jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lihallen Kulturgård

Lihallen Kulturgård (i dagligtale bare kalt Lihallen) er et privateid kunst- og seminarsted i Sigerfjord i Sortland kommune i Nordland. 
Lihallen var tidligere Sortland Tuberkulosehjem, og hovedbygningen ble bygget i perioden 1911–14. Tuberkulosehjemmet ble nedlagt i 1956. 
Lihallen er i dag (2017) eid av kunstner Tove Hov Jacobsen og Hans Jørgen Jacobsen, som kjøpte eiendommen i 1998. Hovedbygningen er nå delvis privat bolighus og delvis galleri og kafé (åpent i sommersesongen). Det gamle verkstedet/stabburet er i dag atelier, kunstbibliotek og ekstra galleri. I tillegg står et lysthus på eiendommen.
Lihallen ligger 101 meter over havet, med god utsikt over Sigerfjorden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lihallen kulturgård
Omtale og bilder fra Nordland fylkeskommune
San Bernardino-passet

San Bernardino-passet er et fjellpass i Sveits som forbinder de graubündneriske dalene Rheinwald og Val Mesolcina. Passet ligger på Alpenes hovedvannskille (mellom Nordsjøen og Middelhavet) og språkskille (mellom tysk og italiensk).

Passet har vært brukt minst siden romertiden. Passets betydning økte sent på 1400-tallet etter at Via Mala – «den dårlige veien» mellom Hinterrheindalen og Rhindalen – hadde blitt bygget ut. Dermed ble ruten over San Bernardino-passet et attraktivt alternativ til passene lenger øst (Septimer- og Julierpasset). Selv om veien ble plastret, var den bare passerbar med pakkdyr. Den første kjerreveien ble åpnet i 1770, mens dagens passvei ble bygget fra 1818 til 1823. 1967 ble den 6,6 km lange San Bernardino-tunnelen under passet åpnet. Europavei 43 går gjennom tunnelen, som ble rehabilitert i 2006.
San Bernardino-passet må ikke forveksles med fjellpassene Store- eller Lille Sankt Bernhard, som ligger mye lenger vest og er oppkalt etter Bernhard av Menthon, mens San Bernardino-passet er oppkalt etter Bernadinus av Siena.


== Eksterne lenker ==
(en) San Bernardino Pass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lihallen (Nittedal)

Lihallen er en idrettshall i Nittedal kommune i Akershus. Idrettshallen ble bygd i 1973 og drives av Nittedal kommune. Lihallen har publikumskapasitet på ca. 400 og brukes til flere idretter, som håndball, innebandy og volleyball.


== Eksterne lenker ==
Nit-Hak Håndballklubb: Lihallen
John Willock

John Willock (eller Willocks) (født ca. 1515, død 4. desember 1585) var en skotsk reformator. Han vokste opp i Ayrshire og tok sin utdannelse ved University of Glasgow.
Etter å ha vært munk i en kort tid omfavnet Willock den nye reformerte kristendommen og dro til London hvor han en gang rundt 1542 ble prest for Henry Grey, den senere hertug av Suffolk, far til Lady Jane Grey som senere ble dronning av England i ni dager og så halshugget. 
Da den katolske Maria I av England overtok den engelske trone i 1553, dro Willock som så mange andre i landflyktighet, til Emden i Friesland hvor han praktiserte som lege, men reiste også tidvis tilbake til Skottland på besøk. Han ble knyttet til ledende skotske reformatorer i deres kamp mot dronningregenten Maria av Guise og den romerske-katolske religion, og i 1558 dro han tilbake til Skottland for godt.
I Skottland begynte Willock å holde prekener og i 1559 ble han lyst fredløs. Hans popularitet gjorde at denne dommen ikke hadde noen effekt, og som John Knox’ stedfortredende prest ved St Giles' Cathedral i Edinburgh administrerte han kirkesamfunnet for første gang i henhold til den reformerte troen. Han var således til stadig frustrasjon og irritasjon for regenten som forsøkte å gjenopprette den katolske troens autoritet i Skottland. Willock var en av fire prester som ble valgt av konventet av oktober 1559 til å sitte i regjeringens råd, og han ble en av de som ble utpekt til å sammenstille Den første bok om disiplin (en veiledning om religiøs og etisk livsførsel) (1560).
I 1562 ble han rektor av Loughborough i Leicestershire, men han opprettholdt forbindelsen med kirkesamfunnene i Skottland og var forliksmann ved generalforsamlingen til den skotske kirke samme år, og på nytt i 1564, i 1565 og i 1568. Han døde ved Loughborough den 4. desember 1585.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Significant Scots: John WillockDenne artikkelen inneholder materiale fra Encyclopædia Britannica Eleventh Edition, en publikasjon som nå er offentlig eiendom.
Sankt Gotthard-passet

