jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Blåserør

Blåserør eller pusterør er et våpen som tradisjonelt har blitt brukt av urbefolkninger over hele verden, som på Ny-Guinea og i Sør- og Mellom-Amerika. Det er et rør man putter en pil i (noen ganger dyppet i curarelignende gift), og deretter blåser ut mot et byttedyr eller en fiende. Curaregift stopper åndedrettet til byttet. Siden giften ødelegges av saltsyren i maven, er det ikke kjøttet farlig å spise.


== Norsk lov ==
Blåserør er ikke tillatt å eie, erverve eller selge i Norge uten tillatelse: 

Det er forbudt å erverve, eie eller inneha elektrosjokkvåpen, pepperspray og andre selvforsvarsmidler med tilsvarende virkning, springkniver, batangakniver, stiletter, slåsshansker, batonger, karatepinner, kastestjerner, blåserør for utskyting av piler eller andre gjenstander, spretterter eller andre tilsvarende særlig farlige gjenstander uten aktverdig formål og som fremstår som voldsprodukter.
Haagen Ringnes

Haagen Bergh Ringnes (født 10. august 1928, død 23. april 2008) var en norsk journalist og forfatter, sønn av Inge Rolf Ringnes, og kjent som programleder i NRK.
Etter examen artium (1946) og cand.mag. (1955) virket han fast i NRK der han hadde arbeidet frilans siden 1947. Han var aktiv i nyhetsavdelingen (1959–1988), i tv fra 1962. Senere ble han forflyttet til samfunns- og kulturavdelingen (1988–1996). Ringnes ledet og medvirket i programseriene Pan, Fra bokhylla, Her og nå! (1969–1970), Tanker om tvil og tro, Livssyn uten kirke, I solkorsets tegn (1981) og Der og da.
Han har også skrevet flere bøker med bakgrunn i sitt journalistiske virke, som Alltid på en søndag. Seksti søndagsposter. Radiokåserier i utvalg med Johan Borgen (1968), Tanker om tvil og tro: Ni fjernsynsintervjuer (1969), I skyggen av solkorset: Notater fra en fjernsynsserie (1981), Johan Borgen, har vi ham nå? (1993), Samtaler med dronningen (1997) og Reflekser i trylleglass:  Stemmer fra vårt århundre (1998). I 1950-årene var han redaktør for det studentdrevne tidsskriftet Filologen.  
Ved siden av å være mottaker av Humanistprisen 1995, utdelt av Human-Etisk Forbund, satt Ringnes i styret for organisasjonens tidsskrift Humanist. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
biografi og arkivopptak fra NRK
Indy Racing League

Indy Racing League (IRL), fra 2011 kjent under merkenavnet INDYCAR (store bokstaver), er en amerikansk motorsportsorganisasjon, mest kjent som den styrende organisasjonen bak IndyCar Series, det høyeste nivået innen amerikansk formelbilracing. IRL eies av Hulman and Co, som også eier banekomplekset Indianapolis Motor Speedway.
IRL ble stiftet i 1994 av Tony George, eieren av Indianapolis Motor Speedway, som ønsket å etablere et alternativ til CART, men med lavere kostnader. De første løpene ble arrangert i 1996, og til å begynne med var det få førere som tok racingklassen alvorlig. De første sesongene ble derfor dominert av ukjente førere, til og med i de største løpene. Fra 2000 begynte imidlertid førere og team å komme over fra CART-serien, noe som bidro til at CART i 2003 gikk konkurs og ble startet på ny under navnet ChampCar. I 2008 var det imidlertid slutt for ChampCar, og restene ble fusjonert inn i IRL.
IRL styrer fire formelbilmesterskap, hvorav IndyCar Series er den øverste. Under denne finnes de tre utviklingsseriene Indy Lights, Pro Mazda og US F2000.


== Eksterne lenker ==
Indys offisielle nettsider
Indy500.com – offisielle nettsider for Indy 500
Valley Forge

Valley Forge var stedet hvor leiren til den amerikanske kontinentale armé overvintret 1777
–78 i den amerikanske uavhengighetskrigen. Dette var en tid med stor lidelse for George Washingtons hær, men det var også en tid med trening og fornyelse. 
Stedet er nå en amerikansk National Historical Park. 4. juli 1976 ble området rundt Valley Forge gjort om til Valley Forge National Historical Park. Parken har et nylig renovert turistsenter som har flere utstillinger.
Etter en hard marsj fra Whitemarsh gjennom Gulph Mills, ankom Washingtons styrker høydene ved Valley Forge den 19. desember 1777. Hæren var preget av nederlagene ved Brandywine og Germantown.
Britene hadde okkupert opprørshovedstaden Philadelphia rundt 32 km unna. Den amerikanske hæren var svak, dårlig utstyrt og preget av sykdom. Det er anslått at 2500 menn (av totalt 10 000) døde i løpet av vinteren.
Vinteren 1777–78 var ikke spesielt kald. Historikeren Edward Lengel hevder i General George Washington: A Military Life (2005) at den milde vinteren ironisk nok gjorde forholdene verre for hæren. På grunn av at det regnet så ofte og bakken ikke frøs, var de lokale veiene gjørmete og ofte ufremkommelige, noe som gjorde det svært vanskelig å få forsyningsvognene frem til leiren. Hovedgrunnen for hærens lidelser derimot, var ikke været, men de dårlige resultatene til hærens forsyningsoffiserer.
Dette ble bedre etter at Washington utnevnte Nathanael Greene som forsyningsgeneral. Et annet problem var lokal likegyldighet ovenfor hæren. Mange lokale bønder valgte å selge sine ferskvarer til britene i Philadelphia som betalte kontant.
Den kontinentale armé brukte tiden i Valley Forge til reorganisering og for hardt tiltrengt trening. Treningen var ledet av den prøyssiske militærteoretikeren Friedrich Wilhelm von Steuben, som ankom 27. februar.
Hæren forlot Valley Forge den 19. juni 1778.
Najade

Najade  (gresk: νάειν, flyte, strømme) er i gresk mytologi ferskvannsnymfer som styrer over elver, bekker, strømmer, kilder, brønner, tjern, dammer og sjøer.  Deres søstre okeanidene hersket over havene og nereidene over Middelhavet.
Najadene ble iblant delt opp i fem typer:

Pegaiai (Pegaeae) var kildenymfer.
Krenaiai (Crenaeae) var najader ved springvann.
Potameides holdt til i elver og bekker.
Limnades og limnatides bodde i sjøer og vann.
Heleionomai bodde i våtmark og myr.I nyere tid brukes ordet «najader» også om havfruer. Ordet er hentet fra latin nais, et lånord fra gresk naias, flertall naiades, avledet av verbet naiein (= å flyte) fra protoindoeuropeisk *naw-yo- fra rotordet *(s)nau- (= å svømme, flyte). John Dryden brukte entallsformen nais, mens flertallsformen naiades er kjent på engelsk fra sent 1300-tall. Endelsen -ade er kjent også fra ord som «dryade», «triade», «Olympiade» og Iliaden.Som andre nymfer levde også najadene svært lenge, men var ikke udødelige.De har gitt navn til det kjente skipet «Najaden».


== Referanser ==


== Se også ==
Havfrue
Nymfe (mytologi)
Germantown (Philadelphia)

Germantown var opprinnelig Borough of Germantown, en landsby i Philadelphia County i Pennsylvania i USA og er i dag primært en bydel i Philadelphia, rundt 10 km nordvest fra sentrum i byen. Bydelen har blitt bygget opp som del av en urban by, men er rik på historiske steder og bygninger som har blitt vernet. Mange av disse er åpne for folk flest. Germantown strekker seg rundt 3 km langs Germantown Avenue nordvestover fra Windrim Avenue. Den neste bydelen mot nordvest, Mount Airy, starter rundt Johnson Street, selv om der ikke er noen allment anerkjent nøyaktig grense.
Landsbyen ble først bosatt i 1683 av immigranter fra Rhindalen. I 1681 publiserte William Penn et flygeblad på tysk for å rekruttere bosettere i hans nye koloni. Den første gruppen som svarte, mennonitter og tyske kvekere fra Krefeld i Tyskland, ankom Philadelphia ombord i Concord i oktober 1683. Derfor kan Germantown kalles grunnlaget for tyskerne i Pennsylvania, eller Pennsylvania Dutch, en etnisk gruppe i USA. 


== Eksterne lenker ==
(en) Germantown, Philadelphia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Curium

Curium er et kunstig fremstilt radioaktivt grunnstoff med kjemisk symbol Cm og atomnummer 96.


== Historie ==
Curium ble fremstilt første gang i 1944 av Glenn T. Seaborg, Ralph A. James, og Albert Ghiorso ved Berkeley-universitetet i California, USA. Forskergruppen døpte det nye grunnstoffet «curium» etter ekteparet Pierre og Marie Curie som ble berømte for oppdagelsen av radium og sitt arbeide med radioaktivitet. Curium i målbar mengde ble fremstilt for første gang i 1951 av Perlman og Werner som ved nøytron-bombardement av 241Am (americium) fremstilte 40 μg 242Cm. 
Curium var det tredje transurane grunnstoffet som ble oppdaget, selv om det er det fjerde i rekken av disse stoffene.


== Egenskaper ==
Curium er et radioaktivt og giftig metall som tilhører aktinoidene. Det har kjemiske likhetstrekk med gadolinium, dog med en mer kompleks krystallstruktur. I metallisk form er curium sølvhvitt av utseende. Det er reaktivt og er mer elektropositivt enn aluminium. De fleste curium-isotopene avgir alfastråling.
Curium akkumuleres i benbygningen i levende organismer, og alfastrålingen ødelegger benmargen – noe som i sin tur medfører stans i produksjonen av røde blodlegemer.


=== Isotoper ===
Curium har ingen stabile isotoper. 20 isotoper er kjent hittil, og de mest stabile av disse er 247Cm med halveringstid 15,6 millioner år, 248Cm med halveringstid 340 000 år, 250Cm med halveringstid 9 000 år, 245Cm med halveringstid 8 500 år, 246Cm med halveringstid 4 730 år, 243Cm med halveringstid 29,1 år, og 244Cm med halveringstid 18,1 år. Alle de resterende isotopene har halveringstider kortere enn 1 år, og de fleste kortere enn 3 døgn. Isotopene 240Cm, 242Cm, 243Cm, 244Cm, 245Cm, 246Cm, 248Cm kan nedbrytes ved spontan kjernespalting (fisjon).CAS-nummer: 7440-51-9


== Forekomst ==
Curium forekommer ikke naturlig, men fremstilles kunstig. Det finnes i små mengder i brukt reaktorbrensel. 244Cm er til salgs for 100 USD per mg


== Anvendelse ==
Curium har få praktiske bruksområder i dag, men det forskes på å benytte stoffet i radioisotopgeneratorer. 242Cm kan utvikle opp til 3 Watt varmeenergi pr. gram (W/g), men den korte halveringstiden på 160 dager gjør det uegnet som energikilde i permanenete kraftverk.  244Cm er benyttet i alfapartikkel-røntgenspektrometrene (APXS) ombord i Marsroverne Spirit og Opportunity.


== Referanser ==
Dix infernal

Dix Infernal er det første albumet til Manas soloprosjekt Moi dix Mois. Det ble utgitt den 19. mars 2003.


== Sporliste ==
«Dix infernal»
«La dix croix»
«front et baiser»
«Ange»
«tentation»
«Solitude»
«Pessimiste»
«Gloire dans le silence»
«L'inte'lieur Dix»
«De'tresse»
«Prie're»
«Dialogue Symphonie-x»
«Dix est infini»


== Kilder ==

(en) Dix infernal på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Dix infernal på Discogs 
(en) Dix infernal på MusicBrainz
Dialogue Symphonie

«Dialogue Symphonie» er den første singelen fra Manas soloprosjekt Moi dix Mois. Den ble utgitt 19. november 2002.


