Universitetet i Warszawa

Universitetet i Warszawa (polsk Uniwersytet Warszawski) er en av over 65 høyskoler i Warszawa. Universitetet er Polens største, og regnes som en av Sentral-Europas mest prestisjefulle høyskoler, grunnlagt 1816. 
Universitetet består av 18 fakulteter, og har over 60 000 studenter og 5 000 ansatte.


== Historie ==

Universitetet ble grunnlagt i det delte Polen som Królewski Uniwersytet Warszawski (Det kongelige universitet i Warszawa) i 1816 etter initiativ fra Stanisław Kostka Potocki og Stanisław Staszic, da Polens tre delinger separerte Warszawa fra det eldste og innflytelsesrikeste akademiske senter i Kraków. Den russiske tsar Aleksander I tillot de polske myndighetene å opprette universitetet, bestående av fem fakulteter, ved å slå sammen de allerede eksisterende skolene Szkoła Prawa i Nauk Administracyjnych (grunnlagt 1808) og Szkoła Lekarska (grunnlagt 1809). Det var her den unge Fryderyk studerte i årene 1826–1829, før han senere dro til Paris og ble kjent som Frédéric Chopin.


=== I det delte Polen ===
Universitetet (i 1830 kjent som Uniwersytet Królewsko-Aleksandrowski – Det kongelige Aleksander-universitetet) vokste raskt og hadde snart 800 studenter og 50 professorer. Imidlertid var mesterparten av studentene og professorene med i novemberoppstanden mot den russiske okkupasjonsmakten mellom 1830 og 1831, og etter opprørets fall ble universitetet stengt. Det ble på ny åpnet i 1857 under navnet Akademia Medyko-Chirurgiczna med sete i Staszic-palasset, begrenset til to fakulteter – medisin og farmasi. I 1862 oppstod Szkoła Główna (Hovedskolen) med fire fakulteter. Som følge av represjoner etter januaroppstanden 1869 ble alle polskspråklige skoler stengt nok en gang. Gjennom sin korte virketid klarte Hovedskolen å utdanne 3 000 studenter, og mange av disse skulle bli ryggraden til den polske intelligensen.
Hovedskolen ble erstattet med en russiskspråklig Cesarski Uniwersytet Warszawski (Tsaruniversitetet i Warszawa), med det formål å utdanne russiske militærgarnisoner i Warszawa. Imidlertid var mesteparten av studentene (70 %) polakker. Det russiske universitetet var fra russernes side ment å være et viktig middel for russifiseringen av det polske samfunnet, og tsarmyndighetene brukte av den grunn betraktelig med ressurser for å bygge en ny universitetscampus. Imidlertid oppstod mange polske undergrunnsorganisasjoner, som boikottet de russiske utdanningsinstitusjonene. Etter revolusjonen 1905 hadde andelen polske studenter ved universitetet allerede sunket til under 10 %.


=== Under første verdenskrig ===

Under første verdenskrig ble Warszawa erobret av Tyskland i 1915. Med det formål å få polakkene på sin side og sikre det polske området bak frontlinjene, liberaliserte de tyske og østerrikskungarske myndighetene livet i Polen noe. Slik gjenoppstod universitetet, nå kjent under navnet Uniwersytet Warszawski. Men for ikke å miste kontroll over den polske patriotiske bevegelse, ble det innført strenge krav i henhold til antallet forelesere (vanligvis ikke mer enn 50). Fra 1915 og frem til 1918 hadde antallet studenter vokst fra 1 000 til over 4 500.


=== I et uavhengig Polen ===
Etter at Polen ble selvstendig i 1918 begynte universitetet å utvikle seg svært raskt. Reformer fulgte, og det ble lagt betraktelige ressurser i å modernisere og utruste universitetet. Mot slutten av 1920-tallet hadde utdanningen i Warszawa ry som en av Europas beste. I begynnelsen av 1930-årene ble Uniwersytet Warszawski Polens største universitet, med over 250 forelesere og 10 000 studenter. Nye fakulteter ble åpnet, og hovedcampusen ble utvidet. Etter Józef Piłsudskis død ble universitetets navn forandret til Uniwersytet Warszawski im. Józefa Piłsudskiego (Józef Piłsudski-universitetet i Warszawa).


