jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Xin-dynastiet

Xin-dynastiet (新朝, ordet betyr Det nye dynasti) (9-25) i Kinas historie var ikke noe dynasti i ordets normale forstand, ettersom det bare hadde én keiser. Men i kinesisk historieskrivning benyttes likevel ordet dynasti om disse årene mellom Det vestlige (eller tidlige) og det Det østlige (sene) Han-dynasti. 
Xin-dynastiets eneste keiser var Wang Mang, som var nevøen til keiserinne Wang Zhengjun. Hans vei til makten begynte da hennes ste-sønnesønn keiser Ai døde i 1 f.Kr..  Etter å ha fremelsket en personkult i flere år overtok han som keiser i år 9.  
Selv om han var en kreativ lærd og politiker viste seg han seg å være en inkompetent hersker. Wang Mang forstod at den største faren for rikets sikkerhet var landeiernes enorme makt. Han bekjempet dette ved å erklære all landeiendom som statseiendom. Den konfiskerte jorden begynte han så å redistribuere blant bondebefolkningen, og forbød kjøp og salg av land. Men landeierne motsatte seg dette. Ettersom svært mange embedsmenn selv var landeiere var det ingen som hjalp Wang Mang til å sette reformene ut i livet. Bøndene gjorde på nytt opprør. Det farligste bondeopprøret ble kant «de røde øyenbryns opprør», fordi det ble anført av et hemmelig selskap hvis medlemmer farvet øyenbrynene røde. Vidtgående ødeleggelser fulgte. Dynastiets hovedstad, Chang'an, ble beleiret i 23 av opprørske bønder.  Wang Mang døde i oktober 23, under beleiringen.
Til slutt klarte en allianse av landeiere og tilhengere av Han-dynastiet klarte å slå ned opprørene, og gjeninnsette Han-regimet i e.Kr..
Conspicuous Gallantry Medal

Conspicuous Gallantry Medal (CGM) er en militær dekorasjon for menig personell i Storbritannia og Samveldet. Medaljen ble tildelt for tapperhet i strid mot fiender til sjøs eller i luften.
Medaljen hadde samme funksjon som offiserenes Distinguished Service Order, selv om den ble rangert langt lavere, mellom Distinguished Conduct Medal og Distinguished Service Medal. 
Innehavere av medaljen kunne tilføye bokstavene CGM etter navnet sitt.
Etter 1993 er medaljen erstattet av Conspicuous Gallantry Cross (CGC). Denne medaljen kan tildeles soldater og offiserer fra alle våpengrener, og er rett under Victoria Cross i rang.
Leif Larsen («Shetlands-Larsen») og Ole Hoff Snefjellå var de eneste nordmennene som ble tildelt denne for innsats under andre verdenskrig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av medaljen (engelsk)
Beskrivelse av medaljen (engelsk)
Hendelse

I sannsynlighetsteori betegner en hendelse en mengde mulige utfall av et tilfeldig eksperiment. Det vil si at en hendelse er en undermengde av utfallsrommet.
For et terningkast er for eksempel utfallsrommet mengden {1, 2, 3, 4, 5, 6}. En hendelse kan være at man kaster et partall. Denne hendelsen er da mengden {2, 4, 6}.


== Hendelser i sannsynlighetsrom ==
I elementær sannsynlighetsteori holder det med den intuitive definisjonen ovenfor, men ofte er det behov for en mer presis forståelse av hendelser.
Hvis Ω er utfallsrommet til et tilfeldig eksperiment, definerer man de mulige hendelsene som elementene i en σ-algebra F.
Hvis utfallsrommet er endelig, som i eksempelet med terningen ovenfor, kan man la F være potensmengden til Ω, det vil si mengden av alle undermengder av Ω. Men hvis Ω er uendelig er potensmengden for stor, så F inneholder ikke alle mulige undermengder av Ω.
Distinguished Service Medal

Distinguished Service Medal (DSM) var en militær dekorasjon for personell opp til underoffisers grad i Storbritannia. Den ble innført i 1914 og opphørte i 1993. Tidligere ble den også benyttet i samveldeland. Medaljen ble tildelt for tapperhet i strid mot fiender til sjøs.
Medaljen hadde samme funksjon som offiserenes Distinguished Service Cross, selv om den ble rangert langt lavere, mellom George Medal og Military Medal. Innehavere av medaljen kunne tilføye bokstavene DSM etter navnet sitt.
Etter 1993 er medaljen erstattet av Conspicuous Gallantry Cross (CGC). Denne medaljen kan tildeles soldater og offiserer fra alle våpengrener, og er rett under Victoria Cross i rang.
Blant nordmenn som er tildelt dekorasjonen er Leif Larsen (Shetlands-Larsen) og Hugo Munthe-Kaas.
James Phipps

James Phipps (født 1788, død 1853) var en britisk mann som var den første som ble vaksinert mot kopper av Edward Jenner. Det skjedde 14. mai 1796, da Phipps var åtte år gammel.
Phipps antas å være født i 1788 i Berkeley sogn i Gloucestershire i England. Faren var en eiendomsløs dagarbeider som trolig arbeidde for Jenner fra tid til annen.
I 1796 fikk den unge jenta Sarah Nelmes kukopper under arbeid på farsgarden. Jenner tok puss fra et sår på handa til Sarah og overførte til James. Han hadde observert at budeier som hadde utvikla kukopper ofte ble spart under koppeepidemiene som herja, og ville nå prøve å smitte en frisk person med kukopper.
Jenner skriver: «På den sjuende dagen klagde han over smerter i armhulen, og på den niende følte han seg kald, mista appetitten og hadde en lett hodepine ... men på den tiende dagen følte han seg helt fin.» For å fullføre eksperimentet, tok Jenner den 1. juli sjansen på å smitte James med puss fra en koppebyll. Ingen sjukdom fulgte. Han gjentok forsøket noen måneder seinere, men James fikk ingen reaksjon. 
I løpet av de neste tjue åra ble Phipps påført koppesmitte gjentatte ganger for å demonstrere virkninga av vaksinasjonen. I denne tida var han ansatt hos Jenner som gartnermedhjelper. Seinere fikk Jenner bygd ei stue til Phipps, som bodde svært dårlig.
Phipps bodde i stua med kone og to unger til han døde i 1853. Etter hans død gikk huset tilbake til den tidas eiere av Jenners gods. I 1966 ble det første Jenner-museet åpna i denne stua.


== Referanser ==
Potensmengde

I matematikk er potensmengden til en mengde M lik mengden av alle delmengder av M og skrives  
  
    
      
        
          
            P
          
        
        (
        M
        )
      
    
    {\displaystyle {\mathcal {P}}(M)}
   eller 2M. Hvis, for eksempel M = {1,2,3}, så er

  
    
      
        
          2
          
            M
          
        
        =
        {
        ∅
        ,
        {
        1
        }
        ,
        {
        2
        }
        ,
        {
        3
        }
        ,
        {
        1
        ,
        2
        }
        ,
        {
        1
        ,
        3
        }
        ,
        {
        2
        ,
        3
        }
        ,
        {
        1
        ,
        2
        ,
        3
        }
        }
        .
      
    
    {\displaystyle 2^{M}=\{\emptyset ,\{1\},\{2\},\{3\},\{1,2\},\{1,3\},\{2,3\},\{1,2,3\}\}.}
  Hvis M er en endelig mengde som inneholder m elementer, er antall elementer i potensmengden til M lik 2m. (Dette forklarer notasjonen 2M.) Man kan vise at kardinaliteten til 2M alltid er større enn kardinaliteten til M, også når M er uendelig: se Cantors teorem.
Distinguished Service Cross

Distinguished Service Cross (DSC) er en militær dekorasjon opprinnelig tildelt offiserer i marinen med lavere rang enn Lieutenant commander (Kapteinløytnant) i Storbritannia og (tidligere) Samveldet, for tapperhet til sjøs. Fra 1931 av kunne medaljen også tildeles personer i handelsflåten, og fra 1940 også personell utenfor marinen som tjenestegjorde på et britisk fartøy.
Fra 1993 tildeles medaljen til både soldater og offiserer av alle grader.
Innehavere av medaljen har rett til å tilføye bokstavene DSC etter navnet sitt.
Blant nordmenn som er tildelt dekorasjonen er Martin Linge, Palmar Bjørnøy, John Kristoffersen, Leif Larsen, Oluf Reed Olsen, Arne F. Sveen, Eivind Viken, Tore Snefjellå, Otto Hoddevik, Skule Storheill, Juul M Caspersen (1941) og Magne Bakka.
Jay Bentley

Jay Bentley (født 6. juni 1964) er en amerikansk musiker. Han er bassist i bandet Bad Religion.


== Eksterne lenker ==
(en) Jay Bentley på Internet Movie Database 
(en) Jay Bentley hos The Movie Database
Elvin Bishop

Elvin Bishop (født 21. oktober 1942 i Glendale, California, USA) er en amerikansk bluesmusiker, som blant annet spilte i Paul Butterfield Blues Band.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Elvin Bishop – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Elvin Bishop på Internet Movie Database 
(en) Elvin Bishop på Apple Music 
(en) Elvin Bishop på Discogs 
(en) Elvin Bishop på MusicBrainz 
(en) Elvin Bishop på Spotify 
(en) Elvin Bishop på Songkick 
(en) Elvin Bishop på Genius — sangtekster 
(en) Elvin Bishop på AllMusic 
Elvin Bishop på Twitter 
Elvin Bishop på Facebook 
Elvin Bishop på Myspace 
Elvin Bishop Band
Roy Bittan

Roy Bittan (født 2. juli 1949 i Rockaway Beach, New York, USA) er en amerikansk musiker. Han er pianist i Bruce Springsteens E Street Band, hvor han har spilt siden 1974.
Han har også medvirket på album med David Bowie, Jackson Browne, Tracy Chapman, Chicago, Dire Straits, Peter Gabriel, Meat Loaf, Stevie Nicks, Bob Seger og Bonnie Tyler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Roy Bittan på Internet Movie Database 
(en) Roy Bittan hos The Movie Database 
(en) Roy Bittan hos Internet Broadway Database 
(en) Roy Bittan på Discogs 
(en) Roy Bittan på MusicBrainz 
(en) Roy Bittan på Songkick 
(en) Roy Bittan på AllMusic
Odd Einarson

Odd Einarson, opprinnelig Odd Einarsen (født 21. juni 1910 i Bergen, død 6. oktober 1991 i Kragerø) var en norsk karikaturtegner. 


== Utdannelse ==
Odd Einarson tok kunstutdannelse ved Akademie der bildenden Künste i München under karikaturtegneren Olaf Gulbransson i 1932 og ved Kunstakademiet under Søren Onsager i 1940. 


== Kunstnerisk virke ==
Han arbeidet både med maleri og satiriske kommentartegninger, og hadde tilknytning til Brochmann-bevegelsen som Alternativt Samfunn bekjenner seg til. Sammen med tegnerkollegaen Ernst Berentsen utgav han den samfunnskritiske tegneserieboka Du slette tid i 1935, og etter andre verdenskrig startet han blant annet tidsskriftene Trollspeilet og Paragraf 100. Odd Einarson ble imidlertid først og fremst kjent som omflakkende bohem med alpelue og frodig skjegg i sitt «rullende ateliér», bilen «Ruslebo». Han brukte bare tre-fire minutter på en karikaturtegning av interesserte forbipasserende, og skal i perioden fra 1947 til 1985 ha portrettert over en halv million skandinaver under signaturen «Einarson». Odd Einarson er innkjøpt av Nasjonalgalleriet.


== Familie ==
Odd Einarson var far til filmskaperne Oddvar Einarson og Eldar Einarson.


== Ettermæle ==

I 2017 ble det startet en innsamlingsaksjon for å få midler til å restaurere Odd Einarsens bil. Doningen «Ruslebo» var blitt gitt til Kragerø kommune, som gikk sammen med private krefter om pengeinnsamlingen.


== Referanser ==


== Les mer ==
Biografi om Odd Einarson: "Varmefront", av Even Lorch-Falch, Damm Forlag ISBN 82-590-0507-7


== Eksterne lenker ==
(en) Odd Einarson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Om Einarsons kjente tegnerbil
Bobby Bland

Robert Calvin Bland, kjent som Bobby «Blue» Bland, (født 27. januar 1930 i Rosemark, Tennessee, USA, død 23. juni 2013 Memphis, Tennessee, USA) var en amerikansk bluessanger. I 1981 ble han valgt inn i Blues Hall of Fame.Bobby Bland er et av de største navnene innen Texas-bluesen. Han begynte å spille inn plater på begynnelsen av 1950-tallet, men fikk ingen store «hiter» før i 1957 da han ga ut Farther up the Road. Andre av hans hiter er I Pity the Fool og Turn on Your Love Light. Han spilte så å si alltid sammen med innflytelsesrike bluesgitarister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bobby Bland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bobby Bland på Internet Movie Database 
(en) Bobby Bland hos The Movie Database 
(en) Bobby Bland på Discogs 
(en) Bobby Bland på MusicBrainz 
(en) Bobby Bland på Spotify 
(en) Bobby Bland på Songkick 
(en) Bobby Bland på Last.fm 
(en) Bobby Bland på Last.fm 
(en) Bobby Bland på AllMusic
Conspicuous Gallantry Cross

Conspicuous Gallantry Cross (CGC) er en britisk militær dekorasjon  innført i 1993. Utmerkelsen tildeles som anerkjennelse for en heroisk dåd i strid («in recognition of an act or acts of conspicuous gallantry during active operations against the enemy»), og kan gis til både menige og offiserer fra alle våpengrener i Storbritannias forsvar. Medaljen er den nest høyeste militære utmerkelsen det er mulig å bli tildelt for innsats i strid i Storbritannia, og rangerer rett under Victoria Cross i rang. Innehavere har rett til å tilføye bokstavene CGC etter navnet sitt.


== Forholdet til andre utmerkelser ==
Conspicuous Gallantry Cross er den nest fremste utmerkelse for militært mot i strid i Storbritannia. Bare Victoria Cross rangerer høyere.
Conspicuous Gallantry Cross ble innført som erstatning for Distinguished Service Order, der denne ble benyttet som belønning for offiserers heltedåd, Distinguished Conduct Medal og Conspicuous Gallantry Medal. Distinguished Service Order tildeles fortsatt, men tildeles fra 1993 utelukkende for fremragende ledelse. Distinguished Service Order på samme nivå som Conspicuous Gallantry Cross. På nivået etter Conspicuous Gallantry Cross rangerer stridsdekorasjonenen Distinguished Service Cross, Military Cross og Distinguished Flying Cross. Alle disse tildeles kun for innsats i møte med fienden.


== Utforming ==
Conspicuous Gallantry Cross er i sølv. Utmerkelsen er utformet som et kors med svakt utbøyde armer. Korset er lagt på en laurbærkrans, også den i sølv. I korsmidten er det plassert en medaljong med St. Edvards krone. Reversen er slett og påføres mottagerens rang, navn, avdeling og tildelingsdato. 
Korset er opphengt i et medaljebånd i hvitt, med en rød midtstripe og mørke blå kantstriper.
Dersom en mottager utmerker seg igjen og kvalifiserer til Conspicuous Gallantry Cross på nytt, markeres dette med en sølvspenne på medaljebåndet.


== Tildeling ==
Conspicuous Gallantry Cross er tildelt rundt 60 personer, inkludert tre posthumt og én avdeling (Royal Irish Regiment). Ingen har gjort seg fortjent til medaljen mer enn én gang.
Siste tildeling var i 2019.


== Referanser ==


== Kilder ==
Peter Duckers: British Military Medals: A Guide for the Collector and Family Historian, Barnsley: Pen and Sword, 2009, s. 82
John W. Mussell: The Medal Yearbook 2010, Honiton: Token Publishing, 2009, s. 138, 148


== Eksterne lenker ==
Conspicuous Gallantry Cross, Ministry of Defence
Military Honours and Awards, The National Archives
Distinguished Conduct Medal

Distinguished Conduct Medal (DCM) er en militær dekorasjon for personell i hæren i Storbritannia og (tidligere) Samveldet. Medaljen ble tildelt for tapperhet i strid mot fiender til lands. Den ble innstiftet 4. desember 1854 under Krimkrigen, og ble vanligvis tildelt sammen en liten krigspensjon. 
Medaljen hadde samme funksjon som offiserenes Distinguished Service Order, selv om den ble rangert langt lavere, mellom Air Force Cross og Conspicuous Gallantry Medal.
Etter 1993 er medaljen erstattet av Conspicuous Gallantry Cross (CGC). Denne medaljen kan tildeles soldater og offiserer fra alle våpengrener, og er rett under Victoria Cross i rang.
Innehavere av medaljen kunne tilføye bokstavene DCM etter navnet sitt.
Shout at the Devil

For filmen med samme navn fra 1976, se Oppgjør i jungelen (film). For romanen av Wilbur Smith fra 1968, se Oppgjør i jungelen (bok)Shout at the Devil er Mötley Crües andre album og av mange regnet som den beste utgivelsen deres. I forhold til Too Fast for Love var det en mer gjennomarbeidet produksjon, men fremdeles finner man igjen mye av det rå lydbildet som kjennetegnet debuten.


== Sporliste ==
«In the Beginning» (Workman) – 1:13
«Shout at the Devil» (Sixx) – 3:16
«Looks That Kill» (Sixx) – 4:07
«Bastard» (Sixx) – 2:54
«God Bless the Children (Of the Beast)» (Mars) – 1:33
«Helter Skelter» (Lennon/McCartney) – 3:09 (Opprinnelig framført av The Beatles)
«Red Hot» (Mars/Neil/Sixx) – 3:21
«Too Young to Fall in Love» (Sixx) – 3:34
«Knock 'Em Dead, Kid» (Neil/Sixx) – 3:40
«Ten Seconds to Love» (Neil/Sixx) – 4:17
«Danger» (Mars/Neil/Sixx) – 3:51


== Personell ==
Allister Fiend – Oppleser
Tommy Lee – Trommer, kor
Mick Mars – Gitarer (akustisk og elektrisk), bass, kor
Vince Neil – Vokalsang
Nikki Sixx – Bass, kor
Tom Werman – Produsent
Geoff Workman – Lydmester


== Eksterne lenker ==
(en) Shout at the Devil på Discogs 
(en) Shout at the Devil på MusicBrainz 
(en) Shout at the Devil på AllMusic
Air Force Cross

For utmerkelsen med samme navn i USA, se: Air Force Cross (USA)Air Force Cross (AFC) er en dekorasjon for militært personell i de væpnede styrker i Storbritannia og (tidligere) Samveldet. Medaljen ble tildelt for «an act or acts of valour, courage or devotion to duty whilst flying», dog ikke i strid.
Utmerkelsen ble innstiftet 3. juni 1918, og ble opprinnelig tildelt offiserer i flyvåpenet. Fra den andre verdenskrig kunne den også tildeles offiserer i de andre våpengrenene, og fra 1993 til personell uansett militær grad. Air Force Medal, som tidligere ble tildelt menig personell, er ikke lenger i bruk.
Medaljen gir rett til å tilføye bokstavene AFC etter navnet sitt.
Næringsdepartementet (andre betydninger)

Næringsdepartementet kan vise til:

Nærings- og fiskeridepartementet, et norsk departement fra 2014
Nærings- og handelsdepartementet, et norsk departertement fra 1997 til 2013
Næringsdepartementet (Sverige)
Michael Bloomfield

Michael Bloomfield (født 28. juli 1943 i Chicago, Illinois, USA, død 15. februar 1981 i San Francisco, California, USA) var en amerikansk bluesmusiker, som blant annet spilte i Paul Butterfield Blues Band. I 2012 ble han valgt inn i Blues Hall of Fame.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Michael Bloomfield på Internet Movie Database 
(en) Michael Bloomfield på Apple Music 
(en) Michael Bloomfield på Discogs 
(en) Michael Bloomfield på MusicBrainz 
(en) Michael Bloomfield på Spotify 
(en) Michael Bloomfield på Songkick 
(en) Michael Bloomfield på Genius — sangtekster 
(en) Michael Bloomfield på AllMusic
Military Medal

Military Medal (MM) er en dekorasjon for militært menig personell i de væpnede styrker i Storbritannia og (tidligere) Samveldet. Medaljen ble tildelt for tapperhet i strid på land.
Utmerkelsen ble innstiftet 25. mars 1916, og hadde samme funksjon som offiserenes Military Cross, selv om den ble rangert lavere, mellom Distinguished Service Medal og Distinguished Flying Medal.
Etter 1993 er medaljen erstattet av Military Cross (MC), som fra da av kunne tildeles soldater og offiserer fra alle våpengrener.
Innehavere av medaljen kunne tilføye bokstavene MM etter navnet sitt.
Tommy Bolin

Tommy Bolin (født 1. august 1951 i Sioux City, Iowa, USA, død 4. desember 1976 i Miami, Florida, USA) var en amerikansk gitarist. Han spilte blant annet med James gang, samme band som Joe Walsh spilte i før The Eagles. Han var en eminent gitarist, som fikk meget gode kritikker fra både Ritchie Blacmore og andre høyt rangerte musikere.
Bolin medvirket på ett Deep Purple-album, Come Taste the Band, som ble utgitt i 1975. Samtidig hadde han jobbet med sitt første soloalbum som kom i 1975. Etter at Deep Purple ble oppløst etter "Come Taste The Band" turneen i 1976, ga han ut et andre soloalbum som kom i 1976. Live-skiven av Deep Purple "Last Concert in Japan" er dedikert til Tommy Bolin og er den siste japanske konserten i Mark IV-lineupen som inkluderte Bolin. Den ble spilt inn 15. desember 1975 på Tokyo Budokan og oppnådd gullsertifisering i Japan. 
Hans narkotikaavhengighet hadde blitt verre utover på 1970-tallet, og den 4. desember 1976 ble han funnet død. Dødsårsaken var en overdose heroin.


== Diskografi ==


=== Solo ===
1975 Teaser
2006 Whips and Roses I & II (Teaser Outtakes)
1976 Private Eyes
1997 The Bottom Shelf
1999 Snapshot
2000 Naked
2002 Naked II
2004 After Hours: The Glen Holly Jams - Volume 1
2011 Teaser Deluxe
2012 Great Gypsy Soul


==== Konsertalbum ====
1997 Live at Ebbets Field 1974
1997 Live at Ebbets Field 1976
1997 Live at Northern Lights Recording Studio
2000 First Time Live
2001 Live 9/19/76
2002 Live in Miami at Jai Alai: The Final Show
2003 Alive on Long Island
2004 Albany 9/20/76
2004 Live at the Jet Bar


==== Samlealbum ====
1989 The Ultimate: The Best of Tommy Bolin
1996 From the Archives, Vol. 1
1998 From the Archives, Vol. 2
1999 Come Taste the Man
2008 The Ultimate Redux


=== med Patch of Blue ===
1999 Patch of Blue Live!


=== med Zephyr ===
1969 Zephyr
1971 Going Back to Colorado
1996 Live at Art's Bar and Grill


=== med Energy ===
1998 The Energy Radio Broadcasts 1972
1999 Energy
2003 Tommy Bolin & Energy, Live in Boulder / Sioux City 1972


=== med James Gang ===
1973 Bang
1974 Miami


=== med Billy Cobham ===
1973 Spectrum
2002 Love Child. The Spectrum Sessions
2004 Rudiments: The Billy Cobham Anthology


=== med Alphonse Mouzon ===
1975 Mind Transplant
1999 Tommy Bolin & Alphonse Mouzon Fusion Jam


=== med Moxy ===
1975 Moxy


=== med Deep Purple ===
1975 Come Taste the Band


==== Konsertalbum ====
1977 Last Concert in Japan
1995 King Biscuit Flower Hour Presents: Deep Purple in Concert
1995 On the Wings of a Russian Foxbat - Live in California '76
2000 Days May Come and Days May Go (The California Rehearsals Volume 1)
2000 1420 Beachwood Drive (The California Rehearsals Volume 2)
2000 Deep Purple: Extended Versions
2001 This Time Around: Live in Tokyo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tommy Bolin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tommy Bolin på Internet Movie Database 
(en) Tommy Bolin hos The Movie Database 
(en) Tommy Bolin på Discogs 
(en) Tommy Bolin på MusicBrainz 
(en) Tommy Bolin på Encyclopaedia Metallum 
(en) Tommy Bolin på Songkick 
(en) Tommy Bolin på AllMusic
Santiago Bernabéu Stadion

Santiago Bernabéu er et fotballstadion i Madrid, Spania, det nest største i landet og blant de største i Europa med plass til 81 044. Stadionet er Real Madrid sin hjemmebane og har vært vertskap for tre finaler i Serievinnercupen, senere kjent som Mesterligaen. Siste gang finalen i Champions League ble spilt på Santiago Bernabeu, var i sesongen 2009/2010. Stadionet ble også brukt i VM i 1982, blant annet ble finalen spilt her, og det er nå en av UEFAs femstjerners-arenaer.


== Historie ==
Det begynte på en vanlig gressmatte i 1901. 31. oktober 1912 tok Real Madrid i bruk sitt daværende nye stadion O`Donnell, som var eid av Don Laureado Garcia Comiso.
Klubben leide banen for 1000 pesetas i måneden. Der spilte de til 1924, da styret i klubben bestemte at det skulle bygges en ny stadion. Da ble Estadio de Chamartín bygd, med plass til 15 000 tilskuere. I 1947 ble det bestemt at Estado de Chamartín skulle bygges på. Stadionet ble egentlig planlagt til 100 000 plasser, men sju år senere, i 1955 da anlegget sto ferdig, var det plass til 125 000 fans, og stadionet endret navn til Nuevo Estadio Chamartín. Ett år senere, i 1956, ble navnet endret til Santiago Bernabéu. Oppkalt etter Santiago Bernabéu Yeste, tidligere fotballpresident i  Real Madrid. Senere er kapasiteten blitt redusert på grunn av omlegging til at det nå er kun sitteplasser.
Klubben har presentert planer for modernisering av stadion. Disse består blant annet i at det skal monteres et heldekkende tak over gressmatten som kan tas bort når det er pent vær. Det er forventet at moderniseringen ikke vil føre til særlige endringer i tilskuerkapasiteten. Arbeidene startet våren/sommeren 2020 og skal være ferdig til årsskiftet 2022/2023


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Santiago Bernabéu Stadium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Informasjon om stadion på hjemmesiden til Real Madrid (engelsk)
«The Stadium Guide» om Santiago Bernabéu (engelsk)
Stadiumdb.com om Santiago Bernabéu (engelsk)