jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kenny van Hummel

Kenny Robert van Hummel (født i Arnhem, 30. september 1982) er en nederlandsk, tidligere profesjonell, landeveissyklist.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kenny van Hummel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kenny van Hummel – ProCyclingStats 
(en) Kenny van Hummel – Cycling Archives 
(en) Kenny van Hummel – Cycling Quotient 
(en) Kenny van Hummel – CycleBase
Cláudio Caçapa

Cláudio Roberto da Silva, vanligvis kjent som Cláudio Caçapa, (født 29. mai 1976 i Lavras) er en brasiliansk fotballspiller. Han spiller for Avaí, og har tidligere representert Atlético Mineiro, Lyon, Newcastle United, Cruzeiro og Évian. Han har tre landskamper for Brasil
Caçapa startet karrieren sin i 1996 i den brasilianske klubben Atlético Mineiro, hvor han etablerte seg på førstelaget. Han fikk Bola de Prata (sølvballen) i 1999, og ble også kåret til årets forsvarsspiller. Hans imponerende prestasjoner førte til at han ble kalt opp på det brasilianske landslaget. Der debuterte han i februar 2000, og har fått tre landskamper totalt.
I 2001 signerte han for Lyon, og var klubbens kaptein i fem sesonger. Han vant den franske serien i samtlige. I oktober 2006 fikk han fransk statsborgerskap etter å ha bodd i landet i over fem år.
Kontrakten med Lyon utløp sommeren 2007, og han ønsket ikke å fornye den. Derfor signerte han 3. august samme år en kontrakt med Newcastle United. Han debuterte som innbytter i det 89. minutt mot Aston Villa 18. august. Dermed ble han den tusende spilleren som representerte Newcastle i en obligatorisk kamp.
Etter å ha blitt sluppet av Newcastle i 2009 ble han hentet tilbake til Brasil, hvor han ble signert av Cruzeiro.
I 2011 signerte han for den franske klubben Évian.


== Eksterne lenker ==
(fr) Cláudio Caçapa – Ligue de Football Professionnel 
(fr) Cláudio Caçapa – LÉquipe 
(en) Cláudio Caçapa – Transfermarkt 
(en) Cláudio Caçapa – Transfermarkt (manager) 
(en) Cláudio Caçapa – national-football-teams.com 
(en) Cláudio Caçapa – WorldFootball.net 
(en) Cláudio Caçapa – Soccerbase.com 
(en) Cláudio Caçapa – FootballDatabase.eu 
(en) Cláudio Caçapa – Soccerway
Toshiro Mifune

Toshiro Mifune (1920–1997) var en japansk skuespiller som særlig huskes fra den japanske filmen De syv samuraier. Han oppnådde internasjonal berømmelse.
Mifune filmdebuterte 1947 i Ginrei no hate (Snow Trail). Fra 1948 medvirket han i en rekke av filmene til den kjente japanske filmregissøren Akira Kurosawa, blant dem Rashomon (1950), De syv samuraier (1954), Livvakten (1961) og Sanjuro (1962). Senere filmer inkluderer blant annet Duell i Stillehavet (1968), Rød sol (1971), Unnskyld, hvor er Hollywood? (1979), Samuraisverdet (1981) og Shadow of the Wolf (1992). Han hadde også en sentral rolle i den japansk-amerikanske tv-serien Shogun fra 1980.
Mifune beskrives som en kraftfull og svært fysisk skuespiller med en bemerkelsesverdig evne til å bruke hele kroppen ekspressivt i rolletolkningen. Han hadde en sjelden autoritet på lerretet og en spennvidde fra psykologisk intensitet og fysisk voldsomhet til ironi og robust komikk.


== Oppvekst ==
Han var sønn av japanske kristne misjonærer bosatt i Kina, først i Qingdao, men for det meste i Darien, og var 25 år da han for første gang kom til Japan. Under andre verdenskrig hadde han vært fotograf i hæren, så han syntes det var logisk å søke jobb som assisterende fotograf hos Toho Studios. Ryktene sier at han ble sendt av gårde til feil område i filmstudioet og ved en feiltagelse havnet på en scene der en talentjakt for nye unge skuespillere pågikk. Han var dog overhodet ikke interessert i å bli skuespiller, men regissøren Kajiro Yamamoto så noe hos ham og klarte å overtale ham til å gjøre et forsøk.
I 1992 begynte hans helse å skrante. I 1995 medvirket han i sin siste film. Samme år ble han diagnostisert med sykdommen bukspyttkjertelkreft. Etter dette begynte hans fysiske og psykiske helse for alvor å avta. Han døde 1997 i Tokyo, etter svikt i flere organer. Mifune ble 77 år.I 2016 fikk han en stjerne på Hollywood Walk of Fame.


== Filmografi i utvalg ==
1948 Den berusede engelen
1949 Revolveren
1950 Skandalen
1950 Rashomon - demonenes port
1951 Idioten
1952 O'Haru
1954 De syv samuraier
1957 Blodets trone
1958 Den skjulte festning
1960 Jeg bombet Pearl Harbor
1961 Livvakten
1962 Sanjuro
1963 Himmel og helvete
1965 Rødskjegg
1967 Opprører
1969 Duell i Stillehavet
1971 Rød sol
1976 Slaget om Midway
1979 Iskald makt
1979 Unnskyld, hvor er Hollywood?
1981 Samuraisverdet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Toshirō Mifune – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Toshiro Mifune på Internet Movie Database 
(sv) Toshiro Mifune i Svensk Filmdatabas 
(da) Toshiro Mifune på Filmdatabasen 
(da) Toshiro Mifune på Filmdatabasen 
(da) Toshiro Mifune på Scope 
(fr) Toshiro Mifune på Allociné 
(en) Toshiro Mifune på AllMovie 
(en) Toshiro Mifune hos Turner Classic Movies 
(en) Toshiro Mifune hos Rotten Tomatoes 
(en) Toshiro Mifune hos TV Guide
Tsinghuauniversitetet

Tsinghuauniversitetet (kinesisk: 清华大学, pinyin: Qīnghuá Dàxué) er et av Kinas fremste og mest prestisjefulle universiteter. Tsinghua (Qinghua), som det ofte kalles, ligger i Beijing, ble grunnlagt i 1911 og hadde i 2018 omtrent 25 900 studenter.Universitetet foretrekker av historiske grunner selv at navnet fortsatt romaniseres Tsinghua, selv om det etter den kinesiske offisielle romaniseringen pinyin skulle ha vært Qīnghuá.


== Historie ==
Universitetet ble grunnlagt i 1911 med skadeserstatningspenger som den kinesiske regjering måtte betale til USA etter bokseropprøret. Til å begynne med var Tsinghua en forberedelsesskole for kinesiske studenter som skulle sendes av regjeringen til studier i USA. Foruten navnet Tsinghua førte det også  navnet American Indemnity College (美國賠款學校, Měiguó Péikuǎn Xuéxiào).
I 1925 ble det omgjort til universitet.
Ved begynnelsen av den annen japansk-kinesiske krig i 1937 ble Tsinghua-universitetet sammenslått med Pekinguniversitetet og Nankaiuniversitetet og flyttet til Kunming. Etter annen verdenskrig kunne de flytte tilbake til henholdsvis Beijing og Tianjin, og ble da splittet i tre igjen. En del av folkene motsatte seg å fortsette i Beijing, og de dro i 1956 til Hsinchu på Taiwan. Slik fikk Hsinchu sitt National Tsing Hua University (kinesisk: 國立清華大學 / 国立清华大学, Guólì Qīnghuá Dàxué, Tongyong Pinyin Guólì Cinghuá Dàsyué, forkortet: NTHU). De to Tsinghua-universitetene har ikke noen bånd til hverandre, men mener begge selv å være det egentlige Tsinghua-universitetet.
I 1952 ble Tsinghua til polyteknisk høyskole som den av en reform av høyskolevesenet. Nye reformer kom i 1978, og de muliggjorde opprettelser av nye fakulteter, for eksempel ledelse og jus. I 1999 tilkom et fakultet for kunst og design.