=== Under andre verdenskrig ===

Under andre verdenskrig besluttet de tyske myndighetene å forby all høyere utdanning i Polen. Universitetets utstyr og mesteparten av laboratoriene ble plyndret og sendt til Tyskland, hvor det ble fordelt mellom de tyske universitetene. Hovedcampusen ble omgjort til en militærleir. Ifølge nazistiske raseteorier var det ikke behov for å utdanne polakker, da hele nasjonen skulle gjøres om til «slaver av Det tredje rike». Utdanningen i Polen ble forbudt og straffet med døden. Allikevel organiserte mange professorer den såkalte Tajny Uniwersytet Warszawski (Det hemmelige universitet i Warszawa). Lignende undergrunnsuniversiteter oppstod i mange andre polske byer. Forelesningene ble holdt i små grupper i private hus, og innen 1944 var mer enn 300 forelesere og 3 500 studenter med på forskjellige kurs i Warszawa. 
De fleste studentene deltok i Warszawa-oppstanden 1944 som soldater i Armia Krajowa og Szare Szeregi. Under opprøret og okkupasjonen ble 63 professorer drept, enten i kamper eller som ledd i Nazi-Tysklands utrydding av den polske intelligensen. Universitetet mistet 60 % av sine bygninger som følge av kampene i 1944. Opptil 80 % av universitetets samlinger (flere uvurderlige kunstverk og bøker gitt til universitetet) ble enten ødelagt eller sendt til Tyskland, for aldri å dukke opp igjen.


=== Frem til 1989 ===

Etter andre verdenskrig var det ikke klart om universitetet skulle gjenopprettes eller om Warszawa i det hele tatt skulle gjenoppbygges. Mange av professorene som hadde overlevd kom imidlertid tilbake til Polen for å organisere universitetet fra grunnen av. I desember 1945 ble de første forelesningene holdt for over 4 000 studenter i ruinene av campusen. Bygningene ble med tiden gradvis gjenoppbygd. Mot slutten av 1940-tallet hadde universitetet forblitt relativt selvstyrt. Dette endret seg da Sovjetunionen innførte kommunistisk styre i landet, som ble starten på stalinismeperioden. Mange professorer ble arrestert av Urząd Bezpieczeństwa og bøker ble sensurert. 
Etter at Władysław Gomułka kom til makten i Polen 1956 begynte en kort liberal periode. Imidlertid begynte de kommunistiske myndighetene snart å undertrykke ytringsfriheten, noe som førte til sterke protester blant studentene. Allikevel ble universitetet et senter for fri tenkning og utdanning. Det professorene ikke kunne si under forelesninger, uttrykte de under uformelle møter med studentene. Mange av dem ble ledere og medlemmer av Solidaritetsbevegelsen og andre opposisjonsmiljøer. Forskerne ved universitetet i Warszawa var også blant de mest prominente boktrykkere av bøker forbudt av sensuren.


== Universitetsbygninger ==

Til sammen eier universitetet 126 bygninger. Styret, administrasjonen og en rekke fakulteter befinner seg i universitetets hovedcampus i Warszawas sentrum, på Krakowskie Przedmieście-gaten i gamlebyen. Den består av flere historiske palasser, blant annet Kazimierzowski-palasset (Pałac Kazimierzowski), Tyszkiewicz-palasset (Pałac Tyszkiewiczów), Uruski-palasset (Pałac Uruskich) og Det gamle bibliotek (Stara Biblioteka Uniwersytetu Warszawskiego). Universitetet har også en rekke moderne bygninger i andre deler av byen, for eksempel Det nye bibliotek, med spektakulære takhager.


== Fakulteter ==
Fakultet for biologi
Fakultet for kjemi
Fakultet for journalistikk og politiske vitenskaper
Fakultet for filosofi og sosiologi
Fakultet for fysikk
Fakultet for geografi og regionale studier
Fakultet for geologi
Fakultet for historie
Fakultet for anvendt lingvistikk og østslavisk filologi
Fakultet for matematikk, informatikk og mekanikk
Fakultet for økonomiviten
Fakultet for neofilologi
Fakultet for pedagogikk
Fakultet for polsk språk
Fakultet for jus og administrasjon
Fakultet for psykologi
Fakultet for anvendte samfunnsfag og resosialisering
Fakultet for forvaltning


