jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Halvor Hoel

Halvor Nielsen Hoel (født 4. februar 1766 i Ringsaker i Hedmark, død 5. mars 1852) var en norsk bondefører.
Han overtok gården Hoel i Nes 1815, ble en dyktig gårdbruker, og vant landhusholdningsselskapets gullmedalje. I sin hjembygd lå han i strid med øvrigheten og ble tiltalt for å ha medvirket til kirkeran og mord. 1814 arbeidet han for å velges til Riksforsamlingen og forfattet et grunnlovsforslag. Han ble valgt til stortingsmann 1815, men valget ble forkastet på grunn av den tidligere tiltalen. Senere medvirket han til bondereisningen 1818. Han ble tiltalt og dømt til festningsarbeid 1826, men benådet av kong Carl Johan.
I Tryggve Andersens historiske roman I Canselliraadens Dage (1897), som dels bygger på folkelige overleveringer, dels på arkivalier, skjuler Hoel seg bak personen Hans Dahlbye.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Halvor Hoel hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Halvor Hoel i Norsk biografisk leksikon
Waldemar Theodor Dons

Waldemar Theodor Dons (født 26. mars 1849 i Trondheim, død 2. januar 1917 i Kristiania) var en norsk filosof.
Han var sønn av adjunkt ved Trondheim katedralskole Carl Jacob Waldemar Dons (1810–78) og Severine Dorthea Lindemann (f. 1814). Etter å ha blitt student med utmerkelse 1867, begynte han å studere filosofi og oppholdt seg i 1873 med kongelig reisestipend ved Universitetet i Uppsala. Fra 1. november 1875 ble han ansatt som universitetsstipendiat i filosofi.
Sommeren 1877 dro han ut på en vitenskapelig reise til utlandet. Han oppholdt seg mest i Tyskland, før han vendte tilbake i mars 1878. I andre semester 1879 påbegynte han en rekke forelesninger på universitetet, over spørsmålet «Hvorvidt kan en sand religiøs Livsanskuelse forbindes med den moder Videnskabs resultater?» Forelesningene ble imidlertid innstilt på grunn av sykdom. Fra sommeren 1880 til sommeren 1881 oppholdt han seg med stipendium i Tyskland og Frankrike for å studere moderne filosofi. Med utløpet av første semester 1882 opphørte hans forbindelse med universitetet.
Samtidig med at Dons hadde studert protestantisk teologi ved universitetet, hadde han under pater Stubs veiledning studerte katolsk teologi ved den katolske misjonen i Kristiania. Under sitt opphold i Berlin lot han seg 16. januar 1881 oppta i den katolske kirke, og i konfirmasjonens sakrament Allehelgens søndag 1883 mottok han navnet Alexius, som han føyde til sine tidligere navn. Etter å ha fratrådt stillingen ved universitetet, oppholdt han seg en tid i Trondheim, hvor han holdt offentlige foredrag om katolisisme og protestantisme.
Etter professor Lyngs død sommeren 1884 vendte han tilbake til Kristiania, hvor han levde som privatlærer i filosofi og meldte seg blant flere ansøkere til Lyngs ledige professoratet. I begynnelsen av 1885 holdt han en rekke foredrag om katolisisme og protestantisme i Kristiania, og dro senere ut på en utenlandsreise på den katolske misjonens vegne.


== Referanser ==


== Kilder ==
Norsk forfatter-lexikon 1814–1880
Liste over nederlandske provinsflagg

Nederlandske provinsflagg
Dette er de offisielle flaggene som brukes ved siden av fylkesvåpnene (sortert etter ansiennitet): 
Ved å klikke på provinsens navn åpnes artikkelen om provinsen, mens artikkelen om flagget selv åpnes ved å klikke på 'flagg'
Falkensten

Falkensten er en herregård i Borre ved Horten. Gården hadde en storhetstid da den tilhørte adelsslekten Lange fra slutten av 1500-tallet til 1696. Gården ble senere kjøpt av Jørgen Qval (eller Qvall). Han satte i gang forsøk med glassverk, og fikk i 1736 det første privilegium i Norge til slik produksjon. Men han lyktes ikke med å komme i ordinær produksjon, og mistet privilegiet igjen.Rundt 1900 ble det anlagt ullvarefabrikk med farveri, teglverk, mølle og sagbruk på gården. Til godset hører to vannfall i elven som kommer fra Borrevannet. Fabrikkene ble anlagt ved dem.
Falkensten eies i dag av Trond Schmidt, som arvet den i 1987, ifølge grunnboka.

