jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Inga Bostad

Inga Bostad (født 1963) er en norsk filosof, forfatter og universitetspolitiker. Hun ble i 2009 valgt til prorektor ved Universitetet i Oslo, og var dermed universitetets nest øverste leder etter rektor Ole Petter Ottersen, og satt i vervet til 2013. Hun er ansatt ved Institutt for pedagogikk ved UiO.
Hun var utnevnt av rektor Geir Ellingsrud som viserektor i perioden 2006–2009, og ble da universitetets første viserektor. Fra 2014 til 2017 var Bostad direktør for Norsk senter for menneskerettigheter, et tverrfaglig senter under Det juridiske fakultet.Bostad ble mag.art. i filosofi med avhandlingen Om språk, kunnskap og tvil: en analyse av Wittgensteins Über Gewisstheit i 1989, og ble dr.philos. med avhandlingen Tro eller tvil – en rekonstruksjon av filosofisk skeptisisme i 2005. I 1992 ble hun ansatt som universitetslektor ved Universitetet i Oslo, der hun siden 1990 har undervist i filosofihistorie, språk-og argumentasjonsteori og etikk. I 2005 etter avlagt doktorgrad ble hun førsteamanuensis og hun fikk opprykk til professor i filosofi i 2017.Bostad har tidligere blant annet vært redaktør i Kritikkjournalen, forlagsredaktør i Cappelen forlag og forlagssjef i Aventura forlag. Bostad har også vært aktiv skribent i en rekke publikasjoner, blant annet kritiker i flere dagsaviser og i NRK. Hun har utgitt flere fag- og lærebøker innen filosofi og beslektede fagområder. Hun er kjent for sitt engasjement innen erkjennelsesteori, skeptisisme og språkfilosofi, samt norsk filosofi, særlig Arne Næss og Peter Wessel Zapffe.
Fra 2. mai 2006 til 1. juni 2007 ledet Bostad et regjeringsoppnevnt utvalg som så på de kristne formålsparagrafene i barnehagen og skolen (Bostad-utvalget).


== Bibliografi ==
1999: Inga Bostad og Dag Olav Hessen (redaktører):  Et liv på mange vis:  En antologi om Peter Wessel Zapffe – utgitt på Pax forlag
2000: Hilde Bondvik og Inga Bostad: Tenkepauser:  Filosofi og Refleksjon 1
2002: Inga Bostad og Arne Næss: Inn i Filosofien
2003: Hilde Bondvik og Inga Bostad.  Tenkepauser:  Filosofi og Vitenskapsteori
2004: Per Ariansen, Inga Bostad, Steinar Mathisen og Øyvind Rabbås: Exphil 1:  Tekster i filosofi og vitenskapshistorie
2004: Per Ariansen, Inga Bostad, Steinar Mathisen og Øyvind Rabbås.  Lærebok i filosofi- og vitenskapshistorie
2005: Inga Bostad: Tro eller tvil – en rekonstruksjon av filosofisk skeptisisme
2006: Inga Bostad og Tove Pettersen: Dialog og danning: det filosofiske grunnlaget for læring 2006 – ISBN 978-82-304-0022-7


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Inga Bostad i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Inga Bostad i BIBSYS
Utvalg for skolens og barnehagens formål, pressemelding fra Kunnskapsdepartementet 2. mai 2006.
Publikasjonsliste
Intervju i Universitas i 2006
Kort om bakgrunnen
Finlands riksvåpen

Finlands riksvåpen er brukt fra 1581 og har i rødt skjold en opprett, kronet gulløve, på bunn bestrødd med ni sølvroser. Løven holder et gullskjeftet sølvsverd i sin høyre, sølvpansrede forlabb, og står på en gullskjeftet  sølv krumsabel.


