jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bjørn Skogmo

Bjørn Skogmo (født 29. juli 1948 på Jevnaker, oppvokst på Ringerike, død 23. august 2020) var en norsk forfatter.
Han debuterte i 1991 som 51 åring med prosasamlingen Han byttet meg bort med en Studebaker og publiserte deretter kortprosabøkene Under holdning (2003) og Fall fra liten høyde (2005). I 2007 utga han   Som porselen kanskje, en kort fortelling om en mann som prøver å skrive en roman, drømmer om en kvinne som jobber på Bunnpris og håper på at den kommende boka skal bli hovedbok i Bokklubben og at forfatteren skal bli intervjuet av Anne Grosvold.Skogmo publiserte også dikt og tekster i flere litterære tidsskrifter. 
Skogmos verk ble utgitt via Kolon Forlag, Biblioteket Gasspedal og Vinduet (Gyldendal).


== Bibliografi ==
Han byttet meg bort med en Studebaker. Prosa 1999
Under holdning. Prosa 2003
jungel.bok Fortelling 2003
Fall fra liten høyde. Prosa 2005
Kortvarig lykke. Kortprosa i samling. Prosa 2006
Som porselen kanskje. Roman om en roman. Roman 2007
Samlede dikt. Lyrikk. Utklippsbok 2008
jungel.bok Fortelling. Ny, utvidet utgave 2009
Visjonen om en bedre organisert verden. Fremskritt og motkrefter – en personlig reise gjennom norsk global politikk 2019


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Presentasjon av Bjørn Skogmo i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider Arkivert 29. mai 2018 hos Wayback Machine.
Kolon Forlag - Bjørn Skogmo
Gasspedal – Nedlastbar utgave av jungel.bok (PDF-fil)
Arnafjord kirke

Arnafjord kirke er en langkirke fra 1880 i Vik kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i tømmer og har 180 sitteplasser. Den er tegnet av byggmester Johannes Gjertsen fra Sogndal, og Anders Korsvold hadde ansvaret for byggingen.Dagens kirke erstattet en kirke fra 1645 som hadde blitt for liten, og som dessuten var i dårlig stand. En del materialer fra gamlekirken ble brukt i den nye. Dagens sakristi i korets østre forlengelse ble oppført i 1968. Før 1645 var kirkestedet for Arnafjord ved gården Flete, der det stod en stavkirke fra 1100-tallet.Det er kirkegård ved kirken.


== Inventar ==
Altertavlen (fra 1907) har et bilde av Jesu dåp malt av Eivind Nielsen i kopi etter Adolph Tidemands alterbilde i Trefoldighetskirken i Oslo. Tidligere var det brukt et enkelt kors som nå henger over korbuen. Prekestol og døpefont er på alder med kirken. Orgelet er bygget av Vestlandske orgelverksted i 1968. Kirken har to klokker støpt av Bochumer Verein i 1880.


== Bevarte gjenstander fra tidligere kirker ==
En rekke gjenstander fra tidligere kirker er bevart i kirken eller på museer. Norsk folkemuseum har en altertavle som i utgangspunktet var en katekismetavle, men som i 1690–92 fikk innsatt bilder av himmelfarten og oppstandelsen. Bildene henger i dag i kirken til høyre for korbuen. I De heibergske samlinger er en alterhelle, en lysestake og en lydhimmel. I Bergens museum er et par låsbeslag, et glassmaleri og en prosesjonsstav. Til høyre for korbuen i kirken er dessuten et skap som skal være laget av materialer fra gamlekirkens prekestol.

		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Margrethe Henden Aaraas, Torkjell Djupedal og Oskar Andersen (2000). På kyrkjeferd i Sogn og Fjordane 2: Sogn. Førde: Selja. s. 146–151. ISBN 82-91722-14-5. 
Anne Marta Hoff: Arnafjord kyrkje (i «Norges kirker»)


== Eksterne lenker ==
(no) «Arnafjord kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Fylkesleksikon for Sogn og Fjordane
«Arnafjord kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Albanias sosialistiske parti

Albanias sosialistiske parti (albansk: Partia Socialiste e Shqipërisë) er et av de største politiske partiene i Albania.
Partiet fikk makten i 1997 etter en politisk krise, og dannet etter valget i 2001 regjering med 73 av parlamentets 140 plasser. Partiet gikk veldig tilbake i valget i 2005, endte opp med bare 40 plasser, og havnet i opposisjon. Albanias demokratiske parti dannet regjering sammen sin koalisjon, med til sammen 81 plasser. 
Albanias sosialistiske parti er en etterkommer av Arbeidets parti, som tidligere var Albanias kommunistiske parti. Arbeidets parti ble oppløst i 1991. Fatos Nano var det nye partiets første leder. Han ledet partiet med hard hånd, men trakk seg tilbake i 2005 på grunn av nederlaget i valget.  
Siden da har partiet vært ledet av Edi Rama.
Partiet er medlem av Sosialistinternasjonalen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Socialist Party of Albania – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Feios kirke

Feios kirke (Feios kyrkje) er en langkirke fra 1866 i Feios i Vik kommune i Vestland fylke. Byggverket er i tømmer og har 300 plasser.
Adkomst til stedet er via riksvei 602.


== Eksterne lenker ==
(no) «Feios kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Feios kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen) / Bilde
Fresvik kirke

Fresvik kirke (Fresvik kyrkje) er en langkirke fra 1881 i Vik kommune i Vestland fylke. Byggverket er i tømmer og har 200 plasser. Kirken ble reist ved byggmester A.A. Åse etter tegninger av arkitekt Henrik Nissen.På stedet hvor kirken ligger lå det tidligere en stavkirke fra 1100-tallet. Denne ble revet for å gi plass til den nye kirken. En del av inventaret fra den gamle stavkirken oppbevares i Oldsakssamlingen i Oslo, blant annet en Olavsfigur og en Madonna med barnet. I Bergen Museum er det oppbevart et krusifiks.Altertavlen er et oljemaleri med motivet Kristus på korset. Det er fra 1881 og utført av Christen Brun etter en original av Guido Reni. Både prekestolen og døpefonten er fra 1881.Kirken har et J.H. Jørgensen-orgel fra 1965 med syv stemmer.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Marta Hoff: Fresvik kyrkje («Norges kirker»)
Margrethe Henden Aspaas, Torkjell Djupedal og Oskar Andersen (2000). På kyrkjeferd i Sogn og Fjordane 2: Sogn. Førde: Selja forlag. s. 122–127. ISBN 82-91722-14-5. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Fresvik kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Fresvik kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Ivar Brodahl

Ivar Brodahl (født 26. mai 1928, død 18. juli 2003) var en norsk elektriker, mest kjent som jazzmusiker (fiolin) og flere innspillinger på 1980-tallet.
Brodahl var spesielt inspirert av den danske fiolinisten Svend Asmussen, og først etter at han traff Stephane Grappelli personlig, på konsert med Hot Club de Norvège i Paris i 1984, ble han interessert i den franske sigøynerjazzen. Med Jan Berger ledet han bandet «String Swing» på 60-tallet, der Bjørn Pedersen bass. Ivar Brodahl spilte tidligere også mye med Terje Kjær i dennes husorkester ved Penguin Club (1953–55), samt med Egil Albrechtsen og Tor Braun.
Brodahl fikk en ny karrière da han begynte å spille sammen med Jon Larsen og Hot Club de Norvège i 1980. Han var med som fast medlem i den populære kvartetten fram til 1986. Brodahl er med på de fire første platene med Hot Club de Norvège, samt samarbeidsprosjektet Løver og Tigre., og figurerte på flere av deres plater på Hot Club Records, blant annet som solist på Lillebjørn Nilsens komposisjon «Tanta til Beate».


== Plateutgivelser ==
String Swing – Hot Club de Norvège, (Herman Records, 1980),
Old, New, borrowed & Blue – Hot Club de Norvège, (Hot Club Records, 1982),
Grrr... – Løver og Tigre, (Plateselskapet Norge, 1982),
Tanta Til Beate – Lillebjørn Nilsen/Hot Club de Norvège, (Grappa, 1982),
Gloomy – Hot Club de Norvège, (Hot Club Records, 1984),
Swing de Paris – Hot Club de Norvège, (Hot Club Records, 1986),
The Best Of Ivar Brodahl – Hot Club de Norvège, (Hot Club Records, HCRCD 74, 1990),


== Referanser ==
Mr. Saturday Night

Mr. Saturday Night er en amerikansk dramakomedie fra 1992. Filmen er Billy Crystals debut som regissør, og har Billy Crystal og David Paymer i hovedrollene.


== Handling ==
Standup-komiker Buddy Young Jr. blir en TV-stjerne ved hjelp av sin bror og manager, Stan, men han fremmedgjorde mange av de som stod nærmest ham når karrieren hans begynte å falme. Gjennom en rekke tilbakeblikk blir brødrene sett under barndommen, når de forsøker å underholde familien sin i stua. Buddy fortsetter sin karriere med tegneserier, hvor han også møter sin fremtidige kone: Elaine.
Buddys berømmelse vokser, men det samme gjør egoet hans. Han får sitt eget TV-program, hver lørdag kveld. Men til tross for advarslene fra broren, bruker Buddy støtende materiale på showet sitt, noe som koster ham hele showet - og forårsaker problemer for karrieren hans. Karrieren hans var offisielt over, når han forsøkte å gjøre en stand-up-akt på Ed Sullivan-showet, men dette fornærmer også mange mennesker.
Som en eldre mann blir Buddy fremmedgjort fra Stan, så vel som fra datteren Susan. Men en ny mulighet dukker opp når en ny, ung agent, ved navn Annie Wells, finner arbeid til ham. Buddy gir likevel etter for hans egen selvdestruktive natur, og fortsetter å skade forholdet til sin egen familie.


== Rolleliste ==
Billy Crystal som Buddy Young, Jr.
David Paymer som Stan Young
Julie Warner som Elaine Young
Helen Hunt som Annie Wells
Jerry Orbach som Phil Gussman
Ron Silver som Larry Meyerson
Mary Mara som Susan Young
Jerry Lewis som seg selv


== Eksterne lenker ==
(en) Mr. Saturday Night på Internet Movie Database 
(sv) Mr. Saturday Night i Svensk Filmdatabas 
(da) Mr. Saturday Night i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Mr. Saturday Night på Allociné 
(nl) Mr. Saturday Night på MovieMeter 
(en) Mr. Saturday Night på AllMovie 
(en) Mr. Saturday Night på Turner Classic Movies 
(en) Mr. Saturday Night på Rotten Tomatoes 
(en) Mr. Saturday Night på Box Office Mojo
Bjørn Pedersen (1935−2007)

Bjørn Pedersen (født 24. juni 1935 i Oslo, død 28. desember 2007) var en norsk jazzmusiker (kontrabass).
Han spilte i New Orleans Hot Dogs (1949) før han med Eivind Solberg etablerte Big Chief Jazzband (1952-), først på banjo. Senere spilte han i Appaloosa Mainstream Ensemble, samt i orkestre ledet av Karl Otto Hoff og Kjell Johansen, såvel som Rowland Greenberg, Sigurd Jansen, Kjell Karlsen, Mikkel Flagstad, Per Borthen, Harald Bergersen, Simon Flem Devold, Svein Almquist og Eivin Sannes. Som husbassist på Metropol Jazz Centre spilte han med Bud Powell og Dexter Gordon, såvel som med Ben Webster (Moldejazz, 1969).  Den senere tiden spilte han med Felix Peikli (2006). Pedersen og hans kone Mona Elisabeth Pedersen (født 1938) ledet programposten «All that jazz» på Oslo Jazzradio. Sammen med resten av orkesteret har Bjørn Pedersen blitt utnevnt til æresborger av New Orleans i 1967. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi fra Jazzbasen.
Diskografi fra Jazzbasen.
America’s Sweethearts

America's Sweethearts er en romantisk komedie fra 2001. Filmen er regissert av amerikaneren Joe Roth, og har Julia Roberts, Billy Crystal, Hank Azaria og John Cusack i hovedrollene.


== Handling ==
Kiki, den oppofrende, personlige assistenten til Gwen – hennes megastjerne av en søster. Livet i skyggen av Gwen har aldri vært lett for den klønete og sjenerte Kiki, og blir bare verre når hun har gått med på å prøve å gjenforene søsteren og skuespillereksen Eddie for å promotere deres siste film. Hjernen bak den store gjenforeningen er presse-agenten Lee -veteran i bransjen med trussel om oppsigelse hengende over seg. Men med Kiki som sitt hemmelige våpen håper han planen kan gjennomføres uten forhindringer.


