jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Torvmoselibelle

Torvmoselibelle er en libelle som tilhører familiegruppen  storlibeller, (Aeshnidae).


== Utbredelse ==
Torvmoselibelle er utbredt i Canada og nord i USA, Nord-Europa og Mellom-Europa. Den finnes øst gjennom Sibir til Kina. Finnes i Danmark, Sverige og Finland. I lavlandet, i det sørlige Norge,  langs kysten til Nordland.Den finnes i to ulike fargevarianter, og det diskuteres hvorvidt det kan være to arter. Variantene (underartene) har små forskjeller i fargetegningen, særlig på brystets sider. I Nord-Europa er fargevarianten Aeshna elisabethae den vanlige, og kan kalles en «fjellvariant». Lengre sør er Aeshna interlineata mer vanlig, og kan kalles en «lavlandsvariant».


== Utseende ==
Storlibeller er en gruppe der det er vanskelig å skille artene fra hverandre. Det er bare små forskjeller i det ytre utseende.  
Kjønnene hos Torvmoselibelle er noe ulike. Hunnen er brunere enn hannen. Hannen er mer blå. 
Vingene holdes i en rett vinkel ut fra kroppen i hvile. Vingespennet er mellom 80 og 90  millimeter.  


== Levevis ==
Ligner starrlibelle, men er langt sjeldnere, noe som skyldes at den krever en litt spesiell kombinasjon av vann og torvmose. Nymfene lever i myrtjern og små dammer med flytende torv og torvmose.  De voksne (imago) øyenstikkerne finnes vanligvis ikke langt fra stedet der de levde som nymfe.
Flygetiden er fra juni til september.
Torvmoselibelle har ufullstendig forvandling, overgang fra nymfe til det voksne kjønnsmodne insektet går gradvis gjennom flere hudskift (nymfestadier). Nymfene lever i vann og ligner derfor lite på de voksne (imago), bortsett fra størrelsen. Når nymfen kommer til det siste hudskiftet finner den et strå eller noe, der den kan klatre opp over vannflaten. Her blir den hengende, mens huden revner på ryggsiden. Den nyklekte øyenstikkeren blir hengende på den gamle huden, eller like ved siden av, helt til den nye huden er noe herdet, og vingene har fått sin endelige form.


== Referanser ==


== Kilder ==
Holmen, M. & H. Pedersen. 1995. Odonata i Danmark, foreløbig status 1995. Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 4
Olsvik, Hans. 1996. Øyenstikkere i Møre & Romsdal, VestNorge, status for atlasprosjektet pr. 1995 Nordisk Odonatologisk forum. Vol 2,  side 16
Sahlén, Göran. 1996. Sveriges Trollsländor. Feltbiogerna. 165 sider. ISBN 91-85094-43-9


== Eksterne lenker ==
(en) torvmoselibelle i Encyclopedia of Life 
(en) torvmoselibelle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) torvmoselibelle hos Artsdatabanken 
(sv) torvmoselibelle hos Dyntaxa 
(en) torvmoselibelle hos Fauna Europaea 
(en) torvmoselibelle hos ITIS 
(en) torvmoselibelle hos NCBI 
(en) Kategori:Aeshna subarctica – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Aeshna subarctica – detaljert informasjon på Wikispecies 
Torvmoseøyenstikker – www.nhm.uio.no/norodo/  – Et norskspråklig nettsted om norske øyenstikkere.
Ormsetfoss kraftverk

Ormsetfoss kraftverk er et vannkraftverk i Steinkjer kommune i Trøndelag. 
Kraftverket utnytter et fall i Moldelva fra Ormsetvatnet til havnivå i Verrasundet..
Verket bruker Ormsetvatnet som reguleringsmagasin. Ormsetvatnet er oppdemmet av en fyllingsdam bestående av 100 000 m³ morenemasser. Magasinet reguleres mellom 388 og 375 moh.
Det overføres også vann fra Raudtindelva til Buavatnet. Herfra pumpes vann opp til Ormsetvannet. 
Buavatn pumpestasjon har 3 pumper på 2 MW, tilsammen 6 MW effekt.
Kraftverket har installert en francisturbin med ytelse på 40 MW. Midlere årsproduksjon er på 75 GWh.
Kraftverket er bygget i fjell. Det eies og driftes av Nord-Trøndelag Elektrisitetsverk og var ferdig utbygget i 1988.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
NTE
Thomas Johansson

For fotballspilleren med samme navn, se Thomas Johansson (fotballspiller)Thomas Johansson (født 24. mars 1975 i Linköping) er en svensk  profesjonell tennisspiller.
Johansson ble profesjonell tennisspiller i 1994 og har vunnet 9 ATP-turneringer i single hvorav en Grand Slam. Han var som best nummer sju (2002) på rankingen over verdens beste singlespillere.
Sin eneste Grand Slam-tittel vant han i Australian Open i 2002, han beseiret russiske Marat Safin med 3-6, 6-4, 6-4, 7-6) i finalen. I 2005 kom han til semifinale i Wimbledon, han tapte den til Andy Roddick med 7-6, 2-6, 6-7, 6-7.


== Grand Slam-titler ==
 Australian Open:
Single herrer – 2002 (han beseiret Marat Safin med 3-6, 6-4, 6-4, 7-6 i finalen)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Thomas Johansson – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Thomas Johansson – Olympedia 
(en) Thomas Johansson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Thomas Johansson – Sveriges olympiske komité 
(en) Thomas Johansson – ATP-touren 
(en) Thomas Johansson – ITF Tennis 
(en) Thomas Johansson – Davis-cupen
Europavei 31

Europavei 31 går mellom Rotterdam i Nederland og Ludwigshafen i Tyskland. Veiens lengde er 538 km.
Trasé fastlagt av UNECE: Rotterdam – Gorinchem – Nijmegen – Goch – Krefeld – Köln – Koblenz -
Bingen – Ludwigshafen.


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Matamata (skilpadde)

Matamataen er en skilpadde som regnes til familien halsvendere og er utbredt i det nordlige Sør-Amerika.
Mens de fleste skilpadder leter aktivt etter byttedyr, ligger matamataen og venter på bytter i grunt, gjørmete vann, med det bermekelsesverdige kundrete skallet som kamuflasje. Øynene på det trekantete hodet er små, men matamataen har store ytre trommehinner og følsomme hudfliker som sanser byttedyrenes bevegelser med. Den har også en snorkelaktig nese som gjør at den kan puste uten å måtte gå opp til overflaten. Hunnen legger opptil 28 egg om gangen.


== Utseende ==
Lengde: 30–45 cm
Ynglemåte: Egg
Levested: I vann


== Eksterne lenker ==
(en) matamata i Encyclopedia of Life 
(en) matamata i Global Biodiversity Information Facility 
(en) matamata hos Reptile Database 
(en) Kategori:Chelus fimbriata – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Chelus fimbriata – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Chelus fimbriata – detaljert informasjon på Wikispecies 
Nettstedet Anmialdiversity: [1] (en)
Grasshopper Club Zürich

Grasshopper-Club Zürich (forkortet GCZ eller GC) er et multiidrettslag fra byen Zürich i Sveits. Laget ble stiftet i 1886 som Zürichs første. Lagets farger, blått og hvitt, har vært beholdt siden oppstarten, og tar utgangspunkt i fargene i kantonen Zürich ligger i.


== Spillerstall ==
Oppdatert 30. mars 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Grasshopper Club Zürich – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Manghit

Manghit-dynastiet var en mongolsk-usbekisk familie som hersket i Emiratet Bukhara fra år 1785 til 1920. Manghits makt i Khanate av Bukhara begynte å vokse tidlig på 1700-tallet, på grunn av emirens posisjon som ataliq hos khanen.  Familien kom til makten etter Nader Shahs død i 1747, og henrettelsen av herskeren Abulfayz Khan og hans unge sønn Abdalmumin av den ataliqske Muhammad Rahim Bi. Fra 1750-tallet til 1780-tallet regjerte Manghitene «bak lukkede dører», helt til emir Shah Murad erklærte seg selv som hersker ved å grunnlegge Emiratet Bukhara.  Dynastiets siste emir, Muhammed Alim Khan, ble jaget bort av Den røde armé i september 1920, og flyktet til Afghanistan.


== Liste over emirer av Manghit-dynastiet (1785-1920) ==
Shah Murad Khan (1785 – 13. desember 1799)
Haydar Tura Khan (13. desember 1799 – Januar 1826)
Husayn Khan (Januar – Mars 1826)
'Umar Khan (Mars – 22. mars 1826)
Nasr Allah Bahadur Khan (22. mars 1826 – 21. september 1860)
Muzaffar ad-Din Bahadur Khan (23. september 1860 – 12. november 1885)
'Abd al-Ahad Khan (12. november 1885 – 3. januar 1911)
Muhammed Alim Khan (3. januar 1911 – 30. august 1920)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Historien til Khanate av Bukhara
Europavei 34

Europavei 34 går mellom Zeebrugge i Belgia og Bad Oeynhausen i Tyskland. Veiens lengde er 489 km.

Trasé fastlagt av UNECE: Zeebrugge – Antwerpen – Eindhoven – Venlo – Oberhausen – Dortmund – Bad Oeynhausen


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Lindstrøm & Prins Thomas

Lindstrøm & Prins Thomas er navnet på samarbeidet mellom de to norske DJene Lindstrøm (Hans-Peter Lindstrøm) og Prins Thomas (Thomas Moen Hermansen). De spiller musikk i sjangeren electronica/house og har gitt ut tre album sammen samt et remiksalbum. 
Duoen startet samarbeidet med albumet Lindstrøm & Prins Thomas fra 2005, et album de ble nominert til Alarmprisen 2006 i klassen klubb for. Deres andre album, II, ble gitt ut i 2009 og ble nominert til Spellemannprisen 2009 i klassen elektronika. I 2020 ga de albumet III, deres tredje album sammen, og ble også for det nominert til Spellemannprisen i klassen elektronika.


== Diskografi ==
Lindstrøm & Prins Thomas (2005)
Reinterpretations (2007) remix av albumet Lindstrøm & Prins Thomas
II (2009)
III (2020)


== Referanser ==
Fylkesvei 6476

Fylkesvei 6476 (Fv6476) går mellom Madsvågen og Uttian i Frøya.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 451 (Sør-Trøndelag).


== Kommuner og knutepunkter ==

 FrøyaUttiveien 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6476
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger

rveien|til
Fylkesvei 6474

Fylkesvei 6474 (Fv6474) går mellom Sistranda og Siholmen kai i Frøya. Veiens lengde er 140 meter.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 450 (Sør-Trøndelag).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Frøya
714Fylkesvei 714 Sistranda
Endepunkt Siholmen kai


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6474
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Big Mac-indeks

Big Mac-indeksen, på engelsk kalt Big Mac Index, er en uformell måte å måle kjøpekraftsparitet (purchasing power parity) (PPP) mellom to valutaer og gir en pekepinn på i hvilken grad valutamarkedene sørger for at varer koster det samme i forskjellige land. The Economist sier at den – forsøker å gjøre valutavekslingsteori mer fordøyelig.Selv om indeksen forsøker å måle verdien av et produkt som er identisk i alle land der den serveres (en burger med brød og tilbehør), har den sine mangler: Den tar ikke hensyn til forskjeller i prisen for arbeidskraft og driftskostnader som kreves for å produsere Big Macs i forskjellige økonomier. (I land med høyere lønninger, vil prisen på en Big Mac være høyere.) Den tar heller ikke hensyn til hvordan McDonald's oppfattes sosialt: I noen land ansees kjeden for å være en relativ luksus. Mens fattige amerikanere gjerne spiser hos McDonald's ofte, fordi det er mat de har råd til, kan kjedens produkter være så dyre i andre markeder at de fattige ikke har råd til dem.


== Oversikt ==
Big Mac-indeksen ble introdusert i The Economist i september 1986 av Pam Woodall som en humoristisk illustrasjon og har siden vært publisert årlig. Indeksen er opphavet til det engelske ordet burgernomics.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Big Mac Index index page — inneholder Big Mac-indeks-data tilbake til 1997 (Economist.com-abonnement nødvendig for detaljer)
The Hamburger Standard – BigMac Index Table
Big Mac versus iTunes Aplia
Global Investor Article on Big Mac Index - Diskuterer opprinnelse og viktighet for internasjonale investorer  - 9. februar 2007
Uttian

Uttian er en øy i Frøya kommune i Trøndelag. Folketallet ligger på vel 150. Øya har forbindelse til fast-Frøya med fylkesvei 451 og Uttibrua som ble åpnet i 1974. Brua kom som en følge av mange års befolkningsnedgang og hele øya var truet med avfolkning. Etter bruåpningen opplevde øya ny innflytting og næringsutvikling, blant annet innenfor fiskeoppdrett, selv om øya mistet skolen, postkontoret og dagligvareforretningen.
Øya er flat og har sparsomt med vegetasjon. Derfor er den utsatt for vind og vær. Vegetasjonen er hovedsakelig lyng og gress.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Uttian grendalag
Miljølære.no
SOAP

Simple Object Access Protocol (SOAP) er en plattformuavhengig protokoll for utveksling av XML-baserte meldinger i datanettverk. SOAP danner grunnlaget for vevtjenester (elektroniske tjenester over verdensveven/«World Wide Web»). Vanligvis brukes HTTP- eller HTTPS-protokollen til å overføre meldingene. 
SOAP ble utviklet i 1998 av Dave Winer, Don Box, Bob Atkinson, og Mohsen Al-Ghosein med støtte fra Microsoft. Den første versjonen av SOAP ble publisert av W3C i desember 2001, og den nåværende versjonen (1.2) kom 24. juni 2003.


== Se også ==
Representational state transfer (REST), alternativ arkitektur til SOAP
gRPC, alternativ arkitektur til SOAP
Belgorod

Belgorod (russisk: Бе́лгород) er en by og administrativt senter i Belgorod oblast i Russland. Den ligger ved elva Donets, rundt 570 km sør for Moskva og bare 40 km nord for grensa til Ukraina. Innbyggertall: 337 030 (folketelling 2002).
Navnet Belgorod er (i likhet med Beograd i Serbia) slavisk for «hvit by». Byen ligger i et område rikt på kalkstein. 


== Historie ==
Bosetningen blir første gang nevnt i 1237, da den ble jevnet med jorden av Batu Khans horder. I 1596 ble den grunnlagt på ny etter ordre fra Boris Godunov som et av mange fort som ble bygget for å forsvare Russlands sørgrenser mot Krimtatarene.
Etter at den russiske grensen ble flyttet lenger mot sør forfalt festningen, og byen ble lagt inn under Kursk. Peter den store besøkte den like før slaget ved Poltava, og et dragon-regiment ble stasjonert i byen frem til 1917.
Under slaget ved Kursk var landsbyen Prokhorovka i Belgorod oblast åsted for historiens største stridsvognslag den 12. juli 1943. Blant minnesmerkene over andre verdenskrig er Belgorod Diorama og en stor katedral i Prokhorovka.
Belgorod er det administrative, industrielle og kulturelle senter for Belgorod oblast, som ble opprettet i 1954. Blant byens høyere utdanningsinstitusjoner er Belgorod Sjukhov statlige teknologiske universitet, Belgorod statlige universitet, Belgorod jordbruksakademi og Belgorod finansielle akademi.
Belgorod lufthavn ligger 4 km nord for byen.


== Kjente personer fra Belgorod ==
Svetlana Khorkina (født 1979) – turner, dobbelt olympisk mester
Aleksandr Belenov (født 1986) – fotballspiller
Aleksej Sjved (født 1988) – basketballspiller


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Belgorod – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Белгород – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Belgorod Sjukhov statlige teknologiske universitet
Operasjon Løvsprett

Operasjon Løvsprett er en norsk militærkomedie fra 1962. Filmen er i hovedsak innspilt på Lahaugmoen. Filmen var en publikumssuksess ettersom den solgte 1,6 millioner kinobilletter. Dette innebærer at filmen er norgeshistoriens nest bestselgende film. Filmen fikk også en oppfølger i 1964 som het Operasjon Sjøsprøyt.
Filmen var en av Norges første spillefilmer i farger. Tempoet i filmen var også høyere enn tidligere, ettersom den hadde 1100 scener (mot vanlig da som var 400).


== Handling ==
En rekke svært forskjellige menn er innkalt til tre ukers repetisjonsøvelse på Haglemoen. Den ene like bemerkelsesverdig som den andre. Vi har den livsglade selgeren Goggen Rask (Rolf Just Nilsen), bilreparatøren Bottolph Johansen (Arve Opsahl) som går under navnet Drømmeren, og skipsrederen Rieber-Larsen jr. (Odd Borg). En uregjerlig gjeng som major Kampstrup (Tore Foss) har vanskelig for å holde orden på – og beholde i leiren idet de melder seg syke og vil bli tatt hånd om av sykepleierne Bitten (Anita Thallaug) og Florence (Sølvi Wang). De gjør sitt beste og kommer gjennom den store feltmanøveren, etter utallige forviklinger og komiske situasjoner.
Filmen ble utgitt på DVD 11. februar 2004.


== Sang ==
«Brother Bill» (Tony Hatch-Per Gunnar Jensen) – fremført av Ray Adams


== Skuespillere ==
Rolf Just Nilsen som Goggen Rask, selger og korporal
Arve Opsahl som Bottolph Johansen, bil-repratør
Odd Borg som Rieber-Larsen jr., skipsreder
Arne Bendiksen som Kenny.
Per Asplin som Lars Uppengen, gårdbruker
Kari Sundby som Margot Uppengen, gårdbruker-kone
Oddvar Sanne som Odd, menig romkamerat
Erik Lassen som Sersjant Røyse
Sølvi Wang som Oversøster Florence
Anita Thallaug som Søster Bitten
Unni Bernhoft som Molly.
Kari Diesen som moren til Bottolph.
Tore Foss som Major Kampstrup
Carsten Byhring som Kaptein Bjerke.
Arvid Nilssen som assistent.
Leif Enger som Generalen.
Rolf Sand som Løytnant Sem.
Sverre Holm som Fenrik Viker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Operasjon Løvsprett på Internet Movie Database 
(no) Operasjon Løvsprett i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Operasjon Løvsprett hos Filmfront 
(sv) Operasjon Løvsprett i Svensk Filmdatabas 
Operasjon Løvsprett vignett (norsk film)
NFI: Filmbutikken: Operasjon Løvsprett
Lodovico Antonio Luca Adorno

Lodovico Antonio Luca Adorno (kinesisk: 魯類斯, Lu Leisi; født 28. august 1655 i Genova i Italia, død 20. desember 1699 i Goa i India) var en katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen.Han reiste ut fra Europa til Kina i april 1690, og virket i Ganzhou i Jiangxi. Etter en sykdomsperiode fikk han reise tilbake til Macao, og i 1694 kom han helt tilbake til Goa, der han virket som misjonær til sin død kort etter.  Nokså mange av de europeiske misjonærer slet med å tilpasse seg Kina helsemessig. Særlig på landet og i utkantstrøkene var de sanitære forhold dårlige; utilstrekkelige midler og dermed mangel på medisiner og feilernæring skapte problemer. Mange vestlige misjonærer ble syke; hele 51 døde før de var fylt femti år, som pater Adorno som bare ble 41 år.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Louis Pfister: Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773, vol. 2 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971), 633-5.


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Nikolaus Fiva

Nikolaus Fiva eller Xu Risheng, Zuoheng (født 20. mars 1609 i Fribourg i Sveits, død 1640 i Hangzhou i Kina) var en katolsk kinamisjonær tilhørende jesuittordenen. 
Han var tysktalende sveitser. Han reiste ut fra Europa til Kina i april 1635, og ankom Kina i 1638. Hans misjonærvirke var i Nanjing og i Hangzhou. 


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen


== Litteratur ==
Louis Pfister: Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)
Leif Enger

Leif Enger (født 5. september 1900 i Kristiania, død 11. november 1977 i Oslo) var en norsk skuespiller. 
Enger medvirket i en rekke innspillinger for Radioteatret. Han var også en flittig brukt filmskuespiller, og medvirket i over 20 produksjoner. Blant de mest kjente filmene er Operasjon Løvsprett, Sult og Englandsfarere. 


== Filmografi ==

1970 – Balladen om mestertyven Ole Høiland .... Herre i selskap

1969 – Olsenbanden - Operasjon Egon .... Mistenkelig herre

1968 – De ukjentes marked .... Laseth, uteligger

1966 – Sult (ikke kreditert)

1964 – Nydelige nelliker .... Harry

1964 – Klokker i måneskinn .... Kunsthandleren, 'Journalistens fortelling'

1962 – Operasjon Løvsprett .... Generalen

1961 – Oss atomforskere i mellom

1960 – Millionær for en aften

1958 – Bustenskjold

1958 – På tokt med Terna

1957 – Peter van Heeren

1953 – Peter Pan (amerikansk animasjonsfilm) .... Georg Darling, indianerhøvdingen (norske stemmer)

1952 – Veslefrikk med fela .... Lensmannen

1951 – Alice i Eventyrland

1951 – Storfolk og småfolk .... en av tjenerne

1948 – Trollfossen .... Sjåføren

1946 – Bongo .... Kjempen Willy

1946 – Vi vil leve

1946 – Englandsfarere .... Jacob Vollen

1941 – Den forsvundne pølsemaker .... ingeniør Barratt

1941 – Gullfjellet .... Larsen

1934 – Op med hodet .... Skuespiller

1933 – Jeppe på bjerget .... Musicus

1923 – [[Strandhugg paa Kavringen]] ...  Skurken


== Eksterne lenker ==
(en) Leif Enger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
(en) Leif Enger på Internet Movie Database 
(no) Leif Enger hos Sceneweb 
(sv) Leif Enger i Svensk Filmdatabas 
(da) Leif Enger på Filmdatabasen 
(en) Leif Enger hos The Movie Database 
(en) Leif Enger hos Behind The Voice Actors
Walter Ignazio de Monte

Walter Ignazio de Monte (opprinnelig Sonnenberg) eller He Najue, Guxiu (født 20. juli 1612 i Luzern i Sveits, død 30. juli 1680 i Fuzhou i Jiangxi i Kina) var en katolsk misjonær tilhørende jesuittordenen. 
Han var tysktalende sveitser. Han ankom Mexico i februar 1643 og Manila på Filippinene i august samme år. Der var virket han i mange år, og det var der han tok de Monte som nytt etternavn. I 1678 dro han sammen med patrene Irigoyen og Gayoso til Amoy i Kina – det var en dramatisk reise fordi han krysset grensen mellom maktområdene til Koxinga og mandsjuene. Senere dro han videre til misjonene i provinsen Jiangxi. 


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen


== Litteratur ==
Louis Pfister: Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)
French Open 1984

French Open 1984 ble spilt mellom 28. mai og 10. juni på Roland Garros-stadion i Paris. French Open er en Grand Slam-turnering i tennis på grus. Ivan Lendl vant singleturneringen for herrer og Martina Navrátilová vant dametittelen, hun vant også damedoublen sammen med Pam Shriver. Doubletittelen i herreturneringen ble vunnet av det franske paret Henri Leconte og Yannick Noah. Anne Smith vant mixeddoublen sammen med Dick Stockton begge fra USA. 


== Menn ==


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Finale ===


== Kvinner ==


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
French Open PDF Menn, Kvinner
ITF Menn, Kvinner
Herrens Veier

Herrens Veier er den mest brukte sangboka i menigheten Brunstad Christian Church. Utgave nummer 8 utkom på norsk i 2007, og inneholder 472 sanger. Den åttende utgaven er utgitt på 15 forskjellige språk, og er per 2022 planlagt utgitt på ytterligere ett språk. Til sangboken med sangtekstene hører også notebøker som er felles for alle språk, der melodiene er arrangert for instrumenter som er stemt i ulike tonearter.
Den første utgaven av Herrens Veier ble utgitt i 1914, og inneholdt 56 sanger. Sangbokas navn er hentet fra Bibelen, først og fremst fra Salme 138,5 der det heter: «Og de skal synge om Herrens veier for Herrens ære er stor».
Brunstad Christian Church har også en sangbok som er beregnet spesielt på barn og unge og i familiesammenheng. Denne kalles for Familiesangboka Mandelblomsten.
Den amerikanske predikanten Lowell D. Streiker (født i 1939) har skrevet følgende om Brunstad Christian Churchs sangbøker i sin utgivelse Levende tro: Sannheten om Smiths venner:

Menigheten har et vidt spekter av sanger passende for de fleste aldere og anledninger. Sangboken inkluderer originalt for bevegelsen, men også sanger som vanligvis synges i kristne samfunn, noen som er skrevet av velkjente salmeskribenter. Det er lovsanger, bønnesanger, og sanger som appellerer til de uomvendte, ved siden av en variasjon med sanger som styrker en til et liv i tro og trofasthet

Til mange av sangene i sangboka er det brukt norske folkemelodier. Ettersom trossamfunnet har menigheter i mange deler av verden, har også disse melodiene fått en stor utbredelse.
I 2021 lanserte Brunstad Christian Church appen SongTreasures, med sikte på å samle alle sangbøkene til trosamfunnet på ett sted.


== Sangbokens innhold (utvalg) ==


=== Tilleggssanger ===


== Referanser ==