jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The Inklings

The Inklings var en uformell litterær diskusjonsgruppe, med medlemmer som J.R.R. Tolkien, C.S. Lewis, Charles Williams, Warren Lewis (C.S. Lewis' bror), Hugo Dyson, Owen Barfield, Robert Havard, Adam Fox, Nevill Coghill, Charles Leslie Wrenn, James Dundas-Grant, Roger Lacelyn Green, John Wain og Christopher Tolkien (J.R.R. Tolkiens sønn). Gruppen holdt til i Oxford, England, og møttes vanligvis på pubben The Eagle and Child (populært kalt «The Bird and Baby») på tirsdager og Lewis' college-rom på Magdalen College på torsdager, fra 1930- til 1950-årene.
Gruppen møttes hovedsakelig for å lese og diskutere medlemmenes uferdige verk. Den antok aldri noen organisert form, med ledere, valg og offisielle agendaer.
Noen av bøkene som ble lest opp (og diskutert) var J.R.R. Tolkiens Ringenes Herre (Lord of the Rings), C.S. Lewis’ Reisen til Malacandra (Out of the Silent Planet) og Djevelen dypper pennen (The Screwtape Letters) og Charles Williams’ All Hollows Eve.
The Inklings skrev ofte fantasy og mange av verkene deres hadde kristne temaer, selv om ikke alle medlemmene var kristne (Owen Barfield var for eksempel antroposof).


== Litteratur ==
Humphrey Carpenter. The Inklings, HarperCollins 1997. ISBN 0-261-10347-4
Philip Zaleski og Carol Zaleski. «Oxford's Influential Inklings»; The Chronicle of Higher Education, 8. mai 2015
Christian Schwarz-Schilling

Christian Schwarz-Schilling (født 19. november 1930 i Innsbruck i Østerrike) er en tysk politiker (CDU) som var postminister i den føderale regjeringen fra 1982 til 1992.


== Bakgrunn og utdannelse ==
Etter Abitur (artium) i 1950 i Berlin studerte han østasiatiske språk og kultur. I 1956 tok han doktorgraden med avhandlingen Der Friede von Shan-Yüan 1005 n. Chr. und seine Auswirkungen auf die Beziehungen zwischen dem Chinesischen Reich und dem Liao-Reich der Kitan.  Fra 1957 til 1982 var han direktør for Accumulatorenfabrik Sonnenschein GmbH i Büdingen.


== Parlamentsmedlem ==
Fra 1966 til 1976 var han medlem av den hessiske landdag og fra 1976 til 2002 av Forbundsdagen.


== Offentlige verv ==
Han var fra 1982 til 1989 minister for post- og fjernmeldervesenet i Helmut Kohls føderale regjering, deretter frem til 1992 minister for post og telekommunikasjon. Under hans ledelse ble kabelfjernsyn innført og private fjernsynskanaler tillatt.
10. desember 1992 trådte han tilbake i protest mot regjeringens Balkanpolitikk.
Schwarz-Schilling har i lang tid engasjert seg for borgerkrigsflyktninger. I desember 2005 ble han utnevnt til det internasjonale samfunns Høye representant for Bosnia-Hercegovina, en post han hadde fra 2006 til 2007. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Christian Schwarz-Schilling i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Eystein Eggen

Eystein Eggen (født 5. januar 1944 i Oslo, død 19. november 2010) var en norsk forfatter og filolog.
Han var sønnesønn av lokalhistorikeren Eystein Eggen og nevø av Arnljot Eggen. På morssiden var han i slekt med blant andre Jonas Lie og flere landssvikdømte, noe han har gjort rede for i boken Gutten fra Gimle (1993).


== Forfatterskap ==
Eggen publiserte i 1969 artikkelen «Knut Hamsuns vei til fascismen» i Edda, Norsk tidsskrift for litteraturvitenskap, og senere to artikler om Olav Aukrust, en av dem i tidsskriftet Samtiden der Eggen tok til orde for at det kunne være nazisme i Aukrusts diktning og det selv om han døde elleve år før den tyske okkupasjonen.. Nest etter ætten var erfaringene fra Norges landbrukshøgskole og Norges Bygdeungdomslag hovedgrunnlaget for at Eggen i 1993 kunne gi ut Gutten fra Gimle, en skildring av egen oppvekst som NS-barn. 
Biografien Agnar Mykle – en dikterskjebne (1994) bygde på personlig kjennskap til Mykle, som var Eggens svigerfar. Som romanforfatter debuterte Eggen med Generalen 1996. Boken tar utgangspunkt i Carl Gustav Fleischers skjebne under annen verdenskrig. Deretter kom middelalderromanene Hov i 1997 og To konger i 1999.
Eggen ble utnevnt til statsstipendiat i 2003. To år tidligere var det fra Stortingets talerstol blitt hevdet av Arbeiderpartiet at Eggen var «et symbol på en hel generasjon». Han hadde frontet frem beklagelsen av den uforskyldte «skygge» over NS-barnas liv, som enstemmig var blitt avgitt i anledning av krigsjubileet i 1995. Fremskrittspartiets Karin S. Woldseth reiste samtidig spørsmålet om hvorvidt Eggen var «diskriminert av norsk kulturliv grunnet hans foreldres NS-bakgrunn, hvis det skulle være tilfelle er det meget bekymringsfullt og alvorlig». Regjeringen Bondevik II begrunnet utnevnelsen med at «Eystein Eggen har gjennom verksemda si gjort mykje for å kasta lys over den vanskelege stillinga for NS-barna i det norske samfunnet.»
Boka Gutten fra Gimle ble i 2015 kåret til en av de ti mest betydningsfulle norske bøkene om andre verdenskrig av en jury under Norsk sakprosafestival.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Digitaliserte bøker av Eggen og om Eggen hos Nasjonalbiblioteket.
Familiefortrengninger, eller et NS-barns lange vei hjem. Noen refleksjoner fem år etter utgivelsen av Gutten fra Gimle, av Eystein Eggen
Se, hun snakker også

Se, hun snakker også er en komedie fra 1990, oppfølgeren til suksessfilmen Se, han snakker (1989). Kirstie Alley og John Travolta spiller foreldrene til «Mikey» (stemmegitt av Bruce Willis), en liten gutt som skal lære seg å forholde seg til det nyeste innslaget i familien, babyen «Julie» (stemmegitt av Roseanne Barr). 
Filmen er bemerkelsesverdig for å ha kommet så raskt etter den første filmen, og for å være ekstremt kort (mange mener at Travoltas sang og dansenummer ble lagt til for å øke spilletiden til over 80 minutter).


== Handling ==
«Mollie» og «James» er sammen, og de har startet en familie som nå består av den litt eldre «Mikey» og hans babysøster «Julie». Spenninger mellom søsknene dukker opp, samt at «Mollie» og «James» får konflikter da «Mollies» eldre bror «Stuart» flytter inn. «Mikey» skal i tillegg lære seg hvordan han skal bruke toalettet for første gang.


== Rolleliste ==


== Annen informasjon ==
Filmen ble nominert til to «Razzie Awards» i 1991, for verste mannlige birolle og for verste kvinnelige birolle.


== Eksterne lenker ==
(en) Se, hun snakker også på Internet Movie Database 
(no) Se, hun snakker også hos Filmfront 
(sv) Se, hun snakker også i Svensk Filmdatabas 
(da) Se, hun snakker også i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Se, hun snakker også på Allociné 
(nl) Se, hun snakker også på MovieMeter 
(en) Se, hun snakker også på AllMovie 
(en) Se, hun snakker også på Turner Classic Movies 
(en) Se, hun snakker også på Rotten Tomatoes 
(en) Se, hun snakker også på Box Office Mojo
Arbeidsinnvandring

Arbeidsinnvandring er en betegnelse på en type migrasjon av befolkningsmasser inn i et land fra et eller flere andre land. Ifølge FNs befolkningsfond, UNFPA, levde 214 millioner mennesker, eller 3 prosent av verdens befolkning, utenfor sitt eget land i 2010.
Migrantene deles opp i fire hovedgrupper:
Arbeidsinnvandrere
Flyktinger
Familiegjenforeninger
StuderendeDen største gruppen er arbeidsinnvandrere. Antallet flyktninger fra krig, naturkatastrofer og ekstreme værforhold var 10,5 millioner 2011. Det forhindrer ikke at gruppene har fellestrekk. Flyktninger trenger også jobb og studenter kan velge å bli igjen i de landene de studerer i. I mange fall er arbeidsinnvandringen til gode for begge landene. I et land med høy aktivitet kan arbeidsinnvandrere bidra til å fjerne flaskehalser. Det land som sender ut arbeidskraft får lavere kostnader for arbeidsløse og ofte sender de som flytter penger tilbake til familien. Arbeidsinnvandring kan også ha negative effekter. De kan presse lønningene i det land de flytter til og det kan bli en hjerneflukt, eller brain drain, i det land de kommer fra.


