jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Geir Zahl

Geir Zahl (født 19. mai 1975) er en norsk musiker. Han er gitarist i det norske rockebandet Kaizers Orchestra som han startet sammen med Janove Ottesen. De hadde tidligere spilt sammen i Blod, Snått & Juling og gnom, sistnevnte forløperen til Kaizers. Zahl skrev enkelte av bandets sanger og var også hovedvokalist på noen album og konserter. I bandsammenheng ble han ofte presentert som Geir «Hellraizer» Kaizer.
Sammen med Janove Ottesen fikk han i 2002 Edvard-prisen i klassen populærmusikk – rock for Kaizers-albumet Ompa til du dør.
I 2007 ga han ut sitt første soloalbum under navnet Zahl. Her har han med seg musikerne Christer Knutsen, Pål Hausken og Bård Halsne.
På nyåret i 2010 ble det klart at han skulle utgi sitt andre album 1. februar 2010. Dette albumet gav han ut under et annet navn, nemlig Uncle Deadly. Albumet heter Monkey Do.


== Diskografi ==
AlbumNice For A Change (2007)
Monkey Do (2010, under navnet Uncle Deadly)
Ny Start (2020)SinglerOh Life (2007)
Sneakin' Up (2010)
Be Careful What You Wish For (2010)


=== Kaizers Orchestra ===
AlbumOmpa til du dør (2001)
Evig pint (2003)
Maestro (2005)
Live at Vega (2006)
Maskineri (2008)
250 Prosent (2008)
Våre demoner (2009)
Violeta Violeta Volume I (2011)
Violeta Violeta Volume II (2011)
Live i Oslo Spektrum (2011)
Violeta Violeta Volume III (2012)Singler/EP-erKaizers Orchestra EP (2000)
Død manns tango (2002)
Mann mot mann (2002)
Kontroll på Kontinentet (2002)
Mann mot mann (2002)
Di grind (2003)
Evig pint (2003)
The Gypsy Finale (2004)
Maestro EP (2005)
Knekker deg til sist (2005)
Maestro (2005)
Christiania (2005)
Blitzregn baby (2006)
Enden av november (2007)
9mm (2008)
Apokalyps meg/Du og meg Lou, og din fru (2008)
Die polizei (2009)
Prosessen (2009)
Philemon Arthur & the Dung (2010)
Hjerteknuser (2010)
En for orgelet, en for meg (2011)
En for orgelet, en for meg EP (2011)
Tusen dråper regn (2011)
Drøm videre Violeta (2011)
Diamant til kull (2011)
Aldri vodka Violeta (2012)
Siste dans (2012)
Stjerner i posisjon/Cecilia I. Velur (2013)


=== Gnom ===
Mys (1998)


=== Blod, Snått & Juling ===
Ein glad tunnel (1994)
Sympatiske fisk (1995)


=== Deltar på ===
By:Larm: Agn By:Larm 00 Bergen (2000)
Frelsesarmeen: Stolpesko (2002)
Visions Magazine: All Areas Volume 43 (2003)
United: United – Musikken fra filmen (2003)
Bird Hits Plane Records: 2 ryk og 1 aflevering (2003)
Rolling Stone: New Noises Vol. 61 (2003)
Skambankt med Prepple Houmb: KKK! (2004)
Skambankt: Skambankt (2004)
Visions Magazine: All Areas Volume 66 (2005)
HoneyMilk: In Glorious Mono (2006)
Antipiratkampanjen: Piracykillsmusic.no (2007)
Skambankt: Eliksir (2007)
Oh No!: Mannen som elsket Yngve (2008)
Skambankt: Tuba-årene 2004–2009 (2010)
Tyrilistiftelsen: Hjertestups – Tyrilistiftelsen 30 år (2010)
Thorbjørn Egner-hyllest: Vi har den ære – en hyllest til Thorbjørn Egner (2012)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Geir Zahl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Geir Zahl på Internet Movie Database 
(en) Geir Zahl på Discogs 
(en) Geir Zahl på MusicBrainz 
(en) Geir Zahl på AllMusic
Rudolf Christoph Eucken

Rudolf Christoph Eucken (født 5. januar 1846 i Aurich i Øst-Friesland i Kongedømmet Hannover, død 15. september 1926 i Jena) var en tysk (frisisk) filosof. Han ble tildelt nobelprisen i litteratur i 1908. Han var far til Walter Eucken.


== Liv og virke ==

Rudolf Christoph Euckens far, Ammo Becker Eucken (1792–1851) døde da han var barn, og han ble oppfostret av sin mor, Ida Maria (1814–1872), født Gittermann. Han gikk på skole i Aurich, der en av hans lærere var den klassiske filolog og filosof Ludwig Wilhelm Maximilian Reuter (1803–1881).
Han studerte ved universitetet i Göttingen (1863–66), der Hermann Lotze var en av hans lærere, og så ved Universitetet i Berlin. Der ble han særlig inspirert av professor Friedrich Adolf Trendelenburgs etikk og historiske tilnærming til filosofien.Han ble utnevnt til professor i filosofi i 1871 i Basel og 1874 i Jena. 
I Sverige befattet king Oscar II seg med hans religionsfilosofiske skrifter, og Eucken ble medlem av det svenske vitenskapsakademi. 
Eucken ble tildelt Nobelprisen i litteratur i 1908. I Tyskland ble denne anerkjennelse mottatt med skepsis fra folk som Ernst Haeckel.Hans hovedarbeider er Prolegomena zur forschung über die einheit des geisteslebens (1887), Die einheit des geisteslebens in bewusstsein und that der menschheit (1888) og Der wahrheitsgehalt der religion (1901).


== Bibliografi ==
Die Lebensanschauungen der großen Denker (1890)
Der Kampf um einen geistigen Lebensinhalt (1896)
Der Wahrheitsgehalt der Religion (1901)
Grundlinien einer neuen Lebensanschauung (1907)
Der Sinn und Wert des Lebens (1908)
Geistige Strömungen der Gegenwart (1908)
Können wir noch Christen sein? (1911)
Present Day Ethics in their Relation to the Spiritual Life (1913)
Der Sozialismus und seine Lebensgestaltung (1920)


== Litteratur ==
Jens Aden: Rudolf Christoph Eucken: Grundlinien einer neuen Weltanschauung. In Walter Jens (Hrsg.): Kindlers neues Literaturlexikon. 1988 ff., Bd. 5.
Wolfgang Beutin: Rudolf Eucken. In: Preisgekrönte: Zwölf Autoren und Autorinnen von Paul Heyse bis Herta Müller. Ausgewählte Werke, sprachkritisch untersucht. Peter Lang Verlag, Frankfurt am Main 2012, ISBN 978-3-631-63297-0, S. 55–76.
Peter Hoeres: Der Krieg der Philosophen. Die deutsche und britische Philosophie im Ersten Weltkrieg. Schöningh, Paderborn 2004, ISBN 3-506-71731-6.
(de) Thomas Raeber: «Eucken, Rudolf Christoph.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 4, Duncker & Humblot, Berlin 1959, ISBN 3-428-00185-0, s. 670–672 (digitalisering).
Michael Schäfer: Kapitalismus und Kulturkrise. Walter Eucken und die Philosophie Rudolf Euckens. In: Swen Steinberg, Winfried Müller (Hrsg.): Wirtschaft und Gemeinschaft. Konfessionelle und neureligiöse Gemeinsinnsmodelle im 19. und 20. Jahrhundert (= Histoire. Bd. 43). Transcript, Bielefeld 2014, ISBN 3-83-7624064, 303−318.


== Referanser ==
Jinsha (arkeologi)

Jinsha (金沙; pinyin: Jīnshā) er et arkeologisk felt i provinsen Sichuan i Kina. Det ligger i den vestlige utkanten av storbyen Chengdu, og ble avdekket ved en tilfeldighet da man i februar 2001 skulle anlegge en vei der.  Dette er i bydistriktet Qingyang, langs elven Modi (摸底河). Jinsha er oppkalt etter et gatekvarter, skjønt det er i sin tur er oppkalt etter elven Jinsha.
Jinsha ligger omkring 50 kilometer fra det arkeologiske feltet Sanxingdui, og det er likhetstrekk mellom gjenstandene som er funnet på de to stedene. Jinsha ser ut til å ha hatt sin blomstringstid omkring 1000 f.Kr. 
Blant funnene er gjenstander av elfenben, jade, bronse, gull og stein. Til forskjell fra Sanxingdui hadde ikke Jinsha noen bymur eller -voll.
Funnstedet ble i 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over verneverdige kulturminner.


== Referanser ==


== Se også ==
Baodunkulturen


== Eksterne lenker ==
Jinshamuseets hjemmeside
Lost kingdom of Sun found
Iban Mayo

Iban Mayo Diez (født 19. august 1977 i Igorre i Baskerland) er en tidligere profesjonell spansk syklist. Han ble proff for det baskiske laget Euskaltel-Euskadi i 2000, og var der ut 2006-sesongen. Etter hans svært imponerende resultater som ung, ble han sett på som et av Spanias største talenter. Mayo har alltid vært mest kjent som en klatrer, og hans lojalitet til Euskaltel-Euskadi og kvalitetene i fjellene gjør at han er svært avholdt blant de baskiske sykkelfanatikerne. Mayo gikk for å være en av verdens beste klatrere, noe hans triumf på L'Alpe d'Huez i Tour de France i 2003 var et bevis på. Dette året ble han også nr. 6 sammenlagt, noe som førte til at Mayo ble sett på som en framtidig Tour de France-vinner. 
I 2004 ble han sett på som en outsider for Tour de France etter å ha vunnet Dauphiné Libéré like før, men måtte bryte etter 14. etappe på grunn av skader og sykdom. 
To år senere var han igjen sett på som en outsider i Tour de France etter en etappeseier i Dauphiné Libéré bare 3 uker før starten av Touren, men måtte nok en gang bryte på grunn av skader og sykdom. Etter nedturen etter Tour de France, kom Mayo seg fort tilbake og vant den store fjelletappen i Vuelta a Burgos, før han neste dag også tok sammenlagtseieren i det spanske rittet. 
Før 2007-sesongen byttet han lag til Saunier Duval-Prodir, og viste gamle takter med etappeseier  på den 19. etappen av Giro d'Italia, og en andreplass på den 8. etappen i Tour de France. 
30. juli 2007 bekreftet UCI at Mayo hadde levert positiv dopingprøve for EPO under Tour de France. På grunn av problemer med B-prøven ville ikke det spanske forbundet straffe Mayo. UCI appellerte til CAS, og han ble 12. august 2008 dømt til to års utestengelse gjeldende fra 31. juli 2007


== Meritter ==
200719. etappe i Giro d'Italia2006Subida Urkiola
Vuelta a Burgos – sammenlagt og en etappeseier
6. etappe Dauphiné Libéré2004Dauphiné Libéré – sammenlagt og to etappeseire
Vuelta Asturias
Subida al Naranco
Clasica Alcobendas – Sammenlagt og to etappeseire
2.-plass Baskerland rundt20036.-plass sammenlagt i Tour de France
8. etappe (Sallanches – L'Alpe d'Huez) i Tour de France
Dauphiné Libéré – 2.-plass sammenlagt og to etappeseire
2.-plass Liège–Bastogne–Liège
Baskerland rundt – Sammenlagt og tre etappeseire20025.-plass sammenlagt Vuelta a España200111.-plass sammenlagt  Vuelta a España
6. etappe Dauphiné Libéré
Classique des Alpes
Grand Prix du Midi Libre


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Iban Mayo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Iban Mayo – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Iban Mayo – ProCyclingStats 
(en) Iban Mayo – Cycling Archives 
(en) Iban Mayo – Cycling Quotient
Markus Neumayr

Markus Neumayr (født 26. mars 1986 i Hösbach) er tysk fotballspiller som spiller for FC Aarau. Han er midtbanespiller.
Neumayr tilhørte tidligere Eintracht Frankfurt og Manchester United, men uten å spille på førstelagene. Fra 2006 til 2008 spilte han på Duisburg, før han gikk til Zulte Waregem.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Markus Neumayr – Transfermarkt 
(en) Markus Neumayr – Transfermarkt (manager) 
(en) Markus Neumayr – WorldFootball.net 
(de) Markus Neumayr – fussballdaten.de 
(en) Markus Neumayr – Soccerway 
(tr) Markus Neumayr – Mackolik.com 
(en) Markus Neumayr – Tyrkias fotballforbund
Detektiv Jack Frost

Detektiv Jack Frost (originaltittel A Touch of Frost) er en britisk kriminalserie som gikk på ITV fra 1992 til 2010. Serien handler om kriminalinspektør William Frost (David Jason), kjent som «Jack» av alle unntatt hans hustru. Frost er erfaren og svært dedikert, men kives alltid med sine overordnede, hovedsakelig representert ved kommissær Norman Mullett (Bruce Alexander). De to har helt motstridende personligheter. «Mullett» er en ambisiøs administrator som følger ordre og regelverk, mens «Frost» er en alminnelig «gatesnut».Serien er basert på en bokserie av R.D. Wingfield. 
I Norge har serien gått i Detektimen på NRK.


== Episoder ==
David Jason, som spiller «Frost», var også seriens produsent, og bestemte derfor i hvilken takt episodene skulle spilles inn. Derfor ble det ikke laget mer enn én eller et par episoder i året. Kun én episode ble produsert både i 2005 og 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Detektiv Jack Frost på Internet Movie Database 
(en) Detektiv Jack Frost på Metacritic 
Detektiv Jack Frost  på itv.com
Jack Frost

Jack Frost er navnet til flere personer:

Jack Frost (musiker)


== Fiktive personer ==
Jack Frost (alv), en alve- eller snømannliknende eventyrfigur i angloamerikansk folklore
Fader Frost, en russisk eventyrfigur og nyttårsnisse
Detektiv Jack Frost
Banpo

Banpo (kinesisk: 半坡; pinyin: Bànpō) er funnsted for en landsby fra tidlig steinalder i Kina. Stedet er i bysdistriktet Baqiao like ved storbyen Xi'an i provinsen Shaanxi, og er det mest fremstående av de arkeologiske funnsteder som knyttes til Yangshao-kulturen. Utgravningene begynte i 1953. Her fant man restene etter flere velorganiserte steinalderbosettinger, like funnene i Jiangzhai, karbondatert til 4700–3600 f-Kr..Arkeologiske funn med likhetstrekk med den eldste delen av Banpo-funnene anses som del av det som kalles Banpo-fasen (5000 til 4000 f.Kr.) av Yangshao-kulturen. 
Banpo dekker et område på 50 000 kvadratmeter. Ifølge den kinesiske marxistiske historieskrivning anses det at dette var et matriarkalsk samfunn. 
Banpo er tilgjengelig for turisme, og har et museum bygd i 1958 (ombygd og gjenåpnet i 2007) der det er utstilt gjenstander brukt i husholdning eller til jakt. 
Banpo-funnstedet (半坡遗址, Banpo yizhi) ble i 1966 tilføyd på listen over Folkerepublikken Kinas kulturminner (1-139).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Allan, Sarah (red): The Formation of Chinese Civilization: An Archaeological Perspective, ISBN 0-300-09382-9
Chang, Kwang-chih: The Archaeology of Ancient China, ISBN 0-300-03784-8
Zhongguo kexueyuan Kaogu yanjiusuo, Banpo bowuguan [utg.]: Xi'an Banpo (Die Banpo-Siedlung bei Xi'an), Beijing: Wenwu chubanshe, 1963.
Pitof

Pitof er pseudonymet til en fransk filmregissør og spesialeffektregissør. Hans ekte navn er Jean-Christophe Comar. Det meste av hans arbeide finnes innen franskspråklige filmer som La Cité des enfants perdus og Asterix og Obelix mot Cæsar, men han har også arbeidet på filmer som Jeanne d'Arc og Alien 4 - oppstandelsen.
Hans første film som regissør var den historisk-fantastiske thrilleren Vidocq (2001), en film som mottok moderate kritikker og har ganske mange tilhengere.
I 2004 regisserte Pitof en stor Hollywoodproduksjon av Catwoman, med Halle Berry i hovedrollen. Han «vant» Razzieprisen for «verste regissør» i den 25. Razzie-utdelingen. Selv om Berry og manusforfatter John Rogers deltok på seremonien med godt humør for å motta prisen for «verste skuespillerinne» og «verste manus», opptrådte ikke Pitof.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Pitof på Internet Movie Database 
(da) Pitof på Filmdatabasen 
(da) Pitof på Scope 
(fr) Pitof på Allociné 
(en) Pitof på AllMovie 
(en) Pitof hos Rotten Tomatoes 
(en) Pitof hos The Movie Database
Kråmyrane naturreservat

Kråmyrane naturreservat ved Trengereid i Bergen er et myrområde med regnvannsmyr og jordvannsmyr og med vegetasjon av gulstarr, tvebustarr og fagertorvmose. Det er også innslag av kjøttetende planter av slekten soldogg.
Det er to mindre vann på Kråmyrane. Nordsta Kråtjørna og Midttjørna. Disse renner via Teinelva ut i Øyjordsvatnet/Langavatnet på Gullbotn. Det går tursti nær elven.
Krånipa reiser seg til 703 moh. øst for Kråmyrane, men det er ikke brukbare stier opp herfra så fjellet bestiges enklest fra sørsiden av Skulstadvatnet høyere oppe.


== Naturreservat i Arna ==
Kråmyrane naturreservat – Reppadalen naturreservat – Nesvika naturreservat


== Galleri ==

		
		


== Eksterne lenker ==
Vernedokumentasjon Kråmyrane naturreservat
Forskrift om freding av Kråmyrane naturreservat
Spolia opima

Spolia opima (latin for «det beste trofé») er betegnelsen på krigsbyttet, rustningen, våpnene, og andre effekter en romersk general hadde tatt fra en stridende general i en mann mot mann kamp. Selv om romerne tok all slags trofeer fra en slagmark, er spolia opima sett på som det mest ærefulle krigsbytte en kunne få.
I antikkens Roma skal det kun ha skjedd tre slike tilfeller der en general har fått spolia opima. Den første var av den mytologiske Romulus, tatt fra Acro; den andre av Aulus Cornelius Cossus, tatt fra Lar Tolumnius, konge av Veientes; den siste av Marcus Claudius Marcellus, tatt fra Viridomarus, konge av en keltisk stamme i Nord-Italia.


== Referanser ==
Sydslesvigsk

Sydslesvigsk er en spesiell variant av det danske språket, det brukes i den nordlige del av Schleswig-Holstein i Tyskland.


== Litteratur ==
Karen Margrethe Pedersen: Dansk sprog i Sydslesvig. Bd. 1-2. Institut for grænseregionsforskning, Aabenraa, 2000.
Hans Christophersen: Sydslesvigdansk, i: Mål & Mæle 2, 1979, sider 8-16
Mål & Mæle 2/1979 – online-utgave av artikkelen
Det danske sprog i Sydslesvig – senere online-utgave av samme artikkel
Kurt Braunmüller: Sydslesvigdansk – et blandningssprog?, i: Mål & Mæle 13, 1990, sider 24–28
Mål & Mæle 13/1990 – online-utgave av artikkelen
Battlefield Earth (roman)

Battlefield Earth (norsk: Kampen om jorden) er navnet på en science fiction-roman skrevet av scientologigrunnlegger L. Ron Hubbard. Boken Kampen om jorden ble for første gang publisert i 1980 av St. Martin's Press. Dette var Hubbards første science fictionroman etter sine dager som skribent for billige science fictionmagasiner i 1940-årene, og den ble promotert som «Hubbards tilbakekomst til science fiction etter en lang dvale». Boken ble oversatt til norsk av Arne Hetlow Petersen i 2000.
Boken er skrevet i en stil som kjennetegner at han begynte sin forfatterkarriere på 40-tallet. Romanen er massiv, med 750 sider innbundet, og over 1000 sider i heftet form. Den forteller en fiktiv historie satt omtrent 1000 år fram i tid. Før historien begynner får leseren lære om en ond romvesenrase som kalles «Psychloer», og som invaderte jorden mot slutten av det 20. århundre. Den ødela den menneskelige sivilisasjonen på få dager, og reduserte menneskerasen til noen ytterst få huleboere. Tusen år senere skjer flere hendelser som til slutt gir menneskeheten en sjanse til å gjøre opprør mot sine overmenn og fri jorden fra kontrollen til et galaktisk imperium.
Reaksjoner til boken fra litteraturkritikere og science fictionfans er blandet. Den blir stort sett ansett som en av Hubbards beste bøker, og kommentarer har blant annet gått på at den er spennende og handlingsrik, mens andre omtaler den som vanskelig, for lang, og til og med uleselig. Boken er også kritisert for å inneholde tema fra scientologien.


== Eksterne lenker ==
Bokens offisielle hjemmeside (Galaxy Press)
Skrivingen av Battlefield Earth (lronhubbard.org)
«Hubbard Hot Author Status Called Illusion» (Mike McIntyre, San Diego Union, 15. april 1990, p1)
«Costly Strategy Continues To Turn Out Bestsellers» (Joel Sappell and Robert W. Welkos, Los Angeles Times, 28. juni 1990, page A1:1)
UTFO

UTFO (Untouchable Force Organization) var et stort hiphop-band i 1980-årene. De ble kjent i 1980-årene for sin sang «Roxanne Roxanne».


== Eksterne lenker ==
(en) UTFO på Discogs 
(en) UTFO på MusicBrainz 
(en) UTFO på Songkick 
(en) UTFO på Last.fm 
(en) UTFO på AllMusic
Mellomtone

Mellomtoner blir vanligvis betegnet som toner mellom 150 Hz og 3 KHz. Høyttalerkabinetter har ofte et eget høyttalerelement beregnet kun for mellomtonene. Ved bruk av vanlige stereo sitter vanligvis mellomtonehøyttaleren i midten, på grunn av faselineariteten. Øverst finner vi diskanthøyttaleren (kan være flere), mens basshøyttaleren er plassert nederst, alternativt at den er i egen kasse (subwoofer).
Mennesket har en hørselskarakteristikk som gjør at øret er mest følsomme for mellomtoner. Vi hører best ved rundt 1 KHz. Bl.a derfor er enkle taleoveføringer som telefon komprimert til mellomtoneområdet.
Diskant

Diskant av latin:dis(skilt, avdelt) og cantus(sang) er den lyseste del av det hørbare området. I korsammenheng brukt om sopranstemmen, og på et klaviatur tonene fra midten av et piano og opp.
I lydanlegg er diskanthøyttalerne de som skal gjengi de høyeste tonene. De er vanligvis minst i omfang, og behøver ikke egen resonanskasse for å høres. Ideelt skal høyttalerne kunne gjengi alle lydfrekvenser som et ungt menneskeøre kan oppfatte, dvs. opp til 22 000 svingninger per sekund (22 kilohertz, forkortet: 22 kHz). I praksis bruker en å kutte gjengivelsen av lyd ved ca. 18 kHz, da lyder over det blir oppfattet som støy eller ikke høres av eldre lyttere likevel.
Ikon (kristendom)

Et ikon, av gresk eikon («bilde»), er i kristendommen et maleri med religiøst motiv, vanligvis utført på en treplate. Ikoner er tradisjonsbundne og har en kristen ikonografi.
I Den ortodokse kirke spiller ikonet en svært viktig rolle som forkynnelse av Guds ord i form, farge og skjønnhet. Ikonene fremstiller Jesus Kristus, jomfru Maria, helgener og ulike hendelser beskrevet i Bibelen.
Ikonene er «lysende» bilder, ofte malt med gull, fordi de angivelig «reflekterer den himmelske virkeligheten». De kan forstås som «vinduer» til den guddommelige verden, og har derfor en rituell funksjon i ortodoks kult.
Helgenbilder i vestlig kirkekunst omtales av og til også som ikoner, men flere anser at dette i kultisk og teologisk forstand er en uheldig ordbruk. Klarest blir det å reservere ordet «ikon» til betegnelse på avbildninger som dyrkes i de østlige kirker.


== Historie ==
Konsilet i Trullo i 680 forbød symbolske fremstillinger av Kristus, f.eks som et lam. Billedforbudet i 2. Mosebok ble tilsidesatt på bakgrunn av det faktum at Kristus hadde åpenbart seg i menneskeskikkelse. Kirkemøtet i Nikea i 787 vedtok at ikoner innehar en positiv plass i kirkens liv ved å tjene en pedagogisk funksjon. Ikonene fortjener «relativ heder» (proskynesis), da de bare er avbildninger av det guddommeliges åpenbaring, og ikke av det guddommelige i seg selv, som skal ha «absolutt heder» (latreia). Det var dermed ikke snakk om «avgudsdyrkelse», der avbildningen gjøres identisk med det avbildete.


== Referanser ==


== Se også ==
Ikonoklasme
Ikonostasis
Idol (avgudsbilde)
Bildeforbudet i Det gamle testamentet


== Litteratur ==
Danbolt, Gunnar; «Det kristne bildet, Tre faser i utviklingen av den kristne kirkeutsmykning» i  Eggen og Hognestad (red)Tempel og Katedral-Kunst og arkitektur som gudstroens speilbilde, Trondheim 2000, ISBN 82-519-1572-4
Demus, Otto; Byzantine Mosaic Decoration, Aspects of monumental art in Byzantinum, London 1948, Reprint 1993 ISBN 0-89241-018-3
Hellemo, Geir; Guds Billedbok, Oslo 1999, ISBN 82-530-2034-1
Nes, Solrunn; Mysteriets formspråk, Bergen 2000, ISBN 82-419-0266-2
Tollefsen, Torstein; Teologi i farger. Ikoner i Norge, Verbum, Oslo 2001


== Eksterne lenker ==
(en) Icons (art) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Icon – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Katarinahjemmet katolsk.no
Skapt i Guds ikon
Ikonsamlingen ved Ringerikes Museum 
Ikonmaleri.no
Den ortodokse kirke og dens ikoner
Kubemaneter

Kubemaneter, også kjent som sjøveps, er nesledyr som finnes i Australia og Filippinene i tillegg til mange andre tropiske områder, og kan være ekstremt dødelige, med gift i tentaklene. Kubemaneter er kvadratiske eller rektangulære når de sees ovenfra, men ligner ellers mye på stormaneter.
En art av disse er Chironex fleckeri.


== Eksterne lenker ==
(en) Kubemaneter – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Kubemaneter i Encyclopedia of Life 
(en) Kubemaneter i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kubemaneter hos Artsdatabanken 
(sv) Kubemaneter hos Dyntaxa 
(en) Kubemaneter hos Fossilworks 
(en) Kubemaneter hos ITIS 
(en) Kubemaneter hos NCBI 
(en) Kategori:Cubozoa – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Cubozoa – detaljert informasjon på Wikispecies
Steven Lustü

Steven Lustü (født 13. april 1971) er en dansk tidligere fotballspiller. Han var midtforsvarer, og spilte sist for Silkeborg IF. Lustü spilte fem sesonger i norsk fotball for FC Lyn Oslo, og opparbeidet seg heltestatus blant supporterne som gav ham tilnavnet Psycho. Han ble utnevnt til æresmedlem i supporterklubben Bastionen.
Lustü var med i den danske troppen i fotball-VM i 2002.


== Klubber ==
Herfølge (1991–2000)
AB (2000–2001)
FC Lyn Oslo (2001–2006)
Silkeborg IF (2007–)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Steven Lustü – FIFA 
(en) Steven Lustü – Transfermarkt 
(en) Steven Lustü – national-football-teams.com 
(en) Steven Lustü – EU-Football.info 
(da) Steven Lustü – Dansk Boldspil-Union 
(en) Steven Lustü – FBref 
Spillerprofil på lynfotball.net (2002-2006)