Sankt Gotthard-passet er et fjellpass over Alpenes hovedkam som ligger rett syd for grensen mellom de sveitsiske kantonene Uri og Ticino. Passet har mistet mye av sin betydning etter at tunnelen under passet ble åpnet i 1980 (europavei 35). Det fins også en 15 km lang jernbanetunnel under passet (åpnet 1882). Arbeidet med den 57 km lange Gotthard-Basetunnelen skal være avsluttet i 2017.
Sankt Gotthard-passet ble først gjort passerbar i middelalderen. Problemet var ikke selve veien over passet, men kløften Schöllenenschlucht nord for dagens tettsted Andermatt. Langobardene gjorde denne kløften passerbar i 569 ved å bygge en bru over elven Reuss som hang i jernkjettinger. Brua ble erstattet av tre nye bruer i tidenes løp. Dermed økte passets betydning. Man antok tidligere at Sankt Gotthard-passet var Alpenes viktigste nord–syd-forbindelse, men nyere forskning avkrefter dette. Rundt år 1500 ble det transportert ca. 170 tonn varer per år via passet, noe som var en brøkdel av transporten over Brennerpasset (4500 tonn per år). En ulempe ved Sankt Gotthard-passet var bl.a. at det bare kunne passeres med pakkdyr på en smal sti. Passveien ble først bygget mellom 1827 og 1830. Sydoppfartens trasé ble lagt om mellom 1956 og 1977.
Til tross for sin økonomisk sett ikke spesielt store betydning, står Sankt Gotthard-passet sentralt i sveitsernes bevissthet. Grunnen til dette er at Sankt Gotthard-passet var selveste symbolet på det første sveitsiske edsforbundet og dets politiske makt som passtat. Kontrollen av passet var ett av grunnlagene for edsforbundets maktstilling i området. Samtidig møtes her (nesten) Sveits' fire språk, med tysk i nord, italiensk i syd, fransk (et godt stykke lenger) i vest og retoromansk i øst.


== Eksterne lenker ==
(en) Gotthard pass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Killingen

Killingen er en øy vest for Bygdøy i Oslo, som ble fredet sammen med mye av Bygdøy i 2012. På øya er det en stor småbåthavn og slipp for småbåter. I 1923 sto et slag mellom spritsmuglere og politi i sundet mellom Killingen og Bygdøy Sjøbad.


== Beliggenhet ==
Killingen ligger i Lysakerfjorden rett vest for Bygdøy sjøbad, ved et trangt sund. Over sundet går det en flytebro med ca. 3 meters høyde for båters passering. Syd i sundet mellom Killingen og Bygdøy ligger Kakaoskjær og Kaffiskjæret (nordligst), som etter tradisjonen har fått navnet fordi fiskere pleide å koke kaffe her. Det også er et viktig hekkested for fiskemåke.


== Øya og historien ==
Øya er 92,8 mål stor. Øya var for flere hundre år siden to øyer, Nordre og Søndre Killingen. 
Killingen har noen få fastboende og enkelte fritidsboliger. Øya er i privat eie og ikke underlagt reguleringsplan.
På Killingens østside, ved sundet mot Bygdøy, lå Herberns Baatbyggeri A/S, hvor Sigurd Fr. Herbern konstruerte bl.a.  éntype seilbåten Killing i 1952. Nå ligger Sjøsenteret marina her med båthavn for ca. 400 båter og vinteropplag. Sydvest på øya ligger Sydenden Slipp med vinteropplag for båter. Fra 2006 har det pågått en konflikt mellom eier av båthavnen på Killingen og staten i forbindelse med opprustning av Bygdøy Sjøbad på landsiden, om blant annet flytting og bruk av flytebroen. 


== Letterslaget i 1923 ==
Natt til 24. mars 1923 var det kamper mellom spritsmuglere, såkalte «lettere» som ranet spritlaster fra smuglere og politiet på Killingen og Bygdøy sjøbad. Bygdøy hadde rykte som «smuglerland» etter de mange spritlastene som ble satt i land der. To politimenn fra Aker politi, som hadde tatt beslag i spritlasten på Killingen og la ut mot sjøbadet, ble liggende i en båt mellom rivaliserende grupper i over to timer, blødende fra skuddskader, den ene også med knust nesebein etter steinkasting. Politifolkene greide å rømme til en villa i nærheten, der smuglerne forsøkte å bryte seg inn, men politiets forsterkninger kom dem i forkjøpet. Den ene politimannen ble vansiret for livet, og dette såkalte «Letterslaget» vakte stor oppmerksomhet i samtiden.


== Fredning og Killingen naturminne ==
I april 2007 varslet Riksantikvaren at øya vil bli foreslått fredet som del av fredningen av H.M. Kongens eiendommer på og ved Bygdøy, og i 2012 ble fredning vedtatt.
Killingen naturminne (VV00000789) ble fredet 15. januar 1988 og omfatter et 3 dekar stort område nordvest på øya med fossile bergarter.


== Se også ==
Verneområder i Oslo


== Litteratur ==
Arne Kjeldstadli og Nils P. Thuesen: Indre Oslofjord. Fra Oslo til Drøbak. Historie – natur – havner. I serien Kysten vår. Oslo: Orion, 2006, side 39


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Killingen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Forskrift om fredning av Bygdøy kulturmiljø, Oslo kommune, Oslo, 2012. Besøkt 4.9.2022.
Killingen båtforening. Besøkt 4.9.2022.
«Killingen». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Simplonpasset

Simplonpasset er et fjellpass i den sveitsiske kantonen Wallis. Den forbinder Rhônedalen i nord med den italienske dalen Val d'Ossola i sør. Passveien begynner i nord ved Brig. Sør for passet ligger de to walserkommunene Simplon og Zwischbergen, før man krysser grensen til Italia. Den første større italienske byen er Domodossola. 1300 høydemeter under passet sørger den 20 km lange Simplontunnelen for en jernbaneforbindelse mellom de samme dalene.
Passet har blitt trafikkert med muldyr siden 1600-tallet. Internasjonal betydning fikk det først da passveien ble bygget under Napoleon mellom 1800 og 1805. Samtidig begynte man å bygge et hospits på passhøyden.


== Eksterne lenker ==
(en) Simplonpass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Veidnesbrua

Veidnesbrua er ei stålkassebru på europavei 69 i Nordkapp kommune i Finnmark. Brua krysser bukta Kobbholet på sørsiden av Magerøya. Brua er 520 meter lang, med 10 meter seilingshøyde og lengste spenn (av 7) 80 meter. Byggingen av Veidnesbrua startet sommeren 1996, og brua var ferdig 5. november 1998. Sammen med resten av fastlandsforbindelsen til Magerøya, FATIMA-prosjektet, ble Veidnesbrua offisielt åpnet 15. juni 1999.


== Se også ==
Nordkapptunnelen
Sarnestunnelen
Honningsvågtunnelen
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Eksterne lenker ==
Nordkapp Bompengeselskap: Veidnesbrua (arkiv)
Ferdigbetong Anlegg: Veidnesbrua (arkiv)
Oberland

Oberland («det øvre landet») er en betegnelse som forekommer som ledd i flere tyske geografiske navn, ofte i motsetning til Unterland:

Bayerisches Oberland, dvs. den øvre delen av Oberbayern vest for Inn
Berner Oberland, dvs. den øvre delen av kantonen Bern
Bündner Oberland, dvs. dalen til Vorderrhein i Graubünden
Helgoländer Oberland, dvs. bebgyggelsen på øyas øvre platå
Liechtensteiner Oberland, dvs. én av landets to valgkretser
Meininger Oberland, en historisk betegnelse for kretsen Sonneberg i Thüringen
Oberland am Rennsteig, en kommune i Thüringen
Tiroler Oberland, dvs. den Øvre Inndalen med sidedaler
Vorarlberger Oberland, dvs. delstatens sørlige del
Zürcher Oberland, dvs. den øvre delen av kantonen Zürich


== Også ==
Frikorps Oberland, et frikorps i Tyskland i årene 1919-1921, som var en del av Schwarze Reichswehr og som senere dannet kjernen for Sturmabteilung i Bayern
Unterland

Unterland («det nedre landet») er en betegnelse som forekommer som ledd i flere tyske geografiske navn, ofte i motsetning til Oberland:

Allgäuer Unterland, dvs. kretsen Unterallgäu i Bayern
Helgoländer Unterland, dvs. øyas bebgyggelse nede ved havna
Liechtensteiner Unterland, dvs. én av landets to valgkretser
Südtiroler Unterland, dvs. den nederste delen av Etschdalen i Syd-Tirol
Tiroler Unterland, dvs. Nord-Tirol øst for Innsbruck
Vorarlberger Unterland, dvs. delstatens nordvestlige del
Zürcher Unterland, dvs. den nedre delen av kantonen Zürich
Vannflaggermus

Vannflaggermus er en art i gruppen flaggermus.
Den er en liten flaggermus med et vingespenn på 23–27 cm, kroppslengde mellom 4 og 5 cm og en vekt på 6-14 g. Pelsen er rødbrun på oversiden, lysegrå under.
I Norge finnes arten nordover til Trøndelag. Oftest jakter arten like over vannflaten, men vannflaggermus kan også jakte i skog. Den foretrekker stillestående vann og unngår strie elver. Den finnes også i saltvann med lav promille salt og er vanlig nær elvemunninger og i trange fjorder med brakkvann i overflatelaget. Ynglekolonier legges i flere ulike habitater, som hule trær, bergsprekker, steinbroer m.fl. Den blir sjelden påvist i bygninger.
Flaggermusen jakter ved å bruke hørselen og munnen til å oppspore insekter. Den går i dvale om vinteren. Bare noen få individer blir påvist i gruver i Norge om vinteren. Det er derfor ukjent hvor hoveddelen av vannflaggermusene blir av når aktiviteten avtar utpå høsten.
I store deler av Europa, inkludert Norge, Storbritannia, Finland, Sverige og Danmark, er vannflaggermus bærer av en type rabiesvirus (European bat Lyssavirus, EBLV). Siden infeksjon med EBLV er dødelig for mennesker bør kontakt med vannflaggermus unngås. I nyere tid har det vært fire dødsfall i Europa på grunn av EBLV-smitte etter kontakt med vannflaggermus. Flaggermusrabies er ikke den samme typen rabies som er assosiert med rovdyr, men gir liknende symptomer. EBLV er likevel klassifisert som såkalt A-sykdom og ved funn av syke eller døde vannflaggermus er man derfor pliktig å varsle Mattilsynet. I oktober 2015 ble EBLV også påvist i en død flaggermus funnet i Valdres.


== Eksterne lenker ==
(en) Vannflaggermus – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Vannflaggermus i Encyclopedia of Life 
(en) Vannflaggermus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Vannflaggermus hos Artsdatabanken 
(sv) Vannflaggermus hos Dyntaxa 
(en) Vannflaggermus hos Fauna Europaea 
(en) Vannflaggermus hos ITIS 
(en) Vannflaggermus hos NCBI 
(en) Kategori:Myotis daubentonii – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Myotis daubentonii – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Myotis daubentonii – detaljert informasjon på Wikispecies
Tom Kåre Staurvik

Tom Kåre Staurvik (født 13. februar 1970) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. 
Staurvik eliteseriedebuterte for Bodø/Glimt i 1993 og var med å vinne cupen samme år, sølv i serien i 1993 og bronse i 1995. Staurvik spilte i en rekke år for klubben. Han var også toppscorer for Glimt i 1994 med 7 mål. I løpet av sin karriere spilte han også for Rosenborg, NAC Breda i Nederland, GIF Sundsvall i Sverige, FC Shenhua i Kina og Fauske/Sprint. Han har også trent og spilt for Harstad IL i 2. divisjon. Staurvik har 2 landskamper for Norge med debut i Norges 7-0 seier borte mot Færøyene i august 1993 da han kom inn for Erik Mykland ved pause.
I mars 1996 var Staurvik på prøvespill hos Hamburg, uten at det ledet til noen overgang.Som trener var han assisterende i Bodø/Glimt.  Han trente damelaget til Idrettsklubben Grand Bodø i 2015 etter å ha vært assistent for Trond Schjølberg en tid.


== Meritter ==


=== Bodø/Glimt ===
Norgesmester 1993, scoret i finalen.
Sølv i Tippeligaen 1993
Toppscorer for Bodø/Glimt i 1994


=== Rosenborg ===
Norgesmester 1995, scoret i finalen.
Seriemester i Tippeligaen 1995, 1996


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tom Kåre Staurvik – Transfermarkt 
(en) Tom Kåre Staurvik – national-football-teams.com 
(en) Tom Kåre Staurvik – WorldFootball.net 
(en) Tom Kåre Staurvik – EU-Football.info 
(no) Tom Kåre Staurvik – Norges Fotballforbund 
(en) Tom Kåre Staurvik – FBref 
(en) Profil på WorldFootball.net
(no) Profil på AltOmFotball.no
(no) Norske fotballspillere i utlandet. St-Så/Saa i Hoelseths Football World på hoelseth.com
(no) Profil på BG.Wips.no
(no) Spillerprofil på RBKmedia.no
Wimbledon-turneringen 1999

Wimbledon-turneringen 1999 ble avviklet mellom 21. juni og 5. juli i London og er en Grand Slam-turnering i tennis på gress. Amerikanske Pete Sampras vant singletittelen i Wimbledon for herrer for sjette gang og forsvarte dermed tittelen fra fjoråret og året før det. Singleturneringen for damer ble vunnet av amerikanske Lindsay Davenport, hun vant også damedoublen sammen med Corina Morariu. Det indiske doubleparet Mahesh Bhupathi / Leander Paes vant doubleturneringen for herrer og Leander Paes vant også mixeddoublen, sammen med Lisa Raymond beseiret de  Jonas Björkman / Anna Kournikova.


== Menn ==


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Finale ===


== Kvinner ==


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
ITF Menn, Kvinner
Kalmukkisk

«Kalmukkisk» kan også referere til kalmukker og Kalmykia.Kalmukkisk er et mongolsk språk som snakkes av rundt en halv million mennesker i Kalmykia (Russland), vestlige Kina og vestlige Mongolia. Det er omtrent 160 000 kalmukkisktalende i hvert land.
Kalmukkisk tilhører den kalmukkisk-oiratiske undergruppa av østmongolske språk, og har noen fellestrekk med uigurisk og uralske språk. Dette kommer av kalmukkisks opphav som fellesspråk for oiratene, et forbund av fire kalmukkiske stammer som trakk til seg noen ugriske og tyrkiske stammer under sin utvidelse vestover.
Den litterære tradisjonen i kalmukkisk strekker seg tilbake til det 11. århundre, da det uiguriske alfabetet ble brukt. Det offisielle kalmukkiske alfabetet, kalt todo-bitsjig (klarskrift) ble lagd i det 16. århundret av en kalmukkisk buddhistisk munk ved navn Zaja Pandit. I 1924 ble dette alfabetet erstatta av det kyrilliske, som igjen ble erstatta av det latinske alfabetet i 1930. Det latinske alfabetet ble deretter erstatta med det kyrilliske alfabetet igjen i 1938.
Kalmukkene led i sovjetperioden, og halvparten av alle kalmukkisktalende døde den russiske borgerkrigen. Stalins etniske rensninger førte også til en markant nedgang i den kalmukkiske befolkninga. Inntil nylig var den kalmukkiske befolkninga i Russland på lavere nivåer enn den var i 1913. Russisk ble gjort til hovedspråket i Kalmykia, og i 1963 ble den siste kalmukkiskspråklige klassen stengt, og russisk ble det eneste utdanningsspråket for kalmukkiske barn.
Som et resultat av denne politikken er det mange kalmukker som ikke snakker sitt eget språk. Kalmukkiske språkforskere jobber sammen med den kalmukkiske regjeringa med å endre denne situasjonen, og i 1993 ble utdanningstilbudet på kalmukkisk gjenoppretta.


== Referanser ==
Fylkesvei 8050

Fylkesvei 8050 går mellom Sørvågen i Honningsvåg i Nordkapp og Nordvågen. Veiens lengde er 5,6 km.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 173 (Finnmark).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Nordkapp
 Nordvågentunnelen (455 m)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv8050
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Nordvågentunnelen

Nordvågentunnelen er en veitunnel (rasoverbygg) på strekningen Honningsvåg–Nordvågen, som er fylkesvei 8050 i Nordkapp kommune i Finnmark. Tunnelen er 480 meter lang og ble åpnet i 2005.


== Se også ==
Veitunneler i Norge


== Referanser ==
Tilbakekjøpte aksjer

En tilbakekjøpt aksje (engelsk: treasury stock, treasury share, reacquired stock) er en aksje som er kjøpt opp av selskapet som har utstedet aksjene. Dette reduserer antallet utestående aksjer i markedet, inkludert beholdningene til eventuelle innsideeiere.
Tilbakekjøp av aksjer brukes ofte som en skatteeffektiv måte å overføre kontanter til aksjeeierne på, snarere enn å utbetale utbytte. Av og til gjøres dette av selskaper når de føler at aksjen er underpriset i markedet. Andre ganger gjør selskapene det for å tilby en "bonus" i belønningsprogrammene til de ansatte. I stedet for å motta kontanter, får mottakerne et verdipapir som kan stige raskere i verdi enn kontanter som står på en bankkonto.
På britisk engelsk brukes treasury share og i USA treasury stock. Treasury stocks i Storbritannia er det samme som statsobligasjoner.


== Begrensninger ==
Tilbakekjøpte aksjer gir ikke utbytte
Tilbakekjøpte aksjer gir ingen stemmerett
Total mengde tilbakekjøpte aksjer kan ikke overstige den maksimale andelen av total verdi som er spesifisert i landets lover


== Tilbakekjøp av aksjer ==


=== Fordeler ===
Hvis man tror på teorien om effisiente markeder, bør ikke det faktum at et selskap kjøper tilbake aksjer ha noen betydning for aksjeprisen. Hvis markedet priser selskapets aksjer til 50 kroner per aksje, og selskapet kjøper tilbake 100 aksjer for 50 kroner aksjen, har selskapet 5000 kroner mindre i aksjer, men antallet utestående aksjer har gått ned med 100. Nettoeffekten bør være at verdien per aksjer er uendret. Imidlertid forbedrer tilbakekjøp av aksjer visse forholdstall. pris/inntjening (inntjening per aksje øker som følge av at det er færre utestående aksjer), men det er bare fordi verdisettingen av et selskaps aksjer basert på de verdiene ikke er et presist mål når selskapet har mye kontanter. Hvis et selskaps aksjer er underpriset så kan selskapet tilgodese de andre aksjeeierne ved å kjøpe tilbake aksjer. Hvis et selskaps aksjer er overpriset, så vil selskapet faktisk skade sine gjenværende aksjeeiere ved å kjøpe tilbake aksjer.


=== Insentiver ===
En annen grunn til å kjøpe tilbake aksjer er å belønne de som har aksjeopsjoner.


=== Etter tilbakekjøp ===
Selskapet kan enten kansellere aksjene eller beholde aksjene for å selge dem senere.


== Beregning av tilbakekjøpte aksjer ==
I balansen føres tilbakekjøpte aksjer under egne aksjer i form av et negativt tall.


== Eksterne lenker ==
Stock Buyback Database
Sofia Karlsson

Sofia Karlsson (født 25. mars 1975 i Enskede) er en svensk folkemusiker. Hun er en velkjent og respektert bouzoukispiller. Karlsson gikk folkemusikklinjen ved Kungliga Musikhögskolan og var mellom 1998 og 2002 medlem av folkemusikkgruppen Groupa. I 2002 kom hennes første soloalbum, «Folk Songs». Hun har siden 2003 medvirket som musiker, sanger og skuespiller i flere av Peter Oskarssons produksjoner ved Folkteatern i Gävleborg og Träteatern, Järvsö, bl.a. Molieres «Ekteskapsskolen», Brechts «Galileo Galilei» samt i «Trollmannen fra Oz».
Platen «Svarta ballader», som kom ut i 2005, inneholder tolkninger av Dan Andersson og fikk stor oppmerksomhet. Sofia Karlsson fikk flere utmerkelser for dette albumet, blant annet en svensk Grammis (2005). Hun fikk også den danske varianten av denne prisen. Hun medvirket også på platen Jul i folkton. «Svarte ballader» har solgt 60 000 eksemplarer, mens «Jul i folkton» ligger på rundt 25 000.Sofia Karlsson har videre jobbet med en plate som hyller Olle Adolphson, og dessuten i duetten «Älskar dig» på en samlingsplate med Rikard Wolff. «Älskar dig» lå på Svensktoppen i en lengre periode i 2005. April 2007 ble hennes tredje album sluppet; «Visor från vinden». Platen gikk rett opp på andreplass på albumlisten i Sverige den første uken. Etter den fjerde uken solgte også «Visor från vinden» til gull. Karlsson og hennes band er også populære i Norge og Danmark. Hun har også gjort konserter i Norge.
I 2010 spilte hun sammen med Henning Kvitnes inn singelen «Sommarnatt i Bohuslän» som inngår på Kvitnes' samleplate For sånne som oss - de beste.


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Sofia Karlsson (musician) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sofia Karlsson på Internet Movie Database 
(en) Sofia Karlsson på Apple Music 
(en) Sofia Karlsson på Discogs 
(en) Sofia Karlsson på MusicBrainz 
(en) Sofia Karlsson på SoundCloud 
(en) Sofia Karlsson på Spotify 
(en) Sofia Karlsson på Songkick 
(en) Sofia Karlsson på Last.fm 
(no) Sofia Karlsson på Rockipedia 
(en) Sofia Karlsson på Genius — sangtekster 
(en) Sofia Karlsson på AllMusic 
(en) Sofia Karlsson på AllMusic 
(sv) Sofia Karlsson på Facebook 
(sv) Sofia Karlsson på Instagram 
Sofia Karlsson på YouTube 
Sofia Karlsson på YouTube 
Sofia Karlsson på YouTube 
Sofia Karlsson på Myspace 
Sofia Karlssons hjemmeside Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine.