jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mark-Age

Mark-Age Inc. er en kristen, mystisk, esoterisk, ikke-kommersiell organisasjon som ble grunnlagt den 21. februar 1960 i Miami, Florida. Organisasjonens ble grunnlagt av: Charles Boyd Gentzel (1922–1981) og Pauline Sharpe (1925–2005).


== Organisasjonens 5 avdelinger ==
Sentre av Lys
Healing Haven
Mark-Age Inform Nations (MAIN), omdømt til I Am Nation News våren 1988
Mark-Age Meditasjoner (MAM)
Livets Universitet


== Navnet Mark-Age ==
Navnet Mark-Age henviser til tegn (marks) på at vi lever i de Siste Dager av en tidsepoke, men ikke jordens. Den vil ifølge Mark-Age kulminere i Kristi Andre Kommen (gjenkomst) i sitt lyslegeme, tidligere inkarnert som Jesus, for å bevise at livet er evig, og en sivilisasjon uten død, der hvert enkelt menneske smelter sammen med sitt eget personlige udødelighetslegeme eller lyslegeme.


== Lyslegemets 12 krefter ==
I likhet med Unity Church hevder Mark-Age at ikke bare Jesus, men hvert eneste menneske har et udødelig legeme, også kalt oppstandelseslegemet og lyslegemet. Lyslegemet består av tolv krefter eller energier, som korresponderer med de syv primære og fem sekundære chakraene i den menneskelige auraen og de endokrine kjertlene. De tolv disiplene til Jesus fremstilles som arketypiske symboler på de tolv kreftene i hver enkelt persons eget lyslegeme (selv om de også tillegges en historisk rolle). De tolv kreftene vekkes med fargevisualiseringer:


== 7 innvielser ==
Ifølge Mark-Age kan alle manifestere sitt eget lyslegeme gjennom 7 innvielser eller etapper, som korresponderer med de 12 kreftene:


== Den nåværende ledelse av organisasjonen ==
Siden 2005 er organisasjonen blitt ledet av:

Dr. Robert H. Knapp, MD (* 9. april 1946 i Dansville, New York)
Phillip J. Jacobs (* 23. november 1951 i Lufkin, Texas)


== Bibliografi ==
How to do All things – Your use of divine power (1970, 1973, 1981), Mark-Age Inc., ISBN 0-912322-01-2, Library of Concress Card Catalog No. 72-121118
MAPP* to Aquarius – *Mark Age Period & Program (1970, 1985), Mark-Age Inc., ISBN 0-912322-05-5, Library of Concress Card Catalog No. 85-62167
Plan A Nation – Spiritual Self-Analysis for I Am Nation Citizenship, Mark-Age, 1975
1000 Keys to the Truth – Spiritual Guidelines For Latter Days & Second Coming, Mark-Age Inc. 1976, ISBN 0-912322-51-9, Library of Concress Card Catalog No. 75-40976
Birth of the Light Body, Mark-Age Inc., 1995, ISBN 0-912322-07-1, Library of Concress Card Catalog No. 94-78199
Facts of Life: In the beginning. Volume 1, Mark-Age Inc. 1998, ISBN 0-912322-56-X
Prophecies: 2000-4000 A.D., Mark-Age Inc. 2000, ISBN 0-912322-58-6
Metamorphosis: from Mortal to Immortal, Mark-Age Inc. 2002, ISBN 0-912322-59-4
Cosmic Laws, av Douglas Earl Grant, Mark-Age Inc. 2004, ISBN 0-912322-60-8 (publisert i MAIN # 153-155, juli 1996 – mars 1997)


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden til Mark Age
Joe Labero

Lars Bengt Roland Johanssond, best kjent som Joe Labero (født 1963) er en svensk illusjonist.
Labero ble medlem av Svensk Magisk Cirkel i 1978 (Han kalte seg den gang Magino). I 1980 stilte han for første gang opp i det svenske juniormesterskapet og vant. Sitt store gjennombrudd fikk han i 1991 da han satte opp «A Magic Night» på Berns Salonger i Stockholm. Labero har siden turnert verden rundt på noen av de største stedene for illusjonister, blant annet i Las Vegas hvor han var bosatt i flere år.Han har også opptrådt i Norge med showet Expect the unexpected på Edderkoppen teater. Han var i den forbindelse gjest i Fredrik Skavlans TV-program, Først & sist. I 2011 var han gjest i talkshowet I kveld med YLVIS og var deltaker TV-programmet Helt magiskt på SVT. Det kan også nevnes at han i 1994 medvirket i den svenske filmen Illusjonister. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
(en) Joe Labero – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Beskrivelse over Hitterens Præstegield

