jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vingsersjant

Vingsersjant er en grad i det norske Luftforsvaret.


== Historikk i Norge ==
Vingsersjant var en tidligere militær grad i Luftforsvaret og som tilsvarte oversersjant i Hæren og kvartermester I klasse i Sjøforsvaret. Det var den nesthøyeste sersjantgrad i Norge og befant seg mellom sersjant og stabssersjant. En vingsersjant var som regel en sersjant, ofte med teknisk bakgrunn, med flere års tjenestetid. Distinksjonen var tre vinkler med en vannrett stripe over.
Gradene vingsersjant og stabssersjant opphørte 1. juli 1975 og befalet fikk henholdsvis offisersgradene fenrik og løytnant. Hærordningen av 1. januar 1977 gjorde at de eldste av de gamle stabssersjantene fikk kapteins grad.


== Militærordningen fra 1. januar 2016 ==
Vingsersjant er gjeninnført som grad innstilt på OR-5 nivå i Luftforsvaret i forbindelse med innføringen av den nye ordningen for militært tilsatte
 Det vil da være 41 år etter at den sist ble avviklet.


== Vingsersjant (OR-5) i ulike NATO-land ==
Vingsersjant brukes i en rekke andre NATO-land.

Canada: Sergeant
Danmark: Har ingen tilsvarende
Nederland: Sergeant der 1e klasse
Tyskland: Oberfeldwebel / Feldwebel
Storbritannia: Sergeant
USA: Technical Sergeant


== Se også ==
Militære grader i Norge


== Referanser ==
Hortenpartiet

Hortenpartiet er et nedlagt politisk parti i Horten (da Borre) kommune, stiftet i januar 1999, med formål å endre kommunenavnet fra Borre til Horten. Partiet hadde i perioden 1999–2003 8 av 41 mandater i kommunestyret i Borre. Partiet ble avviklet etter denne perioden som følge av resultatet av folkeavstemningen om kommunenavnet 10. september 2001, og som en konsekvens av at partiet langt på vei hadde gått i indre oppløsning i løpet av perioden.
Crufts Dog Show

Crufts Dog Show, også  kalt bare Crufts, er en stor internasjonal hundeutstilling som har fått navn etter sin grunnlegger, Charles Cruft. I 2005 var det påmeldt ca. 21 000 hunder og ca. 120 000 besøkende overvar den fire dager lange begivenheten. I tillegg hadde utstillingen mer enn 400 utstillere av utstyr og tilbehør til hunder.
Crufts, som trolig verdens mest prestisjefylte hundeshow, gikk av stablen for første gang, under Charles Crufts ledelse og eierskap, ved Royal Agricultural Hall i Islington, England, i 1891. Da Charles Cruft døde i 1938, tok enken over og ledet Crufts inntil hun solgte rettighetene til The Kennel Club noen år senere. I så måte var Crufts i 1948 det første under deres ledelse.
Den første Best in Show konkurransen fant sted i 1928 og ble vunnet av greyhounden Primley Sceptre. I årene 1940–1947 ble det ikke avhold noen konkurranser, på grunn av andre verdenskrig. I 2002 vant den norske storpuddelen Nord. Ch. Topscore Contradiction, eid av familien Glenna, den prestisjefylte konkurransen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Crufts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Matthew Arnold

Matthew Arnold (født 24. desember 1822 i Laleham i Middlesex, død 15. april 1888 in Liverpool) var en britisk dikter og litteraturkritiker. 
Mest kjente dikt er «The Scholar-Gipsy» (1853). Essays in Criticism (bind 1. 1865, bind 2. 1888) har betydd mye for vårt moderne litteratursyn. Culture and Anarchy (1869) kritiserer Victoria-tidens materialisme. En av grunnleggerne av den moderne humanisme. Opphavsmann til betegnelsen av Oxford som «City of Dreaming Spires» på grunn av universitetsbygningenes arkitektur.


