jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fossmark

Fossmark er en plass som ligger midt imellom Vaksdal og Stanghelle i Vaksdal kommune. 
Fossmark er mest kjent for kraftverket og treskofabrikken.
Bård Ask

Bård Ask (født 30. juli 1976 i Kongsberg, Buskerud) er en norsk billed-, video- og fotokunstner som har bidratt med arbeider på utstillinger siden 2003. Han har sin utdannelse fra Oslo fotokunstskole, Nordland kunst- og filmskole og Kunsthøgskolen i Bergen, og har arbeidet som assistent hos Bjarne Melgaard og Børre Sæthre. Hans arbeider har preg av en stillferdig, drømmende minimalisme, formidlet gjennom ulike teknikker. Han fikk annet prisen for årets nykommer i Drammen i 2006, og hans avgangsarbeid Notio Viri Placet fra Bergen Kunstakademi i 2005 vant samme år Intravision-prisen for beste elektroniske kunstverk.
Bård Ask er sønn av musikkformidler og politiker Veslemøy Fjerdingstad og oldebarn av lærer og nynorskmann Johan Austbø.


== Kilder ==
Bård Asks hjemmesider
Torshovdalen

Torshovdalen (ikke å forveksle med Torshovparken) er et parkområde i Oslo. Parken ligger mellom Torshov i vest (Jolly Kramer Johansens gate), Sinsen i øst (Trondheimsveien), Rosenhoff og Rodeløkka i sørøst og sør (Mailundveien) og Gjøvikbanen i nord, og har skateboardramp i den sydlige delen. Parken forvaltes av Bymiljøetaten i Oslo kommune, som også preparerer langrennsløype om vinteren.
I juni 2014 ble skulpturen «HODET N.N.» av Marianne Heske avduket på platået midt i parken, som en del av prosjektet «Skulpturstopp».


== Historie ==
I forbindelse med utbyggingen av Torshov, sørget bygartner Marius Røhne for at dette området ble skånet for utbygging i reguleringsplanen fra 1934. Torshovdalen gikk her inn i et sammenhengende parkmessig belte og turveier gjennom byen. Begrunnelsen var den tids begynnende tenkning om behovet for lys, frisk luft og tilgang til natur for byens befolkning med den positive virkningen dette har for folkehelsen. Kjøp og utforming av området tok imidlertid tid og ble forsinket av okkupasjonen under andre verdenskrig.


== Skateboardramp ==
Torshovdalen-rampen ligger nederst i dalen mellom Mailundveien og Rosenhoffgata. Rampen er er bygget i treverk og er totalt 14,4 meter bred. Den består av to sammensatte ramper med ulik lengde og bueradius. Den eldste rampen er ca. 2 meter høy, 6 meter bred og har en bueradius på ca. 2,30 meter. Det nyeste påbygget er 1,2 meter og 1,50 meter høy, 8,4 meter bred med 2,10 meter bueradius. Forhøyelsen på 1,50 meter utgjør 2,2 meter av rampens bredde. 
Det nyeste påbygget ble bygget i juli og august 2010 av Grünerløkka Skateboardklubb. Rampen ligger på nivå med den gamle slik at de to fungerer som en ramp.


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Torshovdalen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Inger Aline Apall-Olsen: Norsk hagekunst under funksjonalismen. Ideologisk bakgrunn og estetisk praksis i hager og parker. Universitetet i Oslo, 2007. Hovedoppgave i kunsthistorie. 104 sider. Torshovdalen omtales på sidene 66-79
Oslo kommune – Friluftsetaten
Bilder fra Flickr
Kart som viser området med Torshovdalen, mulighet for flyfoto
Grünerløkka Skateboardklubb
Skulpturstopp i Torhovdalen
Gélas

Maison Gélas er et armagnachus. Eiendommen heter Château de Martet, og ligger i Vic-Fézensac i regionen Bas-Armagnac. 
De bruker deuetypene ugni blanc, folle blanche og bacco, og har spesialisert seg på bl.a. årgangsarmagnacer, der de også angir hvilken drue armagnacen er produsert av, og fra hvilken eiendom den kommer fra. 
I tillegg til egne vinmarker kjøper de også inn fra andre produsenter. 


