jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Deborah Mayfair

Deborah Mayfair (født 1652, død 1689) er en karakter i trilogien Lives of the Mayfair Witches av Anne Rice. Deborah er en av forfedrene til bokas hovedpersoner, Mayfair-heksene i Garden Distric, New Orleans, Louisiana.
Deborah hadde kullsort hår og blå øyne. Hun ble unnfanget under Maifestivalen, og var muligens datteren til Jarlen av Donnelaith, Skottland.
Petyr van Abel, et medlem av Talamasca, var i Donnelaith da Suzanne ble henrettet. Han reddet Deborah og tok henne med til Amsterdam, med Lasher følgende etter. Petyr ville at Deborah skulle bli værende hos Talamasca, men hun så dem som onde og dro derfra da hun giftet seg med kunstneren Roelant. På den tiden gjorde  Lasher henne rik og velstående ved å bringe hende gaver fra hele verden – en dag så Deborah en vakker smaragd: Med rikdommen hun hadde fått fra Lasher kjøpte hun det som siden skulle bli Mayfair Smaragden. Da Roelant døde giftet hun seg med Greven av Montclève fra Frankrike. Før hun dro fra Amsterdam, forførte Deborah Petyr. Charlotte ble da unnfanget.
Mens hun var på Montclève, Deborah, i tillegg til å føde Charlotte, fikk to sønner med Greven; Chrétien og Phillipe. Deborah ble landsbyens healer i Montclève. Senere var Greven utro mot Deborah, og i den tro at Deborah ville ha hevn sørget Lasher for at Greven kom utfor et dødelig uhell. Da Deborah ikke klarte å redde Greven, beskyldte grevens mor Deborah for heksekraft. Hun ble stilt for retten og funnet skyldig.
Samtidig reiste Petyr gjennom Montclève, forkledd som en katolsk prest som studerer heksekraft. Deborah og Petyr snakket sammen natten før hennes henrettelse. Mens Deborah ble ført ned for å bli brent på bålet tilkaller hun Lasher; "Kom nå, min Lasher, vær min hevner, fell mine fiender!" "Jeg ser deg Lasher, jeg kjenner deg! Jeg kaller på deg!" "Knus mine sønner, knus mine beskyldere, knus de som har kommet for å se meg dø!" Lasher ødela landsbyen og drepte nesten alle, men ikke før Louvier hadde dyttet Deborah fra kirkevinduet, hvor hun falt i sin død og ble tilslutt brent. Stormen drepte grevens mor og Deborahs to sønner. Lasher dro tilbake til Donnelaith i sinne og drepte Jarlen og hele hans familie.
427 f.Kr.


== Fødsler ==
21. mai – Platon, gresk filosof
Det niende Fantomet

Det niende Fantomet (født 1700, død 1735) var i tegneserien Fantomet den niende personen som svor Hodeskalleeden.


== Se også ==
Liste over historier med det niende Fantomet


== Eksterne lenker ==
9. Fantomet på Fantomet.org
Oksana Akinsjina

Oksana Aleksandrovna Akinsjina (russisk: Оксана Александровна Акиньшина) (født 19. april 1987) er en russisk skuespillerinne mest kjent for sin hovedrolle i den svenske filmen Lilja 4-ever av Lukas Moodysson. Hun er født i Leningrad i Russland, og begynte sin skuespillerkarriere i en alder av 12 år.
Akinsjina ble oppdaget av Sergej Bodrov jr., og gjorde sin filmdebut i den russiske filmen Siostry. Hun fikk en nominasjon som beste skuespillerinne under European Movie Awards i 2002, men tapte prisen til de åtte skuespillerinnene i filmen 8 femmes. Hennes andre film, Lilja 4-ever, førte til hennes andre nominasjon som beste skuespillerinne, denne gangen for en svensk Guldbagge-pris.


