jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Markasitt

Markasitt er et mineral som har kjemisk formel FeS2, og består altså av jern og svovel.  Det tilhører mineralgruppen sulfider.
Markasitt blir dannet hydrotermalt, ved at væske renner gjennom vertsbergarten og løser opp enkelte element som igjen blir avsatt når væsken når et metningspunkt. Elementene som blir avsatt kan være Fe og S, som sammen kan danne mineralet markasitt. Markasitt er konsentrert i avgrensede soner, årer, der væske er blitt transportert gjennom vertsbergarten.
Markasitt danner messing-gule og litt grønne, rombiske krystaller. På grunn av jerninnholdet ruster det veldig lett og danner rustflekker i bergartene det finnes i.  


== Forekomster ==
Det er blitt rapportert langt færre funn av markasitt FeS2 enn den polymorfe varianten svovelkis FeS2. Markasitt er blitt funnet i oslofeltet ved Dalen-Kjørholdt gruver i Porsgrunn, som et sekundærmineral etter nedbrytning av magnetkis i Sauda, i Kautokeino og i vågan


== Lignende mineraler ==
Kobberkis (Chalcopyritt) ligner på Markasitt, men har en litt sterkere gulfarge, fordi det også inneholder kobber. Kobberinnholdet gjør kobberkis mykere enn markasitt. Kobberkis har formelen: CuFeS2, d.v.s. mineralet inneholder kobber, jern og svovel. 
Magnetkis (Pyrrhotitt) ligner mye på grunn av fargen, men er mer bronsefarget. Magnetkis er et vanlig mineral i Norge og har formelen: FeS.
Arsenkis (Arsenopyritt) har også en annen strekfarge og er grå, litt metallisk. Arsenkis finnes i Norge, på Stord, Sulitjelma og i Trøndelag, og har formelen: FeAsS.
Svovelkis (Pyritt) har en lys gul, metallisk strekfarge, og mangler helt grønn farge.  Svovelkis er oppbygd med en kubisk krystallform. Svovelkis som finnes i hele Norge ligner veldig på markasitt, og har samme formel FeS2.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
mindat.org
Långflon

Långflon er et tettsted i kommunen Torsby, i nordre Värmland. Det er et populært grensehandelsområde langs Klaraälven.
Maria Michalk

Maria Ludwiga Michalk (født 6. desember 1949 i Merka, nå Radibor) er en tysk politiker (CDU).
Hun ble 28. september 1990 innvalgt i det første fritt valgte Folkekammeret i DDR. 3. oktober samme år ble hun innvalgt i den tyske Forbundsdagen for CDU i Sachsen. Hun satt i Forbundsdagen frem til 1994, og fra 2002 har hun igjen vært medlem av Forbundsdagen.
Maria Michalk er sorbisk, romersk-katolsk, gift med Wolfgang Michalk og har tre barn, Franziska, Claudius og Dorothea.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maria Michalk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Maria Michalk hos Forbundsdagen 
(de) Maria Michalk på YouTube
Bevis (jus)

Bevis er i prosessretten noe som fremlegges av partene i en rettssak for å påvirke retten til å legge et spesielt faktum til grunn. En annen betegnelse på det samme er bevismiddel. 
Man deler gjerne bevismidlene opp i tre hovedgrupper: 

