jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bureau of the Public Debt

Bureau of the Public Debt var en føderal amerikansk etat underlagt Finansdepartementet som lånte penger som behøvdes for å drive den føderale regjeringen og føre regnskap for den påfølgende gjelden. Lån utførtes ved å selge statsobligasjoner av varierende type. Etaten utbetalte renter til investorer og løste inn investorenes verdipapirer.
I 2012 ble Bureau of the Public Debt slått sammen med Financial Management Service til Bureau of the Fiscal Service.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Anthony Browne

Anthony Browne (født 11. september 1946 i Yorkshire) er en britisk illustratør og bildebokforfatter. 
Anthony Browne har siden debuten med Through the magic mirror i 1976 utgitt over 30 titler, hvorav de fleste er oversatt til språk over hele verden. Hans surrealistiske og detaljrike malerier, blant annet av gorillaer i menneskelige hverdagsmiljøer, og enkle, men åpne og rike historier har vært nyskapende innenfor bildeboksjangeren.


== Bøker utgitt på norsk ==
1990: Alice i Eventyrland, med tekst av Lewis Carroll
1992: Willy er en pyse
1992: Dyr
1992: Willy og Hugo
1996: Dagdrømmeren, med tekst av Ian McEwan
2010: Meg og deg, en gjenfortelling av Gullhår og de tre bjørnene, fra to synsvinkler


== Priser (utvalg) ==
1983: Kate Greenaway-prisen, Kurt Maschler-prisen, New York Times Illustrated Book og Boston Globe for bildeboka Gorilla
1988: Kurt Maschler-prisen for bildeboka Voices in the Park
1989: Silver Pencil Award for The Tunnel 
1992: Kate Greenaway-prisen for Zoo
2000: Hans Christian Andersen-medaljen for illustrasjon
Children's Laureate 2009–11


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kort biografi (på engelsk)
Kort intervju (på engelsk)
Intervju m.m. (på engelsk)
Economic Cooperation Organization

Economic Cooperation Organization (ECO; norsk: «Den økonomiske samarbeidsorganisasjonen») er en internasjonal organisasjon. Det er en felles plattform for å diskutere måter å forbedre utvikling og fremme handel og investeringmuligheter. Organisasjonen omfatter disse landene: Afghanistan, Aserbajdsjan, Iran, Kasakhstan, Kirgisistan, Pakistan, Tadsjikistan, Tyrkia, Turkmenistan og Usbekistan. ECO har sitt hovedkvarter i Teheran, Iran.


== Historie og betydning ==
EOC ble grunnlagt i 1985 av Iran, Pakistan og Tyrkia for å fremme en sosio-økonomisk utvikling av de første medlemslandene. Det var en etterfølger av organisasjonen Regional Cooperation for Development (RCD), som ble grunnlagt i 1962, og avsluttet sin virksomhet i 1979. Høsten  1992, ekspanderte ECO ved å omfatte ytterligere syv nye medlemsland, nemlig Afghanistan, Aserbajdsjan, Kasakhstan, Kirgisistan, Tadsjikistan, Turkmenistan, og Usbekistan.
ECOs status og makt er voksende. Likevel møter organisasjonen mange utfordringer. Viktigst er det at medlemslandene mangler nødvendig infrastruktur og institusjoner. Det er disse som organisasjonens søker å utvikle for å gjøre full nytte av de tilgjengelige ressursene i regionen og skaffe varig utvikling for medlemslandene.


== Organisasjon ==


=== Eksisterende organer ===
Ministerrådet The Council of Ministers som er det høyeste organ. Det fastsetter landenes politikk er sammensatt medlemslandenes utenriksministere, eller ministere på tilsvarende nivå. De møtes minst en gang i året.
Det permanenete råd;  The Council of Permanent Representatives, er sammensatt av de andre ni medlemslands ambassadører til  Iran, samt lederen for ECO-saker i Irans utenriksdepartement.
Det regionale planleggningsråd; The Regional Planning Council
Et Generalsekretariat; General Secretariat, som omfatter seks direktorater under ledelse av generalseksretæren.
Landbruks- og jordbruksdirektoratet; Directorate of Industry & Agriculture
Handels- og Investeringsdirektoratet; Directorate of Trade & Investment
Energi- mineral- og miljødirektoratet;  Directorate of Energy, Minerals & Environment
Transport og samferdselsdirektoratet; Directorate of Transport and Communications
Direktoratet for økonomi  og statistikk; Economic Research & Statistics
Direktoratet for forskning; Directorate of Project ResearchTo kontorer og to regionale institutter under ledelse av generalsekretariatet.


== Samarbeid med andre organisasjoner ==
Alle ECO-landene er også medlemmer av Den Islamske konferanse (OIC), mens ECO har observatørstatus i OIC siden 1995.


== Medlemslandenes flagg ==
 Afghanistans flagg
 Pakistans flagg
 Aserbajdsjans flagg
 Kirgisistans flagg
 Tadsjikistans flagg
 Turkmenistans flagg
 Kasakhstans flagg
 Usbekistans flagg
 Irans flagg
 Tyrkias flagg


== Eksterne lenker ==
ECO's website.
Bill Bryson

William «Bill» McGuire Bryson (født 8. desember 1951 i Des Moines, Iowa, USA) er en bestselgende amerikansk forfatter. Han har bodd det meste av sitt voksne liv i England.
Bryson er mest kjent for sine humoristiske reiseskildringer, men har også skrevet en del bøker om det engelske språket. Han har også skrevet en bok om vitenskap, ambisiøst nok kalt En kort historie om nesten alt. Karakteristisk for Brysons bøker er humoren, som tross alt ikke står i veien for formidlingen av kunnskap.


== Bøker utgitt ==
På norskDown under : jakten på Australia (2001) , (Down Under)
Verken her eller der : fra Hammerfest til Istanbul (2002), (Neither here nor there : travels in Europe)
USA : det tapte kontinent (2002), (The lost continent : travels in small-town Amerika)
Notater fra en liten øy, (2003), (Notes from a small island)
En kort historie om nesten alt (2005), (A short history of nearly everything)
I de dype skoger (2006), (A walk in the woods)
Lyngutten (2007) (The Life and Times of the Thunderbolt Kid: A Memoir)
Hjemme (2012) (At home, a short history on private life)
En sommer, Amerika 1927 (2013) (One Summer, America 1927)
Kroppen : en guid for deg som bor i den (2019) (The Body: A Guide for Occupants)Bøker ikke utgitt på norskThe Palace Under the Alps and Over 200 Other Unusual, Unspoiled, and Infrequently Visited Spots in 16 European Countries (1985)
The Mother Tongue: English and How it Got That Way (1990)
Made in America: An Informal History of the English Language in the United States (1994)
Bill Bryson's Bizarre World (1995) (A collection of tall tales, absurd stories and crazy, true-life anecdotes.)
I'm a Stranger Here Myself: Notes on Returning to America After Twenty Years Away (US Edition) / Notes From a Big Country (UK Edition) (1998, columns about moving back to the USA)
Bill Bryson's African Diary  (2002)
Bryson's Dictionary of Troublesome Words (2002)
The Road to Little Dribbling: Adventures of an American in Britain (2016)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Bill Bryson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bill Bryson – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bill Bryson på Internet Movie Database 
(en) Bill Bryson på Discogs 
(en) Bill Bryson på MusicBrainz 
(en) Bill Bryson på Songkick 
Bill Bryson på Twitter 
Bill Bryson på Facebook
Lunisolarkalender

Lunisolarkalender (fra latin luna (måne), og sol) er en kalender som er basert på både månens og solens omløp. Solens årlige syklus brukes til telling av år, og den vanlige syklusen av månens faser til telling av måneder. For å få årstidenes syklus til å passe med månedene, er disse kalenderne basert på en månekalender, men der året blir justert hvert tredje eller nittende år med en mellomkalender. Tolv månemåneder varer omtrent 354 dager (12 × 29,5), dvs. omtrent 11 dager mindre enn et solår, noe som veldig raskt produserer en forskyvning i forhold til årstidene i en ren månekalender.


== Forskjellen mellom måneder og år ==
Det tropiske året som skiller årstidene varer 365,2422 dager. Den synodiske perioden som skiller månens faser varer 29,5306 dager. Det er altså 12,36827 synodiske perioder i ett år.


=== Tolv månder, ett år ===
− Første orden tilnærming er å la året bestå av tolv synodiske perioder, slik den islamske kalenderen gjør. Med denne tilnærmingen vil jevndøgn falle på samme dato hvert 32. år.


=== 37 måneder, tre år ===
− Andre ordens tilnærming er å legge til en ekstra måned hvert tredje år. Et år på tretten måneder kalles et embolisisk år.


=== 235 måneder, nitten år ===
− Tredje ordens tilnærming er å legge til syv komplementære måneder i løpet av 19 år. Dette reduserer avviket til en hel dag etter 312,5 tropiske år. Meton fra Athen valgte det 3., 5. , 8., 11., 13., 16. og 19. året som skuddår.


== Anvendelser ==
Lunisolare kalendere ble brukt i flere av de eldste sivilisasjonene som kinesere, grekere, romere, gallere og makedonere, mest sannsynlig for å følge årstidenes rytme av landbruksmessige årsaker i tempererte områder med godt markerte årstider. I dag brukes lunisolarkalenderne til de gamle jødene og det keiserlige Kina bare for å bestemme datoene for religiøse eller tradisjonelle høytider.
I tradisjonelle kinesiske eller kinesiske kalendere legges det til en skuddmåned syv ganger på 19 år etter kompliserte formler. Årene har derfor ikke alle like mange dager, og heller ikke like mange måneder.
Den kinesiske landbrukskalenderen og derivatene vietnamesisk, koreansk, mongolsk og tibetansk er eksempler på lunisolarkalendre.
Det samme gjelder den jødiske kalenderen, og dette er grunnen til at påskedag (og dermed enkelte andre helligdager) ikke faller på en fast dato hvert år, men er avhengig av månens faser.


== Referanser ==
Ambovombe

Ambovombe er en by i provinsen Toliara på Madagaskar. Byen har 63 032 innbyggere (2005).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Alliance française d'Ambovombe
Jesusbevegelsen

Jesusbevegelsen (engelsk: The Jesus Revolution) var en radikal kristen bevegelse som hadde sitt utspring i hippie-bevegelsen på slutten av 1960-tallet i USA. Hippie-bevegelsen representerte et politisk og kulturelt brudd med det etablerte samfunnet. Når de ble kristne, tok de med seg hippie-kulturen inn i kristendommen. I Norge hadde derimot Jesusbevegelsen mindre appell i hippie-miljøet enn i USA.Bevegelsen begynte for alvor å utbre seg på 1970-tallet og kom også etter hvert til Europa og Norge. Kristne ungdomsbevegelser ble influert, men mange av de mer tradisjonelle karismatiske miljøene (som eksempelvis Aril Edvardsens Sarons Dal) ble i mindre grad påvirket. I Norge var det særlig «Guds fred» i tilknytning til Trefoldighetskirken i Oslo som ble et arnested for bevegelsen. Jesusbevegelsen førte med seg en iver og et engasjement hos store deler av datidens kristne ungdommer. Jesus-bevegelsen kan vel sies å være en slags motkulur mot det materialistiske Vesten.


== I Norge ==
Norske grupper som var preget av Jesusbevegelsen var Guds Fred med base i bokollektivet Fredens bolig i Bærum, og Ung Visjon/Ny Visjon i Molde. Visegruppa Kari Hansa og Gregers Hes hadde utspring i Guds Fred-miljøet, mens jazzrockgruppa Kainos kom fra Molde. 
Ole Bjørn Urne etablerte et arbeid blant rusmisbrukere i Oslo i 1970, kalt Ten Center.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Svalheim, Peter (2015): Jesusvekkelsen - en fortelling fra 70-tallet, Vårt Land Forlag
Sørbø, Jan Inge (1985): Blomsterbarn i kyrkja. Samlaget, ISBN 82-521-2616-2
Aass, Jørgen (1982): Levende Fellesskap, visjonen fra Guds Fred. Vårt Land forlag, ISBN 82-90021-27-5
Herbjørn Skogstad

Herbjørn Skogstad (født 18. januar 1946 på Nordsinni i Nordre Land kommune) er en selvlært  norsk avistegner. 
Han er særlig kjent for sine poengterte kommentartegninger og raske, men sikre karikaturer under signaturen «HERB» i Oppland Arbeiderblad på Gjøvik, der han har vært ansatt siden 1972. Han har også tegnet for A-pressen og avisa Dagningen på Lillehammer og illustrert flere bøker. Mange av avistegningene hans har blitt utgitt samlet som årskavalkader.
Under EU-striden i 1994 ble en av tegningene hans landskjent. Den forestilte Gro Harlem Brundtland som satt og melket EU-kua, og ble malt i stort format på en låvevegg i Vang i Valdres.
Han har siden 1987 levert daglig tegning til Avisenes Nyhetsbyrå. Han leverer også internasjonale tegninger til byråene: Cartoonist and Writers, USA. Cagle Professionals, USA. Courrier Inernational, Frankrike.


== Eksterne lenker ==
Stort galleri av HERBs tegninger i Oppland Arbeiderblad
Avistegnernes hus
Store norske leksikon
National Hockey Stadium

National Hockey Stadium var et idrettsstadion i Milton Keynes i England, med kapasitet på omkring 9000 seter. I tillegg til å være den nasjonale arenaen for landhockey har fotballklubben Milton Keynes Dons holdt til der mellom 2003 og 2007 mens klubbens nye stadion, Stadium:mk, ble bygget .
Stadionet ble bygget i 1995 som nasjonal landhockeyarena, med en syntetisk bane. Da MK Dons flyttet inn ble det lagt en gressbane, hvilket betydde at arenaen ikke kunne brukes til landhockey. Sporten hadde fortsatt sitt hovedkvarter på stadionet, men kampene ble spilt på andre steder inntil videre. Da MK Dons flyttet til sitt nye stadion i 2007, fikk man ikke inn nye leietagere og i 2009 begynte rivingen av stadionet.National Hockey Stadium lå rett ved Milton Keynes Central stasjon i byens sentrum.


== Referanser ==
Michael Frederick Tombs

Michael Frederick Tombs (født 13. august 1940 i Coventry i England) er en britisk-norsk avistegner. Han er særlig kjent under signaturen «Mike».
Mike Tombs er utdannet ved Coventry College of Art. Han kom til Norge i 1966 og begynte å tegne i Sunnmørsposten. Siden 1975 har han tegnet fast for Fædrelandsvennen i Kristiansand. Hans enkle, poengterte kommentartegninger og karikaturer har vunnet flere internasjonale priser. Mike Tombs har også illustrert flere bøker og vært frilansmedarbeider i Punch, New Statesman og The Observer.


== Referanser ==
Denbigh (Milton Keynes)

Denbigh er et område i byen Milton Keynes, rett ved Bletchley. 
I Denbigh North ligger fotballstadion for Milton Keynes Dons, Stadium:mk, med kapasitet på 22 000 tilskuere. Stadionet ble åpnet i 2007.
Denbigh School er en privatskole på ungdoms- og videregående nivå. Den tilbyr spesialisert utdanning innen en rekke fag og har strenge opptakskrav.
Family International

Family International er en ny-religiøs bevegelse grunnlagt av amerikaneren David Brandt Berg i Huntington Beach, California i 1968. Bevegelsen ble opprettet som «Children of God» eller «Guds Barn», og har siden endret navn til «Family of Love» og senere «The Family», fram til dagens «The Family International» (TFI). Bevegelsen har regelmessig figurert i nyhetsbildet siden begynnelsen av 1970-tallet.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(zh) Offisielt nettsted 
(pt) Offisielt nettsted 
(en) Children of God – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
David Berg

David Brandt Berg (født 18. februar 1919 i Oakland, California, død 1. oktober 1994 i Portugal) var en omstridt sektleder som i 1968 grunnla sekten Children of God. I 1976 ga han sektens kvinner i oppdrag å verve nye medlemmer gjennom sex. «Flirty Fishing» var navnet på oppdraget. Jentene kalte seg «hookers for Jesus». Bergs lederskap var basert på karismatisk autoritet og han var ansett som en profet innad i sekten. Han ble flere ganger beskyldt for å drive med hjernevask.
Berg var også kjent under navnene Moses Berg, King David, Mo, Moses David, Father David, Dad, eller Grandpa.
Flere kvinner, inkludert to av hans døtre, har anklaget Berg for å ha utnyttet dem seksuelt. Hans eldste datter Deborah Berg har skrevet en bok hvor hun sier at han misbrukte henne og søsteren da de var barn. Berg forfektet også antisemittiske holdninger.Berg kom med spådommer om dommedag flere ganger. En av hans mest kjente profetier var at en komet skulle ødelegge USA i 1974. Han kom også med profetier om at California skulle falle i havet og at Jesus skulle komme tilbake i 1993. Spådommen om California var årsaken til at Berg og hans tilhengere forlot delstaten i 1968 og la ut på en flere måneder vandring gjennom USA. Denne vandringen var en hovedårsak til sektens sterke vekst på begynnelsen av 1970-tallet.I 2005 drepte David Bergs såkalte stesønn, Ricky Rodriguez Angela Smith,et tidligere sektmedlem, før han skjøt seg selv.Begrunnelsen for drapet var at vedkommende og flere andre kvinnelige medlemmer av sekten, deriblant hans egen mor, Karen Zerby, hadde misbrukt ham som barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) David Berg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pekebok

En pekebok er en bildebok beregnet på de yngste barna, ofte uten ord og med bilder som er spesielt tydelige. Mange pekebøker inneholder verken tekst eller en klar fortelling, bare forenklede tegninger, for eksempel av dyr og gjenstander fra barnets hverdag. Siktemålet er da gjerne pedagogisk, det vil si at bøkene er tenkt brukt som samtale- eller aktivitetsbøker der barnet blar, ser og peker og lærer grunnleggende ord og begreper. 


== Illustrasjoner og kjennetegn ==


== Se også ==
Barnebok
Bildebok
Myldrebok
Utbrettsbok


== Eksterne lenker ==
(no) pekebøker i Store norske leksikon
Vinifikasjon

Vinifikasjon er læren om hvordan man dyrker druer og lager vin. Det som skjer i prosessen er at druene blir høstet og sendt bort til produksjonslokalet. På veien dit blir de dårlige druene raskt tatt bort, og hvor nøye dette gjøres er ut ifra hvor nøye vinprodusenten er. Deretter kan produksjonen deles i flere deler, du har produksjon av rødvin, hvitvin og rosevin.


== Vinproduksjon ==
Ved rødvinproduksjon blir de blå druene presset, stilken og skall blir fjernet ved hjelp av en maskin som er konstruert for dette. Ved hvitvinsproduksjon blir stilker og skall fjernet i en litt mer skånsom prosess. Her brukes også grønne druer. Resultatet etter at druene er presset er saften som man kaller most. I produksjonen av rosévin er det flere forskjellige måter den kan framstilles på, men ofte er den lagd av blå druer, uten drueskall. Dette er fordi det ligger en del fargestoffer i skallet.
Et viktig begrep her er maserasjon. Maserasjon betyr «uttrekk» og vil si at mosten trekker farge, smak og tannin fra skallene. Maserasjon gjør det også mulig å lage hvitvin av blå druer, fordi man avbryter prosessen tidlig. Om man avbryter prosessen senere vil man få en rød vin.
For å få alkohol i prosessen må mosten først og fremst gjæres. Denne prosessen kalles fermentering og dette skjer da mosten taes over i gjæringstanker, og denne er som oftest i rustfritt stål. Her omdannes sukkeret i mosten sammen med gjærsoppen i skallet til gjær, og slik skjer forvandlingen fra most til vin. Ved hvitvinsproduktsjon blir stilker, skall og steiner fjernet før mosten er kommet i gjæringstankene. Mens gjæringen pågår sjekkes temperatur og forhold nøye. Slik at gjæringen går etter planen. Hvor lenge gjæringen pågår med stilker, skall og steiner er gjort forskjellig, alt ettersom hvilken vin som lages.
Når vinen har oppnådd ønsket alkoholinnhold drepes gjærsoppen. I denne delen er vinen uklar, grumsete og enda ikke drikkeklar. Det kommer så en prosess, hvor den væskens som er i gjæringstankene blir silt ut, og deretter plassert i fat, for mer lagring,- eller filtrert og tappet på flasker klare for salg. Kvalitetsvin vil ofte bli lagret lengre på fat, for deretter å bli filtrert og tappet på flasker.
Alkoholinnhold

Alkoholinnhold er mengden alkohol i forhold til en væske. Alkoholinnhold blir oppgitt i prosent for drikke og promille for blod.


== Alkohol i drikke ==
Pils –  ca. 4,5%
Vin – ca. 10-13%
Sterkvin – ca. 20-23%
Brennevin – 40%For å kjøpe drikke med en alkoholprosent på over 22 % må man være fylt 20 år. For å kjøpe drikke under dette må man ha fylt 18 år.


== Alkohol i kropp ==
Alkohol i kroppen regnes i promille av blodet. 1 promille vil si 1 gram alkohol per kilo blod. 
I Norge er det ikke lov å kjøre hvis man har en promille på 0,2  eller høyere.


== Referanser ==
LyX

LyX er et grafisk brukergrensesnitt for LaTeX lisensiert under GNU General Public License. Det finnes i flere språk, blant annet norsk (både nynorsk og bokmål). 
LyX er et system for produksjon av dokumenter. Det oppfordrer til å skrive dokumenter basert på struktur (WYSIWYM) heller enn på utseende (WYSIWYG). LyX er en front-end til LaTeX, som er et system for å lage pene og strukturerte dokumenter. LaTeX er bygget over tanken at alle tilpassinger av utseende skal gjøres i stiler. LyX hjelper til med dette, slik at det skal være lettere å velge stiler som gir et pent resultat.
LyX har særs god integrering av innholdsfortegnelser, stikkordlister, ligninger, figurer, interne og eksterne henvisninger og bibliografi. Det skulle passe ypperlig til å skrive forskningsrapporter, oppgaver og avhandlinger, samt artikler og annet forskningsmateriell.


== Eksterne lenker ==
(mul) Offisielt nettsted 
(en) LyX – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
LyX Wiki
Eystein Eggen (1886–1973)

Eystein Eggen (født 16. februar 1886, død 29. august 1973) var en norsk forfatter, lokalhistoriker, journalist og handelsmann. 
Eggen vokste opp i bondebygda Vingelen i Tolga, Hedmark. Han begynte som journalist i Fjell-Ljom på Røros i 1907, og ble syv år senere bestyrer av forbruksforeningen i hjembygda. 1931 ble han handelsmann i Ålen i Sør-Trøndelag fylke.
Eggen skrev tre diktsamlinger, fire bygdebøker og en mengde kulturpolitiske artikler.
Han var far til lyrikeren Arnljot Eggen, og farfar til forfatterne Eystein Eggen, Jo Eggen og Torgrim Eggen. 


== Verk ==
1911: Løv og lyng  diktsamling.
1915: Heimen diktsamling
1933: Helgeleite diktsamling
1943: Vingelen: sogeminner frå heimbygda
1950: Bardu bygdebok
1957: Tylldalen-Brydalen bygdebok
1968  Tolga bygdebok


== Litteratur ==
Arnljot Eggen: Eystein Eggen og skriftkulturen i fjellregionen, 1996
Hov i Ålen

Hov i Ålen er en gård i Holtålen kommune i Trøndelag fylke. Det har vært skyss-stasjon, kirke, gilde og tingsted på gården, som er det gamle senteret i rørosregionen. Mønstringsplass for gamle Ålen kompani, en av våre eldste militæravdelinger.Store felt med gravhauger, der det under krigene med Sverige fra 1537 til 1814 ble bygd skanser. En del av gårdens gamle stavkirke står i dag på Trøndelag Folkemuseum i Trondheim. i Gården ble senter for Ålen  kommune i 1854, og har i dag avgitt grunn til skole- og adminstrasjonssenteret for Holtålen kommune, med adresse Hovsletta.
Tine Asmundsen

Tine Asmundsen (født 8. april 1963 i Kongsberg) er en norsk jazzmusiker (bass).
Hennes karriere startet i Kongsberg, med byens storband og Kongsberg Jazzfestival.  Hun er utdannet ved Østlandets Musikkonservatorium og University of Wisconsin-Madison, bl.a. under Richard Davis.  I Oslo ble hun med i Jazz Police (1990).  En tid var hun også med i bandet «Alibi» med bl.a. Maria Kannegaard.
Hun ble kjent i bandet «Girl Talk» med Bodil Niska og Elizabeth Walker (Talkin' Jazz, 1996).
I 2000 etablerte hun plateselskapet Hazel Jazz.  I 2002 etablerte hun
kvintetten Lonely Woman som har gitt ut flere plater.
I 2006 har Asmundsen vært med i strykeensemble med Jon Balke komposisjoner og piano, Kenneth Karlsson piano, Lise Strandli Pedersen fiolin, Vladimir Stoyanov fiolin, Renata Norcia bratsj, Tanja Orning cello.


== Utgivelser (eget selskap) ==
Seaview (Hazel Jazz HJ1, 2000).  Med Einar Iversen piano og Svein Christiansen trommer
Lonely Woman, aLive (Hazel Jazz HJ2, 2003).  Asmundsens egne komposisjoner. Med  Svein Christiansen trommer, Rune Klakegg/Jørn Øien piano, Vidar Johansen saksofon og Roy Nikolaisen trompet.
Lonely Woman, Demon's Diversions (Hazel Jazz HJ3, 2005), med musikk av Vidar Johansen.
Lill Holen og Einar Iversen, About time (Hazel Jazz HJ4, 2007).  Asmundsen og Svein Christiansen bidrar.
Shy (Hazel Jazz HJ5, 2008).  Med Vidar Johansen, Richard Davis og Robert Shy
Lonely Woman, Radegund (Hazel Jazz HJ6, 2008)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tine Asmundsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tine Asmundsen på Discogs 
(en) Tine Asmundsen på MusicBrainz 
(en) Tine Asmundsen på AllMusic 
(no) Tine Asmundsen hos Sceneweb