== Referanser ==


== Litteratur ==
William Hinton: Hundred Day War: The Cultural Revolution at Tsinghua University, New York and London: Monthly Review Press, 1973


== Eksterne lenker ==
(cmn) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Tsinghua University – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 清华大学 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Bitter

Bitter kan vise til:

en type brennevin, bitterdram
et tysk bilmerke, Bitter (bil)
en smak, bitter (smak)
en type øl, bitter (øl)
en negativ følelse (sinnsstemning)
Lundehaugen videregående skole

Lundehaugen videregående skole var en offentlig videregående skole på Lundehaugen i Ganddal bydel i Sandnes. Skolen hadde omkring 645 elevplasser. I 2010 ble lokalene overtatt av Lundehaugen ungdomsskole. Driften av den videregående skolen ble lagt ned og flyttet til andre skoler, blant annet Vågen videregående skole. Lundehaugen ungdomsskole er idag den største rene ungdomsskolen skolen med rundt 550 elever. I 2010 ble skolen pusset opp av Sandnes kommune. 


== Utdanningsprogram ==
Lundehaugen videregående skole tilbød følgende utdanningsprogram:

Musikk, dans og drama
Medier og kommunikasjon
Service og samferdsel
Allmennfaglig påbygg
Internasjonal klasse (tilbyr fremmedspråklige kunnskapen som trengs for å gå inn i en ordinær videregående treårig opplæring)I 2010 ble utdanningsprogrammet Service og samferdsel flyttet til Gand videregående skole, mens Musikk, dans og drama og Medier og kommunikasjon flyttet til nye Vågen videregående skole i Sandnes sentrum. Denne skolen vil samle praktisk-estetiske utdanningsprogram.


== Historie ==
Blaauw Hvarings private handelsskole ble overtatt av Rogaland fylkeskommune i 1967 og fikk navnet Sandnes Handelsskole. Skolen holdt til i Sandnes Gymnas sine gamle lokaler i Langgata i Sandnes. Da skoletilbudet vokste, ikke minst med en egen musikklinje, ble det behov for større lokaler. I 1985 stod nybygget på Ganddal ferdig.


== Referanser ==
Erotisk kunst

Erotisk kunst er kunst der erotikk, seksualitet og sensualitet spiller en viktig rolle. Erotisk kunst omfatter særlig billedkunst, det vil si malerier, tegninger, grafikk og skulpturer, og nytt og gammelt kunsthåndverk med seksuelle motiver. Enkelte betrakter også tidligere tiders pornografiske populærkultur, for eksempel gamle pornografiske romaner, bokillustrasjoner og pinup-bilder, som erotisk kunst. 
Seksuelle skildringer i kunsten kan ha helt forskjellig betydning i forskjellige kulturer, og være uttrykk for alt fra religiøse ritualer til pornografi. Mange moderne kunstnere har arbeidet med seksualitet som motiv i sine kunstverk, særlig i private arbeider og skisser. Av kjente tegnere og malere som har laget erotisk kunst, kan nevnes Aubrey Beardsley, Gustav Klimt, Egon Schiele og Jeff Koons. I Norge har blant andre maleren Anders Kjær arbeidet en del med erotiske motiver.


== Porno eller erotikk? ==
I motsetning til pornografien, som utelukkende skal virke seksuelt opphissende på den som leser eller ser materialet, og praktisk talt alltid bare blir laget for å tjene penger, har erotisk kunst andre ambisjoner og kunstneriske tilleggskvaliteter. Erotisk kunst kan for eksempel beskrive seksualitet mer realistisk, på en «sannere» måte, og ha en dypere mening. Som annen kunst framstiller den motivet og temaet ved hjelp av estetiske virkemidler, kreativitet og originalitet. Erotisk kunst beskriver ofte sex som en viktig del av menneskelivet og er en hyllest til seksualiteten som en positiv kraft. Ikke sjelden inneholder den også livsglad humor. Grensene mellom erotisk kunst og pornografi er likevel i mange tilfeller flytende og derfor omdiskutert.

