jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Roy Stenersen

Roy Bjørnar Stenersen (født 9. april 1964, død 8. april 2015 i Tromsø) var en nordnorsk gitarist og trubadur. 
Han vokste opp på Sigerland, Øksnes i Vesterålen, og markerte seg allerede i ung alder som en svært dyktig gitarist med scenekarisma og humor. Stenersen var i voksen alder bosatt på Stokmarknes, Sortland og i Tromsø. 
Han var gitarist og vokalist i grupper som Åma Band, EHEM, Ehem med Andrew Strong, The Romeos, Little Rock (band), K.M. Myrlands Vante folk og Banana Airlines. Han var også hyppig å se i ulike duo-/trio-konstellasjoner sammen med musikere som Ove Schei, Sverri Dahl, Chris Barlow og Oddbjørn Mikkelsen, Tore Morten Andreassen Figenshow og Rune Bræck
Søndag 5. april 2015 segnet Stenersen brått om under en uformell påskejam sammen med venner, og ble fraktet til Universitetssykehuset Nord-Norge i Tromsø. Her døde han 8. april, dagen før sin 51-årsdag.


== Diskografi ==


=== Banana Airlines ===
På nye eventyr (1984)
Vi kommer snart på hjem (1985)
Banana Airlines flyr igjen (1988)
Hjelp vi flyr! (1989)
Kommer plutselig tilbake (1994)
Banana Airlines går i lufta (1996)
Fest sikkerhetsbeltet (2001)
Beste (2008)
30 år i lufta (2014)SinglerKarnevalg/Putti Putti (1985)
Russen '85 (1985)
Alle venter på sommeren/Se & hør (1985)
Norrmän är galna (1985)
Darling O Darling/Bolala/Pils/Låi-Le-Lå (1988)
Samii-Rappi/Kom så skal vi dansen (1989)
Nordmenn er gale (1993)
Kom servitøren (hit med en øl)/Skipagurra Babylon (1994)
Hiv på kommagan (1996)
Fly Banana (2014)
Lån mæ en 100-lapp (2014)
Sang til pysjamasen (2014)
Huske ingenting (2014)
Mase (2014)
Samii-Rappi (2014)
Lensmann (2014)


=== EHEM ===
Sjetthus (1998)


=== Deltar på ===
Slagerfabrikken: Julekveld i skogen (1985)
Potteelefanten: Potteelefanten (1988)
Mariann Records: Slagerparaden (1989)
Scream Music Entertainment: Volum 4,5% Drekka mer!! (2000)
Bob Marley-hyllest: Inn fra kulda: Bob Marley på norsk (2001)
Scream Music Entertainment: Volum 4,5%... den andre drekka enda mer! (2001)
K.M. Myrland: Sjelespor (2010)
Ketil Stokkan: Ta mæ (2011)


== Referanser ==
Norrønafly

Norrønafly Propeller & Parts, oftest kjent som Norrønafly, er et norsk flyselskap som har sin base i Oslo. Norrønafly ble stiftet av Odvar Korsvold 1. oktober 1953 med hangar, verksted og kontor i den delen av Fornebu som kalles «Dumpa».
Virksomheten de første årene var fotoflyvning, rundflyging og alle former for fraktflyging.
Selskapet utfører service og vedlikehold på egne og andres fly og var agent og importør for Piper Aircraft og Cessna.
I 1958 anskaffet Norrønafly en Convair 240 som ble registret som LN-LAU og, i samarbeidet med Erik Myhre Reisebyrå, startet selskapet med charterflyvninger av pakketurister til Mallorca. Det ble med denne ene sesongen. Korsvold innså at Norrønafly ikke hadde økonomiske muskler til å konkurrere med de store aktørene. Han fortsatte å satse på markedet han kjente best og i 1969 kjøpte han  Åstorp gård i Rakkestad, hvor det ble anlagt hangar og flystripe, (Rakkestad flyplass, Aastorp) der og flyttet deler av virksomheten dit.


