jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fargestoff

Fargestoff eller pigment er stoffer som reflekterer synlig lys og som finnes naturlig i planter og dyr. Pigmenter kan også utvinnes eller lages for å farge gjenstander, materialer og maling.
Fargestoffer trengs til fibrer og tekstiler, men også til for eksempel blekk, stempelfarger, trykksverte, fargepasta, næringsmidler og annet. Betegnelsen pigmenter brukes særlig om fargestoffer i form av pulver til bruk i maling og lakker, trykkfarger, plast, gummi, kosmetikk, sement, emalje, keramikk og annet. Biologisk fargestoff finnes også naturlig i planter og dyr, for eksempel som klorofyll i grønne plantedeler eller som melanin i vår egen hud.


== Uorganiske pigmenter ==
Blypigmenter
Jernpigmenter: Prøyssisk blå, Engelsk rødt, Falurødt (Limonitt eller hydrert jernoksid), FeO(OH).nH2O
Jordpigmenter: Grafitt, oker, Terra di Sienna og umbra
Kadmiumpigmenter: Kadmiumgult
Koboltpigmenter: Koboltblått
Krompigmenter: Kromgult
Sinkpigmenter: Sinkhvitt
Svovelpigmenter: Ultramarin
Titanpigmenter: Titanhvitt


== Organiske og biologiske pigmenter ==
Antrakinonpigmenter
Azopigmenter
Dioksazinpigmenter
Ftalocyaninpigmenter
Kinakridonpigmenter
Perylenpigmenter


== Næringsmiddelfarger ==
Farge i mat, drikke og nytelsesmiddel gis et E-nummer.


== Se også ==
Farge
Farging
Jordfarger
Plantefarger
Melanin
Fargestoffer i mat


== Eksterne lenker ==
(en) Dyes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Om fargestoff i bildekunsten
Lepel-koden

Lepel-koden er en nederlandsk drama og familiefilm fra 2005. 
Filmen vant Film & Kinos barnefilmpris under barnefilmfestivalen i Kritstiansand.


== Handling ==
«Lepel» må flytte til sin onde bestemor etter at foreldrene hans forsvinner. Bestemor driver en butikk som selger knapper, og hun tvinger «Lepel» til å stjele knapper fra et klesmagasin. «Lepel» blir behandlet som en slave, og til slutt rømmer han. Han treffer selgeren «Max», en snill mann som hjelper ham med å legge en plan for å finne igjen «Lepel»s foreldre.


== Norske stemmer ==
Julian Mæhlen som Lepel
Ida Holme Nielsen som Pia
Bjørnar Teigen som Max
Janne Formoe som Frøken Broer
Marit Andreassen som Koppenol
Ingar Helge Gimle som Læreren
Ellers medvirker: Kikki Stormo, Jacob Holemark Kongsrud, Unn Vibeke Hol, Trond Teigen, Stig Hjerkinn Haug, Helene Johannessen og Anne Kari Kongsrud.


== Eksterne lenker ==
(en) Lepel-koden på Internet Movie Database 
(no) Lepel-koden hos Filmfront 
(no) Lepel-koden på NRK TV 
(nl) Lepel-koden på MovieMeter 
(en) Lepel-koden på AllMovie 
(en) Lepel-koden på Turner Classic Movies 
(en) Lepel-koden på Rotten Tomatoes 
Om Lepel-koden på Filmweb
Kulør

Kulør er en egenskap ved farger, slik de oppfattes av øyet. Kuløren angir fargetonen som framkommer når øyets primærfarger rødt, grønt og blått opptrer med ulik intensitet. Ulike kulører oppfattes som kvalitativt forskjellige farger. Dersom rødt, grønt og blått opptrer med samme intensitet, vil det oppfattes som fravær av kulør (grått). Kulørene framstilles ofte i en fargesirkel.
Flere vanlige fargemodeller (HSL, HSV og HVC) har kulør som en av tre komponenter.
Den intuitive oppfattelsen av kulør kan knyttes til lysets bølgelengde i det elektromagnetiske spekteret ved begrepet dominerende bølgelengde.
Willem van de Sande Bakhuyzen

Willem van de Sande Bakhuyzen (født 13. november 1957 i Arnhem, død 27. september 2005 i Amsterdam) var en nederlandsk filmregissør. Han gjorde sin skuespillerdebut i den oscarvinnende filmen The Assault fra 1986. Regidebuten kom i 1990, da han regisserte den nederlandske TV-serien 12 steden, 13 ongelukken. Han regisserte 16 filmer i sin karriere, og flere av dem mottok gode kritikker også internasjonalt. Til sammen vant filmene hans 21 forskjellige priser, og de ble nominert for ytterligere 11 priser.
Van de Sande døde av kreft i 2005, dagen før premieren til hans film Leef! (Lev!).


== Filmografi ==


=== Skuespiller ===
The Assault (1986, orig. De Aanslag)
De Orionnevel (1987)


=== Regissør ===
Sop (1999, film for TV)
Zin (2001, film for TV)
Touch (2001; orig. Lost)
Familie (2001)
Kaas en noten (2002, film for TV)
De Enclave (2002, film for TV)
Hotel Bellevue (2003, film for TV)
Cloaca (2003, film for TV)
Embracing Time (2004; film for TV)
Lepel-koden (2005, orig. Lepel)
Leef! (2005)
Ik omhels je met 1000 armen (2006)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Willem van de Sande Bakhuyzen på Internet Movie Database 
(da) Willem van de Sande Bakhuyzen på Scope 
(fr) Willem van de Sande Bakhuyzen på Allociné 
(en) Willem van de Sande Bakhuyzen på AllMovie 
(en) Willem van de Sande Bakhuyzen hos The Movie Database
Varde

Varde (fra norrønt varði; beslektet med å være var, «oppmerksom, aktpågivende», beslektet med norrønt varða - holde vakt, hindre, stå til ansvar; engelsk ward og fransk guard) er oppstablede steiner (eller oppstående stein) som merke på fjelltopp, langs sti og lignende. Disse steinkonstruksjonene som er plassert på høyder i terrenget, gjerne som grensemerke eller veimerke. I forbindelse med oppmålingen av Norge er mange varder bygget som siktmerke. Da markerer vardene trigonometriske punkter som ble benyttet i kartleggingen av Norge. I oppmålingen ble det bygget både runde og firkantede varder, og de ble fortrinnsvis plassert på fjelltopper med god utsikt. De hadde gjerne et tverrmål på 1 til 1,5 m og de var ofte omkring 1,5 til 2 meter høye.
Begrepet er også brukt om veter, men da ofte i formen vedvarde eller ildvarde. I tillegg brukes begrepet varde om en type sjømerker bygd opp av stein for å markere spesielle lokaliteter langs skipsleia.


== Bruk og misbruk ==

I fjellet brukes i dag varder systematisk av blant andre Den norske turistforening for å markere sikre stier mellom hytter og andre turmål. Mange steder har lokale idrettslag og andre satt «nye» varder på toppen av fjell i nærområdene, gjerne med merkede turløyper for å gjøre det enkelt å komme dit.
Enkelte har i tillegg gjort det til en "hobby" å markere sitt besøk ved å bygge enda flere varder, ofte på nye steder. Resultatet kan lett bli at det som skulle være en serie veivisere, blir en farlig løype å følge i tåke eller halvmørke. Varder skal lede deg på en trygg vei men med en mengde små-varder over alt, til og med på kanten av stup, blir det kun en ødeleggelse av naturen.
Høyfjellsterrenget ved Polarsirkelsenteret er klassifisert som tundraområde, og som sådant like følsomt for overforbruk som terrenget på Svalbard. Som bilde til høyre viser er deler av bakken merket både ved pyramidebygging og leting etter mer stein. På Svalbard er det forbudt å bygge varder.

Sherpatrappene til Gaustatoppen blir ødelagt av uvitende mennesker som fjerner mindre stein, slik at trappetrinnene løsner og folk snubler og skader seg, for å bygge varder.


== Se også ==
Vete
Budstikke


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cairns (rock stack landmarks) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cairn – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Sjøforsvaret ca. 955–1814, Mil.no
Det gamle vetesystemet i Nordfjord på fylkesleksikonet til NRK Sogn og Fjordane
Duff McKagan

Duff McKagan (født Michael Andrew McKagan 5. februar 1964 i Seattle) er en amerikansk rockemusiker.


== Bakgrunn ==
Han vokste opp i et irsk strøk, hvor annenhver gutt het Michael. Familien begynte derfor allerede da han var to år å kalle han «Duff» (usikkert hvorfor akkurat dette navnet). Kallenavnet har hengt igjen helt til dagen i dag, og han kaller seg selv også Duff.


== Band ==
Da McKagan var 19 år, i 1983, reiste han til Los Angeles i California. Her svarte han på en annonse fra Road Crew som søkte etter en bassist. Da møtte han Saul «Slash» Hudson og Steven Adler. Etter å ha blitt passelig fulle på kvelden våknet McKagan opp som den nye bassisten i Road Crew. De holdt sammen i tre år til de slo seg sammen med Hollywood Rose, ledet av W. Axl Rose, og ble til Guns N' Roses. McKagan var medlem her helt til 1997 da han sluttet for godt.
I 2001 dannet McKagan sammen med Slash og Matt Sorum (også fra Guns N' Roses), Scott Weiland fra Stone Temple Pilots og Dave Kushner fra Dave Navarros band et nytt rockeband kalt Velvet Revolver.
14. oktober 2010 ble han gjenforent med Axl Rose og Guns N`Roses da han spilte med bandet på noen låter i O2 Arena i London. Han spilte bassgitar på «You Could Be Mine» og gitar på «Nice Boys», «Knockin' on Heaven's Door» og «Patience».
I 2012 ble han innlemmet i Rock and Roll Hall of Fame som medlem av Guns N' Roses, og i 2016 var han offisielt tilbake i bandet, sammen med Slash.


== Privatliv ==
27. august 1998 fikk han datteren Grace med modellen og badetøy-designeren Susan Holmes. Ganske nøyaktig et år etter, 28. august 1999, giftet de seg i sitt eget hjem i Seattle. 16. juli 2000 fikk de sitt andre barn, igjen en jente, Mae Marie.


== Plateutgivelser ==
Live Like A Suicide (Guns N' Roses) 1986
Appetite For Destruction (Guns N' Roses) 1987
GN'R Lies (Guns N' Roses) 1988
Use Your Illusion 1 (Guns N' Roses) 1991
Use Your Illusion 2 (Guns N' Roses) 1991
The Spaghetti Incident?! (Guns N' Roses) 1993
Believe In Me (solo) 1993
Neurotic Outsiders (Neurotic Outsiders) 1996
10 Minute Warning (10 Minute Warning) 1998
Beautiful Desease (ikke gitt ut) 1999
Live Era '87-'93 (Guns N' Roes) 1999
Mad For Racket (Mad For Racket) 2000
Dark Days (Loaded) 2001
Contraband (Velvet Revolver) 2004
Libertad (Velvet Revolver) 2007
Sick (Duff McKagan's Loaded) 2009


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Duff McKagan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Duff McKagan på Internet Movie Database 
(en) Duff McKagan hos The Movie Database 
(en) Duff McKagan på Discogs 
(en) Duff McKagan på MusicBrainz 
(en) Duff McKagan på Encyclopaedia Metallum 
(en) Duff McKagan på Spotify 
(en) Duff McKagan på Songkick 
(en) Duff McKagan på Genius — sangtekster 
(en) Duff McKagan på AllMusic 
Duff McKagan på Twitter 
Duff McKagan på Facebook 
Duff McKagan på Instagram 
Duff McKagan på YouTube
Liste over Nicaraguas presidenter

Liste over presidenter i Nicaragua.


== Referanser ==
Den norske leserprisen

Den norske leserprisen er en litteraturpris som utdeles årlig etter avstemning blant medlemmene av Bokklubben Nye Bøker. Prisen går til forfatteren av den bokklubbutgivelsen «som har gjort mest inntrykk på medlemmene i foregående år», og ble første gang utdelt i 2001.
Leserprisen består av 50 000 kroner og en skulptur av Kjell Erik Killi Olsen. Prisvinneren blir bedt om å utpeke «en lovende norsk forfatter», som får en ytterligere pris på 50 000 kroner. 


== Prisvinnere ==
2001 – Lars Saabye Christensen, for Halvbroren– Aleksander Melli2002 – Linn Ullmann, for Nåde– Ingvild Burkey2003 – Anne Karin Elstad, for Odel– Thure Erik Lund2004 – Ingar Sletten Kolloen, for Hamsun. Erobreren– Johan Harstad2005 – Anne Birkefeldt Ragde, for Eremittkrepsene– Sigmund Løvåsen2006 – Anne Karin Elstad, for Hjem– Hilde Hagerup2007 – Jo Nesbø, for Snømannen– Tiger Garté2008 – Jo Nesbø, for Hodejegerne– Lars Petter Sveen
Egyptisk (språk)

Egyptisk var det språket som ble praktisert i oldtidens Egypt, en gren av afroasiatiske språk, og dermed beslektet med semittiske språk og flere andre språk i det nordlige Afrika. Det var et betydningsfullt språk i Orienten i oldtiden og er et av verdens eldste litteraturspråk. De eldste kjente fullstendig skriftlige setningene på oldtidsegyptisk har blitt datert til rundt 2690 f.Kr., noe som gjør det til ett av de aller eldste dokumenterte språk som er kjent, sammen med sumerisk.I likhet med de semittiske språka ble verbene bøyd i aspekt, etter om en handling var avsluttet eller uavsluttet. Egyptisk ble snakket fram til slutten av 600-tallet i formen av koptisk. Det nasjonale språket i dagens moderne Egypt er egyptisk arabisk som gradvis har fortrengt koptisk som dagligspråket i århundrene etter den muslimske erobringen av Egypt.Egyptisk deles inn i flere utviklingsstadier. Gammelegyptisk ble talt i de eldste dynastiene og stammer antagelig fra et uregyptisk språk som var enda eldre. Mellomegyptisk dateres til så tidlig som 1900-tallet f.Kr. Senegyptisk regnes fra omkring 1100–500 f.Kr. Deretter utviklet språket seg til det demotiske språket som ble brukt frem til 400 e.Kr. Siden utviklet språket seg til koptisk, som ble talt frem til 1600-tallet e.Kr. og fortsatt brukes i den koptiske kirken. I dag benyttes arabisk som språk i Egypt.
Egyptisk kan inndeles i seks større utviklingsperioder:

Uregyptisk (før 2500-tallet f.Kr. )
Gammelegyptisk (2500-tallet f.Kr. - 1900-tallet f.Kr.)
Mellomegyptisk (1900-tallet f.Kr. - 1400-tallet f.Kr.)
Nyegyptisk (1400-tallet f.Kr. - 600-tallet f.Kr.)
Demotisk (600-tallet f.Kr. - 400-tallet e.Kr.)
Koptisk (400-tallet e.Kr. - 1300-tallet)


== Se også ==
Hieroglyfer
Egypts historie


== Referanser ==


== Litteratur ==
Allen, James P. (2000): Middle Egyptian: An Introduction to the Language and Culture of Hieroglyphs. Cambridge University press. ISBN 0-521-65312-6.
Callender, John B. (1975): Middle Egyptian. Undena Publications. ISBN 0-89003-006-5.
Loprieno, Antonio (1995): Ancient Egyptian: A linguistic introduction. Cambridge University press. ISBN 0-521-44384-9.
Satzinger, Helmut (2008): «What happened to the voiced consonants of Egyptian?» (PDF). 2. Acts of the X International Congress of Egyptologists. s. 1537–1546.
Afroasiatiske språk

Afroasiatiske språk er en språkfamilie som består av undergruppene semittiske språk, egyptisk, omotiske språk, tsjadiske språk, bejaspråk, kusjittiske språk og berbiske språk. Det er bred enighet blant språkforskere i dag om at disse språkene (med unntak av omotiske språk) er beslektet.


== Referanser ==
Siv Kristin Rotevatn

Siv Kristin Rotevatn (født 25. juli 1964 i Oslo) er en norsk forfatter. 
Rotevatn er utdannet cand.mag. med idéhistorie mellomfag og nordisk grunnfag, og har tatt Forfatterstudiet i Bø. Hun bor i Nedre Eiker.


== Bibliografi ==
Identiske erfaringer – dikt (1998)
Dager – roman (2003)
Strømdykk – noveller (2006)
Vardøger – noveller, Kolon (2007)


== Kilder ==
Presentasjon av Siv Kristin Rotevatn i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Siv Kristin Rotevatn i BIBSYS
Innavl

Innavl er avvik fra tilfeldig parring i store populasjoner. Det vil si parring mellom beslektede individer som har alleler som er identiske ved nedarving ('identical by descent'). Når samme individ / person finnes flere steder i slektstreet til en etterkommer kan et sykdomsfremkallende gen finnes i begge kromosomene i et kromosompar hos etterkommeren. Et kromosom inneholder et stort antall gener / alleler. Et individ har mange par med kromosomer. I hvert kromosompar er det et kromosom fra faren og et fra moren. Mange sjeldne sykdommer er recessive, det vil si at sykdommen kun oppstår med sykdomsgenet i begge kromosomene i kromosomparet.  Hermafrodittiske (tvekjønnede) individer har mulighet for den ultimate formen for innavl: sjølbefruktning. Innavl gir avkom med redusert genetisk variasjon og økt homozygositet, det vil si samme gen på samme sted i begge kromosomene i kromosomparet.
Innavl fører til økt forekomst av homozygositet hos populasjonens individer. Det vil si at de samme genene finnes i begge kromosomene i kromosomparet. Dødelige eller skadelige alleler vil i økt grad forekomme i homozygot form som resultat av innavl. Dette vil generelt gi populasjonen redusert fitness og altså avkom med generelt redusert overlevelse og/eller vigør – innavlsdepresjon.
En del sykdommer overføres recessivt, det vil si at ett slikt allel ikke gir sykdom før det samme allelet er til stede på begge kromosomer i individet, det vil si at allelet arves fra begge foreldrene. Slike sykdomsframkallende alleler er ofte defekte, dvs. at mutasjoner gjør at allelet ikke lenger koder for et funksjonelt protein.
En populasjons sunnhet betegnes ofte ut ifra heterozygositet. Det vil si at kromosomene i hvert kromosompar vanligvis er forskjellige. En populasjon som er sterkt preget av innavl, dvs. at populasjonens fitness er redusert i forhold til en populasjon der innavlsnivået er lavere, er rammet av innavlsdepresjon. I avlssammenheng kan tiltak mot innavlsdepresjon være å innføre nye individer med annen genetisk sammensetning fra fjerntliggende områder.
Et eksempel på en art som er utsatt for innavlsdepresjon på grunn av liten bestand er den norske fjellreven.
I Telemark har det vært overhyppighet av en alvorlig muskelsykdom (Duchennes muskeldystrofi). Dette er en recessiv sykdom som oppstår når genet finnes i begge kromosomene i kromosomparet.
I Setesdal har man en tilstand som lokalt ble kalt setesdalsrykkja. Dette var den nevrologiske sykdommen Huntington.


== Se også ==
Avl
Tilbakekrysning
Tvrtko Kotromanić

Tvrtko I (født Tvrtko Kotromanić i 1338, død 1391) blir sett på som den største innfødte hersker av kongedømmet Bosnia i middelalderen. Han hersket fra 1353 til 1391, først som ban, og fra 1377 som den første bosniske kongen. 
Tvrtko I var en innfødt hersker og hans stat inneholdt mesteparten av dagens Bosnia-Hercegovina og noen deler av Kroatia og Serbia og Montenegro slik vi kjenner det i dag. Han tok landet fra et lite autonomt området til et velstående kongerike. Han døde i 1391 under mystiske omstendigheter og det er trodd at han ble forgiftet av dominikanerordenen p.g.a. interne stridigheter over hans foreslåtte giftemål med en Habsburger.
Liste over norske boligbyggelag

Oversikten er basert på medlemsoversikten til Norske Boligbyggelags Landsforbund, rangert fylkesvis.


== Østfold ==
Halden Boligbyggelag
Sarpsborg og Omegns Boligbyggelag
Vansjø Boligbyggelag


== Akershus ==
Asker og Bærum Boligbyggelag (ikke medlem av NBBL)
BORI BBL
Nannestad Boligbyggelag


== Oslo ==
Boligbyggelaget Usbl (USBL)
LHL Bygg
OBOS
Ensliges Landsforbunds Boligbyggelag


== Hedmark ==
Kongsvinger og Omegns Boligbyggelag


== Oppland ==
Gjøvik og Omegn Boligbyggelag


== Buskerud ==
Nedre Buskerud Boligbyggelag
Kongsberg Boligbyggelag
Ringbo Boligbyggelag


== Vestfold ==
Larvik Boligbyggelag
Sandefjord Boligbyggelag


== Telemark ==
Kragerø Bolig og Byggelag
Porsgrunn Bamble Borgestad Boligbyggelag
Rjukan og Tinn Boligbyggelag
Skien Boligbyggelag
Notodden Boligbyggelag


== Aust-Agder ==
Arendal Boligbyggelag
Risør Boligbyggelag


== Vest-Agder ==
Sørlandet Boligbyggelag


== Rogaland ==
Haugesund Boligbyggelag
Bate Boligbyggelag
Jæren Boligbyggelag


== Hordaland ==
Tyssedal Boligbyggelag
Bergen og Omegn Boligbyggelag (BOB BBL)
Stord Boligbyggelag
Vestlandske Boligbyggelag
OBOS StorBergen


== Sogn og Fjordane ==
BOiVEST
Årdal Boligbyggelag


== Møre og Romsdal ==
Kristiansund Boligbyggelag
Møre og Romsdal Boligbyggelag
Sunndal Boligbyggelag
Ålesund Boligbyggelag


== Sør-Trøndelag ==
Boligbyggelaget TOBB (TOBB)


== Nord-Trøndelag ==
Namsskogan Boligbyggelag
Innherred Boligbyggelag


== Nordland ==
Ofoten Midt-Troms Boligbyggelag (OMT)
Boligbyggelaget NOBL (Bodø Boligbyggelag)
Mo og Omegn Boligbyggelag
Mosjøen og Omegn Boligbyggelag
Indre Salten Boligbyggelag


== Troms ==
Boligbyggelaget Nord


== Finnmark ==
Polarlys Boligbyggelag
ByBo Hammerfest Boligbyggelag
Nordkapp Boligbyggelag
Vadsø Boligbyggelag


== Referanser ==
Indre Østfold Boligbyggelag

Indre Østfold Boligbyggelag (tidligere Eidsberg Boligbyggelag) ble startet 7. desember 1961 og opererete i flere kommuner i Østfold, blant annet Eidsberg, Trøgstad og Marker i Østfold. Boligbyggelaget skiftet navn til Indre Østfold Boligbyggelag i 2007.Boligbyggelaget hadde ca. 1 900 medlemmer og forvaltete 1000 boliger i 48 borettslag, sameier og andre selskap.
Eidsberg Boligbyggelag var en del av Norske Boligbyggelags Landsforbund (NBBL).
I 2013 ble INDBO sammen med Ullensaker Boligbyggelag fusjonert inn Boligbyggelaget Romerike.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Indre Østfold Boligbyggelag
NBBL Årsstatistikk 2009 (pdf)
Hillel Slovak

Hillel Slovak (født 13. april 1962 i Haifa i Israel, død 25. juni 1988) var en amerikansk gitarist.
Slovak flyttet til Amerika med sine foreldre da han var fire år. Han var med i originalbesetningen i bandet Red Hot Chili Peppers, sammen med Anthony Kiedis og Michael «Flea» Balzary. Slovak døde av en overdose i 1988 etter mange års narkotikamisbruk. Etter hans bortgang ble John Frusciante ny gitarist i Red Hot Chili Peppers.
I 2012 ble han posthumt innlemmet i Rock and Roll Hall of Fame som medlem av Red Hot Chili Peppers.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hillel Slovak på Internet Movie Database 
(en) Hillel Slovak på Discogs 
(en) Hillel Slovak på MusicBrainz 
(en) Hillel Slovak på AllMusic
Saltstraumbrua

Saltstraumbrua er ei fritt frambygg-bru som krysser Saltstraumen mellom Knaplundøya og Straumøya i Bodø kommune i Nordland. Brua er 768 meter lang, lengste spenn er 160 meter og seilingshøyden er 41 meter. Brua har 10 spenn. Den ble åpnet i 1978 og er en del av fylkesvei 17.
Saltstraumbrua ble i 2002 foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. Riksantikvaren fredet brua 17. april 2008.


== Trivia ==
I Bodø er det et russekrav blant russen å løpe naken (I senere tid, i undertøyet) over Saltstraumbrua.


== Se også ==
Indre Sunnan bru
Åselistraumen bruListe over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Saltstraumbrua på broer.no
Structurae om Saltstraumenbrua
«Saltstraumbrua». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Sunnanbrua

Sunnanbrua er ei bru mellom Straumøya og fastlandet ikke langt fra Saltstraumen i Bodø kommune i Nordland. Brua er 360 meter lang og har et hovedspenn på 165 meter. Den er en del av fylkesvei 17.


== Se også ==
Saltstraumen bru
Åselistraumen bruListe over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Eksterne lenker ==
Bilde av brua sett fra sør.
Åselibrua

Åselibrua er en bjelkebro som krysser Åselistraumen i Bodø kommune i Nordland. Brua er 200 meter lang og har lengste spenn på 30 meter. Den er en del av fylkesvei 17. Brua er kjent for å ha mye sidevind.


== Bildegalleri ==


== Se også ==
Indre Sunnan bru
Saltstraumen bruListe over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Eksterne lenker ==
(en) Åselistraumen bru – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kjellingstraumen bru

Kjellingstraumen bru er ei hengebru som krysser Kjellingsundet i Gildeskål kommune i Nordland. Brua er 662 meter lang, og hovedspennet er 260 meter. Brua ble åpnet i 1975 og er en del av fylkesvei 17.


== Se også ==
Sandhornøy bruListe over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Eksterne lenker ==
Structurae om Kjellingstraumen bru
Bilde av brua sett fra vest.
Bilde av brua sett fra nordøst.
Øystein Norvoll

Øystein Norvoll (født 26. juni 1954) er en norsk jazzmusiker (gitar), tidlig interessert og vinner av den europeiske «Gjett på Jazz» (1973).
Hans tidlige inspirasjon lå i vestkystjazzens Barney Kessel og Jim Hall.
Norvoll ledet Nordnorsk Jazzforum, og var sentral i forumets utgivelse av Distant Reports med nordnorsk jazz (Gemini, 2001).  «Øystein Norvoll quintet» besøkte Kongsberg Jazzfestival i 1988. Han har ellers spilt med Hallgeir Pedersen i deres samarbeidsprosjekt «Bebop Guitars» (Nordland Musikkfestuke og Festspillene i Nord-Norge, 1999), ektefellen Marit Sandvik (duo på Moldejazz 2003), Jan Arvid Johansen på «Tonen og Kjærligheten» (2005), samt Stett med Jørn Øien, Asbjørn Johannessen, Konrad Kaspersen og Trond Sverre Hansen (1989). 
I «Bossa Nordpå» ga han ut platen Uma Onda No Mar (2005), sammen med 
Marit Sandvik på vokal, Henning Gravrok på saksofon, Finn Sletten på trommer, Oddmund Finnseth på bass og Helge Sveen på saksofon.
Internasjonalt har han samarbeidet med gitarkollegene Randy Johnston, Louis Stewart og altsaksofonisten Jon Gordon.
Han var lærer i musikkskolen i Tromsø.


== Utmerkelser ==
Stubøprisen 1995
Norske Barne- og Ungdomsbokforfatteres pris 2007


== Eksterne lenker ==
(en) Øystein Norvoll på Discogs 
(en) Øystein Norvoll på MusicBrainz