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Falkensten med omgivelser på nettsidene til Kulturarv i Vestfold fylkeskommune
«Falkensten». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Brabant

Brabant kan vise til:


== Geografi ==
Noord-Brabant – en provins i Nederland
Flamsk Brabant – en provins i Belgia
Vallonsk Brabant – en provins i Belgia


== Historie ==
Hertugdømmet Brabant – et historisk fyrstedømme
Hertug av Brabant – gammel hertugtittel og tittelen til dagens belgiske kronprins


== Annet ==
Brabant (hest) – en hesterase
Hartkorn

Hartkorn er en dansk betegnelse for det som i Norge kalles skyldmark, som var en målestokk for jord på grunnlag av jordens avkastningsverdi. Navnet stammer opprinnelig fra adelens jordebøker. Avgiftene som den som leide jorda (forpakteren) skulle betale, ble her beregnet etter avkastningen av «hardt korn», det vil si rug og bygg, i motsetning til for eksempel havre.
Tidligere var jorden det viktigste direkte fundamentet for skatt, og skyldmark eller hartkorn bestemte målestokken for skattens fordeling. I Norge ble skyldmark innført som måleenhet ved revisjonen av matrikkelen i 1886.


== Slå i hartkorn ==
Uttrykket slå i hartkorn brukes i dagligtale om behandling av likt og ulikt på samme måte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Salmonsens konversationsleksikon, 2. udgave, bind X, s. 917–921; oppslag: Hartkorn
A. P.: Den danske Hartkornsbeskatning (Nationaløkonomisk Tidsskrift, Første række, Bind 14; 1879)
Viggo Hansen: Fynsk landbrug 1682 (Historie/Jyske Samlinger, Ny række, Bind 16; 1985)
Holger Hjelholt: Den jydske landmålingsmatrikel (Historie/Jyske Samlinger, 4. række, Bind 3; 1917)
Holger Hjelholt: Ansættelsen til mølleskyld i Christian V.s matrikel (Historisk Tidsskrift, 10. række, Bind 2; 1932)
M. Koefoed: Hartkornet som Maalestok for Landbrugsproduktionen og Landbrugsskatterne, Foredrag i Nationaløkonomisk Forening d. 2. Marts 1899 (Nationaløkonomisk Tidsskrift, 3. række, Bind 7; 1899)
Johannes C. H. R. Steenstrup: Nogle Bidrag til vore Landsbyers og Bebyggelsens Historie (Historisk Tidsskrift, 6. række, Bind 5; 1894)
Noord-Brabants flagg

Noord-Brabants flagg er et rutete flagg i fargene rødt og sølv (hvitt).


== Historikk ==
Dette flaggets historie går tilbake til middelalderen og det er dermed Nederlands eldste fylkesflagg. Fargene stammer fra den tiden da Nederland var en del av hertugdømmet Lothringen. Flagget var i bruk til slutten av det 18. århundre, etter dette ble det ikke brukt inntil 1959. Da ble det takket være riksarkivaren tatt i bruk som provinsen Nord-Brabants offisielle flagg.


== Beskrivelse ==
Flagget ble fastlagt av provinciale Staten (tilsvarende den politiske delen av den norske fylkeskommunen) 21. januar 1959: Rektangulært, forholdene er 2:3. Flagget er bygget opp i fire horisontale baner, hver av banene inndelt i seks vekselvis røde og hvite flater og seks vertikale baner inndelt i fire vekselvis røde og sølv (hvite) flater slik at sølv aldri grenser til sølv eller rød til rød.


== Verd å vite ==
Siden dette er Nederlands eldste provinsflagg henger det rett til høyre for dronningens trone i de Ridderzaal i den Haag (her leses trontalen hver 3. september). Ved andre offisielle tilstelninger henger flagget helt til venstre, sett fra tilskuernes plass.