== Historie og symbolikk ==
Løven stammer fra våpenskjoldet til Bjälboætten (Folkungaætten), og er også benyttet i Sveriges riksvåpen.
Sverdet og sabelen ble opprinnelig brukt i Karelens landskapsvåpen, og symboliserer henholdsvis Vesten og Russland, eventuelt Novgorod. Sabelens plassering under løvens føtter har en politisk betydning, og skal vise at Sverige har et overtak i kampen mot Novgorod.
De ni rosene er nå mest dekorative, selv om Finland i en periode var inndelt i ni landskap. Antallet roser har variert.
Den eldste kjente avbildningen av Finlands våpen som fortsatt eksisterer, er på Gustav Vasas gravmonument i Uppsala domkirke. 
I storfyrstedømmetiden (1809–1917) kombinerte riksvåpenet det russiske rikets tohodede ørn med det svenske løvesymbolet, kronet med en storfyrstekrone. Sabelen hadde samme plassering, men ble holdt av løvens fot. Ettersom Finland var knyttet til det russiske riket og den russiske keiseren (tsaren) også var storfyrste av Finland, inngikk Finlands riksvåpen en periode i det russiske riksvåpenet.


== Se også ==
Finlands løves orden
Finlands flagg


== Litteratur ==
Gustaf von Numers:«Finlands vapensköld»,Heraldisk Tidsskrift, bind 2, side 297-302, København 1965-1969
Carl-Alexander von Volborth: Alverdens heraldik i farver, Politikens Forlag, København 1972 (oversatt av Sven Tito Achen)
Ottfried Neubecker: Heraldik. Kilder, brug, betydning, København 1979 (oversatt og bearbeidet for Skandinavia av Nils G. Bartholdy)
Riskhospitalet

Riskhospitalet er en tegneserie utviklet av Frode Øverli som utkom første gang i 1997. Øverli sluttet å produsere serien etter hvert som Pondus vokste i popularitet i 1999. To gamle striper trykkes hver uke i VG Helg.


== Personer ==
Dr. Kalinka – Stort sett dritings og er svært raus med pilleresepter, til seg selv. Liker å drikke konjakk, gjerne fra halvlitersglass.
Dr Harlem Lester  Snill og god lege, men er ikke den smarteste siden han tror blindtarmen er en øyesykdom.
Dr. Deo von Dinky – Selvopptatt og er seriøst opptatt av søster Bjørklund.
Søster Bjørklund – Sykepleier med bein i nesen. Hun er også den eneste på huset som kan kalles normal.
Søster Bimbo – Sykepleier med seriøs interesse for Dr. Dinky og tar aldri en spøk for en spøk.
Professor Fyse – Gal professor som lager Kjell Mangle.
Kjell Mangle – Person skapt av Professor Fyse og mangler det meste.
Jordmor Rigmor Kake – Dette er husets jordmor og fanger ungene like godt som en blind keeper med armproteser.
Direktør Raptus – Sykehusets direktør og kontrollerer at alt går bra.


== Bøker ==
Riskhospitalet (2004) (ISBN 82-509-5141-7), komplett samling


== Eksterne lenker ==
Pondus.no – Offisiell nettside
Bruinen

Bruinen eller Stribrumla er in elv fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Denne elva dukker først opp i Hobbiten og siden også i Ringenes herre. Bruinen begynte der som to små elver i Tåkefjellene, den ene av dem begynte ved Høypasset hvor senere Ork-tårnet ble bygd.
Elva Bruinen skapte den søndre grensen til kongeriket Arnor og siden til det lille riket Rhudaur, sør for denne elva lå Eregion eller Hollin.
Den søndre delen av Bruinen flyter gjennom den dype dalen hvor Elrond grunnla tilfluksstedet Imladris eller Kløvendal. Elrond hadde delvis kontroll over elva.
Bruinen hadde bare et sted hvor den kunne bli krysset, og det var et vadested nær ved Kløvendal. Dette vadestedet, og av og til også elva, ble kalt Villmarkens kant.
Da Thorin Eikenskjold og hans kompani gikk for å ta tilbake Erebor passerte de Bruinen etter deres eventyr med trollene, før den lange pausen i Kløvendal.
På begynnelsen av krigen om ringen ble Frodo Lommelun ridd over vadestedet i Bruinen av Glorfindels hest Asfaloth da han ble jaget av Ringskrømtene, etter at Frodo var blitt skadet på Blåstertopp. Da de var fremme ved elva skapte Gandalv og Elrond en stor flom som slukte Ringskrømtene og hesten hestene til Ringskrømtene og ødela deres fysiske form, og dette gjorde at Ringens brorskap fikk litt mer tid.
Gelion

Gelion var en fiktiv elv fra J.R.R. Tolkiens verden Midgard. Denne elva rant i Midgard i det første tidevervet, og var den største elva i øst Beleriand.
Gelion hadde to opphav, og det ene startet ved åsen Himring, mens den andre startet i Ered Luin (Blåfjellene). Disse to elvene var Lille Gelion, som hadde sitt utspring i Himring, og Store Gelion, med utspring i Blåfjellene. Fra det stedet hvor disse elvene møttes rant den mot sør, og skilte Estolad i vest fra Thargelion i øst, og ble deretter krysset av den gamle dvergeveien ved Sarn Athrad (Vadested av stein). Etter dette fløt den videre inn i Ossiriand, landet av de syv elver, hvor det var mange elver fra Ered Luin som fløt inn i Gelion. Disse elvene var Ascar, Thalos, Legolin, Brilthor, Duilwen og Adurant.
Etter det rant Gelion videre inn i Tuar-im-Duinath (Skogen mellom elvene) og rant så ut i det store havet Belegaer.
Ascar

Ascar eller Rathlóriel er en elv fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard i det første tidevervet. Den hadde sitt opphav i Blåfjellene (Ered Luin). Ascar rant inn i den store elva Gelion, som var den største elva i øst Beleriand. Denne elva lå der hvor Lune gulfen senere kom til å ligge, hvor Blåfjellene ble brudt i to. 
Ascar ble regnet som den andre av de syv elvene i Ossiriand. De andre seks elvene i Ossiriand var Gelion, Thalos, Legolin, Brilthor, Duilwen og Adurant.
Legolin

Legolin var en elv fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard i det første tidevervet. Den hadde sitt opphav i Blåfjellene (Ered Luin). Legolin rant inn i den store elva Gelion, som var den største elva i øst Beleriand.
Legolin ble regnet som den fjerde av de syv elvene i Ossiriand. De andre seks elvene i Ossiriand var Gelion, Ascar, Thalos, Brilthor, Duilwen og Adurant.
Brilthor

Brilthor var en elv fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard i det første tidevervet. Den hadde sitt opphav i Blåfjellene (Ered Luin). Legolin rant inn i den store elva Gelion, som var den største elva i øst Beleriand.
Brilthor ble regnet som den femte av de syv elvene i Ossiriand. De andre seks elvene i Ossiriand var Gelion, Ascar, Thalos, Legolin, Duilwen og Adurant.
Duilwen

Duilwen var en elv fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard i det første tidevervet. Den hadde sitt opphav i Blåfjellene (Ered Luin). Legolin rant inn i den store elva Gelion, som var den største elva i øst Beleriand.
Duilwen ble regnet som den sjette av de syv elvene i Ossiriand. De andre seks elvene i Ossiriand var Gelion, Ascar, Thalos, Legolin, Brilthor og Adurant.
Syntetisk språk

Syntetiske språk er i morfologisk typologi språk der syntaktiske forhold i setningen i stor grad uttrykkes gjennom morfologi. I syntetiske språk er ordet en syntese ordets betydning og ordets funksjon/rolle i setningen. Ulike former for bøyings- og avledningsmorfemer kan knyttes til en ordstamme, slik at det enkelte ordet kan ha en kompleks oppbygging og inneholde mye informasjon. Et språk som ikke er syntetisk kalles gjerne for analytisk og slike språk uttrykker grammatiske forhold med egne ord (som preposisjoner) og med ordstilling som i mandarin og til dels i engelsk.I et svakt syntetisk språk som norsk føyes f.eks. bøyningsendelsen -de til stammen lev(e) for å uttrykke at verbalhandlinga fant sted i fortid. Suffikset -lig føyes til stammen van(e) for å markere at ordet er et adjektiv.
Syntetiske språk kan rangeres på en skala fra svakt syntetiske (nær analytiske) språk til sterkt syntetiske (polysyntetiske) språk. I et polysyntetisk språk som grønlandsk kan innholdet i en hel setning uttrykkes ved tilføyelser til én enkelt stamme. Blant de amerikanske urbefolkningens språk er det mange polysyntetiske.Som en grunnregel kan anføres at jo mindre syntetisk et språk er, jo mer avhengig er en av fast ordstilling i setningen. I det svakt syntetiske språket (moderne) norsk er det bare leddrekkefølgen i setningen «Mannen slo kona» som viser hvem som er offer og hvem som er overgriper. I det mer syntetiske norrøne språket er «Maðr sló konu» likeverdig med «Konu sló maðr», fordi bøyningsendelser viser hvilket ledd som er subjekt og hvilket som er objekt i setningen. I moderne norsk er formen av ordet sjelden avhengig av funksjon i setningen og kan stå som forskjellige ledd uten å forandres, mens i norrønt ble ordets funksjon i setningen gjenspeilet i ordets form. Norrønt er derfor et syntetisk språk, mens moderne norsk er svakt syntetisk.Grønlandsk, tyrkisk og tamil er sterkt syntetiske språk, mens finsk, samisk og ungarsk er noe mindre syntetisk. Vietnamesisk og mandarin er sterkt analytiske språk, engelsk er noe mindre utpreget analytisk. Norsk, urdu, gresk og tysk er midt på skalaen mellom analytisk og syntetisk.


== Referanser ==
Teister

«Teister» kan også henvise til tilhengere av teisme
Teister er en slekt med mellomstore alkefugler som i hekketiden har en svart fjærdrakt med hvite flekker enten på vingene eller på hodet.
Beina og føttene er derimot lysende røde.
Nebbet er forholdsvis smalt.
Teister legger vanligvis to egg, men kull med bare ett egg forekommer også regelmessig.
I Norge forekommer teisten som hekkefugl.
De to andre artene hekker bare i det nordlige Stillehavet.


== Eksterne lenker ==
(en) teister – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) teister i Global Biodiversity Information Facility 
(no) teister hos Artsdatabanken 
(sv) teister hos Dyntaxa 
(en) teister hos Fauna Europaea 
(en) teister hos Fossilworks 
(en) teister hos ITIS 
(en) teister hos NCBI 
(en) Kategori:Cepphus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cepphus – detaljert informasjon på Wikispecies
Dvergalker

Dvergalker (Aethia) er en liten gruppe med småvokste (15–25 cm) alkefugler som tilhører gruppen Aethiinae i alkefamilien (Alcidae). Fuglene hekker i Beringhavet og andre deler av det nordlige Stillehavet. Gruppen består av fire arter, som alle er monotypiske.
Fjærdrakten er sort og hvit eller sort og grå eller sort og hvit- eller gråmarmorert. Et karaktertrekk er at alle fire arter har «glassøyne» (altså øyner med hvit iris) og ei hvit stripe fra bakkant av øynene og skrått nedover halsen. To av artene har lange prydfjær som vokser ut fra pannen. Nebbet er kort hos alle fire artene.
Dvergalker legger ett enkelt egg i små fjell- eller jordhuler, som graves selv i noen av artene.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Nettleship & Bonan (2018). Norske navn følger Norsk navnekomité for fugl og er i henhold til Syvertsen et al. (2008) og Syvertsen et al. (2017).

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Lari, måkefugler, 5 familier, 5 underfamilier, 40 slekter, 155 arter
Dromadidae, krabbeeterfamilien, 1 slekt, 1 art
Glareolidae, brakksvalefamilien, 3 slekter, 17 arter
Stercorariidae, jofamilien, 1 slekt, 7 arter
Alcidae, alkefamilien, 11 slekter, 25 arter
Aethiinae
Cerorhinca, neshornlunde
Fratercula, lunder
Ptychoramphus, sotalke
Aethia, dvergalker
A. psittacula, papegøyealke (monotypisk)
A. pusilla, flekkdvergalke (monotypisk)
A. pygmaea, praktdvergalke (monotypisk)
A. cristatella, toppdvergalke (monotypisk)
Alcinae
Brachyramphus, dvergteister
Cepphus, teister
Synthliboramphus, stariker
Alca, alker
Pinguinus, geirfugl (†)
Alle, alkekonge
Uria, lomvier
Laridae, måkefamilien, 5 underfamilier, 25 slekter, 105 arter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) dvergalker – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) dvergalker i Global Biodiversity Information Facility 
(no) dvergalker hos Artsdatabanken 
(sv) dvergalker hos Dyntaxa 
(en) dvergalker hos Fossilworks 
(en) dvergalker hos Fossilworks 
(en) dvergalker hos ITIS 
(en) dvergalker hos NCBI 
(en) Kategori:Aethia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aethia – detaljert informasjon på Wikispecies
Dvergteister

Dvergteister er de eneste alkefuglene som ikke hekker i umiddelbar nærhet av havet.
De bygger reirene sine rundt 20 km (og opptil 70 km) fra kysten i fjellområder om lag 400 m (og av og til mer enn 1000 m) over havet.
Kortnebbdvergteisten hekker i fjellskrenter, mens marmor- og langnebbdvergteist foretrekker trekroner (gjennomsnittlig 60 m over bakken) som hekkeplass.
Likevel lever de av fisk og andre marine dyr, slik at de må fly frem og tilbake til havet for å mate den eneste ungen sin.
Utenfor hekkesesongen treffes de utelukkende på havet.
Dvergteistene er små (rundt 25 cm), tettbygde fugler med brun/grå-hvit marmorerte fjærdrakter.


== Eksterne lenker ==
(en) dvergteister – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) dvergteister i Global Biodiversity Information Facility 
(no) dvergteister hos Artsdatabanken 
(en) dvergteister hos Fossilworks 
(en) dvergteister hos ITIS 
(en) dvergteister hos NCBI 
(en) Kategori:Brachyramphus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Brachyramphus – detaljert informasjon på Wikispecies
Stariker

Stariker er små (21–25 cm) alkefugler som hekker i det nordlige Stillehavet fra Japan og Baja California i sør til Aleutene i nord.
Fjærdraktene er svarte, grå og hvite.
Starikene legger normalt to egg i fjell- eller jordhuler.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for arter i Wikidata
Camel Productions

Camel Productions er et amerikansk plateselskap som ble etablert i 1991.
Plateselskapet ble etablert av Andrew Latimer for å sikre fremtiden til det engelske bandet Camel.
I 1990, etter at søksmålene til den tidligere «manageren» av bandet var avsluttet, solgte Latimer og kona Susan Hoover huset i London og flyttet til USA, hvor de etter et musikalsk sabbatsår og et voldsomt press fra fansen, startet opp plateselskapet med midler fra det solgte huset.
Selskapet er bare eid og drevet av og for Camel. Drevet av noen få dedikerte medarbeidere av musikeren Latimer, og med massiv støtte fra venner og fans, så konsentrerer CP seg bare om bandet, og slipper ingen andre grupper inn i selskapet. Dette fordi det ikke ville være rettferdig verken for Camel eller andre band og dele fokuset.
CP ga ut sitt første album, Dust and Dreams i 1991 og har siden gitt ut flere utgivelser i form av mediumene CD-plate, Kassett, VHS, og DVD. Dette samt andre bandartikler finnes på deres offisielle hjemmeside, som også inneholder grundig historie, offisielle bilder, lydsnutter, nettbutikk og nyheter om bandet.
Sommeren 2005 la Andrew Latimer Camel Productions på is og flyttet tilbake til England, men nettbutikken og mulighet til å ta kontakt er fortsatt tilstede. I oktober 2005 kom den foreløpige siste utgivelsen i form av en DVD med diverse konsertklipp fra bandets historie.


