jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Nils Ivar Agøy

Nils Ivar Agøy (født 19. november 1959 på Lillehammer)  er en norsk historiker, teolog, oversetter og forfatter. Han er professor ved Institutt for økonomi, historie og samfunnsvitenskap ved Universitetet i Sørøst-Norge.
Agøy underviser i historie og idéhistorie ved Universitetet i Sørøst-Norge, og har skrevet en rekke bøker og artikler om blant annet den norsksvenske unionsstriden, fredsbevegelsen, arbeiderbevegelsen og mellomkrigstidens hemmelige militærapparat. Videre har han skrevet og snakket mye om Tolkien og hans bøker, både i inn- og utland.
Han mottok i 1995 Bastianprisen for sin oversettelse av boken Silmarillion skrevet av J.R.R. Tolkien. I 1981 var han også en av initiativtakerne til opprettelsen av Arthedain som er Norges Tolkienforening og han ble utnevnt som deres første æresmedlem for sitt arbeid i foreningen.


== Bibliografi ==
Agøy, Nils Ivar (1997). Militæretaten og "den indre fiende" fra 1905 til 1940: hemmelige sikkerhetsstyrker i Norge sett i et skandinavisk perspektiv. Oslo: Universitetsforl. ISBN 8200228053. 
For konge og fedreland?,  2001
Mytenes mann - J.R.R. Tolkien og hans forfatterskap, 2003OversettelserTolkien, J.R.R. (1997). Silmarillion. [Oslo]: Tiden. ISBN 8210042068. 
Tolkien, J.R.R. (1998). Hobbiten, eller Fram og tilbake igjen. [Oslo]: Tiden. ISBN 8210043005. 
Tolkien, J.R.R. Ufullendte fortellinger, 2004Vitenskapelige artiklerIt will serve to increase our Union difficulties. Norway, Sweden and the Hague Peace Conference of 1899. Historisk tidsskrift 2000 79: 2
Forsvarsminister Quisling og den indre militære sikkerheten Historisk tidsskrift 1992 71: 123-169
Om å konstruere konspirasjoner. Lars Borgersrud og det norske forsvaret under den svensk-norske krig. Historisk tidsskrift 2002 81: 4


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Nils Ivar Agøy i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Nils Ivar Agøy i BIBSYS
Tunejolla

Tunejolla er ei klinkbygde og flatbunnet trejolle som ble utviklet i båtbyggeriet i Jelsnes i 1936. Båttypen fikk stor utbredelse i Oslofjord-området, og det fantes også et utsalg av båttypen i Danmark. Tunejolle bygges ikke lenger.


== Tunejolla ==
Som båttype er denne en enestående båt videreutviklet fra den alminnelige båttypen eike med spiss forstavn, et akterspeil og flat bunn med eller uten kjøl. Båtbyggeren Einar Skaar som tilhørte en aktiv båtbyggerslekt i Østfold, videreførte tradisjonen med å tenke nytt og oppfunnet en ny variant av eiken som ble kalt «eke» av østfoldingene.
Skaar kalte den nye båten for Stavneke med henvisning til forstavnen uten speil, men var raskt med å bytte navn etter en person som besøkte båtbyggeriet på Tune, fikk se en ferdig båt. Han utbrøt: «Dette var en pen Tunejolle». Deretter ble den nye båttypen kalt Tunejolle.
Den ble en elegante båt med et godt utseende som kunne ta seg fram på grunne farvann og ble fort en suksess etter restriksjonene på import av utenbordsmotorer som også het påhengsmotor, var opphevet i 1957. Som et billig alternativ som kunne brukes på mindre plattgattede robåter, ble utenbordsmotoren meget fort populært.
Pram hadde vært et populært valg for disse som vil ha påhengsmotor på en liten robåt. Den spisstevnet robåten med et akterspeil er større opptil 16 fot i lengde og kunne ha plass for vindskjerm samt kalesje, ble meget ettertraktet. Som en større åpen båt med midlertidig beskyttelse mot sjøsprøyt og vær ble denne båttypen gjort om til en klassisk motorbåt bygd for påhengsmotor fremfor alt annet.
Båtbyggeren Kristian Skaar tilhørte den fjerde generasjonen av sin slekt. I tiden hadde forespørselen vært så stor at båtbyggeriet produserte ca. 300 småbåter i året i 1960-årene, de ble som regel kalt Skaarbåter på folkemunne fordi det var ikke bare tunejoller som var satt i produksjon, seilbåter og motorsnekker var også bygd i båtbyggeriets storhetstiden. Båtproduksjonen ble lagt ned i 2013.


