jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Håkon Eiriksson

Håkon Eiriksson (norrønt: Hákon hlađajarl Eiríkrsun, Håkon Eiriksson Ladejarl), født ca. 998, død ca. 1029, var sønn av Eirik Håkonsson Ladejarl og Gyda Sveinsdatter, datter av Svein Tjugeskjegg. Han var sønnesønn av Håkon Sigurdsson ladejarl, norsk regent fra ca 970 til 995.

Håkon fikk i 1012 tittelen ladejarl sammen sin farbror Svein Håkonsson da faren Eirik dro til Danmark for å delta i Svein Tjugeskjeggs og sønnen Knut den mektiges angrep på England.  17 år gammel, i 1015, ble han innsatt som riksstyrer (jarl over Norge) sammen Svein jarl da faren tok over som jarl av Northumbria. Ladejarlene hadde da sørget for å få den mektige trønderhøvdingen Einar Tambarskjelve til rådgiver og alliert ved å la ham gifte seg med Eirik og Sveins søster Bergljot Håkonsdatter. Sagaen skildrer et møte mellom Håkon og Olav Haraldsson i Saudungssund i Fjaler i 1015. Store norske leksikon ved historikeren Claus Krag hevder at dette møtet skjedde i fredelige former og at det representerte en besegling av en avtale og forståelse mellom de to. Snorre Sturlason hevder imidlertid i Olav den helliges saga at Olav fikk senket Håkons skip og klarte å tvinge Håkon til å forlate landet. Etter dette, fra 1019, blir Håkon omtalt i engelske kilder som jarl i Mercia (Worcestershire) i England. Han deltok sannsynligvis i Knut den mektiges kamper og maktspill i 1020-årene som førte til at han kunne ta makten i Norge i 1028.
Håkon ble utnevnt til jarl over Norge av Knut den store i 1028, etter at Knut hadde tvunget kong Olav Haraldsson ut av landet. Håkon var tilbake i England i 1029, sannsynligvis for å gifte seg med Knut den mektiges søsterdatter Gunnhild. Han druknet på vei tilbake til Norge og etterlot seg datteren Bodil Håkonsdatter.
Med Håkons død i 1029 døde mannslinjen i ladejarlætta og håløygætta ut. Dermed ble hårfagreætten (ynglingeætten) enerådende som norsk fyrsteslekt. 


== Referanser ==
Knut Tørum

Knut Kjartan Tørum (født 16. august 1971 i Bergen) er en norsk fotballtrener. 
Han har vært hovedtrener for Moss, Rosenborg, Arendal Fotball og Start og assistenttrener i Stabæk.


== Bakgrunn ==
Knut Tørum var bare 19 år og fortsatt aktiv fotballspiller da han ble trener C i fotball (1990). I forbindelse med førstegangstjenesten gikk han rekruttskolen, og hadde deretter to år i forsvarets samband.  Tørum studerte grunnfag idrett ved Høgskulen i Sogn og Fjordane 1994–1995, før han begynte på Norges idrettshøgskole, der han tok trenerstudium og lærerstudiumet på mellomfagsnivå. Han har prøvd seg som lærer, og har ett år som lærervikar for en 7. klasse bak seg. 


== Trenerkarrière ==
Tørum var hovedtrener for Kolbotn Fotball Kvinner i 1998 da de tok sølv i NM i fotball for kvinner 2008. Derpå var han assistent for Per-Mathias Høgmo på damelandslaget i 2000-sesongen da laget tok OL-gull. Tørum var med i støtteapparatet for U-21 landslaget for herrer, før han tok over U-19. Tørum hadde en periode i Stabæk fra desember 1999, først med treneransvar for junior-/elitestallen sammen med Tomi Markovski, deretter som assistenttrener for A-laget i eliteserien for Gaute Larsen. Han gikk fra Stabæk til Moss Fotballklubb for å bli hovedtrener der. Han hadde en positiv 2005-sesong i 1. divisjon da Moss litt overraskende endte på 3.-plass, og fikk muligheten til å kvalifisere seg for eliteserien. Moss tapte imidlertid kvalifiseringskampene mot Molde FK 2-5 sammenlagt. 
Den 11. desember 2008 signerte han en 3-årskontrakt som trener i Start, men sa opp jobben 22. juni 2011.