== Eksterne lenker ==
Norrønaflys nettsted
Flight Archive – Airlines of the World
Hayabusa

Hayabusa (japansk はやぶさ, «vandrefalk») var en ubemannet japansk romsonde som ble skutt opp 9. mai 2003 av Japan Aerospace Exploration Agency (JAXA). Den skulle samle prøver fra en liten asteroide i nærheten av jorden og deretter returnere hit med dem. Asteroiden heter 25143 Itokawa (1998SF36) (dimensjoner: 540 × 270 × 210 meter).
Romsonden Hayabusa, tidligere kjent som MUSES-C (ミューゼスＣ), var fremme ved Itokawa i midten av september 2005 hvor sonden studerte asteroidens form, kretsløp, topografi, farve, sammensetning, tetthet og historie.
Romsonden foretok ikke en tradisjonell landing på asteroiden, men den kom svært nær og skjøt ut en liten kule som virvlet opp støv og partikler. Dette materialet ble samlet i et rør, og etter diverse tekniske vanskeligheter klarte den å returnere til jorden. Den landet i Australia 13. juni 2010 (UTC).


== Resultat fra ferden ==
JAXA kom med foreløpige resultater i juni 2006. Disse viser at asteroider på kollisjonskurs med jorden ikke trenger å være så farlige som man tidligere har trodd. Hayabusas nesten-landing viser at asteroidene er mere porøse enn tidligere antatt og at de kan løse seg opp før de treffer bakken på jorden.
Itokawa, asteroiden som den japanske romsonden besøkte, er en meget løs samling av stein og grus, som bare såvidt holdes sammen av sitt egen svake gravitasjonsfelt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Japan Aerospace Exploration Agency Arkivert 16. oktober 2013 hos Wayback Machine. – engelsk
MSNBC: «The real promise of Japan's asteroid mission»
BBC: «Probe set for asteroid touch down»
CNN: « JAXA: Small asteroids not as threatening to Earth»
Nicholas Slonimsky

Nicolas Slonimsky (født 15. apriljul./ 27. april 1894greg. i St. Petersburg, Russland, død 25. desember 1995, i Los Angeles, USA) utmerket seg som pianist, komponist, dirigent og forfatter gjennom nesten hele det 20. århundre. 
Han ble født inn i en velstående, russisk kunstnerfamilie i 1894. Han ble genierklært av sin mor allerede før han var født. Han mottok undervisning i pianospill fra meget tidlig av, først av sin tante, Isabelle Vengerova, senere av Rimsky-Korsakovs gamle elever Vasili Kalafati og Maximilian Steinberg. Etter den russiske revolusjon studerte han komposisjon hos Reinhold Moritsovitsj Glière i Kiev. 
I 1923 migrerte Slonimsky til USA, hvor han fortsatte sine komposisjonsstudier ved The Eastman School of Music i Rochester, New York. I siste halvdel av 1920-tallet skapte han seg en karriere som dirigent, og dirigerte uroppføringer av komposisjoner signert Charles Ives, Edgard Varèse. Varèses legendariske Ionisations er faktisk tilegnet Slonimsky.
Ved siden av å være dirigent, arbeidet Slonimsky som foreleser i slaviske språk ved Harvard University fra 1945–47. Da han noe senere flyttet til Los Angeles, underviste han i det samme ved UCLA. 
Mest kjent er Slonimsky som redaktør av oppslagsverkene Thompson's International Cyclopedia of Music and Musicians og Baker's Biographical Dictionary of Musicians. Sistnevnte verk hadde han redaktøransvaret for i hele 34 år, fra 1958 til 1992. 
Selv om hans andre bøker vel er mindre kjent, oppnådde Slonimsky en høy stjerne hos eldre og yngre musikere gjennom dem. Frank Zappa, en stor beundrer av Slonimskys venn Edgar Varèse og senere en god venn av Slonimsky selv, klassifiserte verket Thesaurus of Scales and Melodic Patterns (1947) som «the Bible of improvisation». 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Nicolas Slonimsky, Perfect Pitch (selvbiografi, 1988 – utgitt på nytt i 2002, revidert av datteren Electra Yourke)
Nicolas Slonimsky, Lexicon of Musical Invective – Critical Assaults on Composers Since Beethoven's Time
Nicolas Slonimsky, Slonimsky's Book of Musical AnecdotesDet finnes også en dokumentarfilm om Nicolas Slonimsky, som er meget god, men som det er nesten umulig å få tak i.


== Eksterne lenker ==
(en) Nicolas Slonimsky – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nikolaj Slonimskij på Internet Movie Database 
(en) Nikolaj Slonimskij hos American National Biography 
(en) Nicolas Slonimsky på Internett
(en) Diverse foredrag holdt av Nicolas Slonimsky - lydopptak
Bestefar B

Bestefar B, også kjent som Kaptein B, er en fiktiv person fra Disney-tegneseriene. Han ble skapt av Carl Barks og opptrådte første gang i historien «Onkel Skrues fantastiske elvekappløp», som ble utgitt i Uncle Scrooge goes to Disneyland i august 1957. Han er senere særlig kjent fra italienske historier som leder av B-gjengen.
Bestefar Bs første møte med Skrue McDuck vises i del to av serien om Skrues liv, kalt «Mississippis herre». De møttes på Mississippi i Skrues ungdomsår, da Bestefar B jobbet der som elvepirat. Bestefar B dukket også opp i flere senere episoder av Skrues liv-serien.
Bestefar B er grunnlegger av B-gjengen, der hans sønner senere er farsgenerasjonen til den moderne B-gjengen som ofte opptrer i Donald Duck & Co. Bestefar B (som ifølge ham selv står for «Blotøsjti», en feilstavelse for «Blodtørstig») har fangenummer 186-802.


== Eksterne lenker ==
Bestefar B i Inducks
Kaptein B i Inducks
«Onkel Skrues fantastiske elvekappløp» i Inducks
Peter Brötzmann

Peter Brötzmann (født 6. mars 1941) er en tysk frijazzsaksofonist.
Brötzmann er en av de viktigste europeiske frijazzmusikerne. Hans røffe, lyriske tone er lett å kjenne igjen på hans mange innspillinger.Han studerte kunstmaling i Wuppertal og var involvert i Fluxus-bevegelsen, men fant gallerier og utstillinger lite tilfredsstillende. Brötzmann har selv designet de fleste av sine plateomslag. Han lærte seg først å spille diverse klarinetter og siden saksofoner. Han er antagelig den eneste jazzmusikeren som spiller tarogato. En av hans første musikalske partnere var bassisten Peter Kowald.
Brötzmanns første innspilling, For Adolphe Sax, ble utgitt i 1967 med Kowald og trommeslager Sven-Åke Johansson.
I 1968 ble «Machine Gun» utgitt, som er en oktettinnspilling som regnes som en av de viktigste frijazzinnspillingene.Siden det viste seg vanskelig å turnere over lengre tid med en oktett, ble bandet etter hvert slanket til en trio bestående av Han Bennink og Van Hove.
I 1980-årene flørtet Brötzmann med heavy metal og noise rock, inklusiv opptreden i Last Exit.Brötzmann turnerer og spiller inn plater regelmessig. Han har utgitt over 30 album som orkesterleder, i tillegg til å ha deltatt på et dusin andre. Hans «Die Like A Dog» kvartett (med Toshinori Kondo, William Parker og Hamid Drake) er løselig inspirert av saksofonisten Albert Ayler, som har vært en hovedinspirasjonskilde på Brötzmanns musikk. Siden 1997 har han turnert og jobbet i studio med Peter Brötzmann Chicago Tentet som startet som en oktett.
Brötzmann har siden spilt med mange musikere, blant andre Cecil Taylor, Evan Parker, Han Bennink, Bill Laswell, William Parker, Willem Breuker, Ken Vandermark, Conny Bauer og Brötzmanns sønn, gitaristen Caspar Brötzmann.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Peter Brötzmann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Peter Brötzmann – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Peter Brötzmann på Internet Movie Database 
(en) Peter Brötzmann på Discogs 
(en) Peter Brötzmann på MusicBrainz 
(en) Peter Brötzmann på Spotify 
(en) Peter Brötzmann på Songkick 
(en) Peter Brötzmann på AllMusic 
Peter Brötzmann på Myspace 
Intevjuer, diskografier og bilder
Prosjekter, utgivelser og bilder
Kåre Gjønnes

Kåre Erling Gjønnes (1942–2021) var en norsk bonde og politiker (KrF) fra Orkdal i Trøndelag. Han var stortingsrepresentant for Kristelig Folkeparti i Sør-Trøndelag i to perioder, fra 1985 til 1993 og landbruksminister 1997–2000 i Kjell Magne Bondeviks første regjering. Tidligere hadde han vært ordfører i Orkdal kommune 1979–1983.
Etter stortingstiden var han Fylkesmann i Sør-Trøndelag 1993–2011.
Han var parlamentarisk leder for KrF 1989–1993, og hans navn knyttes ofte til innføringen av EØS-avtalen.
Han ledet Gjønnes-utvalget (2003-2006) som utredet det fremtidige forholdet mellom kirke og stat i Norge. 
I det sivile liv var han Bonde på slektsgården Gjønnes 1967–1993 og sivilforsvarssjef i Orkdal 1979–1985.
Gjønnes ble i 2009 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.


== Litteratur ==
Sneltvedt, Torunn (1993). Fra stille til storm : Kåre Gjønnes og EØS-striden. Luther. ISBN 8253142560. 
Mjøen, Odd Inge (red.): En enkel mann fra landet. Festskrift til Kåre Gjønnes (2011)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kåre Gjønnes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kåre Gjønnes på Internet Movie Database 
(no) Kåre Gjønnes hos Stortinget 
(no) Kåre Gjønnes hos Norsk senter for forskningsdata
Sitrusfrukt

Sitrusfrukt eller sitrustrær er en planteslekt som blant annet omfatter sitron, lime, appelsin, klementin, grapefrukt og mandarin. Ordet citrus kommer av gresk kedros via latin cedrus. Disse ord ble brukt av oldtidens grekere og romere om flere forskjellige trær med duftende løv eller ved (jfr. den plantenavnet Ceder, som henviser til en slekt uten noen som helst forbindelse til Citrus-slekten).

Gruppen kan ha opphav i så få som tre arter, men det finnes mange flere krysninger.


== Eksterne lenker ==
(en) sitrusfrukt i Encyclopedia of Life 
(en) sitrusfrukt i Global Biodiversity Information Facility 
(no) sitrusfrukt hos Artsdatabanken 
(sv) sitrusfrukt hos Dyntaxa 
(en) sitrusfrukt hos ITIS 
(en) sitrusfrukt hos NCBI 
(en) sitrusfrukt hos The International Plant Names Index 
(en) sitrusfrukt hos Tropicos 
(en) Kategori:Citrus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Citrus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Citrus – detaljert informasjon på Wikispecies
Snow Hill-tunnelen

Snow Hill-tunnelen er en jernbanetunnel i det sentrale London mellom City Thameslink stasjon og Farringdon stasjon. 
Fra 1916 til 1990 var tunnelen bare åpen for godstrafikk, og togene fra Blackfriars stasjon gikk til endestasjonen Holborn Viaduct stasjon, mens lokaltog fra Midland Main Line hadde endestasjon på St Pancras. I 1990 ble tunnelen igjen tatt i bruk for persontog som skulle gjennom London, slik det hadde vært før 1916. Linjen brukes nå av Thameslink. 
Holborn Viaduct stasjon ble revet tidlig i 1990-årene som en følge av at tunnelen ble gjenåpnet for persontrafikk.
Finnstad gård

Finnstad gård ligger i Nordmarka i Spålen-Katnosa naturreservat, ved Finntjern og i enden av Pershusfjellet.
Liste over curlingklubber i Norge

Dette er en liste over curlingklubber i Norge. Ifølge Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité var det i 2010 registrert 27 curlingklubber i Norges Curlingforbund, hvorav 25 var særidrettslag og 2 var fleridrettslag.
Bergen Curling Club
Boet Curlingklubb
Brumunddal Curlingklubb
Bygdøy Curling Club
Bærum Curling Club
Christianssands Curling Club
Furumo Curling Klubb
Halden Curling Club
Hamar Curlingklubb
Jar Idrettslag
Larvik Curlingklubb
Lilleborg Idrettsklubb
Lillehammer Curlingklubb
Lørenskog Curlingklubb
Nærbø Idrettslag
Oppdal Curlingklubb
Oslo Curlingklubb
Risenga Curlingklubb
Sarpsborg Curlingklubb
Scheen Curling Klubb
Snarøen Curling Club
Stabekk Curlingklubb
Sørmarka Curlingklubb
Toten Curlingklubb
Trondheim Curlingklubb
Vestkanten Curlingklubb
Fotballklubben Vigør
Ullensaker Hockey Team
Øvre Holen Curlingforening


== Referanser ==


== Kilder ==
Curlingklubber i Norge hos Norges Curlingforbund
City Thameslink stasjon

City Thameslink stasjon er en jernbanestasjon i City of London. Den ligger der Fleet Street går over i Ludgate Hill. Stasjonen er underjordisk, og man kommer ned til sporene via en heis fra Ludgate Hill. 
Stasjonen ble åpnet i 1988 under navnet St Paul's Thameslink. Dette ble endret, øyensynlig for å unngå forvirring med St Paul's undergrunnsstasjon som ligger flere hundre meter unna på den andre siden av St. Pauls katedral. 
City Thameslink erstattet Holborn Viaduct stasjon, som ble nedlagt 26. januar 1990 etter at Snow Hill-tunnelen hadde gjenåpnet for persontrafikk.
Thomas Kingo

Thomas Hansen Kingo (født 15. desember 1634 i Slangerup på Sjælland, død 14. oktober 1703 i Odense) var en dansk biskop og salmedikter.


== Oppvekst og skolegang ==
Thomas Kingo var sønn av Hans Thomsen Kingo og Karen Sørensdatter. Hans Thomsen Kingo var sønn av en skotsk innvandrer. Selv om foreldrene ikke hadde god råd, ble Thomas Kingo i 1650, som 16-åring, sendt til Fredriksborg latinskole. I 1654 ble han tatt opp på Københavns Universitet og avsluttet studiene med teologisk eksamen i 1658. 
Deretter ble Kingo ansatt som huslærer på Frederiksborg slott i Hillerød, og fra 1659 var han på Vedbygaard ved Tissø. Her skrev han sine første dikt. I 1661 ble han ansatt som kapellan hos presten Peder Worm i Kirke Helsinge.


== Dikteren ==
Kingo debuterte i bokform i 1665 med Seeby-Gaards-koe-klage (dikt). Fra 1665 ga han jevnlig ut diktsamlinger og skrev salmer. Mange av salmene hans ble skrevet til verdslige melodier fordi han mente det var viktig at ikke bare overklassen sang salmer, men også alminnelige mennesker. 
I 1674 utgav Kingo første del av sin andaktsbok Aandelige Siunge-Koor.
10 år senere ble han sogneprest i Slangerup, hvor han vokste opp. Han klatret videre på karrierestigen og ble utnevnt til biskop i Odense i 1677.
Andre del av Åndelig sjungekor fulgte opp i 1681. Sangene er karakteristiske for barokken.
Kingo fikk i oppgave å lage en salmebok for hele riket,  men på grunn av ryktespredning og misunnelse ble oppgaven gitt til andre. Et meklingsforslag resulterte likevel i 1699 at den såkalte Kingos salmebok ble utgitt. Den inneholdt ca. 300 salmer, og 86 av dem er skrevet av Kingo. Boken er i visse deler av Danmark blitt brukt helt til i dag. Den har også hatt stor utbredelse i Norge.
Kingo var gift tre ganger. Først med en ung presteenke som døde året etter deres bryllup i 1670. Den andre var en enkefrue som var 16 år eldre enn ham selv. Siste gang valgte han en vakker kvinne som var 30 år yngre enn ham selv da han giftet seg med henne i 1694.
Et kjent vers fra Kingos hånd (1674) er dette:

Nu rinder Solen op
Af Øster-Lide,
Forgylder Klippens Top
Og Bjergets Side,
Vær glad, min Siæl, og lad din Stemme klinge,
Stiig op fra Jordens Boo,
Og med din Tak og Troo
Til Himlen svinge.Et annet kjent vers:

Som dend Gyldne Sool frembryder
Giennem dend kulsorte Sky,
Og sin straale-Glans udskyder,
Saa at Mørk og Molm maa fly,
Saa min Jesus aff sin Grav
Og det dybe Dødsens Hav
Opstood ærefuld aff Døde
Imod Paaske Morgen-røde.


== Noen verk ==
Seeby-Gaards-koe-klage (1665)
Af Næfve-tuud og Knud-herud (1667)
Aandelige Siunge-Koors Første Part (1674)
Aandelige Siunge-Koors Anden Part (1681)
Vinterparten (1689)«Hver har sin Skæbne» fra Samlede digte er tatt opp i Kulturkanonens lyrikkantologi.


== Se også ==
Kingo
Petter Dass
Dorothe Engelbretsdatter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dikt, biografi og bibliografi www.kalliope.org
Pietisme, artikkel hos Store norske leksikon
Pietismen, artikkel hos Norgeshistorie.no
Demon

Demon (på gresk daimon, det vil si «guddom» «ånd», skrevet daemon på latin) er en betegnelse på ånder og guddommer, særlig onde, som forekommer i forskjellige religioner, myter og folketro. Det opprinnelig greske daimon-begrepet kunne i antikken betegne en halvgud, naturånd eller sjel. I kristendommen har ordet derimot blitt tatt i bruk om hedenske guder og onde åndsmakter, og demon betyr i dag først og fremst «ond ånd». Demon blir i mange sammenhenger brukt som synonym til djevel og en motsetning til engel.
Demoni betegner tilstander eller handlinger som antas å utspringe av demoners påvirkning. Ordet brukes dessuten nærmest synonymt med djevelskhet eller rett og slett ondskap. Demoni har hatt en betydelig plass i den folkelige kristendommen, hvor alt uforklarlig eller tilsynelatende ondsinnet ble tilskrevet påvirkning fra demoner. De voldsomme hekseprosessene og inkvisisjonene bygget likeledes på en hardnakket tro på demoner.


== Demoner i religiøse skrifter ==


=== Bibelen ===
Selv om onde åndsmakter omtales flere steder i Bibelen, brukes ordet demon bare tre steder i den nye, norske bibeloversettelsen:

Paulus' første brev til Timoteus kapittel 4, vers 1: «Ånden sier med klare ord at i de siste tider skal noen falle fra troen. De skal holde seg til ånder som fører vill, og til demoners lære.»
Jakobs brev 3,15: «Den slags visdom kommer ikke ovenfra, men er jordisk og sjelelig, ja, demonisk.»
Johannes' åpenbaring 16,14: «Dette er demoniske ånder som gjør underfulle tegn, og de drar ut til kongene i hele verden for å samle dem til krigen på Guds, Den allmektiges store dag.»


=== Talmud ===
En lang rekke demoner, eller egentlig onde guddommer, har egne navn i forskjellige religioner. For eksempel er Samael en viktig figur i talmud, den jødiske lovens bøker, der han opptrer som anklager, forfører og ødelegger. Samael sies også å være det rette eller åndelige navnet for Djevelen og kalles dessuten «Dødens engel».


== Demoner i populærkulturen og ellers ==
Demoner har vært et yndet motiv både i religion, folketro, litteratur og ikke minst moderne underholdningsindustri som tegneserier, kioskromaner og skrekkfilmer. Av nyere eksempler kan nevnes den stilskapende filmen Exorcisten fra 1973, Paranormal activity filmene, bestselgerromanen Engler og demoner av Dan Brown og den norske barneboka Jon Demon av Reidar Kjelsen.
Begrepet demon har også gitt navn til en rekke andre fenomener og ting, blant annet Maxwells demon, et teoretisk paradoks i fysikken, jagerflyet McDonnell F3H Demon i bruk fra 1956 til 1964, og det kristne hardcorebandet Demon Hunter.


== Se også ==
Daimon
Djevel
Eksorsisme (demonutdrivelse)
Ondskap
Engel
Fantom


== Eksterne lenker ==
(en) Demons – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Oppslagsordet «Dæmon» i Ordbok over det danske sprog 1700-1950 (på dansk)
Oppslagsordet «Dämon» i Svenska Akademiens ordbok (historisk bruk i svensk)
Oppslagsordet «Dæmon» i Salmonsens leksikon fra 1915-1930 (på dansk)
Demonutdrivelse i katolsk teologi og liturgi
Demon Hunter (album)

Demon Hunter er det første albumet av Demon Hunter, et kristent metalcore-band fra Seattle, Washington som ble startet av to brødre Don og Ryan Clark. Demon Hunter er misjonerende kristne og uttrykker deres tro i de fleste sangene sine. Albumet Demon Hunter med samme navn som gruppa selv ble utgitt i 2002 på plateselskapet Solid State. Det ble produsert av Aaron Sprinkle.


== Sporliste ==
«Screams of the Undead» (4:35)
«I Have Seen Where It Grows» (3:15)
«Infected» (3:09)
«My Throat Is an Open Grave» (3:54)
«Through the Black» (4:27)
«Turn Your Back and Run» (3:47)
«And the Sky Went Red» (0:29)
«As We Wept» (3:43)
«A Broken Upper Hand» (4:29)
«The Gauntlet» (6:56)


== Kilder ==

(en) Demon Hunter (album) på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Demon Hunter på Discogs 
(en) Demon Hunter på MusicBrainz
Skyggeforfatter

Skyggeforfatter (eller skyggeskriver, etter engelsk ghost writer) er en skribent som anonymt skriver tekster som andre framfører eller utgir under sitt eget navn. Ofte er det snakk om profesjonelle skribenter eller forfattere som skriver taler og bøker for celebriteter, politikere og kongelige. På svensk heter det «spökskrivare», på portugisisk «escritor fantasma» og på fransk «prête-plume».


== Skyggeforfattere ==
I politikkenDet er alminnelig kjent at de fleste politikere har medarbeidere som helt eller delvis skriver politikernes taler. Den norske journalisten Siv Nordrum var ansatt som statssekretær og taleforfatter for statsminister Kjell Magne Bondevik. Hans Kristian Amundsen skrev flere taler for Jens Stoltenberg, også talene etter terrorangrepet i 2011.

I bøkenes verdenDet kan tenkes mange eksempler på personer som har interessante liv å fortelle om, eller interessante meninger å framføre, men som ikke har tid eller evner til selv å skrive det ned. Det mest prominente norske eksempelet er trolig Egil Helle, som sto bak det meste av teksten i Einar Gerhardsens erindringer i fem bind. Idrettsbiografier er også oftest skrevet av andre enn den forfatterkrediterte hovedpersonen. For eksempel ble Hjalmar «Hjallis» Andersens to bøker på 1950-tallet skrevet av journalisten Alf Borge. David Lagercrantz skrev det meste av Zlatan Ibrahimović' selvbiografi Jeg er Zlatan. 
I historisk sammenheng er det verdt å nevne Alexandre Dumas d.e., som overlot mye av det praktiske skrivearbeidet til andre etter å ha utarbeidet et sujett for historien (se også kollektivpsevdonym).

HalvanonymtLike vanlig er det at kjente personer skriver sine erindringer i samarbeid med, eller at de forteller til. 

Nils Arne Eggens bok Godfoten er skrevet «i samarbeid med Sverre M. Nyrønning»;
Arne Næss' bok Livsfilosofi er skrevet «med Per Ingvar Haukeland», slik de fleste av Næss' populærbøker har en medforfatter.


== Eksterne lenker ==
Ordsmia i Dagbladet har forslag til norske navn på det engelske ghost writer.
Skyggeskriver; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)