jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Adelaide Hall

Adelaide Hall (født 20. oktober 1901 i Brooklyn, død 7. november 1993 i London) var en amerikansk-engelsk jazzvokalist, kjent fra et titall musikaler, verdenshits og over 70 plateinnspillinger, i 1991 rangert som den musiker med lengst opptakshistorie.
Hun debuterte i musikalen «Shuffle along» (1921), underholdt på Cotton Club, utviklet sin signaturmelodi i en ordløs (scat-forløper) tolking av Creole love call (fra en turne med Duke Ellington i 1927) og fikk hit'en I can't give you anything but love, baby  fra Broadway-musikalen «Blackbirds» (1928). Hun flyttet til England (1938) initielt for Edgar Wallaces «The sun never sets». Der ble Hall den høyest betalte artist (måling utført 1941) og den første fargede med langtids kontrakt for BBC. Hun var sentral i Francis Ford Coppolas film Cotton Club (1984).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adelaide Hall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Adelaide Hall på Internet Movie Database 
(en) Adelaide Hall hos The Movie Database 
(en) Adelaide Hall hos Internet Broadway Database 
(en) Adelaide Hall på Discogs 
(en) Adelaide Hall på MusicBrainz 
(en) Adelaide Hall på AllMusic 
(en) Adelaide Hall på Myspace 
(en) Adelaide Hall hos American National Biography 
(en) greatblackbritons.com med kort biografi
Nils Claus Ihlen

Nils Claus Ihlen (født 24. juli 1855 i Skedsmo, død 22. mars 1925 samme sted) var en norsk venstrepolitiker og bedriftseier. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Nils Claus Ihlen var sønn av brukseier Vincentz Thurmann Ihlen, grunnleggeren av Strømmens Værksted. Han giftet seg med skuespilleren Constance Bruun i 1892 og fikk sønnen Nils N. Ihlen med henne. Ektefellen døde i 1894 og i 1898 giftet han seg på nytt med Henriette Marie Lund. Med henne fikk han blant annet sønnene Joakim Ihlen og Alf Ihlen.Ihlen tok i 1873 forberedende filosofieksamen ved universitetet i Kristiania. I 1877 var han ferdig diplomingeniør fra Eidgenössische Technische Hochschule Zürich, maskinlinjen.


=== Karriere ===
Han var eier av Strømmens mekaniske verksted og støperi fra 1883 til 1908. Han ble utnevnt til utenriksminister i Gunnar Knudsens andre regjering i 1913 og hadde denne stillingen til 1920. Dette gjør ham til den fjerde lengst sittende utenriksminister i Norge etter Halvard Lange, Knut Frydenlund og Johan L. Mowinckel. 
Det var som utenriksminister Ihlen ble kjent, særlig gjennom sin innsats for å holde Norge utenom 1. verdenskrig. I månedsskiftet juli-august 1914 ledet han regjeringsarbeidet og forberedte til innkalling av nøytralitetsvakt på kystfestningene og i flåten samtidig som mobilisering ble forberedt - i forkant av krigserklæringene mellom de stridende partene (Andersen, s 150 - 179). Norges nøytralitetspolitikk ble i løpet av verdenskrigen satt på store prøver (Furre, s 73) og Ihlen tilkjennes mye av æren for at Norge ikke ble trukket med i krigen. «Nils Claus Ihlen førte Norge frelst gjennom krigsårene. Det er hans historiske innsats», skrev Erik Colban i 1955.I Grønlandssaken  ble navnet hans knyttet til den erklæring han avga i 1919 om at Norge ikke ville legge hindringer i veien for Danmarks suverenitet over Grønland. Erklæringen ble avgitt etter konsultasjoner i regjeringen og med Stortingets utenrikskomite; og var i tråd med de traktater Norge hadde inngått i forbindelse med gjeldsoppgjøret mellom Danmark og Norge i 1819 og i årene etter.  

Ihlen hadde vært sjef for Arbeidsdepartementet 1908–1910, og var en stund i 1918 sjef for industri- og forsyningsdepartementet.
		


== Grav ==
Nils Claus Ihlen er gravlagt på Vår Frelsers gravlund i Oslo.