== Ulike typer arbeidsinnvandring ==
Arbeidsinnvandringen kan deles opp i forskjellige kategorier:
Sesongarbeidere
Arbeidsinnvandrere med arbeidstillatelse
Arbeidsinnvandrere uten arbeidstillatelse
Utstasjonerterte arbeidstakere


== Referanser ==
Boeing 307

Boeing 307 Stratoliner var et firemotors propellfly som ble bygget av Boeing og som var verdens første passasjerfly med trykkabin. Dette gjorde at flyet kunne holde en høyde på over 20 000 fot (6 000 m) og unngå dårlig vær og turbulens som finnes i det lavere luftlagene. Modell 307 hadde en besetning på 5 og kunne ta 33 passasjerer. Dette var også den første modellen som hadde en flymaskinist med i besetningen.
Den første flygningen skjedde i desember 1938 og det ble bygget i alt 10 eksemplarer av modellen. I 1940 fløy flytypen ruter som gikk mellom Los Angeles og New York samt til en del destinasjoner i Latin-Amerika. Multi-millionæren Howard Hughes kjøpte et eksemplar til privat bruk.
I dag finnes det kun et eksemplar igjen av modell 307. Dette befinner seg på National Air and Space Museum hvor det inngår i en statisk utstilling.


== Eksterne lenker ==
(en) Boeing 307 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Morter og pistill

Morter og pistill er to redskaper som brukes sammen for å pulverisere og blande ingredienser. Morteren er en liten beholder av hardt materiale som f.eks. steingods eller porselen (til matlaging brukes fortrinnsvis granitt, marmor, eller treverk). Den har glatt, avrundet bunn og vid åpning. Pistillen er en støter, typisk av samme materiale, som brukes til å knuse og presse ingrediensene i morteren.


== Apotek ==
I apotek har morter og pistill vært viktige redskaper for å tilberede medisin for den enkelte kunde. Prosedyren er viktig for å sørge for en tilstrekkelig homogen pulverblanding i medikamenter. Blandingen gjøres ved volumetrisk blanding. Volumetrisk blanding av to stoffer (hvor det ene er fyllstoff og det andre er virkestoff) vil si at man hele tiden blander to tilnærmet like volumdeler. De to delene som skal blandes legges i hver sin haug i morteren, og de to delene skal være omtrent like store (kan for eksempel tas på øyemål). Utblandingen følger en spesifikk prosedyre, og gjøres stegvis. Det er særlig viktig at de første trinnene gjøres korrekt.


== Husholdningbruk ==
Til husholdningsbruk brukes morter og pistill primært sammen med tørkede krydder som f.eks. pepper, nellik eller muskat. I ganske mange hjem langs kysten hadde man en særskilt fiskemorter, som ble brukt til å finmale fiskekjøtt som skulle brukes til fiskemat: fiskeboller, fiskepudding og fiskekaker.
Det har også vært vanlig å bruke morter og støter til å knuse eller male opp kaffebønner etter at de var brent. Engelskmannen W. Mattiau William besøkte Norge i 1856, og i et av sine reisebrev opplyste han at dette var mer vanlig enn å bruke kaffekvern:«Min vert brukte en [stekepanne til å brenne kaffebønnene] ved denne anledning og helte de varme bønner i en tre mørter og knuste dem med en tre støter. Dette er den alminnelige måte for kaffemaling, og tre mørteren og støteren ser ut til å bli holdt kun i denne hensikt. (---) For hvad jeg har sett kan nu brent kaffe bli knust så fort og effektivt med støter og morter som den kan males i en liten kaffekvern.» (Avisen Hardangerens oversettelse til norsk.)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Morter hos DigitaltMuseum
Stadsfysikus

Stadsfysikus (stadsphysicus, stadsfysicus) var en offentlig stilling som sjef for helseetaten i en by (stad) i Norge.  Det var en administrativ stilling, som ikke eller i liten utstrekning innebar pasientarbeid. Etter lov om kommunehelsetjenesten fra 1984, som innebar at de statlige stadslegene og distriktslegene ble kommunale stillinger, er arbeidet utført gjennom stillinger som helsesjef (kommunal) eller fylkeslege (statlig).
I København heter stillingen stadslæge. I Sverige var tittelen stadsläkare.


== Referanser ==
Jermain Defoe

Jermain Colin Defoe (født 7. oktober 1982) er en engelsk fotballtrener og tidligere fotballspiller.
Han er av sanktluciansk‌ og dominikisk avstamming.
I januar 2015 meldte Defoe overgang fra Toronto FC til Sunderland AFC, hvor Jozy Altidore gikk motsatt vei.I 2018 ble han utnevnt til offiser (OBE) av Order of the British Empire for sin innsats for Jermain Defoe Foundation.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jermain Defoe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jermain Defoe – FIFA 
(en) Jermain Defoe – UEFA 
(en) Jermain Defoe – Major League Soccer 
(fr) Jermain Defoe – LÉquipe 
(en) Jermain Defoe – Transfermarkt 
(en) Jermain Defoe – Transfermarkt (manager) 
(en) Jermain Defoe – national-football-teams.com 
(en) Jermain Defoe – WorldFootball.net 
(en) Jermain Defoe – Soccerbase.com 
(en) Jermain Defoe – FootballDatabase.eu
Martin Jol

Martin Jol (født 16. juni 1956 i den Haag) er en nederlandsk fotballmanager og tidligere fotballspiller. Han har tidligere vært manager for Hamburger SV, Tottenham Hotspur, RKC Waalwijk, Roda JC, Ajax og Fulham FC.
Til sin favorittklubb Tottenham kom han sommeren 2004 på anbefaling av sportsdirektør Frank Arnesen. I noen måneder var han assistent for franske Jacques Santini, før han 5. november samme år tok over for fullt da Santini trakk seg. Med Jol ved roret har Tottenham tatt steget fra middelhavsfarer til medaljeutfordrer, og det har, sammen med en fantastisk karisma, gjort nederlenderen til en veldig populær mann blant de trofaste Tottenham-supporterne. Men etter en rekke svake resultater trakk han seg fra jobben i klubben den 25. oktober 2007. 
Som spiller startet og sluttet Martin Jol karrieren i den Haag, mens han i mellomtiden var innom Bayern München, FC Twente, West Bromwich Albion og Coventry City.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martin Jol – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Martin Jol – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Martin Jol – Transfermarkt 
(en) Martin Jol – Transfermarkt (manager) 
(en) Martin Jol – national-football-teams.com 
(en) Martin Jol – Soccerbase.com (manager) 
(de) Martin Jol – fussballdaten.de 
(en) Martin Jol – EU-Football.info
Fylkesvei 660

Fylkesvei 660 (Fv660) går mellom Åfarnes i Rauma og Eidsvåg i Molde.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Møre og Romsdal fylke ===

RaumaLangfjordstranda 

MoldeVistdalsvegen 

Vistdalsheia 

Siramoen 

Stranda 

Boggestranda 

Baksidevegen 

 Nesset prestegård


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Vegliste Møre og Romsdal

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv660
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Skip James

Nehemiah «Skip» James (født 9. eller 21. juni 1902, død 3. oktober 1969) var en bluesartist fra Mississippi i USA. I 1992 ble han posthumt valgt inn i Blues Hall of Fame.James ble født på sykehuset for «fargede» i Yazoo City og vokste opp på en plantasje utenfor Bentonia. Hans far var en pastor i baptistmenigheten, som hadde kvaler rundt sitt kall og forlot familien mens Skip fortsatt var barn. 
Innen han nådde slutten av tenårene hadde musikk blitt det viktigste i hans liv. Den merkelige gitarstemmingen han er kjent for lærte han i denne perioden av Henry Stuckey, en eldre, lokal gitarist, som skal ha lært det av soldater fra Bahamas mens han tjenestegjorde i Frankrike under 1. verdenskrig. Samtidig tok Skip pianotimer så lenge hans mor hadde råd til å betale for dem.


== Uferdig diskografi ==
Hard Time Killing Floor Blues. Shout Factory, 2003
Complete Recorded Works (1931) Reissue. Document, 1991
Devil Got My Woman.  Vanguard, 1968
Today! Vanguard, 1964
R.L. Burnside Wish I was in Heaven Sitting Down Fat Possum, 2000
Studio Sessions Rare and Unreleased Vanguard Records (1967) 2003


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Skip James – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Skip James på Internet Movie Database 
(en) Skip James på Discogs 
(en) Skip James på MusicBrainz 
(en) Skip James på Songkick 
(en) Skip James på Genius — sangtekster 
Skip James på Facebook
Forelsket 87

Forelsket 87 er en føljetongserie i sju deler som gikk som en del av ungdomsmagasinet Blikkbåx på NRK i 1987.  Manus var basert på ideer fra ulike norske ungdomsskoleklasser, og handlingen tar for seg forelskelse og kjærlighet blant en gjeng unge tenåringer. Temamusikken som ble brukt er Tsjajkovskijs Romeo og Julie (også kjent som kyssemusikken i The Sims). Serien inneholdt ellers mye av datidens populærmusikk, inkludert sanger av Madonna, Prince og George Michael.
Serien ble vist i reprise, utenom Blikkbåx, romjulen 1988, og finnes tilgjengelig i NRK nett-tv.
De fleste skuespillerne er plukket ut fra frivillige audition-runder.


== Handling ==
Vi møter en gjeng ungdommer som nettopp har begynt på ungdomsskolen og som alle strever med kjærlighet og forelskelse på forskjellig vis:
Morten blir forelsket ved første blikk når han ved et uhell kjører ned Stine med sykkelen sin. Stine synes egentlig at Morten også er søt, men nervøsitet og gjentatte misforståelser kommer stadig i veien for dem...
Mortens lillesøster Marianne er forelsket i brorens kamerat, Anders. Hun ser seg nødt til å dikte opp unnskyldninger om at broren er opptatt slik at Anders skal legge merke til henne istedenfor...
Annette er helt fortapt i Ole, og han er egentlig like forelsket i henne. Det er bare det at han vet ikke hvordan han skal oppføre seg. Hver gang Annette er i nærheten blir Ole stiv som en stokk, kommer ikke på noe å si, og våger ikke å se på henne...
Mattis har falt for Joyce, en jente som nettopp har flyttet inn i samme oppgang som ham. De blir fort et par, men vietnamesiskfødte Joyce plages av to bøllete gutter...
Den eneste i gjengen som ikke er forelsket er Wenche, som i stedet gir kjærlighetsråd til venninnene og leker Kirsten Giftekniv. Selv har Wenche bare vært forelsket én eneste gang - i Geir som hun gikk i klasse med, men som flyttet til Thailand...


== Medvirkende ==


== Bak kamera ==
Foto: Dagfinn Torgersen
Redigering: Anne Rognerud
Tegninger: Bjørn Ousland
Produksjonsleder: Sissel Helle Birkelund
Regi: Morten Fridstrøm


== Sanger ==
Følgende sanger ble brukt i serien:

"Who's That Girl" av Madonna
"Heartbeat" av Don Johnson
"Kiss" av Prince
"Wishing Well" av Terence Trent D'Arby
"When a Man Loves a Woman" av Percy Sledge
"Faith" av George Michael
"Alone" av Heart
"Too Shy to Say" av Stevie Wonder
"Happy New Year" av ABBA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Forelsket 87 på Internet Movie Database 
(no) Forelsket 87 hos Filmfront 
(no) Forelsket 87 på NRK TV
Convair F-102 Delta Dagger

Convair F-102 Delta Dagger var et amerikansk jagerfly produsert av Convair.
Jagerflyet var en del av «ryggraden» til det amerikanske luftforsvaret (USAF) sent på 1950-tallet. Flyet gikk inn i tjeneste i 1956 og dets hovedoppgave var å avskjære invaderende sovjetiske bombefly. Flyets utvikling var lang og problematisk, og det ble tidlig på 1960-tallet erstattet av F-101 Voodoo fra McDonnell og F-4 Phantom II fra McDonnell Douglas. Flere F-102 Delta Dagger ble flyttet til tjeneste i den amerikanske nasjonalgarden rundt 1965, men ble tatt helt ut av tjeneste i 1976.