== Sporliste ==
«Dialogue Symphonie»
«Forbidden»
«Dialogue Symphonie» (instrumental)
«Forbidden» (instrumental)


== Eksterne lenker ==
(en) Dialogue Symphonie på MusicBrainz
Kågen

Kågen (nordsamisk: Gávvir) er ei øy i Skjervøy kommune i Troms og Finnmark. Øya ligger sørvest for Skjervøya og sør for Arnøya og Laukøya. Den har et areal på 85,62 km².Kågen er knyttet til Skjervøya og kommunesenteret Skjervøy med Skattørsundet bru. I sør er Kågen knyttet til fastlandet med Maursundtunnelen. Fra Storstein nordøst på Kågen går det ferge til Nikkeby på Laukøya og Lauksundskaret på Arnøya.


== Referanser ==
Betania Stathelle

Pinsemenigheten Betania er en kristen frimenighet på Stathelle i Bamble kommune. Menigheten er tilsluttet Pinsebevegelsen i Norge og hadde 247 tilskuddstellende medlemmer i 2019. 
Menigheten driver et omfattende barne- og ungdomsarbeid. En av aktivitetene er Redeemed.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
www.betania-stathelle.no/ – hjemmeside
Snorrefeltet

Snorrefeltet ble oppdaget  i 1979 av Saga Petroleum og produksjonen startet i 1992. Feltet ligger øst for Statfjordfeltet og reservoaret ligger under 350 meters havdyp. Feltet omfatter blokkene 34/4 og 34/7.


== Installasjoner for produksjon og transport av olje og gass ==
Plattformen Snorre A er bygd ut med eget prosessanlegg som også tar imot produksjon fra Vigdisfeltet.
Den sørlige delen av feltet er bygget ut med en strekkstagsplattform i stål og et undervanns produksjonsanlegg. Den nordlige delen (Snorre B) er bygd ut med en halvt nedsenkbar bore- og produksjonsplattform, som kom i produksjonen i juni 2001.
Olje og gass fra Snorrefeltet transporteres i rør til Statfjordfeltet for ferdigbehandling, lagring og utskiping. Ferdig prosessert olje går fra Snorre B i rørledning til Statfjord B der den blir lagret og lastet på skip.


== Geologi ==
Reservoaret består av fluviale sandsteiner fra sentrias- og tidlig juratiden.
Ved slutten av triastiden ble Lundeformasjonen avsatt med finkornet slam mellom elvesand på store flomsletter. Det er spor etter planterøtter, gravende mark og biller. Kalkknoller er dannet ved jordsmonndannelse. Tørkesprekker viser at klimaet har vekslet mellom tørre og våte klimaperioder. Sedimentene er rødbrune, noe som viser at klimaet var varmt og tørt.
Over Lundeformasjonen finnes vekslende lag av sand, kull og leire som tilhører Statfjordformasjonen. Disse sedimentene ble avsatt fra sen trias- til tidlig juratiden.


== Eksterne lenker ==
Snorre på Aftenbladets interaktive sokkelkart Arkivert 6. mars 2013 hos Wayback Machine.
En amerikansk tragedie

En amerikansk tragedie (An American Tragedy) er en roman av den amerikanske forfatteren Theodore Dreiser. Det er hans mest kjente verk og kom ut i 1925. 
Romanen  skildrer 1920-tallets samfunn og de sosiale problemer som er knyttet til dette. I denne romanen finner vi en del naturalistiske trekk, bl.a. tragisk slutt og beskrivelse av det fattige miljøet. Romanen dreier seg rundt antihelten Clyde Griffiths. 
Romanen er basert på en historisk hendelse. 11. juli 1906 ble den 20 år gamle tekstilarbeidersken Grace Brown funnet myrdet i Moose Lake i Adirondacks nord for New York. Hun hadde møtt kjæresten sin, Chester Gillette, mens de begge jobbet på Gillette skjortefabrikk i Cortland som hans farbror eide. Gillette var vokst opp med foreldre som arbeidet for Frelsesarmeen, mens Brown var vokst opp på gård og kom til Cortland for å passe sin søsters barn. Våren 1906 fortalte hun Gillette at hun var gravid. Han ba henne da med til Moose Lake på noe hun oppfattet som deres bryllupsreise. I stedet slo han henne i hjel med en tennisracket under en rotur på innsjøen. Det ble slått alarm da robåten ikke kom tilbake til utleieren. Letemannskaper dro ut i en dampbåt, og snart ble robåten funnet med bunnen i været. En gutt fikk øye på noe på sjøbunnen og ga seg ikke før bylten ble dradd opp. Det var den døde Grace Brown, med fryktelige skader på pannen og munnen.Chester Gillette ble snart funnet og arrestert, og det oppstod ren lynsjstemning da folk fikk høre kjærlighetsbrevene Brown hadde skrevet til ham, opplest i retten. Gillette ble dømt til døden for drapet og henrettet. Saken studeres fremdeles i dag som et eksempel på bruk av indisier i en fellende dom. Den er også tema for en rekke spøkelseshistorier og folkesanger i Adirondacks.An American Tragedy ble omarbeidet til skuespill første gang i 1926, filmatisert i 1931 og igjen i 1951, A Place in the Sun («En plass i solen») og vant seks oscarstatuetter.
I 2005 satte Metropolitan Opera i New York opp Tobias Pickers opera om tragedien.


