jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Empoli FC

Empoli Football Club er en italiensk fotballklubb fra Empoli, Toscana.


== Historie ==
Empoli ble grunnlagt i 1920, men spilte ikke sin første offisielle kamp før i 1921.
Empoli har brukt de siste årene til å pendle mellom Serie A og Serie B. Sesongen 2006–2007 var imidlertid Empoli en av de store positive overraskelsene, og laget var lenge med i kamp om 4.-plassen og Mesterligaspill, men endte til slutt på 7.-plass, og dermed var de kvalifisert for UEFA-cupen. De er det 23. italienske laget som deltar i en av de tre store europeiske turneringene.


== Spillerstall ==
Oppdatert 5. oktober 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Kjente spillere ==
 Marc Bresciano
 Antonio Di Natale
 Massimo Maccarone
 Vincenzo Montella
 Tomasso Rocchi
 Francesco Tavano
 Luca Toni
 Marcelo Zalayeta
 Amauri


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Empoli FC – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gråsteinbit

Gråsteinbit (Anarhichas lupus) er den største arten av gruppen steinbiter. 
Tennene skiller den fra andre steinbitarter. Begge kjevene er utstyrt med sterke kjegleformete fortenner, to rader med store ruglete jeksler på sidene, og to rekker med lignende jeksler i midten av ganen. Disse tennene bruker steinbiten til å knuse de harde ryggskjoldene og skjellene til krepsdyr og bløtdyr som den før seg på. Den liker å gjemme seg blant steiner, og det ligger ofte skallrester fra bytte strødd rundt. 
Dykkere som møter på den under vann rapporterer at den er temmelig harmløs i møte med mennesker. Men fiskere som drar den opp i båten må passe seg ettersom den blir ganske aggressiv og biter seg fast i det den skulle finne.
Den 27. juni 2007 ble det fanget en gråsteinbit på 22,84 kg med stang ved Hasvik i Finnmark


== Litteratur ==
Torsvik, Mortensen, Nedreaas (red.) Fiskeribiologi ISBN 82-529-1720-8


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gråsteinbit – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Gråsteinbit i Encyclopedia of Life 
(en) Gråsteinbit i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gråsteinbit hos Artsdatabanken 
(sv) Gråsteinbit hos Dyntaxa 
(en) Gråsteinbit hos FishBase 
(en) Gråsteinbit hos ITIS 
(en) Gråsteinbit hos NCBI 
(en) Kategori:Anarhichas lupus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Anarhichas lupus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Anarhichas lupus – detaljert informasjon på Wikispecies
Garage Inc.

Garage Inc. er et samlealbum av Metallica, utgitt i 1998. Albumet består av nyinnspilte coverversjoner av gamle låter Metallica spilte da de fortsatt var et garasjeband. Noen av sporene inneholder flere sanger. «Mercyful Fate» er en medley bestående av fem Mercyful Fate-sanger:

«Satan's Fall»
«Curse of the Pharaohs»
«A Corpse Without Soul»
«Into the Coven»
«Evil»«Sabbra Cadabra» er egentlig en kombinasjon av «Sabbra Cadabra» og en annen Black Sabbath-låt, «A National Acrobat».


== Sporliste ==


=== CD 1 ===
(Disse sporene ble innspilt i 1997/1998) 

«Free Speech for the Dumb» (Maloney, Morris, Roberts, Wainwright) – 2:35 (Discharge)
«It's Electric» (Harris, Tatler) – 3:33 (Diamond Head)
«Sabbra Cadabra» (Black Sabbath) – 6:20 (Black Sabbath)
«Turn the Page» (Seger) – 6:06 (Bob Seger)
«Die, Die My Darling» (Danzig) – 2:29 (The Misfits)
«Loverman» (Cave) – 7:52 (Nick Cave and the Bad Seeds)
«Mercyful Fate» (Diamond, Shermann) – 11:11 (Mercyful Fate)
«Astronomy» (Bouchard, Bouchard, Pearlman) – 6:37 (Blue Öyster Cult)
«Whiskey in the Jar» (Traditional) – 5:04 (Thin Lizzy)
«Tuesday's Gone» (Collins, VanZant) – 9:05 (Lynyrd Skynyrd)
«The More I See» (Molaney, Morris, Roberts, Wainwright) – 4:48 (Discharge)


=== CD 2 ===
(Disse sporene er en samling av B-sider fra artister Metallica ble inspirert av i bandets tidligste år.)

«Helpless» (Harris, Tatler) – 6:38 (Diamond Head)
«The Small Hours» (Holocaust) – 6:43 (Holocaust)
«The Wait» (Killing Joke) – 4:55 (Killing Joke)
«Crash Course in Brain Surgery» (Bourge, Phillips, Shelley) – 3:10 (Budgie)
«Last Caress/Green Hell» (Danzig) – 3:29 (The Misfits)
«Am I Evil?» (Harris, Tatler) – 7:50 (Diamond Head)
«Blitzkrieg» (Jones, Sirotto, Smith) – 3:36 (Blitzkrieg)
«Breadfan» (Bourge, Phillips, Shelley) – 5:41 (Budgie)
«The Prince» (Harris, Tatler) – 4:25 (Diamond Head)
«Stone Cold Crazy» (Deacon, May, Mercury, Taylor) – 2:17 (Queen)
«So What?» (Anti-Nowhere League) – 3:08 (The Anti-Nowhere League)
«Killing Time» (Sweet Savage) – 3:03 (Sweet Savage)
«Overkill» (Clarke, Kilmister, Taylor) – 4:04 (Motörhead)
«Damage Case» (Clarke, Farren, Kilmister, Taylor) – 3:40 (Motörhead)
«Stone Dead Forever» (Clarke, Kilmister, Taylor) – 4:51 (Motörhead)
«Too Late Too Late» (Clarke, Kilmister, Taylor) – 3:12 (Motörhead)


== Personell ==
Kirk Hammett – Gitar
James Hetfield – Gitar, vokalist
Jason Newsted – bass
Lars Ulrich – Trommer
Cliff Burton – Bass («Blitzkrieg» og «Am I Evil?»)Andre medvirkende

John Popper – Munnspill («Tuesday's Gone»)
Jerry Cantrell – Spesiell gjest («Tuesday's Gone»)
Sean Kinney – Spesiell gjest («Tuesday's Gone»)
Les Claypool – Banjo («Tuesday's Gone»)
Pepper Keenan – Spesiell gjest («Tuesday's Gone»)
«Big» Jim Martin – Spesiell gjest («Tuesday's Gone»)
Gary Rossington – Gitar («Tuesday's Gone»)


== Listeplasseringer ==
Album

Singler


== Priser ==
Grammy Awards


== Eksterne lenker ==
(en) Garage Inc. på Discogs 
(en) Garage Inc. på MusicBrainz 
(en) Garage Inc. på Spotify 
(en) Garage Inc. på AllMusic
Piece by Piece

Piece by Piece er Katie Meluas andre album. Albumet ble utgitt i september 2005. Det ble utgitt singler av sangene «Spider's Web», «I Cried for You» og «Nine Million Bicycles».


== Sporliste ==
«Shy Boy»
«Nine Million Bicycles»
«Piece By Piece»
«Halfway Up The Hindu Kush»
«Blues In The Night»
«Spider's Web»
«Blue Shoes»
«On The Road Again»
«Thank You, Stars»
«Just Like Heaven»
«I Cried For You»
«I Do Believe In Love»


== Se også ==
Call Off the Search, Katie Meluas første album


== Kilder ==

(en) Piece by Piece på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Piece by Piece på Discogs 
(en) Piece by Piece på MusicBrainz 
(en) Piece by Piece på Spotify 
(en) Piece by Piece på Spotify 
(en) Piece by Piece på Spotify 
(en) Piece by Piece på AllMusic
Brudebuketten

Brudebuketten er en norsk filmkomedie fra 1953. Regien er av Bjørn Breigutu. Egil Monn-Iversen har laget musikken og hovedrollene spilles av Randi Kolstad, Lalla Carlsen og Per Aabel.
Filmen handler om ei søt og naiv jente som ikke kan bestemme seg for hvem av sine tre beilere hun skal velge. Her debuterer sanggruppa The Monn Keys på film med sangen «Den gyldne middelvei».


== Handling ==
Siv Blom går i søvne, og en natt legger hun seg i sengen til kunstneren Picasso. De blir et par, men når han får stipend reiser han sin vei uten henne. Hun begynner å arbeide for selskapet Høyland & Høyland, hvor den yngre sjefen snart forelsker seg i henne. Siv har det så dårlig at hun begynner å gå i terapi, etter råd fra Høyland jr. Besøket gjør imidlertid ting enda verre: Siv begynner å gå baklengs i transe nedover Karl Johan.
Den unge Høyland ser ingen annen utvei enn å sende Siv til Stockholm. Der møter hun sjarmøren Victor Wahlin, men kommer etter hvert på andre tanker igjen. Forvirret reiser hun tilbake til tante Berthe i Oslo, hvis hjem hun ser på som sitt eneste faste holdepunkt i livet.


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brudebuketten på Internet Movie Database 
(no) Brudebuketten i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Brudebuketten hos Filmfront
Megaron

Megaron (gresk: μέγαρον, «stor hall», fra megas, «stor»), flertall megara, er en klassisk arkitektonisk grunnform eller plantype for palassbygninger fra minoisk-mykensk kultur. Det er et kvadratisk eller rektangulært rom, vanligvis med fire søyler som bærer taket og med sidevegger som skyter fram og danner en portal. Fronten var en åpen portal med to søyler og hadde en sentralt, åpent ildsted som ble ventelert gjennom et rundt vindu, koøye, i taket. Det er antatt at herskeren i området, kalt for en wánax, senere anax, hadde sin trone plassert i rommet med ildstedet. På grunn av dette er hovedrommet også kalt for «tronerommet». Det var særskilt egeisk grunnet den åpne forstuen som vanligvis var støttet av søyler. Inngangen var det trekk som bidrar til å adskille megaronen, grunnet dens posisjon som var langs den kortere veggen slik at dybden var lengre enn bredden. Det var ofte mange rom rundt det sentrale megaron, slik som arkivrom, kontorer, rom for å presse olje, verksteder, kermaikkrom, helligdommer, og lager for varer som vin, olje, og hvete.Megaron er en klassisk hustype i antikkens Hellas og blir av mange ansett som å være forløperen til cella i det doriske tempelet. En av de mest kjente megaronene er kongens store mottakshall i palasset i Tiryns. Hovedrommet her hadde en trone mot høyre vegg og et ildsted mellom fire minoiske tresøyler i midten.
En annen er helten Odyssevs’ megaron, som er vel beskrevet i eposet Odysseen.


== Referanser ==
Jørn Lande

Jørn Marumsrud Lande (født 31. mai 1968 på Rjukan i Telemark) er en norsk heavy metal-vokalist best kjent som Jørn Lande eller Jorn. 
Lande er mest kjent som vokalist i det tyske power metal-bandet Masterplan, og for sin solokarriere Jorn. Han begynte tidlig å spille i et band som het «Motgang». I 1998 ble Lande vokalist i Whitesnake-coverbandet The Snakes med  Sid Ringsby og Willy Bendiksen og de tidligere Whitesnake-gitaristene Bernie Marsden og Micky Moody. Marsden og Moody startet i 1999 The Company of Snakes som varte frem til 2004. Samtidig som Tore Moren ble med i The Snakes spilte også nordmennene i bandet Wild Willy's Gang med Ronni Le Tekrø fra TNT. The Snakes ble oppløst i 1999. Året etter startet Lande bandet Jorn. I tillegg var han vokalist i det tyske power metal-bandet Masterplan fra 2001-2006 og 2009-2012.
Lande var solist på fotballsangen «Alt for Norge» som herrelandslaget i fotball spilte inn før VM i fotball 1994. Han var også gjestevokalist på Ayreon-albumet 01011001 (2008). På High Voltage Festivalen i 2010 opptrådte han sammen med Heaven & Hell.
I 2021 deltok han/Jorn i den norske Melodi Grand Prix-konkurransen med "Faith Bloody Faith", men kom ikke til finalen på første forsøk men vant 'Siste sjansen' og nådde den norske finalen på den måten. I finalen gikk han videre til de fire siste deltageren, men røk ut når de to siste deltakeren ble stemt frem.


== Band ==
Pentakill
Masterplan
Jorn
Beyond Twilight
Mundanus Imperium
ARK
Vagabond
The Snakes
Allen / Lande
Wild Willy's Gang
Millenium
Yngwie Malmsteens Rising Force
Avantasia The Scarecrow - Angel of Babylon - The Wicked Symphony - Ghostlights - Lucifer


== Diskografi ==
Se: Jørn Lande diskografi


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jørn Lande – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jørn Lande på Apple Music 
(en) Jørn Lande på Discogs 
(en) Jørn Lande på MusicBrainz 
(en) Jørn Lande på Encyclopaedia Metallum 
(en) Jørn Lande på Spotify 
Jørn Lande på Facebook
Norgesmesterskap

NM omdirigerer hit – det er også en forkortelse for den amerikanske delstaten New Mexico.Et norgesmesterskap (NM) er et arrangement som kårer Norges beste prestasjon innen en konkurranse. Vinneren får tittelen «norgesmester», eller «norsk mester». Betegnelsen «nasjonalt mesterskap» brukes også for slike arrangementer. Mesterskapene er for deltagere fra hele Norge, som konkurrerer i en bestemt øvelse, sport eller annet. Mesterskapene kan kåre individuelle enkeltpersoner som mestre, men også klubber, bedrifter eller organisasjoner. I flere norgesmesterskap deles det ut en kongepokal til beste utøver.

Norgesmesterskap er som regel årlige arrangementer i idretter eller sporter som er organisert under Norges idrettsforbund.
Norgesmesterskap kan arrangeres som et større arrangement over en helg, eller uke (dette er vanligst i individuelle idretter).
Norgesmesterskap kan arrangeres som en cup gjennom en hel sesong, og bygger seg opp mot en finale ved sesongens slutt (dette er vanligst i lagidretter).
Noen norgesmesterskap krever kvalifisering, enten gjennom egne kvalifiserende arrangementer, eller ved resultatbaserte standarder, som kvalifiseringskrav, for deltakelse.Det arrangeres norgesmesterskap, og kåres norske mestere også utenom den organiserte idretten.


== Ulike norgesmesterskap ==
Strengereid

Strengereid er en liten, kystnær tettbebyggelse, ei grend, øst i Arendal kommune. Bebyggelsen er knyttet til matrikkelgården Strengereid. 


== Historie ==
Strengereid var tidligere en skolekrets i Holt kommune, og denne kretsen ble i 1962 overført til nye Moland kommune, som i 1992 ble en del av Arendal kommune.
Stedet har vært bebodd svært lenge. Det er gjort funn av redskaper og boplasser fra steinalderen. Fra tidlig på 1500-tallet til 1797, da lagmannsembetet ble avskaffet, var Strengereid en tingplass, og var derfor et viktig sted. Den dag i dag står fortsatt bygninger fra siste del av 1600-tallet. Blant annet finner vi gårder som opprinnelig var kombinert med redervirksomhet. «Det gamle hus» fra ca. 1700 er vernet etter lov om kulturminner.


== Næringsvirksomhet ==

Strengereid Matbod forsynte i mange år Strengereid og omegn med dagligvarer. Butikken ble nedlagt i 2004.
Tinghaug-haven gartneri selger planter, busker og trær
Strengereid brygge er en høyt etterspurt havn for fritidsbåter, og fungerer også som et rekreasjonsområde.
Agderavisen drev i flere år sin virksomhet fra Strengereid.
Skogbruk og vedproduksjon bedrives fortsatt på Strengereid.
Kommersiell oppdrett og slakt av kaniner ble drevet i en periode på 1990-tallet.


== Frivillige foreninger ==
Strengereid Krets velforening (SKV) og Strengereid idrettslag (SIL) er to aktører i lokalmiljøet. De to foreningene eide og drev sammen Strengereid grendehus som brant ned i 2006.


== Personer knyttet til Strengereid ==
Håvard Rem, forfatter
Mimi Thommessen, visesanger (sommergjest)
Per Aabel skuespiller (sommergjest)
Vendela Kirsebom, modell (sommergjest)
Ferdinand Finne, kunstner (kortere periode)
Lake Champlain Transportation Company

Lake Champlain Transportation Company er et fergeselskap som har tre ruter over Champlainsjøen i Vermont og New York i USA. Det ble grunnlagt i 1826
Selskapet eier åtte ferger.


== Ruter ==
Lake Champlain Transportation Company krysser sjøen på tre steder:

Charlotte, VT – Essex, NY «Southern Crossing».
Burlington, VT – Port Kent, NY «Central Crossing».
Grand Isle, VT – Plattburgh, NY «Northern Crossing».Overfarten tar hhv. 20, 60 og 12min. 


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Lake Champlain Transportation Company – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Table Mountain

Table Mountain, eller Taffelberg, er et platåberg syd for  Cape Town i Sør-Afrika. Fjellets høyeste punkt er Maclear's Beacon 1 086 meter over havet. Toppen av fjellet danner et 3 km langt platå. 
Tafelberg er en populær turistattraksjon i Kappstaden. Ved bergets vestre side fører en taubane opp til platået.
Tafelberg er kjent for sin rike flora, og er fredet som en del av Cape Peninsula nasjonalpark, som igjen inngår i verdensarvområdet Cape floraregion. Det skal finnes 1470 ulike plantevekster på berget, hvorav mange er endemiske. Blant annet finnes det 250 ulike arter av tusenfryd. På fjellet finnes også mange ulike dyrearter, blant annet den besynderlige klippegrevlingen.
Stjernebildet Taffelberg har fått sitt navn fra fjellet.


== Se også ==
Taffelberg (landform)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Table Mountain – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Table Mountain – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Massakren i Örkened

Massakren i Örkened var en viktig begivenhet under den svenske bekjempelsen av snapphanene under den skånske krig, også kjent som Gyldenløvefeiden. Etter slaget ved Landskrona i juli 1677 sitter landskrigen seg fast. Svenskene hadde tatt Blekinge, Halland og det skånske landskapet i midten mellom Landskrona i vest og Kristianstad og kunne dermed dominerer krigen. Men på den andre siden med kysttraktene sårbar for angrep og vitale besittelser som Landskrona under dansk flagg kunne de ikke fordriver danskene uten smertelige tap, det var fremdeles en sterk dansk hær på plass. Snapphaneplaget fikk deretter større viktighet enn før, mest notert i nordlige Skåne og deler av Blekinge.
Siden februar 1677 hadde bekjempelsen av snapphanene fulgt til at Karl XI utsendt trusler om indiskriminerte avstraffelse mot hele sogner. Den meste aktuelle var Örkened sogn som i dag utgjør Lönsboda og omegn av Osby kommune i nordøstlige Skåne nord for Kristianstad på et landskap som het Göinge. Kjernen av snapphanenes territorialer under krigen som de svenske styrkene var angrepet fra.
Til slutt mister Karl XI tålmodigheten ved april 1678 og sendt ut styrker med ordrer om å nedbrenner alle gårder i Örkened sogn hvor alle menn i befolkningen på mellom 15 og 60 år alder skulle drepes. Etter å ha rykket over Osby, Broby og Loshult nådde de sognen bare for å finne ut at de fleste var advaret i tid. 20 menn og gutter blir tatt og slått ihjel. Bare to gårder unnslapp ilden hvorav den ene var skjult av et villnis i en skog. Denne gården som Sporrakulla gård eksister fremdeles i dag.
John Franklin Bardin

John Franklin Bardin (født 30. november 1916 i Cincinnati, Ohio, død 9. juli 1981) var en amerikansk forfatter.
Nesten hele Badins nære familie døde av forskjellige sykdommer i hans barndom. Han ble av økonomiske årsaker tvunget til å oppgi studiene ved University of Cincinnati i sitt første studieår. For å tjene til livets opphold arbeidet han deretter som billettør og utkaster ved en rulleskøytebane. Senere fikk han kontorjobb i en bokhandel, hvor han om natten drev selvstudier. I 1943 flyttet han til New York. Her arbeidet han blant annet som journalist og PR-medarbeider.
I 1946 fikk Bardin publisert sin første bok, den psykologiske kriminalromanen The Deadly Percheron. Hans høye stjerne blant en del krimkjennere, særlig i Storbritannia, hviler nesten utelukkende på denne romanen og de to følgende (The Last of Philip Banter (1947) og Devil Take the Blue-Tail Fly (1948)). Bøkene fikk liten oppmerksomhet ved utgivelsen, men både bøkene og forfatteren ble til en viss grad oppdaget i 1970-årene etter at Julian Symons i 1976 utga alle tre med kommentarer i samlebindet The John Franklin Bardin Omnibus. Bøkene har siden vært i trykk. De to siste av dem er også utgitt på norsk (Enden er nær, Philip Banter (1988) og Melodien som kom tilbake (1979)).
I første halvdel av 1970-tallet flyttet Bardin til Chicago, hvor han arbeidet som magasinredaktør. Bare tre år senere var han tilbake i New York, hvor han levde til sin død 9. juli 1981.
En del av Bardins senere romaner ble utgitt under pseudonymene Gregory Tree og Douglas Ashe.  


== Bibliografi ==
The Deadly Percheron (1946)
The Last of Philip Banter (1947)
Devil Take the Blue-Tail Fly (1948)
The Case Against Myself (1950) (som Gregory Tree)
The Burning Glass (1950)
The Case Against Butterfly (1951) (som Gregory Tree)
A Shroud For Grandmama (1951) (som Douglas Ashe i USA og som Gregory Tree i England)
So Young To Die (1953) (som Gregory Tree)
Christmas Comes But Once A Year (1954)
Purloining Tiny (1978)


=== Oversettelser til norsk ===


== Priser og utmerkelser ==
The Martin Beck Award 1976, for Dimstråk (The Last of Philip Banter og Devil Take the Blue Tail Fly)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Franklin Bardin på Internet Movie Database 
(en) John Franklin Bardin. Fansite
Kuppet i Loshult

Kuppet i Loshult var snapphanenes største bragd under den skånske krigen, også kjent som Gyldenløvefeiden.
Etter den danske-norske hæren gikk på land ved Råå ikke langt fra Helsingborg i juni 1676 måtte den svenske kongen Karl XI trukket tilbake sine fåtallige styrker til baser på Småland. Men det var mye krigsmateriell som måtte reddes og dette tok mer tid enn beregnet. Hundrevis av vogner med ammunisjon, forsyninger og andre midler måtte flyttes til nærliggende samlingssteder i selve Skåne.
Et slik sted var ved Loshult kirke ikke langt fra grensen mot Småland i nordlige Skåne i nærheten av Osby. Der blir over 250 vogner samlet i et tren med ammunisjon, teltutstyr ment for selveste kongen og krigskassen med kobberplater verdt 30 000 rigsdaler som etter dagens sum ment 70 til 80 millioner kroner. Bare tyve soldater bevoktet vognene i ly av kirken den 24. juli 1676 da de blir angripet fra uventet hold.
Bøndene i omegn hadde fått lært at kongens utstyr og krigskassen var ved Loshult kirken så de sendt ut ryttere til Landskrona for å underretter danskene. I mellomtiden blir 150 bønder fra Osby, Loshult, Hästveda og Broby sogn i nordlige Skåne samlet for å angriper vaktstyrken som forgjeves forsøkt å slå tilbake angrepet. Etter 9 var drept, rømte resten over grensen så snapphanene kunne går løs på konvoien av de over to hundre og femti vogner.
Etter krigens slutt prøvde Karl XI å få tak på krigsbyttet som snapphanene hadde tatt i sommeren 1676, men til tross for at flere var arrestert og dømt for deltagelse i kuppet fant man aldri krigskassen. Karl XI benåder alle som var blitt dømt til slutt og måtte oppgir enhver tanke på å finner den fortapte skatten.
Det er ment at kobberplatene hadde blitt gravde ned og deretter gikk tapt så det er mulig at en skatt er å finne i traktene omkring Loshult og Osby. Skattejegerne fram til nå leter etter krigskassens innhold. I 1996 var ti kobberplater funnet nord for Loshult ved tilfeldighet da skogplanting fant sted.
Massakren ved Hyllinge bro

Massakren ved Hyllinge bro fant sted den 29. oktober 1676. En kolonne av sårede og syke danske soldater ble angrepet og drept av Karl XIs hær under den skånske krig.
Etter slaget ved Halmstad den 17. august 1676 sto Karl XI og Christian V med sine hærstyrker ved Åskloster ved elven Viskan i Halland. Karl XI hadde en sterk taktisk posisjon mens Christian V hadde større styrker.
Ded 25. september 1676 brøt danskene opp og dro sørover til det nordlige Skåne der de gikk i vinterkvarter. Men Karl XI med 5 000 menn brøt også opp, og marsjerte til Ljundby i Småland der 10 000 mann var samlet ved midten av oktober. Den 21. oktober rykket de svenske styrkene over grensen til dansk Skåne, og startet en vinterkrig som kom uventet på danskene. Den svenske styrkens første mål var Helsingborg, deretter Malmö hvor de svenske styrkene hadde velfylte lagre.
Ved Hyllinge bro ikke langt fra Helsingborg oppdaget de svenske styrkene en kolonne på rundt 270 sårede og syke danske soldater. Den danske kolonnen var ikke kampdyktig, men de svenske offiserer gav ikke nåde og alle de danske soldatene ble drept.


== Litteratur ==
Claes-Göran Isacsson, Skånska kriget 1675-1679 ISBN 91-88930-87-4