jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Raymond Kurzweil

Dr. Raymond Kurzweil (født 12. februar 1948) er en amerikansk pionér innen datateknologien; OCR (optisk gjenkjenning av tegn), tekst-til-tale syntese, talegjenkjenning og elektroniske musikk-keyboards. Han er forfatter av flere bøker om kunstig intelligens, helse, teknologisk singularitet og transhumanisme.  I 1970 tok han en Bachelor's grad ved Massachusetts Institute of Technology.
Kurzweil kom inn i National Inventors Hall of Fame. Han har fått Lemelson-MIT Pris på 500 000 USD, som er USAs største utmerkelse innen oppfinnelser og innovasjon. Videre har han fått National Medal of Technology i 1999, som er USAs høyeste utmerkelse innen teknologi. Han har fått en rekke andre utmerkelser, bl.a. er han æresdoktor ved 15 universiteter.
I desember 2004 fikk Kurzweil plass i styret til Singularity Institute for Artificial Intelligence.
Det Kurzweil er best kjent for er hans interesse for, og kunnskap om, hvordan teknologi endrer livet til mennesker på jorden, samt hans dyktighet når det gjelder å få spredd disse kunnskaper. Dette gjør han både gjennom bøker, og ikke minst gjennom artikler på internett. Hans syn på enkelte sider ved og transhumanisme er sterkt omdiskutert.


== Bibliografi ==
The Age of Intelligent Machines (1990)
The 10% Solution for a Healthy Life (1994)
The Age of Spiritual Machines: When Computers Exceed Human Intelligence (2000)
Fantastic Voyage: Live Long Enough to Live Forever (2004)
The Singularity is Near (2005)
Transcend: Nine steps to living well forever (2009)Kurzweil er også medforfatter til boken Are We Spiritual Machines? Ray Kurzweil vs. the Critics of Strong A.I. (2002)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ray Kurzweil – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Raymond Kurzweil på Internet Movie Database 
(fr) Raymond Kurzweil på Allociné 
(en) Raymond Kurzweil på AllMovie 
(en) Raymond Kurzweil hos The Movie Database 
(en) Raymond Kurzweil på Discogs 
(en) Raymond Kurzweil på MusicBrainz 
(en) Biografi
(en) KurzweilAI.net; en stor ressurs, som inkluderer noen av hans bøker (gratis)
Avicenna

Avicenna (latin) (persisk: Abu Ali Husain ebn Abdallah Ebn-e Sina eller Ibn Sina, født ca 980 i Afshāna ved Bukhara, død juni 1037 i Hamadan) var en persisk astronom, filosof og poet. Han var fra byen Bulkh. Han ble en verdenskjent muslimsk vitenskapsmann, medisiner og filosof. Avicenna er kjent for sine tolkninger av Aristoteles og nyplatonikerne, og for de medisinske metodene han har brukt. Hans skrifter om medisin kalles fortsatt for Medisinens Kanon, og blir stadig lest og referert til, spesielt når det gjelder diagnostisk observasjon. Hans filosofi og lære var pensum på flere europeiske universiteter helt fram til 1800-tallet. Han er gravlagt i Hamadan (gammelpersisk Hagmatana) i Iran.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Avicenna – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mentawaiøyene

Mentawaiøyene er en øygruppe utenfor vestkysten av Sumatra på Indonesia. Den største av de fire øyene i gruppen er Siberut (4030 km). De andre øyene Sipura, Nord-Pagai (Pagai Utara) og Sør-Pagai (Pagai Selatan). Øyene ligger parallelt til Sumatras kyst ca. 150 km ute i Indiahavet. Havstykket imellom heter Mentawaistredet.
Mentawaiøyene er del av provinsen Sumatera Barat (Vest-Sumatra). De er blitt populære reisemål blant surfere.
Den 26. desember 2004 ble øyene rystet av en det sterke undersjøiske jordskjelv som hadde sitt episenter ikke langt unna, og ble også rammet av en tsunami utløst av skjelvet. (Se Jordskjelvet i Indiahavet 2004). 
Forskyvningene i jordskorpen skal ha hevet øyene inntil to meter.
Mentawai-folket ble kjent for et norsk publikum gjennom NRK-serien Den store reisen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mentawai Islands Regency – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Siberut

Siberut er den største av Mentawaiøyene i Indonesia, og ligger vest for Sumatra i Indiahavet.  Den er det viktigste hjemsted for mentawaifolket, og er dekket av tropisk regnskog. Til tross for at hele øya er naturpark, har den vært utsatt for noe trehogst. Øya tilhører provinsen Vest-Sumatra.
Øya er kjent for noen apearter, som klossgibbon, langur, mentawailangur og mentawaimacaque.
Den 26. desember 2004 ble øya rystet av et sterkt undersjøisk jordskjelv som hadde sitt episenter ikke langt unna, og ble også rammet av en tsunami utløst av skjelvet. (Se Jordskjelvet i Indiahavet 2004). 
Forskyvningene i jordskorpen skal ha hevet øya inntil to meter.


== Eksterne lenker ==
(en) Siberut – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Phi Phi

Phi Phi-øyene (เกาะ พีพี) er en gruppe små øyer i Thailand, i Phang Nga-bukten mellom den meget større øya Phuket og Krabi på fastlandet. De tilhører administrativt Krabi-provinsen.
Ko Phi Phi Don («ko» betyr «øy») er den største i øygruppen, og er den eneste som har fast befolkning. Den nest største øya, Ko Phi Phi Lee (eller Ko Phi Phi Ley), har imidlertid sandstrender som ofte besøkes av turister. Øyene ligger i et av Thailands best utviklede turistområder for badende og dykkere.

Fra 1970-tallet og noen år fremover var Phi Phi-øyene en backpackerhemmelighet. I de senere år har øyene blitt en del av masseturismen i Thailand. Det stedet på øyene (Koh Phi Phi Don) der det er mest turisme, er i området rundt byen Ban Ton Sai, der hovedhavnen for større båter ligger på Ao Ton Sai som vender mot sør.
Andre steder er mindre utbygd og mer «autentiske». Phi Phi er betraktelig mindre utbygd og «masseturistifisert» enn Krabi, Phuket og Koh Samui.
Den 26. desember 2004 ble øygruppen rammet av tsunamier utløst av en rekke undersjøiske jordskjelv langs en linje fra vest for Sumatra til Andamanøyene.


== Eksterne lenker ==
(en) Ko Phi Phi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Car Nicobar

Car Nicobar (eller Pu, som den kalles på det stedlige språk) er den nordligste av Nikobarene, som i sin tur er den sørligste delen av det indiske forbundsterritoriet Andamanene og Nikobarene. Den ligger 9° 10' N, 92° 45' Ø og har en størrelse på 127 km². Selv om dette er mindre enn 7% av Nikobarøyenes samlede landmasse, er
29145 (2001), over halvparten, av øyenes befolkning bosatt der. Det er 16 landsbyer på øya. Den største er Malacca (4314 innbyggere).
Car Nicobar ligger 750 km fra episenteret for jordskjelvet i Indiahavet den 26. desember 2004, og de påfølgende tsunamiene rammet øya med stor kraft. Øyenvitner beskrev bølgen som omkring ni meter høy. Antall dødsofre var meget høyt.
Ulrich von Jungingen

Ulrich von Jungingen (født omkring 1360 formodentlig i Burg Hohenfels, falt 15. juli 1410) ble i 1407 enstemmig valgt til etterfølger etter sin bror Konrad von Jungingen som Den tyske ordens stormester. Han førte ordensstatens hær i slaget ved Tannenberg (1410), hvor han falt sammen med de fleste av ordenens riddere.
Ulrich von Jungingen ble beskrevet som dydig og dyktig, en klassisk ridder etter middelalderens idealer. Han ga bevisst avkall på å benytte seg av overraskelsesmomentet i begynnelsen av slaget, og angripe fienden før de kunne forberede seg til slaget. Han lot tvert imot den polsk-litauiske konge Ladislaus II Jagiello overbringe to sverd, noe som blant riddere tradisjonelt gjaldt som oppfordring til strid.