== Rolleliste ==
Julia Roberts som Kathleen "Kiki" Harrison
Billy Crystal som Lee Phillips
Catherine Zeta-Jones som Gwen Harrison
John Cusack som Eddie Thomas
Hank Azaria som Hector Gorgonzolas
Stanley Tucci som Dave Kingman
Christopher Walken som Hal Weidmann
Alan Arkin som guide
Seth Green som Danny Wax
Scott Zeller som Davis
Larry King som seg selv.
Steve Pink som limo-sjåfør.
Rainn Wilson som Dave O'Hanlon
Eric Balfour som sikkerhetsvakt.
Marty Belafsky som sikkerhetsvakt.
Keri Lynn Pratt som Leaf Weidmann
Maria Canals som Adinah.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) America's Sweethearts på Internet Movie Database 
(no) America's Sweethearts hos Filmfront 
(sv) America's Sweethearts i Svensk Filmdatabas 
(da) America's Sweethearts i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) America's Sweethearts på Allociné 
(nl) America's Sweethearts på MovieMeter 
(en) America's Sweethearts på AllMovie 
(en) America's Sweethearts på Turner Classic Movies 
(en) America's Sweethearts på Rotten Tomatoes 
(en) America's Sweethearts på Metacritic
Vangsnes kirke

Vangsnes kirke er en langkirke fra 1861 i Vik kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i tømmer og har 150 plasser. Sogneprest Harald Ulrik Sverdrup laget tegningene til kirken.


== Eksterne lenker ==
Margrethe Henden Aaraas og Sigurd Vengen: Vangsnes kyrkje fra Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane
«Vangsnes kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Krakk (TV-program)

Krakk er et norsk talkshow og kulturprogram med Elin Østraat som gikk på NRK1 fra 1995 til 2000.  
Programserien var av en nokså lavmælt karakter, og trakk ikke til seg de store seermassene. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Episoder på NRK Nett-TV
Trio Troika

Trio Troika var en norsk musikkgruppe som ble etablert i Trondheim i 1989 som Trio Raendevouz. Bandet som var kjent for sin fremføring av sigøyner-musik, ble nedlagt i 2011/2012.


== Oppstart ==
Bandet ble startet i 1989 av bandoneonisten Kåre Jostein Simonsen og fiolinisten Konstantin Popchristov. Etter en tid som duo fikk Simonsen og Popchristov med seg kontrabassisten Harald Johnsen, og orkesteret fikk navnet Trio Raendezvous. Gruppen endret i 1992 navn til Trio Troika.


== Besetning og virksomhet ==
Trioen har bestått av Kåre Jostein Simonsen på bandoneon (1989–1998), Konstantin Popchristov på fiolin (1989–2012) og Harald Johnsen på kontrabass (1990–1992). De to sistnevnte var musikere i Trondheim Symfoniorkester. Etter at trioen var etablert hadde de et års engasjement på Hotell Britannia, og var samtidig «husband» i TV-programmet Da Capo!. Harald Johnsen forlot bandet i 1992, og ny bassist ble Håkan Henriksen. Fra 1998 ble Simonsen erstattet av trekkspilleren Jovan Pavlovic; Simonsen valgte å forlate trioen for å konsentrere seg om andre oppgaver. Pavlovic var med i Trio Troika frem til 2005. I 2006 ble László Rácz medlem av trioen; Rácz spilte strengeinstrumentet cimbalom. I 2007 ble Ronny Kjøsen, opprinnelig fra Hølonda, med i Trio Troika på akkordeon.I 2012 døde Konstantin Popchristov, og Trio Troika ble lagt ned. De siste årene bestod bandet av Konstantin Popchristov på fiolin, Håkan Henriksen på kontrabass og Ronny Kjøsen på akkordeon.
Gruppen ga ut CD-en A Good Evening to You på eget selskap i 2000. Deres andre album, Til deg, ble utgitt høsten 2008. I de siste aktive årene var Trio Troika på turné rundt om i Norge.


== Diskografi ==
2000: A Good Evening to You – eget selskap
2008: Til deg – Trio Troika Records


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Trio Troika på MusicBrainz 
(no) Troika på You Tube
Vik kirke (Vik)

Vik kirke er en langkirke fra 1877 i Vik kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i tømmer og har 450 plasser. Hakon Thorsen var arkitekt for kirken, og i 1886 tegnet han en nær kopi av Vik kirke på Reed i Gloppen kommune, Breim kirke.


== Eksterne lenker ==
Margrethe Henden Aaraas og Sigurd Vengen: Vik kyrkje fra Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane
«Vik kirke (Vik)». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Ingdalen kirke

Ingdalen kirke er en langkirke fra 1960 i Orkland kommune, Trøndelag fylke.
Byggverket er i tømmer og har 140 plasser.


== Eksterne lenker ==
(no) «Ingdalen kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Ingdalen kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Lensvik kirke

Lensvik kirke er en langkirke fra 1863 i Orkland kommune, Trøndelag fylke.
Byggverket er i tømmer og har 230 plasser.


== Litteratur ==
Knut N. Singstad (1988). Lensvik kirke 125 år 1863–1988. Agdenes menighetsråd. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Lensvik kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 241. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Lensvik kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Lensvik kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Orkdalsmenighetene
Agdenes kommune Arkivert 17. april 2015 hos Wayback Machine.
Hemneslekt
Kart over Lensvik kirkegård (Allslekt.org)
Åpen og inkluderende

Prosjektet Åpen og inkluderende er et av to profilområder som Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner (LNU) har i perioden 2005–2008. Prosjektet tar mål av seg om å sørge for at barne- og ungdomsorganisasjonene i Norge skal ha kompetanse på hvordan man kan bli en inkluderende arena. Dette er et område som de fleste organisasjonene tradisjonelt har liten kunnskap om, og representantskapet til LNU mente det var viktig med et felles løft.


== Pilotorganisasjoner ==
På høstparten 2006 inviterte LNU medlemsorganisasjonene til å vere med på eit pilotprosjekt innenfor LNU sitt profilområde Åpen og inkluderende. Det var stor interesse blant medlemsorganisasjonane for å delta i prosjektet, og LNU plukket ut seks ulike organisasjoner som ville arbeide med feltet. I 2007 har man invitert ytterligere fire organisasjoner med i arbeidet.
Pilotorganisasjoner i Åpen og inkluderende

Arbeidernes ungdomsfylking
Noregs Ungdomslag
Norske Baptisters Barne- og Ungdomsforbund
Norges speiderforbund
Norges Musikkorps Forbund
Skeiv Ungdom
Unge Venstre
Juvente
Norges Bygdeungdomslag
Røde Kors UngdomOrganisasjonene har gjennomført/gjennomfører forskjellige prosjekter der man ønsker å skape et nytt mangfold i organisasjonen.


== Startpakke for Åpne og inkluderende organisasjoner ==
Erfaringene fra arbeidet i pilotorganisasjonene og tilsvarende arbeid gjort i andre land er samlet i en bok som heter Startpakke for åpne og inkluderende organisasjoner. Startpakken inneholder artikler, metoder, fakta og inspirasjon for organisasjoner som vil arbeide med dette feltet.


== EtNorden ==
Sammen med Nordisk ministerråd driver LNU prosjektet EtNorden, som har som mål å skape bedre inkludering i Norden. EtNorden er et delprosjekt av Åpen og inkluderende.


== Eksterne lenker ==
LNU sine prosjektsider
Prosjektet EtNorden sine hjemmesider
Kulturoperatørene

Kulturoperatørene er en kulturserie som gikk på NRK fra 1992 til 1996. Programmet hadde som mål å ta pulsen på det norske kulturlivet, og tok for seg tema innen litteratur, filosofi, politikk, musikk, teater og film. 
Programledere var Karin Westrheim, Haagen Ringnes, Pål Bang-Hansen, Dag Åkeson Moe, Marta Norheim, Tore Rosshaug, Erik Jacobsen, Eyvind Solås og Henry Notaker. 
Programmet erstattet delvis Pål Bang-Hansens filmprogram På kino, som hadde sendepause mellom 1992 og 1995. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Programmet på NRK Nett-TV
Hegvik kirke

Hegvik kirke er en langkirke fra 1858 ved Stjørnfjorden i Høybakken i Ørland kommune, Trøndelag fylke.
Byggverket er i stein og har 300 plasser. Den er tegnet av C.M. Riiber og Christian H. Grosch fra Kristiania.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Hegvik kirke, Bjugn». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 250. ISBN 82-75-27022-7. 
Elvebakk, Åslaug (2008). Hegvik kirke 150 år : 1858-2008. Bjugn kirkelige fellesråd. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Hegvik kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Hegvik kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Gydas vei (TV-program)

Gydas vei er et norsk kulturprogram som gikk på NRK1 fra 1997 til 1999. Programmet ble i starten ledet av Anne Hoff og Karin Westrheim, deretter av Martin Gaarder. Programserien tok for seg emner som bøker, bilder, teater, tenkning, medier, musikk og mennesker. Programmet gikk på tirsdagskvelder.
Programmet hadde et seersnitt på 230 000 de to første årene.


== Referanser ==
Jøssund kirke

Jøssund kirke er en langkirke oppført av tømmer og reisverk. Historien forteller at kirken har tømmer fra Markabygda i Skogn og at den først ble reist der, deretter fraktet til Jøssund og oppført på Mandal slik den står i dag. Kirken ble bygd i 1875 og vigslet den 27. april 1876 av biskop Grimeland.
Kirken er 26 m lang og 13 m bred, og det er plass til ca. 350 mennesker. Et stort restaureringsarbeid ble satt i gang i 1950 og var ferdig i 1952. Arkitekt Tverdahl planla arbeidet og biskop Arne Fjellbu gjeninnviet kirken 29. mai 1953. I forbindelse med restaureringen ble det gitt mange fine gaver til kirkens interiør og utsmykning – fra forskjellige organisasjoner, lag og av privatpersoner.


== Plasseringa ==
Det var ikke lett å bli enige om plasseringen av den nye Jøssund kirke i 1875. Ifølge protokollen var det tre alternativer: På Mandal – på Rømmen – eller på samme sted som den gamle Jøssund kirke sto, inne på Jøssund. Ifølge vedtaket som ble gjort var det gamle kirkestedet både billigst og best egnet til kirke og kirkegård. Hvorfor kirken allikevel ble bygd på Mandal, står det ikke noe om i protokollen.


== Pipeorgelet ==
Orgelet er et pipeorgel med 11 stemmer og er levert av Rieger-Kloss-fabrikken i Tsjekkia. Orgelet ble bestilt i 1992 og montert i august i 1993. Innkjøp av nytt orgel ble gjort mulig etter mange års arbeid med innsamling av midler, ved private gaver og ved kommunalt tilskudd.


== Altertavlen ==
Altertavlen er en reproduksjon etter Adolph Tidemands opprinnelige motiv «Oppstandelsen». Det finnes ingen signatur eller årstall på tavlen.


== Døpefonten ==
Døpefonten er kommet fra den gamle Jøssund kirke. Det samme gjelder klokken som henger i våpenhuset og lesepulten i koret. Den gamle kirken ble revet i 1875.


== Kirkeklokka ==
Kirkeklokka kommer fra en fabrikk på Nidelven og ble laget i 1851 og ble gitt i gave fra Thore Petter berg og hans kone. Da den siste restaureringen ble ferdig 1949 ble kirkeklokka funnet som suppeklokke på vallersund gård. Deretter ble plassert i våbenhuset(hovedinngangen) 
°


== Gaver til kirken etter restaureringen ==
Til kirken ble det med restaureringer gitt en rekke gaver: Lysøysund siloljefabrikk ga kr.4000 til nye benker.Vallersund samirkelag bekostet ny ramme på alterbildet og utsmykking av prekestolen.
Fem lysekroner ble gitt av følgende:
1.Astrid Endorsen,født mikkelsen.
2.brødr. Haukås til minne om sin far.
3.Martin J.Rømmen.
4.Lysøsund Samvirkelag.
5.Lysøysund Handelsforening.
Den 6.lyskrone er gitt av Michel Hansen i 1683.


== Eksterne lenker ==
(no) «Jøssund kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Jøssund kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Vestkantsvømmerne

Vestkantsvømmerne er en norsk svømmeklubb stiftet 17. mai 1992. Nedslagsfeltet er i Bergen Vest, Sotra og Askøy. Klubben har i overkant av 1000 medlemmer, der rundt 190 er aktive svømmere. Alexander Dale Oen svømte største delen av sin karriere for Vestkantsvømmerne.
I årene 2005–2010 var Vestkantsvømmerne blant de beste svømmeklubbene i Norge.
Vestkantsvømmerne trener på Sandgotna (Loddefjord), Askøy og Ågotnes (Sotra). I tillegg holder klubben svømmekurs i andre basseng i nedslagsområdet.
Kontoret finnes på Straume i Sotra.Hovedtrener for Vestkantsvømmerne er Henning Pryde.Fra 2016 av har Ørjan Madsen vært sportslig leder i klubben.Daglig leder er Maria Prestmo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted