jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Religionshistorie

Religionshistorie er en akademisk disiplin som inngår i fagfeltene religionsvitenskap og teologi, og som undervises ved alle norske universiteter og flere høyskoler. Disiplinen religionshistorie henter sitt teorigrunnlag primært fra allmenn historieforskning og sekundært fra antropologi, filosofi og andre disipliner innen samfunnsvitenskap og humaniora.
Akademisk historieskriving handler om å samle og å ordne et historisk kildemateriale i kategoriene tid, rom og kausalitet (årsak-virkning-sammenhenger.) Disiplinen religionshistorie samler kilder som er relevante for spørsmål angående utvikling av religiøse tradisjoner, og fremstiller dem på måter som også kan aksepteres utover forfatterens eget miljø og tradisjon.


== Innenfra-perspektiv og Utenfra-perspektiv ==
En religions historie kan på den ene side være en emisk fremstilling, det vil si religionens egen beretning om sin tilblivelse og utvikling i et innenfra-perspektiv. Denne type fremstilling krever ikke tilslutning fra personer som ikke selv tilhører tradisjonen. En emisk fremstilling av en religions historie kan fremstille analogiløse hendelser og udokumenterbare skildringer av en overnaturlig sfære som fakta. Historiefremstillinger har ofte en definerende og legitimerende funksjon på samfunnet, og en religions egne fremstillinger handler da gjerne om de særrettigheter representantene for den aktuelle religionen har. Emiske historiefremstillinger regnes derfor ikke innen den akademiske fagdisiplinen religionshistorie.
Fagdisiplinen religionshistorie presenterer religionenes historie etter et utenfra-perspektiv, dvs. religionen fremstilles på en måte som også respekterer synspunkter som går på tvers av tradisjonens egen fremstilling. Dette perspektivet forutsetter en kritisk rasjonell vurdering av kilder. Kildene må presenteres med henvisninger til sine opphav, og hendelser som ikke kan sannsynliggjøres etter empiriske analogier og rasjonelle prinsipper kan ikke fremstilles som fakta. Disse kildene vurderes da som vitnesbyrd om trosforestillinger hos opphavspersonen eller vitnesbyrd om mentalitet i bestemte historiske miljøer.


== Referanser ==
Cristian Chivu

Christian Eugen Chivu (født 26. oktober 1980 i Reșița) er en rumensk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for Inters U17-lag.Chivu har tidligere spilt for Ajax og Roma, og var kaptein på romanias herrelandslag.
Chivu gikk til Inter fra Roma før 2007–2008-sesongen.Chivu snakker italiensk, nederlandsk, og engelsk i tillegg til hans morsmål, rumensk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Cristian Chivu – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Cristian Chivu – FIFA 
(en) Cristian Chivu – UEFA 
(en) Cristian Chivu – Transfermarkt 
(en) Cristian Chivu – Transfermarkt (manager) 
(en) Cristian Chivu – national-football-teams.com 
(en) Cristian Chivu – WorldFootball.net 
(en) Cristian Chivu – FootballDatabase.eu 
(en) Cristian Chivu – Soccerway 
(en) Cristian Chivu – EU-Football.info
Sjur Brækhus

Sjur Brækhus (født 19. juni 1918 i Bergen, død 19. mai 2009) var en norsk jurist. Han ble dr.juris i 1947 med avhandlingen Meglerens rettslige stilling og ble i 1948 professor i rettsvitenskap ved Universitetet i Oslo.
Brækhus utgav en rekke bøker og artikler innenfor privatretten. Han ble gjerne ansett som Norges ledende ekspert på sjørett, men arbeidet også med formuerett. Brækhus var riksmålsmann og var medlem av Norsk språkråd fra 1976 til 1991. Brækhus utgav Sprogstrid og lovsprog i 1956. Han var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi siden 1950, ble innvalgt i Det Norske Akademi i 1976 og  ble invalgt i Det kongelige svenske vitenskapsakademiet i 1981.
I 1981 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden. Brækhus ble i 1990 utnevnt til kommandør av Finlands hvite roses orden for innsatsen han gjorde for nordisk og internasjonalt juridisk samarbeid, i særdeleshet med hensyn til sjørett. Han var dessuten ridder av Nordstjerneordenen.  
Sjur Brækhus var far til professor dr. juris Hege Brækhus som er ansatt ved Universitetet i Tromsø - Norges arktiske universitet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Sjur Brækhus i BIBSYS
Studentmållag

Studentmållag er lokale foreninger eller lag som skal fremme nynorsk skriftspråk og bruk av dialekter blant studenter ved norske universiteter og høyskoler. Studentmållagene er tilknyttet Norsk Målungdom (NMU) i Oslo som igjen er en del av Noregs Mållag. Per 2022 har NMU studentmållag i Oslo, Bergen, Trondheim, Volda, Kristiansand, Rauland og Ås. Studentmållaget i Oslo ble dannet som det første i 1900, Studentmållaget i Nidaros i 1916, og Studentmållaget i Bergen i 1946.


== Se også ==
Norsk Målungdom


== Eksterne lenker ==
Studentmållaget i Oslo
Studentmållaget i Nidaros
Studentmållaget i Bergen
Studentmållaget i Kristiansand
Historien til Studentmållaget i Oslo
Trondheim Thereminorkester

Trondheim Thereminorkester (TTO) er et samtidsmusikalsk ensemble med base i Trondheim som ble dannet i 2006 av Ailo Kemi Gjerpe, Kenneth Holter og Thomas Andersen, alle daværende musikkteknologistudenter ved NTNU, samt Lars Erik Brustad Melhus, daværende musikkvitenskapstudent. Allerede i 2007 hadde de blitt et ettertraktet tilskudd til byens livescene, mye på grunn av en svært egenartet stil. Trondheim Thereminorkester er Norges eneste rene thereminorkester, hvor all lyd, om enn prosessert og omformet via effektbokser, stammer fra thereminer. Gruppen baserer mye av sin musikk på lange borduntoner med langsomme endringer, men har også raskere, rytmebaserte låter som fungerer som en form for «fri» elektronika. Verkene deres improviseres frem innenfor gitte, strukturelle rammer.


== Avbrekk og utgivelse ==
Etter en lang periode med lite aktivitet på slutten av 2008, samlet Trondheim Thereminorkester seg i studio to dager i april 2009, men uten Gjerpe. Disse opptakene ble liggende ubrukt. Etter dette, da både Gjerpe og Holter hadde forlatt Trondheim, ble orkesteret inaktivt. Melhus har riktignok vært involvert i thereminrelaterte aktiviteter siden. I 2016 valgte Holter å samle, mastre og utgi ensemblets liveopptak fra tiden 2007 til 2008. Disse er planlagt utgitt på Holters eget label Eonel Sound i mai 2016.


== Medlemmer ==
Ailo Kemi Gjerpe, theremin, sampler og effektbokser
Kenneth Holter, theremin og Kaoss Pad
Lars Erik Brustad Melhus, theremin og effektbokser
Thomas Andersen, theremin og effektbokser


== Referanser ==
Nefertum

Nefertum (også transkribert som Nefertem eller Nefer-temu) er i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi er en guddom som ble dyrket i form av en lotusblomst. Han var særlig forbundet med solguden og kunne bli oppfattet som han var ett med ham.  Han ble beskrevet som «lotusblomsten under Ras nese» eller «store lotusblomst som kommer opp av urhavet», men også som et ungdommelig barn av solen.Navnet Nefertum kan muligens bety «den vakre som som stenger» eller «den som ikke stenger». En del av hans titler var «Han som er vakker» og «Solens vannlilje». Nefertum representerte både det første sollyset og den frydefulle lukten av den egyptiske blå lotusblomsten (Nymphaea caerulea), og forstått som en av de opphavelige guddommene som steg opp fra urhavet. En versjon av Den egyptiske dødeboken sier

Stiger opp som Nefertum fra den blå vannlilje, til Ras nesebor, og kommer fram på horisonten hver dag.


== Den unge Nefertum ==
Nefertum ble assosiert med den unge gutten (Atum) som oppsto fra Nuns lotus ved tidens begynnelse. Det var denne gutten som gråt og fra hans tårer som hele menneskeheten ble skapt fra. Grunnet dette forholdet ble han ofte kalt for «den unge Atum».Den unge Nefertum kommer fra hans jordfars Nuns svarte urvann, og hans himmelmor er Nut. Når han er voksen er han Ra.
Han ble derimot til sist sett på som sønn av skaperguden Ptah, og gudinnene Sekhmet og Bast ble hver for seg forstått som hans mor.


== I kunsten ==
I kunsten ble  Nefertum ofte framstil som en vakker ung mann som hadde blå vannliljer eller lotusblomster rundt hodet, og to fjær. Tidvis hadde han også en detaljert hodekledning som omfattet to menet-kjeder. Som sønn av Bast har han tidvis framstilt som en mann med hodet til en løve, eller er framstilt som en liggende løve eller katt.Oldtidens egyptere bar ofte små statuetter av ham for hell eller god lykke.


== Bilder ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Morenz, Siegfried; Schubert, Johannes (1954): Der Gott auf der Blume: Eine ägyptische Kosmogonie und ihre weltweite Bildwirkung, Verlag Artibus Asiæ.
Khepri

Khepri (også transkribert som Kheper, Khepera, Khephir, Chepri) er i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi en guddom assosiert med gjødselbillen (Scarabaeus sacer), noe som gjør ham til et insektgud. Khepri ble representert av en skarabé i ikonifiseringen, og symboliserte den stigende solen, som ble «født» i øst. Egypterne visualiserte dette som at en bille dyttet solen over himmelen. Bilder av guden viser ham enten som en bille eller tidvis som et menneske med en skarabé til hode. 


== Symbolisme ==

Oldtidens egypterne knyttet Khepris navn til det egyptiske verbet kheper i betydning «utvikle» eller «å bli til». Kheper er en omskrivning av det gammelegyptiske ordet som betyr «å komme til, å endre, å skje, å eksisterte, å skape», og lignende. 
Egypterne hadde observert hvordan gjødselbillen (eller pilletrillerbillen) rullet gjødsel til en ball og dyttet den foran seg til sitt hi under jorda. Egypterne trakk en forbindelse mellom solens bevegelse over himmelen og bevegelsen til gjødselballen som ble dyttet av billen. Solforbindelsen ble forsterket av det faktum at billen har antenner på hodet, og når den dyttet gjødselballen langs bakken, satt ballen mellom dens antenner, noe som lignet på den måten solskiven ble framstilt på guddommens hode mellom to horn.Det ble antatt at billen eller skarabeen ble født i en møkkhaug uten vanlig formering. Som resultat ble Khepri likestilt med Atum, den selvskapende solguden, og senere med Ra. 


== Religion ==

Det var ingen kult dedikert til Khepri, og han var i stor grad underlagt den større solguden Ra. Ofte ble Khepri og Atum, en annen solgud, sett på som aspekter av Ra: Khepri var morgensolen, Ra var middagssolen, og Atum var kveldssolen.


== Framtoning ==
Khepri ble framstilt som en gjødselbille, en skarabé, skjønt stundom ble han i en del gravmalerier og gravpapyri representert som et menneske med et billehode. Han ble også avbildet som en skarabé i solskipet holdt oppe av Nun.
Bilder av Khepri ble funnet i praktisk talt alle templer på grunn av hans assosiasjoner med de evig kraftfulle solgudene. Amuletter i form av skarabeer ble ganske populære. På undersiden, som var flat, kunne en risse inn formler for hell eller magiske symboler. De ble også benyttet segler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Khepri – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anhur

Anhur (også stavet Onuris, Onouris, An-Her, Anhuret, Han-Her, Inhert) var i henhold til oldtidens egyptiske religion og mytologi opprinnelig en krigsgud som ble dyrket i det egyptiske området Abydos, og spesielt i Thinis, i det 11. dynasti. Myter forteller at han hadde tatt med sin hustru, Menhit, sine kvinnelige motpart, fra Nubia, og hans navn reflekterer dette – det betyr «(den som) leder tilbake den fjerne'».En av hans titler var «Fiendens slakter», og Anthr ble avbildet som en mann med skjegg ikledd en kappe og en hodebekledning av fire fjær, og som holdt et spyd eller en lanse, og stundom også framstilt som en gud med løvehode (representasjon av styrke og makt). I noen avbildninger var kappen mer som en slags kilt.


== Krigsgud ==

Ettersom hans posisjon var en krigsgud var han beskytter av oldtidens egyptiske hær og en personifisering av de kongelige krigere. På festivaler for hans ære ble det spilt liksomkriger. I løpet av den romerske perioden ble keiser Tiberius avbildet på veggene i egyptiske templer med den karakteristiske fire-blomstrete kronen til Anhur.
Anthurs navn også kunne bety «Himmelbæreren» ved at Anhur hadde en forbindelse med solen, men var mer han var mer populær som krigsgud. På grunn av den delte hodekledningen ble Anhur senere identifisert som Shu, og ble således Anhur-Shu. Han er sønn av Ra, og bror av Bastet som identifisert som Shu. Ettersom Anhur var mer populær og betydelig gud, og ettersom Shu var mer et vesen og et konsept enn en gud ble Shu etter hvert absorbert fullstendig inn i Anhur.
I det nye rike økte Anhurs popularitet og han fikk også tittelen «Frelseren» og ble for folket den som lempet på menneskelige plager ved at krig var deres kilde til frihet og seier. Dette aspektet av krig og frelse, delt med Horus, bidro til at Anhur etter hvert ble identifisert med den langt større og mer betydningsfulle Horus. I løpet av den perioden hvor landet dominerte Nubia, døpte folket i kongedømmet Kusj (et oldtidsrike i nordlige Sudan) Horus-Anhur til Arensnuphis (også Arsnuphis eller Harensnuphis), tilsvarende Ari-hes-nefer på egyptisk, hvilket betydde noe tilsvarende som «Horus av det vakre hus». Følgelig da Osiris ble identifisert som et aspekt av Horus (og omvendt) ble Isis sett på som Arensnuphis’ hustru.
Antikkens grekerne likestilte Anhur med deres egen krigsgud Ares. I legenden hvor de olympiske gudene flykter fra uhyret Tyfon og tok dyreform i Egypt, er det sagt at Ares tok formen som en fisk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Onuris – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tour de Georgia

Tour de Georgia var et amerikansk landeveisritt som ble arrangert i perioden 2003–2008 i staten Georgia. Rittet var ranket som 2.HC hos UCI, noe som gjorde rittet til det høyst rangerte etapperittet i USA sammen med Tour of California. Rittet strakk seg over 965 km og fordelt på seks dager. En av etappene hadde målgang på toppen av Brasstown Bald, det høyeste punktet i Georgia. 


== Vinnere ==


=== Sammenlagt ===
2008  Kanstantsin Siwtsow, Team High Road
2007  Janez Brajkovič, Discovery Channel
2006  Floyd Landis, Phonak
2005  Tom Danielson, Discovery Channel
2004  Lance Armstrong, U.S. Postal
2003  Chris Horner, Saturn


=== Poengkonkurransen ===
2008  Gregory Henderson, Team High Road
2007  Juan José Haedo, CSC
2006  Fred Rodriguez, Davitamon-Lotto
2005  Greg Henderson, Health Net-Maxxis
2004  Gord Fraser, Health Net-Maxxis
2003  Fred Rodriguez, Vini Caldirola


=== Klatrekonkurransen ===
2008  Jason McCartney, Team CSC
2007  Ryder Hesjedal, Health Net-Maxxis
2006  Jason McCartney, Discovery Channel
2005  José Luis Rubiera, Discovery Channel
2004  Jason McCartney, Discovery Channel
2003  Chris Horner, Saturn


=== Ungdomskonkurransen ===
2008  Trent Lowe, Slipstream-Chipotle
2007  Janez Brajkovič, Discovery Channel
2006  Janez Brajkovič, Discovery Channel
2005  Trent Lowe, Jittery Joe's
2004  Kevin Bouchard-Hall, Louis Garneau Racing
2003  Saul Raisin, Ofoto-Lombardi Sports


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Tour de Georgia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gyadalen

Gyadalen er et dalføre i Eigersund kommune i Rogaland. Dalen begynner på Helleland og går mot Sirdal. Fylkesvei 42 går gjennom Gyadalen fra Helleland til Tonstad og forbinder Egersund med Arendal i Aust-Agder. Dalen er trang og dyp med elvene Gyadalsåna og Gyaåna i hver ende av det 3 km lange Gyavannet. 
Gyadalen brukes blant annet som utgangspunkt for klatreturer og skiturer. Øverst i Gyadalen ligger Mydland, som har vært et populært utfartsområde for vinterturister fra Egersund. Stedet har et 300 meter langt skitrekk og 50 km skiløyper for langrenn. Det er også mulig å gå fra Mydland opp til et utsiktspunkt hvor man kan se ned over Austrumdalsvatnet.
Dersom Bjerkreimsvassdraget blir utbygget, er det foreslått å ta vann fra Gyvatnet på fjellet over dalen. Dette drenerer til Hellelandsvassdraget, og man vil flytte det over for å gi mer vann til kraftstasjonen i Austrumdal, noe som vil føre til lite vann og tørre elver i Gyadalen.