		
		

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Se også ==

Pornografi
Erotikk
Kunst
Shunga, tradisjonell japansk grafikk og maleri med erotiske motiver
Tentakelerotikk
Hentai, japanske, pornografiske animasjonsfilmer og tegneserier


== Eksterne lenker ==
(en) Erotic art – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bodyscapes
Men & Women Photography
The Art of Erica Chappuis
.csnet

.csnet var et pseudodomene-type suffiks som ble brukt på slutten av 1980-tallet, for å identifisere et servernavn som ikke var direkte tilknyttet internett, men som muligens kunne nås via gateways mellom nettverk.  I så tilfelle indikerte det at servernavnet før suffikset kunne nås via CSNET-nettverket.
.bitnet var et av flere tilsynelatende «toppnivådomener» som ikke var i internetts rot, men som av og til ble brukt i adresser i tiden da nettverk utenfor internett fortsatt var mye brukt.  Av disse var .arpa det eneste som noensinne faktisk ble lagt til internetts rot, hvor det fortsatt finnes, i et omdefinert formål som «Address and Routing Parameter Area».


== Kilder ==
Archive.org: The business of Domain Names, av Nicolae Sfetcu 19. mars 2016 Besøkt 18. oktober 2018
.uucp

.uucp var et pseudodomene-type suffiks som ble brukt på slutten av 1980-tallet, for å identifisere et servernavn som ikke var direkte tilknyttet internett, men som muligens kunne nås via gateways mellom nettverk.  I så tilfelle indikerte det at servernavnet før suffikset kunne nås via UUCP-nettverk.  .uucp var et av flere tilsynelatende «toppnivådomener» som ikke var i internetts rot, men som av og til ble brukt i adresser i tiden da nettverk utenfor internett fortsatt var mye brukt.
Ettersom UUCP-servere ikke alltid hadde unike navn, og ettersom det ikke fantes noen global tabell som listet dem (selv om UUCP Mapping Project var et uformalisert forsøk på å opprette en slik liste), var det nødvendig, hvis man ønsket tilgang til en av dem (for eksempel for å route e-mail til den), å bruke en full «bang path», som ikke fulgte samme syntaks som domenenavn, med mindre programmet som ble benyttet var programmert til å gjenkjenne bestemte servernavn og rute til dem.


== Kilder ==
Internet Engineering Task Force (IETF): RFC 976 - UUCP Mail Interchange Format Standard (side 2) (publisert februar 1986) Besøkt 19. oktober 2018
Ettore Tolomei

Ettore Tolomei (født 16. august 1865 i Rovereto, død 25. mai 1952 i Roma) var en italiensk lingvist, fascist og nasjonalist. 
Han er kjent som tilhenger av Brennergrensen og for sin italienisering av Syd-Tirol, som omfattet oversettelser av alle stedsnavn til italiensk, men også oversettelser av familienavn og forbud mot den tyske skolen. I Syd-Tirols tyskspråklige befolkning ble han kjent som «Totengräber Südtirols» og «Ortsnamensfälscher» på grunn av sine oversettelser av stedsnavnene i området og sitt arbeid for å få området innlemmet i Italia. Det italienske navnet på Syd-Tirol, Alto Adige, var en av Tolomeis oppfinnelser.
Fra 1919 var Tolomei medlem av fascistpartiet i Syd-Tirol og organiserte fascistenes overtagelse av rådhuset i Bolzano/Bozen i 1922. Han skrev flyveblader med hatpropaganda mot den tyskspråklige befolkningen i Syd-Tirol. Fascistene utnevnte Tolomei til senator, og i 1938 ble han adlet til Conte della Vetta av Viktor Emmanuel III.


== Referanser ==
Kraal

Kraal er et afrikaans og sørafrikansk engelsk ord for en innhengning for kveg eller annet buskap innenfor en afrikansk homestead (bosetningsområde) eller landsby som er omringet av en palisade, torv–mur eller annen inngjerding. Denne er omtrent sirkulær i form.
Begrepet henviser primært til typen spredte bosetninger som er karakteristiske for nguni–språklige folkeslag i det sørlige Afrika. Hvite sørafrikanere henviste vanligvis til hele bosetningen som en kraal fra koloniseringsperioden av, men etnografer har lenge anerkjent at dets korrekte bruk er dyreinngjerdingen innenfor bosetningen, og at det er feil å snakke om at det bor mennesker i kraaler. Menneskenes bosteder i en «homestead» (xhosa: umzi, zulu: umzi, swati: umuti) kalles hus (entall indlu, flertall xhosa og zulu: izindlu, swati: tindlu) av moderne etnografer.
Chris Small

Christopher Small  (født 26. september 1973) er en skotsk tidligere profesjonell snookerspiller.
Small sin største suksess kom i 2002 da han vant LG Cup etter 9–5 seier over Alan McManus i finalen. 
Foran sesongen 2004/2005 var han rangert som nummer tolv i verden, men på grunn av at han led av bekhterevs sykdom måtte han trekke seg fra verdensmesterskapet 2004. Sykdommen gjorde at han tapte åtte av åtte kamper i løpet av sesongen, og han falt kraftig på verdensrankingen.
I september 2005 annonserte han at han la opp som snookerspiller på grunn av sykdommen.


== Eksterne lenker ==
(en) Chris Small – CueTracker
Tsodilo

Tsodilo i Kalahariørkenen nordvest i Botswana er en av verdens største samlinger av bergkunst. Innenfor et område på ca. 10 km² finnes mer enn 4 500 klippemalerier. Tsodilo ble verdensarvområde i 2001 på grunn av stedets kultiske og religiøse betydning for folkegruppene i området. Utgravninger tyder på at stedet har vært preget av menneskelig aktivitet i om lag 100 000 år.
Området har fire fjelltopper: «Den mannlige», «den kvinnelige», «barnet» og en navnløs kolle. Den mannlige er den høyeste, 1 400 moh. Fjellene spiller en stor rolle i kultusen til San-folket i Kalahari. De tror at den kvinnelige toppen er hvilested for de avdøde, og for ulike guder som styrer verden herfra. Det helligste stedet er nær toppen på det mannlige fjellet, hvor Den Første Ånden skal ha knelt og bedt etter at han skapte verden. Merkene etter knærne skal fremdeles være synlige. Området har blitt omtalt som ørkenens Louvre. De fleste maleriene fra San-kulturen finnes på kvinne-fjellet. De beste kjente er Hvalen, To neshorn; og Løven på østsiden av «Mannen». Mange av maleriene er plassert på underlige og utilgjengelige steder, noe som kan tyde på at det fortsatt finnes uoppdagede motiver.
Den er en ordnet leirplass mellom de to største toppene, nær de mest kjente maleriene, i Laurens van der Post-feltet. Det er adkomst til området via en 40 km lang kjerreveg fra Shakawe. Selv om området er skiltet kan det være vanskelig å finne maleriene uten en kyndig guide. 


== Eksterne lenker ==
apollon.uio.no Sheila Coulson: «Verdens eldste rituelle handling: Tilba pytonslangen for 70 000 år siden»
botswana-tourism.gov.bw
Sykkelcross

Sykkelcross (Cyclo-cross) er en mellomting mellom landeveissykling og terrengsykling. Banene inneholder både gress, asfalt, jord og hindre, og man må derfor bære sykkelen deler av løypen. Løpene foregår normalt om høsten eller vinteren, varer mellom en halv og en hel time, og foregår i rundløyper som har en lengde på 2,5 til 3,5 kilometer hvorav 90 % skal være mulig å sykle.Syklene som benyttes innen sykkelcross kan se ut som modifiserte landeveissykler med bukkehornstyre, bredere 700C dekk (opptil 33 mm) og cantileverbremser. Fra 1. juli 2010 ble det tillatt å bruke sykler med skivebremser i UCI-godkjente stevner og til trening.Det første offisielle Norgesmesterskapet ble arrangert i 2014. Marianne Vos (Nederland) ble verdensmester i kvinneklassen for åttende gang 30. januar 2022.


== Referanser ==


== Se også ==
Verdensmesterskapet i sykkelcross


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Cyclocross – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ole Devik

Ole Gabriel Jonson Devik (født 27. februar 1856 i Gloppen, død 5. april 1941 i Oslo) var Bryn skoles første overlærer og pioner innen utvikling av skolehager i Norge. 


== Liv og virke ==

Ole Devik var sønn av Jon Andenes (1819–1877, fra Vereide) og Elisabet Devik (1831–1920, på gården Devik i Gloppen i Nordfjord. Gården lå i bratt lende på sørsiden av Gloppefjorden, og båt var et nødvendig skyssmiddel. Devik tok lærerskoleeksamen 20 år gammel, ved Stord lærerskole i 1876. Han arbeidet som lærer blant annet i Florø og Bø i Ytre Sogn før han flyttet til Oslo og ble i 1893 lærer ved Ulven skole. Devik begynte samtidig som kirkesanger og klokker i Østre Aker kirke. Devik var senere aktiv i stiftelsen av Bryn avholdslag, og arbeidet i speiderarbeid på Breidablikk.
Etter at han etablerte seg i Oslo, solgte han i 1889 gården på Devik til Kornelius Hyenes.
Bryn skole ble bygget i 1900 og tok over for den gamle Ulven skole, som samtidig ble nedlagt. Ole Devik ble i 1915 ansatt som den første overlærer ved Bryn skole. Ole Devik viste stor arbeidskapasitet og var aktiv på flere fronter. Ved siden av arbeidet på skolen og i kirken ble han aktiv i organisasjonsarbeid. Lærernes rettigheter og arbeidsvilkår ble viktig for han, og fra 1886–1908 virket han som formann i Norges Lærerforening for Akershus krets. I perioden 1907–1914 var han så vel sentralstyremedlem i lærerlaget. Han var også medlem av lærernes fredsnemnd. Bryn skoles musikkorps ble også stiftet på Ole Deviks initiativ. 
Devik ledet statens lærerkurser i jordbruksopplæring i 26 år. Han reiste også landet rundt og holdt foredrag, fikk i stand skolehager flere steder i Norge, og ble kalt skolehagens far i Aker. Devik holdt utstillinger med grønnsaker og frukt fra skolehagene hver høst.
Ole Devik ble begravet på Østre Aker kirkegård den 12. april 1941. Han deler grav med sin kone, Martha Clausen Devik (1858–1929), fra Lønnebotten i Hyllestad i Sogn og Fjordane. De etterlot seg seks barn. To av disse nevnes her:

Olaf Devik (f. 1886) som ble dr. philos., meteorolog og fysiker.
Karl Devik (f. 1892, og parets yngste sønn) var vitenskapsassistent og hadde flere turer til Afrika tidlig på 1900-tallet. Han tok med seg flere gjenstander til skolens undervisning, deriblant en utstoppet krokodille. Krokodillen ble donert til Bryn skole.


=== Ettermæle ===
Ole Devik mottok H.M. Kongens fortjenstmedalje i gull etter at han sluttet som lærer i 1927. I 1929 mottok han også Norges Bondelags gullmedalje.
Ole Deviks vei i Oslo ble navngitt i 1952.


== Se også ==
Liste over kjente personer fra Gloppen kommune


== Kilder ==
Bryn skoles nettsider om Ole Devik
Arne Åhman

Arne Åhman (født 4. februar 1925 i Nordingrå) er en tidligere svensk friidrettsutøver som konkurrerte i tresteg.
Han ble olympisk mester i tresteg under OL 1948 i London. Rekkefølgen for deltakene gikk alfabetisk, Åhman ble Aahman på engelsk og han fikk således hoppe først. Han satte ny svensk rekord i sitt første hopp med 15,40 og etter hvert ble tilløpsbanen i stadig dårligere stand. Ingen av de andre hopperne klarte å slå Åhmans lengde, og gullmedaljen var hans.


== OL-medaljer ==
1948  London -  Gull i friidrett, tresteg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arne Åhman – Olympics.com 
(en) Arne Åhman – Olympic.org 
(en) Arne Åhman – Olympedia 
(en) Arne Åhman – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Arne Åhman – Sveriges olympiske komité 
(en) Arne Åhman – Track and Field Statistics
Norges Lærerlag

Norges Lærerlag var en norsk fagforeningen som ble stiftet i 1892 i Trondheim som Norges Lærerforening. Foreningen endret navn til Norges Lærerlag i 1912.9. juli 1966 ble Norsk Lærerlag dannet etter sammenslutning av Norges Lærerlag og Norges Lærerinneforbund. Oslo Lærerinnelag og Oslo Lærerlag valgte først å stå utenfor, men ble med i henholdsvis 1968 og 1979. I 2001 var lærerlaget største aktør i opprettelsen av den nye sammenslutningen Utdanningsforbundet.


== Ledere ==
Anders Kirkhusmo (1917–1933)
Kåre Norum (1946–1962)
Lydolf Lind Meløy (1962-1966) Meløy ble deretter interim formann i den nye sammenslutningen, Norsk Lærerlag, frem til 1968.


== Referanser ==


== Litteraturliste ==
Folkeskolelærernes økonomiske Kaar statistisk belyst (1897)
Norges lærerforenings landsmøde (1898)
Hagemann, Gro: Skolefolk : lærernes historie i Norge (1992)
Rovde, Olav: Vegar til samling : Norsk lærarlags historie 1966-2001 (2004)
Norske Barnehagelærerinners Landsforbund

Norske Barnehagelærerinners Landsforbund var en fagforening som ble stiftet i 1948. 1. juli 1962 ble forbundet innlemmet i Norsk Lærerlag, som siden ble en del av Utdanningsforbundet.


== Tidslinje ==
1948: Stiftelsesmøte holdes.
1962: Sammensluttet med Norsk Lærerlag på den 1. juli.


== Referanser ==
Norsk Lærerlag

Norsk Lærerlag er en tidligere fagforening for lærere, dannet i 1966. 
Organisasjonen kom til ved en sammenslutning av Norges Lærerlag (etablert 1892), Norges Lærerinneforbund (1912), Norsk Øvingslærerlag (1935) og Norges Skolelederlag (1924). 1. januar 2002 ble Norsk Lærerlag slått sammen med Lærerforbundet, og formet organisasjonen Utdanningsforbundet. Norsk Lærerlag hadde i overkant av 90 000 medlemmer ved sammenslåingen.Ved etableringen i 1966 valgte Oslo Lærerinnelag og Oslo Lærerlag å stå utenfor. Oslo Lærerinnelag kom til to år senere, i 1968, mens Oslo Lærerlag sluttet seg til Norsk Lærerlag først i 1979 etter at de fremforhandlet egen avtale.


== Ledere i Lærerlaget ==
1968–1978: Trond Johannessen
1978–1985: Kari Lie
1985-1995: Per Wøien
1995–2001: Helga Hjetland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
SNL om Norsk Lærerlag
Lærerforbundet

Lærerforbundet er en tidligere fagforening for lærere, stiftet i 1993.
Organisasjonen kom til ved en sammenslutning av Norsk Undervisningsforbund, Norsk Faglærerlag, Norsk Spesiallærerlag og Norges Handelslærerlag. 1. januar 2002 ble Lærerforbundet slått sammen med Norsk Lærerlag, og formet den nye lærerorganisasjonen Utdanningsforbundet.
Anders Folkestad ledet Lærerforbundet i alle de åtte årene organisasjonen eksisterte, 1993–2001.


== Eksterne lenker ==
SNL om Lærerforbundet