jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mediekompasset

Mediekompasset (tidligere Avis i Skolen) er et utdanningsprosjekt som ble etablert i 1970 av Norske Avisers Landsforening, som i dag heter Mediebedriftenes Landsforening (MBL).
Avis i Skolen var både en undervisningsmetode og et middel i undervisningen til å øke elevenes kunnskaper og interesser for nyhetsstoff.
Målet var å øke interessen for og bruken av aviser blant barn og unge i grunnskolen og de videregående skolene. En ønsket også å gjøre unge vant til å lese avis, og det ble oppfordret til å bruke avis som hjelpemiddel i undervisningen.
De fleste MBL-medlemmene har en egen Avis i Skolen-kontaktperson som er ansvarlig for tiltak i egen avis.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Yep Kramer

Yep Gerardus Kramer (født 15. november 1957) er en tidligere nederlandsk skøyteløper. Han er far til skøyteløperne Sven Kramer og Brecht Kramer som også har deltatt i nasjonale senior-mesterskap på skøyter.
Yep Kramer måtte i hele sin karriere finne seg i å komme i skyggen av sine landsmenn Hilbert van der Duim, Frits Schalij og Hein Vergeer. Kramers beste plassering i internasjonale mesterskap var en 2.-plass i allround-EM 1983, som ble vunnet av Hilbert van der Duim.
Etter avsluttet hurtigløpskarriere deltok Kramer i mange år i den nederlandske marathon-serien. I 1997 deltok han i Elfstedentocht og kom på en god 8.-plass. Dette løpet ble vunnet av Henk Angenent.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Yep Kramer – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Yep Kramer – Olympics.com 
(en) Yep Kramer – Olympic.org 
(en) Yep Kramer – Olympedia 
(en) Yep Kramer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Yep Kramer – Speedskatingbase.eu 
(en) Yep Kramer – SpeedSkatingNews.info 
(en) Yep Kramer – SpeedSkatingStats.com 
(en) Yep Kramer – CycleBase
Albertbreen

Albertbreen er en isbre på Svalbard. Den er en liten isbre vest for Liefdefjorden, mellom Siktefjellet, Högeloftet og Fotkollen, nord på Haakon VII Land.


== Referanser ==
Albrechtbreen

Albrechtbreen er en isbre på Edgeøya på Svalbard. Den er den nordligste av utløperne fra Edgeøyjøkulen. Hovedbrefronten ligger rundt tre kilometer innenfor Blåbukta, mens en mindre brefront ligger mot Blåbuktdalen i nordvest.
Breen har navn etter George Albrecht, leder av Bremens geografiske selskap i Tyskland.


== Referanser ==
Miljødepartementet (Sverige)

Miljödepartementet er et svensk departement som ble opprettet 1. januar 1987 som Miljö- och energidepartementet.  Den 15. mai 1990 ble energisaken overført til Industridepartementet, og Miljö- och energidepartementet skiftet navn till Miljödepartementet. Fra 1. desember 1991 til 31. desember 1994 het departementet Miljö- och naturresursdepartementet. Fra 1. januar 1995 til 31. desember 2004 het det igjen Miljödepartementet. Den 1. november 2004 skiftet det navn til Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet. Da Regjeringen Reinfeldt overtok regjeringsmakten ble det bestemt at navnet skulle endres fra 1. januar 2007. Da het departementet for tredje gang Miljödepartementet. Etter at Stefan Löfvens første regjering  tiltrådte skiftet det igjen navn 1. januar 2015 til det opprinnelige Miljö- och energidepartmentet.
Da Ulf Kristerssons regjering tiltrådte i oktober 2022, kunngjorde den at Miljödepartementet ville legges ned og legges under Næringsdepartementet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Miljö- och samhällsbyggnadsdepartementet
«Det gröna folkhemmet»
Muddy Waters