== Berømte alumni ==

Jerzy Andrzejewski (1909–1983), forfatter
Krzysztof Kamil Baczyński (1921–1944), dikter
Menachem Begin (1913–1992), sionist, israelsk statsminister
Tadeusz Borowski (1922–1951), dikter og forfatter
Kazimierz Brandys (1916–2000), forfatter
Marian Brandys (1912–1998), forfatter og journalist
Frédéric Chopin (1810–1849), pianist og komponist
Włodzimierz Cimoszewicz (1950–), politiker, polsk statsminister
Adam Doboszyński (1904–1949), politiker og forfatter
Joseph Epstein (1911–1944), leder av den franske motstandsbevegelse
Bronisław Geremek (1932–), historiker og politiker
Krystyna Goldbergowa (1930–), journalist, litteraturkritiker
Witold Gombrowicz (1904–1969), forfatter
Jan Tomasz Gross (1947–), historiker og forfatter, professor ved Princeton University
Gustaw Herling-Grudziński (1919–2000), journalist, forfatter og GULag-fange
Leonid Hurwicz (1917–), nobelprisvinner (økonomi)
Czesław Janczarski (1911–1971), dikter og tolk
Alpha Oumar Konaré, (1946–), malisk president
Tadeusz Mazowiecki (1927–), forfatter, journalist, polsk statsminister
Adam Michnik (1946–), journalist
Karol Modzelewski (1937–), historiker og politiker
Jan Olszewski (1930–), jurist og politiker, polsk statsminister
Janusz Onyszkiewicz (1937–), politiker
Bolesław Piasecki (1915–1979), politiker
Lech Kaczyński (1949–), politiker, ordfører i Warszawa, polsk president
Aleksander Kamiński (1903–1978), forfatter og en av lederne for De polske speidere
Ryszard Kapuściński (1932–), forfatter og journalist
Mieczysław Karłowicz (1876–1909), komponist
Jan Karski (1914–2000), polsk motstandskjemper
Janusz Korwin-Mikke (1942–), politiker og journalist
Marek Kotański (1942–2002), psykolog
Jacek Kuroń (1934–2004), historiker, forfatter og politiker
Jerzy Łojek (1932–1986), historiker og forfatter
Ludmiła Marjańska (1923–), dikter og tolk
Bohdan Paczyński (1940–), astronom
Longin Pastusiak (1935), politiker
Andrew Paulukiewichz (1958–), mikrobiolog
Krzysztof Piesiewicz (1945), jurist
Bolesław Prus (1847–1912), forfatter
Józef Rotblat (1908–2005), nobelprisvinner
Stanisław Sedlaczek (1892–1941), en av lederne for De polske speidere
Yitzhak Shamir (1915–), israelsk statsminister
Julian Tuwim (1894–1953), dikter og forfatter
Janusz Andrzej Zajdel (1938–1985), fysiker og science-fiction-forfatter
Anna Zawadzka (1919–2004), en av lederne for De polske speidere
Maciej Zembaty (1944–), dikter og forfatter
Janusz Zeyland (1896–1944), medisiner og lungebetennelsespesialist, en av oppfinnerne av BCG-vaksinen
Rafał Aleksander Ziemkiewicz (1964–), forfatter
Florian Znaniecki (1882–1958), filosof og sosiolog


== Berømte professorer ==

Osman Achmatowicz (1899–1988), kjemiker, rektor ved Politechnika Łódzka
Kazimierz Ajdukiewicz (1890–1963), filosof
Szymon Askenazy, historiker
Karol Borsuk (1905–1982), matematiker
Cezaria Anna Baudouin de Courtenay-Ehrenkreutz-Jędrzejewiczowa (1885–1967), etnolog og antropolog, en av grunnleggerne av den moderne polske etnologi
Jan Niecisław Baudouin de Courtenay (1845–1929), lingvist, innførte fonembegrepet
Zygmunt Bauman (1925–), sosiolog
Benedykt Dybowski (1833–1930), biolog og oppdagelsesreisende
Michel Foucault, fransk filosof
Aleksander Gieysztor (1916–1999), historiker
Stanisław Grabski (1871–1949), økonom
Henryk Greniewski (1903–1972), matematiker, informatiker og pioner innen datamaskiner i Polen
Henryk Jabłoński (1909–2003), historiker, polsk statshode
Feliks Paweł Jarocki (1790–1865), zoolog
Irena Jurgielewiczowa (1903–2003), forfatter
Leszek Kołakowski (1927–), filosof
Tadeusz Kotarbiński (1886–1981), filosof, logiker, etiker
Tadeusz Kroński (1907–1958), filosof
Zygmunt Kubiak (1929–2004), forfatter, esseist, tolk
Kazimierz Kuratowski (1896–1980), matematiker
Joachim Lelewel (1786–1861), historiker, politiker og frihetskjemper
Stanisław Leśniewski (1886–1939), filosof, logiker
Antoni Leśniowski (1867–1940), kirurg og medisiner, oppdaget Crohns sykdom
Edward Lipiński (1888–1986), økonom
Jan Łukasiewicz (1878–1956), matematiker og logiker
Kazimierz Michałowski (1901–1981), arkeolog, oppdagelsesreisende
Andrzej Mostowski (1913–1975), matematiker
Maria Ossowska (1896–1974), etiker, sosiolog
Stanisław Ossowski (1897–1963), sosiolog
Juliusz Owidzki (1921–1986), skuespiller
Grigol Peradze (1899–1942), teolog
Leon Petrażycki (1867–1931), jurist, filosof og logiker, en av grunnleggerne av rettssosiologien
Władysław Pilars de Pilar, forfatter
Adam Podgórecki (1925–1998), rettssosiolog
Henryk Samsonowicz (1930–), historiker
Wacław Sierpiński (1882–1969), matematiker
Nikolaj Jakovlevitsj Sonin (1849–1915), matematiker
Jan Strelau (1931–), psykolog
Jerzy Szacki (1929–), sosiolog og historiker
Alfred Tarski (1901–1983), matematiker
Władysław Tatarkiewicz (1886–1980), filosof, etiker, kunsthistorier, estetiker
Stanisław Thugutt (1873–1941), politiker
Włodzimierz Zonn (1905–1985), astronom


== Se også ==
Politechnika Warszawska


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(pl) Offisielt nettsted 
(en) University of Warsaw – kategori av bilder, video eller lyd på Commons