== Eksterne lenker ==
Camel Productions – Den offisielle Camel-nettsiden.
Agglutinerende språk

Agglutinerende språk (fra latin: lime til) brukes i språktypologien om syntetiske språk der de grammatiske morfene føyes til de semantiske morfene på en slik måte at grensa mellom morfene er noenlunde tydelig. Termen ble introdusert av Wilhelm von Humboldt i 1836 for å klassifisere språk morfologisk.
I agglutinerende språk har hver av de grammatiske morfene en identifiserbar mening, de grammatiske morfene føyes til uten at det skjer en indre bøying i rotmorfemet, og uten at de enkelte morfene blander seg med hverandre eller påvirker hverandre. I tyrkisk står -ler for flertall, -den er ablativ (frastedskasus), -im er eieform i førsteperson entall. Rotmorfemet ev («hus») kan da forbindes med disse til evlerimden, «fra mine hus». I ungarsk blir hvert grammatikalsk forhold uttrykt ved tilføyelse av et nytt klart adskilt bøyningsledd. For eksempel mann er på ungarsk i nominativ ember (entall) og emberek (flertall), mens akkusativ er emberet og embereketSyntetiske språk som ikke er agglutinerende kalles flekterende eller fusjonerende språk. Det er ikke et skarpt skille mellom agglutinerende og flekterende språk, men glidende overganger. For eksempel har norsk preg av begge systemer, idet vi både har svake verb med en tempusending tilføyd den uforandra rota, og sterke verb med indre bøying.


== Referanser ==
Hertsmere

Hertsmere er et administrativt distrikt i Hertfordshire, England. Administrasjonssenteret er Borehamwood.
Distriktet var tidligere underlagt Metropolitan Police District, selv om det ligger utenfor Stor-London. Først i 2000 ble det overført til Hertfordshire Constabulary.
Distriktet har et areal på 101,16 km² og hadde 100 031 innbyggere i 2011.


== Steder i distriktet ==
Borehamwood
Elmstree
Potters Bar


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en-GB) Offisielt nettsted 
(en) Hertsmere – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Flekterende språk

Flekterende språk, fusjonerende språk eller bøyningsspråk er i språktypologien språk av syntetisk type der grensa mellom de enkelte morfene i orda er uklar fordi den delen av ordet som angir betydning smelter sammen med endelsene. De enkelte morfene kan uttrykke flere grammatiske forhold (samlemorfer). Slike språk har ofte indre bøyning av typen avlyd eller omlyd. Norsk regnes som flekterende blant annet fordi en enkelt bøyningsendelse kan uttrykke flere grammatikalske forhold.Indoeuropeiske språk er flekterende språk, særlig de eldre indoeuropeiske språka og eldre utviklingssteg av moderne språk. Det rekonstruerte indoeuropeiske urspråket har også vært et utpreget flekterende språk. Norsk og mange andre indoeuropeiske språk har imidlertid utvikla seg i agglutinerende retning, ofte beskrevet som «språklig forenkling». Norrønt var et mer utpreget flekterende språk enn moderne norsk. I norrønt hadde hvert ord flere former enn i moderne norsk som er resultat av sterk forenkling siden norrøn tid. I norrønt ble ordets rolle i setningen uttrykt ved ordets form, og skulle være samsvar (kongruens) mellom ord i samme setningsledd og setningsledd som fungerer sammen (samme kasus, samme person, samme tall). Flere verb som i norrønt var sterke er blitt svake i moderne norsk: flá – fló → flå – flådde. Tendensen ser ut til å fortsette: skjære – skar → skjære – skjærte. Dansk utviklet seg fra et flekterende språk til et analytisk språk i middelalderen og var omkring 1350 i vesentlig trekk utviklet der det er i dag.Gresk, latin og arabisk er utpreget flekterende språk, mens tyrkisk og tamil er typisk agglutinerende språk. Vietnamesisk og klassisk kinesisk er språk uten flekterende innslag.