== Variantene ==
Gjennom historien hadde båtbyggeriet konstruerte et antall varianter etter kundens ønsker og forespørsel om hvordan den skulle brukes, som seilbåt, robåt eller motorbåt.


=== Trebåtene fremdeles i produksjon ===
Tunejolla- standard 9 ft, den minste utgaven som robåt
Tunejolla- standard 13 ft, landstedbåt med årer eller utenbordsmotor
Tunejolla- standard 16 ft Seilbåt (spriseil) med en kjølkasse med senkekjøl av stål
Tunejolla- Bred/Høy 16 ft, en romslig robåt som kan ha utenbordsmotor
Tunejolla- Bred/Høy «Viking» 16-17 ft, motorbåt med vindskjerm og kalesje i tillegg til et fordekk.


=== Plastbåtene i produksjon fra 1970 til 1980-tallet ===
Øvre Tune-båt 13 åpen
Øvre Tune-båt 13 med dekk og vindskjerm
Øvre Tune-båt 15
Øvre Tune-båt 16 åpen
Øvre Tune-båt 16 med dekk og vindskjerm
Øvre Tune-båt 18


== Litteratur ==
Gøthe Gøthesen: Motorbåten Fra snekke til motorkrysser, fra ferieferd til smuglertokt 1997 ISBN 82-00-22771-5
Espen Skjærbakken: Indre Østlandets trebåter 2005 ISBN 82-90660-24-3


== Eksterne lenker ==
Tunebåtene fra Øvre Tune Båtbyggeri
Riksheimdal kraftverk

Riksheimdal kraftverk er et vannkraftverk i Sykkylven kommune i Møre og Romsdal. 
Kraftverket utnytter et fall i Riksemelva fra inntaksmagasin i Storevatnet til Dammen, som er inntaksmagasin for Riksheim kraftverk.
Installert effekt er 4,5 MW fra en peltonturbin. Midlere årsproduksjon er på 20 GWh. 
Kraftverket startet produksjonen i 2003. Det eies av Sykkylven energi, som igjen er heleid av Sykkylven kommune.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Sykkylven energi Arkivert 29. desember 2017 hos Wayback Machine.
Austroasiatiske språk

Austroasiatiske språk er en språkfamilie i Sørøst-Asia og det nordøstlige India. Navnet kommer fra greske ordrøtter og betyr Sør-Asia. De austroasiatiske språkene snakkes ikke i en sammenhengende region, fordi den splittes opp av andre språk og språkfamilier. Det har blitt antatt at talerne av austroasiatiske språk tilhører en veldig gammel befolkning i Sør- og Sørøst-Asia, og at talerne av de andre språkene har kommet til regionen seinere. Blant disse finner man talere av indoeuropeiske språk, tai-kadai-språk og sinotibetanske språk.


== De austroasiatiske språkenes inndeling ==
Språk med minst 1 million som snakker det står i fet skrift. Markeringen >>> viser til viktige språk.
Den følgende inndelinga viser den austroasiatiske språkfamilien med greiner og de viktigste språkene:
Austroasiatisk (157 språk, 95 millioner talere; nordøstlige India, Sørøst-Asia)

Mundaspråk (19 språk, 10 millioner talere; nordøstre  og sentrale India)
Nordlige mundaspråk (10 språk, 9,5 millioner) >>> santali (6 millioner), mundari (1 million), ho (1 million), korku (500 000).
Sørlige mundaspråk (9 språk, 600 000) >>> kharia (280 000), sora (300 000).Mon-khmer-språk (132 språk, 85 millioner talere)
Khasigruppa (3 språk, 1,1 million talere; nordøstlige India) >>> khasi (1 million), pnar 100 000).
Palaung-Wagruppa (20 språk, 1,8 millioner talere; Burma, Sør-Kina, Laos, Thailand) >>> rumai (150 000), shwe (150 000), pale (300 000), wa (600 000), praok (500 000).
Kammugruppa (14 språk, 600 000; Laos, Thailand, Vietnam) >>> kammu (500 000).
Khmer (1 språk, Kambodsja, Vietnam) >>> kambodsjansk (khmer) (8 millioner, inklusive andrespråkstalere 10 millioner).
Katugruppa (16 språk, ca. 1 million; Laos, Thailand, Vietnam) >>> kuy-suei (400 000), so (160 000), bru (130 000).
Bahnargruppa (36 språk, 1 million; Vietnam, Laos, Kambodsja) >>> Bahnar (140 000), Ko'ho (Sre) (100 000), Mnong (200 000).
Peargruppa (6 språk, 12 000; Kambodsja).
Viet-Muonggruppa (10 språk, 71 millioner; Vietnam, Laos) >>> vietnamesisk (70 millioner), muong (1 million).
Mon-språk (2 språk, 1 million; Burma), mon (knapt 1 million), nyakhur (maks. 10 000).
Palyu-Pakangruppa (5 språk, 15 000; Sør-Kina).
Asligruppa (19 språk, 60 000; Malackahalvøya) >>> semang (10 000), senoi (20 000).Nikobariske språk (6 språk, 35 000; Nikobarene) >>> car (30 000).


== Litteratur ==
Benedict, Paul K. (1975): Austro-Thai Language and Culture. New Haven: HRAF Press, ISBN 0-87536-323-7 (Om den austriske og austro-thai-hypotesen)
Parkin, Robert (1991): A Guide to Austroasiatic Speakers and Their Languages. (Oceanic Linguistics Special Publication; 23). Honolulu: University of Hawaii Press, ISBN 0-8248-1377-4


== Eksterne lenker ==
Ernst Kausen, Die Klassifikation der austroasiatischen Sprachen. (DOC)
Kart over de austroasiatiske språkenes utbredelse.
Sekstilliard

Sekstilliard, eller 1039, eller 1 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 er det samme som 1000 sekstillioner eller en milliard kvintillioner.


== Se også ==
Den korte og den lange skalaen for store tall


== Referanser ==
Riksheim kraftverk

Riksheim kraftverk er et vannkraftverk i Sykkylven kommune i Møre og Romsdal. 
Kraftverket utnytter et fall på 259 meter i Riksemelva fra inntaksmagasin i Dammen til sjønivå.
Kraftverket startet produksjonen i 1918, og ble oppgradert flere ganger. Fra 1958 var effekten 3,3 MW og produksjonen 16 GWh.
I 2013 ble det bygget nytt kraftverk ved siden av det gamle. Den gamle rørgaten er fjernet, nye rør er gravd ned. 
Installert effekt er 5,3 MW fra en peltonturbin. Gjennomsnittlig årsproduksjon er 26 GWh.
Kraftverket eies av Sykkylven energi, som igjen er heleid av Sykkylven kommune.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Sykkylven energi Arkivert 29. desember 2017 hos Wayback Machine.
Christie Partner om nybygget (arkiv)
Velvet Belly

Velvet Belly er en pop/rock-gruppe opprinnelig fra Kristiansand. Bandet startet som en trio i 1989, og fikk med seg vokalist Anne Marie Almedal året etter. De ga ut to album før de fikk et bredere publikumsgjennomslag med sitt tredje album Window Tree i 1994. Albumet førte til kontrakt med plateselskapet BMG som gjenutga albumet med nytt cover og nå også med Europa som marked. 
I forbindelse med albumet Lucia som ble gitt ut i 1997, ble Vidar Ersfjord med som keyboardist og bandets femte medlem. For albumet fikk bandet Spellemannprisen 1997 i klassen popgruppe. Bandet har samarbeidet med musikeren og forfatteren Erik Honoré som har produsert alle albumene. 


== Medlemmer ==
Kay Rune Rasmussen: slagverk, piano
Tor Henning Leh: gitar
Pål Aanensen: bass  (-2001)
Anne Marie Almedal: vokalist (1990–)
Vidar Ersfjord: keyboard (1997–)


== Diskografi ==
Colours (dBut, 1992) (gjenutgitt med nytt cover av BMG 1995)
Little Lies (dBut, 1993)
Window Tree (dBut, 1994)
Window Tree (BMG, 1995) (gjenutgivelse på nytt plateselskap)
The Landing (BMG, 1996)
Lucia (BMG, 1997)
Velvet Belly (Playground, 2003) dobbeltalbum


== Eksterne lenker ==
(en) Velvet Belly på Discogs 
(en) Velvet Belly på MusicBrainz 
(en) Velvet Belly på Songkick 
(no) Biografi fra Norsk pop- og rockleksikon
Liste over ICAO-flyselskapskoder (P)

Dette er en liste over ICAO kodene flyselskaper:


== Referanser ==
Quốc ngữ

Quốc ngữ (av kinesisk 國語, guoyu, «nasjonalt språk»), forkortelse for chữ quốc ngữ («skrift for det nasjonale språket»), er den varianten av det latinske alfabetet som brukes til å skrive vietnamesisk.


== Tegnene ==

Alfabetet består av 29 bokstaver, ti digrafer, én trigraf og ni diakritiske tegn for å markere tonemer. Det er først og fremst influert av portugisisk, og har aner fra 1600-tallet, da en franske misjonæren Alexandre de Rhodes publiserte det store verket Dictionarium Annamiticum Lusitanum et Latinum (Vietnamesisk, portugisisk og latinsk ordbok) (1651).
Bokstavene i alfabetet er de følgende:

Digrafene og trigrafen er disse:

CH GH GI KH NG NGH NH PH QU TH TRDisse gruppene ble tidligere regna som egne bokstaver, og man kan finne dem i eldre ordbøker. De regnes ikke lenger som egne bokstaver, så i moderne ordbøker vil "CH" komme mellom "CA" og "CO", og ikke etter dem.
Bokstavene "F", "J", "W" og "Z" er ikke en del av det vietnamesiske alfabetet, men brukes i utenlandske lånord. "W" brukes av og til istedenfor "U" i forkortelser. Ved uformell skriving brukes av og til "W", "F" og "J" istedenfor henholdsvis "QU", "PH" og "GI".
Thaumasitt

Thaumasitt er et silikat med en uvanlig sammensetning, Ca3Si(CO3)(SO4)(OH)6·12(H2O). Det forekommer som fargeløse og hvite prismeaktige hexagonale krystaller. Det kan også forekomme som fiberaktige masser. Dets hardhet på Mohs skala er 3,5 og dets egenvekt er mellom 1,88 og 1,90. Optisk er det eliptisk negativt med en brytningsindeks på nω = 1,507 og nε = 1,468.
Det forekommer som et hydrotermisk vekslende mineral i sulfid eller ansamlinger av geotermiske blandinger av basalt og tuff. Det forekommer sammen med zeolitter, apofyllitt, analcim, kalk, gips og pyritt.
Det ble først beskrevet i 1878 i Sverige og oppkalt etter det greske navnet thaumazein, «å bli overrasket», på grunn av dets uvanlige sammensetning av karbonat, sulfat og hydroksidsilikat anioner.
Taumasitt er et svært sjeldent mineral. I Norge finnes det naturlige forekomster av thaumasitt i Sulitjelma, Lom, Lier og Rana.
Phoebe Tonkin

Phoebe Tonkin (født 1989 i Sydney) er en australsk skuespiller og modell. 
Tonkin er mest kjent for rollen som havfruen Cleo Sartori i den australske TV-serien H2O: Just Add Water og Hayley Marshall i TVD og TO.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Phoebe Tonkin på Internet Movie Database 
(sv) Phoebe Tonkin i Svensk Filmdatabas 
(da) Phoebe Tonkin på Scope 
(fr) Phoebe Tonkin på Allociné 
(en) Phoebe Tonkin på AllMovie 
(en) Phoebe Tonkin hos Turner Classic Movies 
(en) Phoebe Tonkin hos Rotten Tomatoes 
(en) Phoebe Tonkin hos TV Guide 
(en) Phoebe Tonkin hos The Movie Database 
Phoebe Tonkin hos Australiantelevision.net
Jan Håkon Jørgensen

Jan Håkon Jørgensen (født 22. januar 1977) fra Oslo ble skytterkonge på Landsskytterstevnet på Lesja i 2005. Han tok dermed Oslo Østre skytterlag sin 13. kongetittel. Med 246 poeng i hovedskytingen og 100 på omgangen var han ett poeng foran seks andre skyttere som måtte skyte om prinsetittel og tredjeplassen.