== Eksterne lenker ==
Kart over Gyadalen
Bilder av rappelering i Gyadalen (fra Egersund Klatre og tindeklubb)
MF «Fanafjord»

MF «Fanafjord» er en LNG-gassdrevet bilferge som  fra 2007 til 2018 gikk på ferjesambandet Halhjem–Sandvikvåg for Fjord 1 Nordvestlandske. Fra 1. januar 2019 er den innleid på samme samband av Torghatten Nord. Den 1. april 2019 var planen at den skulle inn på sambandet Brunsbüttel-Cuxhaven. Dette ble utsatt og den fortsatte videre på Halhjem-Sandvikvåg.
I 2020 ble M/F «Fanafjord» kjøpt av det tyske selskapet Elbferry, og byttet derfor navn til MF «Greenferry I». Målet var at den skulle gå på et nystartet samband i Tyskland. I november 2021 ble det kjent at Elbferry har gått konkurs grunnet femdobling av LNG-prisene og mindre lastebiltrafikk en forventet.«Fanafjord» var en av ti gassdrevne ferjer som trafikkerte Europavei 39 mellom Stavanger og Bergen. De øvrige gassferjene er:
Mortavika–Arsvågen:

MF «Bergensfjord»
MF «Raunefjord»
MF «Mastrafjord»
MF «Stavangerfjord»
MF «Boknafjord»Halhjem–Sandvikvåg:

MF «Huftarøy»
MF «Samnøy»
MF «Flatøy»
MF «Færøy»


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 2007
Bygget av: Aker Yards AS, Aukra (byggenummer 114)
Skrog fra: Skrog fra Aker Yards, Tulcea, Romania
Brutto RT: 4325
Personbilkapasitet: 212
Passasjerkapasitet: 589
Lengde: 129,80 meter
Bredde: 18,70 meter
Motor: 2x 16cyl. 4T + 2x 12cyl 4T  DM (Rolls-Royce Marine AS, Bergen), 16.832 bHK > 4x EM


== Historikk ==
2007:	15.01.: Levert som «Fanafjord» for Fjord 1 Nordvestlandske AS (Fjord 1 Fylkesbaatane), Florø Gikk da i sambandet Halhjem Sandvikvåg.
2019:	Fjord 1 mistet sambandet mellom Halhjem og Sandvikvåg. Fanafjord utleid til Torghatten Nord.
2021: Gassfergen MF «Fanafjord» ble utleid til det tyske selskapet Elbferry for å gå på det nystartede sambandet Brunsbüttel-Cuxhaven i Tyskland. Bytter derfor navn til MF «Greenferry I»
2022: MF «Greenferry I» ligger i Haugesund etter bare ni måneders ferjedrift i Tyskland. Koronakrisen og høye gasspriser førte til at det tyske selskapet ikke kunne betale for seg.


== Referanser ==


== Kilder ==
Alsaker, Per (2011). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 6. oktober 2012. 
Langes, W. (2015). «Fjordfaehren.de» (tysk). Besøkt 19. april 2015. 
MarineTraffic (2015). «MarineTraffic» (engelsk). Besøkt 19. april 2015. 


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 9344758 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) IMO 9344758 – DNVs skipsregister 
(en) IMO 9344758 – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen 
(no) IMO 9344758 – Skipsrevyen 
(no) IMO 9344758 – Maritimt Magasin
Užupis

Užupis (polsk: Zarzecze) er et distrikt i Vilnius i Litauen. Užupis ligger i gamlebyen i Vilnius og som står på UNESCOs verdensarvliste. Navnet betyr "på den andre siden av elven"; og elven det refereres til, er Vilnia, som gav navnet til Vilnius. Distriktet er et populært sted for malere og sammenlignes ofte med Montmartre i Paris. Her er det derfor mange kunstgallerier, kunstnerverksteder og kafeer. Užupis erklærte seg som selvstendig republikk (Republikken Užupis) i 1997.


== Geografi ==
Užupis er ganske lite og isolert, og er bare 0,60 km². På den ene siden ligger gamlebyen, på den andre siden er det en fjellside hvor det er det et gammelt industriområde fra Sovjet-tiden. Den første broen som ble bygget over elven sto ferdig på 1600-tallet, og på den tiden bodde det for det meste jøder her.


== Historie ==
I Užupis ligger Bernardinergravlunden, en av de eldste gravlundene i Vilnius. De fleste av jødene i distriktet utvandret under Holocaust, og senere ble den jødiske gravlunden ødelagt av Sovjet. 
De eneste husene som ble igjen etter Holocaust ble etterhvert bebodd av hjemløse og prostituerte. Inntil Litauen erklærte sin uavhengighet i 1990, var det ett av de farligste områdene i byen. Området er i dag et populært tilholdssted for kunstnere og bohemer.