=== Rosenborg ===
Rosenborg hadde etter at Nils Arne Eggen gikk av i 2003 en tid med raske trenerskifter: Åge Hareide, Ola By Rise, Per Joar Hansen og Per-Mathias Høgmo kom og gikk i rask rekkefølge. Høgmo hentet sin tidligere landslagsassistent til Trondheim i 2006. Den samme sommeren slet RBK med spillet, og Høgmo slet med helsen. Høgmo sykmeldte seg og Tørum tok over fra slutten av juli, da lå klubben ca. midt på tabellen. Den høsten tok laget seriegull. Høgmo kom ikke tilbake etter sykemeldingen og sa opp stillingen sin den samme høsten, og fra 29. desember 2006 ble Tørum ny hovedtrener for Rosenborg. Tørums kontrakt gjaldt frem til 31. desember 2009, men han ble løst fra kontrakten med øyeblikkelig virkning den 25. oktober 2007. Dette til tross for at RBK dagen i forveien hadde vunnet 2-0 mot Valencia CF.Knut Tørum var i et år etter dette ansatt som leder i firmaet ZXY Sport Tracking som er deleid av Rosenborg.


== Spillerbiografi ==
Knut Tørum spilte mest som midtbanespiller, og hadde denne posisjonen Brann der han var spilte på juniorlaget. Tørum har tidligere spilt for Øygard, Telavåg, Kolbotn og Drøbak/Frogn. Tørum spilte fire kamper for G-15-landslaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Knut Tørum – Transfermarkt (manager) 
(en) Knut Tørum – WorldFootball.net 
www.rbkweb.no om Tørum
www.stabak.no om Tørum
Heinrich Kramer

Heinrich Kramer, latin (frater) Henricus Institoris (født ca. 1430 i Schlettstadt i Elsass som nå er i Frankrike, død ca. 1505 i Brünn eller Olmütz som nå er i Tsjekkia), var en tysk som forfatter av verket Heksehammeren (latinsk originaltittel er Malleus maleficarum) og som inkvisitor en av de fremste eksponenter for hekseforfølgelsene.


== Liv og virke ==

Kramer, som senere latiniserte sitt navn (Institoris), ble prest i dominikanerordenen. Etter å ha gått på hjembyens latinskole og etter et filosofisk grunnstudium, ble han etter eget påtrykk inkvisitor for dominikanernes ordensprovins Alemannia. På den tid hadde imidlertid ikke denne tittelen særlig betydning.Etter en prosess mot jøder som han bivånet i Trient, begynte hans løpebane som forfølger av noen heksesekter som man mente å registrere fremveksten av. Under den første hekseprosessen i byen Ravensburg, som hadde engasjert ham til jobben, fikk han bragt to kvinner til bålet. Senere laget han utkastet til pavebullen Summis desiderantes affectibus, som pave Innocens VIII gav ut etter hans påtrykk. Bevæpnet med denne bullen fikk han i stand en hekseprosess i Innsbruck, der han imidlertid ikke bare mislyktes, men også tapte ettertrykkelig ansikt. Den stedlige biskop Georg Golser av Brixen oppfordret ham til å dra sin vei. 
Som motreaksjon mot denne mislykkede prosessen forfattet Kramer i 1486 den beryktede Heksehammeren. Dominikaneren Jakob Sprenger nevnes som en annen forfatter, men nyere forskning er kommet til at Kramer (1430–1505) ikke bare var hovedforfatteren, men faktisk den eneste forfatter, og at han selv dro inn den velrenommerte Jakob Sprengers navn for at verket skulle bli tillagt større tyngde, altså i reklameøyemed. Sprenger hadde intet med boken å gjøre.Det er noe uenighet omkring bokens betydning for heksejakten i renessansen. Noen historikere mener at Heksehammeren ble en lærebok for heksejegerne, mens andre mener den bare er et uttrykk for den rådende tankegangen blant heksejegerne, og ikke har blitt videre lest.Kramer hevdet selv at han selv hadde avdekket og fått dømt 300 hekser. Han beskyldte alle dem som betvilte at hekser egentlig eksisterte, for å være kjettere.