== Referanser ==
Frank Stagg

Frank Stagg (født 1948, død 12. februar 1976) var et irsk medlem av Den provisoriske IRA (PIRA), som døde under en sultestreik.
Han ble i 1973 dømt for planlagt mordbrann. Under soningen i Wakefield fengsel i England gikk han flere ganger til sultestreik med krav om å få sone i et irsk fengsel. Den 14. desember 1975 begynte han på den siste sultestreiken, som varte i 62 dager og førte til hans død. 
Hans begravelse utløste en strid i Irland. Republikanerne ønsket at han skulle stedes til hvile på den republikanske gravlunden i Ballina, noe som også var hans eget ønske. Men regjeringen og deler av familien ville heller at han skulle ligge i familiegraven på samme kirkegård, og ønsket ikke deltagelse fra den republikanske bevegelsen i begravelsen. Mens familien ventet på båren på Dublin Airport sørget den britiske regjeringen for at flyet ble omdirigert til Shannon Airport, og båren ble brakt derfra til Ballina. For å hindre at republikanerne gravde opp kisten ble graven dekket med betong. Men i november 1976 gravde en gruppe republikanere en tunnel under graven, hentet opp kisten og la den i en ny grav på den republikanske gravlunden. Belfast balladen-skribent Seamus Robinson skrev «Brave Frank Stagg» som hyllest.
Hans bror Emmet Stagg er pr. 2006 Teachta Dála for Labour Party for valgkretsen Kildare North. Han var et av familiemedlemmene som ikke ønsket republikansk innblanding i begravelsen.
Charles Hector

Jean Baptiste Charles Henri Hector d'Estaing (født 24. november 1729, død 28. april 1794) var en fransk admiral.