== Kilder ==
Skytterboka 2007-2008, utgitt av Det frivillige skyttervesen
Norsk Skyttertidende 3/2007, organ for Det frivillige skyttervesen


== Eksterne lenker ==
Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Oppvarmingsband

Oppvarmingsband er en betegnelse som brukes om band og musikkgrupper som spiller før hovedbandet skal på scenen. Oppvarmingsband har vanligvis ikke like mye lys/lyd-utstyr til rådighet under en konsert, og showet blir derfor ikke like bra som hovedbandet. Ofte er det nye og mindre kjente band som varmer opp publikum før store, kjente band, på engelsk kalt for headliners, går på scenen. Til gjengjeld er det mulig for nye band å bli eksponert og for publikum oppdage nye attraksjoner.
Norske The Pussycats var oppvarmere for The Rolling Stones sommeren 1965.
WoW (andre betydninger)

Wow, WOW eller WoW kan vise til:

Wow – et utropsord for å være overrasket, opprinnelig fra engelsk
WoW – forkortelse for World of Warcraft, et MMORPG-spill fra 2004.
Klodenes kamp (orig: War of the Worlds) – en roman fra 1898 av Herbert George Wells
Klodenes kamp (film) (orig: War of the Worlds) – en filmatisering av ovennevnte roman fra 2004
Wow – en single fra 1979 av den engelske sangeren Kate Bush
Wow! – et album fra 1987 av den engelske jentegruppen Bananarama
W.O.W. – et musikkalbum av Wendy O. Williams
WOW Music – et plateselskap
WOW-alliansen – en luftfartsallianse.
Wow-signalet – et signal registrert i 1977 av SETI-prosjektet
Amputechture

Amputechture er det tredje musikkalbumet av progressiv rock-bandet The Mars Volta. Det ble utgitt i 12. september 2006. Albumet er produsert av gitarist og komponist Omar Rodriguez-Lopez og mikset av Rich Costey.
John Frusciante fra Red Hot Chili Peppers spiller gitar på hvert spor bortsett fra «Asilos Magdelena». Albumet preges i grunnen av samme elementer som bandets forrige utgivelser, men skiller seg også veldig ut.
Albumet begynner rolig og melankolsk med disige, psykedeliske gitarer i «Vicarious Atonement», som etter et klimaks beveger seg mot en jazz-aktig atmosfære som eventuelt kolliderer med Tetragrammaton, et episk progrock-stykke der det tar av med kaotiske trommer og gitar/saksofonskalaer i begynnelsen. Denne sangen består av flere forskjellige deler og varer i hele 17 minutter. Albumet er fullt av dynamikk, variasjon og kontraster, og musikken bærer et preg av klassisk progressiv rock.
I motsetning til albumets to forgjengere er ikke sangtekstene så sammenhengende til den grad at de er basert på én historie. Albumet handler om forskjellige temaer, blant annet religion.


== Sporliste ==
«Vicarious Atonement» – 7:19
«Tetragrammaton» – 16:41
«Vermicide» – 4:15
«Meccamputechture» – 11:02
«Asilos Magdalena» – 6:34
«Viscera Eyes» – 9:23
«Day of the Baphomets» – 11:56
«El Ciervo Vulnerado» – 8:50


== Generelt ==
Amputechture er et sammentrukket ord av ordene amputate, technology, og architecture.
«Viscera Eyes» utviklet fra en sang opprinnelig fra vokalistens og gitaristens forrige band At the Drive-In.
Tekst og melodi fra den uutgitte sangen «A Plague Upon Your Hissing» er brukt i «Day of the Baphomets».
Amputechture er bandets siste studioopptak med trommeslager Jon Theodore.
Amputechture er bandets første studioopptak med tidligere At The Drive-In-medlem Paul Hinojos.
Amputechture ble internasjonalt utgitt den 12. september 2006, akkurat seks år etter at At the Drive-In ga ut deres siste album Relationship of Command.


