jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Chesapeake Bay

Chesapeake Bay er ei bukt og USAs største estuar. Den ligger ved Atlanterhavet, omgitt av Virginia og Maryland. Chesapeake Bays nedbørfelt er på 166 534 km² og omfatter Washington, D.C. og deler av seks delstater: New York, Pennsylvania, Delaware, Maryland, Virginia og Vest-Virginia. Mer enn 150 elver renner ut i bukta.
Bukta er rundt 304 km lang, fra elva Susquehanna i nord til Atlanterhavet i sør. På det smaleste punktet, nær Annapolis i Maryland, er den 6,4 km bred, og på det videste punktet, nær munningen av elva Potomac, er den 48,3 km bred. Den totale kystlinjen i bukten er 18 804 km, og arealet av bukta og dens viktigste forgreninger er 11 600 km². 
Bukta krysses på to steder. Nær Annapolis ligger Chesapeake Bay-brua, og lengst sør, nær munningen av bukta, ligger den 37 km lange Chesapeake Bay brutunnel.


== Eksterne lenker ==
(en) Chesapeake Bay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Calbuco

Calbuco er en vulkan i Chile. Den ligger sørøst for innsjøen Lago Llanquihue og nordvest for Lago Chapo i regionen Los Lagos. Den har en høyde på 2003 moh.
Vulkanen og dens omgivelser er vernet innen naturreservatet Llanquihue. Den er svært eksplosiv, og dens koniske form brøt sammen i senere pleistocen, og utløste da et ras av vulkansk materiale som nådde helt frem til innsjøen.
Calbuco har hatt minst ni utbrudd siden 1837; det siste var et beskjedent utbrudd i 1972. En av de største utbruddene i historisk tid i det sørlige Chile fant sted her i 1893–1894. Utbruddene sendte «bomber» på inntil 30 cm så langt som åtte kilometer, og ble fulgt av strømmer med tett varm lahar. Det var sterke eksplosjoner i april 1917, og nok en i januar 1929. Det senere større utbrudd var i 1961.  Den 25. april 2015 begynte nye eksplosive utbrudd som gav en askesky 15 kilomter høy og som også førte til lavastrømmer.


== Referanser ==
Anapest

En anapest er en versefot som består av to trykklette stavelser foran en trykktung, som i anapest eller parabol.
Et eksempel på en strofe med overveiende anapestisk versemål er  Herman Wildenveys En sommerdag:

Det var på en dag, det var sol etter regn,
og det dryppet og glitret fra løvverk og hegn
at jeg gikk meg en tur og tok varsel og tegn:
Jeg så frukthagetrær,
hvis begynnende bær
hang i embryoform over hegnet,
og den blomstrende by
lå som svøpt i en sky
av slik regnbueprakt etter regnet.I klassisk gresk litteratur består en anapest av to korte stavelser foran en lang.
Se også:

Jambe
Troké
Daktyl


== Referanser ==
Jørn Kolsrud

Jørn Kolsrud (født 7. april 1953) er en norsk komponist, musiker, programleder, manusforfatter og tekstforfatter. Han er kanskje best kjent som «Bowler» i NRKs frokost-tv for barn, «Kykelikokos», fra 1996 til 2003.


== Bakgrunn ==
Kolsrud spilte keyboards i dansebandet Ole Ivars 1978–1980. Han var sentral i høstrevyene med AB-teateret i Hamar 1976–1985. I 1985 grunnla han Video Øst as (nå Fabelaktiv as) sammen med Terje Helgesen og Sigrid Lindstad. 
Kolsrud sluttet i selskapet våren 2011. I mars samme år var han med å grunnlegge filmselskapet Sagatoon as på Hamar, som produserer animasjonsfilm.
Kolsrud er en av manusforfatterne bak Sagatoons første film, en helaftens 3D-animert film med tittelen «TROLL – the tale of a tail» med et budsjett på 95 millioner kroner. Filmen produseres nå i Montreal i Canada, og er planlagt premiereklar i 2016. 
Kolsrud er frimurer av X grad og har innehatt embedet som delegert mester i St. Johanneslogen St. Torfinn på Hamar.


== Diskografi ==
Kykelikokos – pysj pop baluba (1997)


=== Ole Ivars ===
Ole Ivars (1978)
Kvelden venter på oss (1979)
Kavalkade 40 låter gjennom 30 år (1994)
Line (2007)


=== Deltar på ===
HM Kongens Gardes Musikkorps: Vi gratulerer (1978)
Helge Borglund: Anno 1980 (1980)
Storbandet Flærr: Ham-Kam kassetten (1981)
Rita Engebretsen & Helge Borglund: Frem fra Glemselen kap. 14 (1984)
Helge Borglund & Rita Engebretsen: Frem fra Glemselen Det beste 2 (1984)
Rita Engebretsen & Helge Borglund: Frem fra Glemselen kap. 15 (1985)
Helge Borglund: Langt mot vest (1986)
Rita Engebretsen & Helge Borglund: Frem fra Glemselen kap. 16 (1986)
Dan Børge & Vaktmester'n: Millionær/Slå ut håret (1989)
Totenschlager: Viggo og frua (1989)
Viggo & Frua: Tippekamp på TV/Til frua (1989)
Rita Engebretsen & Helge Borglund: Frem fra Glemselen – Jubileum (2000)
Helge Borglund & Rita Engebretsen: Frem fra Glemselen – På oppfordring (2001)
Gnottene: Syng og dans (2003)
Universal Music: Tidenes beste barneplate (2003)
Helge Borglund & Rita Engebretsen: Frem fra Glemselen – Minnebok (2004)
Gnottene: Gnottene – Den magiske steinen & Wow (2006)
Gnottene: Gnottene 2 – Prompedagen & noe muffens (2006)
Gnottene: Gnottene 3 – Farlig og svart & sukkesyken (2006)
Gnottene: Gnottene 4 – Gjemsel glemsel og temmelig hemmelig (2006)
Gnottene: Gnottene 5 – Fargekartet & helt sjef (2006)
Gnottene: Gnottene 6 – Da Ylummermuggen kom & møggelgnotter (2006)
Universal Music: Våre beste for barn 3 (2007)
Helge Borglund & Rita Engebretsen: Frem fra Glemselen – Gamle kjente (2008)
Helge Borglund & Rita Engebretsen: Frem fra Glemselen – 42 kjente viser fra en svunnen tid (2014)
Grammofon: Alle tiders barnesanger (2015)
Rita & Marita: Den fyrste song (2017)
Rita Engebretsen & Helge Borglund: Margretes vuggesang (2017)
Rita Engebretsen & Helge Borglund: Frem fra Glemselen kap. 22 – Hjemkomsten (2017)
Rita Engebretsen: Nordmannen (2018)


== Eksterne lenker ==
(en) Jørn Kolsrud på Internet Movie Database
Egil Johansen (1934–1998)

Egil «Bop» Johansen (født 11. januar 1934 i Oslo, død 4. desember 1998 i Huddinge i Sverige) var en svensk-norsk jazzmusiker (trommeslager), pedagog, komponist og arrangør. Johansen døde etter å ha falt om på en spillejobb i Nyköping to dager før – da hadde han slitt i flere år med hjerteproblemer. Han var far til musikeren Jan Johansen.
Han var en dynamisk og fleksibel slagverker og perkusjonist.


== Liv og virke ==
Johansen var allerede som tenåring ansett som en av landets beste trommeslagere og var profesjonell musiker fra han var 16 år. Han fikk kallenavnet «Bop» fordi han var spesielt god til å spille musikkformen bebop. Han var alltid opptatt av nye former for jazz som kom. 
Egils profesjonelle karriere startet i Einar Stenbergs orkester sommeren 1950 på Svalerødkilen badehotell. Orkesteret besto av: Per Kilde (el.fele/trompet), Øivind Hammersmark (kl/ten.sax), Einar Stenberg (piano/trekkspill). Samme høst fortsatte Egil med samme orkester på Svaes Danseskole, hvoretter han begynte i Egil Monn-Iversens orkester.
Einar Stenberg dannet samtidig sitt ballroomorkester. Orkestret hadde gleden av å ha ansvaret for alle nasjonale og internasjonale mesterskap i selskapsdans i hele 10 år.Saksofonistene Arthur Strand og Rolf Nord var med-likeledes Edgar Vestgård trommer og Olav Risøe-bass.
Egil var også med i Kjell Johansens eksperimentband i perioden 1951–1953. Han spilte i Rowland Greenbergs orkester i 1952.
I 1954 reiste han til Sverige og også her stadfestet han sin posisjon som en fremragende trommeslager. Han spilte her med Simon Brehms orkester. Samme år deltok han på sin debutplate Cavalcade All Stars. Etter det spilte han med Arne Domnérus i 30 år, Rune Öfvermans storband (fra 1956) og Harry Arnolds radioorkester (fra 1957). Et halvår i 1955 spilte han i Gardemusikken.
Jazz Incorporated, hans eget band, ble startet i 1974, som et fusion-band. Deretter tok de til seg mottoet «bebop is beautiful». De ga ut to plater Live at Fasching (1980) og Walkin' on (1981). Begge disse platene oppnådde utmerkelsen Gyllene skivan (1980 og 1982). 
Han har spilt med de fleste av Sveriges toppmusikere og en rekke internasjonale musikere. Han har deltatt i mange produksjoner, både plater og i TV- og radioprogram. Hans første egne plateutgivelse var LP-en Samse tak (1976) hvor både svenske og norske musikere deltok.
Fra 1970-tallet og utover underviste han i slagverk og gruppeimprovisasjon, i senere tid sammen med gruppa The Brazz Brothers.


== Priser ==
1989 Jazzhus-prisen
1993 Buddyprisen
1995 Gammleng-prisen i klassen jazz


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Egil Johansen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Egil Johansen på Internet Movie Database 
(en) Egil Johansen på Discogs 
(en) Egil Johansen på MusicBrainz 
(en) Egil Johansen på Last.fm 
(en) Egil Johansen på AllMusic 
(en) Egil Johansen på AllMusic 
(no) Biografi fra Jazzbasen.
(no) Diskografi fra Jazzbasen.
Lago Todos Los Santos

Lagos Todos Los Santos er en innsjø i regionen Los Lagos i Chile. Innsjøen ligger øst for Lago Llanquihue i nasjonalparken Vicente Pérez Rosales. Mot vest ligger Andesfjellene. På nordsiden finner vi vulkanene Osorno, Cerro La Picada og Puntiagudo.
Peter Hallberg

Peter Hallberg (født 25. januar 1916, død 4. mars 1995) var en svensk filolog i norrøne studier, fra 1944 til 1947 svensk lektor og dosent ved Háskóli Íslands; dr. phil. i 1951 på en avhandling om «Natursymboler i svensk lyrik från nyromantikken till Karlfeldt»; fra 1951 dosent og fra 1975 professor i litteraturvitenskap ved Göteborgs universitet, Sverige.Peter Hallberg er kjent for sine studier over Halldór Laxness' forfatterskap i verker som «Halldór Kiljan Laxness» (1952), «Den store vävaren» (1954) og «Skaldens hus» (1956). Han har foruten adskillige vitenskapelige artikler om islandsk litteratur, bl.a. «Den isländska sagan» (1956) også skrevet «Den fornisländska poesien» (1962).


== Priser og utmerkelser ==
1965 – Svenska Akademiens översättarpris


== Referanser ==
Magellanstredet

Magellanstredet eller Magellansundet er et strede helt sør i Sør-Amerika. Det skiller det søramerikanske fastlandet fra øygruppen Ildlandet. Stredet med begge bredder tilhører i sin helhet Chile. Navnet stammer fra oppdagelsesfareren Ferdinand Magellan.
Sundet er den viktigste naturlige passasjen mellom Stillehavet og Atlanterhavet, men anses å være vanskelig å navigere gjennom, på grunn av det ugjestmilde og regnfulle klimaet og at passasjen er relativt trang med flere øyer og grunner. Ved sundet ligger også Kapp Froward som er det søramerikanske fastlandets sydligste punkt.
Frem til Panamakanalen ble åpnet i 1914 var ofte Magellanstredet den eneste sikre måten å seile mellom Atlanteren og Stillehavet på, idet fartøyene ble skjermet fra Sørishavets villskap av Ildlandet i sør og kontinentet i nord. Passasjen var sikrere enn Drakesundet, som er havavsnittet mellom Kapp Horn og Antarktis. Drakesundet er ekstremt turbulent og uforutsigelig, og isfjell forekommer ofte. Frem til Panamakanalens tid var Magellanstredet foretrukket av dampskip, mens Drakesundet var den vanligste passasjen for seglfartøy som hadde det vanskeligere i trange farvann.
Sundets østre åpning ligger i den brede bukten ved grensen mellom Chile og Argentina. I vest er det flere åpninger.
Ferdinand Magellan var den første til å seile gjennom sundet. Det var i 1520, under hans verdensomseiling. Da Magellan seilte inn i sundet den 1. november, ble det kalt «Estreito de Todos los Santos» (Alle helgenssundet, etter den katolske liturgiske festdagen det skjedde på).
Av frykt for at Storbritannia skulle okkupere den viktige skipsruten, tok Chile sundet i besittelse 23. mai 1843.
På nordkysten av sundet ligger byen Punta Arenas, den sørligste byen på det søramerikanske kontinentet.

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Strait of Magellan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Strait of Magellan – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Skyldfolk

Skyldfolk er det samme som slektninger eller pårørende. Opphavet for uttrykket er første stavelse, skyld, fra norrønt skyldr, i betydningen «som man skylder å forsørge».
Se slekt, familie og ætt.


== Referanser ==
Spelt

Spelt eller dinkel (Triticum spelta) er en kornart i hveteslekten av grasfamilien, nært beslektet med hvete. Man anser den i dag for å være en hybrid mellom urhvetesortene emmer (Triticum dicoccon) og einkorn (Triticum monococcum).
Spelt har sin opprinnelse i Midtøsten. Spelt var tidligere en svært viktig kornsort, og har vært dyrket i Norden i mer enn 4500 år. Spelten tapte etterhvert terreng til den mer kostnadseffektive hveten, som normalt gir tre til fire ganger mer korn per m² enn spelt. Spelt regnes som en av de opprinnelige kornartene og regnes derfor som mindre foredlet enn dagens moderne hvetesorter. Det er stor variasjon mellom de enkelte speltsortene. Foredling av enkelte speltsorter og kryssing med moderne hvetesorter har økt avlingspotensialet, men også gjort disse sortene mere lik dagens hvetesorter. Sorter som Schwabenspelz, Alkor og Hubel er foredlete speltsorter mens sortene Oberkulmer Rotkorn og Ebners Rotkorn er opprinnelige, uforedlete sorter. Oberkulmer Rotkorn og Ebners Rotkorn siste er sortene som dyrkes i Norge i dag.
Spelt skiller seg fra hvete ved at strået er lengre og at aksspindelen bryter sammen ved tresking. Agnene holder kornene sammen i småaks slik at spelt må avskalles for å kunne males.
Spelt er noe mer hardfør enn hvete. Den gir betydelig mindre avling (rundt 30 prosent) av hva moderne hvetesorter gir. Spelten er derfor mer nøysom og klarer seg bedre på mindre næring og er derfor godt egnet til økologisk dyrking.
Spelt har et høyere proteininnhold enn vanlig hvete. Det påstås også at spelt har  høyere innhold av sporstoffene magnesium, sink, jern og kobber. Helsedirektoratet skriver via matportalen.no: «Analyser som sammenligner næringsinnholdet av spelt med vanlig hvete gir foreløpig ikke noe klart svar på om spelt har et bedre næringsinnhold enn vanlig hvete. Noen analyser viser høyere innhold av visse mikronæringsstoffer i spelt, som for eksempel jern, sink og kobber, men forskjellene er ikke store og heller ikke gjennomgående i alle analyser. Næringsinnholdet i det ferdige melet er avhengig av mange faktorer, som for eksempel værforhold, dyrkingsmåte, malemetode og hvor grovt melet er. Valg av hvetesort er mindre utslagsgivende.»Spelt inneholder gluten, som vanlig hvete, og kan derfor ikke spises av folk med cøliaki. Proteinsammensetningen skiller seg fra vanlig hvete, og spelt kan derfor i noen tilfeller spises av folk med hveteintoleranse.
Speltmel har litt andre bakeegenskaper enn hvetemel. Speltmel tåler litt mindre elting enn hvetemel, og det er også litt annen vannløselighet for speltmel. Ettersom spelt tar opp væsken senere enn hvete, må man ha litt mer klissete deig når man baker med speltmel.

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) spelt i Encyclopedia of Life 
(en) spelt i Global Biodiversity Information Facility 
(no) spelt hos Artsdatabanken 
(sv) spelt hos Dyntaxa 
(en) spelt hos ITIS 
(en) spelt hos NCBI 
(en) spelt hos The International Plant Names Index 
(en) spelt hos Tropicos 
(en) spelt hos GrassBase 
(en) Kategori:Triticum spelta – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Triticum spelta – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Helhodefisker

Helhodefisker (Chimaeriformes) er en underklasse av bruskfisk, som omfatter et fåtall arter. Navnet «helhode» henviser til at de, i motsettning til øvrige bruskfisk som haier og skater, har overkjeven sammenvokst med hodeskallen, slik at de danner et sammenhengende skalletak. gjellene er dekket av et enkelt gjellelokk. Dets latinske navn er inspirert av det greske fabeldyret chimera, som er en blanding av løve, geit og slange.


== Levevis ==


=== Levested ===
De regnes for å være en svært, rundt 300 millioner år, gammel gruppe. Gruppen er utelukkende marin, og finnes vanligvis på dypere vann.


=== Formering ===
Forplantningen foregår på samme måte som hos de resterende bruskfisk, med en indre befruktning der hannens analfinner fungerer som paringsorgan. De legger temmelig store egg i hornkapsler. I motsetning til andre bruskfisk har de ingen felles kloakkåpning, produkter fra tarmen og nyrene har hver sin åpning. Hannene har et sekundært kjønnsorgan i panna, som stikker opp og fram.


=== Hodeskalle og gjeller ===
Overkjeven er fastvokst til kraniet, derav navnet helhodete fisker. Tre gjellespalter som er dekket av et gjellelokk. De har ingen sprøytehull slik som hos haier og rokker. Store øyne med iriserende grønt tilpasset svakt lys på store dyp.
Vann tas inn i munnen gjennom en kanal dannet av nesegropene.
Unge individer har svakt utviklete hudtenner på kroppen, voksne individer har naken hud, med unntak av hannens karakteristiske hefteorgan på hodet som benyttes under paring. Fiskene mangler egentlige tenner men har sammenvokste munnplater som skiftes sjelden og som vokser kontinuerlig. Et par i underkjeven og to par i overkjeven.


=== Kropp ===
Artene benytter hovedsakelig sine forstørrete brystfinner til å svømme, den lange og piskelignende halen har svakt utviklet muskulatur. Dette gjør dem til relativt sakte svømmere. Som hos andre bruskfisk består finnestrålene av hornstoff.
Fordøyelsessystemet er enkelt og magesekk mangler. Ribbein mangler og ryggstrengen beholdes gjennom hele livet. Den er omgitt av tynne ringer, men mangler egentlige ryggvirvler. De mangler også Leydigs organ og det epigonale organ, organer man kun finner hos bruskfisker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Helhodefisker – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Helhodefisker i Encyclopedia of Life 
(en) Helhodefisker i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Helhodefisker hos Artsdatabanken 
(sv) Helhodefisker hos Dyntaxa 
(en) Helhodefisker hos Fossilworks 
(en) Helhodefisker hos ITIS 
(en) Helhodefisker hos NCBI 
(en) Kategori:Chimaeriformes – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chimaeriformes – detaljert informasjon på Wikispecies
Eberhard Spiller

Eberhard Spiller (født 7. mai 1905, død 10. april 1940 på Hamar) var en tysk offiser som deltok i den tyske operasjonen mot Norge under andre verdenskrig.
Spiller var hauptmann og stasjonert som flyattaché på den tyske ambassaden i Oslo og ledet den tyske jakten på regjeringen og kongefamilien i aprildagene 1940. Han ble hardt skadet i forbindelse med kampene på Midtskogen natt til 10. april og døde på sykehus samme dag.
Eberhard Spiller ankom Oslo i oktober 1939, offisielt som flyattaché, men var en agent knyttet til de tyske fallskjermstyrkene. I slutten av februar 1940 ble han kalt til Berlin for å motta  ordrer i forbindelse med Operasjon Weserübung – invasjonen av Danmark og Norge. Han fikk i oppgave å skaffe informasjon om det norske luftforsvaret, flyplassene og forsvarsinstallasjoner. Spiller skulle også skaffe opplysninger om de norske statsmaktene, og da spesielt kongen. Til dette formålet holdt han flere store mottakelser, den største med over 200 gjester.
Den siste middagen holdt han kvelden 8. april. Han hadde instrukser om å være på Fornebu kl. 05.15 neste morgen for å ta imot et slipp av tyske fallskjermstyrker. Dette droppet ble kansellert og fallskjermjegerne havnet i stedet i Danmark.
Etter diverse mellomspill fikk Spiller kommandoen over et fallskjermjegerkompani med oppdrag å ta til fange kongen. Tyskerne fikk melding om at konge og regjering befant seg på Hamar. Klokken 17.00 begav Spiller og kompani seg nordover i fire kaprede busser, en norsk militærlastebil og Spillers private bil. Framme i Hamar fant Spiller ut at kongefamilien hadde flyktet videre til Elverum og tyskerne fortsatte etter dem. Kl. 01.30 natt til 10. april kjørte tyskerne inn i veisperringen på Midtskogen, og Spiller ble hardt såret i kamp med norske styrker. Han ble kjørt til Hamar sykehus, men døde av skadene kl. 12.30 samme dag.


== Litteratur ==
Alf R. Jacobsen (2011). Kongens nei. Vega Forlag. ISBN 9788282111591.
Kompassrose

Kompassrosen er en inndeling av sirkelen i et visst antall sektorer, gjerne 8, 16 eller 32, som ble anvendt i forbindelse med bruk av magnetkompasset til sjøs. Kompassrosen var da tegnet inn eller konstruert på et kort som en la under magnetnålen. Når magnetnålen så kom til ro, visste man at den pekte mot nord, og ved å dreie på kompassrosen, kunne en lese av den kursen en skulle seile i forhold til nord. Kompassrosen var inndelt i streker.  På engelsk brukes betegnelsen compass rose eller compass card.

En kompassrose kan også være hugget inn i fjell, som et navigasjonshjelpemiddel. Slike kompassroser er hugget inn i mange heier langs kysten, f.eks. i Ulvøysund i Lillesand kommune, Bjorøya i Grimstad kommune og Østre Bolærne i Færder kommune. Siden den magnetiske nordpol endres årlig, kan man regne seg fram til hvor mange grader slike innhuggede kompassroser avviker fra dagens nord. Da kan man forsøke å datere rosen. 


== Se også ==
Navigasjon
Misvisning
Solur
Vindrose
Kromatofor

Kromatoforer er pigmentkorn som hos plantene kan delta i fotosyntesen.
Hos dyr pigmenterte strukturer som brukes ved fargeendringer, f.eks. fargeskifte hos kameleoner eller blekkspruter. De ulike typer kromatoforer trekker seg da vekselvis sammen eller utvider seg, og resulterer i forskjellige farger på overflaten.
Oslo Internasjonale Poesifestival

Oslo Internasjonale Poesifestival • OIPF var to litterære arrangementer som ble avholdt i Oslo. Den første fra 14. til 16. juni 1985 hadde tittelen «Fra Shamanisme til High-Tech»", og den neste, 14.–20. august 1986 bar tittelen «Verden i Oslo – Oslo i Verden».Poesifestivalen skapte oppmerksomhet i Norge og utlandet. En rekke poeter, forfattere og vitenskapsmenn deltok. Albert Nordengen åpnet festivalene og Åse Kleveland var konferansier. Et stort lerret ble hengt opp mellom Oslo rådhus to tårn, der det ble vist laserprojeksjoner. Initiativtager var opprinnelig forfatteren Olav Angell, og Axel Jensen ledet festivalen fra sitt skip «Shanti Devi», som lå fortøyd ved Aker Brygge. Selve bryggeområdet var nedlagt, og dagens bygningsmasse var ennå ikke kommet på plass, slik at festivalen hadde hele området til disposisjon.
Sponsorer var blant annet DnC ved Leif Terje Løddesøl, Oslo kommune ved ordfører Albert Nordengen, Utenriksdepartementet ved ekspedisjonssjef Knut Sverre, Hertz og SAS. Begivenheten foregikk på Oslo Konserthus, Waterfront, Nordraak, Aker Brygge, Nationaltheatret og Karl Johan.
Deltakere var blant andre:

Forfatteren Axel Jensen var styreformann i OIPF i 1985 og 1986. I komiteene var også:


== Referanser ==
Philip Øgaard

Philip Remi Øgaard (født 6. april 1948) er en norsk filmfotograf.
Han har fotografert et trettitalls filmer siden 1985, og er blant Norges mest fremtredende innen sitt fag.
Han er utdannet ved Central Academy i London. Han ble tildelt Amandakomitéens gullklapper 17. august 2019.


== Filmografi ==
1983: Åpen framtid
1985: Deilig er fjorden!
1985: Adjø solidaritet
1986: Drømmeslottet
1988: Hotel St. Pauli
1988: Sweetwater
1990: En håndfull tid
1990: Smykketyven
1990: Døden på Oslo S
1990: Svampe
1991: Kvitebjørn Kong Valemon
1993: Giftige løgner
1993: Telegrafisten
1993: Høyere enn himmelen
1995: Kjærlighetens kjøtere
1997: Hotell Oslo (TV-serie)
1998: Glassblåserens barn
1998: En dag til i solen
1998: 1732 Høtten
1999: Fomlesen i kattepine
2000: Aberdeen
2002: Grabben i graven bredvid – om kjærlighet, kjøttboller og en kirkegård
2003: Salmer fra kjøkkenet
2003: Jonny Vang
2003: Lille frk Norge
2004: Andreaskorset
2004: Min misunnelige frisør
2005: Kim Novak badet aldri i Genesaretsjøen
2006: Gymnaslærer Pedersen
2007: Irene Huss – Tatovert torso
2007: Irene Huss – Den knuste tang-hesten
2008: Kautokeino-opprøret
2008: I et speil i en gåte
2009: Nord
2009: Wallander – Tyven
2009: Wallander – Cellisten
2010: En helt vanlig dag på jobben
2010: En ganske snill mann
2017: Okkupert, sesong 2
2019:  Cold Pursuit
2018:  Det som göms i snö
2019: Beforeigners


== Priser og utmerkelser ==
1988: Filmkritikerprisen fra Norsk Filmkritikerlag for Hotel St. Pauli og Sweetwater
1990: Aamot-statuetten, FILM&KINOs ærespris
1999: Gullbille fra Svensk filminstitutt for Glassblåserens barn
2000: Bronsefrosk ved Camerimage-festivalen, Polen, for Aberdeen
2003: Pris for beste filmfotograf ved Valladolid internasjonale filmfestival, Spania, for Salmer fra kjøkkenet
2008: Amandaprisen for beste filmfoto for Kautokeinoopprøret
2019: Amandakomitéens gullklapper


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Philip Øgaard på Internet Movie Database 
(sv) Philip Øgaard i Svensk Filmdatabas 
(da) Philip Øgaard på Filmdatabasen 
(da) Philip Øgaard på danskefilm.dk 
(da) Philip Øgaard på Scope 
(fr) Philip Øgaard på Allociné 
(en) Philip Øgaard på AllMovie 
(en) Philip Øgaard hos The Movie Database 
snurrfilm.no