jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ignaz Neumark

Ignaz Neumark (født 27. juli 1888, død 9. februar 1959) var en polsk dirigent av jødisk herkomst. I 1919 ble han den første dirigenten i det nystartede Filharmonisk Selskaps Orkester, senere kjent som Oslo-Filharmonien. Dirigentrollen delte han med Georg Schnéevoigt og Johan Halvorsen fram til 1921.
José Eibenschütz

Alexander Joseph «José» Eibenschütz (født 8. januar 1872 i Frankfurt am Main, Tyskland, død 27. november 1952 i Sylzhayn, Harz i daværende DDR) var en tysk dirigent. Han var dirigent for Filharmonisk Selskaps Orkester (Oslo-Filharmonien) fra 1921 til 1927. Deretter dirigerte han orkesteret til Nordische Rundfunk AG i Tyskland frem til han emigrerte til USA i 1934 på grunn av sin jødiske bakgrunn. Etter krigen returnerte han først til Norge og deretter til Tyskland.  


== Referanser ==
Sarah Jessica Parker

Sarah Jessica Parker (født 25. mars 1965 i Nelsonville i Ohio) er en amerikansk skuespiller.
Sarah Jessica Parker er kjent som sexspaltisten Carrie Bradshaw i HBO-serien Sex og Singelliv (1998–2004) og har medvirket i flere musikaler på Broadway, blant annet Annie, Once Upon a Mattress og How to Succeed in Business Without Really Trying. 
Parker er politisk engasjert. Hun støtter åpent demokratene, og er UNICEF-ambassadør. 


== Filmografi ==
1984 Footloose som Rusty
1986 The Navigator som Carolyn McAdams
1993 Innen rekkevidde som Jo Christman
1994 Ed Wood som Dolores Fuller
1996 Bak stengte dører som Jodie Trammel
1996 Mars Attacks! som Nathalie Lake
2006 Failure to Launch som Paula
2009 Did You Hear About the Morgans? som Meryl Morgan
2011 New Year’s Eve som Kim


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sarah Jessica Parker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sarah Jessica Parker på Internet Movie Database 
(no) Sarah Jessica Parker hos Filmfront 
(sv) Sarah Jessica Parker i Svensk Filmdatabas 
(da) Sarah Jessica Parker på Filmdatabasen 
(da) Sarah Jessica Parker på Scope 
(fr) Sarah Jessica Parker på Allociné 
(en) Sarah Jessica Parker på AllMovie 
(en) Sarah Jessica Parker hos Turner Classic Movies 
(en) Sarah Jessica Parker hos Rotten Tomatoes 
(en) Sarah Jessica Parker hos The Movie Database 
(en) Sarah Jessica Parker på Internet Broadway Database
(en) Sarah Jessica Parker hos Rotten Tomatoes
Rødalger

Rødalgene er en fortrinnsvis marin plantegruppe som kalles Rhodophyta. De finnes særlig på steiner under tidevannslinja, men kan overleve til helt ned på 250 meters dyp, dypere enn noen annen plante kan overleve på. Rødalgene får sin rødfarge fra pigmenter som kalles fykobiliner, som maskerer grønnfargen klorofyllet ellers ville gitt, men fargevarianter som bl.a. grønne og nesten svarte former finnes også. Rundt 6,500 arter rødalger er kjent (inkludert over 160 som lever i ferskvann), hvorav de fleste er flercellede, men det anslås at det kan finnes opp til 10,000 arter.En del rødalger en encellede, men mange arter er koloniorganismer og kan danne individer som kan komme opp mot en halv meter. De fleste er filamentøse og svært buskete.
Flercellede arter har gjerne en komplisert livssyklus: 
I haplobiontiske arter er den befruktede eggcellen, zygoten, det eneste diploide (dobbelt sett med kromosomer) stadiet. Den gjennomgår meiose som gir opphav til haploide (enkelt sett med kromosomer) sporer, som gjennom mitose vokser opp til flercellede alger (gametofytter). Disse algene produserer nye haploide sporer som i sin tur vokser opp til nye gametofytter. Disse gametofyttene produserer derimot ikke sporer, men kjønnsceller, som smelter sammen til en zygote og starter syklusen på nytt.
I haplo-diplobiontiske arter gjennomgår zygoten mitose, og utvikler seg til en flercellet diploid alge (sporofytt). Denne sporofytten produserer diploide sporer som vokser opp til nye sporofytter. Disse sporofyttene produserer så haploide sporer gjennom meiose. De haploide sporene utvikler seg til en flercellet gametofytt som produserer kjønnsceller som danner en zygote når de møtes.


