jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mateja Svet

Mateja Svet (født 16. august 1968 i Ljubljana) er en tidligere, slovensk alpinist. Hun representerte Jugoslavia.
I junior-VM i alpint 1984 tok hun gull i storslalåm.
Hun deltok i sitt første verdenscuprenn som sekstenåring, og hun vant sitt første renn i en alder av sytten. Under VM 1987 i Crans-Montana sikret hun seg hun tre medaljer: sølv i storslalåm og bronse i Super-G og slalåm. Under OL 1988 i Calgary tok hun sølv i slalåm, bare slått av Vreni Schneider.
Kronen på verket ble satt under VM 1989 i Vail, da hun ble verdensmester i slalåm. I tillegg tok hun bronse i storslalåm (først etter at Christelle Guignard ble fratatt medaljen på grunn av dopingmisbruk).
Mateja Svet vant totalt sju verdenscuprenn (seks i storslalåm og ett i slalåm). I sesongen 1987/88 gikk hun til topps i storslalåmcupen. Våren 1990 kunngjorde Svet at hun la opp som toppidrettsutøver, før hun fylte 22 år.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Mateja Svet – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Mateja Svet – Olympedia 
(en) Mateja Svet – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mateja Svet – FIS (alpint) 
(en) Mateja Svet – ski-db.com
Fylkesvei 23 (Oppland)

Fylkesvei 23 i Oppland gikk mellom Svingen og fylkesgrensen ved Leirsjølia i Lunner. Veien var 14,1 km lang.
2019 ble veien del av fylkesvei 1606.


== Kommuner og knutepunkter ==

 LunnerOppdalslinna 

Fv14Fylkesvei 14 Oppdalslinna fra Svingen til Fv16Fylkesvei 16 Sand → Riksvei 4 Europavei 16, Søndre Ålsveg mot Riksvei 4 Vøyen i Gran
 GranUten navn 

 LunnerOppdalslinna 

Fv528Fylkesvei 528 Gamle Hadelandsveg (Akershus) fra fylkesgrensen ved Leirsjølia til 120Fylkesvei 120 Maura i Nannestad


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Frank Wörndl

Frank Wörndl (født 28. juni 1959 i Sonthofen) er en tidligere tysk alpinist.
I løpet av karrieren vant han aldri noe renn i verdenscupen. Han gikk imidlertid svært overraskende til topps i slalåm under VM 1987 i Crans-Montana. Under OL 1988 i Calgary viste han nok en gang evnen til å slå til når det gjaldt som mest, og tok sølv i slalåm.
Etter at han la opp, har Wörndl arbeidet som TV-kommentator for ZDF og Eurosport.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Frank Wörndl – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Frank Wörndl – Olympedia 
(en) Frank Wörndl – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Frank Wörndl – FIS (alpint) 
(en) Frank Wörndl – ski-db.com
Florence Steurer

Florence Steurer (født 1. november 1949 i Lyon) er en tidligere fransk alpinist. Hun deltok i verdenscupen fra 1966 til 1972 og vant fire renn (ett i storslalåm og tre i slalåm).
Under VM 1966 tok hun bronsemedalje i storslalåm. I VM 1970 kom hun på andreplass i kombinasjonen.
Under OL 1972 i Sapporo tok hun bronse i slalåm. Hun tok også VM-sølv i kombinasjonen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Florence Steurer – Olympedia 
(en) Florence Steurer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Florence Steurer – FIS (alpint) 
(en) Florence Steurer – ski-db.com
Anaheim

Anaheim er en by i fylket Orange County i California. Den ligger 45 kilometer sørøst for Los Angeles. Innbyggertallet ble i 2006 estimert til å være 342 410, noe som gjør Anaheim til den tiende største byen i California og den femtisjette største i USA. Anaheim er den nest største byen i fylket målt i innbyggertall (etter Santa Ana), og den største i målt i areal. Anaheim er mest kjent for sine fornøyelsesparker og profesjonelle idrettslag.