McKinley Morganfield, bedre kjent som Muddy Waters, (født 4. april 1913, død 30. april 1983) var en amerikansk bluesmusiker som har øvd stor innflytelse på musikken i det 20. århundre. Han har dessuten spilt en sentral rolle i utviklingen av Chicago-blues.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han ble født i Issaquena County i Mississippi. Kallenavnet fikk han allerede i barndommen fordi han stadig lekte i søla (mud). I ungdommen lærte han seg først å spille munnspill, siden gitar, og fra 17-årsalderen underholdt han på fester med sanger av Son House og Robert Johnson, to svært populære musikere på den tiden. I 1941 spilte han med showet til Silas Green. De neste årene drev han en «juke joint», der han omsatte hjemmebrent og opptrådte.


=== Karriere ===
I 1941 kom Alan Lomax til området for å gjøre opptak av country blues fra området til Kongressbiblioteket. Waters fikk spille inn noen sanger, og enda flere sommeren 1942. I 1943 reiste han nordover til Chicago for å bli profesjonell musiker. Der ble han hjulpet inn i miljøet av Big Bill Broonzy, som lot ham åpne showene sine. I 1945 fikk Waters sin første elektriske gitar. De neste tre årene var Waters med i bandet på innspillinger med Sunnyland Slim og spilte inn en del sanger selv, uten at de ble utgitt, før han ble populær med sangene «I Can't Be Satisfied» og «I Feel Like Going Home» i 1948, og like etter, med sitt signaturnummer «Rollin' Stone».
I 1952 gjorde Waters innspillinger med Little Walter Jacobs på munnspill, Jimmy Rogers på gitar, Elga «Elgin Evans» Edmonds på trommer, Otis Spann på piano, Big Crawford på bass; selv sang han og spilte gitar. De spilte inn en rekke bluesnumre gjennom de tidlige 1950-årene: «Hoochie Coochie Man», «I Just Want to Make Love to You» og «I'm Ready». Waters ble den dominerende skikkelsen i Chicagos bluesverden ved siden av Howlin' Wolf med et band som blant andre omfattet gitaristen Hubert Sumlin.
I 1958 reiste Waters til England,og han forlot USA til fordel for England i 1972. På 1970-tallet spilte han med blant andre Johnny Winter og The Band (The Last Waltz), James Cotton, Cary Bell og Jerry Portnoy.
Waters døde av Hjerteinfarkt i 1983. Hans innflytelse på blues, rhythm and blues, rock and roll, folk, jazz og country er betydelig. I 1980 ble han valgt inn i Blues Hall of Fame, i 1987 i Rock and Roll Hall of Fame, og i 1992 ble han hedret med en Grammy Lifetime Achievement Award.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Muddy Waters – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Muddy Waters på Internet Movie Database 
(sv) Muddy Waters i Svensk Filmdatabas 
(fr) Muddy Waters på Allociné 
(en) Muddy Waters på AllMovie 
(en) Muddy Waters hos The Movie Database 
(en) Muddy Waters på Discogs 
(en) Muddy Waters på Discogs 
(en) Muddy Waters på Discogs 
(en) Muddy Waters på MusicBrainz 
(en) Muddy Waters på Spotify 
(en) Muddy Waters på Songkick 
(en) Muddy Waters på Genius — sangtekster 
(en) Muddy Waters på AllMusic 
(en) Muddy Waters på AllMusic 
Muddy Waters på Facebook
Romanias fylker

Județer (som kan oversettes til norsk som fylker) er geografisk-administrative enheter i Romania. 


== Lister over județer ==
I 2003 hadde Romania totalt 41 județer, samt et byområde med sidestilt status, som følger: 


== Historiske județer ==


=== Sammenslått eller gitt nytt navn ===
Baia –  sammenslått med Neamț
Câmpulung – sammenslått med Suceava
Caraș – sammenslått med Severin, nytt område Caraș-Severin
Covurlui – gitt nytt navn Galați
Ciuc-Trei Scaune – gitt nytt navn Kovászna
Dorohoi – sammenslått med Botoșani
Făgăraș – sammenslått med Brașov
Fălciu – sammenslått med Vaslui
Ialomița – delt mellom Ialomița og Călărași
Muscel – sammenslått med Argeș
Odorhei – gitt nytt navn Hargita
Putna – gitt nytt navn Vrancea
Rădăuți – sammenslått med Suceava
Râmnicu Sărat – delt mellom Vrancea, Buzău og Brăila
Roman –  sammenslått med Neamț
Romanați – sammenslått med Olt
Severin – sammenslått med Caraș til Caraș-Severin
Someș – delt mellom Maramureș, Cluj, Sălaj og Bistrița-Năsăud
Târnava Mică – delt mellom Brașov, Sibiu og Mureș
Târnava Mare – delt mellom Brașov, Sibiu og Mureș
Tecuci – delt mellom Galați, Bacău og Galați
Timiș-Torontal – gitt nytt navn Timiș
Turda – sammenslått med Alba
Tutova – sammenslått med Vaslui


=== Tapt under 2. verdenskrig ===


==== Til Bulgaria ====
Caliacra
Durostor


==== Til Ukraina ====
Cernăuți
Cetatea Albă
deler av Hotin
Ismail
Strojineț


==== Til Moldova ====
Bălți
Cahul
Orhei
deler av Hotin
Lăpușna
Soroca
Tighina


== Se også ==
Liste over byer i Romania
Liste over kommuner i Romania
Rik Mayall

Richard Michael «Rik» Mayall (født 7. mars 1958 i Harlow i Essex i England, død 9. juni 2014 i Barnes) var en engelsk komiker og skuespiller. Han var kjent for sitt samarbeid med komikeren Adrian Edmondson, og var en av pionérene innen den alternative komedien tidlig på 1980-tallet.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Da han var tre år gammel  flyttet Rik Mayall sammen med foreldrene til Redditch i Worcestershire, der han tilbrakte resten av barndommen. Begge foreldrene  underviste i drama, og Rik var ofte med i foreldrenes skuespill. Han studerte selv drama ved Universitetet i Manchester.


=== Skuespiller ===
Han ble kjent gjennom opptredener i The Comedy Store sammen med Edmondson fra 1980. De opptrådte som «The Dangerous Brothers» («De farlige brødrene»), et par naive og lovløse våghalser, de utførte komiske stunts på scenen og satte ofte fyr på hverandre.
Mayall opptrådte for første gang på TV med figuren «Kevin Turvey» i serien A Kick Up the Eighties. Han fikk publikums oppmerksomhet med rollen som sosiologistudenten og Cliff Richard-tilhengeren Rick i The Young Ones i 1982. Serien ble skrevet av Mayall sammen med kompisen Ben Elton og Lise Mayer. Tilleggsmateriell ble skaffet til veie av komiker og skuespiller Alexei Sayle.
Mayall opptrådte også i Filthy, Rich and Catflap sammen med Edmondson og Nigel Planer, og Bottom, igjen med Adrian Edmondson. Hans første arbeid alene var som Alan Beresford B'Stard i situasjonskomedien The New Statesman for Yorkshire Television.
I 1986 oppnådde Mayall en førsteplass på de engelske singellistene da han og hans medspillere fra The Young Ones slo seg sammen med Cliff Richard og spilte inn en ny (og noe utradisjonell) versjon av Living Doll for åpningen til Comic Relief-kampanjen. Mayall spilte Rick en siste gang i det etterfølgende sceneshowet, og han har støttet Comic Relief-saken helt siden den gangen.
Rk Mayall har også opptrådt i filmer, spesielt kan kanskje nevnes Drop Dead Fred, og seks individuelle komediedrama under samlingstittelen Rik Mayall Presents i 1993. Han opptrådte også i sesong 1 av Sorte Orm som «Mad Gerald», i sesong 2 og 4 som «Lord Flashheart», og i spesialepisoden til millenniet Blackadder: Back & Forth som «Robin Hood».
Mayall ble også tildelt rollen som «Gnav» i Harry Potter og De vises stein, og selv om scenene ble spilt inn, ble de klippet bort fra den endelige versjonen av filmen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rik Mayall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rik Mayall på Internet Movie Database 
(sv) Rik Mayall i Svensk Filmdatabas 
(da) Rik Mayall på Filmdatabasen 
(da) Rik Mayall på Scope 
(fr) Rik Mayall på Allociné 
(en) Rik Mayall på AllMovie 
(en) Rik Mayall hos Turner Classic Movies 
(en) Rik Mayall hos The Movie Database 
(en) Rik Mayall hos Behind The Voice Actors 
(en) Rik Mayall på Discogs 
(en) Rik Mayall på MusicBrainz 
(en) Rik Mayall på Encyclopaedia Metallum 
(en) Rik Mayall på Songkick
John Flaxman

