jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Devin the Dude

Devin the dude, er artistnavnet til Devin Copeland (født 4. juni 1970 i Houston, Dallas, USA) er en amerikansk rapper, som har vært aktiv siden 1994. 
Han bidro bl.a, på Dr. Dres album 2001, med låten «Fuck You» sammen med Snoop Dogg og Dr. Dre. Devin the Dude var også med på den omfattende «Up in smoke»-tour, der rappere som Dr. Dre, Snoop Dogg, Eminem, Xzibit, Ice Cube var med. 
I 2007 deltok Devin the Dude på den norsk-chilianske El Axels (aka F'em One) album, It Is Wha It Is.
Devin har også samarbeidet sammen med Oral Bee på låta Wine N Dine ´Em fra 2008 .
Ralph Myerz lagde låta Montana i 2010 sammen med Devin the Dude, Onkl P og Kurupt.
Den norske hiphop-produsenten Håkon Lund har også hatt et mindre samarbeid med Devin the Dude.


== Diskografi ==
The Dude – 1998
Just Tryin' ta Live – 2002
To tha X-Treme – 2004
Waitin' to Inhale – 2007
Landing Gear – 2008
Suite 420 – 2010
Gotta Be Me – 2010


== Eksterne lenker ==
(en) Devin the Dude – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Devin the Dude på Internet Movie Database 
(en) Devin the Dude hos The Movie Database 
(en) Devin the Dude på Apple Music 
(en) Devin the Dude på Discogs 
(en) Devin the Dude på MusicBrainz 
(en) Devin the Dude på Spotify 
(en) Devin the Dude på Songkick 
(en) Devin the Dude på Last.fm 
(en) Devin the Dude på AllMusic 
Devin the Dude på Twitter 
Devin the Dude på Facebook 
Devin the Dude på Myspace 
Devin the Dude på Vimeo
Lars Utne

Lars Utne (født 1862, død 1922) var en norsk billedhugger  fra Hardanger.Utne fikk opplæring av Lars Kinsarvik. Senere studerte han ved Den kongelige norske Tegneskole. Han var åtte år i Berlin der han blant annet arbeidet med utsmykning av Riksdagsbygningen. I Norge er han først og fremst kjent for utsmykningene til Nationaltheatret i Oslo. Skulpturen «Gutten med beltet» er regnet  som det viktigste enkeltverket hans. Griffene på taket av Nasjonalgalleriet er også laget av Lars Utne. Griffen ble i 2012 gjengitt på et norsk frimerke i serien Norsk kunst V.Utne var far til Frithjof Utne, en høyt dekorert sjøkaptein under andre verdenskrig.
I Stavanger er han hedret med Lars Utnes vei som ligger på Stokka.

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Utne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kontaktsjonglering

Kontaktsjonglering er en form for objektmanipulasjon som hovedsakelig fokuserer på bevegelse av objekter, slik som kuler, i permanent kontakt med kroppen. Det har lite til felles med annen sjonglering, og dreier seg typisk om å rulle en eller flere gjennomsiktige kuler på hendene eller armene for å lage visuelle illusjoner, for eksempel en kule som hele tida befinner seg på samme sted i rommet mens den ruller.
Kontaktsjonglering er delt inn i tre hovedteknikker:

Kroppsrulling er manipulasjon av ett eller flere objekter rundt hendene, armene og kroppen, vanligvis uten at objektet blir kasta i det hele tatt.
Håndflatespinning er manipulasjon av to eller flere kuler i hver hånd, hvor minst én av dem er i konstant bevegelse. Kulene kan bli flytta fra en hånd til en annen for å forme vakre mønstre, men de blir veldig sjelden sluppet ut i lufta.
Isolasjonisme er manipulasjon av vanligvis ett objekt (også her vanligvis en kule) slik at objektet ser ut til å stå stille i tid og rom mens sjongløren danser rundt det.Kontaktsjonglering er også kjent under flere andre navn, blant annet "statisk sjonglering", "sfærelek" og "dynamisk manipulasjon".
Andrew Hannah

Andrew Boyd Hannah (født 17. september 1864 i Renton, Dumbartonshire i Skottland, død 17. juni 1940) var en skotsk fotballspiller.
Hannah begynte sin profesjonelle karriere i sin lokale klubb Renton. Han ble i klubben i 5 sesonger, før han ble solgt til West Bromwich i 1888. Her ble han kun en kort stund, før han dro tilbake til Renton. I 1889 byttet Hannah klubb til Everton, hvor han ble i 2 sesonger. Deretter bar det nok en gang tilbake til Renton, hvor han spilte frem til 1892.
I 1892 ble Hannah kjøpt av Liverpool managerne John McKenna og W. E. Barclay. Han fikk sin debut i Liverpools første obligatoriske kamp i Lancashire League, i 8-0 seieren i på Anfield mot Higher Walton 3. september samme år. Han var med på laget som vant ligaen dette året. Hannah var de rødes første lagkaptein, og han spilte alle de 29 kampene Liverpool spilte dette året.
Hannah fikk æren over å være en av de 11 som spilte Liverpools første kamp i The Football League i 2-0 seieren borte mot Middlesbrough Ironopolis på Paradise Ground 2. september 1893. Han spilte 24 av 28 kamper for Liverpool denne sesongen og var med på seieren i 2. divisjon.
Hannah spilte totalt 73 kamper, men scoret kun 1 mål. Målet kom mot Burslem Port Vale i en 2-0 seier 14. april 1894. I oktober 1895 ble han solgt til amatørklubben Kirkintilloch Rob Roy.
Hannah fikk en landskamp for Skottland mens han spilte for Renton. Det var i 5-1 seieren i Edinburgh mot Wales 10. mars 1888.


== Medaljer ==
1892/1893: Lancashire League Vinner.
1892/1893: 2. Divisjon vinner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Profil på LFChistory.net
Den tradisjonelle martinistorden

Den tradisjonelle martinistorden er en rituell, initiatorisk, esoterisk og kristen orden som drives av Rosenkorsordenen A.M.O.R.C. Medlemskap er reservert medlemmer av A.M.O.R.C. som tilhører 9. − 12 Tempelgrad.
Ordenens grader kalles heptad-grader, og opptak i gradene foregår ved rituelle innvielser.


== Historie ==
Under pseudonymet Papus, grunnla Gérard Encausse sammen med Augustin Chaboseau i 1884 en mystisk og okkult orden ved navn Ordre Martiniste.
Encausse og Chaboseau hadde mottatt hver sin Martinist-innvielse gjennom to adskilte kjeder av innviere, som begge gikk tilbake til Louis-Claude De Saint-Martin.
Første verdenskrig ble katastrofal for ordenen. Papus døde på slagmarken i sin tjeneste som lege, og mange andre fremtredende ledere omkom også.
Den 24. juli 1931 ble ordenen gjenopprettet i Frankrike under navnet Ordre Martiniste Traditionnel (OMT) av Augustin Chaboseau, Victor-Émile Michelet og Victor Blanchard.


== Ordenens grader ==


== Stormestre ==
1931−1938: Victor-Émile Michelet
1939−1946: Augustin Chaboseau


== Se også ==
Den tradisjonelle martinist orden (Fransk)
Martinistordenen Ordre Reaux Croix Arkivert 9. oktober 2009 hos Wayback Machine.
Singsakerlinjen

Singsakerlinjen, eller linje 3, var en trikkelinje mellom jernbanestasjonen og Rosenborg i Trondheim.
Den ble bygget i 1927 og nedlagt i 1968. Som alle trikkelinjer i Trondheim var den bygd med meterspor.
Opprinnelig gikk linjen til Ankers gate, 1935 ble den forlenget til Asbjørnsens gate og 1955 ble det bygget en sløyfe til Rosenborg og tilbake til Ankers gate.


== Baneeffekten ==
Da banen ble betjent av trikker frem til 1968 var antallet passasjerer 2,1 millioner. I 1969 da den samme traseen ble betjent av buss, falt passasjertallet til 1,6 millioner. En reduksjon på 24 prosent. Den samme traseen ble betjent av den gang bussrute nr 3, senere nr 63. Busslinje nr 3 kjørte fra trikkenedleggelsen en endret trasé en tid, før man endret traseen tilbake tilsvarende trikkens trasé. Den fikk nr. 63 etter nedleggelsen av trikkelinje nr. 1 Lade-Lian i 1988. Dette på grunn av at bussen over Ladehammeren var bussrute nr. 4 og ble endret til bussrute nr. 3 slik at den gikk over Ladehammern istede. Bussrute nr. 4 ble så satt inn til å kjøre av trikkens gamle trase fra Sentrum til Lade. 
Den endret fra 2013 delvis trase fra å kjøre sløyfen Ankers gt. - Asbjørnsens gt. - Rosenborg til å kjøre fra Ankers gt. rett til Rosenborg i begge retninger. Dette på grunn av at rute 63 ble forlenget fra Singsaker til Strindheim.
Ved opprettelse av nye bussruter i 2019 fikk den igjen nytt nr. og ble endret fra rute nr. 63 til rute nr. 25 Hurtigbåtterminalen - Sentrum - Singsaker - Vikåsen. 


== Linjekart ==


== Eksterne lenker ==
(en) Singsakerlinjen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Randy Barnes

Randy Barnes (fullt navn: Eric Randolph Barnes) (født 16. juni 1966 i Charleston i Vest-Virginia i USA) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver. Han er også verdensrekordholder i kulestøt, både utendørs og innendørs. Han har olympisk sølv fra 1988 og ble olympisk mester i 1996.


== Biografi ==
Barnes er født i Charleston, West Virginia. Han var tidlig atletisk, og mens han gikk på St. Albans High School (videregående) drev han både med amerikansk fotball og bryting, før han begynte med kulestøt. Siste skoleåret, i 1985, støtte han ungdomskula på 5,44 kg hele 20,36 m. Dette gav Barnes fullt idrettsstipend ved Texas A&M University i byen College Station. Barnes slo skolerekorden til skolens olympiske mester fra 1968, Randy Matson, med 21,88 m (nå med seniorkula på 7,26 kg).
Barnes dro til 1988-lekene i Seoul som outsider, men ledet konkurransen med olympisk rekord og 22,39 m. Østtyskeren Ulf Timmermann hadde tidligere samme år støtt kula over 23 meter, og klarte 22,47 m i konkurransens siste støt.
Den 20. januar 1989 satte Barnes ny innendørs verdensrekord i Los Angeles med 22,66 m. Den 20. mai 1990 slo han Timmermanns to år gamle rekord med 6 centimeter, da kula landet på 23,12 meter. Bare seks dager senere støtte han tidenes nest lengste kulestøt med 23,10 m, under et stevne i San Diego. Det ryktes at Randy Barnes hadde treningsstøt opp mot 24 meter denne våren. Under en konkurranse i Malmö 7. august samme år testet Randy Barnes positivt på metyltestosteron, et anabolt steroid. Barnes tok saken til retten for å få utestengelsen opphevet, men han fikk 27 måneder. Dette gjorde at han ikke fikk være med i Barcelona 1992, hvor Barnes' tidligere treningspartner og studiekamerat ved Texas A&M, Mike Stulce, vant OL-gullet.
I hundreårslekene i Atlanta i 1996 vant Barnes og ble olympisk mester. I 1998 testet han igjen positivt for bruk av dopingmiddel, denne gang for androstenedione, et supplement som selges over disk i USA. (Det samme stoffet som baseballstjernen Mark McGwire også ble anklaget for å bruke.) Barnes forsøkte igjen å bedyre sin uskyld. Denne gang mente han at han ikke var klar over at stoffet var på dopinglisten, men han ble utestengt på livstid.


== Randy Barnes i internasjonale mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Randy Barnes – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Randy Barnes – Olympedia 
(en) Randy Barnes – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Randy Barnes – World Athletics 
(en) Randy Barnes – Track and Field Statistics 
Randy Barnes egen nettside
www.sporting-heroes.net om Randy Barnes
.ht

.ht er Haitis nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for Internett.


== Se også ==
Domenenavn
Landskoder (internett)
Toppnivådomene


== Eksterne lenker ==
IANA .ht whois informasjon
Registreringsnettsted for .ht domenet
Hærens intendantur

Hærens intendantur, forkortet HI,  er den del av Hæren som er ansvarlig for skaffe forsyninger og bringe disse til avdelingene som skal bruke dem. Tidligere var man mest bekymret for fordelingen av brød, høy og brennevinsrasjoner. I dag er hovedutfordringene å fordele mat, vann, diesel og ammunisjon. I dag er Hærens intendantur en del av logistikkvåpenet.
Intendanturregimentets virksomhet ble flyttet fra Gardermoen flyplass til Trenregimentet på Sessvollmoen i 1994.
Generalintendanten er øverste leder av intendanturen.


== Eksterne lenker ==
Søkbar kopi av Hærens intendantur 1825-2000 : historiske glimt
Våpenartene i den norske hæren
Jim og Tim Possible

James «Jim» Possible jr. og Timothy «Tim» Possible er oppdiktede figurer i Disneys tegnefilmserie Kim Possible. Begge har samme stemme, og den gis av Shaun Fleming (sesong 1-3) og Spencer Fox (sesong 4) på engelsk. På norsk spilles de av Mads Launy og Marcus Ravneberg.


== Om Jim og Tim ==
Jim (grønn skjorte) og Tim (rød skjorte) er Kims yngre tvillingbrødre. De er barnegenier med en hang til sprø oppfinnelser og å plage storesøstra. De er begge oppkalt etter faren, Dr. James Timothy Possible, eller Jim Tim Possible. De refereres ofte til som «tverder» (Kims idé, en blanding av «tvillinger» og «nerder»). Bortsett fra fargene på skjortene deres, er eneste måten å skille dem fra hverandre på at Tim har noen flere (og mindre) pigger i håret. Jim og Tim var 10 år gamle da serien begynte. I sesong 4 er de 12, og framstår som en god del eldre også (de har muligens gjennomgått bråvekst i løpet av sommeren).
Til likhet med faren, later de til å mangle grunnleggende sunn fornuft og gjør ting som man kan sette spørsmålstegn ved, som å fyre av raketter innendørs (I tide og utide) og å ale opp mutantbier som morsdagsgave («Mother's Day»). Selv om de for det meste terroriserer Kim, reddet de både henne og Shego fra Doktor Drakken ved å slå av hjernekontrollchipene de hadde i pannen («The Twin Factor»). De deltok også på oppdrag med Kim i «A Very Possible Christmas», «Showdown at Crooked D» og «Sick Day». Det virker som de liker Ron, som er den eneste gutten som kan tilbringe tid med Kim uten å bli plaget av tvillingene, muligens fordi vennskapet deres strekker seg lengre tilbake enn tvillingene selv. De anser Ron som en del av familien.
Standardfrasen deres er at Tim sier «Hicka-Bicka-Boo?», hvorpå Jim svarer «Hoo-Sha!». Ingen andre aner hva dette betyr, noe som kan være en henvisning til at tvillinger ofte utvikler egne språk de kun forstår selv.
I den alternative fremtiden i filmen I tide og utide er voksenutgavene av Jim og Tim høye, muskuløse motstandskrigere som kjemper mot den Høyeste høye. De er venner med Wade og er langt mer voksne enn deres tidsreisende søster skulle tro. Kjøretøyet deres, Kimminatoren, ble oppkalt etter henne.


== Eksterne lenker ==
kimpossible.wikia.com om James og Timothy Possible (engelsk)
Sørdynastiene

Sørdynastiene  (kinesisk: 南朝, pinyin:  Nán Cháo) var Liu Song, Det sørlige Qi, Liang-dynastiet og Chen-dynastiet. Deres hovedstad var Jiankang (skjønt Det sørlige Qis hovedstad i en kort periode var Jiangling (江陵, det moderne Jingzhou i Hubei) under  keiser He av Det sørlige Qi og keiser Yuan av Liang. Også de senere Vest-Liang-herskerne (keiser Xuan, keiser Ming og keiser Jing) la sine hovedsteder til Jiangling, og Xiao Zhuang, som noen historikere anser som en Liang-keiser, hadde Yingcheng (郢城, i moderne Wuhan i Hubei) som hovedstad.


== Herskerne av Sørdynastiene ==


== Nan Liang-dynastiet 555-587 ==


== Litteratur ==
«Marginalia to The Histories of The Northern Dynasties». Harvard Journal of Asiatic Studies. 3 (3/4): 223–253. 1938. JSTOR 2717776. 
«Marginalia to The Histories of The Northern Dynasties». Harvard Journal of Asiatic Studies. 4 (3/4): 230–283. 1939. JSTOR 2717776. 
Medieval Chinese Warfare, 300–900. ISBN 0-415-23954-0. 
Ebrey, Patricia Buckley; Walthall, Anne; Palais, James B. (2006). East Asia: A Cultural, Social, and Political History. Boston: Houghton Mifflin. ISBN 978-0-618-13384-0. 
China between Empires: The Northern and Southern Dynasties. Harvard University Press. 2009. ISBN 978-0-674-02605-6. 
Miller, Roy Andrew (1959): Accounts of Western Nations in the History of the Northern Chou Dynasty. University of California Press.
Wright, Arthur F. (1959). Buddhism in Chinese History. Stanford: Stanford University Press.
Uanstendig forslag

Uanstendig forslag er en dramafilm fra 1993, regissert av Adrian Lyne og med Robert Redford, Demi Moore og Woody Harrelson i hovedrollene. Filmen er basert på en roman av Jack Engelhard.


== Handling ==
Barndomskjærestene David og Diana Murphy (Harrelson og Moore) er gift og reiser til Las Vegas i det håp at de kan vinne nok penger til å realisere Davids fantasiprosjekt innen arkitektur. Etter å ha spilt bort pengene de hadde lånt av Daivid's far for å delvis betale banken det de skyldte så dde ikke skulle miste huset, møter de på milliardæren John Gage (Redford). John faller fullstendig for Diana, og tilbyr David en million dollar for å tilbringe natten med henne. Etter en vanskelig natt bestemmer David og Diana seg for å takke ja til tilbudet, og de signerer en kontrakt med Gage dagen etter. Gage flyr Diana til en privat båt, og det antas at avtalen utføres der.
Selv om han håpet at han skulle glemme hele greia, blir David mer og mer usikker på sitt forhold til Diana, og etter hvert oppslukt av frykten for at hun fortsatt er involvert med Gage. På grunn av denne spenningen i forholdet tar David og Diana ut separasjon. Gage dukker opp igjen og går etter Diana med fornyet håp. Selv om hun motstår i begynnelsen, gir hun etter hvert etter og tilbringer tid med ham, helt til et forhold utvikler seg. David forstår i mellomtiden at han ikke greier seg uten sitt livs kjærlighet, og da Diana søker om skilsmisse, forsøker David å vinne henne tilbake en siste gang.
Gage ser hvordan Diana ser på David, og forstår at selv om hun ble hos ham, ville forholdet deres aldri bli så intenst som det forholdet hun hadde med David. Han innbiller henne at hun er den siste i en lang rekke «million dollar-jenter», og hun forlater ham til fordel for David.


== Rolleliste ==


== Priser ==
Filmen ble nominert til hele syv Golden Raspberry Awards under den 14. Razzie-utdelingen, og vant prisene for verste film, verste mannlige birolle og verste manus.
Uanstendig forslag ble også nominert til tre MTV Movie Awards i 1994, der den til slutt vant èn pris, prisen for beste kyss.


== Eksterne lenker ==
(en) Uanstendig forslag på Internet Movie Database 
(no) Uanstendig forslag hos Filmfront 
(sv) Uanstendig forslag i Svensk Filmdatabas 
(da) Uanstendig forslag i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Uanstendig forslag på Allociné 
(nl) Uanstendig forslag på MovieMeter 
(en) Uanstendig forslag på AllMovie 
(en) Uanstendig forslag på Turner Classic Movies 
(en) Uanstendig forslag på Rotten Tomatoes 
(en) Uanstendig forslag på Metacritic 
Fullstendig liste over skuespillere som ble vurdert til de ulike rollene i filmen
Munkebakken

Munkebakken (oppført 1916) er en eiendom på Lysaker i Bærum, kjent som Norges dyreste. Den var opprinnelig kalt Store G.


== Bakgrunn ==
Eiendommen er på 77 mål og har flere hundre meter strandlinje. Hovedhuset er på omtrent 2 000 kvadratmeter. I tillegg til hovedhuset er det to portnerboliger, stall og garasjeanlegg på ca. 1 000 kvadratmeter på området.  Nærmeste naboer i dag er et hotell (SAS/Clarion) og Polhøgda der Fridtjof Nansen bodde frem til sin død i 1930.

Hovedhuset ble tegnet av Arnstein Arneberg for Rasmus Meyer (1858–1916) fra Bergen, som ville ha et hus når han og/eller barna var i Oslo, samt et sted der han kunne stue unna deler av sin store Rasmus Meyers samlinger, som han ikke fikk plass til i hjembyen.  Det var datteren Gerda Meyer, gift med skipsreder Otto Nyquist (1878–1954) som tilsist ble de første eiere, da Rasmus ble syk.  Etter to års bygging, stod det ferdig i 1916, med fasade i rød teglstein, hvite vinduer, rødt tegltak og hugget granitt til listverk, omramminger og fundament.  Ifølge Christian Norberg-Schultz var det tydelig at Arneberg hadde vært i Sverige i mange år.Etter finanskrisen (Krakket i 1929) så Nyquist seg nødt for å selge unna. I 1930 ble det kjøpt av skipsreder Niels Werring (1897–1990) som foretok en større omarbeiding i 1931. Han eide det til sin død i 1990. Neste eier ble  Einar Nagell-Erichsen (født 1958) som kjøpte det i 1995 for 45 millioner kroner gjennom selskapet Timothy der også søsteren Wibecke Nagell-Erichsen (født 1959) satt.  Da han for å kvitte seg med noe gjeld, ville selge det i 2004 ble eiendommen vurdert som neste statsministerboligen. Ifølge arkitekt Ole Wiig ville det bare koste rundt 150 millioner å pusse den opp (mot slottets 250 millioner). Likevel valgte man da noe i Parkveien, som jo er mye nærmere. Så, neste eier ble finansmannen Arne Fredly som kjøpte for 90 millioner i 2004. Han solgte i 2007 til Aker for 175 millioner i juni 2007, men Fredly angret salget og kjøpte eiendommen tilbake i oktober samme år – ifølge Finansavisen for over 200 millioner.

 
Allerede etter Werrings død i 1990 ble eiendommen forsøkt delvis fredet av Viken. Også Fredly har de senere år vært utsatt for forsøk på fredning, først av Riksantikvaren i 2008 som ble opphevet av Miljødepartementet, og i 2011 da Bærum kommune ville anlegge en offentlig sti i strandsonen, som Fredly godtok. I 2013 ble det kjent at Nico Widerberg laget en 4,5 meter høy statue står i parken.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Munkebakken, Bærum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Munkebakken». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Helene Waage

Helene Waage (født 24. september 1966) er en norsk folkemusiker, vokalist og 
cellist.
Etter utdannelse ved Norges musikkhøgskole og Universitetet i Oslo har hun spilt frilans, samt vært fast i Gjertruds sigøynerorkester (1989–) og gruppa Glima med Ragnhild Knutsen og
Torunn Raftevold Rue.
Hun var sentral barokkcellist på Ragnhild Furholt's ...på alle strengjer (2001) sammen med Leiv Solberg.  Hun har også medvirket på utgivelse med
Shine Dion (Wyn, 2002).
Hun er rektor ved musikkskolen i Sauherad (2003–).


== Referanser ==
Vanlig hjortesvin

Vanlig hjortesvin (Babyrousa babyrussa) er et klovdyr i slekten hjortesvin (Babyrousa). Dette dyret lever på øya Buru (Molukkene) øst for Sulawesi i Indonesia.
Vanlig hjortesvin blir også kalt gyllet hjortesvin og håret hjortesvin. Dette fordi denne arten har ca. 5 cm lang gyllen behåring over kroppen. Dette dyret er det fysisk minste av hjortesvinene.
Hjortesvin er et dyr man stort sett finner i regnskogen. De lever blant annet av den giftige tangifrukten og tar et gjørmebad som inneholder de rette stoffene som nøytraliserer giften. Hjortesvin har hoggtenner som vanlige vortesvin, men har også en hornvekst over snuten.


== Eksterne lenker ==
(en) vanlig hjortesvin i Encyclopedia of Life 
(en) vanlig hjortesvin i Global Biodiversity Information Facility 
(en) vanlig hjortesvin hos Fossilworks 
(en) vanlig hjortesvin hos ITIS 
(en) vanlig hjortesvin hos NCBI 
(en) Kategori:Babyrousa babyrussa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Babyrousa babyrussa – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Babyrousa babyrussa – detaljert informasjon på Wikispecies
Spandau Ballet

Spandau Ballet er en britisk musikkgruppe med storhetstid på 1980-tallet, som var kjennetegnet av en blanding av synth-pop, funk og soul. Gruppen var en eksponent for new romantic-sjangeren, hvor de også la vekt på denne sjangerens kjennetegn med visuell fremtoning, men har også klare new wave-elementer.
Gruppen hadde 15 singler på topp 20 i England, hvorav ni av disse på topp 10. De opptrådte på «Top of the Pops» 18 ganger og solgte over 20 millioner album på verdensbasis. De deltok både i Band Aid og Live Aid. I Storbritannia hadde de blant annet sju utsolgte konserter på Wembley, med tilsammen 700 000 tilskuere.


== Diskografi ==
Journeys To Glory 1981  #5
Diamond 1982  #15
True 1983  #1  #19
Parade 1984  #2  #50  #4
Through the Barricades 1986  #7
Heart Like A Sky 1989  #31
True 2003 20.-årsjubileum


== Eksterne lenker ==
(en-GB) Offisielt nettsted 
(en) Spandau Ballet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Spandau Ballet på Internet Movie Database 
(en) Spandau Ballet på Apple Music 
(en) Spandau Ballet på Discogs 
(en) Spandau Ballet på MusicBrainz 
(en) Spandau Ballet på Spotify 
(en) Spandau Ballet på Songkick 
(en) Spandau Ballet på Last.fm 
(en) Spandau Ballet på Genius — sangtekster 
(en) Spandau Ballet på AllMusic