== Historie ==
Anaheim ble grunnlagt i 1857 av bønder og vinmakere fra Franken i Bayern. Det nye tettstedet fikk navnet Annaheim, der «Anna» refererte til Santa Ana-elven og «heim» til «hjem». Navnet ble senere noe endret til den nåværende formen.
Den 10. februar 1870 fikk Anaheim bystatus.
Vinrankene i området ble ødelagt av en insektspest i 1880-årene. Bøndene gikk da over til å dyrke valnøtter, appelsiner og sitroner.

I 1920-årene fikk Ku Klux Klan det for seg at byen skulle gjøres til modellby. De fikk inn fire medlemmer i det fem mann store bystyret, i tillegg til at ni av ti medlemmer i byens politistyrke var klansmenn. De fire klansmedlemmene i bystyret satt i nesten ett år, før de ble avslørt. Dette førte til et nyvalg, der de mistet plassene sine. hele 95 % av byens innbyggere deltok i dette valget.
Disneyland ble åpnet den 17. juli 1955, og har siden være Anaheims største turistattraksjon. Den 8. februar 2001 åpnet Disneys California Adventure Park, den største utvidelsen i Disneylands historie.
Historisk sett var Anaheim en rik forstad til Los Angeles, med blant annet det eksklusive strøket Anaheim Hills. På slutten av 1900-tallet vokste innbyggertallet i Anaheim kraftig, nå har Anahiem en mer blandet sosioøkonomisk og etnisk sammensetning.


== Politikk ==
Anaheim ledes av et fem mann sterkt byråd, som velges direkte av velgerne. Disse utpeker så en City Manager, som leder den daglige driften av byen. Siden 2002 har David M. Morgan hatt stillingen som City Manager. Borgermesteren, siden 2002 Curt Pringle, har stort sett seremonielle oppgaver.
Byen er delt mellom tre distrikter til Representantenes hus. Pr. 2007 er de tre kongressrepresentantene fra byen er Ed Royce (R), Gary Miller (R) og Loretta Sanchez (D). Disse har sittet siden henholdsvis 1993, 1999 og 1997.


== Næringsliv ==

Den viktigste næringsveien i Anaheim er turisme. Anaheim Convention Center huser en mengde konferanser, i tillegg til den verdensberømte Disneyland. Disneyland er byens største arbeidsgiver.


== Idrett ==
Anaheim har to lag blant de fire store amerikanske idrettene:

NHL-laget Anaheim Ducks
MLB-laget Los Angeles Angels of AnaheimI tillegg spilte laget NFL-laget Los Angeles Rams i Anaheim fra 1980 til 1994. Laget ble da flyttet til St. Louis og omdøpt til St. Louis Rams.
Los Angeles Angels of Anaheim var frem til januar 2005 kjent som Anaheim Angels. Eierne av laget byttet da navn på laget slik at det skulle få bredere publikumsappell utenfor Anaheim. Dette skapte sterke reaksjoner i byen.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Anaheim – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Anaheim and Orange County – Offisiell turistinformasjon
Sissel Ingri Tank-Nielsen

Sissel Ingri Tank-Nielsen (født 1955) er en norsk skuespillerinne og sangerinne som er mest kjent fra scenen. Hun er ansatt ved Den Nationale Scene.
Tank-Nielsen ble født i Horten, men vokste opp i Oslo.Hun ble ansatt ved Den Nationale Scene i 1978, avbrutt av et engasjement ved Rogaland Teater hvor hun spilte Ofelia i Hamlet i 1986. Ved Den Nationale Scene hadde hun på 1980-tallet sentrale roller i Raskolnikov (1982) og i Ibsens Samfundets støtter i 1988 (begge i regi av Kjetil Bang-Hansen). Hun har siden medvirket i oppsetninger som Snehvit (tittelrolle i 1997), Madame Bovary, Onkel Vanja, Hedda Gabler, Spellemann på taket, Danny og den store fasanjakten, Engler over Møhlenpris, Pippi Langstrømpe, Namnet, Anne Pedersdotter og Engler i Amerika.Hun har også medvirket i flere radiohørespill.Hun har gjort få opptredener på TV, men i 1982 hadde hun en birolle i den surrealistiske Fjernsynsteater-oppsetning Kan du elske? av Cecilie Løveid.I 1984 ble hun portrettert i tv-serien Vær så god neste! på NRK.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sissel Ingri Tank-Nielsen på Internet Movie Database 
(no) Sissel Ingri Tank-Nielsen hos Sceneweb
John C. Breckinridge

John Cabell Breckinridge (født 16. januar 1821, død 17. mai 1875) var advokat, politiker og general for konføderasjonen under den amerikanske borgerkrigen. Som politiker satt han i kongressen, både i Representantenes hus og i Senatet som senator for Kentucky. Etterhvert ble han den 14. visepresidenten i USA. Han tjenestegjorde under president James Buchanan i perioden 1857 – 1861, som den til da yngste visepresidenten i USAs historie.
Breckinridge stilte som presidentkandidat ved valget i 1860, men tapte da for republikaneren Abraham Lincoln.
Han var den siste krigsministeren for konføderasjonen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Cabell Breckinridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John C. Breckinridge – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John C. Breckinridge hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek 
(en) John C. Breckinridge hos American National Biography 
(en) John C. Breckinridge hos The Peerage
Vinnie Jones

Vincent Peter Jones (født 5. januar 1965 i Watford, England), populært kalt bare Vinnie eller The Axe, er en britisk skuespiller og tidligere fotballspiller.
Jones innledet fotballkarrieren i nonleague-klubben Wealdstone FC. Etter et kort opphold i den vesle klubben skrev den unge midtbanespilleren under for toppdivisjonsklubben Wimbledon i 1986. I november 1986 debuterte Vinnie Jones som profesjonell fotballspiller, for Wimbledon mot Nottingham Forest. Jones fant seg raskt til rette blant lagkameratene sine i den nye klubben, gjengen som snart skulle bli verdenskjent som The Crazy Gang.
Vinnie Jones' spillestil ble karakterisert av enorm innsats og arbeidsmoral på banen.
I 1989 byttet han klubb til Leeds United, hvor han spilte en sesong. Neste stopp ble Sheffield United, også kun en sesong, før turen gikk videre til hovedstadsklubben Chelsea. Også her ble oppholdet kortvarig. Før starten av 92/93-sesongen valgte han å vende tilbake til Wimbledon.
Vinnie Jones spilte 384 kamper i engelsk toppfotball og scoret 33 mål. I løpet av karrieren fikk han også med seg ni landskamper for Wales, som han var kvalifisert for å spille for gjennom sin walisisk-fødte morfar.
Etter fotballkarrieren var over har han skiftet yrke til skuespiller og har medvirket i en rekke storfilmer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vinnie Jones – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vinnie Jones – FIFA 
(en) Vinnie Jones – FIFA 
(en) Vinnie Jones – Transfermarkt 
(en) Vinnie Jones – national-football-teams.com 
(en) Vinnie Jones – FootballDatabase.eu 
(en) Vinnie Jones – Soccerway 
(en) Vinnie Jones – EU-Football.info 
(en) Vinnie Jones – FBref 
(en) Vinnie Jones på Internet Movie Database 
(sv) Vinnie Jones i Svensk Filmdatabas 
(da) Vinnie Jones på Filmdatabasen 
(da) Vinnie Jones på Scope 
(fr) Vinnie Jones på Allociné 
(en) Vinnie Jones på AllMovie 
(en) Vinnie Jones hos Rotten Tomatoes 
(en) Vinnie Jones hos The Movie Database 
Ukas legende: Vinnie Jones
Pernille Anker

Pernille Anker (1947–1999) var en norsk skuespillerinne, dramatiker og sanger. 
Anker var tilknyttet Scene 7 i perioden 1972–1975. Her startet hun og Turid Balke opp barneteater, før de fortsatte med Filiokus barneteater fra 1975. I 1977–1987 drev hun La Strada Musikkteater, et musikalsk fortellerteater der stykkene tok utgangspunkt i tradisjonsstoff.  
Fra 1987 virket hun som frilans, også med voksenforestillinger som blant annet Stev og Fra mødrenes rike. Hun spilte også mange forestillinger med frie grupper. Hun spilte rollen som urkvinne i Bentein Baardsons oppsetning av Draumkvedet. Hun medvirket også i hørespill og hadde mindre biroller i filmer som Hvem har bestemt? (1978), Det tause flertall (1977) og Lasse & Geir (1976).
I 1991 hun sammen med Anne Mali Sæther tildelt 300 000 kroner i Norsk Kassettavgiftsfonds Scenario-konkurranse for beste enakter, for forestillingen Saft.I ungdomsårene tok en cand.mag. med fransk, idéhistorie og musikk. Flere år senere begynte å studere teologi og etter å ha tatt mellomfag bosatte hun seg på Hadeland og bygget sitt eget «Ankerhaugen» på Tingelstad. Hun skrev musikalen Gvithuldra i Sølvsberget, som hadde urpremiere i 1998 og senere ble vist årlig. Hun utgav albumene Jordsalme (1985) og Huldra i berget (1990) og har medvirket på Patrick Shaw-Iversens Mountain Tasting (1991) og Hans W. Brimis Hyljarliv (1997) og Springleik og Blåtoner (1982).Pernille Anker døde av kreft i 1999, 52 år gammel.
Hun var datter av bibliotekar Øyvind Anker og pianist Eva Høst (1908–1969).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pernille Anker på Internet Movie Database 
(en) Pernille Anker hos The Movie Database
Merete Armand

Merete Armand (1955–2017) var en norsk skuespillerinne mest kjent fra scenen. Hun var ansatt ved Den Nationale Scene i det meste av sitt yrkesaktive liv. Hun gjorde seg spesielt bemerket i rollen som Oline i Hellemyrsfolket (1992).
Armand gikk ut fra Statens Teaterhøgskole i 1979 og hadde sin debut samme år i stykket Ole Brumm ved Sogn og Fjordane Teater. Hun var videre ansatt ved Telemark Teater, Trøndelag Teaterog, Homansbyen Teaterselskap og Riksteatret. I 1986 ble hun ansatt ved Den Nationale Scene og var ansatt her frem til sin død.På Den Nationale Scene medvirket hun blant annet i oppsetninger som Vaskerelvens rose av Gunnar Staalesen (1986), Måken av Anton Tsjekhov (1987), Hellemyrsfolket av Amalie Skram (1992), Løvet i Vallombrosa av Lars Norén (1997), Erasmus Montanus av Ludvig Holberg (2000), Presidentinnene av Werner Schwab, (2000), Heksene av Roald Dahl (2001–02), 1900 av Gunnar Staalesen (2002–03), Ronja Røverdatter av Astrid Lindgren (2003–04), Ved Kattemyra av Marina Carr (2004), Kameliadamen av Alexandre Dumas d.y. (2004), Idioten av Fjodor Dostojevskij (2005) og i Lille Eyolf av Ibsen. Hennes siste rolle var i Kvinnene fra Troja (2009) av Evripides.Ved siden av teatret medvirket hun også i flere hørespill. Hun hadde også en mindre rolle i den britiske filmen The Witches (1990) samt noen få oppdrag for TV.
I 1997 ble hun tildelt tildelt Pernillestatuetten.
Hun døde av kreft, 61 år gammel.Merete Armand var datter av skuespiller Eilif Armand og forfatter Elisabeth Armand, og søster til barnebokforfatter Yngvil Armand skuespillerinnene Frøydis Armand og Gisken Armand.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Merete Armand på Internet Movie Database 
(no) Merete Armand hos Sceneweb
Koforidua

Koforidua er en by i regnskogbeltet i Ghana og er hovedstad og kommersielt senter i regionen Eastern Region. Byen ble grunnlagt rundt 1875 av flyktninger fra Ashantikongedømmet. Majoriteten av innbyggerne er kristne.
Byen har et sentrum, der man finner et sentralmarked, taxi og busstasjon, kino, bokhandlere og en lokal radiostasjon. Byen har også flere hoteller og herberger.
Akosombo

Akosombo er en landsby i Eastern Region i Ghana. I landsbyen finner man Akosombodemningen, som har skapt verdens største menneskeskapte innsjø, Voltasjøen. 


== Eksterne lenker ==
(en) Akosombo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mikkel Gaup

Mikkel Mathis Gaup  (født 1968 i Alta i Finnmark) er en samisk skuespiller. 


== Film ==
Gaup fikk sitt gjennombrudd i den Oscar-nominerte spillefilmen Veiviseren i 1987. Han har bakgrunn fra teater, tv og film, der han blant annet har vært med i filmen Breaking the Waves av Lars von Trier. Både Veiviseren og Breaking the Waves ble nominert til Oscar og til filmfestivalen i Cannes. I februar 2008 spilte han hovedrollen som Aslak Jacobsen Hætta i Nils Gaups film Kautokeino-opprøret. 


== TV ==
Gaup spilte Tvilling i NRK-serien Jul i Blåfjell, og har også vært med i TV-serien Den lille traktoren (Gråtass), der han spilte skraphandleren Herpert Hoggerud, samt vært programleder i Påskemorgen. Etter Veiviseren spilte han i miniserien Solens sønn og månens datter der han hadde rollen som samegutten Niilas, som innledet et «forbudt» forhold til jenta Birte, spilt av Liv Heløe. Serien gikk på NRK i 1993. Han var også å se på Barne-TV i serien Amuletten. 
Høsten 2008 deltok han i Skal vi danse, hvor han røk ut i semifinalen. I 2009 deltok han i Zebra Grand Prix på TV 2 Zebra, hvor han kom på annenplass sammen med Hanne Sørvaag.


== Teater ==
Gaup har jobbet på Den Nationale Scene, Riksteatret, ABC-teateret og Beaivvaš Sámi Teáhter. Han var også med i Vardøger som Nordland Teater var med på å produsere på Festspillene i Nord-Norge i 2001. Mikkel spilte Jåvva i Vaajesh Gaaltije/Eventyrkilden som Åarjelhsaemien Teatere/Sydsamisk Teater og Nordland Teater som hadde première og turné i Nordland våren 2005. Han har spilt tittelrollen i Faust på Beaivvás Sámi Teáhter.
I 2009 spilte Gaup ved Hålogaland Teater, hvor han medvirket i 20 Teddy uten filter og Bør Børson Jr.. I 2017 spilte han nattmannen i Fyllingsdalen Teaters oppsetning Hekseringen på Bergenhus festning i Bergen.


== Familie ==
Mikkel Gaup er far til modell og Frøken Norge-deltager Maiken Madeleine Gaup.


== Filmografi ==
1987 Veiviseren (spillefilm) – Aigin
1991 The Miracle – Jonner
1996 The North Star / Tashunga (spillefilm) – Ross
1997 Stol på ministeren (spillefilm) – Ante
1997 Breaking The Waves (spillefilm) – Pits
1998 Fomlesen i kattepine – Alf A. Romeo
2000 Inside/Out – Sheriff
2002 Gråtass – Forviklinger på gården – Herbert
2003 Macbeth (spillefilm) – Malcom
2006 Slipp Jimmy fri (animasjonsfilm) – stemme
2008 Kautokeino-opprøret (spillefilm) – Aslak Jacobsen Hætta
2009 Snarveien (spillefilm) – en smugler
2010 Hjerterått (TV-serie) – Aslak
2016 Børning 2 (spillefilm) – Mikkel
2016 Gavagai – Niko Haapasalo
2017 Cloudboy – Reiadnu
2021 Koftepolitiet (kortfilm) – Nils/Niilas


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mikkel Gaup på Internet Movie Database 
(no) Mikkel Gaup hos Sceneweb 
(sv) Mikkel Gaup i Svensk Filmdatabas 
(da) Mikkel Gaup på Filmdatabasen 
(da) Mikkel Gaup på Scope 
(fr) Mikkel Gaup på Allociné 
(en) Mikkel Gaup på AllMovie 
(en) Mikkel Gaup hos The Movie Database 
(no) Mikkel Gaup i bilder
(no) Mikkel Gaups hjemmeside
Coleman Hawkins

Coleman «Hawk» Hawkins (født 21. november 1904 i Saint Joseph i Missouri, død 19. mai 1969 i New York) var en amerikansk jazzmusiker (saksofon), kjent som en av verdens ledende.
Hawkins var oppvokst i Chicago og Topeka, Kansas, og spilte tidlig med Mamie Smiths «Jazz Hounds» (1922–23) og Wilbur Sweatman, før han i New York var i Fletcher Hendersons orkester (1924–34) på Cotton Club, og i perioden 1925-26 utviklet sin avanserte stil inspirert av bandkollega Louis Armstrong.  
Derpå fulgte soloperioden 1934-39 i Europa der han blant annet spilte med Arne Hülphers orkester (Stockholm, 1935), medvirket på innspillinger med Hot Club of France, Django Reinhardt og Stephane Grappelli (1937), samt spilte med gjestende amerikanere som Benny Carter, Joe Coleman og Arthur Briggs.  

(Honeysuckle Rose av Fats Waller, 1934; 207 KB, 12 sekund)Tilbake i USA spilte han inn sin mest kjente solo på Body and Soul (1939), ble kåret til årets utøver av Down Beat, samt skrev filmmusikk til Stormy Weather (1943).  Samtidig endret han kurs til den nye bebop-stilen, startet egne besetninger (1944) med Thelonious Monk på piano, Miles Davis på trompet og Max Roach på bass. Hawkins ledet den første bebop-innspilling med Dizzy Gillespie og Roach (1943), senere med  J.J. Johnson, og Fats Navarro. Han opptrer alene på utgivelsen Picasso (1948).
På 50-tallet spilte han i Jazz at the Philharmonic, og fulgte det stilmessige kjølvann av Charlie Parker og Lester Young, samt spilte inn med Ben Webster (1957).  Han spilte med Roy Eldridge, Eric Dolphy, John Coltrane, såvel som Duke Ellingtons orkester (1962). Hawkins var igjen, med Oscar Petersons trio, på besøk i Stockholm (1967), og var aktiv inntil sin død (lungebetennelse, 1969), hvorpå hans liv ble biografert av John Chilton i The song of the Hawk (1990).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Coleman Hawkins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Coleman Hawkins – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Coleman Hawkins på Internet Movie Database 
(en) Coleman Hawkins hos The Movie Database 
(en) Coleman Hawkins på Apple Music 
(en) Coleman Hawkins på Discogs 
(en) Coleman Hawkins på MusicBrainz 
(en) Coleman Hawkins på Spotify 
(en) Coleman Hawkins på AllMusic 
redhotjazz.com Arkivert 1. november 2010 hos Wayback Machine. har bilder, omtale, lydklipp og verksliste
pbs.org har omtale og lydklipp
Ceneda

Ceneda er det tidligere navnet på byen Vittorio Veneto i Italia. Byen ble i 1866 forent med Serravalle og tok det nye navnet fra dette år.
Cenedas tidligere biskop, Michele della Torre, ble senere utnevnt som nuntius og kardinal. Dette var også fødebyen til Lorenzo da Ponte, kjent librettist for Wolfgang Amadeus Mozart.
Alf Hildrum

Alf Ivar Hildrum (født 18. april 1948 i Overhalla i Nord-Trøndelag) er en norsk pressemann og tidligere konsernsjef og sjefredaktør for TV 2.
Han er utdannet som siviløkonom fra Norges Handelshøyskole (NHH) i 1973. I sin tid ved NHH var han aktiv som styremedlem av Studentersamfunnet i Bergen og som organisasjonssekretær i Arbeidernes ungdomsfylking (AUF). Han var i en periode formann i AUF i Hordaland. Han har redaksjonell erfaring fra en rekke A-presse-redaksjoner siden 1979, blant annet i A-pressens Oslo-redaksjon (APOR) både som journalist og redaksjonssjef, redaktør og disponent i Bergens Arbeiderblad, og var i perioden 1987 til 2007 konsernsjef i A-pressen og leder av Medier Russland. 
Fra 2006 var han styreleder for TV 2 fram til han overtok rollen som sjefredaktør og administrerende direktør i TV 2 Gruppen etter Kåre Valebrokk den 13. juni 2007.Som journalist er Hildrum blant annet kjent for avsløringene av statsminister Odvar Nordlis helseproblemer tidlig i 1981, som i sin tur bidro til at Nordli gikk av som regjeringssjef.Han har vært aktiv i Arbeiderpartiet, og var blant annet informasjonssekretær og personlig sekretær for Hallvard Bakke i Handels- og skipsfartsdepartementet fra 1978 til 1979.


== Referanser ==
Guy Périllat

Guy Périllat (født 24. februar 1940) er en tidligere fransk alpinist. Han er dobbelt verdensmester og har vunnet to olympiske medaljer.
Périllat feiret sin største triumfer i 1960-årene. Under OL 1960 i Squaw Valley ble Périllat verdensmester i den ikke-olympiske kombinasjonsøvelsen. I utforrennet tok han bronse.
To år senere hadde han igjen suksess i VM, da han tok sølv i slalåm, bak landsmannen Charles Bozon. Under VM 1966 i Portillo i Chile tok Périllat sin andre verdensmestertittel, denne gang i storslalåm, og tok sølv i slalåmrennet.
Endelig tok han sin andre olympiske medalje under OL 1968 i Grenoble, med sølv i utfor. Périllat la opp som aktiv alpinist etter sesongen 1968/69.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Guy Périllat – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Guy Périllat – Olympedia 
(en) Guy Périllat – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Guy Périllat – FIS (alpint) 
(en) Guy Périllat – ski-db.com
Skotsk Premier League 2003–2004

Den Skotske Premier League 2003–04 ble avlsuttet med Celtic som mester.


== Topscorerliste ==


== Tilskuere ==
Gjennomsnittstall for hele sesongen 2003-04:

Celtic – 58 181
Rangers – 48 992
Hearts – 11 947
Aberdeen – 10 389
Hibernian – 9 138
Dundee United – 7 722
Dundee – 7 090
Kilmarnock – 6 966
Dunfermline Ath – 6 236
Motherwell – 6 225
Livingston – 5 117
Partick Thistle – 4 710


== Eksterne lenker ==
Scottish Premier League Archive 2003/2004 hos Scottish Professional Football League (spfl.co.uk)
Eltonveien (Oslo)

Eltonveien (1-111, 2-24) er en vei på Refstad i Bydel Bjerke i Oslo. Veien begynner i krysset Sinsenveien/Refstad allé i nordvest og ender i Haugmannsveien i sørøst. Veien er i underkant av 400 meter lang, og har villa- og rekkehusbebyggelse. Det er gangforbindelse mellom Eltonveien og Ribstonveien.
Veien ble i 1934 oppkalt etter eplesorten Elton, samtidig med de andre «epleveiene» Åkerøveien og Ribstonveien.


== Se også ==
Liste over Oslos gater


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2000). «Eltonveien». Oslo byleksikon (4. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 121. ISBN 82-573-0815-3. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (E)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.