== Referanser ==


== Se også ==
Grønnalger
Brunalger


== Eksterne lenker ==
(en) rødalger – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) rødalger i Encyclopedia of Life 
(en) rødalger i Global Biodiversity Information Facility 
(no) rødalger hos Artsdatabanken 
(sv) rødalger hos Dyntaxa 
(en) rødalger hos Fossilworks 
(en) rødalger hos ITIS 
(en) rødalger hos NCBI 
(en) rødalger hos Tropicos 
(en) Kategori:Rhodophyta – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rhodophyta – detaljert informasjon på Wikispecies
Miltiades Caridis

Miltiades Caridis (gresk: Μιλτιάδης Καρύδης; født 9. mai 1923 i Danzig, død 1. mars 1998 i Athen) var en gresk dirigent.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Miltiades Caridis ble født i Fristaden Danzig (Gdansk) av gresk far og tysk mor. Han vokste opp i Dresden, men flyttet i 1938 til Hellas. Han studerte musikk ved Kalomoiris-konservatoriet i Athen, før han etter andre verdenskrig dro for å studere dirigering med professor Hans Swarowsky i Wien.


=== Karriere ===
Caridis startet sin karriere i operahusene i Köln (Kölner Oper) og Graz (Opernhaus Graz), deretter dirigerte han Wiener Staatsoper i syv år. Fra 1960 til 1967 var han sjefsdirigent for Philharmonia Hungarica i Baden bei Wien.
Caridis tilbragte også mange år som gjestedirigent – han dirigerte totalt 129 ulike orkestre og 80 ulike kor verden rundt. Han var i mer enn 20 år fast tilbakevendende gjestedirigent for Danmarks Radios Symfoniorkester. I årene 1969-75 var Caridis sjefsdirigent for Filharmonisk Selskaps Orkester (nåværende Oslo-Filharmonien), 1975-81 Duisburg, 1979-85 Tonkünstler, og deretter for gresk radios symfoniorkester fram til sin død i 1997. 
Caridis satt i juryen i mange internasjonale konkurranser, og ble i 1981 tildelt Béla Bartók-medaljen for sine bidrag til musikklivet, og da spesielt til fremmelsen og interpretasjonen av Béla Bartóks musikk. Sammen med Filharmonisk Selskaps Orkester vant han Spellemannprisen 1972 i klassen årets seriøse plate for verker av Fartein Valen.
Caridis døde av et hjerteinfarkt pådratt under en øvelse med det greske nasjonalorkester Ellinikí Radiofonía Tileórasi.
Hans nevø Constantinos Carydis trådte i hans fotspot og dirigerte allerede i en alder av 32 år ved Wiener Staatsoper.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Miltiades Caridis på Internet Movie Database 
(en) Miltiades Caridis på Discogs 
(en) Miltiades Caridis på MusicBrainz 
(en) Miltiades Caridis på AllMusic
Okko Kamu

Okko Tapani Kamu (født 7. mars 1946 i Helsingfors) er en finsk dirigent og fiolinist. 
Allerede 6 år gammel begynte Kamu sine fiolinstudier ved Sibelius-akademiet. Da han var 19 år gammel ble han ansatt som alternerende gruppeleder andrefiolin i Finlands nasjonaloperas orkester, og senere konsertmester (1966–68). Selv om Kamu var autodidakt som dirigent, vant han i 1969 den første Herbert von Karajan International Competition i Berlin, hvilket førte til engasjementer med alle de store orkestrene i Europa, USA, Israel og Japan. 
Kamu var sjefsdirigent for Finsk Radio symfoniorkester fra 1971 til 1977, dirigent og kunstnerisk leder for Oslo-Filharmonien fra 1975 til 1979, kunstnerisk leder for Helsingfors stadsorkester 1981–88, og sjefsdirigent for Nederlandsk Radio symfoniorkester 1983-86. Kamu har dirigert en rekke uroppførelser, blant annet verker av Aulis Sallinen.
Kammu har vært medlem av Kungliga Musikaliska Akademien siden 1994.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Okko Kamu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Okko Kamu på Internet Movie Database 
(en) Okko Kamu hos The Movie Database 
(en) Okko Kamu på Discogs 
(en) Okko Kamu på MusicBrainz 
(en) Okko Kamu på Spotify 
(en) Okko Kamu på AllMusic
Brunalger