== Personell ==
Omar Rodriguez-Lopez – gitar, produksjon
Cedric Bixler-Zavala – vokal, tekster
Jon Theodore – trommer
Isaiah Ikey Owens – tangenter
Juan Alderete – bass
Marcel Rodriguez-Lopez – perkusjon
Paul Hinojos – lydmanipulasjon
Adrian Terrazas-Gonzales – fløyte, saksofon, bassklarinett
John Frusciante – gitar
Sara Christina Gross – saksofon på «Meccamputechture»


== Eksterne lenker ==
(en) Amputechture på Discogs
War of the Worlds (EP)

War of the Worlds er en EP fra det amerikanske progressiv metal-bandet Crimson Glory.
Albumet ble utgitt i 20. mars 2000 på Rising Sun Records, og er formet som et tannhjul. Det ble kun utgitt i 2000 eksemplarer.


== Sporliste ==
«War of the Worlds» (nyinnspilling) 5:03
«Astronomica» (demo) 4:56
«Touch the Sun» (demo) 5:47
«Dragon Lady» (konsertopptak)	7:30
«Eternal World» (konsertopptak) 4:13
Chr. Østern

Christian Theodor Østern (1856–1912) var en norsk børsemaker og konkurranseskytter. Han representerte Kristiania skytterlag og vant det første offisielle Landsskytterstevnet som ble arrangert i Kristiansund i 1893. 
Han var opprinnelig fra Hurum, gikk i børsemakerlære i Oslo, og var fra omkring 1899 børsemaker i Trondheim. Han tok førstepremien i hovedskyting på 400 meter, 600 meter og 1000 meter og i den såkalte festskytingen på 400 meter, i tillegg til at han altså vant selve mesterskapsskytingen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige Skyttervesen
Jorsett, Per (1993). Norges skytterkonger gjennom 100 år (Revidert utgave av Norges skytterkonger utgitt i 1970 utg.). Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-21043-8.  [Utgitt i samarbeid med Det frivillige Skyttervesen]
Landsskytterstevnet 120 år, utgitt av Det frivillige Skyttervesen


== Eksterne lenker ==
Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Bergnebb

Bergnebb (Ctenolabrus rupestris) er den minste av leppefiskene. Den er vanlig fra vestkysten av Sverige, langs norskekysten nord til Nord-Trøndelag og sørover til Marokko.
Den er oransje i farge, og har en karakteristisk prikk ved halerota. 
Normal størrelse er 10-12 cm.
Bergnebb har vært brukt til å fjerne lus fra laks i oppdrettsanlegg. For at de skal brukes til dette formålet, må munnen være uskadd, og de må derfor fanges med teiner eller lignende, ikke med krok.
På Lista og området omkring kalles bergnebb for strikjette. Andre lokale navn er råte (herunder gandaråta og lapparåta), harjåd og berse.Sportsfiskerekorden i Norge 126 g, og ble tatt i Bergen (2006).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) bergnebb – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) bergnebb i Global Biodiversity Information Facility 
(no) bergnebb hos Artsdatabanken 
(sv) bergnebb hos Dyntaxa 
(en) bergnebb hos FishBase 
(en) bergnebb hos ITIS 
(en) bergnebb hos NCBI 
(en) Kategori:Ctenolabrus rupestris – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ctenolabrus rupestris – detaljert informasjon på Wikispecies 
Bergnebb hos Havforskningsinstituttet
SandnesGarn

SandnesGarn (tidl. Sandnes Uldvarefabrik) er en garnfabrikk ved Foss-Eikeland i Sandnes, Rogaland. Fabrikken er en av de eldste ullvarefabrikkene i landet, og er i dag en ledende produsent av strikkegarn og industrigarn.


== Sandnes Uldvarefabrik 1888-1986 ==
Sandnes Uldvarefabrik ble etablert i 1888. De første bygningene ble reist i Vågen og produksjonen ble satt i gang i 1889. Fra 1905 hadde bedriften stor vekst, og i 1910 ble fabrikken utvidet. Det ble kjøpt inn kjemmemaskiner i 1932. Sandnes Uldvarefabrik lanserte mariusgenseren i 1952, som ble den største suksessen i fabrikkens historie. 
Strikkeklubben Strikk Ess ble etablert i 1954. Den ble lansert for å øke salget av garn. Det kostet to kroner i engangsavgift å bli med i klubben. Medlemmene fikk hvert kvartal tilsendt et hefte med strikkeoppskrifter.  Over 50 000 meldte seg inn. Strikkeklubben ble avviklet i 1975.
Bedriften gikk godt fram til midten av 70-tallet, da ullvareprisene ble svært høge. I 1975 ble Sandnes Uldvarefabrik slått sammen med Sandnes Kamgarn Spinneri for å imøtekomme utfordringene i bransjen, dog ble begge varemerkene videreført. Firmaet ble et av de markedsledende i Norge, og holdt en imponerende del av markedet innen håndstrikkegarn. 21. august 1978 brant fabrikken ned til grunnen. Under gjenreisingen ble fabrikken flyttet til Foss-Eikeland utenfor Sandnes.


== Sandnes Kamgarn Spinneri 1906-1986 ==
Sandnes Kamgarn Spinneri ble etablert i Vågen av Walter Roff i 1906. Fabrikken ble utvidet i 1932. I 1972 tok Kamgarnspinneriet over produksjonen ved den konkursrammede Sygna Uldvarefabrik på Hermansverk. Bedriften fusjonerte med Sandnes Uldvarefabrik i 1975. Produksjonen på Hermansverk ble nedlagt i 1982. I 1986 ble merkenavnet Sandnes Kamgarn Spinneri avviklet, og all produksjon ble flyttet til Sandnes Uldvarefabriks nye anlegg på Foss-Eikeland. Spinneriet ble tømt for maskiner i 1988, og ble ombygget til kulturhus i 2000.


== Sandnes Uldvarefabrik etter 1986 ==
I 1987 stod Sandnes Uldvarefabriks moderne nybygg på Foss-Eikeland ferdig. Bedriften ble kjøpt opp av Sagatex i 1995, men ble kjøpt tilbake av lokale krefter i 2000. De nye eierne investerte 15 millioner i ny maskinpark. Navnet ble endret til SandnesGarn i 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
SandnesGarns nettsider
Sandnes historie 1900-tallet
Optimisme på Sandnes Ullvare, Stavanger Aftenblad Arkivert 21. februar 2014 hos Wayback Machine.
Kamgarnspinneriet ble byens kulturstolthet, Stavanger Aftenblad
Olaf Frydenlund

Olaf Emil Frydenlund (født 16. juni 1862 i Tune i Østfold, død 8. april 1947 i Aremark) representerte Tistedal skytterlag da han vant Landsskytterstevnet på Elverum i 1895. Fram til 1970 var han Østfold skyttersamlags eneste skytterkonge.Frydenlund hevdet seg også i internasjonale mesterskaper, og deltok i det aller første skytter-VM i Lyon i 1897. Han ble nr. 2 på Landsskytterstevnet i 1899, og nr. 3 i 1898.Frydenlund var utlært børse- og sykkelmaker, og drev eget verksted i Halden til 1927.


== OL-medaljer ==
1900  Paris -  Sølv i skyting,  300 m armégevær, 3 stillinger, lagskyting


== Referanser ==


== Kilder ==
Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
Jorsett, Per (1993). Norges skytterkonger gjennom 100 år (Revidert utgave av Norges skytterkonger utgitt i 1970 utg.). Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-21043-8.  [Utgitt i samarbeid med Det frivillige Skyttervesen]


== Eksterne lenker ==
(en) Olaf Frydenlund – Olympedia 
(en) Olaf Frydenlund – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Olaf Frydenlund – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Olaf Frydenlund – ISSF 
Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Sal

Sal kan vise til:

Sal (dyr) – et redskap til ridning (også kalt «sadel»)
Sal – et stort rom; se ballsal, gymnastikksal
Sal (Kapp Verde) – ei øy på Kapp Verde
Sal (elv) – ei elv i Russland
Sal (navn) – et fornavn
Salmenes bok – i Bibelen, forkortet Sal