== Eksterne lenker ==
 (en) Ulrich von Jungingen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Simeulue

Simeulue er en øy utenfor vestkysten av provinsen Aceh på Sumatra i Indonesia. Det bor om lag 70 000 på øya.
På grunn av avstanden til Sumatra har øya vært uberørt av kamphandlingene mellom separatister og regjeringsstyrker der. Beholkningen er beslektet med øyboerne på Nias noe lenger mot sørøst. De snakker «ulau» (også kalt «simeulue»), som er et annet språk enn det som ellers tales i Aceh. Storparten av befolkningen er muslimer. Simeule er et eget fylke, og administrasjonssetet er i byen Sinabang. Andre småbyer er Sibigo, Sigulai og Lamame. Øya har turistindustri basert på surfing i bølgene fra Indiahavet, men livnærer seg ellers av fisking, kokosnøtter og dyrking av kryddernellik.


== Jordskjelvkatastrofen 2004 ==
 
Om morgenen den 26. desember 2004 ble øya først rammet av det verste jordskjelvet i verden på 40 år, og noen minutter senere av en stor tsunami utløst av dette og påfølgende jordskjelv. Det første og kraftigste undersjøiske jordskjelvet, med en styrke på 9,0, hadde sitt senter i havet noen få km nesten rett nord for Simeulue. Jamfør kartet: Den sørligste markeringen er over dette hovedskjelvet, og øya rett sønnenfor er Simeulue. 
De materielle ødeleggelsene var meget store, men ettersom befolkningen hadde fått overlevert erindringene fra en tsunami i 1907, visste mange å løpe opp i høyden da jordskjelvet kom. Kanskje var det bare fem som omkom. 
Den 28. desember 2004] kl. 03.10 om natten ble øya rystet av et etterskjelv på styrke 5,7. Hyposenteret var 24 km direkte under øya. 
Den 1. januar 2005 kl. 08.55 opplevde øya nok et jordskjelv, også det på styrke 5,7. Hyposenteret var 26 km direkte under øya.
Aberaeron

Aberaeron er en kystby i Ceredigion i Wales. Den ligger ved elven Aeron og Cardiganbukten, og er administrasjonsby for grevskapet. 
Byen ble planlagt og grunnlagt i 1805 av Alban Thomas Jones, og er en av de første planlagte byer i Wales. Jones hadde arvet en stor sum, og brukte omkring 150 000 pund på å anlegge en pir ved Aerons munning. Georgiansk arkitektur er et dominerende trekk i bybildet. 
Aberaeron har blitt kjent for honningproduksjon, og man får blant annet kjøpt en spesielle honningiskrem som ikke finnes andre steder. Det er en utstilling i byen om honningbier.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Aberaeron – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Adelbert von Chamisso

Adelbert von Chamisso (født 30. januar 1781 på slottet Boncourt, Frankrike, død 21. august 1838 i Berlin; opprinnelig Louis Charles Adélaïde de Chamisso) var en franskfødt prøyssisk naturforsker og romantisk dikter.


== Liv ==
Adalbert ble født som fjerde sønn av grev Louis Marie de Chamisso på familiens stamsete, slottet Boncourt i Champagne-provinsen. I 1790 mistet familien alt og flyktet i likhet med tallrike andre franske adelige hals over hode fra den franske revolusjonen til Preussen. I 1796 ble Adalbert pasje hos dronning Louise av Preussen i Berlin. Fra 1798 til 1807 avtjente han sin militærtjeneste som prøyssisk offiser.
Fra 1804 utga han de grønne almanakker sammen med sine venner i den romantiske dikterkretsen Nordsternbund. Til denne kretsen hørte Julius Eduard Hitzig, Friedrich de la Motte Fouqué, Karl August Varnhagen von Ense og Friedrich Wilhelm Neumann. Fra 1809 til 1815 oppholdt han seg i Frankrike og Sveits, deretter igjen i Berlin.
I årene mellom 1815 og 1818 deltok han på en jordomseiling med briggen Rurik. Ekspedisjonen var under kommando av Otto von Kotzebue og var finansiert av den russiske skattkansleren grev Romanzow. I Rurik utforsket de Stillehavet, og de hadde som mål å finne den legendariske nordøstpassasjen. Chamisso er kjent for å ha kartografert store deler av kysten i Alaska, forfattet en flora over området (en øy her er oppkalt etter ham) og beskrivet eskimoenes levevis. Han publiserte også etnografiske beskrivelser fra Ratak-kjeden på Marshalløyene. 
1819 ble han direktør for de botaniske haver i Berlin.
Hans grav finnes på gravlundene ved Halleporten i Berlin-Kreuzberg. I nærheten ligger den etter ham benevnte Chamissoplatz.


== Verker ==
Adelberts Fabel, 1806
Fortunati Glückseckel und Wunschhütlein, 1806
Peter Schlemihls wundersame Geschichte, 1813
Bemerkungen und Ansichten einer Entdeckungsreise, 1821
Hrsg. Der deutsche Musenalmanach, seit 1832 (zus. mit Gustav Schwab)
Reise um die Welt in den Jahren 1815-1818 (Tagebuch), 1836
Über die Hawai'sche Sprache, 1837


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Adelbert von Chamisso – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Adelbert von Chamisso – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Adelbert von Chamisso på Internet Movie Database 
(sv) Adelbert von Chamisso i Svensk Filmdatabas 
(fr) Adelbert von Chamisso på Allociné 
(en) Adelbert von Chamisso på Discogs 
(en) Adelbert von Chamisso på MusicBrainz 
(en) Adelbert von Chamisso på Spotify 
(de) http://gutenberg.spiegel.de/autoren/chamisso.htm—Tekster på Prosjekt Gutenberg
(de) http://humboldt.mpiwg-berlin.mpg.de/Chamisso1_LISE/index_en.html—Faksimile av gesammelten Werke (her: Gedichte) i Proyecto Humboldt-ES/DE
(de) http://humboldt.mpiwg-berlin.mpg.de/Chamisso2_LISE/index_en.html—Faksimile av gesammelten Werke (her: Reisebeschreibung) i Proyecto Humboldt-ES/DE
SEFO

De særskilte etterforskningsorganene (SEFO) var en norsk ordning for etterforskning av embets- og tjenestemenn i politi- og lensmannsetaten og påtalemyndigheten anmeldt for straffbare forhold i tjenesten. I SEFO deltok også polititjenestmenn, dog i mindretall.Ordningen med SEFO trådte i kraft 1. januar 1988. Siktemålet var å oppnå en effektiv og uhildet etterforsking i saker hvor det var mistanke om at embets- eller tjenestemenn i politiet eller påtalemyndigheten hadde begått straffbare forhold i tjenesten.Ved lov 12. juni 1987 nr. 53 fikk Kongen myndighet til å bestemme at etterforskingen skulle ledes av særskilte etterforskingsorganer i saker hvor embets- eller tjenestemenn i politiet eller påtalemyndigheten var anmeldt for å ha begått en straffbar handling i tjenesten (straffeprosessloven § 67 sjette ledd). Videre skulle det særskilte etterforskingsorganet lede etterforskingen i saker hvor det var påtalemyndigheten som fant grunn til at det ble iverksatt etterforsking mot en av politiets eller påtalemyndighetens embets- eller tjenestemenn for straffbart forhold i tjenesten, eller når en mistenkt selv begjærte etterforsking. I visse nærmere angitte tilfeller skulle SEFO iverksette etterforsking, selv om det ikke var grunn til mistanke om straffbar handling.
Forut for opprettelsen av SEFO var det ingen særskilte ordninger eller instruks for behandling av anmeldelser eller saker som gjaldt mistanke om straffbare handlinger begått i tjenesten av ansatte i politiet eller påtalemyndigheten. Det eneste unntaket var anmeldelser som gjaldt ulovlig maktbruk, hvor det i 1981 ble gitt retningslinjer fra Riksadvokaten. Saker av denne typen skulle oversendes statsadvokaten i Eidsivating og styres direkte derfra, og ansvaret for oppfølgingen var tillagt to spesielt utpekte statsadvokater. Disse skulle deretter velge ut tjenestemenn, enten fra politikamrene eller Kripos, som fikk i oppdrag å etterforske saken og avgjøre om det utover dette var nødvendig å legge sakens behandling til et annet politikammer. Kun voldssaker vurdert som alvorlige ble etterforsket av et settepolitikammer.
SEFO-ordningen ble erstattet av Spesialenheten for politisaker 1. januar 2005.


== Referanser ==
ISBN

ISBN er en forkortelse for International Standard Book Number (Internasjonalt standardboknummer). ISBN er et ofte brukt system for identifisering av bøker og er beregnet for kommersiell bruk. I ISBN-systemet har hver boktittel en egen unik ISBN-kode for hver variasjon eller utgave av boken. ISBN-systemet ble skapt i Storbritannia i 1966 og ble en internasjonal standard (ISO 2108) i 1970. ISBN-koden besto da av ni sifre og ett kontrollsiffer og kalles også for ISBN-10.
Norge tok i bruk ISBN i 1971.


== Flere medietyper ==
ISBN kan brukes til publikasjoner uavhengig av fysisk format. Det betyr at det også benyttes til lydbøker og visse typer DVD og internettdokumenter. Nummeret er frivillig, men distributører og bokhandlere vil som regel kreve at publikasjonen har ISBN. 
ISBN kan brukes selv om publikasjonen ikke utgis med salg for øye. Det er heller ikke noe krav om at forlaget skal være offisielt registrert.
Tilsvarende identifikatorer: International Standard Serial Number (ISSN), er brukt for periodiske publikasjoner slik som magasiner og tidsskrifter,
og International Standard Music Number (ISMN), er brukt for musikktrykk og noter (ikke lydopptak).


== Tretten siffer ==
Som en tilpasning til EAN-systemets trettensiffers kode for merking av varer fikk ISBN fra og med 1. januar 2007 et tresifret prefiks (978 eller 979). ISBN-koden fikk nå tolv sifre og ett kontrollsiffer (ISBN-13) på samme måte som EAN 13. Nummeret etter prefiks er delt opp i fire siffergrupper:

Lands- eller gruppenummer (for eksempel 82 for Norge, 0 eller 1 for engelskspråklige land (Storbritannia, USA, Canada, Australia, ...), 2 for franskspråklige land (Frankrike, Canada, ...), 3 for tyskspråklige land (Tyskland, Østerrike, Sveits, ...)).
Utgivernummer/forlagsnummer. Store forlag har vanligvis utgivernummer med få siffer, noe som gir rom for mange tittelnummer. Små forlag har lange utgivernummer, og bare rom for 10 eller 100 tittelnummer.
Tittelnummer eller produksjonsnummer; unikt for hver ny utgave av en bok. (Ikke for nye opplag).
Kontrollsiffer som bestemmer om foregående sifre er riktig sammensatt. Dette er regnet ut som en veid sum av de andre sifrene. 10- og 13-siffers ISBN benytter forskjellig vekttall for sifrene og ISBN-10 regnes mod 11. Kontrollsifferet for ISBN-10 kan anta verdier fra 0 til 9 samt X, mens for ISBN-13 er kontrollsifferet i området fra 0 til 9.Siffergruppene er adskilt med bindestrek eller mellomrom. Dette er strengt tatt ikke nødvendig fordi siffergruppene er laget med innledningstegn på en slik måte at ingen koder begynner på samme måte. Gruppene har ingen fast størrelse. På samme som at land/språk med stor bokproduksjon får kortere lands-/gruppenummer enn de med liten produksjon, vil også store forlag få kortere utgivernummer. 
Et ISBN med 10 sifre kan konverteres til et ISBN med 13 sifre. Det får da 978 som prefiks, ni sifre fra det gamle nummeret og et nytt kontrollsiffer.  


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) ISBN – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
ISBN-kontoret i Norge
ISO 2108:2005 på www.iso.org
ISO 2108:2005 på Standard Norge
Sigma

Denne siden er om den greske bokstaven. Se også Sigma Corporation.Sigma (stor bokstav Σ, liten bokstav σ, eventuelt ς) er den attende bokstaven i det greske alfabetet. Når bokstaven er på slutten av et ord og ordet ikke er i store bokstaver, blir sluttformen (ς) brukt.
I middelalderen ble «måneformet sigma», som ser ut som en C, ofte brukt (stor: Ϲ, liten: ϲ). Det kan av og til bli sett i inskripsjoner, for eksempel i gresk-ortodokse kirker, hvor for eksempel hele Guds kreasjon kan bli tiltalt med ordet KOCMOC (kosmos), som i nå-og-klassisk-mer-standard gresk ville bli ΚΟΣΜΟΣ
Hammer (geografi)

En hammer (også fjellhammer eller berghammer) er en bratt, henimot loddrett, bergvegg eller knaus. En rekke navn på byer og gårder i Norge er avledet av hammer, eksempelvis Hamar, Lillehammer, Fjellhamar, Hammerfest, Hammeren, Hamre, Hundhammeren og Vikhammer. Det finnes også kombinerte terrengnavn som Åshammer, Hammerfoss og Hammernes.
Enkelte hamrer har fått egne navn, som for eksempel Halls hammer.
Ettersom stedsnavn er vanlig som etternavn i Norge, er navnekombinasjoner med hammer relativt vanlig.


== Referanser ==
Sva

Sva (fra norrønt svað, «glatt sted») er et bart fjell- eller steinparti. I moderne norsk brukes ofte ordet svaberg. Svaberg ble for det meste dannet på slutten av siste istid, da den ofte mer enn tusen meter tykke innlandsisen som dekket Skandinavia for mer enn ti tusen år siden, smeltet bort på relativt få tiår. 
Sva er ikke slipt og polert av selve isen, slik det stundom blir forklart, men derimot av enorme mengder smeltevann under isen.  Dette vannet var fylt med sand, grus og stein som slipte på fjellet, og også dannet jettegryter. Ofte kom smeltevannet med enormt trykk ut av åpninger i isen, og lagde, tildels dype, smeltevannrenner, som nesten alltid opptrer sammen med svaberg.
Hvordan overflaten på et sva ser ut vil variere etter hvordan kvaliteten og strukturen i fjellet er. Harde dypbergarter som granitt og syenitt kan slipes til jevne og glatte flater, og kan gjerne danne hvalskrottskjær. Sva av metamorfe bergarter blir mer ujevne. 
Et sva har ofte skuringsstriper som viser hvilken vei isen har beveget seg. I noen tilfelle kan det være skuringsstriper i flere retninger fordi isen skiftet bevegelsesretning mot slutten av istiden.  Skuringsstripene er laget av stein som var frosset fast i selve isen, og ikke av sand- og grusblandet vann.
Store sva er lett tilgjengelige i kommunene Gjerstad, Nissedal og Drangedal. Bukkesvåna og Kobbersvåna er et besøk verdt. Ordet svå er flertall av sva på den lokale dialekten.
Innen fjellklatring brukes sva om et glatt fjellparti som er mindre enn 90 grader bratt (loddrett).
Harvey Williams Cushing

Harvey Williams Cushing (født 8. april 1869 i Cleveland, Ohio, død 8. oktober 1939 i New Haven, Connecticut) var en amerikansk lege (nevrokirurg) og en pioner innen for hjernekirurgi. Han betraktes av mange som «nevrokirurgiens far», sammen med professor eremitus Gazi Yaşargil.


== Referanser ==
Jan Gösta Waldenström

Jan Gösta Waldenström (født 17. april 1906, død 1. desember 1996) var en svensk lege og spesialist i indremedisin. Han beskrev en rekke sykdommer og tilstander som bærer hans navn. Blant disse er:

Waldenströms sykdom
Waldenströms hepatitt
Waldenströms hyperglobulinemi
Waldenströms macroglobulinemi
Waldenströms syndrom
Waldenströms test
Waldenströms uveoparotitt


== Referanser ==
Beta

Beta (Β, β) er den 2. bokstaven i det greske alfabetet. Beta er et mye brukt mål i finansteori. Den gir uttrykk for en aksjes samsvariasjon med en markedsindeks. Formelen er som følger: Cov(Ri,Rm)/Var(Rm).
Minuskelen beta har en overflatisk likhet med den tyske ß (dobbelt-s); disse bør ikke forveksles.
Beta brukes og i sammenheng med prototyper av datavare.
Gamma

Gamma (Γ, γ) er den 3. bokstaven i det greske alfabetet.
Den hadde i det joniske tallsystemet tallverdi 3.
Gamma har gitt opphav til både C, c og G, g i det latinske alfabetet og til Г, г i det kyrilliske alfabetet.
I gresk brukes gamma alene til å betegne en frikativ g-lyd (foran bakre vokaler) eller en j-lyd (foran fremre vokaler), men også for å betegne ng-lyd (agma): ”γγ” uttales /ŋg/ og ”γκ” uttales /ŋk/.
Den felles bokstaven γ brukes innen atomfysikken for å betegne en gammapartikkel, d.v.s. et energirikt foton.


== Se også ==
Gammastråling
Taipei 101

Taipei 101 (臺北 101, Taipei Financial Center) ligger i Taiwans hovedstad Taipei, nærmere bestemt i bydelen Xinyi. Offisielt ble bygget åpnet 31. desember 2004 av president Chen Shui-bian, som var borgermester i byen da byggingen startet i 1988, men et kjøpesenter som dekker fem etasjer ble åpnet allerede året før. Bygningen har totalt 106 etasjer, men har fått navnet fordi kun 101 av etasjene befinner seg over bakkenivå.
Taipei 101 er sannsynligvis den teknologisk mest avanserte skyskraperen som noen gang er blitt konstruert. Bygningen har fiberoptiske kabler og satellittilkobling til Internett, noe som muliggjør hastigheter opp mot 1 gigabyte pr. sekund.
Toshiba har levert verdens to raskeste heiser som har en topphastighet på 1 008 meter pr. minutt, noe som tilsvarer 63 km/t, slik at det tar under 39 sekunder å gjøre unna 84 etasjer. Bygningen er i tillegg ekstra godt sikret mot jordskjelv og tyfoner. Det er bl.a. montert en 800 tonn tung stålkule mellom 87. og 92. etasje, som svinger motsatt vei av bygningen. Kulen er 5,5 meter i diameter. 
Totalt bygningsareal er 420 000 m²; 240 000 m² kontorplass, 77 500 m² for butikker og 73 000 m² for parkeringsplasser. Det er til sammen 34 heiser. Bygningen har et underjordisk parkeringsanlegg med plass til 1 800 biler og 2 000 scootere. 
Da tyfonen Soudelor i august 2015 passerte over Taiwan satte Taipei 101 ny svaierekord på 100 cm.


== Se også ==
Liste over skyskrapere


== Eksterne lenker ==
(zh) Offisielt nettsted 
(en) Taipei 101 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 台北101 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons