jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Wilhelm Christian Benecke Baron von Gröditzberg

Wilhelm Christian Benecke Baron von Gröditzberg (født 12. desember 1779 i Frankfurt an der Oder som Wilhelm Christian Benecke, død 4. juni 1860 i Gröditzberg i Schlesien) var en prøyssisk kjøpmann og bankier.


== Liv og virke ==
Fra 1793 arbeidet han for sine to onklers handelshus Gebrüder Benecke. Etter onklenes død ble han i 1806 sjef for handelshuset, og i 1807 ble han borger i Berlin. Der ble han utnevnt til byråd i 1809.
Takket være sine forbindelser som sjef for handelshuset Gebrüder Benecke, som han styrte på vegne av sine mindreårige fetre, bygget han opp en egen formue og ble eventyrlig rik. Han ble en av Berlins første handelsmagnater.I 1810 ble han spurt til råds av fyrst Wittgenstein om et forslag om å opprette en nasjonalbank for Preussen.
I 1812 var han grunnlegger og første direktør for Berliner Feuerversicherungsanstalt, og i 1815 kjøpte han Kgl. Preußische Hauptnutzholz-Administration, et statsmonopol grunnlagt av Fredrik den store. Samme år gav han daglig opplysninger om utviklingen på Berlin børs til den prøyssiske finansministeren, grev Hans von Bülow.
I 1820 gav han, etter formidling fra Henrik Steffens, Norge et statslån på en million speciedaler som forhindret at den norske staten gikk bankerott, og dermed klarte å bevare sin uavhengighet overfor Sverige. Norge kunne ikke få kreditt noen andre steder. Saken førte likevel til riksrettssaken mot grev Wedel-Jarlsberg.
I 1822 kjøpte Benecke Blaafarveværket i Norge sammen med bl.a. Benjamin Wegner. Året etter trakk han seg ut av Gebrüder Benecke og kjøpte godset og herskapet Gröditzberg i Goldberg-Haynau i Schlesien, med slott, middelalderborg på en høyde og to landsbyer, et av de vakreste gods i det prøyssiske monarkiet, og som tidligere hadde tilhørt hertugene av Liegnitz. Gebrüder Benecke gikk konkurs i 1826. Samme år ble Benecke og Wegner eneeiere av Blaafarveværket.
I 1829 ble han adlet til baron Benecke von Gröditzberg. Han eide et palé i Unter den Linden 78 ved Pariser Platz i Berlin.
Benecke ble i 1822 gift med Marie-Luise du Titre, datter av den kjente sosietetskvinnen i Berlin, Madame du Titre. Hans barn, som ses på bildet til høyre, var Rudolph, Betty, Clärchen, Richard, Röschen og Wilhelm.
Han ble begravet på Gröditzberg.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Wilhelm Christian Benecke von Gröditzberg: Erinnerungen aus meinem Leben, besonders meine merkantilischen Verhältnisse betreffend, für meine Nachkommen und Erben, Gröditzberg, den 11. Februar 1851. Manuskript, Schreibmaschinen-Transkript um 1920.
Auktionskatalog Th. Müller, Berlin 1861, Auktionskatalog Rudolf Lepke, Berlin 1876.
Staatliche Museen zu Berlin, Dokumentation der Verluste Bd.II, Berlin 2001, S. 20.
Schlesische Kunstsammlungen, Wilhelm Christian Benecke von Gröditzberg (1779–1860).
Matilda Ksjesinskaja

Matilda Feliksovna Ksjesinskaja (russisk Матильда Феликсовна Кшесинская, polsk Matylda Krzesińska, etter 1921 også kjent som Hennes Høyhet Prinsesse Romanova-Krasinskaja), (født 19. augustjul./ 31. august 1872greg. i Ligovo, død 7. juni 1971 i Paris) var en polsk-russisk danser, historiens første russiske prima ballerina assoluta. Hun er også kjent for sin romanse med den fremtidige russiske tsar Nikolaj II.
Ksjesinskaja studerte hos Christian Johansson og Enrico Cecchetti ved den keiserlige ballettskole i St. Petersburg. Etter å ha fullført undervisningen i 1890 danset hun – i likhet med hele sin polske familie – ved Marinskij-teateret. Hun var den andre danseren i historien (etter Pierina Legnani) som kunne utføre 32 fouettés en tournant. Ksjesinskaja danset i balletter som Tornerose, La Sylphide, Esmeralda, Nøtteknekkeren og Svanesjøen. I 1911 danset hun i London med Vatslav Nizjinskij i Svanesjøen for Djagilevs Ballets Russes.
Etter den russiske revolusjon reiste hun til Paris, hvor hun i 1921 giftet seg med tsarens fetter, storfyrst Andrej Vladimirovitsj Romanov, som hun hadde en sønn med (i 1902) – Prins Vladimir Romanovskij-Krasinskij. I 1929 åpnet hun sin egen ballettskole, hvor hun underviste blant annet Margot Fonteyn, Alicia Markova, André Eglevsky og Tamara Toumanova. Hun opptrådte for siste gang i en alder av 64 år, og i 1960 utgav hun autobiografien Souvenirs de la Kschessinska.


== Referanser ==
Upshur County (Vest-Virginia)

Upshur County er et fylke i den amerikanske delstaten Vest-Virginia. Det ligger i de sentrale delene av staten og grenser mot Harrison County i nord, Barbour County i nordøst, Randolph County i sørøst, Webster County i sør og mot Lewis County i vest.
Upshur Countys totale areal er 919 km² hvorav 0 km² er vann. I 2000 hadde fylket 23 404 og administrasjonssenteret ligger i byen Buckhannon.
Fylket ble grunnlagt i 1851 av land fra fylkene Randolph, Barbour og Lewis County. Det er oppkalt etter statsmannen Abel Parker Upshur som var utenriksminister under USAs tiende president, John Tyler.   


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Upshur County, West Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
There

There (eller There.com) var et internett-spill som kunne minne om Second Life, vMTV (også kjent som Virtual Laguna Beach) og The Sims. There var online-basert, og man kunne kommunisere med andre spillere via internett.
Man kunne kjøpe klær og annet utsyr i Theres egen butikk (engelsk: «Shop») eller på auksjon under "auctions" til avatarene.  I tillegg kunne man kjøpe biler, brett og andre kjøretøy De fleste kunne man tilpasse slik man selv ville – enten med modell og/eller teksturer. Man kunne også kjøpe hus, møbler, dekorasjoner, nabolag (som folk kunne bo i og som man kunne tjene «ThereBux» på), tomter (noen var flyttbare og ble kalt «paz», andre var bare vanlige tomter som man satte i et nabolag). Man kunne også kjøpe bøker som man kunne skrive i. There ble åpnet i 2003. There kjørte med DirectX 8. Det var ikke lett å skille nesen fra resten av fjeset på grunn av at hele fjeset kun hadde en ensfarget farge med bittelitt variasjon.
Noe som man ikke hadde sett i andre spill var måten avatarene kunne bevege på alle ledd og falle som dukker. De kunne også bevege på munnen og øynene på når den stod helt i ro. Avataren bevegde også munnen etter hvor høyt du snakket.
For å kunne utnytte mange av funksjonene There hadde å tilby, måtte man oppgradere til «Premium Membership». Dette innebar blant annet å kunne eie sitt eget nabolag, sin egen «paz» og å kommunisere med andre gjennom stemmesamtale. Man fikk også lov til å lage grupper.
There ble laget av Will Harvey og Jeffrey Ventrella. Will Harvey utviklet senere IMVU og var eid av «There inc.» som de startet sammen. Senere overtok Michael Wilson og i 2005 ble navnet endret til «Makena Technologies inc.»
There.com stengte 9. mars 2010 grunnet dårlig økonomi.


== Eksterne lenker ==
There – Offisiell webside
There – historie
There – Michael Wilson sine siste ord om «There»
(en) There hos MobyGames 
(en) There hos Internet Game Database
Salt Bergenskirken

Salt Bergenskirken er en frimenighet i Bergen, grunnlagt i 2004 av pastorparet Gina og Øystein Gjerme. Salt hadde 862 tilskuddstellende medlemmer i 2020 Salt er en kirkeplantende bevegelse, som siden den første forsamlingen ble startet i 2004 har vokst fra én gudstjeneste på ett sted i 2011 til 11 gudstjenester på 7 steder i 2018. Salt er en flerstedskirke hvor den lokale kirken med det lokale lederskapet i spissen har stor selvstendighet. På samme tid har alle de lokale kirkene et felles navn, en felles visjon, felles verdier, felles kultur, felles praksiser og teologi som binder kirken sammen. Kirken deler på ressurser, systemer og ideer.  