== Verk ==
Heinrich Kramer (Institoris): Der Hexenhammer. Malleus maleficarum. Kommentert nyoversettelse, utgitt og oversatt til tysk av Günter Jerouschek og Wolfgang Behringer, München, dtv 2000, ISBN 3-423-30780-3


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andreas Schmauder (utg.): Frühe Hexenverfolgung in Ravensburg und am Bodensee. UVK, Konstanz 2001 ISBN 3-89669-812-5


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20050818092655/http://www.uni-saarland.de/fak3/behringer/HP/Hexenhammer.pdf – tysk artikkel av Wolfgang Behringer
http://www.bautz.de/bbkl/i/Institoris.shtml Tysk personbiografi i internettbasert kirkeleksikon
Øyvind Storflor

Øyvind Storflor (født 18. desember 1979) er en norsk tidligere fotballspiller. Han la opp etter sesongen 2019.Storflor blir vanligvis benyttet som kantspiller. Inntil 2008 spilte han for Rosenborg, og fra 2009 til 2016 spilte han for Strømsgodset.
Som juniorspiller spilte Storflor for Utleira og Othilienborg. Han debuterte for Rosenborg i 1999, men fikk lite spilletid de to første sesongene og ble lånt ut til Byåsen i 2000 og til Moss i 2001. Overgangen til Moss ble etter hvert gjort permanent, og det var i denne klubben Storflor skapte seg et navn i Tippeligaen. Etter 50 toppseriekamper og 10 mål for Moss, returnerte Storflor til Rosenborg foran 2003-sesongen.
Tilbake i Rosenborg var Storflor mye ut og inn av laget, og 2006-sesongen så lenge ut til å bli hans siste for klubben; både Odd Grenland og Stabæk var interessert i kantspilleren, men han signerte i begynnelsen av september en toårskontrakt med Rosenborg. 29. august 2008 annonserte Storflor at han fra og med sesongen 2009 skulle spille for Strømsgodset. I Godset har Storflor vært fast på laget og en av klubbens viktigste spillere. I 2010 ble han cupmester for klubben og i 2013 seriemester. Både i 2011-, 2012- og 2013-sesongen toppet han listen over målgivende pasninger i Eliteserien.Storflor har spilt fire kamper for det norske landslaget. I 2005 var han med da landslaget, bestående av spillere fra hjemlig liga, spilte tre vennskapskamper i Midtøsten. 10. oktober 2013 kom han inn som innbytter i VM-kvalifiseringskampen mot Slovenia. Han har dessuten fire U21-landskamper.


== Titler ==
RosenborgTippeligaen (5): 1999, 2000, 2003, 2004, 2006
Cupen (1): 2003StrømsgodsetTippeligaen (1): 2013
Cupen (1): 2010


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Øyvind Storflor – Transfermarkt 
(en) Øyvind Storflor – national-football-teams.com 
(en) Øyvind Storflor – FootballDatabase.eu 
(en) Øyvind Storflor – Soccerway 
(en) Øyvind Storflor – EU-Football.info 
(no) Øyvind Storflor – Norges Fotballforbund 
(en) Øyvind Storflor – FBref
RMIT University

RMIT University, (Tidligere Royal Melbourne Institue of Techhnology) i Melbourne er et av Australias eldre universiteter, og ble grunnlagt i 1887 under navnet «Working Men's College in La Trobe Street». Pr. i dag har skolen nesten 60 000 studenter fordelt på 28 fakultet. Skolen har – i likhet med mange andre australske skoler – i dag en stor andel internasjonale studenter, også norske.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) RMIT University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) RMIT University – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Tone Mostraum

Tone Beate Mostraum (født 9. desember 1974) er en norsk skuespiller.