Brunalgene (Phaeophyceae) er en klasse planteliknende protister (alge) som omfatter tang, tare og andre alger som vokser i havet, langs steinstrender. 
Enkelte av artene har spesielle gassfylte luftblærer, som hjelper til å holde skuddene oppe i sollyset. Brunalgene inneholder klorofyll a og c, men pigmentet fukoxanthin skjuler grønnfargen klorofyllet gir og skaper i stede en brunlig farge. De fleste av verdens 1500 arter brunalger lever i kalde havområder. Av tang og tare kan en produsere alginat.
Brunalgene er flercella organismer og finnes i alle størrelser fra mikroskopiske til kjempetarer som kan bli mange meter lang. Brunalger finnes i alle former fra filamenter til skorper, puter og hule eller massive grenete flak (tang).


== Typer ==
Kaurtang
Blæretang
Sagtang
Grisetang
Sauetang
Skolmetang
Martaum


== Se også ==
Rødalger
Grønnalger


== Eksterne lenker ==
(en) brunalger – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) brunalger i Encyclopedia of Life 
(en) brunalger i Global Biodiversity Information Facility 
(no) brunalger hos Artsdatabanken 
(sv) brunalger hos Dyntaxa 
(en) brunalger hos Fossilworks 
(en) brunalger hos ITIS 
(en) brunalger hos NCBI 
(en) Kategori:Phaeophyceae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Phaeophyceae – detaljert informasjon på Wikispecies
Yngve Lorentsen

Yngve Lorentsen (født 22. september 1968) fra Falken skytterlag på Finnsnes i Troms ble skytterkonge på Landsskytterstevnet i Bodø i 1991. Lorentsen var en relativt ukjent skytter før han tok steget opp og ble den første skytterkonge fra Troms. I samme stevne ble han nummer to på samlagsskytingen sammen med Troms skyttersamlag.Lorentsen har vært innom andre lag, deriblant Målselv skytterlag, men er nå tilbake i Falken.


== Referanser ==


== Kilder ==
Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
Jorsett, Per (1993). Norges skytterkonger gjennom 100 år (Revidert utgave av Norges skytterkonger utgitt i 1970 utg.). Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-21043-8.  [Utgitt i samarbeid med Det frivillige Skyttervesen]


== Eksterne lenker ==
Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Dansens dag

Den internasjonale Dansens dag markeres den 29. april hvert år, på fødselsdagen til den franske danseren Jean-Georges Noverre (1727–1810), som regnes som grunnleggeren av den moderne ballett. 
Siden 2010 har markeringen gått under navnet Dansens dager i Norge, fordi de norske arrangørene har valgt å fordele markeringen over flere dager.


== Beskrivelse ==
Markeringen ble etablert i 1982 av International Dance Committee (CID; Conseil International de la Danse på fransk) under UNESCO. Dagen er en verdensomspennende markering av alle danseformer, og har til hensikt å feire mangfoldet innen dans og kjærlighet til dans på tvers av kultur, alder, hudfarge, ferdighetsnivå og danseform.


== Formål ==
Blant målene for Dansens dag er å øke oppmerksomheten rundt viktigheten av dans som kunstform i den generelle befolkningen, samt å påvirke myndigheter verden over til å inkludere dans i alle utdanningssystemer, fra grunnskole til høyere utdanning. 
Mens dans har vært en integrert form av menneskenes kultur opp gjennom historien, blir det fortsatt nedprioritert av myndighetene i store deler av verden. CIDs president Alkis Raftis uttalte følgende ved markeringen av Dansens dag i 2003: «I mer enn halvparten av landene i verden forekommer ikke dans i offentlige lovtekster, på godt og vondt. Det er ingen midler som allokeres til statsbudsjettet for å støtte denne kunstformen, og det er ikke noe som heter danseutdannelse, verken privat eller offentlig.»


== Globale markeringer ==
I 2005 fokuserte Dansens dag på grunnleggende utdannelse. CID manet utdanningsdepartementer og -institusjoner til å markere dagen ved alle skoler ved blant annet å skrive essays om dans, tegne bilder av dans, og å danse i gatene. 
I 2006 uttrykte CID en advarsel mot danseres motvilje mot å delta i felles organisasjoner, og presidenten uttalte at dette er en viktig årsak til mangelen på anerkjennelse av dans innen lovgivning, finansiering og generell synlighet i samfunnet. Budskapet var: «Verdens dansere, forén dere!» 
Dansens dag 2007 ble tilegnet barna.


== I Norge ==
I Norge er det den ideelle stiftelsen Danseinformasjonen (tidligere Senter for dansekunst) som er ansvarlig for å arrangere Dansens dag(er). Danseinformasjonen ble etablert i 1994 som Norges nasjonale kompetansesenter for dansekunst, og holder siden 2008 til i Dansens Hus i Oslo.Dansens Dag har blitt markert siden 1999 i Norge, og i denne perioden har det utvklet seg en økt bevissthet rundt og synliggjøring av dans i skoler, på gater, på scener, i film og TV – og også skriftlig i media, tekster og i akademia. Det har blitt opprettet flere mastergradsutdanninger innen dans ved høgskoler og universiteter de siste årene.
Hvert år er det en ny dansekunstner som blir ambassadør for Dansens dager, og som koreograferer en egen dans i anledning markeringen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) International Dance Day – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Markering av Dansens dag i Norge Arkivert 23. november 2009 hos Wayback Machine.
Kjempetare

Kjempetare (Macrocystis pyrifera) er en tare som vokser langs kysten på kysten av Nord-Amerika (California til Alaska), Sør-Amerika, Sør-Afrika og sørlige deler av Australia. Taren kan vokse og bli opp til 60 meter lang, og er derfor verdens lengste alge. Den er også en av de raskest voksende plantene i verden. Kjempetaren danner undersjøiske skoger rike på marint liv på grunt vann, og de lange bladplatene flyter som oftest på overflaten takket være luftblærer som holder dem oppe.


== Se også ==
Tang
Tare


== Eksterne lenker ==
(en) Kjempetare – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Kjempetare i Encyclopedia of Life 
(en) Kjempetare i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kjempetare hos Artsdatabanken 
(en) Kjempetare hos ITIS 
(en) Kjempetare hos NCBI 
(en) Kategori:Macrocystis pyrifera – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Macrocystis pyrifera – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Macrocystis pyrifera – detaljert informasjon på Wikispecies
Per Erik Oldertrøen

Per Erik Oldertrøen (født 30. september 1958) fra Tynset i Hedmark ble skytterkonge på Landsskytterstevnet på Ulven ved Bergen i 1992. Han ble dermed Nord-Østerdal skyttersamlags første skytterkonge. Roar Lillebo fra Tynset ble skytterprins i samme stevne, og dette var første gang siden 1950 at to skyttere fra samme lag tok de to første plassene. Oldertrøen er gårdbruker og produksjonsrådgiver i TINE.


== Andre titler ==
Norgesmester i feltskyting (2006)
Sølvmedalje i nordisk mesterskap i baneskyting (1994)


== Referanser ==


== Kilder ==
Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
Jorsett, Per (1993). Norges skytterkonger gjennom 100 år (Revidert utgave av Norges skytterkonger utgitt i 1970 utg.). Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-21043-8.  [Utgitt i samarbeid med Det frivillige Skyttervesen]


== Eksterne lenker ==
Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Aaron Burckhard

Aaron Burckhard (født 14. november 1963) er en amerikansk trommeslager som var medlem Nirvana i 1987.
Burckhard spilte trommer på Nirvanas første konsert i 1987 og fortsatte ut året. Dale Crover fra Melvins tok seg av trommingen på Nirvanas første studiodemo i januar 1988, mens Burckhard returnerte for en kort periode i 1988 før han ble erstattet av Chad Channing. Burckhards alkoholproblem og mangel på disiplin bidro til at han ble sparket ut av bandet. På samlealbumet With The Lights Out kan trommingen hans høres på de første fem sporene.
I 2005 slapp han et album med bandet Attica.


== Eksterne lenker ==
(en) Aaron Burckhard på Internet Movie Database 
(en) Aaron Burckhard på Discogs 
(en) Aaron Burckhard på MusicBrainz
Louis Leakey

Louis Seymour Bazett Leakey (født 7. august 1903, død 1. oktober 1972) var en britisk paleoantropolog. 
Gjennom 1920- og 1930-årene oppdaget Leakey en rekke hominidfossiler og redskaper i det østlige Afrika. Han kone, Mary Leakey, var også paleoantropolog og sammen gjorde de en rekke viktige funn, inkludert fossilene til flere Homo-arter og såkalte australopitheciner. Fem år etter sin manns død gjorde hun det sensasjonelle funn av et sett fire millioner år gamle fossile fotspor. Deres sønn, kenyanske Richard Leakey, har også gjort viktige funn av fossiler.


== Referanser ==
Zoot Sims

John Haley «Zoot» Sims (født 29. oktober 1925 i Inglewood i California, død 23. mars 1985 i New York) var en amerikansk jazzmusiker (saksofon).
Etter oppvekst med den vaudeville-turnerende musikalske «Sims Family», der broren Ray Sims (trombone) senere ble kjent, ble han på 1940-tallet med i orkestre ledet av Benny Goodman (1943, 46–47, 50), Artie Shaw og Stan Kenton før han gikk inn i US Army (1944–46).  Derpå spilte han var han en av «Four Brothers» i Woody Hermans band (1948-49) før han skapte sin egen Zoot Sims Quintet og forøvrig spilte mye med Gerry Mulligan og Al Cohn, med sistnevnte i «Cohn/Zims Quintet» (1957-) som ga ut meget og var fast på klubben Half Note i New York.Sims var å se på Bislett Stadion (1950) med Benny Goodman's orkester, såvel som ved Moldejazz med Red Rodney (1976). Han spilte også med de svenske Monica Zetterlund, Rune Gustafsson og Lars Gullin ved flere anledninger og på utgivelser. Konsertarrangør Miloud Guiderk hentet ham til Sandvika kino på 1980-tallet sammen med saksofonist Al Cohn, pianist Hank Jones, Alan Dawson på trommer, og Ron Carter på bass (bassen for anledningen utlånt av norske Carl Morten Iversen). Opptak fra konserten finnes i NRKs arkiver.


== Referanser ==
Mike Scott

Michael Scott (født 14. desember 1958 i Edinburgh, Skottland) er en musiker, som er grunnlegger og drivkraften bak bandet The Waterboys.
Scott begynte sin musikalske karriere på 1970-tallet. Hans hovedinstrument er gitaren, men han er også kjent for sitt særegne pianospill. Han har en karakteristisk stemme, som også bærer mye av musikken. Han behersker både tekst og musikk svært bra og kombinasjonen har ført til en dedikert fan-base, som har fulgt ham gjennom hans musikalske vandring i det tilnærmede solo-prosjektet, The Waterboys, fra midten av 80-tallet til dags dato.Scott er gift og har barn med den japanske kunstneren Megumi Igarashi. Han har også barn fra et tidligere forhold med den irske artisten Camille O'Sullivan.
Han har de siste årene hatt base i Dublin i Irland.


== Biografi ==
Biografi for Mike Scott og The Waterboys:

Scott, Mike. Adventures of a Waterboy HC (the lilliput press) ISBN 978-1-84351-190-8
Scott, Mike. Adventures of a Waterboy PB (Jawbone Press) ISBN 978-1-908279-24-8
Abrahams, Ian. Strange Boat (SAF publishing) ISBN 0-946719-92-6


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mike Scott – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mike Scott på Discogs 
(en) Mike Scott på MusicBrainz 
(en) Mike Scott på Spotify 
(en) Mike Scott på Genius — sangtekster 
(en) Mike Scott på AllMusic 
Offisiell webside
Twitter
Laminaria

Laminaria er en gruppe tarer som på norsk gjerne bare kalles tare. Taren vokser i havet, og kan utnyttes som gjødsel og råstoff for industri ved produksjon av alginater.
Langs kysten fra Vestlandet og nordover ble tare mye brukt som tilleggsfôr til husdyr, spesielt på seinvinteren og våren. Taren ble høstet fra båt, og man brukte ljå for å skjære den.


== Eksterne lenker ==
(en) Laminaria – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Laminaria i Encyclopedia of Life 
(en) Laminaria i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Laminaria hos Artsdatabanken 
(en) Laminaria hos ITIS 
(en) Laminaria hos NCBI 
(en) Kategori:Laminaria – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Laminaria – detaljert informasjon på Wikispecies
Dave Foster

Dave Foster var den tredje trommeslageren til grungebandet Nirvana. Han fikk sparken etter et fåtall konserter med bandet, mye på grunn av hans  manglende evne til å møte opp på konserter. Foster bodde dessuten timer bort fra Kurt Cobain og bassist Krist Novoselic i Aberdeen, noe som betydde at bandmedlemmene måte hente Foster og kjøre han til bandets øvningslokaler i Tacoma.
Han fikk sparken i bandet etter å ha angrepet sønnen til borgermesteren i Cosmopolis, Washington.


== Eksterne lenker ==
(en) Dave Foster på Discogs 
(en) Dave Foster på MusicBrainz
Nils Jøran Riedl

Nils Jøran Riedl (født 16. desember 1965 i Bodø) er en norsk teolog og billedkunstner. Han er kjent gjennom media for sitt engasjement for homofiles rettigheter i Den norske kirke. 
Riedl er cand.philol. fra Universitetet i Trondheim (1992) med ekvivalering til cand.theol fra Universitetet i Oslo (UiO) (1993). 
Han ble ordinert til prest i Den norske kirke av biskop Gunnar Stålsett 20. desember 2001, til tjeneste ved Det praktisk-teologisk seminar, Universitetet i Oslo. Ordinasjonen av Riedl var kontroversiell, siden han levde i registrert partnerskap, og Stålsett ble kritisert av sine kolleger. 
I 2005 ble Riedl ansatt av Oslo bispedømmeråd som studentprest ved Universitetet i Oslo. Biskop Ole Christian Kvarme, som i pakt med et vedtak fra Den norske kirkes øverste organ kirkemøtet fra 1997 (som går imot ordinasjon og ansettelse av prester i homofilt partnerskap) stemte mot ansettelsen og nektet senere å sende offisielt kollasbrev ved Riedls innsettelse.
Riedl var en av fire søkere til stillingen som domprost i Bodø i 2007. Biskop Tor Berger Jørgensen uttalte i den anledning til Avisa Nordland at han anså «Riedl som en habil og kvalifisert søker på lik linje med de øvrige søkerne.»
Fra 1996 til 1998 var Riedl leder for Åpen kirkegruppe for lesbiske og homofile i Oslo. Riedl var registrert partner med Petter Møller, tidligere nestleder i Landsforeningen for lesbisk og homofil frigjøring, fra 1993 til 2013.
Han har utgitt boken Roma, historiske vandringer (Verbum forlag, Oslo 2001) sammen med Petter Møller, og deltok i dokumentarfilmen, BE - Skitne, syndige meg  (Dirty, Sinful me) i 2000.  
Som billedkunstner har han hatt flere separatutstillinger, særlig i Lofoten, der han var sokneprest i perioden 2014-2020. Siden 2020 har han vært sokneprest i Gildeskål.


== Kilder ==
Avisa Nordland 17.04.07 om søkere til domproststilling.
Richard Laymon

Richard Carl Laymon (født 14. januar 1947, Chicago, Illinois, død 14. februar 2001) regnes av mange som en av Amerikas (og verdens) fremste skrekk/horror-forfatter. Den amerikanske horror-forfatter foreningen har oppkalt en av sine priser etter ham. 
Laymon hadde en BA i engelsk litteratur fra Willamette University, Oregon og en MA i engelsk litteratur fra Loyola University, Los Angeles. Familien flyttet tidlig til California hvor Laymon tilbrakte resten av sitt liv. Laymon døde av et massivt hjerteinnfark og etterlot seg kone (Ann) og datter (Kelly).
Laymon var tidlig uheldig med valg av agent/forleggere, noe som førte til at han ikke er spesielt anerkjent på hjemmebane, men på grunn av en dyktige engelske forlegger og en rekke small-press utgivere i statene så har han oppnådd svært godt ry verden over. Likevel har han aldri vært oversatt til norsk. Flere av bøkene hans har oppnådd kult-status og er svært utilgjengelige.
Laymon skrev over 60 noveller og over 30 bøker og flere bøker har vunnet priser, f.eks.;

Flesh (Kåret av Science Fiction Chronicle til beste skrekkfortelling i 1988 og nominert til Bram Stoker Award)
Funland (Nominert til Bram Stoker Award)
The Traveling Vampire Show (vinner av Bram Stoker Award, posthumt 2001)Richard Laymon skrev noen få bøker under pseudonymene Richard Kelly, Carl Laymon, Carla Laymon Inntil sin død så var han president i foreningen HWA – Horror Writers of America.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Richard Laymon Kills – Webforum! Arkivert 17. juli 2011 hos Wayback Machine.
Horror Writers Association