Forklaringer
Tekniske bevis (reelle bevismidler)
DokumentbevisEn forklaring kan være fra en part i saken, et vitne eller en oppnevnt sakkyndig. Tekniske bevis (reelle bevismidler) er betegnelsen på ulike gjenstander som kan belyse forhold i saken; eksempler er drapsvåpen, fingeravtrykk eller DNA-tester. Også menneskekroppen kan være et slikt bevis. Dokumentbevis er dokumenter med meningsinnhold som partene eller andre er i besittelse av, og hvor det er innholdet i dokumentet som har bevisverdi. 
Prosesslovgivningen inneholder regler som innebærer at partene kan pålegges å utlevere dokumentbevis (såkalt provokasjon). I sivilprosessen vil partene ellers måtte fremskaffe bevis på egen hånd, mens det innen straffeprosessen normalt er politiet som gjennom etterforskning og beslag fremskaffer bevismidlene.
Bevisene skal føres direkte for den dømmende rett (det såkalte bevisumiddelbarhetsprinsippet), slik at vitner forklarer seg direkte i rettssalen, reelle bevismidler fremlegges for gransking og dokumentbevis leses opp.
Retten må foreta en samvittighetsfull helhetlig vurdering av de bevisene som er kommet frem i saken, og fatte en beslutning basert på dette. Det gjelder ulike regler for hvor sikkert noe må være godtgjort for at retten skal kunne legge det til grunn. I sivile saker er utgangspunktet at retten skal legge til grunn det faktum som fremstår som mest sannsynlig. I straffesaker er derimot regelen at straffeskylden må være bevist utover enhver rimelig tvil, noe som har sammenheng med viktigheten av å unngå justismord. Også i sivile saker kan imidlertid kravene til bevisets styrke i noen tilfeller skjerpes, basert på de uheldige konsekvenser det vil kunne få dersom avgjørelsen er feil. Dersom avgjørelsen av et spørsmål om erstatningsansvar for eksempel vil komme an på om noen har begått en straffbar handling, vil beviskravet normalt skjerpes noe, skjønt kravene vil ikke være like strenge som i en straffesak.
Retten kan kun bygge sin avgjørelse på de bevis som er ført under hovedforhandlingen. Overfor de bevis som er ført har derimot retten fri bevisbedømmelse og kan bedømme hvilken vekt de forskjellige bevis skal ha. 


== Bevis i norsk straffeprosess ==
I norsk straffeprosess er hovedregelen at påtalemyndigheten har bevisbyrden for skyldspørsmålet, og som må bevise at siktede oppfyller både de objektive og subjektive straffbarhetsbetingelser. For domfellelse må skyld være bevist utover enhver rimelig tvil.
I mars 2021 ble det klart at politiet nå oppretter et sentralt bevislager på Gardermoen, som i første omgang vil være på 2500 kvadratmeter og skal tas i bruk i løpet av 2022.


== Referanser ==


== Se også ==
Indisium
Bevisbyrde
Beviskrav
Anekdotisk bevisføring

Et anekdotisk bevis er en form for tankefeil der en «viten» bygger på et enkeltstående tilfelle (ev. et begrenset antall enkeltstående tilfeller) som ikke kan bestrides. Beviset er dermed i logisk forstand et ugyldig argument.


== Prinsipp ==
Begrepet anekdotisk bevis brukes ofte som motsetning til vitenskapelig bevis. Anekdotiske bevis er ikke nødvendigvis representative for det typiske; statistisk bevisføring gir for eksempel som regel et riktigere bilde. I tillegg til den statistiske uvissheten har anekdotiske bevis normalt også et aspekt av menneskelig tolkning som kan påvirkes på mange vis, for eksempel økonomisk egeninteresse eller kognitiv dissonans.
Anekdotiske bevis regnes som den minst troverdige form for bevisførsel. Det benyttes likefullt i forskningssammenheng til å lansere hypoteser, men i vitenskapelig sammenheng vil det aldri kunne benyttes til å trekke konklusjoner.
Det er gjennomført forskning som viser at nyhetsmedias utbredte bruk av anekdotiske bevis kan manipulere allmennoppfatning ved at menneskehjernen husker de oppsiktsvekkende historiene bedre enn de gjennomsnittlige. I noen tilfeller kan slik eksponering lede til moralpanikk.


== Eksempler ==
Hvis min bestemor har røkt sigaretter fra hun var 15 år, og fremdeles er i live som 102-åring, kan jeg fremlegge dette som et anekdotisk bevis på at sigarettrøking ikke er helseskadelig.
Etter at jeg begynte å gå til soneterapeut har jeg vært langt mindre forkjølet, altså har jeg anekdotisk bevis for at soneterapi hjelper mot forkjølelse.
Hvis arbeidsformidleren hos NAV sier: "Du trenger bare å gjøre sånn og slik, så får du nok jobb. Det fungerte for meg!"I disse tilfellene ville man ved vitenskapelig bevisføring kunne bruke statistiske undersøkelser eller dobbeltblindede studier for å komme frem til en mer pålitelig konklusjon.


== Utbredelse innen markedsføring ==
Anekdotisk bevisføring er et gjennomgående fenomen innen markedsføring av alternativ behandling, kosttilskudd, slankemidler og så videre. De positive historiene trekkes frem og effekten settes i sammenheng med behandlingen eller preparatet som er gitt, normalt uten at det resonneres over andre mulige forklaringer og årsakssammenhenger. Et eksempel på dette er hvordan det norske kosttilskuddet VitaePro som i mangel av vitenskapelig dokumentasjon markedsføres med slagordet «Det funker for meg!».I henhold til den norske markedsføringsloven er anekdotiske bevis ikke regnet som tilstrekkelig dokumentasjon på en påstand om et produkt eller en tjeneste.


== Se også ==
Anekdote
Bevis (peker)


== Referanser ==
Indisium

Indisium (fra latin: indicare = «tegn, merke», jf. indikere) er et begrep brukt i enkelte lands rettspleie for indirekte bevis. Indisium er en faktor (indikator) som kan sannsynliggjøre en handling eller tilstand, og til sammen kan flere indisier benyttes for å forsterke en påstand. 
I norsk rett brukes ikke begrepet indisium, da det er fri bevisførsel i norsk rett, og derfor må alle bevis som fremlegges vurderes av retten. Man klassifiserer altså ikke bevis i norsk rett. Begrepet indisiebevis blir av og til likevel brukt for å illustrere at det er større sannsynlighet for at en gjerning har funnet sted, enn at den ikke har det.
Eks.: En tiltalt forklarer at han var hjemme hele dagen på en viss dag, likevel ble ikke hans stasjonære datamaskin brukt på hele dagen, enda den vanligvis ble brukt når han var hjemme, i tillegg til at mobiltelefonen ikke ble brukt. Dette vil forsterke vitnemålet fra vitnet «A» som sier hun så tiltalte gå ut av en bil 12 km fra hjemmet den dagen.
Da vil loggen fra datamaskinen og mobiltelefon forsterke vitnemålet, likevel klassifiseres begge som bevis.


== Referanser ==
Motiv

Motiv kan referere til:

Motiv (bilde) – malerisk eller fotografisk
Motiv (litteratur) – gjentagende elementer i fortellinger
Motiv (jus) – en naturlig begrunnelse for å utføre en handling
Motiv (musikk) – Betegnelse innen den musikalske formlæren for den minste melodiske meningsenhet
MOTIV – medlemsblad for Juvente
Haus der Kulturen der Welt

Haus der Kulturen der Welt er et museum i Berlin som arrangerer utstillinger om samtidig kunst, musikk, litteratur og annen kultur fra Asia, Afrika, Latin-Amerika og ikke-europeiske deler av verden. 
Museet stiller også sine lokaler til rådighet for eksterne utstillere og samarbeider med universiteter, museer og kulturorganisasjoner.
Haus der Kulturen der Welt ble grunnlagt i 1989, og har sete i Kongreßhalle. Bygningen ble på grunn av sitt futuristiske utseende brukt som kulisse for science-fiction-filmen Æon Flux.


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) Kongresshalle Berlin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kongresshalle Berlin – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Om bygningen
Kulturveranstaltungen des Bundes in Berlin GmbH
Deutsche Welle

Deutsche Welle (DW) er en tysk internasjonal kringkastingsorganisasjon. Den kringkaster nyheter og informasjon på kortbølger og satellittradio på 29 språk. Fjernsyn kringkastes på tre språk, og nyheter på internett, på 30 språk. Den kan sammenliknes med BBC World Service, Voice of America og Radio France Internationale.
Deutsche Welle har hatt regelmessige sendinger siden 1953. Frem til 2003 holdt organisasjonen til i Köln, men har nå sete i det gamle føderale regjeringsområdet ved bredden av Rhinen i Bonn. Fjernsynssendingene produseres i Berlin, mens internettnyheter produseres både i Berlin og Bonn.
Den 3. februar 2022 fikk Deutsche Welle sendeforbud i Russland. Forbudet var en reaksjon på Tysklands forbud mot den tyskspråklige versjonen av Russlands statskanal Russia Today, RT DE.Dagen etter, den 4. februar, ble Deutsche Welle sperret i Hviterussland, for første gang siden oppløsningen av Sovjetunionen.


== Galleri ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Deutsche Welle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Nailea Norvind

Nailea Norvind (f. 16. februar 1970 i Mexico by) er en meksikansk skuespiller som har medvirket i både tv-serier og i filmen Gaby: A True Story. Hun har også medvirket med sin stemme (oversatt til spansk tale) i filmen Atlantis: The Lost Empire. Hun startet sin karriere veldig ung, men hun er mest kjent for sin opptreden i såpeserien Quinceañera.
Hun er datter av den norske skuespilleren Eva Norvind. Nailea var gift med Fernando Gonzalez Parra fra 1993 til 1998 og hun har to døtre, Naian og Tessa.


== Eksterne lenker ==
(en) Nailea Norvind på Internet Movie Database 
(fr) Nailea Norvind på Allociné 
(en) Nailea Norvind på AllMovie 
(en) Nailea Norvind hos The Movie Database
La ley de Herodes

La ley de Herodes er en meksikansk film fra 1999. Det er en satirisk komedie som tar for seg korrupsjonen i Mexico og den retter seg direkte mot partiet PRI. Handlingen foregår i året 1949. Filmen er produsert av Luis Estrada. 
Den vant blant annet den meksikanske Arielprisen.


== Handling ==
En ordfører i den fiktive landsbyen San Pedro de los Saguaros blir lynchet av sinte landsbyboere, blir et parti-medlem fra Partido Revolucionario Instituciona som heter Juan Vargas utnevnt til midlertidig borgermester av statsguvernøren. I begynnelsen forsøker den nye ordføreren å gjøre så godt han kan. Men mangel på økonomiske midler. Det faktum at flertallet av landsbyboerne ikke snakker spansk, og all motstanden fra både en lokal lege og Doña Lupe (en bordell-eier) ødelegger hans innsats. Han ønsker hjelp fra sin overordnede, López, sekretæren til PRI-guvernøren, som ikke hjelper ham.
Vargas blir etter hvert korrupt, først aksepterer han bestikkelser fra Doña Lupe, og snart går han videre til å presse fra butikk-eiere og landsbyboerne for selv de minste overtredelser. Vargas påstår at han finansierer et nytt prosjekt for å bringe elektrisitet til landsbyen. Vargas blir gradvis mer og mer korrupt, og dreper Doña Lupes og hennes nye livvakt som hevn fordi de ikke gjør som han krever. Han anklager Filemón, en lokal alkoholiker, for denne forbrytelsen, og underveis for å levere ham til føderale myndigheter dreper han Filemón.
Vargas presser også legen til å forlate byen, eller bli fengslet. Etter å ha kvittet seg med fiendene sine, blir Vargas enda mer besatt av makt til det punktet hvor hele byen forakter ham. Han krever absurde skatter for alt, fengsler de som nekter å betale, stjeler eiendelene deres, og omskriver flere lover til hans egne absurde og tyranniske innfall. Det er midt i dette at López og hans håndlanger, Tiburón, kommer til landsbyen. Han krever alle pengene Vargas hadde presset fra landsbyboerne. Men Vargas oppdager at hans egen kone har stukket av, og tatt hele formuen hans med seg. 


== Eksterne lenker ==
(en) La ley de Herodes på Internet Movie Database 
(no) La ley de Herodes hos Filmfront 
(fr) La ley de Herodes på Allociné 
(nl) La ley de Herodes på MovieMeter 
(en) La ley de Herodes på AllMovie 
(en) La ley de Herodes på Turner Classic Movies 
(en) La ley de Herodes på Rotten Tomatoes 
(en) La ley de Herodes på Metacritic
Filt

Filt er et ganske tykt tekstil av dyrehår eller ull som er presset tett sammen så det filtrer seg til et kompakt stoff. Filt brukes blant annet til hatter, tepper, tøfler, gulvbelegg og hobby- og kunstarbeider. De karakteristiske jurtene på steppene i Mongolia er kledd med flere centimeter tykk filt og lar seg bruke hele året.
Stampemøller for filt fantes flere steder langs elver og bekkefar i Norge. De er bare i liten grad bevart som del av vår tidlige industrihistorie.
Filt forekommer i tre hovedtyper: 

Ikke-vevd filt
Vevd filt
Nålefilt.Filting er navnet på den prosessen der fibrene i ull og hår gjøres våte og arbeides i hverandre slik at de danner filt. 


== Filt i musikkinstrumenter ==
Filt brukes i en rekke musikkinstrumenter for en dempende effekt. 
Eksempelvis er stortrommens pedal ofte kledd i filt, i likhet med pianoets hamre. 


== Se også ==
Fleece (syntetisk framstilt, loddent tekstil)
Vadmel (tjukt ullstoff)
Valking (vannbehandling av ullstoffer)
Toving (sammenfiltring)
Loden (tjukt stoff vevd av fettholdig ull)
Kardegarn


== Eksterne lenker ==
(en) Felt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Felt – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Filt og filtlaging (på engelsk)
International Feltmakers Association (på engelsk)
Kort om filt i Nordisk familjeordbok fra 1908 (på svensk)
Metaroman

En metaroman (metafiksjon, metatekst, metalitteratur) er en roman (tekst, litteratur) som kommenterer seg selv, litteraturen eller skriveprosessen.
Formen ble populær med postmodernismen på 1980-tallet, men er kjent langt tilbake i tiden. Et berømt eksempel er Miguel de Cervantes' Don Quijote, der forfatteren i første del (1605) hevder å gjengi en oversettelse av et arabisk manuskript, mens personene i annen del (1615) blir gjenkjent, både av folk som har lest del 1 og en «falsk» fortsettelse (skrevet av en annen forfatter). Et annet er Laurence Sternes Tristram Shandy (utgitt heftevis 1759–67), der hovedpersonen (i jeg-form) forsøker å skrive om sitt liv, men takket være en ustoppelig hang til digresjoner aldri kommer lenger enn til den dagen da han ble født. Fortellingen inneholder også diskusjoner med ulike, tenkte lesere og kritikere.
17- og 1800-tallets brev- og dagboksromaner har også ofte meta-trekk, ved at skrivingen og leserne kommenteres. Også den «allvitende» fortelleren i romaner fra samme periode kan kommentere skrive- og leseprosessen. I samme periode var det også vanlig å sette romaner inn i en ramme av metafiksjon, der fortellingen ble fremstilt som en overlevert skildring av faktiske hendelser (jfr. Don Quijote).
Metaromanen ble til en viss grad videreført innenfor kriminallitteraturen. Forfattere som Agatha Christie og Dorothy L. Sayers (m.fl.) lar ofte en kriminalforfatter være med i handlingen, eller understreker på annen måte at mysteriet som skal løses er litterært og ikke reelt. John Dickson Carr lar (i The Hollow Man/The Three Coffins, 1935) detektiven dr. Gideon Fell gjøre det klart at han er en person i en kriminalroman, og at det ikke er noen grunn til å la leseren tro noe annet.
Mer subtil metafiksjon ble skapt av Jorge Luis Borges ved midten av 1900-tallet; f.eks. «Pierre Menard, forfatter av Don Quijote» («Pierre Menard, autor del Quixote», 1939) og krimparodien «Døden og passeren» («La Muerte y La Brujula», 1944). Kjente forfattere av metalitteratur fra nyere tid er Italo Calvino, Umberto Eco og Paul Auster.
Pitotrør

Et pitotrør (uttales pitå-rør) er et rett eller L-formet rør. Det er åpent i den ene enden, som er rettet i fartsretningen, og det brukes til å måle trykket av strømmende væsker eller gasser, med rørforbindelse til en trykksensor eller til en trykkfølsom fartsmåler. Pitotrør anvendes blant annet for å måle farten på skip og på de fleste typer luftfartøy.
Pitotrøret ble funnet opp av den franske fysikeren Henri Pitot (1695–1771) og videreutviklet til dagens form av Henry Darcy.
Pitotrøret på et fly peker forover enten under fremkanten av vingen, eller på flyets nese. Trykket av luftmotstanden forrest på pitotrøret kalles dynamisk trykk eller stagnasjonstrykk og overføres til fartsmåleren. Trykkforskjellen mellom det dynamiske trykket og det statisk trykket, kalles totaltrykk, og benyttes til å vise indikert flyfart, «Indicated Air Speed» (IAS). I stor høyde med mindre lufttrykk og dermed mindre luftmotstand vil indikert flyfart være betydelig mindre enn den virkelige farten, "True Air Speed" (TAS) . Det statiske trykket tas for eksempel fra små hull på en eller begge sider av flykroppen. Det statiske trykket brukes til den barometriske høydemåleren, til den ene tilkoblingen til fartsmåleren og for stigehastighetsmåleren.
Utformingen av pitotrør bidrar til at det lett kan bygge seg opp is i røret, noe som påvirker trykket og kan gi feil fartsindikasjon. De aller fleste luftfartøy har derfor varmeelement som varmer opp pitotrøret elektrisk for å motvirke dette. Insekt eller andre fremmedobjekt kan tette åpningen på pitotrøret, noe som også kan gi feil måling av hastigheten. Feil på pitotsystemet har vært en faktor i flere flyulykker. Blant annet angir BEA i sin rapport etter ulykken med Air France 447 i Atlanterhavet utenfor Brasil 1. juni 2009 at ising i pitotsystemet var en medvirkende årsaksfaktor.


== Se også ==
Fartsmåler
Flyinstrumenter
Vertikalhastighet


== Eksterne lenker ==
(en) Pitot tubes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pitot tube – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Revolution (sang)

Revolution har flere betydninger«Revolution» er en sang komponert av John Lennon og innspilt av The Beatles 12. juli 1968. Den ble utgitt som en Lennon/McCartney-sang i 1968 noen måneder før The Beatles (White Album).
Sangen kjennetegnes av det heftige gitarspillet den begynner med. Teksten er ganske samfunnskritisk som mange andre sanger av Lennon. Den skulle egentlig gi navnet til en singel, men kom på B-siden til McCartneys «Hey Jude». Lennon ønsket det da «Hey Jude» var en sang som omhandlet hans sønn Julian. The Beatles (White Album) inneholder en annen versjon av sangen – «Revolution 1».


== «Revolution 1» ==
«Revolution 1» er en sang komponert av John Lennon og innspilt av The Beatles mellom 30. mai og 4. juni 1968, utgitt på bandets album The Beatles (White Album). Sangen er som vanlig kreditert Lennon/McCartney.
Sangen er en tidlig versjon av «Revolution», og musikken har et noe lavere tempo samt at det er en liten forskjell i teksten. Tekstforskjellen består av inklusjonen av ordet «in» på slutten av refrengets linje: «Don't you know that you can count me out (in)». Lennon sa han ikke var sikker på sitt standpunkt angående sangens tema, slik at han ville være åpen for begge alternativene.
Lennon fikk beskjed om at tempoet på låten var for tregt til at den kunne gis ut på en singel, så det ble spilt inn en raskere og råere versjon for utgivelse på B-siden til singelen «Hey Jude». Denne første innspillingen fikk så navnet «Revolution 1» for at de to versjonene ikke skulle forveksles.
Samut Sakhon (provins)

Samut Sakhon (provins) er en provins i det sentrale Thailand som er en av de seks provinsene som utgjør metropolen Stor-Bangkok.
Provinsen ligger i Bangkokbukten, innerst i Siambukten ved munningen av Tha Chin Klong-elva, som er en sideelv til Chao Phraya. Provinsen er fra gammelt av kjent for handel. Den er en av de minste provinsene i Thailand i flateinnhold, men med 486 281 innbyggere i 2000 fordelt på 872,3 kvadratkilometer, kommer den på fjerdeplass i folketetthet i landet med 535 innbyggere pr. kvadratkilometer. 
Provinsen har disse tre distriktene (amphoe):


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Samut Sakhon Province – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kolya

Kolya (tsjekkisk: Kolja) er en tsjekkisk dramafilm fra 1996, som vant Oscar for beste fremmedspråklige film. Regissøren var Jan Svěrák, manus skrevet av Zdeněk Svěrák (faren til regissøren).


== Handling ==
Historien utspiller seg i åttitallets Praha rundt den fattige cellisten og ungkaren Louka (Zdeněk Svěrák). For å komme ut av ei pengeknipe inngår han et proforma-ekteskap med en russisk kvinne som trenger tsjekkiske papirer. Like etter ekteskapsinngåelsen fordufter kvinnen, og Louka sitter tilbake med hennes fem år gamle sønn, Kolya. Louka har ingen interesse av en sønn, som sågar ikke taler hans eget språk og vice versa, og Kolya vil da heller intet annet enn å gjenforenes med familien sin. Tid og tålmodighet må til for at de to likevel knytter bånd.


== Rolleliste ==
Kolya spilt av Andrey Khalimon
Louka spilt av Zdeněk Svěrák
Klára spilt av Libuše Šafránková
Mr. Brož spilt av Ondřej Vetchý
Louka's mor spilt av Stella Zázvorková
Tamara spilt av Lillian Malkina
Kolya's mor spilt av Irina Bezrukova


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kolya på Internet Movie Database 
(no) Kolya hos Filmfront 
(sv) Kolya i Svensk Filmdatabas 
(da) Kolya i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Kolya på Allociné 
(nl) Kolya på MovieMeter 
(en) Kolya på AllMovie 
(en) Kolya på Turner Classic Movies 
(en) Kolya på Rotten Tomatoes 
(en) Kolya på Box Office Mojo