jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Die Rote Zora und ihre Bande

Die Rote Zora und ihre Bande («den røde Zora og hennes bande») er en ungdomsbokserie fra 1941 av Kurt Held. Den handler om foreldreløse barn i den kroatiske byen Senj. Barna er utstøtt av samfunnet, og slutter seg sammen under en kvinnelig anfører, som på grunn av sitt røde hår blir kalt Rote Zora («røde Zora»).
Den venstreekstreme feministiske terrororganisasjonen Rote Zora tok sitt navn etter tittelheltinnen i bøkene.


== Bøker ==
Bøkene er utgitt av Goldmann Verlag, med følgende undertitler:

Teil 1: Die Burg der Uskoken
Teil 2: Der alte Fischer
Teil 3: Der grosse Fang
Teil 4: Die Uskoken sind tot – es leben die Uskoken


== Fjernsynsserie ==
Bokserien ble filmatisert i 1979 i 13 deler som tysk-sveitsisk-kroatisk samproduksjon. Regissør var Fritz Umgelter og opptakene ble hovedsakelig gjort i den kroatiske byen Zadar.
Skuespillerne var

Lidija Kovačević som Zora
Nedeljko Vukasović som Branko
Edgar Mandel som borgermester
Anđelko Kos som Nicola
Esad Krčić som Pavle
Boris Ninkov som Đuro
Dragomir Felba som Gorian
Uwe Falkenbach som Begović
Erich Schleyer som Đorđević
Hannes Kaetner som Ringelnatz


== Hørespill ==
Samme år som filmen ble det utgitt et hørespill basert på filmen.
Aksjeeierbok

Aksjeeierbok er en oversikt over hvem som eier aksjer i et selskap som selskapets styre plikter å holde kontinuerlig oppdatert. Alle aksjeselskaper, unntatt de som har benyttet seg av den frivillige mulighetene til å registrere aksjene sine i et verdipapirregister er pliktige til å føre aksjeeierbok. Endringer skal alltid være uten opphold med mindre vedtektene fastsetter at aksjene ikke er omsettelige og slik styregodkjenning til aksjesalg ikke har blitt gjort ennå. 
Aksjeeierboken skal være offentlig. Dette begrunnes med at eierforholdene skal være synlige for andre aksjonærer, kreditorer, allmennhet og presse. Det er straffbart å nekte utenforstående innsyn i aksjeeierboken. Detaljer om innsynsregler er regulert i en forskrift fra 1976


== Eksterne lenker ==
Informasjon om akseeierbok i Bedin
Aksjelovens krav til Aksejeierboken
Lateks

For typesettingssystemet, se LaTeX.
Lateks eller melkesaft er en vandig emulsjon av små polymerpartikler. Den finnes naturlig i mange planter, men ordet lateks brukes også om tilsvarende emulasjoner som er fremstilt industrielt. Lateks må ikke forveksles med sevje, som har en annen sammensetning og funksjon.
Planter som inneholder lateks er blant annet løvetann, salat, svaleurt, fiken, julestjerne og alle andre arter i vortemelkslekta, valmue, sapodilletre, gravmyrt, oleander og ekte gummitre. Lateks finnes også hos noen sopper, som risker. Plantene har lateksganger som transporterer lateksen rundt i planten. Lateks kan være hvit, gul, oransje, rød, brun, eller fargeløs. De dispergerte stoffene omfatter proteiner, sukker, stivelse, alkaloider, gummistoffer, eteriske oljer og fenoler. Lateksen koagulerer ofte ved tilførsel av oksygen, for eksempel om planten skades.
Lateks finnes hos omtrent ti prosent av alle blomsterplanter. Den har ingen primær metabolsk funksjon, og en antar at den er utviklet som forsvar mot planteetende insekter.
Den mest kjente lateksen kommer fra ekte gummitre og brukes til å fremstille kautsjuk, som kan vulkaniseres til naturgummi. Opium er lateksen til opiumsvalmuen, og den inneholder morfin, kodein, tebain og andre alkaloider.


