Laurentius J. Studach

Laurentius J. Studach (egentlig Jakob Laurenz, født 25. januar 1796 i Altstätten ved Zürich i Sveits, død 9. mai 1873 i Stockholm) var apostolisk vikar av Sverige og dermed også katolsk overhyrde for Norge fra Den katolske kirke igjen ble tillatt i 1843 til 1869.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Jakob Laurenz Studach var sønn av Matthäus Studach og hans hustru Magdalena født Hasler fra Altstätten i St. Galler Rheintal. Han tok eksamen ved kantonsgymnaset og studerte medisin ved Universität Wien. Her kom han i kontakt med den konvertitten og katolske presten  Zacharias Werner (1768–1823), som tilhørte kretsen rundt Klemens Maria Hofbauer (1751–1820, senere helligkåret). Studach ble influert av ham, og bestemte seg for å studere teologi. Fra 1817 studerte han ved  Landshuter Universität, der han lærte under den senere biskop Johann Michael Sailer (1751–1832). 
På hans formidling overtok han fra mar 1818 til november 1819 stillingen som oppdrager og huslærer for de yngre av bbarna til dikteren og konvertitten Graf Friedrich Leopold zu Stolberg-Stolberg (1750–1819), på Gut Sondermühlen ved Melle i Niedersachsen.


=== Prest ===
Den 13. februar 1820 ble han presteviet i Landshut og ble tilknyttet bispedømmet Eichstätt. Atter ved fader Sailers formidling virket han som huslærer, nå i husholdet til den nominelle landherren, Eugène de Beauharnais, Herzog von Leuchtenberg und Fürst von Eichstätt. Denne var stesønn til keiser Napoleon I og svigersønn til den bayerske kong Maximilian I Joseph.


=== Dronningens huskapellan i Stockholm ===
Han kom til Sverige i 1823 sammen med dronning Josefine, som hennes skriftefar. Fra 1828 var han dessuten privatlærer i tysk filosofi for Charles de Montalembert (1810-1870), hvis foreldre da bodde i Stockholm.


=== Apostolisk vikar ===
Etter noen år fikk han av pave Gregor XVI ansvaret for sjelesorg for katolikker i Sverige, som apostolisk vikar (utnevnelse 10. august 1833). Den første katolske kirken i Norden etter reformasjonen (med unntak av en fransk kirke som bare var åpen for utlendinger i 1740-årene), St. Eugenias kirke, ble innviet i Stockholm i 1837.
I Studachs tid tilkom ytterligere en i Sverige virkende katolsk prest, en nederlender. Videre utkom det en ny katekisme, oversatt fra tysk. Den første katolske bønneboken siden reformasjonen i Sverige utkom også. Missale romanum, den katolske messeboken, ble utgitt med tekst på latin og på svensk. 
I 1842 sendte Studach Gottfried Ignatius Montz til Oslo for å døpe et barn på det franske konsulatet, og dette førte til at man startet arbeidet med å opprette en menighet i Norge. Etter at tillatelsene var på plass sendte Studach Montz til Kristiania som landets første katolske sogneprest siden reformasjonen. Det apostoliske vikariat Sverige var allerede definert til å omfatte Norge, ettersom de to landene var i personalunion på dette tidspunkt.
Studach var aktiv som forfatter og forsker. Han var interessert i runer og beskrives som en representant for romantikken og mystisismen. Fredrika Bremer, Per Böcklin og Fabian Wrede tilhørte hans venner og debattpartnere.Studach oversatte ikke bare før nevnte katekisme, men også en bønnebok og en andaktsbok, Goffine's Handpostille, fra tysk til svensk. Han oversatte også noen svenske verker den andre veien, til tysk; den mest kjente var diktsamlingen Schwedische Volksharfe»fra 1826.. Han stod også bak Sämund's Edda des Weisen (den eldre Edda), oversatt fra islandsk. I 1856 offentliggjorde han et religionshistorisk verk om germanerne, med tittelen Die Urreligion, oder das entdeckte Uralphabet.Studach skrev mange artikler for tyske kirkeblader om de religiøse forhold i sitt misjonsområde. Han ble på den måten et kjent navn, og det hjalp med pengeinnsamlingene i Tyskland til hans virke. Slik klarte han for eksempel å bygge katolske kirker i Stockholm (1835–37 - før nevnte Sta. Eugenia), Kristiania (St. Olavs kirke, 1850–56) og Göteborg (1862).


=== Biskop ===
Den 22. mai 1862 ble Studach utnevnt til titulærbiskop av Orthosia, og bispeviet 1. juni samme år av den bayerske kuriekardinalen Karl August von Reisach i kirken Santa Maria dell'Anima i Roma. Medkonsekrerende var erkebiskop  Gregor (Leonhard Andreas) von Scherr av München og Freising, og biskop Paul Ludolf Melchers av Osnabrück. 
I Stockholom fikk han etablert en passende bispegård og en katolsk gravlund. Han ordinerte den første svenske katolske prest etter reformasjonen, fader Josef Popp, som han snart gjorde til sogneprest i Malmö.
Biskop Studach virket i Sverige som apostolisk vikar frem til sin død.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Kardinal Giovanni Carlo Boschi (1715-1788) *1760
Kardinal Bartolomeo Pacca (1756-1844) *1786
Pave Gregor XVI (1765-1846) *1831
Kardinal Karl August  von Reisach (1800-1869) *1836
Biskop  Jakob Laurentz Studach (1796-1873) *1862


== Referanser ==


== Litteratur ==
Barbro Lindquist: År för år – Kyrkans väg i Sverige 1783-1983, Stockholm 1983.
Biskopsëmbetet i Stockholm: „Bischof Jakob Laurenz Studach“, Stockholm, 1961
Stephan Jakob Neher: „Kirchliche Geographie und Statistik“, Band 2, Manz Verlag, Regensburg, 1865;  Kapitel über das Apostolische Vikariat Stockholm
(de) Franz Heinrich Reusch: «Studach, Jakob Laurenz». I Allgemeine Deutsche Biographie (ADB). Bind 36, Duncker & Humblot, Leipzig 1893, s. 720 f.