== Referanser ==


== Kilder ==
Roy Andersen: 1914 Inn i katastrofen, Norge og første verdenskrig, Aschehoug, 2014. Oslo. ISBN 978-82-03-29432-7
Kåre Fasting: Nils Claus Ihlen, Aschehoug, 1955, Oslo.
Berge Furre: Norsk historie 1905-1940, s 70-84, Det norske Samlaget, 1971. Oslo
Knut I. Tønsberg: Utenriksministerens legitimasjon, Wienkonvensjonen om traktatretten, artikkel 46 og Ihlen-erklæringen. Jussens Venner Bind XVII, Hefte 4, 1982. Universitetsforlaget, Oslo.


== Eksterne lenker ==
(en) Nils Claus Ihlen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Nils Claus Ihlen hos Norsk senter for forskningsdata
Svorka Energi

Svorka Energi AS er et energikonsern som eies av Surnadal kommune med 41 %, Halsa kommune med 17 %, Rindal kommune med 17 % og Møre og Romsdal fylkeskommune med 25 %. Forretningskontoret er på Skei i Surnadal. I 2005 omsatte konsernet for ca. 130 millioner kroner. Konserndirektør er Halvard Fjeldvær.
Konsernet består av:

Svorka Produksjon AS (kraftproduksjonsselskap)
Svorka Energi AS (kraftleverandør)
Svorka Aksess (Internett-leverandør)


== Svorka Produksjon ==
Svorka Produksjon AS er en kraftprodusent i Møre og Romsdal. Selskapet har forretningskontor i Surnadal. Selskapet har idag eierandel i disse energiverkene.

Valsøyfjord kraftverk (eierandel 100 %)
Svorka kraftverk (50 %, Statkraft 50 %)
Nordsvorka kraftverk (50 %, Statkraft 50 %)
Svorka Fjernvarme (75%, Landbrukshuset 25 %)
Brandåa kraftverk (100 %)
Grytdalen kraftverk (eierandel 100%)


== Eksterne lenker ==
Svorka Energi
Svorka Produksjon
Maltose

Maltose eller maltsukker er et disakkarid bestående av to glukoseenheter. 
Maltose er mest vanlig i malt, og gir f.eks. vørterøl den søte smaken. Malt er et mellomprodukt ved hydrolyse av stivelse.
Arnold Christopher Ræstad

Arnold Christopher Ræstad (født 15. februar 1878 i Kristiania, død  18. september 1945 i Oslo) var en norsk statsråd (V), jurist og nasjonaløkonom.
Han ble cand.jur. i 1900, og arbeidet som jurist fram til 1910, da han ble sekretær i Utenriksdepartementet, 1908–1909 som sekretær og kartkyndig ansatt som attaché hos den norske regjeringsadvokaten  Han var utenriksredaktør i Tidens Tegn en kort stund. Tok i 1913 juridisk dr.grad. med en avhandling om Kongens strømme (Staens farvann) og var fra 1913 til 1918 stipendiat i handelspolitikk og folkerett ved Universitetet i Kristiania.
Han var utenriksminister i Otto Blehrs andre regjering fra 22. juni 1921 til 31. mai 1922.
Ræstad var styreformann i NRK 1933–45. Etter angrepet på Norge i 1940 fulgte han regjeringen og bidro til å skaffe alternative radiostasjoner til det tyskokkuperte NRK i Oslo. Han bisto også i regjeringens arbeid med å danne Nortraship, og han deltok i gulltransporten med å bringe Norges Banks gullbeholdning i sikkerhet i utlandet. Formann i Norges Banks direksjon (sentralbanksjef) Nicolai Rygg var igjen i det tyskokkuperte Oslo, og Ræstad ble utnevnt til ny formann 22. april 1940 og var dette under London-regjeringen 1940–1945. Her ble han kontroversiell da han hadde et gammeldags syn på pengepolitikk.Innen folkeretten har han utgitt Norges høihetsret over Spitsbergen i ældre tid, En folkerets-historisk fremstilling (1912), samt en oversikt over de viktigste lover og regler vedrørende sjøterritorium i Revue general de droit international public (1914). Innen nasjonaløkonomien utgav Ræstad en samling om Norges Handels- og skibsfartspolitik (1914), og en mindre håndbok i handelspolitikk, også i 1914.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arnold Christopher Ræstad hos Norsk senter for forskningsdata 
Politiske taler av Arnold C. Ræstad, virksommeord.uib.no
Östermalmstorg tunnelbanestasjon

Östermalmstorg tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane som trafikkeres av T-bane 2 (rød linje). Den ligger mellom stasjonene T-Centralen, Karlaplan og Stadion. 
Stasjonen ble innviet 16. mai 1965 som den 59. stasjonen. Selve stasjonen ligger i fjell, ca. 38 meter under bakken.
Rød linje deler seg her. Hvis man kommer fra T-Centralen, kan man enten kjøre mot Ropsten eller Mörby centrum.


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Hjulsta tunnelbanestasjon

Hjulsta tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane som trafikkeres av T-bane 3 (blå linje). Den er endestasjon for linje 10 og ligger etter stasjonen Tensta. 
Stasjonen ble innviet 31. august 1975 som den 87. stasjonen på Stockholms tunnelbane. Inngangen er fra den søndre enden ved Hjulsta torg.


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Laktose

Laktose, melkesukker, er et karbohydrat og en sukkerart som finnes i melk, men det smaker ikke like søtt som sukrose. Laktose er oppbygget av et glukosemolekyl og et galaktosemolekyl. Melk blir sur når melkesyrebakterier omdanner laktose til melkesyre.
En del mennesker er ikke i stand til å fordøye melk på grunn av laktoseintoleranse. Hos spedbarn var dette tidligere dødelig, men i dag kan de alvorligste følgene avverges ved alternativ diett og legetilsyn.,


== Referanser ==
Transcendentaletyde nr. 12 i b-moll (Liszt)

Transcendentaletyde nr. 12 i b-moll («Chasse-Neige») er den aller siste av Transcendentaletydene til den ungarske komponisten Franz Liszt. Stykket er for piano, og ble første gang utgitt i 1826 i en samling kalt Étude en douze exercices. Den tredje (og mest spilte) versjonen ble utgitt i 1852, og det var også da den fikk det programmatiske tilnavnet "Chasse-Neige". Navnet kan best oversettes til «snøstorm»; etyden blir da med andre ord et musikalsk bilde på kastevinder som virvler snø opp i luften. 


== Tekniske utfordringer ==
Etyden er en studie i tremoloer for begge hender. Det er også dette som fører til den ønskede «snøstorm-effekten». Melodien bytter hele tiden mellom hendene, og ofte må samme hånd spille både tremoloer og melodi på én og samme tid. Kryssende rytmer og raske kromatiske skalaer i begge hender er andre vanskeligheter pianisten støter på i stykket. Etyden starter og slutter rolig, mens midtpartiet inneholder kraftige klimaks.
Religionskritisk forlag

Religionskritisk Forlag ble stiftet i 1979. Forlaget har gitt ut bøker av Ronnie Johanson og Walid al-Kubaisi, kunstplakater av Rolf Groven, tegneserieheftet Jesus Kristus & Co samt en CD med taler av Arnulf Øverland og Ole Hallesby. Av bokutgivelsene kan nevnes antologiene Luthers lille brune, Allahs lille brune og Guds lille brune samt kritiske bøker om Jesus, Snåsamannen og Nostradamus.
I 2020 kom Det nyeste testamente – Bibelen bind II. Her har Ronnie Johanson samlet gudsord som skal være gitt oss etter at Bibelen ble skrevet. Blant annet har to norske biskoper mottatt slike åpenbaringer, men hovedvekten ligger på en lang rekke sektledere. Poenget har vært å vise hva det er mulig å få folk med på så sant de tror at en karismatisk leder har sine fullmakter direkte fra Gud.


== Eksterne lenker ==
Religionskritisk Forlag
Pinturicchio

Pinturicchio, egentlig Bernardino di Betto Biagio (født 1454 i Perugia i Italia; død 11. desember 1513 i Siena), var en italiensk renessansemaler. Hans freesker er fargesterke og rikt ornamenterte.
Tilnavnet Pinturicchio («den lille maleren») kommer fra hans lille kroppsstørrelse. Han signerte også selv noen av sine verker med dette navn. 


== Liv og verk ==


=== Bakgrunn ===
Bernardino di Betto Biagio var sønn av Benedetto eller Betto di Blagio, i Perugia. 


=== Lærling ===
Pinturicchio begynte sin kunstnerbane som lærling under Benedetto Bonfigli og likeså i verkstedet hos Fiorenzo di Lorenzo. Han ble ifølge Giorgio Vasari også påvirket av Perugino, som han var assistent for mens de fra 1481 til 1483 medvirket ved utsmykningen av det sixtinske kapell.


=== Karriere ===
Foruten i Perugia og Roma arbeidet Pinturicchio i Orvieto, Spoleto, Spello og Siena, der han i 1502 bosatte seg. Fra 1502-1508 dekorerte han Bibliteca Piccolomini i Siena med malerier, blant annet «Aeneas Piccolomini presenterer Eleonora av Portugal for keiser Fredrik III».
Pinturicchio arbeidet først og fremst som freskomaler, men etterlot seg også religiøse historiemalerier og portretter. Han malte med en behagelig, berettende, dekorativ stil, uten dramatiske elementer. Hans farger har en intens lyskraft. Som en av de italienske renessansens første malere innførte han antikkens groteskornamentikk. 
For pave Alexander VIs regning dekorerte Pinturicchio en praktbolig i Vatikanpalasset, Appartamento Borgia.
Cappella Bufalini; I kirken Santa Maria in Aracoeli i Roma smykket Pinturicchio fra 1487-1489 Capella Bufalini med fresker av scener fra den hellige Bernardinus liv. Helgenen hadde forsonet familiene Bufalini og Baglione med hverandre, og for å stadfeste minnet av denne hendelsen, ba advokaten Niccolò Bufalini Pinturicchio om å male familiekapellets vegger. En av de imponerende freskene er «Den hellige Bernardinus begravelse» (se bilde). Men sin fargeprakt anses disse freskene å være blant de vakreste i Roma.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pinturicchio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stadshagen tunnelbanestasjon

Stadshagen tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Stasjonen ligger i bydelen Stadshagen i den nordvestlige delen av Kungsholmen bydelsområde på øya Kungsholmen i Stockholms innerstad. 
Den trafikkeres av T-bane den blå linjen, og ligger mellom stasjonene Fridhemsplan og Västra skogen. 
Stasjonen ble åpnet 31. august 1975.


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Fiorenzo di Lorenzo

Fiorenzo di Lorenzo (født omkring 1440 i Perugia, død 1522 samme sted) var en italiensk maler som tilhørte den umbriske skolen. Hans verk har for det meste religiøse tema.


== Referanser ==
Västra skogen tunnelbanestasjon

Västra skogen tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Stasjonen ligger i den sørlige delen av bydelen Huvudsta i Solna kommune.
Stasjonen ble tatt i bruk 31. august 1975 og ligger i fjell 40 meter under bakken. Den har tre spor og to plattformer. Her finnes tunnelbanens lengste rulletrapp, 66 meter lang med 33 meters stigning. Stasjonen trafikkeres av T-bane 3 (blå linje) og utgjør grenstasjon for banegrenene mot Hjulsta og Akalla. 


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Spello

Spello er en by i Umbria i Italia med omkring 8400 innbyggere (år 2003).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Spello – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Spello – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Stadshagen

Stadshagen er en bydel i Innerstaden i Stockholm. Den tilhører bydelsområdet Kungsholm. Bydelen grenser til Kungsholmen, Kristineberg, Marieberg samt til Huvudsta i Solna kommune. 


== Se også ==
Stadshagen tunnelbanestasjon
Historiemaleri

Historiemaleri dreier seg om malerier som forestiller historiske hendelser og en sjanger,som skildrer  mytologiske, bibelske og historiske scener. Inntil midten av 1800-tallet var historiemaleriet den mest prestisjefylte av malerisjangrene.


== Se også ==
Sjangermaleri
Portrett
Landskapsmaleri
Stilleben
Marinemaleri
Arkitekturmaleri


== Eksterne lenker ==
Museumsnett om historiemaleri
Huvudsta tunnelbanestasjon

Huvudsta tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den trafikkeres av T-bane 3 (blå linje).
Stasjonen ligger i bydelen Huvudsta i Solna kommune. Den ble innviet 19. august 1985 som den 95. stasjonen.
Stasjonen ligger i fjell, 25 meter under bakken, under Huvudsta sentrum, der også inngangen til stasjonen finnes.


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Bernardinus av Siena

Bernardinus av Siena, (it. Bernardino da Siena) (født 8. september 1380 i nærheten av Siena, død 20. mai 1444 i Aguila – nå: L'Aquila) var en italiensk prest og predikant. Helgen (1450) med festdag 20 mai.


== Referanser ==
Hägersten

Hägersten er en bydel i bydelsområdet Hägersten-Liljeholmen bydelsområde i Söderort i Stockholm kommune.
Bydelen grenser til Aspudden, Midsommarkransen, Hägerstensåsen, Västertorp, Mälarhöjden og har vanngrense mot Gröndal og Ekerö kommune.
Noble Sissle

Noble Sissle (født 10. juli 1889 i Indianapolis, død 17. desember 1975 i Tampa, Florida) var en amerikansk jazzkomponist og bandleder.
Han flyttet til Cleveland (1906), turnerte vaudeville og gospel i midt-vesten, flyttet til Baltimore (1915) der han deltok i Joe Porters «Serenaders» med bl.a. Eubie Blake som han skrev meget med i perioden frem til 1925.  Under James Reese Europe spilte Sissle i «Clef Club» (1916) som ga ut Too much mustard og Castle walk, samt den første verdenskrig, da i et ragtime-spillende militært orkester i Frankrike.  Etter drapet på Reese Europe ble Sissel bandleder (1919) og rekrutterte bl.a. en ung Sidney Bechet. Med Blake skrev han den helsvarte Shuffle along (1921) der man finner Josephine Baker og en debuterende Fredi Washington.  Deres andre var Chocolate dandies (1924), hvorpå duoen turnerte Europa (1925).  En av de første lydfilmene var A phonofilm med musikk av Sissle/Blake (1923).
I perioden 27-30 var han i Paris med eget band som i 1930 returnerte til USA og gjorde flere innspillinger, bl.a. Lena Hornes første plateutgivelse.  Tross sterke skader fra bilulykke (1936) fortsatte han som bandleder frem til 1960-tallet, og rekrutterte bl.a. Charlie Parker (1942).  Etterhvert tok han også opp jazzproduksjon.
Hans liv er skildret i Robert Kimball and William Bolcom, Reminiscing with Sissle and Blake (1973).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Noble Sissle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Noble Sissle på Internet Movie Database 
(en) Noble Sissle hos The Movie Database 
(en) Noble Sissle hos Internet Broadway Database 
(en) Noble Sissle på Discogs 
(en) Noble Sissle på MusicBrainz 
(en) Noble Sissle på AllMusic 
(en) Noble Sissle hos American National Biography 
(en) jass.com har en lengre biografi
(en) cleveland.oh.us ditto
SC Freiburg

SC Freiburg er en tysk fotballklubb fra byen Freiburg im Breisgau. Herrenes lag spiller i Bundesligaen i fotball for menn, damenes lag i Bundesligaen i fotball for kvinner. De spiller hjemmekampene på Schwarzwald Stadion som tidligere har hatt navnene Dreisamstadion (1954–2004), Badenova Stadion (2004–2011) og Mage Solar Stadion (2012–2014).


== Spillerstall ==
Oppdatert 14. januar 2023.


=== Utlånte spillere ===


== Plasseringer ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) SC Freiburg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Esercito Italiano

Esercito Italiano er hæren i Italia og en av grenene i det italienske forsvaret.
Det er en frivillig, profesjonell styrke, med 112 000 stand-bysoldater.


== Utstyr ==


=== Våpen til infanteriet ===
Beretta AR70/90 – 5.56 mm automatisk rifle
Minimi – 5.56 mm lett maskingevær
MG 59/42 – 7.62 mm maskingevær
Dynamit Nobel Panzerfaust 3—rakettdrevet granat (RPG)


=== Kjøretøy ===
Ariete – Hovedstridsvogn (200)
Leopard 1 – Hovedstridsvogn (120)
Centauro – Armert kampstøtte kjøretøy (400)
Dardo – Anti-infanteri-kjøretøy (200)
VBC – Anti-infanteri-kjøretøy (249)
VCC – Armert personellkjøretøy (Svært modifisert M113) (1638)
M113 (882)


=== Artilleri ===
M109L selvkjørende haubits (192)
FH-70 tauet haubits (80 + 80 (reserve))
PzH 2000 selvkjørende haubits (70)
Brandt 120 mm bombekastere
MLRS rakettutskytingssystem (22)
MIM Hawk bakke-til-luft raketter (60+)


=== Helikoptere ===
Agusta A129 Mangusta – angrepshelikopter (60)
AB 212 – taktisk transport (14)
AB 412 – taktisk transport (20)
NH-90 – taktisk transport (60)


== Grader og distinksjoner ==


=== Offiserer ===
Kadettene gjennomgår den italienske krigsskolen, Accademia Militare i Modena, som er to-årig og gir en grunnleggende offisersutdanning. Som fenriker fortsetter de siden med tre år på Scuola di Applicazione i Torino. Efter ett år i Torino erhverves bachelorgrad og kadettfenriken forfremmes til løytnant. Etter to år til erhverves mastergrad.


=== Spesialistbefal ===
Spesialistkorpset rektrutteres dels direkte fra det sivile blant ungdommer med studiekompetanse, dels fra befal med fire års tjeneste som sersjanter eller blant fast ansatte grenaderer med syv års ansiennitet. De er gitt en treårig utdanning som fører til en bachelorgrad og ansettelse som troppssjef.


=== Befal ===
Befalskorpset rekrutteres fra de fast ansatte grenaderer.


=== Grenaderer ===
Alle grenaderer blir ansatt på åremål som  Volontari i Ferma Prefissata di 1 anno (VFP1) , kontraktsoldater med ettårskontrakter. Blant disse rekrutteres siden  Volontari i Ferma Prefissata di 4 år (VFP4) , kontraktsoldater med fireårskontrakter. Grenaderer med fast ansettelse,  Volontario den Servizio Permanente (VSP) , rekrutteres deretter fra VFP4.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Army of Italy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Synkemine

Synkemine er et anti-ubåt-våpen.
Minen skal ødelegge målet ved hjelp av sjokkbølger når minen eksploderer i nærheten av ubåten. Sprengladningen er vanligvis plassert i en tønne. Minen blir innstilt til å eksplodere på en bestemt dybde før man slipper den i vannet. Synkeminer brukes av både skip, helikopter og fly. 


== Se også ==
Anti-ubåtkrigføring
Sturla Berg-Johansen

Sturla Berg-Johansen (født 5. september 1967) er en norsk stand-up-komiker, skuespiller og programleder for flere underholdningsprogrammer i fjernsyn.


== Opptredener og arbeid ==
Sturla Berg-Johansen vokste opp i Tønsberg i Vestfold, der han begynte skuespillerkarrieren i Tønsberg Amatørteater. Han arbeidet i Vingreiser på slutten av 1980-tallet, blant annet med underholdning for turister på Mallorca og Tenerife. I 1989 reiste han på turné i Norge med sitt eget Luftgitarshow, men fikk sitt gjennombrudd  først med en Leif Juster-imitasjon under Dan Børge Akerøs revykonkurranse på TV 2 i 1992. Etter dette ble det flere gjesteopptredener i norsk fjernsyn og enmannshow på restauranter, puber og teatre og for firmaer. Han hadde også mindre skuespillerroller i Tønsberg.
Sturla Berg-Johansen er særlig kjent fra standup-forestillinger og norsk TV. På 1990-tallet var han programleder for barne-tv på TV2, samt i underholdningsprogrammene Tre fluer og Pictionary på TVNorge. I TV2 spilte han også Dennis i situasjonskomedien Bot og bedring fra 1996 til 1998. I 2002 fikk Sturla Berg-Johansen Komiprisen i NRK for beste standup. Året etter deltok han som fast paneldeltaker i humorprogrammet best uten ball på TV2. Høsten 2006 ble han programleder for gameshowet Deal or No Deal som ble sendt som lørdagsunderholdning på samme kanal. Våren 2008 var han programleder for showet Norske Talenter sammen med Marte Stokstad. 10. mai 2008 ble han tildelt folkets pris under Gullruten 2008.
Berg-Johansen har også hatt flere revy- og teaterroller, blant annet i farsen Kona eller livet, som ble spilt på Østfold-dialekt, og i mindre Shakespeare-oppsetninger, framført som lokale sommerforestillinger i Thaulowhullet i Frodeåsen i Tønsberg. I 2007 opptrådte Sturla Berg-Johansen blant annet i et sommershow i Stavern sammen med komikeren Tommy Steine.


=== Programleder ===
Jaget (2014)
Allsang på Grensen (2013)
Er du smartere enn en 5. klassing? (2013)
Pengene på bordet (2012–2014)
Sporløs (2010)
Norske Talenter (2008–2009)
Deal or No Deal (2006–2008)


== Privatliv ==
Berg-Johansen levde i flere år med rusmiddelavhengighet, noe han har spøkt selvironisk om i flere standup-show siden. Han har fra 2000 vært avholdsmann og beskrevet seg som «tørrlagt alkoholiker og narkoman».Berg-Johansen har holdt flere foredrag, særlig om rusforebygging for ungdom, helsepersonell og politi.
Den 25. februar 2009 stod Berg-Johansen åpent frem som homofil under premieren på sitt eget sceneshow Damenes Aften på revyteateret Chat Noir i Oslo. 
Den 24. oktober 2019 bekreftet han et forhold til en 20 år yngre kunstner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Egenpresentasjon
(no) Intervju i Dagbladet 2002 om rusmisbruket og standupshowet Riksteateret
(no) Intervju i damebladet Kamille 2007