== Historie ==
Huset ble grunnlagt i 1865 av Baptiste Gélas. 
De har en unik samling armagnac; hvert år siden 1887 har de tatt vare på armagnac fra årets produksjon, så de sitter på et lager med årgangsarmagnacer fra 1887 til i dag. De eldste årgangene selges for mellom 3000 og 5000 euro (2007). 
Fra 1952 har de kjøpt inn og lagret armagnacer fra hver årgang fra 25 andre produsenter. Disse selges med navnet på den eiendommen armagnacen kommer fra, f.eks. «Ch. de Martet 1976», «Domaine de Pantagnan 1965 Labeyrie» og «Domaine de Beoulaygues 1950». 
Huset drives i dag av 4. generasjons etterkommere av grunnleggeren. Fra grunnleggeren har huset gått i arv til han sønn Louis, deretter Pierre, og fra 2001 Philippe. Dette gjør Gélas til det siste av de store gjenlevende familieeide armagnachusene. 


== Utvalg ==
5 year old
10 year old
20 year old
Hors d'Age
En lang rekke årgangsarmagnacer


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Iona Brown

Iona Brown (født 7. januar 1941, død 5. juni 2004) var en britisk fiolinist og dirigent. Hun var kunstnerisk leder for Det Norske Kammerorkester i perioden 1981 til 2001 og vant to spellemannpriser sammen med orkesteret. I tillegg ble orkesteret Årets spellemann under Spellemannprisen 1988 mens hun var leder. 
Hun startet karrieren som fiolinist i Philharmonia Orchestra fra 1963 til 1966. Fra 1964 var hun fiolinist i kammerorkesteret Academy of St Martin in the Fields hvor hun etter hvert ble solist og senere også dirigent og hvor hun var med fram til sin død. Hun har vært kunstnerisk leder for Los Angeles Chamber Orchestra fra 1987 til sin død, sjefsdirigent for Sønderjyllands Symfoniorkester fra 1997 til sin død og gjestedirigent for City of Birmingham Symphony Orchestra i perioden 1985 til 1989.
Hun ble utnevnt til offiser av Order of the British Empire i 1986. Brown ble i 2001 utnevnt til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.


== Priser og utmerkelser ==
Spellemannprisen 1992 i klassen orkestermusikk for Joseph Haydn: Cellokonserter (som dirigent for Det Norske Kammerorkester med Truls Mørk som solist)
Spellemannprisen 1996 i klassen orkestermusikk for Grieg og Nielsen: musikk for strykeorkester (som dirigent for Det Norske Kammerorkester)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Iona Brown på Discogs 
(en) Iona Brown på MusicBrainz
Inglewood (England)

Inglewood eller Inglewood Forest er et område mellom Carlisle og Penrith i Cumbria i England. Det består nå for det meste av dyrkbar mark og beitemarker. Bare noen mindre områder med skog er bevart. 
Navnet betyr «Anglernes skog». Dette er et noe uventet navn i Cumbria, som lenge holdt seg som et keltisk område; det kommer fra perioden hvor en del anglere slo seg ned dere før vikinginvasjonene og Strathclydes herredømme i regionen. 
Kort tid etter normannernes erobring av England i 1066 ble Inglewood en Royal Forest. I denne betegnelsen betyr ikke forest nødvendigvis «skog»; det ble brukt om ethvert kongelig jaktområde. Deler av Inglewood hadde tett skog, men det var også betydelig områder som var åpne eller bare hadde småskog. Jaktbyttet var først og fremst rådyr og villsvin. Områdets grense ble endret mange ganger, men kjernen var hele tiden sognene Hesket-in-the-Forest, Skelton og Hutton-in-the-Forest. 
Den strenge Forest Law ble håndhevet i skogen av skogvoktere. Andrew de Wyntoun plasserer Robin Hood og hans følgesvenner i Inglewood og Barnsdale. Under Henrik VIII Forest Law avskaffet, og Inglewood opphørte å være en kongelig skog. Området er allikevel markert som kongelig skog på moderne kart.
Gretne gamle gubber (TV-serie)

Gretne gamle gubber er en norsk reality-serie som gikk på TVNorge i 2007. Serien handlet om sju eldre menn fra Oslo og Bærum som skulle sette seg inn i dagens ungdomskultur. Den var basert på den britiske serien Grumpy Old Men.
Aftenpostens Per Haddal gav den terningkast fire mens VGs TV-anmelder gav den terningkast fem. ABC Nyheters TV-anmelder gav den dårlig omtale.