== Bakgrunn og utdannelse ==
Hun er oppvokst på Trysil og i Porsgrunn og har studert i Roma, litt ved Menighetsfakultetet, før hun tok Statens Teaterhøyskole 1996–1999.


== Teater ==
Mostraum har etter endt utdannelse fått bred erfaring fra mange teatre. De første årene etter utdannelsen var hun skuespiller ved Teater Ibsen, Hordaland Teater og Thesbieteatret, og hadde i tillegg oppdrag for NRK Radioteatret og NRK Drama.Hun ble deretter ansatt ved Trøndelag Teater, der hun i 2003 hadde sin første rolle som «Nora» i Et dukkehjem. Senere medvirket hun i Lilleskogen, i Byggmester Solness – i rollen som «Hilde Wangel», i Terrorisme, i An-Magritt og som «mor Lovis» i Ronja Røverdatter. I 2005 spilte hun hovedrollen som «Kristin» i Kristin Lavransdatter. Ved Trøndelag Teater spilte hun også den sentrale rollen som Torunn i teatrets dramatisering av Anne B. Ragdes roman Berlinerpoplene. Ifølge teateret inspirerte Mostraums rolleprestasjon Ragde til å skrive oppfølgeren Ligge i grønne enger, som også ble satt opp som teaterforestilling med Mostraum i rollen som «Torunn».Fra 1. januar 2009 er hun fast ansatt ved Nationaltheatret. I 2021 hadde hun hovedrollen i dramatiseringen av Nina Lykkes roman Full spredning.


== Film og TV ==
Mostraum spilte rollen som «Randi» i thriller-serien Svarte penger – hvite løgner, som gikk på NRK vinteren 2004. I 2012 spilte hun moren til Kevin i NRKs julekalender Julekongen.  
I 2016 og 2018 spilte hun rollen som «Kristin Husebye» i NRK-serien Presten. Hun medvirket i NRK Supers TV-serie ZombieLars, og i 2020 hadde hun rollen som politietterforskeren «Victoria Woll» i TV-serien Livstid.


== Filmografi ==
1996: En mann må gjøre det han må (TV-film) – Vivian
2004: Svarte penger – hvite løgner (TV-serie) – Randi
2008: De gales hus (film) –
2010: Knerten gifter seg (film) – bilmekanikeren Mona
2011: Jørgen + Anne = sant (film) – Ellens mor
2011: Oslo, 31. august (film) – Tove
2011: Kjære Lisa (kortfilm) – Lisa som 30-åring
2011: Stikk (TV-serie) –
2012: Kompani Orheim (film) – Ragnhild
2012: Erobreren (TV-serie) – Dagny
2012: Julekongen (TV-serie) – Sara, moren til Kevin
2013: Lilyhammer (TV-serie) – fengselsbetjent
2014: Øyenvitne (TV-serie) – Guro
2014: Neste sommer, sesong 1 (TV-serie) – Vigdis
2014–2015: Kampen for tilværelsen (TV-serie) – Line Rotevatn
2015: Julekongen – Full rustning (film) – Sara
2016: Presten, sesong 1 (TV-serie) – Kristin Husebye
2016: Grand Hotel (film) – Line
2017–2019: ZombieLars (TV-serie) – Lene, moren til Anna
2018: Presten, sesong 2 (TV-serie) – Kristin Husebye
2018: En affære (film) – Eli
2019: Ut og stjæle hester (film) – Tronds mor
2020: Livstid (TV-serie) – Victoria Woll
2021: Han (film) – kollega
2021: Villhester (kortfilm) – Silje


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tone Mostraum på Internet Movie Database 
(en) Tone Mostraum hos The Movie Database
Dover

Dover (fransk: Douvres) er en by og betydelig fergehavn i hjemfylket til Kent i sørøstlige England i Storbritannia. Byen har 34 000 innbyggere og er det viktigste overfartstedet til Frankrike med henholdsvis båttrafikk og Eurotunnel. Borgen Dover Castle ligger her og er beskrevet som «nøkkelen til England» på grunn av sin strategiske beliggenhet og sin betydning for Englands forsvar gjennom tidene.Det er vendt mot Frankrike ved Doverstredet, det smaleste området i Den engelske kanal, ca. 31 km bred. Under Doverstredet ligger Kanaltunnelen som forbinder engelske Folkestone og franske Calais. Det ligger sørøst for Canterbury; øst for Kents fylkesby Maidstone; og nordøst langs kystlinjen fra Dungeness og Hastings. Byen er det administrative senteret for distriktet Dover og hvor fergen Dover-Calais går via havnen i Dover. De omliggende krittklippene har blitt kjent som De hvite klippene ved Dover.Dovers strategiske posisjon har vært åpenbar gjennom hele dens historie: arkeologiske funn har avdekket at området har alltid vært fokus for folkegrupper som har kommet over til De britiske øyer nettopp her. En båt fra bronsealderen, verdens eldste kjente sjøgående båt, er avdekket her. Byen har vært befolket siden steinalderen i henhold til arkeologisk funn, og Dover er et av få steder i Storbritannia, – London, Edinburgh, og Cornwall er andre eksempler, som har tilsvarende navn på fransk, Douvres. Byens navn er avledet fra elven som renner gjennom den, elven Dour.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Foot, William (2006): Beaches, fields, streets, and hills ...: the anti-invasion landscapes of England, 1940. CBA research report 144. York: Council for British Archaeology. ISBN 1-902771-53-2.


== Eksterne lenker ==
(en-GB) Offisielt nettsted 
(en) Dover, Kent – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dover – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
UKHO nautical charts of Dover and approaches
Dover Street Map Arkivert 9. juli 2017 hos Wayback Machine., gatekart
The Dover War Memorial Project, krigsminneprosjekt
Western Heights Preservation Society
 Dover hos Wikivoyage
Bekkeblom

Bekkeblom eller soleihov (Caltha palustris) er en flerårig urt som vokser på fuktige plasser over hele Norge.  
Blomstringstiden er fra april til juni. Frukten er en samling av belgkapsler. Kapslene åpner seg bare i regnvær. Da kan frøene skylles ut, og flyte avsted med rennende vann.
Vekststedet er ofte bekkefar, myrer og sumpige beitemarker. Den kan stå halvveis nede i vann ute i mudrete bekker.
Til fjells, og langt mot nord finnes former med  krypende, rotslående stengel, og mindre blomster. Disse blir ofte regnet som en egen underart, men det dreier seg sannsynligvis om et tilpasning til klimaet. 
Planten har en vid utbredelse i tempererte, fuktige strøk på den nordlige halvkule. Den blir også dyrket i hager. Det finnes hageformer med fylte blomster, og med hvite blomster. 
Planten er giftig.

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) bekkeblom – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) bekkeblom i Encyclopedia of Life 
(en) bekkeblom i Global Biodiversity Information Facility 
(no) bekkeblom hos Artsdatabanken 
(sv) bekkeblom hos Dyntaxa 
(en) bekkeblom hos ITIS 
(en) bekkeblom hos NCBI 
(en) bekkeblom hos The International Plant Names Index 
(en) bekkeblom hos Tropicos 
(en) Kategori:Caltha palustris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Caltha palustris – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(sv) Den virtuella floran: Caltha palustris L.
Orkladalen

Orkladalen (også enkelte steder skrevet Orkdalen) eller Orkladalføret er et dalføre i Trøndelag. Dalføret følger elva Orkla fra Orkelsjøen i Oppdal i syd til elvas utløp i Orkdalsfjorden ved Orkanger i nord, altså i Trondheimsfjorden. Dalføret går innom Tynset kommune i Innlandet fylke, deretter gjennom Rennebu og Orkland (Tidl. Meldal og Orkdal) kommuner i Trøndelag fylke.
Orkladalen er bred med buktende elveløp og svært fruktbar med gode jordbruksbygder. Det er best jord nederst i dalbunnen og på avsatte morenevoller og moer litt oppe i dalsidene, moene kalles lokalt for «jår». 
Europaveien E6 krysser gjennom dalen i Rennebu, parallelt med Dovrebanen. Banen ble fullført her i 1921 og går nord til Trondheim. Lengre vest, i nedre del av Orkladalen går Thamshavnbanen – landets første elektriske jernbane – fra Løkken verk i Meldal og ned til Thamshavn i Orkdalsfjorden. Jernbanetrafikken ble avviklet på 1960- og 70-tallet. 
Den amerikanske oppdagelsesreisende journalisten Bayard Taylor reiste inn i dalen fra Dovrefjell og Drivdalen i sør i 1857, og møtte «en uallminnelig pittoresk dal, som begynner helt inne ved fjellets fot og bukter seg nordover ... i dalbunnen med blomstrende marker på begge sider, og skogkledde dalsider som steg oppover til en bølgende og ujevn kontur mot himmelen.»


== Referanser ==


== Litteratur ==
B.A. Grimeland, red. (1924). Dovre, Opdal og Orkladalen : Naturforhold, historie, kulturminder og næringsliv. Kristiania: Foreningen Kjenn ditt land. 


== Eksterne lenker ==
www.orkladal.com Arkivert 22. juni 2013 hos Wayback Machine. – Destinasjon Orkladal
Coldingham

Coldingham er en landsby i Scottish Borders, Skottland. 

Blant severdigheter finner man Coldingham Priory og en kirke fra det 12. århundre. Den nåværende sognekirken er fra 1855.
Coldingham Bay ligger nær landsbyen. Sandstranden der er populær blant surfere.
Coldstream

Coldstream (skotsk-gælisk: An Sruthan Fuar; skotsk: Caustrim; «kald elv») er en liten by og verdslig sogn i Scottish Borders, Skottland. Den ligger på nordsiden av elven Tweed i Berwickshire, med Northumberland i England på den andre siden. Cornhill-on-Tweed er den nærmeste engelske landsbyen. Byen er kjent som hjembyen til Coldstream Guards, det eldste aktive regimentet i den britiske hæren. Coldstream var området hvor Edvard I av England invaderte Skottland i 1296 og etterlot landsbyen i ruiner, inkludert et nonnekloster som ble opprettet av jarlen av Gospatrick i 1165. I februar 1316, under den skotske uavhengighetskrig, beseiret James Douglas en tallrik overlegen hær av soldater fra Gascogne, ledet av Edmond de Caillou, ved Skaithmuir, nord for byen.I henhold til folketellingen i 2011 har byen hatt en liten tilbakegang i folketallet med 1 946 innbyggere, beregnet til 1 870 i 2014.


== Severdigheter ==
På 1700- og 1800-tallet var Coldstream et populært sted å gifte seg for de som ikke hadde alle tillatelser fra foresatte i orden, på samme måte som Gretna Green, ettersom byen lå ved en hovedvei (i dag A697. Tollhuset, hvor ekteskapene ble inngått, er sammen med Hishel House, blant byens severdigheter. Herskapsgodset Hishel House var tidligere hjem for Alec Douglas-Home, britisk statsminister fra 1963 til 1964. Douglas-Home er gravlagt i Coldstream.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Coldstream – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
«Coldstream: Towns & Villages», Scotland - Alba
«Coldstream Town Guide», Best of the Borders
«Coldstram» Arkivert 17. mai 2014 hos Wayback Machine., samfunnsnettsted, Coldstream.co
Finneskatten

Finneskatten, eller finnskatt, finnkaup, lappeskatt eller sameskatt, var en skatt som samene (tidligere kalt «finner») på det området vi i dag kaller Nordkalotten måtte betale til øvrigheten; enten til kongen eller til noen som hadde rett til å kreve inn på hans vegne. Begrepet er mest brukt i sagalitteraturen. Ordet skatt (norrønt skattr) ble brukt på avgift som ble innkrevd fra områder utenfor riket; før 1300-tallet betalte ikke nordmenn skatt, de ble «skattlagt» med leidang.
Den eldste kilde til finneskatten er fra slutten av 800-tallet, da Ottar fra Hålogaland besøkte England førte til nedtegning av hans historie.. Finneskatten var Ottars viktigste inntektskilde. Stormennene reiste på finneferd i de samiske områdene og krevde inn skatt og handlet med samene. Ottar forteller at hver mann ble skattlagt etter ætt og byrd, og regner opp hva den rikeste måtte betale: 15 mårskinn, 5 reinskinn, 1 bjørnefell, 1 kofte av bjørneskinn eller oterskinn, 2 stk 60 alen lange skipsreip av hval- eller kobbehud, og 10 amber fjær.I begynnelsen av vikingtiden var det altså håløyghøvdingene som krevde inn skatten. Torolv Kveldulvsson og hans forfedre Torgarætten hadde i generasjoner innkrevd finneskatt. Egils saga nevner at Torolv Kveldulvsson flere ganger dro nord og østover. På en av ferdene, muligens i slutten av 880-årene, forteller sagaen om ulike folkeslag i nord: «Torolv fór denne vinteren òg til Finnmarka, og hadde med seg nære hundre mann. Han fór fram som vinteren før, hadde kjøpstemne med finnene (samene) og fór vidt omkring i Finnmarka. Han drog langt austpå, og da ferda hans spurdest der, kom det kvener til han og sa at de var sende til han av kong Faravid av Kvenland. De fortalte at karelerne herja i landet hans, og derfor ville han be Torolv komme dit og hjelpe han.»
Etter hvert ble det den norske kongemakten som overtok innkrevingen av finneskatten, og kongen kunne dermed gi retten til å dra på finnferd som «len» til en stormann.
Senere måtte samene også betale skatt til Sverige og Russland.  I 1326 ble nordmennenes og russernes skatterett overfor samene fastslått i Traktaten med Novgorod, og begge land kunne deretter kreve skatt fra samene fra Lyngen-Balsfjordområdet til Kolahalvøya.
Finneskatten var opprinnelig en veidemannsskatt, men fra 1530 var det to slags finneskatt i Finnmark. Sjøfinneskatten som ble betalt med penger og tørrfisk, og fjellfinneskatten som ble betalt med skinn, innlandsfisk og penger. Det sies at finneskatten var 10 ganger større enn hva storbøndene i Trøndelag måtte betale på samme tid. På 1600-tallet ga Kalmarkrigen nordmenn enerett til å skattelegge sjøsamene. Da kong Frederik III i 1666 overdro krongodsene i Nord-Norge til Joachim Irgens av Vestervik så fulgte også retten til lappeskatten med. Grensene mellom Danmark/Norge og Sverige ble satt i 1751.


== Referanser ==
Lauryn Williams

Lauryn Williams (født 11. september 1983 i Rochester, Pennsylvania) er en amerikansk friidrettsutøver (sprinter) og bobkjører. Hun tok sølvmedaljen på 100 meter i OL 2004 i Athen, og vant gull på samme distanse i VM 2005 i Helsingfors. I VM 2007 i Osaka ble hun sølvmedaljør på tiden 11,01 samme tid som gullmedaljevinneren Veronica Campbell fra Jamaica
Lauryn Williams er én av få som har tatt medalje i både sommer- og vinter-OL.


== OL-medaljer ==
2004  Athen - sølv på 100 meter
2012  London - gull på 4 x 100 meter
2014  Sotsji – sølv i toerbob


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Lauryn Williams – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Lauryn Williams – Olympedia 
(en) Lauryn Williams – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lauryn Williams – USAs olympiske komité 
(en) Lauryn Williams – IBSF 
(en) Lauryn Williams – World Athletics 
(en) Lauryn Williams – Diamond League 
(en) Lauryn Williams – USATF 
(en) Lauryn Williams – Track and Field Statistics