== Kilder ==
«Lateks (plantemorfologi)». Store norske leksikon. Besøkt 9. august 2017. 
«Lateks (kjemisk industri)». Store norske leksikon. Besøkt 9. august 2017. 
Anurag A. Agrawal og Kotaro Konno (2009). «Latex: a model for understanding mechanisms, ecology, and evolution of plant defense against herbivory». Annual Review of Ecology, Evolution, and Systematics. 40: 311–331. ISSN 1543-592X. doi:10.1146/annurev.ecolsys.110308.120307.
STS-5

STS-5 var en romferd med den amerikanske romfergen Columbia.


== Mannskap ==
Vance D. Brand, Commander
Robert F. Overmyer, Pilot
Joseph P. Allen, Mission Specialists
William B. Lenoir, Mission Specialists


== Høydepunkter fra ferden ==
STS-5 sitt oppdrag het «Commercial Communications Satellites (ANIK C-3)/Satellite Business Systems (SBS-C) ».
Den første operasjonelle oppdraget med romfergen, der 2 kommersielle kommunikasjonssatellitter, ANIK C-3 for TELESAT Canada og SitS-C for Satellite Business Systems, ble satt ut i bane. Hver av satellittene var utstyrt med en «Payload Assist Module-D (PAM-D)» rakett-motor, som fyrte i ca. 45 minutter etter utsetting, og som plasserte hver av satellittene i en høyere eliptisk bane.
Eksperimenter:

One Get Away Special
3 Shuttle Student Involvement Program (SSIP).


=== Romvandringer (EVA) ===
Den første planlagte romvandringen i romfergeprogrammet ble kansellert på grunn av feil ved romdrakten.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) STS-5 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) STS-5 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Antonio López

Antonio «Ñico» López (født 1932, død 8. desember 1956) deltok sammen med 25 andre revolusjonære i angrepet på Batistas militærleir i Bayamo, 26. juli 1953 (se kart [1]  [2]). Dette skjedde samtidig som Fidel Castro og hans revolusjonære angrep Moncada militærleir i byen Santiago de Cuba. Ved å angripe også Bayamo håpet de revolusjonære å forhindre at troppeforsterkninger ble sendt for å forsvare Moncada. 
Etter at de revolusjonæres angrep var blitt nedkjempet, flyktet López til Guatemala. Her møtte han Ernesto Che Guevara som han i 1956 introduserte for Raúl og Fidel Castro under deres landflyktighet i Mexico. 
López var en av de revolusjonære ombord i båten Granma som ankom Los Coloradas i provinsen Oriente, Cuba, 2. desember 1956. Han overlevde det plutselige overfallet fra Batista-soldater ved Alegria del Pio 5. desember (se kart [3]), men ble skutt og drept 8. desember 1956 i en trefning ved en bro i Boca del Toro ved foten av fjellene Sierra Maestra [4].


== Kilder ==
Ches nedtegnelser om overfallet ved Alegria de Pío (engelsk)
Om kampen der López ble drept, på www.granma.cu (engelsk)


== Eksterne lenker ==
Kart på www.cubamapa.com
Kienzle Computer

Kienzle Computer var en tysk produsent av datautstyr. Selskapet ble fusjonert med  Mannesmann som Mannesmann-Kienzle, og Digital Equipment GmbH som Digital-Kienzle Computer Systeme.


== Eksterne lenker ==
Kienzle computer models (look under K)
Kienzle Automotive
Bayezid II

Bayezid II (født 3. desember 1447, død 26. mai 1512) var sultan i Det osmanske rike fra 1481 til 1512. Etter sønnens opprør mot ham, abdiserte han 22. april 1512 til fordel for sin sønn Selim I.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Beyazit var sønn av Mehmet II. Hvem som var moren, er ikke helt klart. Det er to teorier - at det var Emine Gülbahar Hatun, eller at det var Sitti Mükrime Hatun.


=== Sultan ===
Etter farens død kom Bayezid med janitsjarernes hjelp på tronen. 
Beyatiz foretok krigstog mot Italia, Bosnia, Dalmatia og Ungarn. Han erobret Hercegovina, Moldavia og Bessarabia, men led et avgjørende nederlag mot de egyptiske mamelukkene i 1488. Deretter vendte han seg mot sør, beseiret den venetianske flåte ved Sapienza i 1498 og erobret størstedelen av Peloponnes. Men han måtte vike for den koalisjon som ble etablert mot ham av Ungarn, Venezia og paven som var støttet av Spania og Frankrike, og måtte slutte fred i 1502.
Beyazit var sufist og gjorde seg kjent som byggherre for moskéer og broer. Av stor politisk betydning var den tyrkiske flåtes enorme oppsving under hans regjering.På denne tid fikk også tusentalls sefardiske jøder, som i 1492 flyktet fra Spania, fristed i riket. Bayezid II sendte ut erklæringer over hele riket om at disse flyktningene skulle ønskes velkommen. Han gav dem bosettingstillatelse og lot dem bli osmanske borgere. Han gjorde narr av de spanske monarker Ferdinand II av Aragon og Isabella I av Castilla for at de utviste en nyttig befolkningsklasse: «Dere beskriver Ferdinand en vis hersker», sa han til sine hoffolk — «han, som har utarmet sitt eget land og beriket mitt!»"De spanske monarker utviste også muslimer, blant dem mange svært ressurssterke fra Andalucía. De ble likeledes integrert i Det osmanske rike.
Beyazits siste regjeringsår ble plaget av suksesjonsstrider mellom hans sønner Ahmed og Selim. Den sistnevnte gjorde opprør mot sin far og klarte med bistand fra khanen av Krim og fra janitsjarene i 1512 å tvinge sin far til fratreden. Få dager etter døde Bayezid, muligens forgiftet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Richard F. Kreutel: Der fromme Sultan Bayezid. Die Geschichte seiner Herrschaft (1481–1512) nach den altosmanischen Chroniken des Oruç und des Anonymus Hanivaldanus (= Osmanische Geschichtsschreiber. Band 9). Styria, Graz/Wien/Köln 1978, ISBN 3-222-10469-7.
Hedda Reindl: Männer um Bāyezīd. Eine prosopographische Studie über die Epoche Sultan Bāyezīds II. (1481–1512). Schwarz, Berlin 1983, ISBN 9783922968221 (Digitalisat).
Selim I

Selim I (født 10. oktober 1456 i Amasya, død 22. september 1520 i Çorlu) var sultan i Det osmanske rike fra 1512 til 1520. Selim I kom til tronen ved å likvidere sine brødre og nevøer, lik hans bestefar Mehmed II.
Selim førte under sin regjering et stort erobringsfelttog i Midtøsten, og utvidet enormt sitt rikes omfang.
I Persia beseiret han shah Ismail I i slaget ved Chaldiran den 23. august 1514 og erobert Armenia, vestre del av Aserbajdsjan, Kurdistan og Mesopotamia. Han vendte seg deretter mot mamlukkene i Egypt og slo dem i Syria i 1516 og inntok så Syria, Palestina og Egypt. Etter slaget ved Heliopolis marsjerte Selim 1517 inn i Kairo.
Ved anlegget av et arsenal i Konstantinopel grunnla han det osmanske riket sjømakt og som beskytter av de hellige byer Mekka og Medina tok han seg tittelen kalif.


== Litteratur ==
Nicolae Iorga: Geschichte des Osmanischen Reiches. Nach den Quellen dargestellt. 5 Bände, Verlag Perthes, Gotha 1908–1913, Nachdruck Frankfurt/Main 1990.
Richard Franz Kreutel (Übersetzer): Der fromme Sultan Bayezid. Die Geschichte seine Herrschaft [1481–1512] nach den altosmanischen Chroniken des Oruç und des Anonymus Hanivaldanus. (= Osmanische Geschichtsschreiber; Band 9). Verlag Styria, Graz/Wien/Köln 1978, ISBN 3-222-10469-7.
Ferenc Majoros, Bernd Rill: Das Osmanische Reich 1300–1922. Die Geschichte einer Großmacht. Pustet, Regensburg / Styria, Graz 1994, ISBN 3-7917-1369-8
K. Schwarz: Selim I. Yavuz. In: Biographisches Lexikon zur Geschichte Südosteuropas. Band 4. München 1981, S. 107–109
STS-6

STS-6 var en romferd med den amerikanske romfergen Challenger.


== Mannskap ==
Paul J. Weitz, Commander
Karol J. Bobko, Pilot
Donald H. Peterson , Mission Specialist
Story Musgrave, Mission Specialist


== Høydepunkter fra ferden ==
STS-6 sitt oppdrag het «Tracking and Data Relay Satellite-1 (TDRS-1)/First Shuttle Space Walk».
Romfergen skulle egentlig skytes opp 20. januar, men dette ble utsatt på grunn av hydrogenlekkasjer. Flere sprekker ble oppdaget under sjekker i januar, og alle motorene ble fjernet og skiftet ut etter dette, noe som utsatte ferden ytterligere. En storm skadet deler av nyttelastet, og flyttet oppskytingen tilbake til 4. april.
Nyttelast:

Satellitten «Tracking and Data Relay Satellite-1(TDRS-1)».
En feil ved raketten til satellitten resulterte i at den endte i en upassende, men stabil bane. Ekstra brennstoff i satellitten ble brukt for å plassere den i riktig bane.
Continuous Flow Electrophoresis System (CFES)
Monodisperse Latex Reactor (MLR)
Radiation Monitoring Experiment (RME)
Night/Day Optical Survey of Lightning (NOSL)
3 Get Away Special canisters.


=== Romvandringer (EVA) ===
EVA Nr. 1 

Varighet: 4 timer, 17 minutter
Dato: ?
Utført av: Peterson og Musgrave
Oppdrag: Den aller første romvandringen i romfergeprogrammet.


=== Bilder ===

		


== Eksterne lenker ==
NASA's in-depth-side om STS-6
Det gode liv i Alaska

Det gode liv i Alaska (orig: Northern Exposure) er en amerikansk delvis noe surrealistiske TV-serie som gikk på CBS fra 1990 og 1995. Serien starter med at den nyutdannede jødiske legen fra New York Joel Fleischmann (Rob Morrow) ender opp i den lille byen Cicely i Alaska (egentlig Roslyn i Washington), som har betalt for utdannelsen hans fordi de trengte en lege på stedet. 
Den ubestridte lederen i byen er millionæren og den tidligere astronauten Maurice Minnifield (Barry Corbin). Av andre figurer kan nevnes den vakre piloten Maggie O'Connell (Janine Turner) som har et hat-kjærlighetsforhold til Fleischmann, radioverten Chris Stevens (John Corbett), kafeverten Holling Vincoeur (John Cullum) og hans unge samboer, senere hustru, Shelly Tambo (Cynthia Geary), Minnifields naive assistent med indiansk bakgrunn Ed Chigliak (Darren E. Burrows) og Fleischmanns innfødte resepsjonist Marilyn Whirlwind (Elaine Miles). De fleste figurene i serien fremstår som spesielle typer, og som sådan kan den til tider minne om Twin Peaks, selv om den ikke på langt nær er like dyster.
I begynnelsen spant mye av handlingen rundt Fleischmanns problemer med å passe inn i et lokalmiljø han uansett ikke trives i. Utover i serien blir imidlertid temaene flere og mer komplekse, og kretser rundt flere av hovedpersonene i serien. Etter den femte sesongen forlot Morrow serien for å satse på en (mislykket, skulle det vise seg) Hollywood-karriere. Han ble erstattet av Phil Capra (Paul Provenza).
I Norge gikk serien på TV3 fra 1992, og på TV 2 fra 1997. Den ble sendt på NRK2 i 2018 og 2019.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Det gode liv i Alaska på Internet Movie Database 
(en) Det gode liv i Alaska på AllMovie
Røde

Røde kan referere til:

Rød, farge
Røde Microphones, australsk mikrofonprodusent
Håkan Røde, svensk konge fra 1070-1079
Selim II

Selim II (født 28. mai 1524, død ca. 12. desember 1574) (arabisk: سليم الثاني) var sultan av Det osmanske rike fra 1566 til sin død. I motsetning til faren, Suleiman I den store, var Selim II ansett som drikkfeldig og uinteressert i politikk. Det var under Selim II at Det osmanske rike tapte slaget ved Lepanto. Hans ettermæle er blant annet at han ikke kunne kontrollere sine janitsjarer, og at selv konene i hans harem kontrollerte ham.


== Referanser ==
Murat III

Murat III (1546–1595) var sultan av Det osmanske rike fra 1574 til sin død.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Murad III – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mehmet III

Mehmet III, født 26. mai 1566 i Manisapalasset i Manisa i Det osmanske rike, død 22. desember 1603 i Topkapı-palasset i Istanbul, var sultan i Det osmanske rike fra 1595 til sin død.


== Liv og virke ==


=== Tronbestigelse ===
Mehmed III var sønn av sultan Murad III som døde i 1595 og hans albanske kone Safiye Sultan. For å forhindre fremtidig strid om arveretten og tronen lot han sine nitten yngre søsken og halvsøsken drepe da han kom til makten. De fleste var fortsatt mindreårige. Han tok også livet av en av farens elskerinner som var gravid. 
Denne praksis ble ikke fulgt av hans etterfølgere på tronen. I stedet for å myrde søsken som kunne tenkes å ville gripe makten ble de senere holdt i streng husarrest resten av livet. På denne måten ble Ahmed Is potensielle tronfølgere holdt i et «prinsefengsel» i Seraglio (seraljet), og senere ble de forvist til de såkalte Prinseøyene (Demonesøyene, tyrkisk Adalar), en øygruppe i Marmarahavet som fikk navn etter denne funksjonen.


=== Regentskap ===
Mehmed III levde et rolig og avslappet liv, og overlot regjeringsforretningene til andre, sannsynligvis sin mor Safiye eller vekslende storvesirer som var administrasjonens ledere («statsminister») i riket.
I hans regjeringstid pågikk «den lange tyrkerkrig» fra 1593 til 1606, der Mehmed som første sultan siden Suleiman Is tid personlig overtok den militære kommandoen. I 1596 erobret den osmanske hær det nordungarske Eger og beseiret habsburgerne i slaget ved Mezőkeresztes nær ved Mezőkeresztes (nå i komitat Borsod-Abaúj-Zemplén i Ungarn), hvor Mehmed i det pågående slaget måtte overtales til ikke å rømme fra slagfeltet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Nicolae Iorga: Geschichte des Osmanischen Reiches. Nach den Quellen dargestellt. 5 Bände, Perthes, Gotha 1908–1913; Nachdruck: Frankfurtam Main 1990.
Ferenc Majoros, Bernd Rill: Das Osmanische Reich 1300–1922. Die Geschichte einer Großmacht. Marix, Wiesbaden 2004, ISBN 3-937715-25-8.
Josef Matuz: Mehmed III.. In: Biographisches Lexikon zur Geschichte Südosteuropas. Band 3. München 1979, S. 140 f.
Josef Matuz: Das osmanische Reich. Grundlinien seiner Geschichte. 4. Auflage, Wissenschaftliche Buchgesellschaft, Darmstadt 2006, ISBN 3-534-20020-9.
Gabriel Effendi Noradounghian: Recueil d’actes internationaux de l’Empire Ottoman 1300-1789. Band I. Paris/ Neufchâtel 1897. Reprint: Kraus, Nendeln 1978, ISBN 3-262-00527-4.
James Van Der Beek

James Willam Van Der Beek jr. (født 8. mars 1977) er en amerikansk skuespiller, mest kjent for sin rolle i TV-serien Dawson's Creek.
Van Der Beek ble født i Cheshire i Connecticut. Foreldrene var James Van Der Beek, en regnskapsfører i et mobiltelefonselskap og tidligere pitcher i Los Angeles Dodgers, og Melinda, en helsestudioeier og tidligere Broadway-danser. Han har to søsken, Jared født i 1979 og Juliana født i 1981. Som ung gikk han på privatskolen Cheshire Academy, der han måtte gi opp en fotballkarriere etter en hjernerystelse hindret ham i å spille aktivt et helt år. Han fikk konstatert dysleksi, men avsluttet allikevel som en av de beste studentene i årskullet sitt.
Som 13-åring fikk Van Der Beek sin første skuespillerrolle, som Danny Zuko i en skoleoppsetning av Grease, og i de tre neste årene spilte han i flere lokale oppsetninger. Som 16-åring begynte han å gå på auditioner i New York City og fikk seg en agent. Han fikk stipend til å gå på Drew University  der han valgte engelsk som hovedfag.
I 1995 fikk Van Der Beek sin første filmrolle, i filmen Angus. Men det var ikke før han fikk hovedrollen i serien Dawson's Creek i 1998 at han fikk et større publikum. Han droppet college for å spille inn serien, men har sagt han har planer om å fullføre studiet. Serien varte frem til 2003, og bidro til å gjøre Van Der Beek til et ungpikeidol verden over.
I 1999 hadde han en rolle i filmen Varsity Blues, som en footballspiller på en high school i Texas. Filmen spilte inn akseptable $52 millioner, og ble regnet som en suksess. Hans neste filmer, Texas Rangers fra 2001 og The Rules of Attraction fra 2002 ble derimot innen kassasuksesser.
I 2003 giftet Van Der Beek seg med skuespilleren Heather McComb. Paret bor i New York City.


== Utvalgt filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) James Van Der Beek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) James Van Der Beek på Internet Movie Database 
(sv) James Van Der Beek i Svensk Filmdatabas 
(da) James Van Der Beek på Scope 
(fr) James Van Der Beek på Allociné 
(en) James Van Der Beek på AllMovie 
(en) James Van Der Beek hos Rotten Tomatoes 
(en) James Van Der Beek hos The Movie Database 
(en) James Van Der Beek hos Behind The Voice Actors 
(en) James Van Der Beek på Twitter 
(en) James Van Der Beek på Facebook
Henry Every

Henry Every (født ca. 1653 i Plymouth, Devon i England, forsvinner fra kildene i 1696) var en pirat, og var også kjent som Henry Avery, John Avery, Long Ben, og Benjamin Bridgeman. Every er mest kjent for å være en av de få større piratkapteinene som sannsynligvis trakk seg tilbake med sitt tyvgods uten å ha blitt arrestert eller å ha falt i kamp.

I løpet av sin tidlige karriere tjente han på forskjellige skip i the Royal Navy, men tok etter hvert til piratvirksomhet. I 1694 bordet Every og hans menn skuta «Charles II» ved Coruña i Spania. De døpte om båten til «Fancy» og satte seil for Det indiske hav. Her angrep de i 1695 skipet «Ganj-i-Sawai» som tilhørte Aurangzeb, mogulen av India.
Etter å ha seilt til Karibia ble seks av mannskapet tatt til fange, og fem av dem hengt etter en sensasjonell rettssak i the Old Bailey. Hva som skjedde med Every er noe uvisst, men ifølge legenden flyttet han tilbake til Devon, ble rundlurt av kjøpmenn, og døde i fattigdom i Bideford i 1696.
Geir Hågen Karlsen

Geir Hågen Karlsen (1966–) er en norsk offiser (oberstløytnant) i Hæren, og politiker for Fremskrittspartiet.
Han er hovedlærer ved Stabsskolen ved Forsvarets høgskole. Han har utdannelse fra Krigsskolen, Universitetet i Oslo (cand.mag.) og Handelshøyskolen BI (mastergrad).
Han var innvalgt som vararepresentant på Stortinget for Oslo 2017–2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Geir Hågen Karlsen hos Stortinget 
Geir Hågen Karlsen på Twitter 
Geir Hågen Karlsen på Facebook 
Geir Hågen Karlsen på LinkedIn
Burot

Burot er en art i malurtslekta. Det er en plante som er brukt som medisinplante siden oldtiden og kan være giftig i større mengder. Giftvirkningen er omtrent den samme som hos malurt. Som andre i malurtslekta er burot vindpollinert og pollen fra denne planten gir mange pollenallergikere plager.


== Beskrivelse ==
Planten blir vanligvis mellom 1-2 meter høy, men kan i sjeldne tilfeller vokse seg opptil 2,5 meter. Bladene er mellom 5-20 cm lange, mørkegrønne og har hår på undersiden. Den oppreiste stengelen er ofte rødlig i fargen. Korgene er ganske små, omtrent 5 mm lange, og består utelukkende av rørkroner. Planten blomstrer fra juli til september.


== Utbredelse ==
Burot er vanligst på Østlandet, men finnes over store deler av landet. Den trives godt på nitrogenrik jord, for eksempel veikanter, åkerkanter og brakkjord. Noen arter sommerfugler spiser bladene og blomstene på burot.


== Bruk ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) burot i Encyclopedia of Life 
(en) burot i Global Biodiversity Information Facility 
(no) burot hos Artsdatabanken 
(sv) burot hos Dyntaxa 
(en) burot hos ITIS 
(en) burot hos NCBI 
(en) burot hos The International Plant Names Index 
(en) burot hos Tropicos 
(en) Kategori:Artemisia vulgaris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Artemisia vulgaris – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Artemisia vulgaris – detaljert informasjon på Wikispecies 
Status er: «se merknad» ifølge Nyttevekstleksikonet utgitt av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Jiří Hlinka

Jiří Hlinka (født 21. mars 1944) er en norsk pianist og klaverpedagog av tsjekkisk opprinnelse. Han ble født i Praha og ble norsk statsborger i 1982.


== Biografi ==
I sin ungdom studerte Hlinka med professorene Frantisek Rauch og Josef Pálenícek ved Musikkakademiet i Praha. I 1964, da Henryk Neuhaus besøkte Praha, fikk Hlinka spille for ham ved en privatkonsert. Neuhaus fikk i stand «mesterklasser» mellom Hlinka og pianistene Svjatoslav Richter og Emil Gilels. Som et resultat av dette fikk Hlinka spille med flere av Europas ledende symfoniorkestre. Han fikk også gjort LP-innspillinger av et par klaversonater av Prokofjev og av Liszts h-moll-sonate. Om Prokofjev-sonatene skal Emil Gilels i 1967 ha uttalt at «dette er den beste innspilling som noengang er gjort av Prokofiev's pianosonater».Hans lovende solokarriere ble avbrutt da han i 1969 plutselig fikk en kronisk sykdom i begge armene. En operasjon ble gjennomført, men viste seg å være mislykket. I 1970 tok Hlinka derfor opp en stilling ved Konservatoriet i Praha, før han i 1972 flyttet til Norge for å undervise ved Grieg-akademiet i Bergen. Her underviste han blant annet pianister som Leif Ove Andsnes, Håvard Gimse og Christian Ihle Hadland. Siden 1994 har han vært tilknyttet Barratt Due musikkinstitutt som hovedlærer på klaver.


== Utmerkelser ==
Hlinka har mottatt flere priser, blant annet et klaverdiplom fra Musikkakademiet i Praha. I 1966 var han en av finalistene under Pjotr Tsjajkovskij-konkurransen i Moskva. Hlinkas pedagogiske arbeid har også gitt ham Lindemanprisen 1992 og Griegprisen 1995. Han ble utnevnt til statsstipendiat i 1995. I 2004 fikk Hlinka Kongens fortjenstmedalje i gull for sin innsats for norsk musikkliv.


== Elever i utvalg ==
Leif Ove Andsnes
Ingrid Andsnes
Dag Arnesen
Geir Botnen
Håvard Gimse
Christian Ihle Hadland
Steffen Horn
Jan Hovden
Helge Kjekshus
Einar Røttingen
Gunnar Sama
Øyvind Sørum
Andrijana Vuckovic


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jiří Hlinka på nettstedet til Barratt Due musikkinstitutt.
Jiří Hlinkas klaverakademi