== Referanser ==
Potters Bar

Potters Bar er en by i Hertfordshire, England, 29 km nord for London. I 2011 hadde byen 21 882 innbyggere.Byen er datert tilbake til tidlig på 1200-tallet, men har forblitt en liten, hovedsakelig jordbruksbosetning fram til jernbanen kom med Great Northern Railway i 1850. Den er i dag en del av Londons pendlerbelte.


== Etymologi ==
Opprinnelsen til navneleddet Potters er usikker, men det er en utbredt oppfatning at det var enten et romersk pottemakeri i nærheten, eller at det kommer fra familieslekten Pottere som bodde i South Mimms ikke langt unna. Bar refererer antagelig til portene mellom sognet South Mimms og sognet Enfield Chase, eller muligens til en form for tollgrense på Great North Road, denne kan ha vært lokalisert der hvor Green Man pub er i dag, eller ved den nåværende inngangen til Morven House. Et lignende navneksempel er Temple Bar som er en port ved St. Pauls katedral i London.


== Historie ==

Great North Road («Den store veien nordover»), den eldste hovedveien mellom London og Nord-England og derfra videre til Edinburgh i Skottland var hovedgaten (High Street) i Potters Bar. Den het tidligere A1, og fikk så navnet A1000 da A1 ble lagt utenom byen. Potters Bar kan også nås fra kryss 24 på M25.
I 1934 ble byen et eget distrikt i Middlesex. Da Stor-London ble en egen region i 1965 ble det meste av Middlesex en del av den, mens distriktet Potters Bar ble overført til Hertfordshire. I 1974 ble distriktene omorganisert, og byen ble en del av Hertsmere. Tilknytningen til Stor-London er allikevel tilstede, da Londons undergrunnsbane har en stasjon der.Potters Bar jernbanestasjon er den høyest beliggende på linjen mellom Londons King's Cross stasjon og York. 10. mai 2002 inntraff en alvorlig togulykke der, hvor syv omkom og 76 ble skadet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Potters Bar – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  Potters Bar hos Wikivoyage

Pottersbar.org, lokalinformasjon
St Mary the Virgin and All Saints Church, sognekirken i Potters Bar
The Potters Bar Society
Bukkake

Bukkake er en gruppesexlek som går ut på at en rekke menn ejakulerer ut over en annen persons kropp, vanligvis i fjeset, eller ned i gapet. 
Bukkake ble kjent i vesten via japansk pornoindustri på 1990-tallet gjennom filmselskaper som dogma, Shuttle Japan, Soft On Demand (SOD), og Moodyz.
Bill Dixon

Bill Dixon (født 5. oktober 1925 i Nantucket, Massachusetts, død 16. juni 2010) var en amerikansk trompetist, flygelhornist, pianist og komponist. Dixon organiserte og produserte October Revolution in Jazz i New York i 1964, var musikkprofessor ved Bennington College i Vermont fra 1968 til 1996 og regnes som en av utviklerne av frijazz.
Han var en av fire musikere som deltok i en kanadisk dokumentar, Imagine the Sound, (sammen med Cecil Taylor, Archie Shepp, og Paul Bley) i 1981.
Han har deltatt på innspillinger med Cecil Taylor, Tony Oxley, William Parker, Alan Silva, og mange andre.


== Referanser ==