== Referanser ==
Ølstykke kommune

Ølstykke kommune er en tidligere dansk kommune i forhenværende Frederiksborg amt på Nordsjælland, opprettet ved Kommunalreformen (1970) fra 1. april 1970.Stenløse kommune, Ølstykke kommune og Ledøje-Smørum kommune ble 1. januar 2007 slått sammen til den nye Egedal kommune i Region Hovedstaden, som omfatter de tidligere Københavns og Frederiksbergs amter. 
Ved kommunevalget 15. november 2005 stilte Ølstykkes borgermester Svend Kjærgaard Jensen som førstekandidat på Egedal-listen, og ble valgt til den nye kommunens første ordfører med tiltredelse 1. januar 2007.


== Referanser ==
Skolebibliotekarforeningens litteraturpris

Skolebibliotekarforeningens litteraturpris er en skjønnlitterær pris opprettet i 1982. Prisen utdeles av Skolebibliotekarforeningen i Norge som en honnør og en stimulans til en forfatter av norsk barne- og ungdomslitteratur. Prisen blir gitt for et samlet forfatterskap eller deler av det. Prisen består av et diplom og et verk av en norsk kunstner.


== Prisvinnere ==
1982 – Beate Audum, for Ser deg siden Donna og Paraplytreet
1983 – Philip Newth, for samlet forfatterskap
1984 – Zinken Hopp, for samlet forfatterskap
1985 – Jon Bing, for hans samlede barne- og ungdomsbøker
1986 – Tor Åge Bringsværd, for hans samlede barne- og ungdomsbøker
1987 – Torvald Sund, for Første tørn på Havterna og øvrige barne- og ungdomsbøker
1988 – Mette Newth, for Bortførelsen
1989 – Torill Thorstad Hauger, for hennes historiske romaner for barn og ungdom
1990 – Stig Holmås, for Apacheindianerne
1991 – Ole Røsholdt, for Solen som sloknet, Jakob Gjøgler og Den rette kongen
1992 – Erna Osland, for Kryssord og Reisa til Maria
1993 – Jostein Gaarder, for Kabalmysteriet, Sofies verden og Julemysteriet
1994 – Kjersti Scheen, for samlet forfatterskap, spesielt Månefeen og Kaperøya
1995 – Torun Lian, for Bare skyer beveger stjernene
1996 – Paul Leer-Salvesen  «Englebarn»-bøkene
1997 – Tormod Haugen, for Georg og Gloria
1998 – Egil Hyldmo, for Ulveboka
1999 – Bjørn Sortland, for Raudt, blått og litt gult, Forteljinga om jakta på forteljinga og Å venta på regnbogen
2000 – Svein Nyhus, for Verden har ingen hjørner
2001 – Finn Øglænd, for Dei penaste jentene på TV
2002 – Thore Hansen, for «Skogland»-serien
2003 – Hilde Hagerup, for Løvetannsang
2004 – Eirik Newth, for Sola, Månen, Stjernene, Planetene
2005 – Jon Ewo, for Svart. Og cirka hvitt
2006 – Marit Nicolaysen, for bøkene om Svein og rotta
2007 – Arne Svingen, for hans samlede barne- og ungdomsbøker
2008 – Ingunn Aamodt, for hennes samlede barne- og ungdomsbøker
2009 – Bjørn Arild Ersland, for hans samlede barne- og ungdomsbøker
2010 – Endre Lund Eriksen, for hans samlede barne- og ungdomsbøker
2011 – Bjørn F. Rørvik og Per Dybvig, for deres samlede barne- og ungdomsbøker
2012 – Linn T. Sunne, for hennes samlede barne- og ungdomsbøker
2013 – Lars Mæhle
2014 – Bjørn Ingvaldsen, for hans samlede barne- og ungdomsbøker
2015 – Gro Dahle, for hennes samlede forfatterskap av barnebøker
2016 – Anna Fiske, for hennes samlede barne- og  bildebøker
2017 – Levi Henriksen for barne- og ungdomsbøker
2018 – Maria Parr for barne- og ungdomsbøker
2019  – Lisa Aisato for bildebøker
2020 – Simon Stranger
2021 – Sverre Henmo


== Referanser ==
Lydighet (hundesport)

Lydighet, også kalt dressur, appell og (eng.) obedience,  er en konkurranseform (hundesport) der hund og hundefører konkurrerer sammen med og mot andre ekvipasjer om poeng og det å bli beste team i henhold til klasse og et forhåndsdefinert program. NKK er topporgan i Norge, og det deles ut championat.
Lydighet inngår gjerne også i andre former for hundesport, f.eks. i IPO og brukshundsport. Disse grenene kan ha andre regler for hva øvelsen som sådan skal inneholde av elementer.


== Poengbedømning og premiering ==
Hver enkelt øvelsene i lydighet tildeles en karakter av en kvalifisert lydighetsdommer. Det gis karakterer etter følgende skala: 10-9,5-9-8,5-8-7,5-7-6,5-6-5,5-5-0. 0 er underkjent og 10 perfekt. Hver av øvelsene har i tillegg en varierende koeffisient som karakteren multipliseres med for å finne ut poengsummen for hver enkelt øvelse.


== Program og klasser ==


== Se også ==
Dressur


== Eksterne lenker ==
NKKs regler og retningslinjer for lydighet
Vester Skerninge

Vester Skerninge er en by på det sydlige Fyn i Danmark med 1070 innbyggere (2013).Byen nevnes første gang i 1418 i formen Vester Schærningger. Den er beliggende i Vester Skerninge Sogn to kilometer øst for Ulbølle, tre kilometer vest for Ollerup og 12 kilometer vest for Svendborg. Byen tilhører Svendborg Kommune (til 2007 Egebjerg kommune) og er beliggende i Region Syddanmark.
I byen ses middelalderkirken Vester Skerninge kirke.


== Referanser ==
Mangaratiba

Mangaratiba er en by og kommune i delstaten Rio de Janeiro i sørøstregionen av Brasil. Den grenser til nabokommunene Angra dos Reis, Itaguaí og Rio Claro. Byen ligger om lag 100 km. sør for delstathovedstaden Rio de Janeiro og har en befolkning på om lag 28 480 innbyggere (2004). 
Fra Magnaratiba er det daglig rutebåt til øya Ilha Grande, og ved Mangaratiba er det en utskipningshavn for jernmalm. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mangaratiba – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
http://www.jornalatual.com.br/
Tyholt

Tyholt er en bydel i Trondheim som grenser til Berg og Singsaker i vest, Valentinlyst i øst, Strindheim og Persaunet i nord, og Moholt i sør. Bydelen ligger i høyden med utsikt over Trondheim sentrum og Byåsen på den ene siden, og til Lade og Strinda de andre veiene. 

I middelalderen var Tyholt kirkegods, og etter reformasjonen krongods. Tyholt var opprinnelig et gårdsnavn av norrønt þý = trellkvinne (jfr «tyende»), stavet Tyholtt i 1559, Thyholtt i 1590, Thyeholt i 1626 og Tyeholt i 1723.Tyholt består for det meste av villabebyggelse, men er kjent for sitt karakteristiske tårn, Tyholttårnet, som ble bygget på 1980-tallet og inneholder en restaurant. Norges største radiokanal NRK P1 har sitt hovedkontor på Tyholt. Tyholt er hovedsete for vitenskapsredaksjonen i NRK, som lager programmene Newton, Schrödingers katt og Verdt å vite. Også ungdomssatsingen P3 ledes delvis fra NRK Tyholt og har en rekke medarbeidere der. I 2012 etablerte også TV 2 seg med kontorer på Tyholt, som er blitt et senter for media i Midt-Norge.Før kommunesammenslåingen i 1964 var Tyholt en del av Strinda kommune.
Et av Norges teknisk-naturvitenskapelige universitets universitetsområder, campus NTNU Tyholt, med Havlaboratoriet, Kavitasjonslaboratoriet, Marinteknisk senter og Skipsmodelltanken, ligger på Tyholt.