== Filmografi ==
Het Zuiden (2004) av Martin Koolhoven
Gåten Jason Bourne (2004) av Paul Greengrass
Lilja 4-ever (2002) av Lukas Moodysson
Siostry (2001) av Sergej Bodrov jr.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Oksana Akinshina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Oksana Akinsjina på Internet Movie Database 
(sv) Oksana Akinsjina i Svensk Filmdatabas 
(da) Oksana Akinsjina på Filmdatabasen 
(da) Oksana Akinsjina på Scope 
(fr) Oksana Akinsjina på Allociné 
(en) Oksana Akinsjina på AllMovie 
(en) Oksana Akinsjina hos The Movie Database
Lilja 4-ever

Lilja 4-ever er en svensk spillefilm fra 2002 med regi og manus av Lukas Moodysson. Foto er ved Ulf Brantås og musikken er av Nathan Larson.


== Handling ==
Oksana Akinsjina spiller hovedrollen som tenåringsjenta Lilja. Sammen med vennen Volodja (Artiom Bogutjarskij) fantaserer hun om en bedre hverdag langt vekk fra det fattige livet i Russland . Drømmen ser ut til å gå i oppfyllelse da hun får muligheten til å flytte til Sverige sammen med sin nye kjæreste Andrej (Pavel Ponomaryov). I stedet for et bedre liv blir hun et offer for kynisk menneskehandel.


== Om filmen ==
Lilja 4-ever handler om menneskehandel i Baltikum. Filmen har paralleller til en virkelig hendelse fra 1990-tallet hvor Dangoule Rasalaite, ei jente fra Litauen, ble solgt som sexslave i Sverige. Hun tok livet sitt ved å hoppe fra en bro i Malmö. TV4 i Sverige produserte en TV-dokumentar om hennes skjebne.  
Filmen er spilt inn i Tallinn og Paldiski i Estland samt i i Malmö og Trollhättan. 


== Priser og nominasjoner ==
Lilja 4-ever ble nominert til en rekke priser, blant annet til Nordis råds filmpris, og vant blant annet Guldbagge i kategoriene «beste kvinnelige hovedrolle», «beste foto», «beste regi», «beste film» og «beste manuskript».


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lilja 4-ever på Internet Movie Database 
(no) Lilja 4-ever hos Filmfront 
(no) Lilja 4-ever på NRK TV 
(sv) Lilja 4-ever i Svensk Filmdatabas 
(da) Lilja 4-ever i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Lilja 4-ever på Allociné 
(nl) Lilja 4-ever på MovieMeter 
(en) Lilja 4-ever på AllMovie 
(en) Lilja 4-ever på Turner Classic Movies 
(en) Lilja 4-ever på Rotten Tomatoes 
(no)  Lilja 4-ever hos Filmweb
Omtale av Lilja 4-ever hos montages.no
Om Dangoule Rasalaite, jenta som inspirerte filmen
Mytekalender

Mytekalender er et norsk faktaprogram som ble sendt på NRK Radio fra 2005 til 2011. Programmet inneholdt et daglig kåseri over en myte, en mytisk person eller en skjebnesvanger hendelse som har skapt myter − tilknyttet datoen. Programmet gikk på P2 og hadde en varighet på ca 10 minutter. Programleder var ved Terje Nordby.  

Kjenningsmelodien var hentet fra Antonio Vivaldis fagottkonsert i E-moll. 
Nordby utgav også en bokserie med tittelen Mytekalender på Aschehoug forlag.


== Referanser ==
Guldbagge

Guldbaggen (norsk gullbassen) er den svenske filmprisen som har vært delt ut av Svenska Filminstitutet siden 1964.
Den første utdelingen ble holdt på Grand Hôtel i Stockholm den 25. september 1964. Det ble delt ut tre priser, for beste regi til Ingmar Bergman, beste kvinnelige skuespiller til Ingrid Thulin og beste mannlige skuespiller til Keve Hjelm.
Prisen er en emaljert og forgylt kobberbille som veier omtrent 1,2 kg, og som er formgitt av kunstneren Karl Axel Pehrson.