== Referanser ==
Pareto-prinsippet

Pareto-prinsippet eller 80/20-regelen er det vanlige fenomen at 80 % av konsekvensene innenfor et område skyldes 20 % av årsakene. Regelen har fått sitt navn etter italieneren Vilfredo Pareto, som i 1906 bemerket at 20 % av Italias befolkning eide 80 % av verdiene. I handelsteorien brukes fenomenet som underlag for pris- og markedsstrategier, når bransjeforholdene tilsier at 20 % av kundene står for 80 % av omsetningen, slik at man kan oppnå størst økonomisk gevinst ved å satse på de 20 % av kundene med høyest omsetning eller inntjening.Regelen er normalt kun en indikator, og ingen nøyaktig matematisk tallverdi. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Pareto-prinsippet i Store norske leksikon
Gretne gamle gubber

Gretne gamle gubber kan vise til:

Gretne gamle gubber (film), amerikanske filmkomedie fra 1993
Gretne gamle gubber 2, amerikanske filmkomedie fra 1995
Gretne gamle gubber (TV-serie)
Grøndahl & Søn Forlag

Grøndahl & Søn Forlag A/S var et norsk forlag. Det ble grunnlagt av Christopher Grøndahl i 1812. Fra starten av drev forlaget kun med trykkerivirksomhet, men fra 1875 ble forlagsvirksomhet en del av forlaget. 
I 1990 ble forlaget overtatt av Cappelen forlag, men ble da fortsatt drevet som et selvstendig forlag. I 1991 ble Grøndahl & Søn slått sammen med Dreyers Forlag A/S under navnet Grøndahl og Dreyers Forlag A/S. Det ble fullt ut eid av Cappelen. I 1999 ble Grøndahl og Dreyer oppløst og integrert i Cappelen, og merkenavnet er derfor ikke lenger i bruk.


== Referanser ==
Idar Handagard

Idar Handagard (født 9. august 1874 i Kristiansund, død 11. desember 1959) var lege, botaniker, nynorskforkjemper, avholdsagitator og statsstipendiat.
Handagard ble født i Kristiansund og vokste opp der og i Bergen. Han ble cand.med. i 1905, og fikk i 1907 Kongens gullmedalje for en avhandling om norske plantenavn. Samme året fikk han også en pris for den første nynorske læreboka i helselære, Mannalikamen og helsa. Boka kom etterhvert i mange opplag.
Hans forfatterskap og engasjement omfattet målrørsla, avholdssaken og et venstreorientert standpunkt i flere samfunnsspørsmål. Ved Norsk Bokmannslags stiftelse i 1910 ble han valgt til lagets første formann. Han både beundret og skrev om Oscar Nissen, som var leder av både Det norske Totalavholdsselskap og Arbeiderpartiet.
Han praktiserte aldri som lege, men var en aktiv og iherdig skribent, og skrev mer enn 50 bøker og hefter: Doktorboki (1913), Vanlege sjukdomar (1925), engasjerte seg i Grønlandssaken, og skrev flere korte dikterbiografier i serien Småskrifter for bokvenner (om Ivar Aasen, Kristofer Janson, Wessel og Wergeland): Han skrev også mange diktsamlinger, og flere dikt er tonesatt. Hans verselære fra 1932
Handagard var lenge og aktivt engasjert i avholdssaken, blant annet gjennom Studentavholdslaget i Oslo. Hans motivasjon var både kristenetisk, allmennetisk og medisinsk. Han skrev flere artikler om avholdsbevegelsens historie og pionerer. Spesielt kan nevnes det litteraturhistoriske verket En samfunds-ide og dens digtere fra 1915. 
Idar Handagard ble statsstipendiat i 1932. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Det gamle og det nye aar : nytaarsfantasi i en akt. 1897
Under blaat flag : sange og tendens-digte. 1900
«Fosna-maale : eit norskt bymaal» I: Syn og Segn, 1901
Sange sub rosa og andre digte. 1902
Mannalikamen og helsa. 1907
Saftbogen : en veiledning for husmødre. 1912
Doktarboki : ei rettleiding fyr folket. 1913
Det nye samfund. 1914
En samfunds-idé og dens digtere. 1915
Bd 1: Wergeland og Welhaven og deres stilling til ædruelighetsarbeide
Bd 2: Fem folkedigtere : John Dahl, Ole Sneve, Waldemar Ager, Augusta Abrahamsen, Mauritz SternerTurrmanns visor og andre vers. 1921

Folkesuveræniteten og Grønlandsspørgsmaalet. 1922
Vanlege sjukdomar. 1925
Norsk verslæra. 1932
Danmarks urett og Noregs rett til Grønland . 1932
Victor Hugo. Dei bannstøytte. Umsett av Idar Handagard. 1933 (Les Miserables)
Nye songar og nye salmor. 1938
Rytme og rim : Stutt verslæra : Med ei rytmetavla. 1944
Sambok 90 bøker/hefter av/om hamOm hamHørven. Lars. Idar Handgard. 1928
Bakken Ove; Sundet Olav. Idar Handgard – mannen og livsverket hans. Globusforlaget 1944
Johnsen,H.:Norsk Avholdslitteratur II. Oslo 1954.
Søraa, Ø: Idar Handagard 85 år. I: Folket 7/8-1959
Handagard, Sara. Idar Handagard : bibliografi 1893-1956. Oslo, 1988 ISBN 82-991612-0-7
6. serierunde i Tippeligaen 2007

6. serierunde i Tippeligaen 2007 startet torsdag 10. mai klokken 19:00 med Start mot Vålerenga. Runden fortsatte lørdag 12. mai klokken 19:00 med Sandefjord mot Brann. Runden avsluttet med fem kamper søndag 13. mai, fire kamper klokken 18:00 og én kamp 20:00.


== Eksterne lenker ==
Tippeligaen 2007: Terminliste og resultater på altomfotball.no
Tippeligaen 2007: Terminliste og resultater på nifs.no
Visvas

Visvas var en visegruppe fra Oslo som spilte musikk for barn. Gruppen ble stiftet på begynnelsen av 70-tallet og utmerket seg med å lage humoristiske og utradisjonelle barnesanger. Gruppen ga ut 9 album i perioden 1973 til 1987, blant annet to album med musikk til den svenske TV-serien Albert Åberg. De vant Spellemannprisen 1976 for Maleri av Visvas og Spellemannprisen 1984 for Kompis med Albert Åberg, begge i klassen barneplate.
Gruppen hadde gjennom karrieren en rekke endringer i besetningen, og Andris Snortheim (1950-2016) var den eneste som var medlem hele tiden. 


== Medlemmer ==
Per Sverre Aars: gitar, vokal
Egil Dahl: bass, perkusjon, vokal
Inger Øieroset: vokal, fløyte
Andris Snortheim: langeleik, kazoo, vokal
Arve Nilsen: gitar, perkusjon, vokal
Pål Høigaard: vokal, gitar, bass, munnspill, fløyte
Arne Bye: vokal, gitar, bass
Gudny Hagen: vokal, trekkspill, klarinett
Rolf E. Jansen: vokal, gitar, munnharpe
Dick Hansen: vokal, gitar
Johnny Johansen: gitar, perkusjon, munnspill, vokal
Jan Røed Ellingsen: bass, vokal
Per Barfod Schüller: trommer, vokal


== Diskografi ==
Retningsviser – Smutte Smutthullet (Philips, 1973)
Kokeplate (Philips, 1974)
Maleri av Visvas (Philips, 1976)
Spinnerigangen (Philips, 1978)
Visvas gjør sitt beste (Philips, 1979) samleplate
Gågata (Philips, 1980)
Visvas spiller Albert Åberg (Poppel, 1981)
Kompis med Albert Åberg (Poppel, 1983)
Barneval (Poppel, 1987)
Cirkus Fandango (album) (1989)


== Eksterne lenker ==
Biografi fra Norsk pop- og rockleksikon
Risikobasert inspeksjon

Risikobasert inspeksjon (RBI) er en metode for å planlegge inspeksjoner i et industrielt anlegg basert på risiko, der risiko er definert som sannsynlighet for feil (PoF) kombinert med konsekvensen av feil (CoF).
Risiko = PoF x CoFPoF = Probability of failureCoF = Consequence of failure
Med utgangspunkt i risikorangeringen, utarbeides et inspeksjonsprogram med formål å fokusere inspeksjonsressursene der risikoen er størst, maksimere levetiden på utstyret og kontrollere nedbrytningen av utstyret.
Inspeksjonen utføres med ulike inspeksjonsteknikker, bl.a. visuell inspeksjon, ved hjelp av NDT (non destructive testing) og monitorering.
Libelle

Se også Libeller, en gruppe insekter.En libelle er en innretning som brukes til å kontrollere at en linje eller flate er vannrett (vinkelrett på geoiden).
I prinsippet består en libelle av et væskefylt kammer med en liten gassboble. Øvre delen av kammeret er buet, slik at gassboblen alltid vil befinne seg på det høyeste punktet i kammeret. Radien (krumningen) på kammerets øvre del bestemmer følsomheten på libellen. Jo større radius (jo mindre krumning), dess høyere følsomhet.
Mekaniske libeller kan gjerne justeres med fjærbelastede stillskruer. Elektroniske libeller er gjerne basert på avvik i forhold til en uavhengig loddrett pendel.
Libeller brukes til flere typer arbeid, der det er krav til nøyaktighet i forhold til jordaksen.
Det er to hovedtyper libeller: Rørlibeller og dåselibeller.


== Rørlibeller ==
En rørlibelle er et væskefylt rør med to tverrstreker som gassboblen skal befinne seg mellom når libellen er vannrett. Rørlibeller kan bare vise at en flate er vannrett i én retning (parallelt med røret).
Klassisk anvendelse av rørlibeller er i vaterpass, brukt i bygningsbransjen. En rørlibelle kan enkelt kontrolleres ved at den vris 180°. Libellen kan kaliberes ved å trekke til eller løsne den fjærbelastede stillskruen i den ene enden av libellen.


== Dåselibeller ==

En dåselibelle består av et væskefylt segment av en kule. Øvre ende av segmentet er markert med et kryss og en sirkel som gassboblen skal befinne seg innenfor når libellen står vannrett. En dåselibelle viser om en flate er vannrett i begge retninger.
En dåselibelle kan kontrolleres ved at den dreies på den samme flaten, eller om den loddrette aksen, og kan eventuelt kalibreres ved hjelp av tre fjærbelastede stillskruer.


== Historie ==
I 1666 konstruerte franskmannen Jean de Thévenot et lett buet glassrør med en luftboble i. Dermed var prinsippet for rørlibellen oppfunnet.  


== Se også ==
Vaterpass
Loddsnor
Klinometer
Europavei 80

Europavei 80 går mellom Lisboa i Portugal og grensen til Iran i Tyrkia. Veiens lengde er rundt 5620 km.
Trasé fastlagt av UNECE: Lisboa – San Sebastián – Toulouse – Nice – Genova – Roma – Pescara ... Dubrovnik – Priština – Sofia – Istanbul – Izmit – Gerede – Amasya – Erzurum – Gürbulak – grensen til Iran


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Ikke-ødeleggende utprøving

Ikke-ødeleggende utprøving (engelsk: non-destructive testing, NDT eller non-destructive examination, NDE ) betegner flere metoder for å påvise feil på materialer eller svakheter fra byggeprosessen eller ved bruk over tid; uten derved å redusere prøvingsobjektets nåværende fysiske egenskaper.
Denne prøvingen kan utføres så vel i laboratorier som i verkstedmiljøer eller ute – også mens det aktuelle objektet er i bruk.
Ikke destruktiv prøving benytter en rekke vitenskaper og teknologier, ofte i kombinasjoner, eksempelvis materialteknikk, fysikk, kjemi, elektronikk og mekanikk.
Det fins et stort antall metoder, og et enda større utvalg i utstyr som kan knyttes mot hver metode. Utstyr som er nesten likt markedsføres gjerne under forskjellige navn. Noen av metodene er:

VT – Visuell inspeksjon - er det en kan se med øyet eller med mikroskop.
MT – Magnetpulverprøving - brukes til å finne overflatefeil på magnetiske metaller. En strør ut jernspon, tilsetter et sterkt magnetisk felt og ser etter uregelmessigheter i hvor jernsponene fordeler seg.
EC - Engelsk Eddy current eller ET – Virvelstrømsprøving - brukes på ikke magnetiske metaller som utsettes for et sterkt magnetfelt.
UT – Ultralydprøving - sender inn lydstråler som gir et bilde eller video av objektet en undersøker på en skjerm.
PT – Penetrantprøving eller "dye penetrant"-prøving der en smører en væske over den flaten en undersøker. Væsken trenger inn i uregelmessigheter i overflaten, og uregelmessighetene blir synlige.
RT – Radiografiprøving - sender radioaktive stråler inn i objektet. Røntgenbildet brukes til å finne innvendige feil.
Akustisk emisjon der en sender lydbølger inn i en konstruksjoner og måler refleksjonene. Endringer av lydbildet indikerer sprekker.
Laser-profilometri brukes til å tegne tredimensjonale kart av overflaten til et objekt. Brukes ofte til å avdekke korrosjon eller sprekker i områder som ikke er lett tilgjengelige.
Hardhetstesting - brukes til å undersøke om materialet er sprøtt eller duktilt (seigt).
Modellforsøk/ simulering av materiell ved hjelp av andre materialer med tilnærmet like egenskaper.
FMD - Engelsk: "Flooded Member Detection". Brukes til å finne sprekker i luftfylte rør under vann.
Termisk testing eller termovisjon - kan brukes til å finne sprekker der innsiden har et medium med vesentlig høyere eller lavere temperatur enn utsiden. Berøringsfrie termometre måler temperaturen ved å registrere den infrarøde strålingen . Dette omfatter både punktmålere og infrarøde kameraer.
Trykktesting eller lekkasjeprøving - konstruksjonen utsettes for et høyt, men ikke skadelig trykk over en definert periode. Trykkfall indikerer lekkasjer.
Strekktesting - konstruksjonen utsettes for et høyt, men ikke skadelig strekk over en definert periode.  Konstruksjonen kontrolleres for sprekker etterpå. Metoden brukes ofte på ankerkjettinger.
Betongskanner


== Referanser ==
Stevn

Stevn eller stavn er på båter og skip som er laget av tre, to bord eller bjelker som danner den forre og aktre avslutningen på skroget og som hudbordene eller hudplankene er festet til. Stevnene er mer eller mindre buet, står mer eller mindre loddrett opp fra hver ende av kjølen, for- og bak-stemnet eller for- og bak-lotet, har de bredeste kantene til siden, og nesten alltid er spisset noe til ut fra båten. Man snakker om bakstevn (akterstavn) og forstevn. Bakstevnen ligner ofte svært på forstevnen, er bare litt kortere. Den vanligste betegnelsen i Norge er stamn; stundom brukes også stomn.
På tradisjonelle robåter av tre er stevnene ofte mer eller mindre buet, og utgjør bare den øvre delen av båtens tilspissing foran og bak. Det er på disse det nesten alt er et lot under hver stevn, fra disse og ned til kjølen. I enkelte båter, for eksempel i Sogn, er det enda et stykke, et stemne, mellom lotet og hver stevn. 
Nordlandsbåter og trøndelagsbåter er viktige unntak fra buet stevn bare høyt oppe; stevnene her er mer eller mindre rette, og lottene går ikke så høyt opp, så stevnene utgjør det meste av båtens tilspissing. På trøndelagsbåter er det også nokså stor forskjell på bakstevn og forstevn, idét bakstevnen er mye kortere og mer buet enn forstevnen.
Stevnene er øverst avsluttet med en stevntopp, som stikker mer eller mindre opp over båtkantene. Noen av stevntoppene har også lyrodder, større eller mindre spisser av bord opp langs stevnene, ofte av bordstykker som er lagt på over et av bordene i båten.


== Feilaktig begrepsbruk ==
Stevn brukes stundom om den forreste eller bakerste delen av et skip eller en båt; man sier «stå i forstevnen, (eller bakstevnen)».  Men båt- og skipsteknisk er dette feilaktig. På større skip er det riktigere å si «stå i baugen» om å stå forrest i skipet, på åpne robåter og på åpne vikingskip er det mer korrekt å snakke om å være i fram- eller bakskut.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Stevn i Store norske leksikon
Skorovas

Skorovas, eller Skorovatn, er ei bygd i Namsskogan kommune i Trøndelag. Stedet er et gammelt gruvesamfunn, der gruva ble nedlagt i mai 1984.


== Skorovas Gruber ==

Statsgeolog K.M. Hauan besøkte Skorovatn i 1873 og fant at det var «skutt» opp en skjerpegrop, men det vites ikke hvem som har gjort dette. I 1890-årene drev Andreas Larsen og en gruvearbeider ved navn Frykman en undersøkelsesdrift i flere somre uten å finne malm.
Sverre B. Steen fra Namsos fant kobber i 1910, og i 1911 gikk han i kompaniskap med Kristian Trones og Elias Grøndal. I 1913 solgte de feltet til Det Norske Aktieselskapet for Elektrokemiske Industrier, som i 1915 stiftet A/S Skorovas Gruber. 
Drivverdig funn av svovelkis ble først funnet i 1915, men da brøt første verdenskrig ut. Vei frem til Skorovatn var ferdig i 1938. Forekomsten på 10 millioner tonn malm ble satt i drift i 1952, og gruva ble nedlagt i 1984. En taubane på 45 km fraktet fram til 1976 malmen til utskiping på Kongsmoen.
I 1984 sendte NRK en dokumentar om gruva. NRK TV


== Se også ==
Grongfeltet


== Eksterne lenker ==
VisitNamsskogan – Skorovas