== Historie ==
Salt startet i 2004 med formiddagsgudstjenester på Rå skole. I 2007 begynte menigheten å leie lokaler i Kanalveien 90. I 2011 startet Salt opp på Knarvik etter at Anja og Christian Thorbjørnsen flyttet dit. 2012 ble det startet en kveldsgudstjeneste for studenter og unge voksne i sentrum av Bergen på Kvarteret. Etter et år ble denne gudstjenesten flyttet til Salem Konferansesenter. Salt International startet opp i 2014 og ble en engelsk-språklige gudstjeneste ledet av Espen og Jenny Eidsvåg. I 2015 ble Salt Os startet, og Salt tok over Sion Voss samtidig som de endret navnet på forsamlingen til Salt Voss. 2016 begynte menigheten i Bergen med ungdomsmøter med navnet Salt Ung. I 2017 startet Salt Trondheim. Kort tid etter dette ble Sentrumskirken Levanger ble en del av Salt. Høsten 2018 startet Truls og Gro Åkerlund Salt Skien. I 2019 flyttet Salt Bergen inn i Forum.


== Tilknytning ==
Salt er tilknyttet Pinsebevegelsen i Norge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted
Webster County (Vest-Virginia)

Webster County er et fylke i den amerikanske delstaten Vest-Virginia. Det ligger i de sentrale delene av staten og grenser mot Lewis County og Upshur County i nord, Randolph County i øst, Pocahontas County i sørøst, Greenbrier County i sør, Nicholas County i sørvest og mot Braxton County i vest.
Webster Countys totale areal er 1 440 km² hvorav 0 km² er vann. I 2000 hadde fylket 9 719 innbyggere. Administrasjonssenteret ligger i byen Webster Springs.
Fylket ble grunnlagt i 1860 og et er oppkalt etter statsmannen Daniel Webster.   


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Webster County, West Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Wetzel County

Wetzel County er et fylke i den amerikanske delstaten Vest-Virginia. Det ligger i de nordlige delene av staten og grenser mot Marshall County i nord, Monongalia County og Marion County i øst, Harrison County i sørøst, Doddridge County i sør og mot Tyler County i sørvest. Det har også grense mot delstatene Ohio i vest og mot Pennsylvania i nordøst.
Wetzel Countys totale areal er 936 km² hvorav 6 km² er vann. I 2000 hadde fylket 17 693 og administrasjonssenteret ligger i byen New Martinsville.
Fylket ble grunnlagt i 1846 og et er oppkalt etter nybyggeren Lewis Wetzel.   


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Wetzel County, West Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Atelier Oslo

Atelier Oslo er et arkitektkontor startet av Nils Ole Bae Brandtzæg, Thomas Liu, Marius Mowe, og Jonas Norsted.
I samarbeid med det franske arkitektfirmaet AWP vant Atelier Oslo i 2006 arkitektkonkurransen om overdekket torg og amfiscene i Sandnes. Konkurransen var en del av Norwegian Wood Stavanger2008, et av hovedprosjektene til Stavanger2008.
I samarbeid med Lund Hagem Arkitekter og Agence Ter landskapsarkitekter vant Atelier Oslo i 2009 konkurransen om nye Deichmanske bibliotek i Bjørvika  i Oslo.
I samarbeid med det norske arkitektkontoret KIMA Arkitektur vant Atelier Oslo i 2012 Sparebankstiftelsen DNBs konkurranse om totalrenoveringen av Christiania Sparebank i Kvadraturen i Oslo som bygges om til kultur- og aktivitetshuset Sentralen, med ferdigstillelse vinteren 2016.


== Eksterne lenker ==
Atelier Oslo – Offisiell hjemmeside
Stavanger2008 kulturhovedstad
Wirt County

Wirt County er et fylke i den amerikanske delstaten Vest-Virginia. Det ligger i de sentrale delene av staten og grenser mot Wood County i nordvest, Ritchie County i nordøst, Calhoun County i sørøst, Roane County i sør og mot Jackson County i sørvest.
Wirt Countys totale areal er 608 km² hvorav 5 km² er vann. I 2000 hadde fylket 5 873 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Elizabeth.
Fylket ble grunnlagt i 1848 og et er oppkalt etter William Wirt som var justisminister under presidentene James Monroe og John Quincy Adams.   


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Wirt County, West Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Won’t Get Fooled Again

«Won't Get Fooled Again» er en sang av det engelske rockebandet The Who, skrevet av bandmedlemmet Pete Townshend og spilt inn 16. mars 1971. Sangen er inkludert på albumet Who's Next fra 1971 og en utvidet versjon ble gitt ut på singel 25. juni 1971. Denne nådde 9.-plass på de britiske hitlistene. På konserter blir denne ofte brukt som avslutningsnummer og sangen er inkludert på en rekke konsertinnspillinger og disse bygger vesentlig på den utvidete versjonen.
Sangen er kjent for sine gjentatte synthesizer-baserte musikale figurer i akkompagnementet, de kraftige, lett gjenkjennelige og berømte gitar-akkordene og ikke minst hvordan både gitar,  trommer og synthesizer bygger opp mot vokalisten Roger Daltreys lange primalskrik i sangens klimaks.
Sangen er en del av et større prosjekt hvor Townshend etter å ha følt seg fremmedgjort på digre fotballbane-konserter ønsket å vise hvilke makt musikk kan ha og hvordan den påvirker folk. Sangen handler om fremmedgjørelse og er en anti-establishmentsang. Innholdsmessig forteller den om en revolusjon, hvor det i første verset er et opprør, i andre vers en maktovertakelse og til slutt viser det nye regimet seg å være akkurat som det forrige («Meet the new boss, same as the old boss»).
Sangen var forbudt i Sør-Korea fram til demokrati ble innført tidlig på 1990-tallet. Albumet Who's Next ble her solgt uten dette sporet.
Sangen er av magasinet Rolling Stone rangert som nummer 133 av de 500 viktigste sangene som er laget [1] Arkivert 20. juni 2008 hos Wayback Machine..
Deler av sanger, med de kjente gitar-akkordene er brukt som kjenningsmelodi til TV-serien CSI: Miami.
Det har vært en rekke referanser til sangen, både i reklamesammenheng, som introduksjonsmelodi ved idrettsbegivenheter, i andre TV-serier, som for eksempel The Simpsons (med The Who som gjester).


== Eksterne lenker ==
The Who spiller Won't get Fooled Again
Trondra

Trondra (skotsk: Trondra) er en øy i den skotske øygruppen Shetland. Øya har en befolkning på rundt 130 personer og et areal på 2,75 km². Øya har broforbindelse med den sørlige delen av Mainland og til Burra. Broforbindelsen til Mainland ble åpnet i 1971.


== Historie ==
Trondra ble raskt avfolket fram til 1970, da det ble bygget veibroer til de to naboøyene Burra (både vestlige som østlige) og til den sørlige halvøya på Mainland. Siden den gang har befolkningen kommet seg fra et lavpunkt på 20 i 1961.Et lokalt samfunnshus ble åpnet i 1986.


== Tettsteder ==
Tettsteder på øya:

Burland
Cauldhame
Cutts
Glendale


== Dyreliv ==
En rekke sjøfugler holder til på øya, blant annet mange måker og teister.Det er mange steder med sauer og noen få shetlandsponnier over hele øya. Også annet dyreliv finnes på og rundt øya, som pinnsvin, spurver, stær, sel og niser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Trondra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 

Google Earth
(en) Trondra, Visit Shetland
Wood County (Vest-Virginia)

Wood County er et fylke i den amerikanske delstaten Vest-Virginia. Det ligger i de nordøstlige delene av staten og grenser mot Pleasants County i nordøst, Ritchie County i øst, Wirt County i sørøst og mot Jackson County i sør. Det har også grense mot tre fylker i delstaten Ohio; Meigs County i sørvest, Athens County i vest og mot Washington County i nord.
Wood Countys totale areal er 976 km² hvorav 25 km² er vann. I 2000 hadde fylket 87 986 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Parkersburg.
Fylket ble grunnlagt i 1798 og et er oppkalt etter guvernør James Wood.   


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Wood County, West Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
The Kellner-Partington Paper Pulp Co. Ltd.

The Kellner-Partington Paper Pulp Co. Ltd. var et engelsk-norsk industrikonsern, som gjennom det meste av 1900-tallet var Norges største industribedrift. Firmaet ble etablert i Manchester 17. mai 1889 av den engelske industrimannen Edward Partington og den østerrikske vitenskapsmannen Karl Kellner. Formålet var å bygge cellulosefabrikker basert på Kellners metode for produksjon av sulfitcellulose. Partingtons papirfabrikk utenfor Manchester skulle være avtager av cellulosen. 
Den første fabrikken skulle bygges ved Hallein i Østerrike, mens den andre skulle ligge i Skandinavia. Sommeren 1889 kjøpte selskapet Borregaard Hovedgård ved Sarpsborg som hadde attraktive tomter ved Sarpefossen og høsten 1891 stod første byggetrinn av fabrikken ferdig. Fram til 1905 bygde selskapet dessuten papirfabrikker ved Borregaard og kraftverk i Sarpefossen.
Direktør ved selskapets anlegg i Sarpsborg var først Oscar Pedersen. Han ble etterfulgt av Nils Pedersen, som styrte bedriften fram til 1923. 
I 1917 ble selskapet overtatt av en gruppe norske eiere med advokat Hjalmar Wessel i spissen. Eierskiftet, eller «hjemkjøpet» ble satt i et nasjonalt lys og relatert til et lignende eierskifte på den andre siden av Sarpsfossen, den norske overtakelse av den tysk-kontrollerte aksjeposten i Hafslund A/S, som fram til 1916 var eid av tyske Schuckert & Co.  Wessel ledet selskapet fram til 1933, da Arne Meidell overtok rollen som generaldirektør. 
Kellner-Partington var fram til 1960-årene Norges største industrikonsern. I løpet av 1970-årene ble det forbigått av Norsk Hydro og på slutten av 1980-årene ble selskapet del av industrikonglomeratet Orkla-Borregaard, nå i Orkla ASA.   
Sulfitcellulose var velegnet til å produsere finpapir, til bruk for bokpapir, i motsetning til sulfatcellulose som var sterkere og velegnet til produksjon av emballasje.
Både Kellner og Partington har i dag gater oppkalt etter seg på Opsund i Sarpsborg.
Kammen

Kammen (Vannakammen) er en liten bygd på Vannøya i Karlsøy kommune i Troms. Kammen ligger 7,5 km fra Skåningsbukt fergeleie i retning Vannareid. Kammen har i 2009 kun fire innbyggere, mens det i 1900 var 19 innbyggere. Bygden har tidligere hatt både butikk og postkontor, men dette ble nedlagt på 1960-tallet. For å komme til Kammen må man ta ferge fra Hansnes.
Purregebyr

Purregebyr tillegges et krav som er forfalt til betaling. Purregebyret ved første og andre varsling kan være på maksimalt 1/10 av inkassosatsen. Inkassosatsen fastsettes hvert år i Forskrift til inkassoloven.Maksimal sats for gebyr på purrenota er pr. 1. januar 2013 kr 63  I 2012, 2011 og 2010 var satsen for purregebyr henholdsvis kr 62, 61 og 60.
Uten hensyn til det ovenstående kan man fra juridiske personer kreve en kompensasjon for forsinkelse tilsvarende € 40, fra første dags mislighold.  Bestemmelsen trådte i kraft 16. mars 2013. Det meste er uklart med hensyn til praktiseringen og en forskrift skal komme for avklare.Purregebyr kan legges til hvis følgende kriterier er oppfylt:

En purring må være skriftlig og bør tydelig referere seg til det opprinnelige kravet (vise til eks. fakturanummer, fakturadato, fakturabeløp etc.)
Det må ha gått minst 14 dager etter forfall, for opprinnelig krav eller siste utstedte purring, før purring med purregebyr kan utstedes. Dog kan en sende purring med renter og uten purregebyr umiddelbart etter forfall.
En purring med purregebyr må ha minimum 14 dagers forfall.Noen offentlige etater (for eksempel NRK, Statens lånekasse for utdanning og NAV) kan kreve en høyere sats. Disse satsene er da bestemt i egne forskrifter. De kalles da gjerne tilleggsavgift.En trenger ikke sende purring med eller uten purregebyr før et krav sendes til inkasso.
for innfordring. For å kunne ilegge utenrettslige inkassoomkostninger, trenger en imidlertid å sende skyldner et inkassovarsel som tilfredsstiller vilkårene i inkassolovens § 9. Disse kravene til inkassovarsel er svært lik kravene for å sende en purring med purregebyr, men fordrer i tillegg at det tydelig blir opplyst om konsekvensen av ikke å betale det utestående beløpet innen fristen på 14 dager, nemlig at kravet blir sendt til inkasso.


== Referanser ==
Cato Lægreid

Cato Lægreid (født 25. mai 1981 i Odda) er en norsk frikjører. Lægreid var første norske skikjører som ble internasjonalt anerkjent for sin tilnærming til frikjøring i fjell, slik at han fikk sin egen pro-model eller signaturmodell av skimerket Amplid, der hans navn står på skien.
Lægreid var angivelig den første i verden,i 2004, som gjennomførte en nedkjøring baklengs på ski i en av de bratte renneformasjonene fra fjellet Aguille DiMidi i fjellmassivet Mount Blanc


== Meritter ==
5.-plass Røldal Freeride Challenge 2001
Hederspris Røldal Freeride Challenge 2009
1.-plass Tour de Andørja Freeride 2010
4. Plass Freeride World Tour, Røldal 2012Lægreid jobbet to år som hoveddommer og dommer i Freeride World Tour. 
Under Freestyle Ski VM på Voss i 2013 var han grenansvarlig for slopestyle.
Han jobber innen offshorebransjen med yrket NDT - eller sveiseinspeksjon.


== Eksterne lenker ==
Artikkel i Dagbladet
Profil hos Amplid
Artikkel om signaturskien
Siri Gullestad

Siri Erika Gullestad (født 1949) er en norsk psykolog og psykoanalytiker som er professor emeritus i klinisk psykologi ved Universitetet i Oslo (UiO).Etter studier i fransk og filosofi utdannet hun seg til psykolog. Hun er dr. philos. fra 1991. Gullestad har vært bestyrer ved Psykologisk Institutt ved UiO og har vært president i Norsk Psykoanalytisk Forening. Hun er praktiserende psykoanalytiker/psykoterapeut med kompetanse som lærebehandler og veileder, medlem av International Psychoanalytic Association, og har flere år vært aktiv i oppbyggingen av et program for utdanning i psykoterapi i Kina
Gullestad er forfatter av en rekke artikler og bøker innen det psykoanalytiske fagfelt og har vært engasjert i videre- og etterutdanning av psykologer og leger. Hun er også tildelt Psykologisk Institutts formidlingspris. 
Fra 1977 til 1991 var hun gift med professor Rune Slagstad. De har to barn sammen.


== Publikasjoner (utvalg) ==
Å si fra: Autonomibegrepet i psykoanalysen (1992)
The personal myth as a clinical concept. International Journal of Psycho-Analysis (1995)
En umulig profesjon? Om opplæring i intensiv dynamisk psykoterapi (redaktør, med Mary Theophilakis, 1997)
Underteksten: Psykoanalytisk terapi i praksis (med Bjørn Killingmo, 2005)
Who is 'who' in dissociation? International Journal of Psychoanalysis (2005)
The Theory and Practice of Psychoanalytic Therapy. Listening for the Subtext, med Bjørn Killingmo, oversatt til engelsk av Lene Auestad, Routledge, 2020.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Siri Gullestad i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin

(no) Publikasjoner av Siri Gullestad i BIBSYS
Terje Wold

Terje Wold (født 23. august 1899 i Evenes, død 6. september 1972) var en norsk jurist, statsråd  og høyesterettsjustitiarius.

Wold kom til Vadsø i 1921 som nyutdannet cand.jur. hvor han ble dommerfullmektig ved Varanger sorenskriverembete. Samme år ble han konstituert politifullmektig i byen. Han var privatpraktiserende sakfører i Vadsø i 1922 og medlem av Vadsø bystyre i to perioder (1926–1928 og 1932–1936), hvorav ordfører i (1928 og 1935–1936). I 1931 ble Wold utnevnt til høyesterettsadvokat og videre til lagdommer i Hålogaland lagmannsrett 1936.
Han var justisminister fra 1939 og var justisminister i eksilregjeringen i London til 1945. En periode under krigen var han også minister for handelsdepartementet fra (7. juni 1940 til april 1942). Terje Wold var som medlem av Regjeringsdelegasjonen fungerende sjef for Kirke- og undervisningsdepartementet og Justisdepartementet fra 14. mai til 31. mai 1945.
Etter krigen ble han valgt til stortingsrepresentant for Arbeiderpartiet for Finnmark fra 1945 til 1949.
Han var høyesterettsdommer i Høyesterett fra 1950 (utnevnt 1945) og høyesterettsjustitiarius fra 1958 til 1969. Fra 1959 til 1972 var han Norges (første) dommer i Den europeiske menneskerettsdomstol i Strasbourg.Han ble utnevnt til Kommandør med stjerne av St. Olavs Orden i 1958.
Wold var medlem i Den Norske Frimurerorden, hvor han tilhørte St. Johanneslogen St. Olaf til det gjenreiste Tempel.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(no) Terje Wold i Norsk biografisk leksikon
Vidar Eng. Terje Wold - en terrier fra nord. MARGbok forlag, 2013. ISBN 978-82-93065-31-9


== Eksterne lenker ==
(en) Terje Wold – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Terje Wold hos Stortinget 
(no) Terje Wold hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Terje Wold hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
Politiske taler av Terje Wold, virksommeord.uib.no