== Fremkommelighet ==
Tyholt trafikkeres av busslinje 22 og 13. For enkel framkomst til Tyholttårnet kjører linje 22 direkte fra Sentrum. Linje 13 binder Tyholt og Persaunet med Berg, Lerkendal, Lade, St. Olavs Hospital og Byåsen, mens linje 22 binder sammen Tyholt med Sentrum, Risvollan/Vestlia og Othilienborg.


== Referanser ==
St. Jude Classic

Stanford St. Jude Championship er en golfturnering på PGA-touren som avholdes årlig i Memphis i den amerikanske delstaten Tennessee. Siden 1989 har turneringen vært spilt på Tournament Players Club at Southwind.


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Byron Nelson Championship

Byron Nelson Championship, med sponsornavnet AT&T Byron Nelson, er en golfturnering på PGA-touren som arrangeres hvert år i mai på en TPC-bane. Turneringen ble spilt for første gang i 1944 under navnet Texas Victory Open, med Byron Nelson som den første vinneren. I mange år var turneringen kjent som Dallas Open, men i 1968 ble den omdøpt til Byron Nelson Golf Classic.
Turneringen har hatt mange ulike tittelsponsorer, men alltid i kombinasjon med Nelsons navn. Den er fortsatt det eneste arrangementet på PGA-touren som er oppkalt etter en profesjonell golfspiller.Siden 1986 har turneringen blitt spilt på to forskjellige baner på TPC Four Seasons i Dallas-forstaden Irving i Texas; Tournament Players Course og Cottonwood Valley Course. Tidligere ble kun Tournament Players-banen benyttet, men fordi mesterskapet holdes i mai (midt i stormsesongen i Nord-Texas) ble det noen ganger ødelagt av dårlig vær, med forsinkelser og avkortede runder. Det ble derfor besluttet å ta i bruk Cottonwood Valley-banen for å korte ned på tiden som trengtes for å fullføre de to første rundene. De første to rundene spilles på begge banene (hver deltager spiller en runde på hver bane), og etter cutten brukes kun Tournament Players-banen for de siste to rundene.
Electronic Data Systems (EDS) tok over som sponsor foran 2003-utgaven, og turneringen endret navn til EDS Byron Nelson Championship. Når EDS ble kjøpt opp av Hewlett-Packard (HP) sommeren 2008, skiftet turneringen navn til HP Byron Nelson Championship foran 2009-utgaven.Når HPs sponsorat gikk ut i 2014, tok AT&T over som sponsor foran 2015-utgaven og turneringen endret navn til AT&T Byron Nelson. I 2018 ble turneringen flyttet fra Irving til den nye Trinity Forest Golf Club, sørøst for Dallas sentrum.Turneringen ble ikke avholdt i 2020 grunnet koronaviruspandemien, og ble året etter flyttet til TPC Craig Ranch i McKinney foran 2021-utgaven.


== Vinnere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Turneringens side på PGATOUR.com
Levi Fragell

Levi Fragell (født 30. mars 1939) er en norsk humanist og organisasjonsleder. Han har vært styreleder og deretter generalsekretær i Human-Etisk Forbund og president i International Humanist and Ethical Union (IHEU). Han har også vært styreleder i foreningen Retten til en Verdig Død.
I 2010 gav han ut selvbiografien Vi som elsket Jesus, hvor Fragell forteller fra sin barndom, sitt oppgjør med kristendommen og hvordan han ble humanist.


== Utdannelse og arbeid ==
Levi Fragell er sønn av sangforfatter og pinsepredikant Øivind Fragell og i ungdommen var Levi Fragell selv predikant i pinsebevegelsen. Men han brøt med pinsebevegelsen som 22-åring. 
Han er utdannet cand. mag. med religionshistorie og sosiologi i fagkretsen. Som lærerstudent i Trondheim startet han uavhengig av Human-Etisk Forbund den kontroversielle Aksjon mot statskirke i 1970 og senere Aksjon ut av statskirken i 1976 Oslo. Han har jobbet i avisa Vårt Land som journalist, han var PR- og reklamemann, redaktør for fagbladet Forbrukerombudet og var  informasjonssekretær i Justisdepartementet, under blant annet for statsråd Inger Louise Valle (Ap), frem til 1981. Han var generalsekretær i Human-Etisk Forbund fra 1982 til 1990. Deretter redaktør i tidsskriftet Humanist til 1996, og frem til han gikk av med pensjon i juni 2006 arbeidet han som spesialrådgiver i Human-Etisk Forbund med vekt på internasjonalt arbeid. 


== Tiden i Human-Etisk Forbund ==
Levi Fragell ble i 1976 valgt til styreleder i Human-Etisk Forbund (HEF) etter stifteren Kristian Horn. Da hadde forbundet ca. 1500 medlemmer på landsbasis. 
Under Fragells ledelse var han med på å utvikle HEF til landets største livssynsorganisasjon utenfor statskirken. I 2015 har forbundet rundt 84 000 medlemmer og har lokallag og tilbud om humanistiske seremonier over hele landet. HEF er idag verdens største forbund for organiserte humanister.
Gjennom sine mange reiser som internasjonal humanistleder så han behovet for aktiv innsats for lidende og undertrykte mennesker, og tok derfor initiativ til å danne HEFs hjelpeorganisasjon Humanistisk aksjon for menneskerettigheter i u-land (HAMU).


=== Organisasjoner og verv ===
Styreleder i Human-Etisk Forbund (1976–1981). Generalsekretær samme sted (1982 – 1990).
Formann i IHEU (1987–1990) (sammen med Paul Kurtz og Rob Tielman i en ledertroika).
Leder av Foreningen Retten til en verdig død (2006-2010).
President i IHEU (1998–2003).
World Humanist Award, Humanist Lifetime Award, Psykisk helses Tabu-pris (sammen med sønnen Øivind).
Doctor of letters (æresdoktor) ved Periyar Maniammai University, Tamil Nadu, India (2014).
Fragell var i 2006 en av stifterne av Humanistiske sosialdemokrater.


== Priser og utmerkelser ==
Han ble i 2019 tildelt Fritt Ords honnør for hans mangeårige innsats for kritisk religionsdebatt.


== Bibliografi ==
Fragell, Levi. 2010. Vi som elsket Jesus (memoarer). Humanist forlag.ISBN 9788292622681. Ny og utvidet utgave i 2011, med etterord av pastorsønnen Anders Torp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IHEU
Human-Etisk Forbund
Foreningen Retten til en verdig død
Humanistisk aksjon for menneskerettigheter i u-land
Aud Korbøl

Aud Korbøl (født 1. oktober 1940 på Grue på Finnskogen) er en norsk forfatter og sosiolog. 
Hun debuterte skjønnlitterært med en kriminalnovelle i antologien Mørke speil i 1985. Før det hadde hun fått publisert flere forskningsrapporter, blant annet flere om problematikken omkring telefonautomatiseringen i etterkrigstiden. Romandebuten hennes var  Pell'ongen og je i 1989. Hun bruker ofte sosiologiske begreper og samfunnsvitenskapelig metode som virkemidler i romanene sine.  


== Bibliografi ==


=== Skjønnlitteratur ===
1989 Pell'ongen og je, roman (Samlaget, Oslo)
1992 Leiegårdsvalsen, roman (Aschehoug, Oslo)
1996 Noe gikk forbi, roman (Aschehoug, Oslo)
1999 Noe skal komme: Karl Martin Feltmann (1909–1989), roman (Aschehoug, Oslo)
2002 Det er, roman (Aschehoug, Oslo)


=== Samfunnsvitenskapelig litteratur ===
1970 Kvinnen ombord: en sosiologisk undersøkelse av kvinners liv og arbeid på skip i den norske handelsflåte, hovedoppgave i sosiologi, Universitetet i Oslo
1972 Pakistansk innvandring til Norge: dannelse av et minoritetssamfunn?
1977 Telefonautomatisering i etterkrigstida.
1977 Hva skjer med personalet etter automatiseringen?
1977 Hvem er «vi»?
1982 Norsk «Race relations industry»
1984 Lille frøken ingenting?: om telefonistyrket i ulike servicesystemer
1988 Innvandrerne og det sosiale og helsemessige servicesystem: en fellesnordisk undersøkelse
1988 Kulturforskjeller og gjensidig forståelse
1996 Innvandring, migrasjon og etniske relasjoner: oversikt over hovedoppgaver 1949-1995
2004 Linkarbeidet i Oslo: en begynnende oversikt
2018 Den kritiske fase : Innvandring til Norge fra Pakistan 1970-1973 (med Arnfinn H. Midtbøen)


== Priser og utmerkelser ==
Tanums kvinnestipend 1994
Mads Wiel Nygaards legat 1996 for Noe gikk forbi


== Kilder ==
Presentasjon av Aud Korbøl i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Presentasjon av Aud Korbøl på Universitetsforlagets nettsider Arkivert 18. oktober 2018 hos Wayback Machine.
Hindustan

Hindustan Motors er et indisk bilmerke grunnlagt i 1942 av brødrene Birla.
Produksjonen kom i gang først i 1946 på grunn av andre verdenskrig.  Den første modellen het Hindustan Ten og lignet svært på britiske Morris Ten Series M.  Mange av komponentene ble importert fra Storbritannia.
Hindustan fortsatte å produsere biler basert på britiske forbilder helt fram til i dag.  De har begynt å selge Mitsubishi Lancer, og vurderer å lisensprodusere modeller fra malaysiske Proton.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hindustan vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (engelsk)
HMs nyttekjøretøyer (engelsk)
Bilnorge.no sin historie om merket
Vlorë

Vlorë, eller Vlora, er en by sørvest i Albania med 79 948 innbyggere (2011). Byen ligger ved kysten av Adriaterhavet og er administrasjonssenteret i prefekturet med samme navn.
Den 28. november 1912 utropte Ismail Qemali Albanias uavhengighet i Vlorë.


== Demografisk utvikling ==


=== Tabell ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vlora – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vlorë – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Pirates of the Caribbean

Pirates of the Caribbean er en serie eventyrfilmer basert på legendende om karibiske pirater.

Pirates of the Caribbean: The Curse of the Black Pearl (2003)
Pirates of the Caribbean: Dead Man’s Chest (2006)
Pirates of the Caribbean: At World’s End (2007)
Pirates of the Caribbean: On Stranger Tides (2011)
Pirates of the Caribbean: Salazar’s Revenge (også kjent som Pirates of the Caribbean: Dead Men Tell No Tales) (2017)


== Se også ==
Liste over figurer i Pirates of the Caribbean
Pasvikdalen

Pasvikdalen er en ca. 150 km lang dal bevokst med furu- og bjørkeskog langs Pasvikelva, som delvis danner grenseelv mellom Norge og Russland. Dalen ligger sør for Kirkenes, og kjører man oppover dalen kommer man til Øvre Pasvik nasjonalpark og herfra fortsetter dalen inn i Finland og ender opp ved Enaresjøen. Dalens flora og fauna inneholder mange østlige innslag, slik som sibirsk gran og bisam. Dalen har et svært tørt klima, med en årsnedbør på bare 400 mm, og er Nord-Norges varmeste sted midtsommers, med en julinormal på 14 °C – omtrent det samme som i Stavanger.


== Geologi ==
I den sørlige del av Pasvikdalen ble det for 2500 millioner år siden avsatt vulkanske og sedimentære bergarter som utgjør Petsamo-supergruppen. I overgangen fra arkeisk til proterozoisk tid ble det dannet flere store kropper med lagdelt gabbro. Dette markerer begynnelsen på strekking av jordskorpen og riftdannelse langs en sone som er 700–800 km lang.


== Se også ==
Pasvik
Okkupasjonsmaktens fangeleirer i Norge
Mandat

Et mandat er en som har fått en fullmakt, er tildelt en oppgave, eller er valgt for å representere noen. Mandat refererer ofte til de personene som er nominert av politiske partier til å representere partiet ved et kommunevalg, fylkestingsvalg eller stortingsvalg. Hvor mange som får velgernes mandat og blir representanter for sitt parti kommer an på hvor mange stemmer partiet fikk under valget.
Mandat brukes også som begrep på den myndigheten eller den fullmakten som en person eller gruppe har for å beslutte eller å uttale seg i en gitt sak eller et gitt spørsmål.
Et mandat kan tildeles via forskrift, for eksempel har finansdepartementet gitt Norges Bank mandat til å forvalte Norges statsgjeld.


== Referanser ==
Mary Quant

Mary Quant (født 11. februar 1934) er en britisk moteskaper, en av mange moteskapere som påberoper seg at de oppfant miniskjørtet og hot-pants.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Quant ble født i London, men flyttet til Kent under andre verdenskrig. Hun studerte illustrasjon ved Goldsmith's College før hun startet å arbeide med å lage motehatter. 


=== Karriere ===
I oktober 1955 slo hun seg sammen med sin man Alexander Plunkett Greene og en regnskapsfører ved navn Archie McNair, og de åpnet en klesbutikk i Kings Road i London som de kalte Bazaar.
Etter den positive responsen til et par «galehus-pysjer» som ble skapt for åpningen, og misfornøyd med variasjonen på klær som var tilgjengelige for henne, bestemte Quant seg for å lage sin egen kleskolleksjon. Til å begynne med arbeidet hun alene, men snart hadde hun en håndfull produksjonsarbeidere som produserte de uvanlige klærne som syntes var morsomme.
Hennes skjørt ble kortere og kortere i tiden etter 1958, en utvikling som hun så på som praktisk og frigjørende, og som gjorde det mulig for også kvinner å løpet etter bussen. Miniskjørtet, som hun helt klart er mest kjent for, ble en av de grunnleggende motene på 1960-tallet. Miniskjørtet ble utviklet forseg av Andre Courrèges, og det er uoverensstemmelse over hvem som kom på ideen først.
I tillegg til miniskjørtet er Quant ofte kreditert for å ha oppfunnet de fargede og mønstrede strømpebuksene som vanligvis ble brukt sammen med plagget, skjønt disse er også kreditert til Cristobal Balenciaga.
Selv om det ikke er sikkert at Quant oppfant disse er det helt klart at hun i all hovedsak er ansvarlig for at de ble så populære som de ble, særlig siden Bazaar var en populær butikk for de motebeviste «Chelsea-klikken» fra det «svingende» London. Innen 1961 hadde Quant åpnet sin andre Bazaar i Knightsbridge og innen 1963 hadde hun startet å eksportere til USA. For å klare etterspørselen startet Quant med masseproduksjon gjennom å etablere Ginger Group.
Hennes popularitet var størst på midten av 1960-årene, som var tidspunktet da hun produserte de farlig korte mikro-miniskjørtene, «malerskrin»-makeup og regnfrakker av plast. Hun ble beskrevet som den ledende moteskaper utenfor Paris.
I 1966 ble Quant hedret med utnevnelse til offiser av Order of the British Empire for sin tjeneste i moteindustrien.
Sent på 1960-tallet lanserte Quant shortsen «hotpants», som var hennes største moteskapelse. Gjennom 1970- og 1980-årene konsentrerte hun seg om ting til hjemmet og makeup.
I 2000 trakk hun seg tilbake fra jobben som leder for Mary Quant Ltd, hennes kosmetikkselskap, etter et japansk oppkjøp. Det er over 200 Mary Quant Colour-butikker i Japan hvor hennes moter fortsatt er veldig populære.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Mary Quant – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mary Quant på Internet Movie Database 
(en) Mary Quant hos The Movie Database 
(en) Mary Quant hos The Peerage