jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dr. Mabuses testament

Dr. Mabuses testament (orig. Das Testament des Dr. Mabuse) er en spillefilm av Fritz Lang fra 1933. Manuset er basert på en roman av Norbert Jacques, skrevet i 1932 på oppfordring fra Lang, men ikke offentliggjort da. Filmen regnes som en av filmhistoriens store klassikere fra mellomkrigstiden.


== Sammendrag ==
I en bråkete trykkeri forsøker en politi-etterforsker ved navn Hofmeister (spilt av Karl Meixner) å komme seg unna ett kriminelt angrep. Hofmeister kontakter sin tidligere overordnede inspektør Karl Lohmann (spilt av Otto Wernicke) og forklarer at han har oppdaget en enorm kriminell konspirasjon. Men før han rekker å røpe identiteten til de ansvarlige kriminelle, slukkes alle lysene i bygningene, og skudd blir avfyrt. Hofmeister forsvinner. Men senere dukker han opp igjen og begynner å synge hver gang han føler seg overvåket, og han blir innlagt ved ett sykehus for mentalt syke som drives av professor Baum.
Professor Baum introduserer situasjonen for Dr. Mabuse (spilt av Rudolf Klein-Rogge) en kriminell mester og hypnotisør. Dr. Mabuse bruker dagene sine febrilsk på å skrive detaljerte planer for forbrytelser samtidig som en kriminell gjeng begår disse forbrytelsene. En ledetråd skrapet inn i en glassrute der Hofmeister tidligere ble skutt mot, får Karl Lohmann til å mistenke Mabuse. Baum begynner å studere Mabuses skrifter, og kommuniserer med Dr. Mabuses spøkelse. Mabuses ånd smelter sammen med professorens silhuett. Samme natt gir en skjult skikkelse beskjeder til en del av organisasjonen sin, og forbereder forskjellige forbrytelser som for eksempel et angrep mot et kjemisk anlegg, ran av en bank, og forgiftning av ett vann.


== Skuespillere ==
Rudolf Klein-Rogge som Dr. Mabuse
Otto Wernicke som etterforsker Lohmann
Karl Meixner som etterforsker Hofmeister
Oscar Beregi Sr. som Professor Baum
Theodor Loos som Dr. Kramm
Gustav Diessl som Thomas Kent
Wera Liessem som Lilli
Rudolf Schündler som Hardy
Oskar Höcker som Bredow
Theo Lingen som Karetzki
Hadrian Maria Netto som Nicolai Griforiew
Camilla Spira som Anna
Georg John som Baum's håndlanger.
Klaus Pohl som Müller. Lohmann's assistent.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dr. Mabuses testament på Internet Movie Database 
(no) Dr. Mabuses testament hos Filmfront 
(sv) Dr. Mabuses testament i Svensk Filmdatabas 
(da) Dr. Mabuses testament i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Dr. Mabuses testament på Allociné 
(nl) Dr. Mabuses testament på MovieMeter 
(en) Dr. Mabuses testament på AllMovie 
(en) Dr. Mabuses testament på Turner Classic Movies 
(en) Dr. Mabuses testament på Rotten Tomatoes
Sandaker (Oslo)

Sandaker er et strøk i Bydel Sagene i Oslo. Det består av både boliger og noe næringsliv. Uteliv, butikker og andre sentrumsfunksjoner ligger i all hovedsak i Sandakerveien fra Vogts gate i sør til og med plassen Nordpolen der Grefsenveien begynner.


== Avgrensning ==
Det har Birch-Reichenwalds gate (inkludert i strøket) og et grøntområde rett vest for denne i nord, Akerselva i vest, Åsengata (ikke inkludert) og Hans Nielsen Hauges gate (inkludert i strøket) i sør, og T-baneringen (og Gjøvikbanen som kom 100 år før denne igjen) i øst.
Dermed grenser strøket til Storo i øst og nordøst, Nydalen i nord, Bjølsen i vest og Torshov i sør.
Sørøst-øst for Sandaker ligger nabolaget Søndre Åsen, øst for Gjøvikbanen og Ring 3 Nordre Åsen.


== Bebyggelse og historie ==
Strøket har navn etter Sandaker gård. Det ble tidlig en del industri ved Akerselva i form av møller. Området (som da i stor grad var et jorde) ble inkludert i Oslo by i 1878, og Oslo kommune bygde så lavblokker her på 1920-tallet. Trikkelinjen Grünerløkka-Torshov-linjen, som går nord-sør gjennom området, ble lagt gjennom Sandaker og videre til Grefsen stasjon i 1902.
Sandaker videregående skole var i bruk fra 1959 til 2011, i dag holder grunnskolen Nordpolen skole til i de samme lokalene, mens kjøpesenteret Sandakersenteret ble oppført i 1976.


== Eksterne lenker ==
(en) Sandaker – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kristin Hersh

Kristin Hersh (eg. Martha Kristin O'Connell, født 7. august 1966), er en amerikansk musiker. Hennes første utgivelse kom i 1986 med bandet Throwing Muses, som hun startet med stesøsteren Tanya Donelly. I 1994 ga hun ut sitt første solo-album Hips and Makers, og i 2003 lanserte hun sitt nye band 50footwave. 
Hersh har også turnert med opptredenen Paradoxical Undressing, et spoken-word-prosjekt med utdrag fra hennes dagbok, og egen musikk. Paradoxical Undressing er også utgitt i bokformat.


== Digital musikkdistribusjon ==
50footwave ga i 2005 ut EP-en Free Music; en utgivelse som ble tilbudt gratis via bandets nettsted. Etter den tid har Hersh og hennes samarbeidspartnere utviklet en ny plattform for digital musikkdistribusjon kalt cashmusic.org. Via dette nettstedet startet hun i 2008 en gratis nedlastingstjeneste, der en ny sang er tilgjengelig for nedlasting hver måned. Flere av sangene er senere innspilt på nytt, og ble utgitt som albumet Crooked i 2010. 


== Albumutgivelser ==
Utgivelser under eget navn

Live at Maxwell's Hoboken (1992; utgitt som bonusplate med Red Heaven av Throwing Muses)
Hips and Makers (1994)
Strange Angels (1998)
Murder, Misery and then Goodnight (1998; opprinnelig kun tilgjengelig via postordre fra 4AD)
Sky Motel (1999)
Sunny Border Blue (2001)
Live at Noe Valley Ministry (2001)
The Grotto (2003)
Instant Live: Boston, MA 1/28/05 (2005)
Learn to Sing Like a Star (2007)
Crooked (bok og cd) (2010)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kristin Hersh – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kristin Hersh – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kristin Hersh på Internet Movie Database 
(en) Kristin Hersh på Apple Music 
(en) Kristin Hersh på Discogs 
(en) Kristin Hersh på MusicBrainz 
(en) Kristin Hersh på Spotify 
(en) Kristin Hersh på Songkick 
(en) Kristin Hersh på Last.fm 
(en) Kristin Hersh på AllMusic 
Kristin Hersh på Twitter 
Kristin Hersh på Facebook 
Kristin Hersh på Instagram 
Kristin Hersh på Myspace 
Hjemmeside hos CASHmusic Arkivert 2. juli 2008 hos Wayback Machine.
CASHmusics hjemmeside
Hjemmeside hos plateselskapet 4AD
Paul Ottar Haga

Paul-Ottar Haga (født 30. juli 1965) er en norsk skuespiller og regissør fra Verdal i Trøndelag.
Han har vært fast ansatt ved Det norske teatret i Oslo siden 1990, men har også hatt roller andre steder. Sitt gjennombrudd fikk han som Peer i NRK Dramas filmatisering av Peer Gynt i 1993. 
Han er født på gården Lyng Søndre Østre ved Stiklestad og yngre bror av Arnulf Haga , Gjermund Haga og Erlend Haga. Han er gift med Evy Kasseth Røsten.


== Noen roller ==
Stor-Johan i Alle hater Johan – 2022
Seg selv i Helt perfekt – 2019
Tettipappus i Asterix: Byplanleggeren - 2014
Theodorus Bergmann, General Armfeldt og General De la Barre i Elden – Røros 2012-2017
Jordmor Svein i Lilyhammer - 2012
Ridderen Morild i Julekongen - 2012
Poul i Pakten (norsk stemme) – 2010
Sjamanen i Bronsebukkene – 2010
Kristaver Myran i Den siste viking av Johan Bojer 2010 – Stadsbygd
Politimann i Kurt blir grusom – Nordisk Film 2009
Daniel i Which Witch – Det Norske Teatret 2008
Benj. Sigismund i Den fjerde nattevakt – Riksteatret 2000, Egypt 2006, bl.a.
Javert i Les Misérables  – Trøndelag Teater 2006
Knappestøperen i Peer Gynt  – Det norske teatret 2005, Giza
Terje i Hos Martin for TV2 2005
Blåfar i Jul på Månetoppen - NRK 2002
Blåfar i Jul i Blåfjell – NRK 1999
Bør Børson Jr. i Bør Børson Jr.  – Det norske teatret 2001 og Trøndelag Teater 1998
Peer Gynt i Peer Gynt – NRK 1993
Flere roller i Spelet om Heilag Olav  – Stiklestad, Verdal fra 1973 og framover


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Ottar Haga på Internet Movie Database 
(sv) Paul Ottar Haga i Svensk Filmdatabas 
(en) Paul Ottar Haga hos The Movie Database
Post Office Ltd.

Post Office Ltd er selskapet som driver postkontorene i Storbritannia. Det eies av Royal Mail, som er et statlig selskap. 
Selskapet ble skilt ut fra Royal Mail i 1986. Mange av postkontorene drives på franchisebasis, og de administrerer også ordningen med post i butikk som brukes en del steder. 
Det var ved utgangen av regnskapsåret 2005–2006 over 14 300 postkontorer i Storbritannia. Det har vært en rekke nedleggelser, noe som har ført til kritikk av selskap mange steder. 
I Wales driver Post Office også under det walisiske navnet Cyrchwr Codau Post. Man skal der ideelt sett få utført alle tjenester på walisisk. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Post Office Ltd – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
General Post Office

General Post Office kan vise til:

General Post Office (Storbritannia), det britiske postverket 1660–1981
General Post Office (Dublin), hovedpostkontoret i Dublin, brukt som opprørernes hovedkvarter under Påskeopprøret i 1916
General Post Office (Hongkong), hovedkvarteret til Hongkongs postverk
General Mail Facility i USA, kalles også general post office
Eric Adams

Eric Adams (født 12. juli 1952, i Auburn i New York) er en amerikansk vokalist. 
Han er best kjent som vokalist i bandet Manowar, som ble stiftet av Joey DeMaio og Ross Friedman i 1980. Adams er også ansvarlig for Manowars finanser. Når han ikke er på turné eller i studio med Manowar, bruker han tiden sin på å jakte med bue. 
Han har også sunget duett med Sarah Brightman på sangen «Where Eagles Fly».


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Eric Adams – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Eric Adams på Internet Movie Database 
(en) Eric Adams på Discogs 
(en) Eric Adams på MusicBrainz 
(en) Eric Adams på Encyclopaedia Metallum 
(en) Eric Adams på Genius — sangtekster 
(en) Eric Adams på AllMusic
Et spill for piano

Et spill for piano (fransk: La Tourneuse de pages) er en fransk film fra 2006. Den er regissert av Denis Dercourt, og hovedrollene innehas av Catherine Frot og Déborah François. Filmen konkurrerte som en del av Un certain regard under Filmfestivalen i Cannes i 2006.


== Handling ==
En ung jente, Mélanie Prouvost, ønsker å begynne som pianist, og går på audition hos den berømte pianisten Ariane Fouchécourt. Ariane signerer en autograf for en beundrer i løpet av forestillingen. Dette distraherer Mélanie, og påvirker hennes opptreden negativt. Hun forlater auditionen sammen med moren sin, sønderknust over at audition ikke gikk som hun ønsket. Noen få år senere, etter å ha studert hardt, begynner Mélanie å arbeide for et advokat-firma. 
Tilfeldigvis møter Mélanie ektemannen til den berømte pianisten, som hun tidligere var på audition for. Mélanie blir ansatt for å passe på den unge sønnen deres, som familien håper kommer til å følge i foreldrenes fotspor som en berømt pianist. Melanie blir snart venn med gutten, og oppfordrer ham til å forberede en piano-opptreden for farens retur etter en forretningsreise. Mélanie blir etter hvert uunnværlig for Ariane, både praktisk og følelsesmessig. Men når et veldig nært og intimt forhold er etablert mellom de to kvinnene, blir Mélanie blir besatt av Ariane for å hevne seg etter ydmykelsen som hun gikk gjennom som ungdom.


== Medvirkende ==
Catherine Frot – Ariane Fouchécourt
Déborah François – Mélanie Prouvost
Pascal Greggory – Jean Fouchécourt
Xavier De Guillebon – Laurent
Christine Citti – madame Prouvost
Clotilde Mollet – Virginie
Jacques Bonnaffé – monsieur Prouvost
Antoine Martynciow – Tristan Fouchécourt
Julie Richalet – Mélanie Prouvost enfant
Martine Chevallier – Jackie Onfray
André Marcon – Werker
Michèle Ernou – Monique


== Eksterne lenker ==
(en) Et spill for piano på Internet Movie Database 
(sv) Et spill for piano i Svensk Filmdatabas 
(da) Et spill for piano i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Et spill for piano på Allociné 
(nl) Et spill for piano på MovieMeter 
(en) Et spill for piano på AllMovie 
(en) Et spill for piano på Rotten Tomatoes 
(en) Et spill for piano på Metacritic 
(en) Et spill for piano på Box Office Mojo 
«Musikalsk hevn» – Inger Bentzruds anmeldelse i Dagbladet
Déborah François

Déborah François (født 24. mai 1987) er en belgisk skuespiller.
Hun debuterte i filmen Barnet fra 2005, som vant Palme d'Or på Filmfestivalen i Cannes samme år. Året etter spilte hun i filmen Et spill for piano, mot den franske skuespilleren Catherine Frot.


== Filmer ==
Barnet (L'Enfant) (2005)
Et spill for piano (La Tourneuse de pages) (2006)
Les Fourmis rouges (2006)
L'Été indien (2007)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Déborah François på Internet Movie Database 
(sv) Déborah François i Svensk Filmdatabas 
(da) Déborah François på Filmdatabasen 
(da) Déborah François på Scope 
(fr) Déborah François på Allociné 
(en) Déborah François på AllMovie 
(en) Déborah François hos The Movie Database
Battered

Battered er et norsk thrash metal-band, som ble dannet i 2004 av tidligere de Einherjer-medlemmene Frode Glesnes, Gerhard Storesund og Aksel Herløe.
Battered spilte inn demoen ...Beyond Recognition og i 2005 kom Sigurd Olaisen med i bandet. Sammen spilte de inn det selvtitulerte albumet Battered som ble gitt ut 27. februar 2006 i Norge, 13. mars 2006 i resten av Europa og 4. april 2006 i USA.


== Medlemmer ==
Sigurd «Siggy» Olaisen – Vokalist (2005–)
Frode Glesnes – Gitarist og vokalist
Aksel Herløe – Gitarist
Gerhard Storesund – Trommeslager
Ole Moldesæther – Bassist


== Utgivelser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Battered på Discogs 
(en) Battered på MusicBrainz 
(en) Battered på Songkick
Myrkgrav

Myrkgrav er et norsk folk metal-band. Bandet ble stiftet av Lars Jensen i Åsa i begynnelsen av 2003. Den lyriske tematikken baserer seg på det tradisjonelle bondesamfunnets folklore fra områdene Åsa, Sørkedalen, Lommedalen og Hole, fra rundt 1600 til slutten av 1800-tallet. Bandet definerer sin egen sjanger som bygdemetal og/eller folk metal.
Myrkgrav gav ut sin første demo i 2004 under navnet Fra fjellheimen kaller … Demoen ble sendt ut til flere plateselskaper, og Det Germanske Folket tilbød seg å gi ut demoen. Lars Jensen bestemte seg istedenfor å skrive og gi ut helt nytt materiale som en fullengder.Debutalbumet, Trollskau, skrømt og kølabrenning, var ferdig sommeren 2006 og ble gitt ut 27. oktober samme år. Tidlig i 2013 kom den selvfinansierte digitale EP-en Sjuguttmyra ut, som består delvis av nytt materiale og nyinnspilte eldre låter. Myrkgrav har offentliggjort et nytt album som i lengre tid har vært i produksjon, hvilket har fått tittelen Forteljinger frå Finnefjerdingen. Finnefjerdingen er det (på folkemunne) gamle navnet på Lars Jensens hjembygd, Åsa.


== Medlemmer ==


=== Faste medlemmer ===
Lars Jensen – Vokal, gitar, keyboard og programmering


=== Gjestemusikere ===
Bernt Fjellestad – Vokal på Sjuguttmyra og Forteljinger frå Finnefjerdingen
Erlend Antonsen – Bassgitar
Olav Luksengård Mjelva – Hardingfele
Espen Hammer – Bassgitar på Trollskau, Skrømt og Kølabrenning
Benita Eriksdatter – Vokal på «Gygra og St. Olav»
Sindre Nedland – Vokal på Trollskau, Skrømt og Kølabrenning


== Utgivelser ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Myrkgrav – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Myrkgrav – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Myrkgrav på Discogs 
(en) Myrkgrav på MusicBrainz 
(en) Myrkgrav på Encyclopaedia Metallum 
(en) Myrkgrav på SoundCloud 
(en) Myrkgrav på Last.fm
Lars Jensen (musiker)

Lars Einar Jensen (født 30. desember 1986) er en norsk musiker og folklorist fra det lille tettstedet Åsa i Ringerike. I 2003 startet han bandet Myrkgrav, som i 2006 ga ut debutalbumet Trollskau, Skrømt og Kølabrenning. Lars Einar Jensen hadde i Åsa i perioden 2004-2012 et bittelite lydstudio med navnet Koia Studios. I dette studioet har han spilt inn både Myrkgrav sin demo og studioalbum, samt vokal for bandene Sworn og Quadrivium, som han også har vært medlem av. Også Hønefoss-bandet Voluspaa sitt debutalbum Åsa ble i sin helhet produsert av Lars Jensen og bandet selv i dette studioet i 2010. Lars var på et tidspunkt også assistent-tekniker i lydstudioet Top Room Studio på Lunner.
I 2012 flyttet Lars til Finland, der han for tiden studerer folkloristikk ved universitetet Åbo Akademi i byen Åbo.
Lars Einar Jensen gikk tidligere under pseudonymet «Leiðólfr».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Jensen på Internet Movie Database
Barnet (film)

Barnet (fransk: L'Enfant) er en belgisk dramafilm fra 2005, regissert, skrevet og produsert av brødrene Jean-Pierre og Luc Dardenne. 
Filmen vant Gullpalmen under Filmfestivalen i Cannes.


== Handling ==
Bruno, 20 år gammel, og Sonia, 18 år gammel, overlever på velferdsytelser og fortjenester fra Brunos forbrytelser. Sonia blir gravid. Når Sonia er bortreist, selger Bruno babyen på en svartebørs for å tjene penger. 
Han forteller Sonia hva han har gjort, og mener at de ganske enkelt kan lage en ny baby senere. Men Sonia blir syk og besvimer. Stilt overfor Sonias sjokk, og føler anger for sin feil, forsøker Bruno å kjøpe barnet deres tilbake.


== Medvirkende ==
Jérémie Renier – Bruno
Déborah François – Sonia
Jérémie Segard – Steve
Fabrizio Rongione
Olivier Gourmet


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Barnet på Internet Movie Database 
(no) Barnet hos Filmfront 
(sv) Barnet i Svensk Filmdatabas 
(da) Barnet i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Barnet på Allociné 
(nl) Barnet på MovieMeter 
(en) Barnet på AllMovie 
(en) Barnet på Turner Classic Movies 
(en) Barnet på Rotten Tomatoes 
(en) Barnet på Metacritic
Jérémie Renier

Jérémie Renier (født 6. januar 1981 i Brussel i Belgia) er en belgisk skuespiller.


== Filmografi (utvalg) ==

2001 – Ulvenes klan

2005 – Barnet

2007 – Om forlatelse

2008 – Undercover i Brügge

2010 – Frustrert fransk frue

2011 – Gutten med sykkelen

2014 – Saint Laurent

2017 – Dobbelt begjær


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jérémie Renier – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jérémie Renier på Internet Movie Database 
(sv) Jérémie Renier i Svensk Filmdatabas 
(da) Jérémie Renier på Filmdatabasen 
(da) Jérémie Renier på Scope 
(fr) Jérémie Renier på Allociné 
(en) Jérémie Renier på AllMovie 
(en) Jérémie Renier hos The Movie Database
Sosialpornografi

Sosialpornografi er en betegnelse på en type journalistikk der personer utleveres på en intim måte, især forhold eller skjebner av privat eller tragisk karakter, som en form for underholdning for at publikum skal få tilfredsstilt en kikkermentalitet. Sosialpornografi har gjerne ingen annen verdi enn ren underholdning, og kan være et eksempel på invasjon av privatlivets fred. Betegnelsen brukes særlig når dette inkluderer personer som i mindre grad enn andre er i stand til å ivareta egne interesser og forstå konsekvensene av å stille opp på den måten for pressen, f.eks. ressurssvake eller barn.Det kan være kontroversielt hvor grensen går for hva som er sosialpornografi og hva samfunnets borgere har krav på å bli informert om (dvs. har nyhetsverdi). For eksempel kan en nyhetsdekning gå over til å bli sosialpornografi avhengig av detaljene mediene velger å offentliggjøre eller sette fokus på. Det har for eksempel blitt påstått at medienes dekning av terrorsaker til tider er av sosialpornografisk karakter, og kan gi en overdreven frykt for terror.Enkelte reality-TV-programmer betegnes av noen som sosialpornografi, for eksempel Big Brother og Ex on the Beach.Psykologer har uttalt at enkelte «hjelpe-tv»-programmer grenser til sosialpornografi. Eksempler på slike programmer som kan befinne seg i gråsonen er programmer hvor deltakerne for eksempel har samlemani, pinlige sykdommer eller økonomiske problemer.Fattigdomspornografi er et lignende begrep som går ut på at fattige mennesker fremstilles på en objektiviserende måte, ofte for at en annen person skal kunne fremstille seg selv som en god og gavmild person, eller for å fremkalle giverlyst hos publikum. Et eksempel på fattigdomspornografi kan være utvekslingsstudenter eller kjendiser som poserer på bilder med barn i fattige land. Fattigdomspornografi har blitt kritisert for å opprettholde rasistiske fordommer.


== Se også ==
Godhetsposering


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sosialpolitikk eller sosialpornografi? En analyse av sosialpolitiske reportasjer i pressen Arkivert 29. august 2019 hos Wayback Machine. (1984) av Roel Puijk, Helge Østbye og Else Øyen, Universitetsforlaget. (Engelsk tittel: Social Policy or Social Pornography?)
Hallbjørn Rønning

Hallbjørn Rønning (født 30. mai 1950 i Trondheim) er en norsk skuespiller. Han er utdannet fra Rogaland Teaters Elevskole og er ansatt ved Trøndelag Teater.
Han har også gjestet Hålogaland Teater og lest inn utallige lydbøker. Han ble knyttet til Trøndelag Teater i 1975. I 1979 deltok han på etableringen av Nordland Teater i Mo i Rana. Dette var et allmøtestyrt regionteater. Regionteatrene i Norge var en del av den politiserte teaterebevegelsen, som Hålogaland Teater sto i spissen for fra begynnelsen av 1970tallet.
Rønning har turnert i Nord-Norge med «Historien om en soldat» som han også har gjort med musikere fra symfoniorkestret i Trondheim i flere anledninger. Hallbjjørn Rønning har samarbeidet med Travellin Strawberries i musikalene Forever Plaid og Comedian Harmonists.
Han filmdebuterte i 1974 i Kimen, og har utover det medvirket i de to kortfilmene I himmelen som på jorden (2004) og Dårlig kjemi (2007).
Han ble tildelt lydbokinnleserprisen i 2002.
Rønning har gjort flere regioppgaver.Blant annet Hungersmarsjen på Meråker, Fest borti svingen med NÅKOR på Løkken, revy med Skaun artikailleri.
Rønning er gift med skuespilleren Wenche Strømdahl.


== Noen roller ==
«Takoradi – En Sjømanns historie» av Torvald Sund (monolog). 2006Regi: Rita Abrahamsen
«Trekkspillkrigen» av Hans Rotmo. 2002
«Bønder i solnedgang» av Hans Rotmo. 2000.
«Taube»; en kabaret med tekster av Evert Taube, ved Bentein Baardson og Bodil Kvamme. 2007. Regi: Bentein Baardson
«Kristin Lavransdatter» etter Sigrid Undsets roman. Rolle: Lavrans 2005 Regi: Bentein Baardson
«Molly Sweeney» av Brian Friel. 1997. Egen regiI 2008 turnerte han til Antwerpen, Rotterdam og Hamburg med sjømannsfortelling TAKORADI.


== Teater ==
Rogaland Teater (1970–75)
Trøndelag Teater (1975-79, 1981-86 og fra 1988)
Nordland Teater (1979–81)
Hålogaland Teater (1986–88)


== Eksterne lenker ==
(en) Hallbjørn Rønning på Internet Movie Database 
(no) Hallbjørn Rønning hos Sceneweb 
(en) Hallbjørn Rønning hos The Movie Database