Beskrivelse over Hitterens Præstegield er en skriftlig beskrivelse, trolig skrevet i 1780, som omfattet det tidligere Hitra prestgjeld som omfattet dagens Hitra kommune og Frøya kommune i Trøndelag. Beskrivelsen var en av en serie av tilsvarende beskrivelser som oftest blir kalt for «topografiske beskrivelser». Disse ble produsert etter ønske fra høyeste hold med bakgrunn i den økte interessen for økonomi og næringsliv hos både sentraladministrasjonen i København og hos andre andre embets- og opplysningsmenn som oppmuntret til dette. Prester ble ofte oppfordret til å beskrive sine embetsområder. Peder Schvane Bang tok oppfordringen og leverte sin beskrivelse fra sitt område, selv om han ikke begynte skrivingen før han hadde flyttet fra stedet.
Bang skriver selv at det verken var biskop Johan Ernst Gunnerus skriftlige oppfordring til dette eller andre i distriktet som fikk han til å skrive. Det var det statssekretær Ove Høegh-Guldberg som stod for. Guldberg var en av de sterke menn i kongeriket Danmark-Norge etter at han hadde vært med på å styrte Johann Friedrich Struensee i 1772. Bang tilegnet beskrivelsen til Guldberg, men det er slett ikke sikkert at han selv noen gang leste beskrivelsen.
I 1784 ble Guldberg selv offer for et kupp i regi av kronprins Fredrik mens kongen sjøl, Christian VII var sinnssyk og uten reell makt. Bang endret derfor tilegnelsen til kronprins Fredrik, datert 22. juni 1784. Da Bang døde i 1792 overtok sønnen, Jakob Hansen Bang manuskriptet, som han fire år senere solgte til student Sigvard Kildal Jentoft for fire riksdaler. Jentoft gav det videre til Deichmanske bibliotek i daværende Christiania, der det befinner seg i dag. Et renskrevet eksemplar finnes hos Det Kongelige Norske Videnskabers Selskabs bibliotek i Trondheim.
Beskrivelsen ble trykt i Christiania i 1825 i bladet «Budstikken – et ukeblad av statistisk-økonomisk og historisk indhold». Her er manuskriptet korrigert for ortografiske feil og mangler i tråd med datidens rettskrivning.
Selv om Bang skrev beskrivelsen etter at han flyttet fra stedet, er det mye som tyder på at han var både nøyaktig og pålitelig i sin beskrivelse. Han så likevel samfunnet utenfra og hadde nok ikke alltid rett i sine betraktninger, som for eksempel at det var usunt å spise fisk og fiskelever.
Bang benyttet som bakgrunnsmateriale en annen beskrivelse av prestegjeldet, skrevet av sokneprest Johan Støren i 1774. Denne ble skrevet på Hitra, og ifølge forfatteren ble gjort for å lette arbeidet for de prestene som kom etter han.


== Se også ==
Opplysningstidens topografiske litteratur i Norge


== Litteratur ==
Peder Schvane Bang: Beskrivelse over Hitterens Præstegield. Utgitt i 1984 av Samarbeidskomitéen for lokalhistorie for Frøya og Hitra.
Gerhard Heiberg

Jens Gerhard Heiberg (født 1939) er en norsk næringslivsleder og idrettsleder som er mest kjent fra tiden som president for LOOC og sitt engasjement i Den internasjonale olympiske komité (IOK).


== Biografi ==
Heiberg er sønn av advokat Jens Gerhard Holmboe Heiberg (1903–1989) og Johanne Marie Baumann Nielsen (1908–1986). Han ble gift i 1970 med Else Cathrine Matheson (f. 1947).
Han er utdannet siviløkonom ved Handelshøjskolen i København og California State University. Etter endt utdanning tok han ett år som lærling i treforedlingsindustrien i USA før han flyttet tilbake til Norge.
Heiberg begynte sin karriere som markedsanalytiker i Norsk Hydro (1965–1966). Etter det hadde han flere lederstillinger i Borregaard (ett år i Paris og seks i år Østerrike), før han begynte som viseadministrerende direktør i Norcem i 1972. Han ble administrerende direktør 1973 og konsernsjef i 1987 for det fusjonerte Aker Norcem. 
I 1989 tok han over som president i LOOC, organisasjonskomiteen for Vinter-OL på Lillehammer (1989–1994). I 1994 ble han medlem av IOK og var styremedlem i samme organisasjon fra 2003 til 2017. Deretter æresmedlem. Han var også medlem av koordineringskomitéen for vinter-OL i Nagano, og koordineringskomitéen for vinter-OL i Salt Lake City. I 2004 ble han rangert som nummer 10 på en liste over verdens mektigste personer innen sport, av det uavhengige internasjonale nyhetsbrevet Sport Intern. Heiberg mottok også en del kritikk under tiden han var IOC-medlem. Blant annet så fikk han mye kritikk i 2008 etter at han offentlig gikk ut og avviste kritikken som hadde blitt rettet mot Kina i forbindelse med at de skulle arrangere Sommer-OL i 2008. Bakgrunnen var menneskerettighetssituasjonen i Kina og at de like før OL hadde slått ned opptøyer i Tibet.Heiberg har også hatt flere verv i næringslivet. Blant annet har han vært styreformann i Aker (1989–1996), Den norske Bank (1995–2000), Norges Eksportråd, Oslo Kammermusikk Festival, styremedlem i Wilh. Wilhelmsen Limited, Oracle Norge og Petroleum Geo-Services. I tillegg er han partner i selskapet Norscan Partners AS i Oslo.


== Utmerkelser ==
Heiberg har mottatt flere ordener og utmerkelser for sitt arbeid. Han ble kommandør av St. Olavs Orden (1994) og av den togolesiske Mono-ordenen, ridder av Finlands løves orden og av den franske Æreslegionen, samt innehaver av et stort ærestegn i sølv av det østerrikske Ærestegnet for fortjenester. Heiberg har også mottatt Den olympiske orden i gull og hedersprisen under Idrettsgallaen 2017.I 2001 deltok han i Dan Børge Akerøs TV-program Den store klassefesten på NRK.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gerhard Heiberg – Olympedia
Arnbjørg

Arnbjørg er et norsk kvinnenavn som kommer fra det norrøne Arnbjörg og satt sammen av følgende to elementer, arn i betydning «ørn» og bjørg i betydningen «beskyttelse», «hjelp».


== Utbredelse ==
Arnbiôrg er kjent brukt i to runeinnskrifter fra vikingtiden, så navnet var kjent, men antakelig ikke blant de mest brukte kvinnenavnene i Norden på den tiden. Arnbjørg var et vanlig navn i Norge i på slutten av middelalderen. Over 30 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica.Arnbjørg er i dag ikke lenger er like vanlig som tidligere i Norge. Det er også i bruk på Island og Færøyene.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Arnbjørg og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Arnbjørg
(en) Think Baby Names: Arnbjørg
Støl

Hovedartikkel: Setring
En støl var en melkeplass i utmarka som lå nær nok til gården til at budeia kunne gå frem og tilbake. Prosessen kalles «støling», i motsetning til «setring». Det var derfor ingen bygninger for melkestell på en slik støl, men det var vanlig at kyrne ble satt inn i et sommerfjøs om natta. Ofte lå dette sommerfjøset i gjerdet rundt innmarka.
Var beitet eller melkeplassen så langt fra gården at det ikke var mulig å gå fram og tilbake hver gang det skulle melkes, ble melkeplassen en seter. Det var da oppført hus slik at budeia kunne overnatte.
Dette var typisk drift av ei seter som ikke lå alt for langt unna gården: Budeia gikk til setra om ettermiddagen, utførte kveldsmelkinga, overnattet, tok morgenmelkinga og gikk deretter hjem med melka i et melkespann. Så deltok hun i arbeidet hjemme på garden før hun igjen gikk til setra.
Stedvis ble betegnelsen «støl» brukt synonymt med «seter», og artikkelens illustrasjon henviser til en slik lokalitet.
«Støl» kommer av norrønt stǫðull som har samme rot som standa i betydningen «der kyrne står under melking». Ordet finnes i ulike dialektvarianter som «støl», «støyl», «stule», «stil» og «staule». I Sunnhordland brukes ordet som verb - dyrene «støler seg» når de samler seg for å drikke eller melkes. På Vestlandet, i Valdres, i øvre Hallingdal og Telemark brukes «støl» synonymt med «seter», også om såkalte fullsetre der det både er fast bosetting om sommeren, og melken foredles på stedet til ost og smør. I Gudbrandsdalen og i Hedmark brukes til dels «stil» eller «stule» om selve setervollen.


== Referanser ==
Åmøy

Åmøy er en øy i Rogaland.Den var tidligere delt mellom Rennesøy og Stavanger kommuner, idet Vestre Åmøy lå i Rennesøy, mens Austre Åmøy lå i Stavanger. Fra 1. januar 2020 ble imidlertid de to kommunene slått sammen, slik at hele øya er i Stavanger kommune - i Rennesøy kommunedel.
Opphavet til navnet er usikkert.
Det første leddet «Åm» har antagelig opphav i et eldre usammensatt navn på øya, som kan ha forbindelse med nynorsk «ama», med betydning gni, skubbe.  På Austre Åmøy er der en del opprevne og stripete berg, der det også er helleristningsfelt, og dette berget kan muligens være kilden til navnet.  Det har også vært foreslått opphav i mannsnavnet «Ámr» eller kvinnenavnet «Áma», i gammelnorsk «ámr» (=fæl, slem) eller fra ordet «åme» (larve).  Tidligere skriveformer var Ombøe (ca. 1620) og Ohmøen (1668).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Forskrift om sammenslåing av Finnøy kommune, Rennesøy kommune og Stavanger kommune til Stavanger kommune, Rogaland (Lovdata.no)
Austre Åmøy

Austre Åmøy er den østligste delen av øya Åmøy i Rogaland, og utgjør en del av Tasta bydel i Stavanger kommune. Austre Åmøy er egen valgkrets.
Arealet er 3,68 km² og folketallet er 235 innbyggere (2005). Forbindelse til resten av Stavanger skjer gjennom Rennfast og Randaberg.
På Austre Åmøy finnes Sørvest-Norges største konsentrasjon av helleristningsfelt. I alt er det 15 felt over en strekning på ca. 300 meter, med tilsammen ca. 1500 figurer, de fleste av dem båtfigurer. 


== Eksterne lenker ==
«Meling - Åmøy I». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«Meling - Åmøy II». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«Meling - Åmøy III». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«Meling - Åmøy IV». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«Meling - Åmøy IV». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«Notaberget - Åmøy IV». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«Vågsbergene - Åmøy V». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«meling (Vågsbergene) - Åmøy V». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«Meling - Åmøy VI». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«Meling - Åmøy VII». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«Meling - Åmøy VIII». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«Meling - Åmøy IX». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«Meling - Åmøy X». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«Meling - Åmøy XI». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«Bergaberget - Åmøy XII». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
«Meling Austre Åmøy». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Giovanni Francesco Caroto

Giovanni Francesco Caroto (født 1480 i Verona, død 1555 i Verona) var en maler som virket i den italienske høyrenessansen. Hans verk kjennetegnes ved sin rike veronesiske farve.


== Biografi ==
Han var født i Verona. Der studerte han under Liberale da Verona (1445-1526/29), en maler hvis likhet med Mantegnas verk er påfallende. Caroto tok i bruk Mantegnas klassiske orientering og linjeføring under et midlertidig opphold i Mantova. Da han reiste tilbake til Verona, malte han religiøse verk og portretter i olje, tempera og freskoteknikk.
Enkelte av hans verk viser innflytelse fra Milanos renessanse på 1500-tallet (det som på italiensk kjennes som Cinquecento), deriblant Francesco Bonsignori og Giulio Romanos verk, som han ble kjent med på flere reiser til Milano. Landskapsoppfattelsen i bakgrunnen av hans Madonna-malerier har et diffust uttrykk, i likhet med Leonardo da Vincis verk. Senere verk har likhetstrekk med Rafaels klassiske strenghet.Han er kjent for, sammen med den yngre Antonio Badile, å ha undervist den prominente manieristiske maleren Paolo Veronese, som hovedsakelig var aktiv i Venezia. Carotos verk forveksles ofte med broren Giovannis.
Caroto var den mest fremtredende maleren i Verona i sin samtid.


== Verk ==
Eksempler på hans kunst finnes i Castello Sforzesco i Milano, Chiesa de Carit i Mantova, i Uffizi og Pitti-palasset i Firenze og i museer i Dresden og Budapest.


== Referanser ==
Vestre Åmøy

Vestre Åmøy er et tettsted på den vestligste delen av øya Åmøy i Rogaland, og utgjorde tidligere en grunnkrets i Rennesøy kommune, før kommunesammenslåingen med Stavanger kommune 1. januar 2020.
Arealet i dette området var 2,21 km² og folketallet var 274 innbyggere i 2005. I 2021 oppfylte stedet Statistisk sentralbyrås tettstedskriterier for første gang. Tettstedet hadde 311 innbyggere per 1. januar 2022.


== Referanser ==
Arnfinn Bergrabb

Arnfinn Bergrabb (født 1. januar 1972 i Bodø) er en norsk trommeslager, bror av Bård Bergrabb. Startet som en fusion-, funk- og jazzorientert trommeslager, men etter hvert er han blitt mer gjeldende i sjangre som folkemusikk, klassisk/samtidsmusikk og popmusikk.
Han medvirker på innspillinger og i konsertsammenhenger med bl. a: Susanne Lundeng, Kari Bremnes, Halvdan Sivertsen, Iren Reppen, Karoline Krüger, Maria Solheim, Kvinner På Randen, Eva Trones, Oslo Gospel Choir, Ola Bremnes, Nathalie Nordnes, Sigvart Dagsland, Ole Edvard Antonsen, MiNensemblet.


== Diskografi ==
Bodø/Glimt: Bodø/Glimt førr evig (1993)
Bodø/Glimt: Det finns ikke maken (1993)
Jack Berntsen: Med røde roser – The Best of Jack Berntsen (1996)
Ola Bremnes: Vi som bygge skip (1998)
Blakk Sjiraff: Vinter (1998)
Frode Mikaelsen: Ut på tur (2000)
Sagene Ring: Sporskift (2000)
Maria Solheim: Barefoot (2001)
Kine Hellebust: Kine Hellebust syng Elias Blix (2001)
Kari Bremnes: 11 ubesvarte anrop (2002)
Kari Bremnes: You'd Have to Be Here (2003)
Eva Trones: Lille bille – Eva Trones synger barnesanger av Terje Nilsen (2003)
Oslo Gospel Choir: Salmeskatt (2003)
Karoline Krüger: Jakobmesse – messe for mennesker i bevegelse (2003)
Karoline Krüger: De to stemmer (2004)
Susanne Lundeng: Forunderlig ferd (2004)
Pastor Wang Quintet: Pastorale (2004)
Frank Aleksandersen: Uhørt (2005)
Susanne Lundeng: Nattevåk (2006)
MiNensemblet: OleBullsHits (2006)
Børge Petersen-Øverleir: Songs from My Room (2007)
Are Simonsen: Are Bredal Simonsens tredje utgivelse (2008)
Henning Gravrok: Q (2009)
Terje Berg: Søster og bror (2010)
Raymond Hansen: Tvinga i kne (2010)
Lena Jinnegren: Glød (2010)
Bodø Domkirkes Ungdomskor: Mariamesse (2010)
Kjersti Stubø ft. MiNensemblet: How High Is the Sky (2011)
Grethe Svensen: Dress Like You (2012)
Sigvart Dagsland: Villa Nordraak (2012)
John-Kåre Hansen: Days (2013)
Endre Lund Eriksen & Tore Johansen: Alvin Pang (2013)
Ola Bremnes: Molo (2015)
Terje Nohr: Jomfrutur (2016)
Pål-Asle Bakksjø: Omveien, sannheten og livet (2017)
Susanne Lundeng: Det va nære på (2018, singel)
Susanne Lundeng: Det va nære på (2018)
Norsk jazzforum: Jazz From Norway 2018 – JazzCD.no 8th Set (2018)


== Eksterne lenker ==
(en) Arnfinn Bergrabb på Discogs
Høybråten (Oslo)

Høybråten er et boligstrøk i Groruddalen i nordøstre Oslo med omkring 6 000 innbyggere (2005). Bebyggelsen preges av villaer. Høybråten tilhører Stovner bydel, men deler av Høybråtenveien ligger i Alna bydel. Strøket grenser til Stovner og Haugenstua mot nord, Lørenskog mot øst, Ellingsrud mot syd og Furuset mot vest.
Ruter har bussrute 64A som kjører fra Furuset stasjon over Høybråten til Stovner stasjon. Høybråten har også egen jernbanestasjon, som trafikkeres av Vys lokaltog mellom Asker og Lillestrøm. Langs Høybråtenveien ved Myrbakkveien ligger Høybråtenparken.


== Lokalhistorie ==

1899: Brukseier Anton Tschudi kjøper Øvre Høybråten gård og utparsellerer den i mindre tomter.
1903: Ti familier på Høybråten. Ingen veier.
1912: Høybråtenveien (4 km) blir ferdig fra Haugenstuveien til Lørenskog stasjon.
1916: Høybråten idrettsforening stiftes.
1921: Høybråten stasjon (jernbane) åpnes.
1922: Høybråten skole med folkebad åpnes.
1926: Høybråten skoles guttemusikkorps stiftes.
1932: Høybråten kirke innvies.
1982: Stasjonsfjellet skole åpnes for ungdomstrinnet.
1986: Jazzklubben Jazz på Vardeheim stiftes av lokale musikere.


== Idrett ==
Høybråten Basketballklubb (HBBK) vant 16 norske kvinnemesterskap i basketball uavbrutt gjennom 15 år (1981–1995), samt i 1998. Det skaffet dem en plass i Guinness rekordbok. 
Høybråten og Stovner Idrettslag (HSIL) tok NM-gull i langrennsstafett for kvinner i 2003 og 2007, første gang med skiløperen Kristin Størmer Steira på laget. 


== Kjente personer med tilknytning til Høybråten ==
Thor Gjermund Eriksen, tidligere redaktør i Dagbladet (2003–06), nå kringkastingssjef i NRK
Jon Knudsen, fotballspiller som debuterte på herrelandslaget i 2008
Odd Nordhaug, forfatter og professor ved Norges Handelshøyskole
Orji Okoroafor, finalist i Idol (TV-program) 2003, skuespiller og basketspiller
Afshan Rafiq, Høyre-politiker, tidligere stortingsrepresentant og tidligere medlem av Oslo bystyre
Thomas Hansen, musiker bedre kjent som St. Thomas. Døde i 2007.
Magnus Knudsen, fotballspiller for Lillestrøm Sportsklubb


== Eksterne lenker ==
100 år på Høybråten – jubileum for første bosetting
Voksen kirke

Voksen kirke er en kirke i vestre del av Oslo. Kirken ble bygget i 1995 og er en moderne arbeidskirke. Arkitekt var Arild Lauvland.
Kirken har 400 sitteplasser i tillegg til en menighetssal, til sammen 500 plasser. Bygningen inneholder også kapell og flere møterom.
Voksen prestegjeld består av ett sogn og omfatter områdene Hovseter, Vestre Holmen, Kragskogen, Voksenlia og Voksen skog.


== Eksterne lenker ==
Voksen kirke historie
Loriot

Loriot, pseudonym for Bernhard Victor Christoph-Carl von Bülow, kortform Vicco von Bülow (født 12. november 1923 i Brandenburg an der Havel, død 22. august 2011 i Ammerland am Starnberger See) er en  tysk komiker, tegner, forfatter, skuespiller, regissør og professor i teaterkunst.
Loriots verker handler hovedsakelig om menneskelige relasjoner og kommunikasjon, eller snarere misforståelser i kommunikasjonen mennesker imellom. Hans tegninger har som regel en underfundig tekst. Temaene er først og fremst hverdagsliv, familieliv og det borgerlige samfunnet.
Vicco von Bülow, med kunstnernavnet Loriot, kommer fra den gamle mecklenburgske adelsfamilien Bülow og han er sønn av Johann-Albrecht von Bülow (1899–1972) og Charlotte von Roeder (1899–1929). Kunstnernavnet stammer fra fuglen pirol (fransk loriot) som er å finne på våpenskjoldet til den adelsfamilien han tilhører. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Vicco von Bülow – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Loriot på Internet Movie Database 
(da) Loriot på Filmdatabasen 
(fr) Loriot på Allociné 
(en) Loriot på AllMovie 
(en) Loriot hos The Movie Database 
(en) Loriot på Discogs 
(en) Loriot på MusicBrainz 
(en) Loriot på AllMusic
Cellokonsert

Cellokonsert eller violincellokonsert er en forkortning for «konsert for cello og orkester». En sådan er et oftest relativt omfangsrikt verk for virtuos cellosolist og symfoniorkester.
Berømte cellokonserter har blitt skrevet av blant annet Franz Joseph Haydn, Antonín Dvořák, Robert Schumann, Dmitrij Sjostakovitsj og Antonio Vivaldi.
En klassisk cellokonsert består tradisjonelt sett av tre satser, fort-langsom-fort, der den første satsen pleier å ha sonateform med to eksposisjoner – en for solisten og et for orkesteret, og den siste pleier å være en rondo. En klassisk konsert pleier å inneholde en improvisert kadens for solistens bravuroppvisning. Visse berømte improviserte kadenser har senere blitt nedskrevet og gjenbrukt. En konsert fra senere perioder kan også ha friere form.