== Se også ==
Liste over nederlandske provinsflagg
Mikael Holmberg

Mikael Holmberg (født 10. mars 1961) er en norsk illustratør, barnebokforfatter og tegneserietegner. Han har utdannelse fra grafisk linje ved Kunst- og håndverksskolen i Oslo. Holmberg har tegnet til en rekke bøker, særlig for barn. Mikael Holmberg var en viktig bidragsyter av norske undergrunnstegneserier på 1980-tallet.
Mikael Holmberg har også skrevet og spilt musikk i bandet Electrobugs på 1980-tallet.


== Utgivelser (utvalg) ==


=== Tegneserier (egne serier utgitt i magasin) ===
1981: Ulf Arne Wulff (Gateavisa nr.7 side 2)
1981: Holmberg (Gateavisa nr.7 side 55)
1982:          (Psykoser- Gateavisas tegneserie ekstra  nr.1)
1982:          (Psykoser- Gateavisas tegneserie ekstra  nr.2)


=== Tegneseriealbum (tekst og tegninger) ===
1993: Kunsten å gå i baret (Cappelens Forlag)
2010: 26. november (No Comprendo Press)


=== Barnebøker (tekst og tegninger) ===
1996: Singo og Salamba, bildebok
2002: Miriams hemmelighet
2003: Miriam møter Røde-Bill
2006: Kampen om Sampo – historier fra Kalevala , gjendiktet etter Elias Lönnrot


=== Barnebøker (tegninger til andres tekst) ===
1991: Lars Christian Olaussen og Jón Sveinbjørn Jónsson: Utbryterkongen
1992: Fredrik Hossmann: Gutten med de store ørene, også utgitt i Sverige, Danmark og Finland.
1993: Olav Norheim: Potetboka : smakebitar av historia til verdas viktigaste knoll
1994: Walter Vik: Drømmesykkel
1994: Fredrik Hossmann: Elvin og Dragen, også utgitt i Sverige, Danmark og Finland.
1996: Vigdis Bjørkøy: Elise og barnevaktene
1996: Michael Krohn: Slakteren som mistet appetitten
1996: Gert Nygårdshaug: Gutten og trollsverdet : og andre eventyr
1996. Margaret Skjelbred:  Hvor er Ida?
1997: Olav Norheim: Bilde i berg - helleristningar i Norge, fagbok for barn
1999: Velle Espeland: Den store boka om spøkelse, fagbok for barn (på nynorsk og bokmål)
2001: Geir Ellingsrud og Kristin Eli Strømme: Ånden i blekkhuset, eller Elleville reiser for telleville


== Diskografi ==
Tilbake til start (2013)


=== Electrobugs ===
AlbumOm 100 år er allting glemt (1988)SinglerStorbycowboys/Gi meg et speil (1988)


=== Deltar på ===
Jokke & Valentinerne: Et hundeliv (1987)
Jokke & Valentinerne: 2 fulle menn (1987)
Jokke & Valentinerne: Spenn! (1995)
Fredrik Hossmann, Torbjørn Holte & Øystein Vesaas: Gutten med de store ørene (1997)
Jokke & Valentinerne & Jokke & Tourettes: Prisen for popen (2002)
Vegard Iversen: Hammock (2011)
Joachim Nielsen: Stopp! (Siste skive fra graven) (2014)
Raga Rockers-hyllest: Sannhet på boks – en hyllest til Raga Rockers (2015)
Michael Krohn: Unwanted (2017)


=== Priser ===
1993: Kulturdepartementets pris for beste fagbok for barn sammen med Olav Norheim for Potetboka
2018: Bastianprisen for oversettelsen av Elias Lönnrots Kalevala


== Kilder ==
Presentasjon av Mikael Holmberg i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Mikael Holmbergs hjemmeside
Juntafil

Juntafil er et norsk opplysningsprogram for ungdom som har gått på NRK Radio siden 2001. Programmet retter seg mot ungdom og tar for seg temaer som sex, kropp og følelser. I februar 2019 gikk programmet over til podkast som publiseres mandag og onsdag hver uke. Programleder er Tuva Fellman og reporter er Remi Horgar.Programmet benytter seg av fagfolk fra og Sex og samfunn for å gi råd om samliv og seksualitet.  
Juntafil er et av P3s lengstlevende program og har gått siden 2001. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside Arkivert 6. januar 2017 hos Wayback Machine.
Vene

En vene (biologi) er en blodåre som fører blodet fra mikrosirkulasjonen tilbake til hjertet.
Blodet som transporteres er da oksygenfattig, og skal tilbake til hjertet og lungene for å få påfyll av oksygen før det igjen blir pumpet ut i kroppen via arteriene. Dette med unntak av lungevenene og navel-venen som transporterer oksygenert blod til hjertet fra henholdsvis lungene og ut fra morkaken.
Vener har en muskulatur i åreveggen som blir styrt av det autonome nervesystemet, noe som gjør at venene kan styre blodstrømmen tilbake til hjertet ved behov.
Venene i armer og ben er utstyrt med veneklaffer som sørger for at blodet strømmer i riktig retning. Ved bruk av muskulaturen i armer og ben vil seksjoner av vener mellom klaffene trykkes sammen og utvides. Dette pumper blodet oppover mot hjertet. Dersom man står helt stille og er i ferd med å besvime, er det fordi det er for lite blod til hjernen. Ved bruk av musklene i bena vil mye blod strømme oppover og besvimelsen unngås.
Vener samler metabolske avfallsprodukter fra hele kroppen og samles til slutt i vena cava, som fører til hjertet. Unntaket er portåren, som samler næringsrikt blod fra tarmene og fører det til leveren. Enda en vene, levervenen, drenerer leveren igjen og tømmes i vene cava.


== Se også ==
Overfladisk vene
Dyp vene
Haslum kirke

Haslum kirke er en korskirke fra ca. 1190 i Bærum kommune, i Viken.
Bygget er i hvitkalket bruddstein og har 225 plasser. Kirken er veikirke og sognekirke for Haslum menighet.


== Historikk ==


=== Kirkebygget ===
Kirken ligger ved Kirkeveien på Haslum i Bærum. Den opprinnelige romanske delen  er bygget i kalket mur på 1100-tallet og fremdeles i bruk, og 800-årsjubileum ble feiret i 1990.
Det har fra gammelt av eksistert et viktig veikryss her, med forbindelser til Oslo, Nidaros og Ringerike. I området skal også cistercienser-munker ha drevet gårdsdrift for å skaffe mat til klosteret på Hovedøya. Det foreligger derfor en teori om at munkene derfra bygget denne kirken på samme tid som Halvardskatedralen i gamlebyen i Oslo ble bygget.
Kirken skal opprinnelig ha vært en langkirke, men allerede etter 100 år ble kirken for liten, så den ble bygget om til en korskirke, slik som den også fremstår i dag. Rundt 1300 skal kirken ha hatt 12 altere for forskjellige helgener. Figurer fra disse altrene skal finnes på Universitetets Oldsaksamling.
Kirken ble ombygget i 1853 ved arkitekt P.H. Holtermann. I 1924 ble kirken forsøkt tilbakeført til sitt opprinnelige utseende, selv om lite i dag står igjen fra middelalderen. Arkitekter var Finn Bryn og Johan Ellefsen.


=== Interiøret ===

		
		
		
		
En rund stein med hull i midten har antagelig vært den opprinnelige døpefonten fra middelalderen. Fra middelalderen er det også bevart en klokke i tårnet og to
gotiske skulpturer.
Altertavlen er fra 1631. Døpefonten er fra begynnelsen av 1800-tallet. I forbindelse med feiringen av 800-årsjubileet i 1990 ble det skåret en kopi av en Maria-skulptur i tre, som antagelig sto i en veggnisje i middelalderen. Kopien i kalksten er plassert i en nisje i nordveggen i det ene tverrskipet.
Prekestolen er utført i renessansestil og antagelig malt for første gang i 1642.
Kirken fikk i 2012 nytt orgel med sidestilt spillepult levert av det danske orgelbyggerfirmaet Marcussen & Søn.


== Litteratur ==
Teigen, Jorun (red): Haslum kirke 800 år. Haslum menighet 1990.
Sigrid Marie Christie, Håkon Christie. Haslum kirke i Norges Kirker utgitt av NIKU og KA


== Eksterne lenker ==
Kirken i Bærum
Haslum menighets nettside
(no) «Haslum kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Haslum kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Vena Galeni

Vena Galeni (Galens vene), også kjent som vena cerebri magna er en av de store blodårer i hodet, som drenerer blod fra hjernen. Den er oppkalt etter den greske legen Galen.


== Eksterne lenker ==
Illustrasjon av vena Galen fra Gray's Anatomy
Hode

Hodet er i anatomiens verden, den delen av et dyr som inneholder bl.a. munnhulen, nesen, øynene, ørene og hjernen. Hodet er festet til kroppen med halsen (som ikke er definert hos alle dyr), som regel fremst og høyt (hos dyr som enten går på fire eller flere bein, flyr, kryper eller svømmer) eller øverst (hos primater). Dersom halsen er definert kan hodet beveges i forhold til resten av kroppen, avhengig av hvor godt definert og hvor lang halsen er.  
Hos høyerestående dyr er sanseorganene for syn, lukt, hørsel og smak plassert i hodet. Mer primitive dyr kan ha sanseorganene plassert andre steder på kroppen.


== Hode hos virveldyr ==
Hos virveldyrene er innholdet av hodet beskyttet av sammenvokste og omkransende ben, som tilsammen utgjør kraniet, som igjen er forbundet med ryggraden. 


=== Ansikt ===
Framsiden av hodet kalles gjerne et ansikt når det gir identitet, eksempelvis hos primater, kjæledyr, mange husdyr, rovpattedyr og noen andre pattedyr.


== Hode hos leddyr ==
For en oversikt over virvelløse dyrs anatomi, se thorax (leddyr)Hos leddyr er hodet plassert på det første segmentet av kroppen. Edderkoppdyr og krepsdyr har en tredelt kropp med alternative vitenskapelige betegnelser for de tre delene. Hodet (cehpalon, prosoma) sitter forrest og rommer blant annet øynene, munnen, ofte klør, og eventuelle antenner. Det er hos edderkoppdyr sammenvokst med brystet (thorax, mesosoma) til et sammenvokst segment - et hodebryststykke (cephalothorax). Resten av kroppen kalles bakkropp eller haleparti, og utgjør da det tredje segmentet (abdomen, pygidium, metasoma); eller subsidiært det andre segmentet (abdomen) dersom hode og kropp er sammenvokst. Hos krepsdyr brukes benevnelsene cephalon-thorax-pygidium, mens hos skorpioner brukes benevnelsene prosoma-mesosoma-metosoma. 
Hos insekter er hodet (caput) et eget segment.  Det består av flere ledd, ofte seks ledd, som er vokst sammen til en enhet.  Hoveddelene er, Vertex (isse),  Frons (panne),  Clypeus (munnskjold),  Labrum (overleppe),  Ocelli / Ommatidium (fasettøyne / punktøyer) og  Mandibler / Maxiller (munn, eller leppe / kjever).


== Se også ==
Hode (insekt)
Skalle
Thorax
Álvaro Uribe Vélez

Álvaro Uribe Vélez (født 4. juli 1952 i Medellín) er en colombiansk politiker. Han var Colombias 58. president, fra 7. august 2002 til 7. august 2010.
Uribe er utdannet advokat fra universitetet i Antioquia med en spesialisering i administrasjon fra Harvard. I 1998 og 1999 var han tilknyttet som student ved University of Oxford. Han ble ordfører i Medellín i 1982 og var guvernør i Antioquia mellom 1995 og 1997.
Han ble valgt til president i Colombia for perioden 2002–2006 for det konservative partiet i landet, med slagordet «Et stort hjerte og en sterk hånd», som henviste til den militære linja som det konservative partiet så som løsningen på volden i landet. Valgkampen dreide seg i stor grad om løsninger på Colombias langvarige og blodige borgerkrig, der den strengt konservative Uribe valgte en hard, militær linje.
Han er blitt anklaget for brudd på borgerrettigheter og forbindelser til paramilitære grupper som sammen med landets armé skal ha begått tusenvis av drap på sivile. På grunn av pågående undersøkelser omkring påstander om bedrageri og bestikkelser av vitner i denne saken ble Uribe ilagt husarrest av landets høyesterett den 5. august 2020.Uribe er gift med Lina Moreno, som han har to barn med.


== Utmerkelser ==
Han mottok i januar 2009 den amerikanske utmerkelsen Presidentens frihetsmedalje.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) Álvaro Uribe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Álvaro Uribe Vélez på Internet Movie Database 
Álvaro Uribe Vélez på Twitter 
Álvaro Uribe Vélez på Facebook 
De offisielle sidene til den colombianske presidenten (spansk)
BBC Profile: Alvaro Uribe Velez (engelsk)
K1

K1 eller K-1 kan være:

Masherbrum, også kalt K1, et fjell i Pakistan
K-1, en kampsport
K1 Carbine, skytevåpen
Hyundai Type 88, også kalt K1, en stridsvogn
TGR K Class første type, delt damplokomotiv
K-1 Attack, et sportsbilmerke
Johan Georg Ræder

Johan Georg Ræder (født 2. august 1751 i Meldal, død 13. november 1808) var en norsk offiser.
Han var sønn av kaptein ved 2. throndhjemske Regiment Johan Christopher Ræder og dennes annen hustru Cathrine Riiber. Ræder fikk sin militære oppdragelse i København, hvor han gjennomgikk de første militære grader ved Kongens Regiment. 1769 ble han sekondløytnant og 1782 premierløytnant ved dette regimentet, som han først forlot da han ble kaptein og sjef for romsdalske Kompagni av 2. throndhjemske Regiment 1787. Han ble ved dette regimentet inntil sin død.
Under den kortvarige krigen med Sverige 1788 fulgte Ræder sitt regiment til Kongsvinger, men det kom ikke til noen kamp. Som sjef for romsdalske kompani bodde han på sin gård Nes, nær Veblungsnes. Her ble han også boende etter at han 1804 var utnevnt til major og sjef for regimentets 2. grenaderbataljon. Han ble i 1806 forflyttet til sjef for 3. bataljon og tok da bopel på Orkdalsøra.
Ved fredsbruddet med England i august 1807 måtte han som sjef for regimentets grenaderbataljon rykke i garnison i Trondheim. Bortsett fra et kort besøk i hjemmet ved nyttår 1808 ble dette et farvel for alltid. Hans bataljon marsjerte nemlig til sørover i første halvdel av mars, da krigen med Sverige også brøt ut.
Ræder og hans styrke gjennomførte en særdeles vellykket 14 dagers marsj fra Trondheim til Elverum. Ferden foregikk i frost, på dårlige veier og ofte med slett innkvartering. Vel fremme rykket bataljonen straks på forpost. Katastrofen ved Trangen 25. april avsluttet denne felttogepisoden. Den fremrykkende svenske styrken, en bataljon av Dalregimentet under oberst Karl Pontus Gahns kommando, ble fullstendig tilintetgjort. Æren for dette utfallet tilfalt i særlig grad Ræder, fordi han var den, som kraftigst tilrådde kampen, og fordi han som eldste tilstedeværende offiser hadde ledelsen av hovedangrepet. Mindre heldig ledet han angrepet ved Mobekk, nær Kongsvinger, 18. mai samme år. Flere uheldige omstendigheter førte her til at trøndernes angrep ble slått tilbake med tap.
Utpå høsten, da været ble kaldt og rått, og fienden hyppigere foruroliget forpostene, ble tjenesten besværlig og helsenedbrytende. Ræder, som nå var utnevnt til oberstløytnant, ble syk. Sykdommen utviklet seg til nervefeber, og av dette døde han. Han etterlot enken Catharina Margrethe Lind (1762–1820) og 9 barn. Han var svigerfar til eidsvollsmannen Frederik Heidmann.


== Kilder ==
Dansk biografisk Lexikon
C. O. Munthe: Oberstløytnant Johan Georg Ræder 1751 -1808. Særtrykk av Historisk tidsskrift 4. Rekke 6. bind. Kristiania 1909
Oberst Jacob Thode Ræders barndoms- og ungdoms erindringer. Gyldendalske boghandel, Nordisk forlag København 1912
Pavia (provins)

Provinsen Pavia (it. Provincia di Pavia) er en provins i regionen Lombardia i det nordre Italia. Pavia er provinsens hovedstad. 
Det var 493.753 innbyggere ved folketellingen i 2001. 


== Geografi ==

Provinsen Pavia grenser:

i nord mot provinsen Milano,
i øst mot provinsen Lodi og mot Emilia-Romagna (provinsen Piacenza),
i sydvest, vest og nordvest mot Piemonte (provinsene Alessandria, Vercelli og Novara).


== Økonomi ==

Det er noe industri rundt Pavia, og det er et gammelt universitetet der. Provinsen er meget fruktbar og landbruket er viktig. Det produseres bl. annet korn, ris og vin.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Province of Pavia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Province of Pavia – galleri av bilder, video eller lyd på Commons