2007 ble gruppa komplettert med Lasse Kolsrud, (Bokk & Bayer) på gitar og vokal. I 2018 ble Geir Bremer bandets keyboardist.
Ideen var i utgangspunktet bare å gjøre noen strøjobber live, og en slags felles plattform ble meislet ut i form av et repertoar med føttene plantet i blues: Robert Johnson, Charley Patton og Muddy Waters var hjørnesteiner i de tidligste setlistene til bandet, men etter hvert som bandet også begynte å utforme eget materiale, kom det for dagen en allsidighet og en manglende respekt for kategorier som inviterte til sammenligninger med alt fra Grateful Dead og The Band til Rolling Stones og The White Stripes. 
Da Lasse Myrvold fikk uhelbredelig kreft, tok produsent Calle Hamre initiativ til å lage en tributt-plate, og han spurte Grill Bill om å spille inn en av Myrvolds mest personlige låter, Madelen. Låta kom ut på tributt-plata Dans til musikken i 2006, ble plukket opp av flere radiostasjoner og gjorde det godt på Norsktoppen, 
Myhrvold-tributten kom ut på Reel Noise Records, og selskapet oppfordret gruppa til å prøve seg med en utgivelse av eget materiale. Resultatet ble Jeg drar hjem, som toppet Norsktoppen i fire uker  i 2007 og skaffet bandet et publikum over hele landet. 
Høsten 2008 slapp Grill Bill sin andre egenkomponerte single, Fri i morra (single). Sangen lå 14 uker på Norsktoppen, hvorav én uke på førsteplass.
Gruppas debutalbum Fri i morra ble sluppet 20. september 2010 på Reel Noise records. Albumet inneholdt gruppas fjerde Norsktoppen-hit, "Brenner for deg," en norsk versjon av Blue Oyster Cult's "Burnin' for you"
Bandet ble oppløst i november 2012. Den siste konserten ble holdt på en utsolgt Lundetangen Pub i Skien 10. november 2012.
I desember 2015 gjorde Grill Bill en romjulskonsert på Herr Nilsen i Oslo som siden er blitt en fast tradisjon, og fra 2020 har bandet trappet opp konsertvirksomheten.


== Medlemmer ==
Stein-Gøran Nøstvik – vokal, perkusjon
Peter A. Lorentzen – piano, vokal (2003 - 2012)
Hans-Olav Thyvold – gitar, slidegitar, vokal
Bjørn A. Dæhlin – bass
Torstein Velsand – gitar, steelgitar, fele, vokal
Håvard Wien – trommer, perskusjon, vokal
Nils Mathisen – El fele, vokal
Lasse «Tredemølle» Kolsrud – Akustisk gitar, vokal
Geir Bremer - keyboards, vokal (fra 2018)


== Diskografi ==
Dans til musikken (Hyllestplate til Lasse Myrvold. Grill Bill deltok med låta Madelen)
«Jeg drar hjem» (singel 2006)
«Fri i morra» (singel 2008)
Fri i morra (album 2010)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Twitter
You Tube
Edward, jarl av Wessex

Prins Edward, jarl av Wessex (Edward Antony Richard Louis; født 10. mars 1964) er medlem av den britiske kongefamilien, og det yngste barnet til dronning Elizabeth II av Det forente kongerike Storbritannia og Nord-Irland. Han har hatt tittelen jarl av Wessex siden 1999. I mars 2019 fikk han tittelen jarl av Forfar til bruk i Skottland.Prins Edward er nummer 13 i rekkefølgen til den britiske tronen.Han giftet seg med Sophie Helen Rhys-Jones 19. juni 1999. Paret har to barn.
Edward er den eneste av Elizabeth II's barn som kun har vært gift én gang, og som aldri har vært skilt.
Edward ble i 1988 tildelt storkors av St. Olavs Orden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Prince Edward, Earl of Wessex – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Edward, jarl av Wessex på Internet Movie Database 
(en) Edward, jarl av Wessex hos The Movie Database 
(en) Edward, jarl av Wessex hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Edward, jarl av Wessex hos The Peerage
Sompting

Sompting er en landsby og et verdslig sogn i kystdistriktet Adur i grevskapet West Sussex i England. Landsbyen er lokalisert mellom Lancing og Worthing, vet foten av sørhellingen til nasjonalparken South Downs. I henhold til folketellingen i 2011 bor det 8 561 innbyggere i landsbyen og sognet.


== Historie ==
På nordenden av landsbyen ved Park Brow eksisterte det fra bronsealderen og til jernalderen i romersk tid eksisterte det en bosetning. Den varte fram til dens bygninger ble brent ned en gang rundt år 270, muligens av saksiske eller frankiske pirater. Det er mulig at innbyggerne flyttet seg herfra til relativ trygghet ved bygdeborgen ved Cissbury Ring.
Landsbyen Sompting er nevnt i Domesday Book (1086) som Sultinges. Navnet antas å være angelsaksisk opprinnelse, en sammensetning av Sompt + ingas i betydningen «beboerne ved myra». Sognekirken, viet jomfru Maria, er fra angelsaksisk tid, og har et uvanlig tårn av typen som på engelsk kalles rhenish helm, «rhinsk hjelm». Den ble reist omkring 960, og senere noe endret av normannerne da William de Braose ga den til tempelridderne på 1100-tallet. På 1400-tallet ble den gitt til johannitterne. 
Bygningen Sompting Abbots var opprinnelig en herregård fra normannisk tid. Den nåværende bygningen er resultatet av ombygging, formet av Philip Charles Hardwick, som var ferdig i 1856, og den brukes som skole. Navnet kommer av et den var eid av abbeden av Fecamp i Normandie, og senere av abbeden av Syon Abbey i Middlesex. I 1248 hadde abbeden av Fecamp også et fengsel i landsbyen. Caroline av Braunschweig, Georg IVs gemalinne, bodde der i 1814 da hun var på vei til kontinentet. 
Et hus som tilhørte eventyreren Edward Trelawny (1792–1881), forfatter og en venn av poeten Percy Bysshe Shelley, er også i landsbyen. I tolv år og fram til sin død bodde han her.Sompting Rectory, prestegården, er i sin nåværende form fra 1791, men også denne bygningen går lenger tilbake. Den var i Tempelriddernes eie fra 1154, og ble gitt videre til johannitterne på 1400-tallet. Under den andre verdenskrig var det en krigsfangeleir på eiendommen. 
Menighetssalen, Parish Hall, ble opprinnelig bygget som et studierom i 1889 av H.P. Crofts, eieren av Sompting Abbots. Landsbyens metodistkirke ble reist i 1887. 
Sognet omfatter også Beggars Bush, Upper Cokeham og Lower Cokeham.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sompting – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

 Sompting hos Wikivoyage
Sompting Parish Council
Sompting Estate
Adur & Worthing Council
Draga av Serbia

Dronning Draga av Serbia (født 23. september 1861 Gornji Milanovac, død 11. juni 1903 Beograd) også kjent som Draga Mašin var gemalinnen til kong Aleksandar Obrenović. 
Hun var av borgerlig herkomst, og var 12 år eldre enn sin mann. De fikk ingen barn. Hun og hennes mann ble drept i et attentat i Marseille i Frankrike gjennomført av en gruppe menn, senere kjent som Den svarte hånd. Kongeparet ble myrdet på sitt eget soveværelse, maltraktert og kastet ut av vinduet i slottet.


== Referanser ==
Lardon Chase, Holies og Lough Down

Lardon Chase, Holies og Lough Down er et naturområde i Berkshire i England. Det består av tre av National Trusts eiendommer utenfor landsbyen Streatley, med utsikt mot Goring Gap. Området består av både hei og skog, og det er en rekke turstier og utsiktspunkter. 
Lardon Chase og Lough Down er henholdsvis nord- og sørsiden av åsen vest for krysset mellom A329 og B4009. Begge strekker seg til golfbanen i Streatley. The Holies ligger sørvest for krysset, på den andre siden av B4009.
Westbury College Gatehouse

Westbury College Gatehouse er et porthus fra det 15. århundre ved et presteseminar fra det 13. århundre i Westbury-on-Trym i City of Bristol i England. Det eies av National Trust. Det er en vernet bygning, klasse I.Reformatoren John Wyclif er blant de mest kjente studentene ved seminaret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Westbury College Gatehouse hos National Trust
Ian Pearce

Ian Anthony Pearce (født 7. mai 1974 i Bury St. Edmunds, England) er en engelsk fotballspiller som spiller i Oxted & District FC. Han spiller forsvar.
Startet karrieren i Chelsea FC og spilte her fra 1990 til 1993, men han spilte bare fire kamper. Han gikk til Blackburn Rovers i desember 1993. Han ble seriemester med klubben i 1994/95. I oktober 1998 kjøpte West Ham United ham for £3.5 millioner. Han spilte 139 kamper i London-klubben før han gikk til Fulham i 2004.


== Eksterne lenker ==
(en) Ian Pearce – Transfermarkt 
(en) Ian Pearce – Soccerbase.com 
(en) Ian Pearce – FootballDatabase.eu 
(en) Ian Pearce – FBref
Fylkesvei 3604

Fylkesvei 3604 går mellom Engene i Arendal og Fevik i Grimstad kommune.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 35 (Aust-Agder).


== Kommuner og knutepunkter ==

 ArendalØstre Vessøya 

 GrimstadØstre Vessøya 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3604
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 3586

Fylkesvei 212 i Aust-Ader går mellom His og Kolbjørnsvik i Arendal kommune.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Arendal


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv212
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Steve Tanner

Stephen Tanner (født 21. oktober 1970) er en engelsk tidligere fotballdommer. Han fikk sin debut som Premier League-dommer i 2006/07 i kampen mellom Reading FC og Everton. Begynte å dømme ordentlig i systemet i 2002/03. 
Han har dømt 27 kamper i Premier League.


== FA Premier League 2008/09 ==


== FA Premier League 2007/08 ==


== Premier League 2006/07 ==


== Premier League-karriere ==


== Eksterne lenker ==
Steve Tanners profil på Professional Game Match Officials (PGMOL) offisielle side
De Frie Evangeliske Forsamlinger UNG

De Frie Evangeliske Forsamlingers Barne- og Ungdomsråd (DFEF-BUR) er et av fellestiltakene i bevegelsen De Frie Evangeliske Forsamlinger (DFEF) i Norge. BUR koordinerer barne- og ungdomsarbeidet i bevegelsen. 
De Frie Evangeliske Forsamlingers Barne- og Ungdomsråd (DFEF-BUR) ble stiftet i 1991, og ble dannet med det formålet å styrke arbeidet blant barn og unge i bevegelsen.
DFEF-BUR er et selvstendig, rådgivende og hjelpende organ for barne- og ungdomsarbeidet innen DFEF, og ønsker å være en støttepartner og ressurs for lederne og arbeiderne i alle de ulike barne- og ungdomsgruppene. Dette gjøres gjennom å formidler ledermateriell, og arrangerer kurs og konferanser for ledere i barne- og ungdomsarbeidet innen bevegelsen . 
BURs motto er: "Å vinne og disippelgjøre barn og ungdommer for Kristus og menigheten".


== Tentro ==
DFEF-BUR en av samarbeidspartnerne i Tentro. Det er en frikirkelig konfirmasjonsundervisning, som kan velges i stedet for kirkelig eller borgerlig konfirmasjon.


== FBU ==
DFEF-BUR en av medlemsorganisasjonene i Frikirkelig Barne- og Ungdomsunion (FBU).


== Kilder ==
www.dfef.no


== Eksterne lenker ==
– DFEF-BUR Arkivert 31. mai 2014 hos Wayback Machine.
– Tentro
– DFEF i Norge
– Frikirkelig Barne- og Ungdomsunion
Esterelfjellene

Esterel-fjellene er en liten fjellkjede i Provence, Frankrike. Fjellkjeden ligger mellom Cannes og Agay. Her ligger også det kjente feriekomplekset Cap Esterel, som regnes å være blant den franske rivieraens alle største perler.
Earl grey-te

Earl grey-te er en sort te som er smakssatt med olje som er utvunnet av skallet fra bergamottappelsin.


== Historie ==
Tradisjonelt har betegnelsen «earl grey» vært bruk om sort te produsert av Twinings, men i dag brukes betegnelsen også om grønn og hvit te med smak av bergamott fra en rekke forskjellige produsenter.
Teen har fått sitt navn etter Charles Grey (1764–1845), den andre jarl av Grey, som var statsminister i Storbritannia på 1830-tallet. En anekdote forteller at den spesielle teen ble gitt som gave av en takknemlig kineser hvis sønn ble reddet fra drukning av en av Greys menn. Den første teen var en blanding av fermentert indisk og ceylon-te. Ettersom helsebringende, grønn te er langt mer utbredt enn sort te i Kina, synes det lite sannsynlig at en takknemlighetsgave skulle baseres på sort te. Dessuten var Charles Grey aldri i Kina. En annen versjon av anekdoten sier at teen kom som gave fra en indisk raja som ble reddet fra en tiger av en av Greys tjenere.
Den spesielle teen ble uansett så populær blant statsministerens tegjester at han gav en prøve til sin tehandler, Twinings, og bad om at de laget en tilsvarende blanding. Etter hvert ble teen med den nye smaken også gjort tilgjengelig for andre kunder. Twinings Earl Grey er en blanding av kinesisk te, indisk darjeeling, ceylon-te samt noe Lapsang souchong, en sterk, røykpreget, sort te. Selv om den ofte serveres uten melk, foretrekker mange å drikke Earl Grey tilsatt litt melk.
Et annet tehus, Jacksons, gjør krav på å ha blandet den første Earl Grey-teen etter at Lord Grey gav oppskriften til Robert Jacksons partner, George Charlton, i 1830. Deres te har vært i kontinuerlig produksjon siden og oppskriften er fortsatt i deres besittelse. Jacksons te er basert på kinesisk te. Uenigheten mellom de to virksomhetene pågår stadig, selv om de i dag har samme eierselskap.
I dag tilbys forskjellige varianter av earl grey-te, som Lady Grey og Earl Red. Medlemmer av Greyfamiliene har gjennom årene valgt å samarbeide med andre tehus, og det finnes også en Earl Grey-variant fra Lipton.
CIA – USAs hemmelige kriger

CIA – USAs hemmelige kriger (originaltittel: CIA: Guerres secrètes; på engelsk CIA: Secret Wars) er en engelskspråklig fransk dokumentarserie i tre deler fra 2003 som tar for seg CIAs historie fra 1947 til 2001. Serien er skapt av den franske dokumentarfilmskaperen William Karel og har et kritisk blikk på den amerikanske etterretningsorganisasjonen. Den er i stor grad basert på intervjuer av folk som har hatt ulike posisjoner i organisasjonen. Blant disse er Robert Baer, Frank Carlucci, William Cohen, Alexander Haig, Richard Helms, Stansfield Turner og James Woolsey. Tidligere KGB-agent Oleg Kalugin er også et hypping brukt intervjuobjekt.
Serien ble produsert av ARTE France og France 5, i samarbeid med NRK, australske SBS, canadiske Télé-Québec og belgiske RTBF.Serien ble sendt på NRK1s Dok1 fra 29. september til 13. oktober 2003.


== Innhold ==
Episode 1 «Hemmelige operasjoner»Seriens første del tar for seg perioden 1947–1977. Her for vi se hvordan CIA var involvert i kuppene i Guatemala, Iran og Kongo i 1950-årene. Vi får også se deres innblanding i revolusjonen på Cuba, samt Cubakrisen og drapet på John F. Kennedy. Videre deres involvering i Vietnamkrigen og Operasjon Phoenix, i tillegg til Watergate-skandalen, Operasjon Chaos, komite-høringene i 1970-årene og deres rolle i statskuppet i Chile. Episoden tar også for seg CIAs kontakt med nazistene like etter krigen.
Episode 2 «Slutten på illusjonene»Seriens andre del tar for seg perioden 1977–1989. Her for vi se hvordan CIA var involvert i Afghanistan, den islamske revolusjon i Iran og gisselaksjonen i 1980. Videre viser episoden deres rolle i Ronald Reagans vei til presidentembetet og deres rolle i Iran-Contras-skandalen i 1980-årene.
Episode 3 «Fra den ene krigen til den andre»Seriens tredje del tar for seg perioden 1990–2001. Her for vi et dypere innblikk i hvordan CIA ble mindre relevant under Bill Clinton. Videre blir vi bedre kjent med deres rolle i Gulfkrigen i 1991, samt det første terrorangrepet mot WTC i 1993. Vi får også et innblikk i striden mellom CIA og FBI i 1990-årene, samt terroraksjonene den 11. september 2001. Episoden tar også for seg oljelobbyens sterke innflytelse på amerikansk politikk, samt CIAs jakt på Osama bin Laden. Det settes også et kritisk søkelys på George W. Bush og Bush-familiens tilknytning til oljelobbyen og deres forbindelse til Saudi-Arabia. Episoden viser hvor lydhøre amerikanske presidenter har vært overfor oljelobbyen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) CIA – USAs hemmelige kriger på Internet Movie Database