== Republikken Užupis ==

I 1997 erklærte innbyggerne i Užupis sin uavhengighet, og erklærte området Republikken Užupis, med sitt eget flagg, valuta, president, grunnlov, og en hær (som teller 12 mann).  De feirer sin uavhengighet med Užupis-dagen, den 1. april hvert år. Kreative yrker står for hovedsysselsettingen i republikken, og den første presidenten, Romas Lileikis, er selv poet, musiker og filmregissør. 
Det første store initiativet som ble tatt av befolkningen, var byggingen av Frank Zappa-monumentet i Vilnius. Den tidligere borgermesteren i Vilnius, Artūras Zuokas, bor i Užupis og deltar ofte på republikkens arrangementer.


== Engelen i Užupis ==
Den 4. april 2001 ble en statue av en engel som blåser i en trompet avduket på torget. Den skal symbolisere den kunstneriske friheten til distriktet. Etter dette monumentet kalles ofte Užupis for «Englenes Republikk». Skulptøren Romas Vilčiauskas har også laget Užupis havfrue.


== Referanser ==
Landslaget for Norges Lærerstudenter

Landslaget for Norges Lærerstudenter (LNL) var en studentorganisasjon for lærerstudenter i Norge som ble opprettet i 1947. I 1999 vedtok organisasjonen å gå inn i Studentenes Landsforbund.
Etter andre verdenskrig oppsto et samarbeid mellom enkelte norske lærerstudenter og lærerstudentorganisasjonene i Sverige og Danmark. I 1946 var blant annet Henrik Tuestad (Oslo lærerskole), Maisen Meyer (Volda lærerskole) og Eli Wiik Andersen (senere Mohn) (Volda lærerskole) til stede ved et nordisk elevstevne på Jonstrup Seminar i Danmark. De norske representantene ble enige om å opprette en norsk lærerstudentorganisasjon, og i 1947 ble Landslaget for Norske Lærerskoleelever (LNL) opprettet.
LNL innledet i løpet av 1950-tallet et samarbeid med Norges Lærerlag der man ikke inngikk formelle bånd, men søkte en arbeidsdeling hva angikk organiseringen av lærerstudentene.
Organisasjonen skiftet navn til Landslaget for Norsk Lærerutdanning i 1966, og etter påtrykk fra departementet (KUD) til Landslaget for Norske Lærerstudenter i 1967.
I 1999 vedtok landsmøtet i LNL at organisasjonen skulle gå inn i Studentenes Landsforbund (STL).
Norsk Lærerlag ønsket imidlertid et samarbeid med lærerstudentene, og umiddelbart etter LNLs landsmøte ble Norges Lærerstudenters Landslag (NLL) opprettet, formelt underlagt Norsk Lærerlag. NLL opererte som fagforeningens studentorganisasjon fram til 2002, da Norsk Lærerlag slo seg sammen med Lærerforbundet og dannet Utdanningsforbundet.
På landsmøtet i 2002 ble det vedtatt å endre navnet på organisasjonen til Pedagogstudentene i Utdanningsforbundet.
PGS

PGS ASA (OSE: PGS) er et geofysisk selskap som leverer geofysiske- og reservoartjenester over hele verden, inkludert innsamling, behandling og fortolkning av seismikk- og elektromagnetikkdata og feltevaluering. Selskapet ble etablert i 1991 og notert på Oslo Børs i august 1992.
PGS har utviklet seismisk innsamling med mange streamere. Selskapet leverer høyoppløselig data med bruk av 3D-seismikk (HD 3D), 2D-seismikk, og elektromagnetikk. PGS er fokusert på marin geofysikk (selskapets onshore-virksomhet ble solgt i 2010).
Selskapets administrerende direktør er Rune Olav Pedersen og styret ledes av Walter Qvam.
PGS opererer på verdensbasis:

4-8 seismikkskip, flåten justeres etter sesongbehov.Hovedkontoret er på Lilleaker i Oslo. I tillegg har selskapet kontorer i mange land, med større kontorer i London og Houston.


== Markedsverdi ==
PGS hadde per 11. august 2014 en markedsverdi på ca 11,1 milliarder kroner.


== Se også ==
Seismikk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted