jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ullandhaugtårnet

Ullandhaugtårnet er et telekommunikasjonstårn og landemerke på Ullandhaug i Stavanger. Tårnet ble bygget i 1964 av det daværende Televerket og er 64 meter høyt. Selve toppen av Ullandhaug er en stein som ligger 138,95 moh. ved siden av selve tårnet. Steinen er vel en meter høy slik at toppen av tårnet rager 202 meter over havet, hvilket gjør masten til Stavangers høyeste punkt medregnet byggverk. Tårnet drives nå av Lyse. Det går trapp et par etasjer opp fra bakkeplan til et utsiktsplatå som er åpent for allmenheten. Det er en liten kafé på utsiktsplatået som er åpen fra klokken 12:00 til 15:00 på søndag i månedene februar-juni og august-desember.


== Historie ==
I 1896 ble Haraldstårnet bygget til minne om slaget i Hafrsfjord på plassen der Ullandhaugtårnet ligger i dag. En del av tårnet ble ødelagt under 2. verdenskrig, og resten ble revet i 1963. I 1964 bygde Televerket Ullandhaugtårnet ved restene.
I november 2001  fikk daværende ordfører i Stavanger et brev fra ei fem år gammel jente. Ordføreren tok kontakt med Telenor, som likte ideen og satte den ut i livet. Den 7. desember samme år ble julelysene tent for første gang. Lysene tennes første søndag i advent hvert år og varer hele julen.


== Referanser ==
Wilanów-palasset

Wilanów-palasset (polsk Pałac w Wilanowie) er et barokkpalass i bydelen Wilanów i Warszawa. Det ble oppført i årene 1677–1696 til Polens konge Jan III Sobieski etter tegninger av Augustin Locci, og utbygget av Wilanóws senere eiere. 
Palasset er sammen med sin park og andre omkringliggende bygninger et av den polske nasjonalkulturens mest verdifulle monumenter. Det har overlevd kriger, delinger og okkupasjon uten å miste sin autentiske historiske kvalitet. 
Palassets arkitektur er veldig originalt – det er en blanding av europeisk kunst med gammelpolsk byggetradisjon, der bruken av antikke symboler i palassinteriøret og elevasjonen glorifiserer Sobieski-familien, særlig kongens militære triumfer.
Etter Jan III Sobieskis død i 1696 gikk palasset over til hans sønner, og senere, fra 1720, var palasset sete til de kjente polske magnatfamiliene Sieniawski, Czartoryski, Lubomirski, Potocki og Branicki. I årene 1730–1733 var palasset residens til kongen August II den sterke.
I 1805 ble et av Polens første offentlige museer åpnet i palasset, etter initiativ av dets datidige eier Stanisław Kostka Potocki. Ved siden av en rik samling europeisk og orientalsk kunst hadde museet utstillinger til minne om Jan III Sobieski og den nasjonale storhetstiden.
Etter andre verdenskrig gikk palasset over til staten, og etter grundig renovering og repatriering av kunstverk plyndret av Tyskland under krigen ble det åpnet for offentligheten igjen i 1962.
Carling Academy Brixton

Carling Academy Brixton, også kjent ved sitt tidligere navn Brixton Academy, er et stort konsertlokale i Brixton i London. Det er kapasitet til 4921 tilskuere. 
Bygningen ble reist i 1929 og formelt åpnet 19. august det året, som et av fire Astoria-teatre. Mange av de opprinnelige elementene er bevart, som art deco-interiøret. 
Astoria stengte 29. juli 1972. I september samme år åpnet lokalet igjen under navnet Sundown Centre, men det holdt bare i omkring fire måneder. I mai 1974 ble det søkt om å rive den vernede bygningen (Grade II), og i stedet oppføre et visningsrom for biler og en bensinstasjon. Dette ble det ikke noe av, og bygningen ble holdt ved like. 
I 1981 ble den igjen åpnet som konsertlokale, etter å ha blitt brukt som lager i flere år. Det første arrangementet ved en konsert med UB40. Igjen gikk det dårlig økonomisk, og på grunn av gjeldsproblemer ble lokalet stengt i 1982. Året etter ble det kjøpt av Simon Parkes og gjenåpnet som Brixton Academy. 
Gjennom 1980-årene gikk det stadig bedre. Stjerner som Eric Clapton, Dire Straits, The Police brukte det til øvingslokale, og det ble filmet musikkvideoer med blant annet Wham! og Culture Club. 
I 1995 ble lokalet kjøpt av Break for the Border, som pusset det opp for en halv million pund. Navnet har siden blitt endret for å få med navnet til sponsoren Carling. Lokalet brukes blant annet til utdeling av NMW Awards; denne prisen er også sponset av Carling. 
Nærmeste undergrunns- og jernbanestasjon er Brixton stasjon.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Brixton Academy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Transformers: Cybertron

Transformers: Cybertron er en japansk animasjonsserie om de krigende robotene Transformers som gikk på TV Tokyo i 2005. Den ble også vist på Cartoon Network.


== Handling ==
Den mest forklarende handlingen må være sangen: «Våre verdener er i fare. For å redde dem og galaksen må vi finne de fire Cyberplanetnøklene før Decepticons kan bruke dem til ondskap. Det er vårt oppdrag. Hotshot, Jetfire, Vector Prime, Landmine, Scattershot, Optimus Prime, transformer og sett i gang».
Serien handler om Autobotene som må finne Cybernøklene før Decepticons. Autobotene kommer opprinnelig fra planeten Cybertron, men de måtte flykte fordi det Sorte-Hullet ville ødelagt hele universet. Autobotene flyktet til vår planet, jorden, der de møtte menneskene Cody, Bud og Lorry som er de eneste som kan høre Omegasekvesene til Omegalåsen (Omegalåsen er tingen man skal sette Cybernøklene i). Autobotenes leder er Optimus Prime og Decepticons' leder er Megatron.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Transformers: Cybertron på Internet Movie Database 
(no) Transformers: Cybertron hos Filmfront 
Transformers: Cybertron hos TV.com
Ed Gein

Edward Theodore Gein (født 27. august 1906 i La Crosse County i Wisconsin, USA, død 26. juli 1984 i Madison i Dane County, Wisconsin, USA) var en beryktet seriemorder fra USA. Kun to personer ble bekreftet drept, men det er mistanke om at han drepte totalt seks. I tillegg til drap, stjal han lik fra graver og brukte delene til å lage masker, klær eller møbler. Han lagde også belter av brystvorter, og brukte hodeskaller som suppetallerkener.
16. november 1957 forsvant butikkeieren Bernice Worden. Sønnen hennes fortalte at Gein hadde vært i butikken samme kveld. Da politiet ransakte tomten hans fant de den hodeløse kroppen hennes hengende i et skjul.I huset hans fant de:

fire neser
deler av menneskelige skjeletter
ni masker laget av menneskehud
skåler laget av hodeskaller
ti kvinnelige hoder med toppen skåret av
menneskehud brukt som setetrekk på flere stoler
Mary Hogans hode i en plastpose
Bernice Wordens hode i en striesekk
ni kjønnslepper i en skoboks.
hodeskaller på soverommet hans
organer i kjøleskapet
et par lepper i persiennesnoren
et belte laget av menneskelige, kvinnelige brystvorter
en lampeskjerm laget av ansiktshudDisse tingene ble fotografert og deretter ødelagt.
Påstanden om nekrofili ble benektet av Gein selv, hvor han påpekte at «de luktet for vondt». 
Ed Gein ble utsatt for omfattende psykologiske undersøkelser, og en rekke eksperter fant ut at han led av schizofreni. Han kunne derfor ikke dømmes til fengsel og ble isolert på et mentalsykehus i Wisconsin.
De amerikanske bøkene, med tilhørende skrekkfilmene Psycho fra 1960 og Nattsvermeren fra 1988, samt skrekkfilmen Motorsagmassakren (1974) har hentet sin hovedinspirasjon fra saken om Ed Gein.
Ed Gein døde 26. juli 1984 av hjertesvikt som følge av kreft. Graven hans i Plainfield Cemetery ble jevnlig vandalisert. Flere biter av gravsteinen hans har blitt slått løs og tatt som suvenirer. I 2000 ble gravsteinen stjålet, men i juni 2001 ble den ble funnet igjen og befinner seg nå i et museum i Waushara County.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ed Gein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
ICAO-flyselskapskode

ICAO-flyselskapskode er en kode utsendt av International Civil Aviation Organization (ICAO) til flyselskaper. Kodene er unike for hvert selskap, noe IATAs koder ikke er.
Hvert selskap som driver med kommersiell passasjerflyvning får tildelt både en kode bestående av tre bokstaver og et "Callsign".
Et eksempel er:

Trebokstavskode – CNO
Callsign – SCANOR
Operatør – SAS NorgeEnkelte bokstavkombinasjoner er det ikke mulig å få tildelt grunnet forveksling med andre ting (for eksempel SOS). Andre koder hovedsakelig de som starter med Y og Z er reservert for offentlge instanser.
Koden YYY brukes av fly som ikke har noen kode.


== Se også ==
Liste over ICAO-flyselskapskoder (X)
Serhij Hontsjar

For den russiske ishockeyspilleren, se Sergej GontsjarSerhij Mykolajovytsj Hontsjar (ukrainsk: Сергій Миколайович Гончар, russisk Сергей Гончар – Sergej Gontsjar) født 3. juli 1970 i Rivne) er en ukrainsk tidligere profesjonell landeveissyklist. Han er tidligere verdensmester på tempo, og i 2006 bar han den gule trøya i Tour de France etter en temposeier på den 7. etappen.


== Navnet ==
Navnet hans blir ofte feiluttalt som «Hontsjr», men korrekt uttale er «Gontsjar». Den ukrainske bokstaven Г blir uttalt som «h», mens den russiske bokstaven Г blir uttalt som «g». Selv om han er ukrainsk, velger Gontsjar selv å uttale navnet sitt som en russer ville ha gjort, «Sergej Gontsjar».


== Sykkelkarrieren ==
Tempo-teknikken hans har blitt kritisert, men er likevel meget effektiv. Hontsjar beveger overkroppen frem og tilbake for å få mest mulig ut av de tunge girene. Han er en av verdens beste temposyklister, noe han har bevist både i VM, Tour de France og Giro d'Italia. I 2004 kom han på andreplass i sammendraget i Giro d'Italia.
Den 7. juni 2007 kunngjorde T-Mobile at Hontsjar ikke ville få fornyet sin daværende kontrakt, som var gyldig ut 2007-sesongen. Årsaken var at han ble tatt med «unormale blodverdier» i en intern test i laget tidligere i sesongen. Han fikk derfor ikke delta i Giro d'Italia 2007. T-Mobile påla Hontsjar å ta flere blodprøver, og basert på disse og annen informasjon, ble han 17. juni 2007 sparket fra laget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Serhij Hontsjar – Olympedia 
(en) Serhij Hontsjar – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Serhij Hontsjar – ProCyclingStats 
(en) Serhij Hontsjar – Cycling Archives 
(en) Serhij Hontsjar – Cycling Quotient 
(en) Serhij Hontsjar – CycleBase 
(en) Serhij Hontsjar – TheSports.org
Guillermo Stábile

Guillermo Stábile (1905–1966) var en argentinsk fotballspiller og trener. Han ble toppscorer i fotball-VM 1930. Han spilte bare fire landskamper for Argentina, og scoret åtte mål, alle i det samme VM-sluttspillet hvor Argentina kom til finalen, men tapte for Uruguay. 
Stábile spilte blant annet for SSC Napoli i Italia og trente Argentinas landslag fra 1939 til 1960.


== Eksterne lenker ==
(en) Guillermo Stábile – FIFA 
(en) Guillermo Stábile – Transfermarkt 
(en) Guillermo Stábile – Transfermarkt (manager) 
(en) Guillermo Stábile – WorldFootball.net 
(en) Guillermo Stábile – FootballDatabase.eu 
(en) Guillermo Stábile – FBref
Verdensrekordhistorikk på 100 m medley

Verdensrekorden på 100 meter individuell medley kan bare bli satt i kortbanebasseng (25 meter).


== Herrer ==


=== kortbane ===


== Damer ==


=== kortbane ===


== Se også ==
Deutschland im Herbst

Deutschland im Herbst («Tyskland om høsten») er en tysk film fra 1978 som tar for seg det tyske samfunnet umiddelbart etter den tyske høsten i 1977. Filmen er en collage som delvis består av dokumentariske deler og delvis av scenisk fortellende kortfilmer. Den er et fellesprosjekt laget av 11 regissører som regnes til tradisjonen kjent som ny tysk film, bl.a.  Rainer Werner Fassbinder, Volker Schlöndorff og Alexander Kluge. Arbeidet med filmen begynte før jul i 1977.


== Eksterne lenker ==
(en) Deutschland im Herbst på Internet Movie Database 
(sv) Deutschland im Herbst i Svensk Filmdatabas 
(da) Deutschland im Herbst i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Deutschland im Herbst på Allociné 
(nl) Deutschland im Herbst på MovieMeter 
(en) Deutschland im Herbst på AllMovie 
(en) Deutschland im Herbst på Turner Classic Movies 
(en) Deutschland im Herbst på Rotten Tomatoes
Sarah Wayne Callies

Sarah Wayne Callies (født Sarah Anne Callies 1. juni 1977 i Honolulu i Hawaii) er en amerikansk skuespiller.
Sarah Wayne Callies spiller doktoren Sara Tancredi i FOX serien Prison Break. Hun er også kjent for å ha spilt Lori i tv-serien The Walking Dead.
I 1996 var Sarah nominert for «Best young supporting actress» på «Young artist awards».
Callies har hatt mange både små og store roller før, mest gjesteroller, f.eks i Law and order, Queens supreme og Whisper.
Sarah Wayne Callies fikk sitt første barn, en jente, med ektemannen Josh Winterhalt i juli 2007.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sarah Wayne Callies på Internet Movie Database 
(no) Sarah Wayne Callies hos Filmfront 
(sv) Sarah Wayne Callies i Svensk Filmdatabas 
(da) Sarah Wayne Callies på Filmdatabasen 
(da) Sarah Wayne Callies på Scope 
(fr) Sarah Wayne Callies på Allociné 
(en) Sarah Wayne Callies på AllMovie 
(en) Sarah Wayne Callies hos Turner Classic Movies 
(en) Sarah Wayne Callies hos Rotten Tomatoes 
(en) Sarah Wayne Callies hos The Movie Database
Vilhelm Andreas Wexelsen

Vilhelm Andreas Wexelsen (født 5. juni 1849 i Klæbu, død 9. juli 1909 i Trondheim) var en norsk teolog og Venstrepolitiker. Han var biskop i Trondheim, og kirkestatsråd i to regjeringer. Han var også stortingsrepresentant i fem perioder, og ordfører i to kommuner.
Wexelsen ble cand.theol. ved Universitetet i Oslo i 1872. Han var sokneprest i Kolvereid fra 1877 til 1884, og i Overhalla fra 1884 til 1891. Han var ordfører i Kolvereid fra 1878 til 1884, og ordfører i Overhalla 1889 til 1891. 
Han var stortingsrepresentant i fem perioder 1882-91 og 1894-1899; først for Nord-Trøndelag (Nordre Trondhjems amt), deretter for kjøpstedene Trondhjem og Levanger. Wexelsen ble regnet som grundtvigianer. I 1884 framsatte han sammen med Lars Oftedal og fire andre stortingsmenn et forslag som blant annet gikk ut på at lekfolk skulle få tale i kirkene. Forlaget ble vedtatt av Stortinget, men ikke sanksjonert av departementet.Han var kirkeminister fra 1891 til 1893, og fra 1898 til 1903. 


=== Wexelsen-plakaten ===
I 1898 sendte han ut "Instruks angaaende brugen af lappisk og kvænsk som hjælpesprog ved undervisningen i folkeskolen, hvor dette af kirkedepartementet er tilladt i henhold til landsskolelovens § 73, 2 led." Ifølge denne instruksen skulle samiske og kvenske elever bare undervises på norsk. Samisk og kvensk skulle "ikke Bruges i videre udstrækning, end forholdene gjør uomgjængelig fornødent." Denne fornorskingsinstruksen var gjeldende til 1963, og ble etter ministeren kalt "Wexelsen-plakaten".


== Biskop og skoledirektør ==
I 1905 ble han biskop i Trondheim, som biskop foresto han kroningen av kong Haakon og dronning Maud i 1906.
Wexelsen var også skoledirektør i Trondhjems stift fra 1896 til 1898, og formann for fattiglovkommisjonen av 1896.


== Familie ==
Han var sønn av presten Frederik Wexelsen og far til blant andre revykunstneren Per Kvist og Anna Beate Evang. Han var bestefar til Karl Evang og Wilhelm Evang.


== Se også ==
Fornorskning av samer


== Bibliografi ==
Fra presten Fredrik Wexelsens liv og gjerning, 1904
Folkekirke og kirkeforfatning, 1908


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vilhelm Andreas Wexelsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Vilhelm Andreas Wexelsen hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Politiske taler av Vilhelm A. Wexelsen, virksommeord.uib.no
Farafra

Farafra (arabisk: لفرافرة) er den minste oasen i Matruh-regionen i den nordvestlige delen av Egypt. Den ligger i Den libyske ørken, omtrent midtveis mellom oasene Dakhla og Bahariya. 
I Farafra ligger én landsby, med anslagsvis 5 000 innbyggere (2002), og den er for det meste bebodd av lokale beduiner. Deler av landsbyen har komplette kvarterer med tradisjonell arkitektur; enkel, glatt og jordfarget. I nærheten av Farafra finnes også de varme kildene ved Bir Setta og El-Mufid-sjøen.
Farafras hovedattraksjon er den Hvite ørken (kjent som Sahara el Beyda, hvor ordet sahara betyr «ørken»). Egypts hvite ørken ligger 45 km nord for Farafra. Ørkenen har en hvit, fløteaktig farge og massive klippeformasjoner av kritt, dannet av sandstormene i området. Farafraørkenen er et populært sted for campingturer for mange skoler i Egypt.


== Eksterne lenker ==
Reiseguide Arkivert 1. februar 2011 hos Wayback Machine.
Ernst Bojesen

Ernst Bojesen (1849–1925) var en dansk redaktør og forlegger.Bojesen var direktør i Nyt Nordisk forlag inntil dette i 1903 ble slått sammen med Gyldendal. Fra 1903 til 1914 var han en av to direktører i Gyldendal. 
Som forlegger og redaktør utga han blant annet juleheftene Børnenes juleroser (1884–1930) og dets enklere halvsøster Juletid (1894–1944), og vittighetsbladet Blæksprutten.


== Referanser ==
Hammersmith Apollo

Hammersmith Apollo er et konsert- og teaterlokale i Hammersmith i London. Det ble åpnet i 1932 og var opprinnelig kjent som Gaumont Palace Hammersmith. I 1962 fikk det navnet Hammersmith Odeon, et navn mange fortsatt bruker enten fullt ut eller i form av kortversjonen Hammy-O. 
Det het så en kort periode Labatt's Apollo etter at en sponsoravtale ble inngått med Labatt, og fikk så navnet Hammersmith Apollo. I 2002 fikk det nok en gang nytt navn, Carling Apollo, på grunn av en sponsoravtale med Carling. I 2006 gikk man tilbake til navnet Hammersmith Apollo. 
Lokalet har 5039 seter og 3632 ståplasser. Det brukes både til konserter og andre forestillinger.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hammersmith Apollo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Norske rekorder i svømming

Norske rekorder i svømming godkjennes offisielt fra Norges Svømmeforbund.


== Gjeldende norgesrekorder ==


=== Langbane ===


==== Menn ====


==== Kvinner ====


=== Kortbane ===


==== Menn ====


==== Menn (bestenotering landslag) ====


==== Kvinner ====


==== Kvinner (bestenotering landslag) ====


== Se også ==
Norske juniorrekorder i svømming
Nordiske rekorder i svømming
Europeiske rekorder i svømming
Olympiske rekorder i svømming
Verdensrekorder i svømming


== Referanser ==


== Kilder ==
medley.no: Norske rekorder i svømming Arkivert 21. desember 2018 hos Wayback Machine.
Nytrømoen

Nytrømoen er et idrettsanlegg på Tynset. Det inneholder klubbhus, fotballbane med naturgras, friidrettsanlegg, kunstgrasbane og skøytebane (vinter). Kunstgrasbane ble bygget i 2006 og hadde offisiell åpning 20. mai 2007. Anlegget eies av Tynset Idrettsforening. 


== Noter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tynset Idrettsforening (eier)
Nytrømoen kunstgrasbane på Tynsetidrett.noFotballNytrømoen idrettsplass på Norges fotballforbund's nettsiderSkøyter(en) Nytrømoen – Profil og resultatoversikt på SpeedSkatingNews.info.
«Tynset N – Nytromoen Idrettsplass» (engelsk). Skatebase.com. Arkivert fra originalen 18. januar 2004. Besøkt 18. mai 2014.
Wilhelm Bøckman

Peter Wilhelm Kreydahl Bøckman (født 6. august 1851 i Håland, død 23. mai 1926 i Oslo) var biskop i Hålogaland (1893–1909) og Nidaros (1909-1923).
Bøckman ble cand.theol. ved det teologiske fakultet ved Universitetet i Oslo i 1873. Han hadde stillingen som bestyrer av Volda lærarhøgskule fra 1873 til 1877. Deretter gjorde han tjeneste som stiftskapellan i Bergens stift (1877), sokneprest i Skånevik (1879) og domprost i Tromsø (1890).
I 1893 ble han biskop i Hålogaland, og fra 1909 til 1923 var han biskop i Nidaros – de to siste årene på overtid på Kirkedepartementets oppfordring.
Han var yngre bror av stadsfysikus Marius Friman Bøckman, far til Kristian Lerche Bøckman, bestyrer på Røros kobberverk, farfar til professor Peter Wilhelm Bøckman og oldefar til zoologen Petter Bøckman.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Wilhelm Bøckman i Norsk biografisk leksikon
Wilhelm Bøckmans private arkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
Paul Delvaux

Paul Delvaux (født 23. september 1897 i Anheit, i provinsen Liège, død 20. juli 1994 i Veurne) var en belgisk maler som var løst tilknyttet surrealismen.


== Biografisk ==
Delvaux ble født i den delen av Belgia som kalles Flandern som sønn av en sakfører. Han fikk en klassisk dannelse med musikktimer, gresk og latin. Han leste mye, fra Homer til Jules Verne. Dette satte spor allerede i hans tidligste tegninger, som hadde mytologiske motiver.
Hans foreldre mislikte at han ville bli kunstner, så han gikk på kunstakademi i Brussel, men på linje for arkitekter. Like fullt holdt han seg med å male og holdt utstilling i 1925 med klassiske landskapsmalerier.
I 1926 så han for første gang bilder av Giorgio de Chirico. Disse gjorde nok inntrykk, men satte foreløpig ikke spor i det han selv gjorde. Tidlig i 1930-årene fant han mere interesse i en samling kuriositeter i Spitzner Museum. Der var blant annet noen skjeletter og Venus mot rød fløyelsbakgrunn og andre motiver som etterhvert dukket opp i bildene. Etterhvert i 1930-årene begynte han også å ta opp elementer fra René Magritte, både med valg av motiver og med å plassere hverdagslige figurer i uventede situasjoner eller uventede figurer i hverdagssituasjoner.Hans mest kjente bilder: «Hendene» (1941) og «Den sovende Venus» viser begge avkledde kvinner i absurde miljøer, og kan sies å være metafysiske malerier i de Chirico-stil. Han betraktet likevel ikke seg selv som surrealist i den skolastiske betydning av ordet. Rombaut skriver også at «Delvaux alltid opprettholdt en særskilt kontakt med sin egen barndom, som er den underliggende motivasjonen for arbeidene og alltid dukker opp i dem. Denne «indre barndom» var det som førte ham til den poetiske dimensjonen i kunsten.»Andre av hans senere verker inneholder avkledde kvinner på vandring eller henslengt og i ferd med å gjøre underlige gester fulgt av skjeletter eller forstyrrede vitenskapsmenn. Ut over disse motivene, som han gjerne gjentok, finnes perspektivforvrengte landskaper og en serie med skjeletter som korsfester eller henretter hverandre på andre måter (1950-årene).
Sent på 1950-tallet laget han en serie bilder der en liten pike står i natten og ser på jernbanetog. Tog var noe som fascinerte ham fra barndommen av.
I 1959 laget han et sort veggmaleri i Palais du Congrès i Brussel, et av flere store utsmykningsarbeider han gjennomførte i sine senere år. Han ble direktør for det kongelige kunstakademiet i 1965, og fikk et museum (Paul Delvaux museet) åpnet før han døde i 1994.


== Se også ==
Surrealisme


== Noter ==


== Referanser ==
Rombaut, Marc (1990). Paul Delvaux. New York: Rizzoli. ISBN 0-8478-1201-4


== Eksterne lenker ==
Paul Delvaux Foundation
Biografi på Guggenheim Museum Website
Ebenezer Cobb Morley

Ebenezer Cobb Morley (født 16. august 1831, død 20. november 1924) var en engelsk idrettsmann. Han regnes som mannen bak Football Association (FA) og fotballens moderne regelverk og organisering.Han ble født i Hull, men flyttet til Barnes i London i 1858. Han grunnla i 1862 Barnes Club, som ble en av grunnleggerklubbene i FA. Som fotballspiller debuterte han i 1863 i en kamp mot Richmond. 
I 1863 var han kaptein for en klubb i Mortlake. Han skrev det året til avisen Bell's Life, og foreslo opprettelsen av et regulerende organ for fotballen. Dette førte til møtet på Freemason's Tavern hvor FA ble grunnlagt. Morley var FAs første sekretær fra 1863 til 1866, og dens andre president fra 1867 til 1874. Han skrev det første moderne regelsettet, Laws of the Game, i sitt hjem i Barnes. Morley skåret selv i den første kampen spilt etter reglene, mellom et sammensatt London-lag og Sheffield FC den 31. mars 1866. 
Av profesjon var han advokat. Han var også en ivrig roer, og grunnla Barnes and Mortlake Regatta, som han var sekretær for 1862–1880. Han satt i Surreys grevskapsråd for Barnes fra 1903 til 1919, og var fredsdommer.


== Referanser ==