== Historie og utvikling ==

F-102 ble i all hovedsak utviklet fra Convair XF-92A deltavingede forsøksfly fra sent på 1940-tallet. Det amerikanske luftforsvaret tok en ny linje da de ønsket forslag for et jagerfly, hvor de vurderte både flyet og bevæpning sammen, i det som ble kjent som et «våpensystem». Prosjektet MX-1554 ble utlyst 18. juni 1950, og i januar 1951 svarte seks flyprodusenter, hvorav Convair, Lockheed og Republic ble utvalgt for å fortsette med designutviklingen. Tre av disse utkastene var for dyre, og i november stod bare designutkastet til Convair igjen, som fikk tillatelse til å fortsette med modellen 8-80, et midlertidig prosjekt som brukte den mindre kraftige Westinghouse J40 turbojet-motoren i påvente av Curtiss-Wright J67 som fortsatt var under utvikling.
Prototypen YF-102A hadde sin første flyvning 24. oktober 1953, men gikk tapt i en ulykke ni dager senere. Fly nummer to fløy 11. januar 1954 og bekreftet dårlig ytelse langt under kravene. Problemene ble løst ved å minske luftmotstanden ytterligere ved transonisk flyvning. Det modifiserte flyet, modellen 8-90, fløy for første gang 19. desember 1954, og oppnådde en hastighet på Mach 1.22 i en høyde av rundt 53 000 fot (16 200 m).
Produksjonsmodellen F-102A hadde Hughes MG-3 avfyringssystem, som senere ble oppgradert til MG-10. Det hadde tre interne våpenrom under flykroppen for luft-til-luft missiler. Den vanlige bevæpningen bestod av tre AIM-4 Falcon missiler med en blanding av infrarød og semiaktiv radarsøking. Dørene til de to forreste rommene hadde rør for tolv 70 mm FFAR-raketter. Flytypen ble senere oppgradert til å bære to kjernefysiske AIM-26 Falcon missiler i det midtre våpenrommet. Størrelsen på disse våpnene gjorde at våpenrommet ble ombygget ved å fjerne rakettrørene. Det forelå også planer om å tilpasse flyet til den kjernefysiske raketten AIR-2, men disse planene ble ikke realisert.


=== Utvikling av nye modeller ===
Den planlagte oppfølgermodellen F-102B og dens forbedringer ble etter hvert til den nye flytypen F-106 Delta Dart.
F-102s offisielle populære navn, «Delta Dagger», ble aldri brukt i vanlig dagligtale, men fikk i stedet kallenavnet «Deuce». Den amerikanske presidenten George W. Bush fløy F-102 under sin tjeneste ved nasjonalgarden.


== Spesifikasjoner ==

* Gjelder for hovedmodellen F-102A


== Varianter ==
YF-102A – prototyper
F-102A – 889 produsert
TF-102A – Treningsfly med to seter, 111 produsert
QF-102A – Toseters måldroner for simulering av MiG-21 (konvertert fra F-102A)
PQM-102A – Ubemannede måldroner (konvertert fra F-102A)
38. nordlige breddegrad

38. breddegrad er en breddegrad (tenkt linje) som går 38 grader nord for ekvator. Linjen krysser Europa, Middelhavet, Asia, Stillehavet, USA og Atlanterhavet. 
Akkurat denne breddegraden er spesielt viktig i Koreas nyere historie. Etter Japans nederlag i 1945, ble Korea delt i to okkupasjonssoner som ble okkupert av USA og Sovjetunionen, henholdsvis sør og nord for den 38. breddegrad.Breddegraden deler Korea omtrent på midten og skulle bare være en midlertidig deling, ettersom de allierte under andre verdenskrig hadde blitt enige om å gjenopprette Korea som selvstendig nasjon etter at Japan hadde okkupert og etablert Korea som koloni i 1910.I 1948 ble derfor breddegraden den offisielle grensen mellom de to koreanske nasjonene som proklamerte seg som selvstendige nasjoner. Da Koreakrigen (1950–1953) ble avsluttet ble den nye grensen mellom de to koreanske nasjonene trukket midt i den demilitariserte sonen, som kutter den 38. breddegrad på skrå fra sørvest til nordøst nord for Seoul.


== Land som deles ==
Land som den 38. breddegrad krysser:

USA USA
Portugal Portugal
Spania Spania
Tunisia Tunisia -- Ile de la Galite
Italia Italia
Hellas Hellas
Tyrkia Tyrkia
Iran Iran
 Turkmenistan
 Tadsjikistan
Usbekistan Usbekistan
 Afghanistan
Kina Kina
 Nord-Korea
Sør-Korea Sør-Korea
Japan Japan -- Honshu


== Se også ==
Panmunjom


== Referanser ==
Fylkesvei 209

Fylkesvei 209 (Fv209) går mellom Sand i Nord-Odal og Slomarka i Sør-Odal.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Innlandet fylke ===

Nord-Odal

Sør-OdalStorsjøvegen 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv209
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 175

Fylkesvei 175 (Fv175) går mellom Sisselrud i Kongsvinger og Hogsetfeltet i Lillestrøm.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Innlandet fylke ===

KongsvingerGalterudvegen 

Sør-OdalGalterudvegen 

Mellandsvegen 

Hærnesvegen 


=== Viken fylke ===

NesSeterstøavegen 

LillestrømFjukvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv175
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger