jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Arjun

Arjun er en indisk stridsvogn med 120 mm kanon. Den ble utviklet for den indiske hæren under et utviklingsprogram som startet i 1972.


== Historie ==
Konkurransen for å utvikle Arjun ble startet i 1972, og meningen var å erstatte Vijayanta i tjeneste. Indiske Combat Vehicle Research and Development Establishment begynte jobben med Arjun i 1974. Den første prototypen ble vist i april 1984, og da hadde 300 millioner rupier blitt brukt.
Et antall utenlandske selskaper støttet utviklingen, inkludert Krauss-Maffei, MTU, Renk og Diehl fra Tyskland og Oldelft fra Nederland. På tross av dette støtte man på problemer i utviklingen. Blant annet ble det først planlagt med en 1 500 hk gassturbin, men den ble erstattet av en tolvsylindret turbodiesel. De første modellene hadde kun 500 hk, men dette ble senere økt ved hjelp av turboladere.
De første prototypene var utstyrt med en tysk MTU 838 Ka-501 dieselmotor på 1 400 hk koblet til en automatisk girkasse fra Renk. De første prototypene var heller ikke pansret, men besto av vanlig bløtt stål. Mellom 1983 og 1989 ble til sammen 42 utenlandske motorer og girkasser brukt i prototypene.
Ikke før i 2004 ble de første produksjonsvognene satt i produksjon, etter rykter om at russiske T-90 kunne komme til å utkonkurrere Arjun.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme til venstre i skroget. Skytteren sitter til høyre i tårnet, med vognkommandøren like bak. Laderen sitter på venstre side av tårnet.
Skytteren har et indiskbygget termisk sikte. Det er integrert i ildledningssystemet, som ellers består av laser avstandsmåler, ballistisk datamaskin og stabilisert panoramasikte for vognkommandøren.
Arjun har en riflet kanon, noe uvanlig da de fleste andre bruker glattløpede kanoner. Den skal kunne fyre APFSDS, HE, HEAT, HESH og røykgranater.


== Varianter ==
Det er ingen kjente varianter av Arjun i dag.


== Kilder ==
FAS om Arjun (lest 2006-09-09)
Jane's Armour and artillery 1997-98, ISBN 0-7106-1542-6


== Eksterne lenker ==
Bilder av Arjun
Herbert Kitchener

Horatio Herbert Kitchener (født 24. juni 1850 i Listowel i Irland, død 5. juni 1916) var en britisk offiser, diplomat og politiker. I 1890-årene ledet han Storbritannias gjenerobring av Sudan. Kitchener deltok også i den andre boerkrigen, men er mest kjent som britisk forsvarsminister under første verdenskrig. Kitchener omkom da krysseren han var ombord i ble senket på vei til Russland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Herbert Kitchener, 1st Earl Kitchener – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Horatio Herbert Kitchener – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Herbert Kitchener hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Herbert Kitchener hos The Peerage
NK Celje

Nogometni Klub CMC Publikum er en slovensk fotballklubb fra Celje, grunnlagt i 1919. Klubben spiller i 1.SNL. Sammen med Maribor og Gorica, er klubben den eneste som har spilt i alle sesongene av PrvaLiga siden den ble etablert i 1991.


== Sesonger ==


== Kjente tidligere spillere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sl) Offisielt nettsted 
(en) NK Celje – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (slovensk)
PrvaLiga profil (slovensk)
Transfermarkt profile (engelsk)
Halvard Hoff

Halvard Hoff (født 4. oktober 1884 på Gjøvik, død 11. januar 1925) var en norsk skuespiller som blant annet spilte Kongen i den aller første oppsetningen av Reisen til Julestjernen.
Hoff debuterte ved Ludovica Levys teaterselskap i 1907, som Bratt i Bjørnstjerne Bjørnsons Over Ævne. I 1908 hadde han et kort gjestespill i Vildanden ved Nationaltheatret, før han arbeidet ved Fahlströms teater, Den Nationale Scene og Trøndelag Teater. I 1916 fikk han fast engasjement ved Nationaltheatret. Her debuterte han som Johan Tønnesen i Ibsenstykket Samfundets støtter, og gestaltet mange mindre roller i klassikere som Halte-Hulda, Peer Gynt og Medeia. Hans siste oppgave ved Nationaltheatret var som Kongen i tidenes første oppsetning av Reisen til Julestjernen (1924).  Rundt 1920 var han i de to første stumfilmene den danske Carl Theodor Dreyer regisserte.


== Filmer ==

1919 – Præsidenten

1921 – Blade af Satans bog


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Halvard Hoff på Internet Movie Database 
(no) Halvard Hoff hos Sceneweb 
(da) Halvard Hoff på Filmdatabasen 
(da) Halvard Hoff på danskefilm.dk 
(da) Halvard Hoff på danskfilmogtv.dk 
(en) Halvard Hoff på AllMovie 
(en) Halvard Hoff hos Rotten Tomatoes 
(en) Halvard Hoff hos The Movie Database 
Halvard Hoff i Scenewebarkivet
Xiangyang (Xiangfan)

Xiangyang eller Siangyang (tradisjonell kinesisk: 襄陽, forenklet kinesisk: 襄阳, pinyin: Xiāngyáng) var en kinesisk by i det nordvestre Hubei. I dag er Xiangyang – nå et bydistrikt – slått sammen med nabobyen Fancheng, så de sammen utgjør by på prefekturnivå Xiangfan.


== Historie ==
I Romansen om de tre riker heter det at det var i nærheten av Xiangyang at Zhuge Liang mottok sine tre besøk fra Liu Bei. Xiangyang var også hvor Sun Jian kjempet mot Liu Biao i 191 i de tre rikers tid.
Xiangyang er imidlertid mest kjent fra de mongolske invaderende styrkers lange og blodige beleiring (1267–1273). Den var også en viktig by i De tre rikers tid.


== Kirkehistorie ==
Xianggang er også sete for et katolsk bispedømme som fremdeles bærer dette navn. Området ble utskilt fra det apostoliske vikariat Laohekou i 1936 og ble da et apostolisk prefektur under ledelse av kinesisk sekulargeistlighet. Det ble så elevert til bispedømme i 1951. Ved midten av 1949, sist gang det var mulig å utarbeide en grundig kirkelig statistikk, var det 20.047 katolikker blant områdets 1,5 mill. innbyggere og hele 15.546 katekumener (kandidater til voksendåp). Av de 22 prestene var to utlendinger, av de 34 ordenssøstre var 6 utenlandske. Bispedømmet hadde to sykehus, ett hjem for foreldreløse barn, ett hospits for eldre, og fire skoler med 367 elever. Allerede på Kangxi-keiserens tid (1662–1722) var det katolikker i landsbyer i området, særlig nær Qaoyang og Nanchang. Da den katolske misjon skjøt fart i området etter 1838, med italienske misjonærer og kinesiske utdannet ved Collegio cinese della Sacra Famiglia i Napoli, steg antallet kristne raskt. Hyppige uroligheter og forfølgelser førte til både utvandring og frafall, slik at antallet katolikker bar nede i 1325 i 1870. Men i 1935 var det vokst til 19.987.   


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 316 løper gjennom området. Den fører fra Fuzhou i Fujian via Nanchang i Jiangxi og Wuhan i Hubei til Lanzhou i Gansu.
If I Told You, You Were Beautiful

If I Told You, You Were Beautiful er det andre albumutgivelsen til det norske bandet Minor Majority, utgitt i 2002.


== Sanger ==
«If I Told You, You Were Beautiful»
«By This Time Tomorrow»
«Dancing in the Backyard»
«She Came Back for Her Smile»
«Smile at Everyone»
«Motor Away»
«The Smell of Coffee»
«Sunburnt Noon»
«Oh Yeah»
«Angeline»
«Then You Said Something»
«Learning the Game»


== Kilder ==

(en) If I Told You, You Were Beautiful på Discogs
Kjetil Foseid

Kjetil Foseid (født 26. juni 1971) er en norsk musiker og sanger - og for de fleste best kjent som vokalist i Vazelina Bilopphøggers. Han ble medlem av bandet våren 2006, og var vokalist til bandet etter 43 år gav seg etter 3 utsolgte avslutningskonserter i Oslo Spektrum i 2022. 
Foseid overtok som vokalist i Vazelina Bilopphøggers etter Viggo Sandvik våren 2006, etter at Viggo Sandvik valgte å gi seg i Vazelina etter å ha fått tinnitus (øresus) etter å ha vært frontfigur og bandets vokalist siden 1981


== Bakgrunn ==
Foseid vokste opp i Hof i Åsnes, hvor han lærte å spille gitar av bestemoren sin da han var ti år gammel.Senere flyttet Foseid til Kongsvinger og musikkmiljøet i «Huset», og i årene 1986 -1990 sang han i et band Consistence Fire fra Flisa med Vegard Dybendal. 1993–1994 gikk Foseid musikklinja ved Trøndertun folkehøgskole utenfor Trondheim. Han har medvirket i lokale produksjoner av Instant Musical, The Wall og Jesus Christ Superstar.En kort tid var han vokalist i blues/boogiebandet Paul & The Torpedos (1990). Deretter sang han i metalbandet Theze Harmonized (1990–1992) og var så bassist i metallbandet XTO (1993–1994). I 1993 var han vokalist og gitarist i rockebandet Flow. 
I 1995 var han gitarist i Pilot, senere Pilate, som blant annet spilte noen oppvarmingsjobber for Madrugada. Fra 1998 til 2000 var Foseid gitarist i Hütte Tü, og fra 2004-2005 spilte han gitar og sang i Molefunkers. Våren 2006 sang han i metalbandet Frantic Bleep, inntil Vazelina Bilopphøggers annonserte ham som sin nye vokalist like etter at Viggo Sandvik sluttet.
Høsten 2005 møtte Kjetil Foseid Eldar Vågan fra Vazelina Bilopphøggers for første gang, gjennom Vazelinas pianist Tor Welo, og rett etter julen det året begynte han å øve sammen med bandet. I tillegg til å være vokalist i Vazelina Bilopphøggers, spilte han også i mange år bass samt at han koret i det Kongsvingerbaserte bandet Hildur (fra 2011-2018), som til motsetning fra Vazelinas rockabilly heller hadde et lydbilde som dreide mer mot hardrock og pop og techno.
Han har også vært et av de fem medlemmene i musikk-, sketsj-, og revybandet VM-Trosserne, og spiller fortsatt med dem av og til. I 2015 ga han ut albumet Feel the Flow med bandet Hildur.


== Diskografi ==


=== Vazelina Bilopphøggers ===
Bensin på bålet (2007)SinglerRally rett i kroppen (2007)
Schwabadaba ding ding (2007)


=== Pilot/Pilate ===
Pilate (2002)SinglerPainted Perfect Room (1997)
Adored (1998)


=== Hildur ===
Feel the Flow (2015)


=== Flow ===
Seeds (1995)


=== Deltar på ===
Glåmdal Musikkforum: Huset – 13 år på nåde (1995), bidro med Blackened Mirror, Tears og Last Word med bandene Theze Harmonized, XTO, Flow
Frantic Bleep: The Sense Apparatus (2005)
A Rose for Emily Records: Dansbare takras og andre lekkerbiskener (2005)
Eda-Pelle & The Four Duga: Pelles näst bästa (2015)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kjetil Foseid – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kjetil Foseid på Discogs 
(no) Kjetil Foseid hos Sceneweb
Blue Wonder Power Milk

Blue Wonder Power Milk er det andre musikkalbumet av det belgiske bandet Hooverphonic. Albumet ble gitt ut i 1998 og er det første albumet vokalisten Geike Arnaert synger på. Dette albumet skiller seg ut fra den forrige utgivelsen A New Stereophonic Sound Spectacular ved at det har mindre taktpauser og flere samplinger samt tradisjonelle sangstrukturer. 
Singelen «Club Montepulciano» ble en stor slager i Belgia og ved forskjellige collegeskoler i USA. «Renaissance Affair» fra samme album ble forøvrig brukt i amerikansk reklamekampanje for den nye «folkevogna» fra VW, mens «This Strange Effect» ble brukt i reklame for en mobiltelefon fra Motorola.


== Sporliste ==
«Battersea» (3:50) – Alex Callier
«One Way Ride» (3:22) – Callier
«Dictionary» (3:32) – Callier
«Club Monterpulciano» (3:41) – Callier
«Eden» (3:33) – Callier
«Lung» (2:44) – Callier
«Electro Shock Faders» (3:07) – Callier
«Out of Tune» (3:26) – Frank Duchêne
«This Strange Effect» (3:55) – Davies
«Renaissance Affair» (3:25) – Callier
«Tuna» (3:48) – Bartsoen, Callier
«Magenta» (4:51) – Callier
«Neon» (3:06)


== Musikere ==
Geike Arnaert – vokal
Raymond Geerts – gitar
Frank Duchêne – lydtekniker & keyboards
Alex Callier – programmering & keyboards


== Eksterne lenker ==
(en) Blue Wonder Power Milk på Discogs 
(en) Blue Wonder Power Milk på MusicBrainz 
(en) Blue Wonder Power Milk på Spotify 
(en) Blue Wonder Power Milk på AllMusic
Heart of Mary

Heart of Mary var et rockeband fra Kongsvinger fra 1986 til 1989. Bandet bestod av Denis Kamphaug/Denis Decay (låtskriver, vokalist og gitar), Levi Henriksen (låtskriver/bass), Anders Bøhnsdalen (gitar) og Kai O. Tønnessen, slagverk. 


== Historie ==
Kamphaug og Henriksen spilte tidligere i Blundertown (1983–1985.)
Heart of Mary platedebuterte våren 1988 med I've got the Harry Truman Shivers, på samle-LP-en Rock'n'roll Stowaways – utgitt av That's Entertainment records. 
I 1988 ble bandet også nominert til Tore Olsens rockefondpris og turnerte blant annet til Hulen i Bergen, Studentersamfundet og 3B i Trondheim, Sardine's i Oslo.
I 1988 vant bandet NRK/Ungdommens Radioavis' nasjonale rockebandkonkurranse med låta Albert Einstein never lived in my hometown, uten at det lyktes dem å få noen platekontrakt av den grunn – til tross for mye medieomtale og fjernsynsopptredener. 
Debutalbumet Greetings from Stuckville kom i 1989, utgitt på egen label, A Rose for Emily Records. 
Etter at bandet ble oppløst høsten 1989, startet medlemmene nye bandprosjekter som The Cougars, The Siren Clouds, The Ethnobabes, Local Yokels, Hutte Tu, Molefunkers og Kæra på Bruket. Banda har utgitt et knippe plater.
Levi Henriksen ble senere journalist og forfatter (fikk bokhandlerprisen i 2004), samt tekstforfatter/musiker i duoen Henriksen/Mårud og backingbandet Bra Landsens Folk..
Mai 2014 spilte Heart of Mary gjenforeningskonsert i Rådhusteatret, Kongsvinger. I 2015 fulgte bandet opp denne med en festivalkonsert på Festningskonserten i Kongsvinger.


== Diskografi ==
1988: I've got the Harry Truman shivers", spor på samlealbumet "Rock'n'roll Stowaways, vol 1" (That's Entertainment records,.)
1989: Greetings From Stuckville (A Rose for Emily records)
1995: Between our worlds (spor på samle-CD, Huset – 13 år på nåde, A Rose for Emily records)
2005: A Death in Blundertown (spor på samle-CD, Dansbare takras og andre lekkerbiskener, A Rose for Emily records)


== Eksterne lenker ==
(en) Heart of Mary på Discogs
Otternes

Otternes eller Åtnes er et rekke- og klyngetun midt mellom Aurland og Flåm i Vestland fylke. Tunet består av i alt 27 bygninger.


== Historie ==
Otternes har spor av bosetting fra ca. 300 e. Kr. og de eldste bygningene Guttormstova og Eilertstova ble oppført omtrent ved år 1700. Jordutskiftingen i 1860-årene fikk ikke følger for Otternes hvor teigblandingen besto helt frem til 1987. Tunet besto opprinnelig av fire gårder: Tomasgarden, Guttormgarden, Oddagarden og Andersgarden. På 1800-tallet bodde der 30 mennesker i tunet. De gjenværende to gårdene ble drevet på gammelmåten helt frem til 1970-årene. Tunet er derfor lite preget av forandringer, og mange av bygningene fremstår derfor omtrent slik de gjorde på 1700-tallet.  I tillegg er kulturlandskapet med hauger, brønner, murer og trapper intakt. Stedet har på grunn av sitt autentiske miljø vært benyttet som ramme i flere filminnspillinger, bla. «En håndfull tid» fra 1989 av Martin Asphaug, Norsk Film. Otternes har vært fraflyttet siden 1996.
Fra 1974 ble deler av tunet overtatt av Aurland kommune. I 1987 tok kommunen over resten av  tunet, og opprettet i 2012 Stiftinga Otternes Bygdetun som  eier og forvalter av Otternes.
Det planlegges omfattende restaurering av bygningsmassen på tunet.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
Otternes bygdetun
Otternes
Denis Decay

Denis Decay (født Denis Kamphaug 4. januar 1961 i Gravesend i England, død 10. september 2018 i Kongsvinger, Norge).
Debuterte som bassist i hardrockbandet Antares i 1979, på Club 7 i Oslo. I 1980 bassist/trommeslager i punkbandet Akutt-80, som i 1981 utga en selvtitulert EP på Akutt Plater.
Fra 1982–85 var han gitarist/vokalist i Blundertown (het opprinnelig Lydskrift), som i 1983 utga singelen «Possibilities» på svenske Pang records.
Fra 1985 til 1988 tilknyttet Arbeiderbladets ukentlige musikkbilag, Nye Takter, en stund som deres London-korrespondent. I London startet han The Siren Clouds, hvor blant annet Leigh Heggarty (senere gitarist i The Ruts D.C) medvirket. I 1991 utkom CD-en Splash for Venus (A Rose for Emily records), produsert av Svein Solberg.
Fra 1986 – 1989 vokalist/gitarist i Heart of Mary, som i 1989 utga albumet, Greetings from Stuckville (A Rose for Emily records). Bandet vant NRK Ungdommens radioavis' rockemønstring i 1988, med låta «Albert Einstein never lived in my hometown».
Senere medlem i Hütte Tü, Molefunkers, The Spirits og Mein Kampfhaug.


== Diskografi/Låtskriver ==
Akutt-80: EP-5 spor Akutt Plater, 1981
Akutt-80: «Prostituert.» Spor på samle-CD, «Hurra for Norge, vol. 3», Svindel Records 2008
Akutt-80: «Nekt Blankt.» Spor på samleplate, «Bloodstains across Norway» Vinyl- og CD-utgivelse, Bootleg 2003.
Blundertown: «Possibilities»/«Bil uten lys» 7" Pang records 1983
Heart of Mary: «I've got the Harry Truman shivers», spor på samle-LP «Rock 'n' roll Stowaways», That's Entertainment 1988.
Heart of Mary: Greetings from Stuckville, LP, 1989 A Rose for Emily Records
Heart of Mary: «Between our worlds», spor på samle-CD, 1995 A Rose for Emily Records
Heart of Mary: «A death in Blundertown», spor på samle-CD, 2005 A Rose for Emily Records
The Siren Clouds: Splash for Venus, CD, 1992 A Rose for Emily Records
The Siren Clouds: «Tally-Ho», spor på samle-CD, 1995 A Rose for Emily Records
The Siren Clouds: «Sundown Soon», spor på samle-CD, 1995 A Rose for Emily Records
The Siren Clouds: «Interior Landscapes», spor på samle-CD, 2005 A Rose for Emily Records
Kamphaug/Larsen: «Bells», spor på samle-CD, 1995 A Rose for Emily Records
Hütte Tü: «Shockwave», spor på samle-CD, 2005 A Rose for Emily Records
Molefunkers: «Marching out», spor på samle-CD, 2005 A Rose for Emily Records
Molefunkers: «Screwed up little you blues», spor på samle-CD, Aurora Rec., 2005 A Rose for Emily Records
Lydskrift: «Under Fanen», spor på samle-CD-en «Hurra for Norge, vol.3», Svindel Records 2008.
Mein Kampfhaug «PanzerWagner» LP 2018 A Rose for Emily Records


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Denis Kamphaug hos Rockheim
Geike Arnaert

Geike Arnaert (født 14. september, 1979) er en belgisk musiker. Hun var hovedvokalist i det belgiske popbandet Hooverphonic fra 1998 til 2008. 
Hennes musikalske forbilder spenner seg fra Rolling Stones, The Doors, David Bowie, Iggy Pop, Kiss, Bee Gees, Led Zeppelin, Black Sabbath, Lou Reed, Nirvana, Joni Mitchell to Anggun, Cher, Portishead, Massive Attack, Cocteau Twins, Elton John og Blondie.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Geike Arnaert – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Geike Arnaert – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Geike Arnaert på Apple Music 
(en) Geike Arnaert på Discogs 
(en) Geike Arnaert på Discogs 
(en) Geike Arnaert på MusicBrainz 
(en) Geike Arnaert på Spotify 
(en) Geike Arnaert på Songkick 
(en) Geike Arnaert på Songkick 
Geike Arnaert på Facebook 
Geike Arnaert på YouTube 
Geike.be – Geike Arnaerts offisielle nettsider
Boyzvoice

Boyzvoice var en fiktiv norsk guttegruppe («boyband») bestående av Tom Petter «M'Pete» (Espen Eckbo), Torbjørn «Hot Tub» (Øyvind Thoen) og Roar «Roar» Lund-Bergseter (Kaare Daniel Steen). Komikeren Espen Eckbo realiserte prosjektet, som var en parodi på fenomenet gutteband. 
Prosjektet ble populært, og gruppa solgte stort i Norge. For mange ungjenter var Boyzvoice like mye et ordentlig boyband som en parodi. Gruppa solgte til sammen over 30 000 singler, og lå i 1999/2000 10 uker på toppen av VG-lista Topp 20 med «Let Me Be Your Father X-mas». 
Gruppa spilte inn filmen og albumet Get Ready to Be Boyzvoiced i 2000. Albumet lå 7 uker på VG-lista.


== Eksterne lenker ==
(en) Boyzvoice på Discogs 
(en) Boyzvoice på MusicBrainz
Copenhagen Business School

Copenhagen Business School (CBS, tidligere Handelshøjskolen i København) er en handelshøyskole i København. Den ble opprettet som privat institusjon i 1917 av Foreningen til Unge Handelsmænds Uddannelse (FUHU). Handelshøyskolen ble i 1965 en del av det nasjonale utdannelsessystem i Danmark og reguleres i dag av den danske universitetsloven fra 2003. CBS' øverste leder er rektor, som er ansatt av et styre med eksternt flertall. Johan Roos tiltrådte i 2009 som ny rektor. 
Skolen har cirka 17 000 studenter og 2 000 medarbeidere, og er dermed en av de største handelshøyskolene i Nord-Europa. De mottar årlig opp mot 1000 utvekslingsstudenter. I Norge har CBS utvekslingsavtaler med både Norges Handelshøyskole og Handelshøyskolen BI. Skolen er også populær blant utenlandske helgradsstudenter, spesielt blant nordmenn. 
Skolens hovedbygg ligger ved Solbjerg Plads på Frederiksberg. Foruten Solbjerg Plads har også skolen større bygg i Dalgas Have, Porcelænshaven og på Kilen, 
Skolen var tidligere oppdelt i to fakulteter: Det erhvervsøkonomiske Fakultet og Fakultetet for Sprog, Kommunikation og Kultur. Disse ble i 2007 slått sammen og skolen gikk da over til en monofakultær struktur. 


== Financial times European Masters in Management-rangering ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Copenhagen Business School
Foreningen til Unge Handelsmænds Uddannelse
Alex Callier

Alex Callier (født 6. desember 1972 i Sint-Niklaas) er en belgisk musiker. Han er gitarist, bassist, keyboardist og programmerer i det belgiske popbandet Hooverphonic, som han ble medlem av i 1996. 
Callier er også ledende låtskriver i bandet og skrev låten for åpningsseremonien til Europamesterskapet i fotball 2000, som ble holdt i Brussel, Belgia. Resultatet ble en 12 minutter lang sang kalt «Visions» som tilslutt ble kjenningsmelodien for hele mesterskapet. Åpningsseremonien ble forøvrig sett og hørt av over en milliard mennesker.Hans musikalske forbilder spenner seg fra Miles Davis, Dizzy Gillespie, Sly & the Family Stone, The Smiths, New Order, Cocteau Twins, David Sylvian og The Pixies.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alex Callier – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alex Callier på Internet Movie Database 
(en) Alex Callier på Discogs 
(en) Alex Callier på MusicBrainz 
(en) Alex Callier på AllMusic