== Liv og virke ==
Han var født i slottet Codignat i Ravel i Auvergne. Han gikk inn i hæren som oberst i infanteriet og var med grev de Lally i 1757 til Ostindia som brigadegeneral. I 1759 ble han tatt til fange i beleiringen av Madras, men ble løslatt på vilkår. Før ratifiseringen av utvekslingen av ham, gikk han inn i tjeneste hos det franske østindiakompaniet og (med to fartøyer) ødela de britiske fabrikkene i Sumatra og Persiagulfen.
På vei tilbake til Frankrike i 1760 falt han ved et uhell i hendene på engelskmennene. Han ble kastet i fengsel i Portsmouth siden han hadde brutt sine løslatingsbetingelser, men da anklagen ikke kunne bevises, ble han kort tid etterpå løslatt. I 1763 ble han utropt til generalløytnant i marinen og ble forfremmet til viseadmiral i 1777. Et år senere forlot han Toulon i ledelsen for en flåte på tolv linjeskip og fjorten fregatter for å støtte de amerikanske koloniene mot Storbritannia. Han seilte den 13. april og la Richard Howe under blokade mellom den 11. og 22. juli ved Sandy Hook, men klarte ikke å angripe ham, selv om han hadde en overlegen styrke. 
Sammen med de amerikanske generalene, planla han et angrep på Newport i Rhode Island som tvang britene til å ødelegge noen krigsfartøyer som var i havnen. Men før det koordinerte angrepet kunne finne sted, satte han til sjøs igjen mot den britiske marinen under lord Howe, da en voldelig storm tvang de to flåtene fra hverandre før trefningen kunne finne sted. Mange av hans fartøyer ble så skadet at han måtte seile til Boston for reparasjoner. Han seilte så til Karibia den 4. november. Etter et fånyttes forsøk på å ta tilbake St. Lucia fra admiral Barrington, erobret han St. Vincent og Grenada.
6. juli 1779 kjempet han et uavgjort slag med admiral Byron som trakk seg tilbake til St. Christopher. Selv om Hector hadde en overlegen styrke, ville han ikke angripe engelskmennene på veien, men seilte direkte til Savannah. Alle hans forsøk, samt forsøkene til amerikanerne, på å ta byen, ble slått tilbake, og han ble tvunget til å trekke seg tilbake.
Han returnerte til Frankrike i 1780, men han falt i unåde ved hoffet. Tre år senere fikk han derimot kommandoen over den fransk-spanske flåten som ble satt sammen foran Cádiz, men fredsavtalen ble signert og ingen operasjoner ble satt i verk. Fra da av konsentrerte han seg om politikk. Han ble først gjort til spansk adelsmann og i 1787 valgt til adelsforsamlingen i Frankrike.
Da den franske revolusjon brøt ut, likte han de nye idéene. Han ble utnevnt til nasjonalvakt ved Versailles i 1789 og valgt til admiral av nasjonalforsamlingen i 1792. Selv om han var for nasjonal reform, forble han lojal mot kongefamilien og forsvarte Marie Antoinette som vitne i hennes rettssak i 1793. På grunn av dette og noen vennlige brev som han hadde utvekslet med dronningen, ble han selv ført for retten og sendt til giljotinen 28. april 1794.
I sine rolige tider skrev han et dikt, Le Rêve (1755), tragedien Les Thermopyles (1789) og en bok om koloniene.


== Referanser ==
Michael Gaughan

Michael Gaughan (irsk Mícheál Ó Gaibhtheachain, født 1950, død 3. juni 1974) var et irsk medlem av Den provisoriske IRA (PIRA), som døde etter tvangsmating under sultestreik. 
Gaughan ble født i Ballina i Mayo. Etter å ha fullført grunnskolen flyttet han til England for å finne arbeid, og hans sluttet seg der til en av PIRAs enheter i London. 
Under et forsøk på å rane en bank for å skaffe penger til organisasjonen ble han arrestert. Etter to år i Wormwood Scrubs ble han overført til Albany fengsel, hvor han begynte å sultestreike for å få status som politisk fange. Han ble først plassert i isolat, og avbrøt sultestreiken. Han ble så overført til Parkhurst fengsel hvor fire andre PIRA-fanger sultestreiket, og den 31. mars 1974 sluttet han seg til dem sammen med Frank Stagg, Paul Home og Hugh Feeney. 
Den britiske reaksjonsmåten overfor sultestreikende fanger var på dette tidspunkt å tvangsmate fangen. Dette ble gjort på en brutal måte, ved at fangen ble holdt fast av seks til åtte fengselsbetjenter, fikk en blokk med et hull i plassert mellom tennene og deretter en sonde ført ned i magen gjennom hullet i blokken. Prosessen er potensielt skadelig, ettersom det er lett for utrente å føre sonden ned i lungene i stedet for i magen. 
Gaughan gjennomgikk tvangsmating sytten ganger i løpet av sultestreiken. Den siste gangen, 2. juni, ble sonden ført ned i lungene, og forårsaket et sår samt at mat ble liggende i lungene. Han døde dagen etter som følge av dette, etter 67 dagers sultestreik.
Belfast balladen-skribent Seamus Robinson skrev «Take Me Home To Mayo» som hyllest.


== Eksterne lenker ==
Biografi på politics.ie wiki
Chevrolet Monte Carlo

Chevrolet Monte Carlo er en bilmodell fra amerikanske Chevrolet. Monte Carlo ble lansert i 1970, og er i dag inne i sin sjette generasjon. Alle Monte Carlo-modeller har vært todørs coupé-modeller.
Monte Carlo har også vært en av General Motors' største suksesser i racing, særlig i NASCAR.