John Flaxman (født 6. juli 1755, død 7. desember 1826) var en engelsk billedhugger og tegner. Han var den toneangivende i den britiske nyklassisimen.
Blant hans viktigste verk kan nevnes relieffer og medaljonger som ble tegnet for den berømte poselensprodusenten Wedgewoods. Han er i dag kanskje mest kjent for sine illustrasjoner til Odysseen.
University College Chapel i Oxford har fire marmorarbeider av Flaxman:

et minnesmerke over Matthew Rolleston
et minnesmerke over Sir Robert Chambers 
et minnesmerke over William Jones.
et minnesmerke over Nathan Wetherell


== Referanser ==
M6 Linebacker

M6 Linebacker er et amerikansk selvdrevet luftvernssystem for kort hold, bygget på stormpanservognen M2AODS Bradley. I stedet for TOW-missiler er vognen er bevæpnet med 4 Stinger luftvernmissiler i en launcher på tårnet, samt den vanlige 25 mm maskinkanonen og 7,62 mm mitraljøsen som M2 Bradley har.


== Historie ==
I mars 1995 fikk Boeing en kontrakt av US Army Missile Command for å integrere Stinger på M2 Bradley.  Ni vogner ble levert før november 1997, inkludert en prototyp og åtte produksjonsmodeller.  Disse ble evaluert av 1-44 Air Defense Artillery ved Fort Hood, Texas, og deltok i en større øvelse.  Den amerikanske hæren bestilte så 99 enheter, alle bygget av Boeing.
Linebacker overtok for et tidligere luftvernsystem basert på Bradley, kalt Bradley Stinger Fighting Vehicle (BSFV).  Ulempene med det tidligere systemet var at Stinger-mannskapene måtte ut av vogna for å bruke våpenet.  Linebacker er også bedre integrert i det amerikanske kommando- og kontrollsystemet, og får oppdaterte ildledningsdata i høyere tempo enn BSFV.
Fra sommeren 1998 ble Linebacker gradvis innført i aktive tunge amerikanske divisjoner.
Fra 2003 har Linebacker blitt oppgradert til M2A3 Bradley-standard, blant annet med full digital integrasjon.
Målene for oppgraderingen var å skape et system med høyere ytelse enn forrige Linebacker.  Dette ble kvantifisert som en 140% øking av ildkraft, 30% lavere tap av eget personell, en vesentlig øking av evnen til å bekjempe mål og beskytte manøverstyrkene mot trusler fra helikoptre, droner, kryssermissiler og fly.


=== Konvertering ===
I februar 2005 fikk United Defense (nå BAE Systems Land & Armaments) en kontrakt for å fjerne Stinger-systemene fra 69 av vognene og konvertere dem tilbake til M2A2 ODS Bradley stormpanservogner innen juni 2006. Vognene ble i ettertid aldri konvertert tilbake igjen til M6, og vogntypen har altså ikke eksistert siden 2006. I 2017 vurderte den amerikanske hæren å gjeninnføre luftvern-Bradley-kjøretøy, men man valgte istedet å planlegge for luftvern på Stryker-kjøretøyene (Pansret personellkjøretøy).


== Teknisk ==

Stinger-launcheren er montert på siden av tårnet.  Fire missiler bæres i launcheren, med seks ekstra i mannskapsrommet.
For å hjelpe med avstandsbedømming er en laser avstandsmåler med rundt 10 km rekkevidde montert.  Oppgraderte vogner har også et annen generasjons termisk sikte.
De andre tekniske dataene for M6 Linebacker er de samme som M2 Bradley-variantene de er basert på.


== Varianter ==
M6 Linebacker basert på M2A2 ODS Bradley
M6 Linebacker basert på M2A3 Bradley – bedre termisk sikte, oppdatert kommando- og kontrollsystem


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Federation of American Scientists om Linebacker (engelsk)
Produsentens hjemmeside (engelsk)
GlobalSecurity.org om Linebacker (engelsk)
FM 3-22.1 Manual for Bradley-kjøretøyer (engelsk)
Pyrrhosseier

Pyrrhosseier er en seier hvor resultatet ikke nødvendigvis er verdt kostnaden. Om noen vinner en pyrrhosseier, har de negative virkningene vært større enn den eventuelle gevinsten; man har vunnet en hul seier, eller en seier som er jevngodt med nederlag.Uttrykket stammer fra historien om Pyrrhos av Epirus som i to seire over romerne, første gang i 280 f.Kr. og deretter i 279 f.Kr. under pyrrhoskrigen vant seire som nesten førte til selvutslettelse. Den greske hærføreren hadde færre tap, men romerne hadde større tilgang på menn og deres tap gjorde mindre skade på deres krigsanstrengelser enn seirene til Pyrrhos. Han er ofte sitert som «Enda slik seier og jeg kommer alene tilbake til Epirus», eller «En slik seier til, og jeg er fortapt».En beslektet uttrykk er «å vinne slaget, men tape krigen». Dette uttrykket beskriver en strategi som har dårlig definerte mål, og gir noe framgang i begynnelsen før man får tilbakegang eller taper. Det står i kontrast til en pyrrhosseier hvor målet kan være klart definert, men kostnadene for å oppnå målet er for store.


== Eksempler ==
Slaget ved Hydaspes (326 f.Kr.) mellom Gresk Makedonia og Pauravakongedømmet i India. Hærføreren Aleksander den store vant, men hans soldater nektet å kjempe seg videre i India.
Slaget ved Asculum i 279 f.Kr. Pyrrhus av Epirus og italienske allierte mot romerne.
Turko-Tang-slaget (681).
Slaget ved Kosovo (1389) mellom Serbia og Det osmanske rike.
Slaget ved Malplaquet (1709) under Den spanske arvefølgekrigen.
Det tredje slaget ved Panipat (1761) mellom marathaer og afghanere.
Slaget ved Bunker Hill (1775) under Den amerikanske frigjøringskrigen.
Slaget ved Guilford Court House (1781) under Den amerikanske frigjøringskrigen.
Slaget ved Isandlwana (1879) under Zulukrigen, mellom Det britiske imperiet og Zulu-kongedømmet.
Slaget ved Passchendaele (1917) under Den første verdenskrig.
Slaget ved Kreta (1941) under Den andre verdenskrig.
Slaget ved Santa Cruz-øyene i Salomonøyene (1942) under Den andre verdenskrig.
Vukovar-slaget (1991) under Kroatiakrigen.


== Referanser ==


== Se også ==
Bjørnetjeneste
Pyrrhoskrigen
Mai Bente Bonnevie

Mai Bente Bonnevie (født 15. mai 1936) er en norsk billedkunstner, datter av Christian Fredrik Bonnevie og søster til Jannik Bonnevie. Hun ble utdannet ved John Cass Art School i London, oppnådde en cand.mag fra Universitetet i Oslo, studerte ved Statens Håndverks- og Kunstindustriskole (1957–1958) og Statens kunstakademi (1980–1984). Selv har hun undervist i kunsthistorie ved Oslo Tegne- og Maleskole (1986–1999) og utgitt (m.fl.) boken Et annet språk. Analyser av norsk kvinnelitteratur, Pax forlag (1977). Bonnevie har utført flere utsmykninger i norske rederi og skoler, vært innkjøpt til flere galleri og hatt flere separatutstillinger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bærum kunstforening: Mai Bente Bonnevie
Den finske fortsettelseskrigen

Den finske fortsettelseskrigen ble utkjempet mellom Finland og Sovjetunionen under andre verdenskrig. Krigen var en fortsettelse av vinterkrigen.
Den finske fortsettelseskrigen begynte med sovjetiske bombeangrep mot Finland 25. juni 1941. Finnene kunne imidlertid gå til motangrep, og gjenerobret det karelske neset og Øst-Karelen. Krigen varte til våpenstillstanden 4. september 1944 (på finsk side) og 5. september (på sovjetisk side). Storbritannia erklærte krig mot Finland 6. desember 1941, men deltok ikke aktivt i krigen mot finnene.
Krigen fikk i Finland navnet «fortsettelseskrigen», i betydningen fortsettelse av vinterkrigen. Finland fikk militær støtte fra Tyskland under fortsettelseskrigen, og det tyske bidraget var avgjørende for å forsvare Finland mot de sovjetiske angrepene. 
Finland signerte våpenstillstand med Sovjetunionen 19. september 1944. Den påla blant annet Finland å drive de tyske styrkene ut av landet. Hvis dette mislyktes, skulle sovjetiske styrker gjøre det, noe som ville bety sovjetisk okkupasjon av Finland. Finnene klarte imidlertid å presse ut de tyske styrkene, som trakk seg tilbake gjennom Lappland og inn i Finnmark i den såkalte Operation Nordlicht. Krigen ble formelt avsluttet ved fredsavtalen i Paris i 1947.
Det finske engasjementet på tysk side under Fortsettelseskrigen førte at den internasjonale sympatien for Finlands sak ble svekket, særlig fordi Finland invaderte Sovjetunionen som en del av operasjon Barbarossa. Denne finske invasjonen la opp til ikke bare å ta tilbake de områdene landet hadde tapt under vinterkrigen, men i tillegg kunne være et svar på kravene om et Stor-Finland som inkluderte Øst-Karelen hvor befolkningen hadde nære kulturelle bånd til Finland. Invasjonen av Sovjetunionen førte til at Storbritannia erklærte Finland krig 6. desember 1941.
I fortsettelseskrigen mistet Finland 60 000 mann og 50 000 ble invalidisert. De karelere som hadde begitt seg hjem etter den finske gjenerobringen måtte igjen flykte hals over hode. Som følge av de store territorielle tapene (omtrent 10 prosent av landets totale areal) måtte 10 prosent av landets befolkning flykte. I 1944 var en halv million finner blitt hjemløse. Men Finland unngikk altså å bli okkupert av Sovjetunionen. Til gjengjeld måtte landet holde seg alliansefritt under den kalde krigen. Spørsmålet om Karelen har fortsatt å spille en viktig rolle for finsk nasjonalisme i etterkrigstiden.


== Se også ==
Lapplandskrigen
Murmanskfronten
Operation Nordlicht


== Eksterne lenker ==
«Why Finland "joined" the Axis», fra Military History not Visualized, (engelsk), lengde 0:13
Piranhas (Alagoas)

Piranhas er en by og kommune i delstaten Alagoas i nordøstregionen av Brasil. Byen ligger på nordsiden av elva São Francisco, på grensen til nabodelstaten Sergipe. 
Piranhas ble grunnlagt i 1891 og var opprinnelig oppkalt etter Brasils 2. president, Floriano Peixoto. Det hevdes at byen fikk navnet Porto de Piranhas da en lokal fisker fanget piranha-fisk i nærheten. På 1930-tallet ble byen angrepet flere ganger av lovløse cangaceiroer som ble ledet av den beryktede Lampião, som gjemte seg for politiet i områdene rundt byen.


== Referanser ==
Predrag Bjelac

Predrag Bjelac (født 30. juni 1962 i Beograd) er en serbisk skuespiller. Han har rollen som «Igor Karkaroff» i filmen Harry Potter og Ildbegeret. Han gikk ut av «the Faculty of Dramatic Arts» (FDU) i Beograd i 1986. Han er i tillegg til å være skuespiller en entreprenør.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Predrag Bjelac på Internet Movie Database 
(sv) Predrag Bjelac i Svensk Filmdatabas 
(fr) Predrag Bjelac på Allociné 
(en) Predrag Bjelac på AllMovie 
(en) Predrag Bjelac hos The Movie Database
Suppleant

Suppleant (fra fransk suppléant, substantivert presens partisipp av suppléer «supplere, utfylle») er en person som fungerer som stedfortreder, vararepresentant eller varamedlem for en som er valgt til et bestemt verv ved forfall eller fravær.
Vararepresentanter til Stortinget ble på 1800-tallet kalt suppleanter.I tidligere versjoner av den svenske kommuneloven og kirkeordningen var det en vesentlig forskjell mellom erstatter og suppleant på den måten at i de nevnder og styrer der erstatteren har møterett (ofte i kommunestyret og større nevnder) selv når de ikke tjenestegjør, ble de benevnt suppleant, mens i andre organer der erstatteren kun har møterett når de tjenestegjør som erstatter for fraværende ordinære medlemmer (for eksempel arbeidsutvalg) ble de benevnt erstatter.


== Referanser ==


== Kilder ==
(no) Suppleant i Store norske leksikon
Johan Hjort (1869–1948)

Johan Hjort (født 18. februar 1869 i Christiania, død 7. oktober 1948 i Oslo) var en norsk marinbiolog, fiskeridirektør og professor. Johan Hjort var Fellow av Royal Society.


== Liv og virke ==
Etter ønsker fra faren startet Hjort medisinutdannelse, men tok senere Fridtjof Nansens råd om å følge sin interesse, og tok doktorgrad i zoologi ved Universitetet i München i 1892.  Tilbake i Kristiania ble han konservator ved Det Kongelige Frederiks Universitet 1893 og var dets leder da Kristine Bonnevie overtok i 1900 og for Drøbak forskningsstasjon 1897-1900.  Han presset frem byggingen av «Michael Sars» i 1900 som han også ledet på flere tokt, blant andre Michael Sars-ekspedisjonen i Nord-Atlanteren sommeren 1910.
Johan Hjort ledet fiskeristyret fra 1900 til 1906, da han ble fiskeridirektør og studerte prosesser og metoder som ble viktige for havbruk, et langvarig arbeide som kulminerte i rapporten «Fluctuations in the Great Fisheries of Northern Europe», publisert i Rapports et Procès-Verbaux des Réunions du Conseil International pour l'Exploration de la Mer (1914).  Hans forskningsmiljø var også opptatt av samspillet mellom fiskerinæring og hvalfangst.  Hjort sa opp stillingen som fiskeridirektør da han i 1916 ble uenig med regjeringen om fiskeripolitikken.
Hjort var professor i marinbiologi ved Universitetet i Oslo (1921–1939). Ellers var Johan sønn til medisinprofessoren Johan Storm Aubert Hjort. Selv var han far til  Johan Bernhard Hjort og  farfar til bl.a Johan Hjort (1922), Wanda Heger og Haldis Hjort.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Johan Hjort hos Norsk senter for forskningsdata