== Kategorier ==
Prisen deles ut til de beste filmrelaterte prestasjonene i følgende kategorier:

Beste film
Beste regi
Beste manus
Beste foto
Beste kvinnelige hovedrolle
Beste mannlige hovedrolle
Beste kvinnelige birolle
Beste mannlige birolle
Beste utenlandske film
Beste kortfilm
Beste dokumentar


== Hederspris ==
Hedersguldbagge


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Guldbaggegalan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Svenska filminstitutet
Under the Surface

Under the Surface er debutalbumet til den norske musikkartisten Marit Larsen. Det ble utgitt den 6. mars 2006. Albumet solgte til gullplate i Norge etter å ha solgt over 20 000 eksemplarer på under en måned. Larsen fikk Spellemannprisen 2006 for beste kvinnelige artist for albumet, hun vant også Alarmprisen 2007.


== Sporliste ==
Alle komposisjoner er av Marit Larsen, unntatt der hvor annet er angitt.

«In Came the Light» – 1:12
«Under the Surface» – 4:14
«Don't Save Me» – 3:48 (Marit Larsen, Peter Zizzo)
«Only a Fool» – 4:06
«Solid Ground» – 3:26
«This Time Tomorrow» – 3:20
«Recent Illusion» – 2:05
«The Sinking Game» – 3:52 (Marit Larsen, Kåre Christoffer Vestrheim)
«To an End» – 3:44 (Marit Larsen, Egil Clausen)
«Come Closer» – 4:08
«Poison Passion» – 3:00


== Musikere ==
Marit Larsen: Vokal, Tangenter, Gitarer, Mandolin, Klokkespill, Perkusjon
Kåre Christoffer Vestrheim: Tangenter, Gitarer, Sitar, Fløyte, Perkusjon
Thomas Tofte: Bass
Eirik Øien: Bass
Martin Horntveth: Trommer, Perkusjon
Tostein Lofthus: Trommer
Erland Dahlen: Perkusjon
Marius Graff: Gitarer, Banjo, Mandolin
Mike Hartung: Gitarer, Banjo
Geir Sundstøl: Mandolin, Munnspill, Steelgitar
Hans-Christian Rosbach: Perkusjon
Odd Nordstoga: Trekkspill, Gitarer
Steffen Blindheim: Obo
Trude Eick: Fransk horn
Øyvind Brekke: Trombone
Thom Hell: Vokal
Strykere: Frode Larsen, Øyvind Fossheim, Vegar Johnsen, Stine Rem Aarønes, Silje Haugan, Jon Wien Sønstebø, Stig Ove Ose, Audun André Sandvik, Kaja Pettersen
Dirigent: Lars Horntveth


== Produksjon ==
Produsent: Kåre Christoffer Vestrheim


== Kilder ==
Albumcover


== Eksterne lenker ==
(en) Under the Surface på Discogs 
(en) Under the Surface på MusicBrainz
Gismerøya

Gismerøya er ei øy i Mannefjorden utenfor havna Kleven i Lindesnes kommune i Agder, forbundet med bro til fastlandet. Øya er stort sett utlagt til næringsvirksomhet.  
Den er kjent for at Thorbjørn Egner hadde hytte og tilbrakte somrene der fra midten av 1950-tallet. Familien Egner dro med kystruten til Kleven. Thorbjørn Egner hadde tre hytter på øya, men hadde planer om fire, en hytte til seg selv og en til hvert av barna. I 2006 brant den ene ned, «Bramsalingen» på 25 kvadratmeter, mens hyttene «Heisan hopp» og «Skipperhuset» var blitt utsatt for hærverk.Etter at Mandal kommune la øye ut til industriområde, er det ikke lenger så attraktivt å ha hytte på Gismerøya, og arvingene har prøvd å få et makeskifte med kommunen for å få et annet sted å tilbringe ferien. Øya er sentral i flere av Egners lesebøker for grunnskolen. 
I seilskuteperioden på 1800-tallet lå et av Norges største reparasjonsverksteder for seilskip, Gismerøya Hovedverft, her. 
Historikeren Dag Hundstad har skrevet bok om sølvskatten som også Thorbjørn Egner var fascinert av. Boken Sølvskonnerten forteller historien om mytteriet på skonnerten SS «Plattsburg» som deretter la til land i Kleven på vesle Gismerøy.


== Næringsdrivende på Gismerøya ==
Baardsens Smie & Mek verksted A/S
Nor Element
Skanska
Tor Fasseland
Umoe Mandal


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Utsikt fra toppen av Gismerøya
Living

Living AS var en norsk møbelkjede eid av Skeidar Livinggroup, hvor Martin Andresen er majoritetseier. Kjeden markedsførte seg med en såkalt «storbyprofil». Kjeden hadde åtte butikker, og hovedkontoret lå på Forus i Stavanger. 
Kjedens sortiment omfattet moderne, urbane møbler og «shabby», mer landlige møbler samt interiørvarer i tillegg til klassiske møbler. Kjedens eget merke het InHouse Collection. I tillegg ble det ført merkevarer som Ekornes, Svane, Natuzzi, Lagans fra Dux, Broste, Fiskars og Himla.
Kjeden hadde over 350 ansatte. Den ble lagt ned i 2014.


== Varehus ==
Living Stavanger (omprofilert til Skeidar)
Living Oslo – Karihaugen, åpnet 22. februar 2004
Living Oslo – Skullerud
Living Bærum – Vøyenenga
Living Bergen – Åsane (omprofilert til Skeidar)
Living Bergen – Laguneparken (omprofilert til Skeidar)
Living Haugesund – Raglamyr
Living Trondheim – Lade


== Referanser ==
Asina

Asina er en appelsinbrus som produseres av de små mineralvannfabrikkene i Norge.


== Historie ==
Asina ble lansert i 1948 som en felles appelsindrikk for medlemmene av Mineralvannfabrikkenes Landsforening. Asina-navnet stammer fra navnekonkurransen Landsforeningen utlyste i 1947. Asina kom ut på topp, med Apello og Orango på henholdsvis andre- og tredjeplass.Asinaforeningen ble stiftet 4. desember 1961 - en forening som skulle administrere tapperettighetene og sørge for at produktet til en hver tid holdt topp kvalitet. Norge ble delt opp i salgsdistrikt, og Asina ble etter hvert et kjent produkt over hele landet.
Etter at alle de små mineralvannfabrikkene har lagt ned, er det i 2019 kun Roma Mineralvannfabrikk i Lillestrøm og Berentsens Brygghus i Egersund som produserer Asina.


== Produsenter ==


=== Nåværende produsenter ===
Roma Mineralvannfabrikk, Lillestrøm (siden 1948)
Berentsens Brygghus, Egersund (siden 1962)


=== Tidligere produsenter ===
Askim Mineralvannfabrikk, Askim
Bele Mineralvatn
Brynildsens Fabrikker, Fredrikstad
Brænne Mineralvatn (tidl. Volda Mineralvatnfabrikk), Folkestadbygd
Cito Fabrikker, Fagernes
Eidsfjord Produkter, Vesterålens Mineralvannfabrikk, Sortland
Eidsiva Mineralvannfabrikk, Eidsvoll
Emdals Mineralvannfabrikk, Stranda
Fontana, Oslo
Fortuna Mineralvannfabrikk, Flekkefjord
Frisgo Mineralvannfabrikk, Holmestrand
Gimle Mineralvannfabrikk, Sandefjord
Grimstad Mineralvandfabrik, Grimstad
Hurum Mineralvannfabrikk, Tofte i Hurum
Høibergs Mineralvandsfabrik, Ålesund
Ihlen Mineralvannfabrikk, Nesodden
Juno Fabrikker, Larvik
Kirkenes Mineralvannfabrikk, Kirkenes
Kongsvinger Mineralvannfabrikk, Kongsvinger
Kristiansund Mineralvannfabrikk, Kristiansund
Mineralvannfabrikken Bjørgvin, Bergen
Mineralvannfabrikken Dacapo, Skudneshavn
Mineralvannfabrikken Fram, Norheimsund
Mineralvannfabrikken Løven, Kristiansund
Mineralvannfabrikken Møre, Ålesund
Mineralvannfabrikken Norden, Kristiansund
Mineralvannfabrikken Nordstjernen, Stavanger
Mo Mineralvannfabrikk, Mo i Rana
Mosjøen Mineralvannfabrikk, Mosjøen
Målselv Mineralvannfabrikk, Målselv
Narvik Mineralvannfabrikk, Narvik
Nordmi Fabrikker, Ålvundfjord
Nordmøre Fruktpresse, Sunndalsøra
Norma Mineralvannfabrikk, Fauske
Otta Mineralvannfabrikk, Otta
Rauma Konservesfabrikk, Molde
Risør Mineralvannfabrikk, Risør
Rjukan Mineralvannfabrikk, Rjukan
Romsdal Mineralvannfabrikk, Åndalsnes
Rønnevig AS (tidl. Sørlandets Mineralvandfabrik), Lillesand
Røros Mineralvannfabrikk, Røros
Sandnessjøen Mineralvannfabrikk, Sandnessjøen
Stordalens Mineralvannfabrikk, Kongsberg
Sund-Ja, Svolvær
Svelvik Mineralvannfabrikk, Svelvik
Sørumsand Mineralvannfabrikk, Sørumsand
Telemark Mineralvannfabrikk, Notodden
Trio Fabrikker, Skien
Tromi Fabrikker (tidl. A/S Trondheim Mineralvannfabrikk), Selsbakk
Trømborg Mineralvannfabrikk, Sarpsborg
Vadsø Mineralvannfabrikk, Vadsø
Vesterålen Mineralvannfabrikk, Sortland
Viking Fabrikker, Haugesund
Voss Mineralvannfabrikk, Voss


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Asina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gråmagan

Gråmagan er en ås på Kolsås i Bærum kommune i Akershus. Gråmagan ligger på østsiden av Kolsås, rett ovenfor Dalbo gård og Dælivannet. Fra Gråmagan er det en god utsikt over østre Bærum, Oslo, Nesodden og enda lenger.
På Gråmagan ligger en bygdeborg. På Kolsås har det vært minst fire bygdeborger, og Gråmagan er den best bevarte av disse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkel om Gråmagan Arkivert 8. august 2008 hos Wayback Machine.
«Gråmagan». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Liste over britiske politistyrker

Listen over britiske politistyrker er en oversikt over de enheter Storbritannias politi består av.
Styrkene kan deles i tre hovedtyper:

Regionale styrker, som besørger det meste av politiarbeidet. De dekker et definert område, gjerne ett eller flere grevskap (England) eller hovedområder (Wales), og kontrolleres av hver sin Police Authority. Skottland og Nord-Irland har nasjonale styrker.
Nasjonale styrker, som har et spesifikt arbeidsområde. Etter en lovendring i 2005 omtales de som spesialstyrker.
Lokale, spesialiserte styrker, som betjener begrensede områder som en park eller et havneområde. De fleste har sitt opphav i private vekterstyrker som på et tidspunkt fikk full eller begrenset politimyndighet.


== Regionale styrker ==


=== England ===
1: City of London Police betjener et område inne i Metropolitan Police Services territorium (nr. 23 på kartet). 


=== Wales ===
Dyfed-Powys Police (Heddlu Dyfed Powys) – Dyfed og Powys
Gwent Police (Heddlu Gwent) – Gwent
North Wales Police (Heddlu Gogledd Cymru) – Gwynedd og Clwyd
South Wales Police (Heddlu De Cymru) – South Glamorgan, Mid Glamorgan og West Glamorgan


=== Skottland ===
Police Scotland


=== Nord-Irland ===
Police Service of Northern Ireland


== Nasjonale styrker ==
British Transport Police
Civil Nuclear Constabulary
Ministry of Defence Police
Scottish Drug Enforcement Agency
Serious Organised Crime Agency


== Lokale, spesialiserte styrker ==


=== Havner ===
Belfast Harbour Police
Falmouth Docks Police
Larne Harbour Police
Port of Bristol Police
Port of Dover Police
Port of Felixstowe Police
Port of Liverpool Police
Port of Tilbury Police
Tees and Hartlepool Port Authority Harbour Police


=== Parker og lignende ===
Epping Forest Keepers
Hampstead Heath Constabulary
Royal Botanic Gardens Constabulary
Royal Parks Constabulary (kun i Skottland, i England erstattet gjennom Serious Organised Crime and Police Act 2005)
Barking and Dagenham Parks Constabulary
Hammersmith and Fulham Parks Constabulary
Haringey Parks Constabulary
Hillingdon Parks Patrol Service
Newham Parks Constabulary
Royal Borough of Kensington and Chelsea Parks Police
Sutton Parks Constabulary
Wandsworth Parks Police


=== Annet ===
Belfast International Airport Constabulary
Cambridge University Constabulary
Mersey Tunnels Police
York Minster Police


== Militære politistyrker ==
Royal Military Police (Hæren)
Royal Air Force Police (Flyvåpenet)
Royal Navy Police (Marinen)
Royal Marines Police (Marineinfanteriet; nedlagt 2007)


== Se også ==
States of Guernsey Police Service
Isle of Man Constabulary
States of Jersey Police
Royal Gibraltar Police
Gibraltar Services Police
Policing in the United Kingdom
Liste over tidligere politistyrker i Storbritannia
Sigbjørn Gjelsvik

Sigbjørn Gjelsvik (født 30. mars 1974 i Naustdal) er en norsk politiker (Sp) som er kommunal- og distriktsminister i Jonas Gahr Støres regjering. Han har vært innvalgt på Stortinget fra Akershus siden 2017 og var inntil han ble statsråd medlem i Stortingets finanskomité.
Han har vært politisk aktiv i Senterpartiet og Nei til EU siden 1992. I 1995 ble han medlem av Naustdal kommunestyre og Sogn og Fjordane fylkesting. I 1996 gikk han 44 mil til fots fra Oslo til Loen i protest mot at han som student i Oslo ikke fikk dekket reiseutgiftene ved kommunestyremøter. Saken endte med at fylkesmannen gav Gjelsvik medhold i at han burde få reiseutgiftene sine dekket. Gjelsvik satt i fylkesstyret for Senterungdommen i Sogn og Fjordane 1992–1995 og i Senterungdommens sentralstyre 1994–2000. Han var Senterungdommens politiske nestleder 1997–1998 og leder 1998–2000. Han var leder i Nei til EU 1999–2004.
Gjelsvik ble innvalgt på Stortinget fra Akershus ved stortingsvalget 2017. Før dette var han ansatt som sekretariatsleder for Senterpartiets stortingsgruppe. Han har også vært prosjektleder for «Alternativer til dagens EØS-avtale».
Han har studert økonomi og ressursforvaltning ved Norges landbrukshøgskole. Han bor i Sørum.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sigbjørn Gjelsvik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Sigbjørn Gjelsvik hos Stortinget 
(no) Sigbjørn Gjelsvik hos Norsk senter for forskningsdata
Ron Grainer

Ron Grainer (født 11. august 1922 i Atherton, Queensland, Australia, død 21. februar 1981 i Cuckfield, Sussex, England) var en australsk komponist som jobbet for det meste i Storbritannia. Han er mest kjent for sine bidrag til film og TV-serier.
Grainer jobbet med BBC Radiophonic Workshop på en rekke melodier for TV-serier, slik som Giants of Steam (en dokumentar om jernbaner) og science fiction-serien Doctor Who. Grainer var så imponert over Delia Derbyshires arrangement av hans melodi for Doctor Who at han sa «Skrev jeg det?» (Did I write that?). Han ville også dele det han tjente på den med henne, men ble stoppet av BBCs byråkrati. En annen kjent melodi fra Grainer er den som ble brukt i TV-serien The Prisoner, som var basert på ett tidligere stykke han hadde skrevet som het «The Age of Elegance».
Musikken for The Omega Man var kanskje et av hans mest eklektiske stykker. Filmen var basert på boka I Am Legend av Richard Matheson og Charlton Heston hadde hovedrollen. Musikken ble ikke gitt ut på CD før i 2002 i et begrenset opplag på 3000 av FilmScoreMonthly[1]. Utgivelsen dukker opp på eBay fra tid til annen og er nå en sjeldenhet. Musikken var en miks av symfonisk, jazz, avantgarde og elektronisk musikk.


== TV-serier ==
Doctor Who
Maigret
Steptoe and Son
Tales of the Unexpected
The Prisoner
That Was The Week That Was
Paul Temple
Man in a Suitcase (også brukt på TFI Friday)
og mange flere


== Filmer ==
A Kind of Loving
The Mouse on the Moon (1963)
The Omega Man
Only When I Larf
To Sir, with Love
og mange flere


== Teater ==
1964 – Robert and Elizabeth
1966 – On The Level
1970 – Sing A Rude Song


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ron Grainer på Internet Movie Database 
(sv) Ron Grainer i Svensk Filmdatabas 
(da) Ron Grainer på Filmdatabasen 
(fr) Ron Grainer på Allociné 
(en) Ron Grainer på AllMovie 
(en) Ron Grainer hos The Movie Database 
Ron Grainer internettside
Skimming

Skimming er et begrep som brukes om uautorisert kopiering betalingskort. Kortinformasjonen brukes da i kortsvindel. I Norge har problemene med kortsvindel økt kraftig mellom 2014 og 2018.


== Skimming i minibank ==
En avansert metode av skimming kan foregå i minibanker ved at svindlerne fester en liten kortleser som kopierer kortinformasjonen over kortleseren i minibanken. Denne type innretninger kan være meget sofistikerte og kan være veldig vanskelig å oppdage. Det er også vanlig at svindlerne monterer et kamera over tastaturet i minibanken for å filme inntastingen av PIN-koden. Kortinformasjonen som blir kopiert på denne måten blir vanligvis brukt til å produsere falske kort, som igjen brukes til minibankuttak eller varekjøp. Dette har blitt en veldig vanlig måte å kopiere kort på. Svindlerne kan i løpet av noen få timer kopiere hundrevis av kort og svindle bankene for millionbeløp.


== Trådløs skimming ==
Trådløs skimming betyr at man med en NFC-leser kan lese og stjele kortopplysninger trådløst. Mange mobiltelefoner har i dag innebygde NFC-lesere, og det er også NFC-lesere som kobles til datamaskinen via USB. Metoden brukes for å stjele kortopplysninger til kontaktløse betalingskort. Kortopplysningene på kontaktløse kort er ukrypterte, noe som gjør at en svindlere kan lese kortopplysningene, selv om kortet ikke forlater offerets lommebok. Avlesningsavstanden er opptil 1 meter. Den tre- eller firesifrede sikkerhetskoden kan ikke leses trådløs. Det anslås at 43% av alle nettbutikker ikke krever en sikkerhetskode for å fullføre et kjøp.


== Beskyttelse ==
Det er ingen måte for kortbrukere å beskytte seg mot skimming når svindlere har montert leserutstyr i en kasseterminal. Det er et slags beskyttelseskort som stopper trådløs skimming. Dette beskyttelseskortet inneholder en støysender som forstyrrer skimmingsutstyr og forhindrer kortlesing. Det finnes også spesielle lommebøker av metall som blokkerer kommunikasjonen mellom kontaktløs betalingskort og leseren.


== Se også ==
Kortsvindel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Her blir de pågrepet Bergens Tidende 25. juli 2010
En film som viser hendelsesforløp i en skimmingsituasjon.
Informasjonsside hos FBI.
Kontrapost

Kontrapost (italiensk Contrapposto) eller motvekt er en skulpturteknikk der kunstneren illustrerer den naturlige kontrabalansen til kroppen ved å bøye hoftene i en retning og beina i den andre retningen. Vekten er balansert på en fot, derfor blir det en knekk i hoften. Dette er en måte å få en skulptur til å se naturtro ut.
Uttrykket kommer fra renessansen, mens teknikken er fra antikken.
Opplysningsutvalget om Norge og EF

Opplysningsutvalget om Norge og EF var en gruppe som ble grunnlagt i Oslo i 1988 av politikere, fagforeningsfolk, intellektuelle og representanter for landbruksinteresser med den hensikt å drive studie- og opplysningsarbeid med henblikk på å forhindre norsk medlemskap i Det europeiske fellesskap. Leder var Kristen Nygaard, og blant medlemmene var Guro Fjellanger, Terje Kalheim, Bergfrid Fjose, Stein Ørnhøi og Jan Henry T. Olsen. Utvalget ble lagt ned i 1990 da organisasjonen Nei til EU ble opprettet.