jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Horst Seehofer

Horst Seehofer (født 4. juli 1949 i Ingolstadt) er en tysk politiker (CSU). Fra 14. mars 2018 til 8. desember 2021 var han landets innenriksminister i Angela Merkels fjerde regjering. Seehofer var fra 2008 til 2018 Bayerns ministerpresident. Fra oktober 2008 til januar 2019 var han også formann i CSU. Seehofer var fra 1992 til 1998 Tysklands helseminister og fra 2005 til 2008 landets ernærings-, landbruks- og forbrukerbeskyttelsesminister.


== Bakgrunn og utdannelse ==
Seehofer studerte forvaltningsvitenskap (en gren innenfor statsvitenskapen) og har arbeidet i statstjenesten. Han er katolsk, gift og har tre barn.


== Parti ==
Han ble medlem av Junge Union i 1969, og av CSU i 1971. Han var nestformann for CSU fra 1994 til 2008, og leder fra 2008. Seehofer gikk av som partileder i januar 2019, og ble erstattet av Markus Söder.


== Parlamentsmedlem ==
Seehofer er siden 1980 medlem av det tyske parlamentet. Fra oktober 1998 var han stedfortredende fraksjonsformann for CDU/CSU-fraksjonen, men trakk seg fra vervet den 22. november 2004.


== Offentlige verv ==
Han var tysk helseminister mellom 1992 og 1998. Mellom 1989 og 1992 var han parlamentarisk statssekretær ved nærings- og arbeidsministeriet. Den 6. mai 1992 ble han utnevnt til helseminister i den føderale regjeringen under Helmut Kohl. Han beholdt ministerposten til regjeringen gikk av etter valget i 1998. Fra 2005 til 2008 var han minister for ernæring, landbruk og forbrukerbeskyttelse i Angela Merkels kabinett. Den 27. oktober 2008 ble han valgt til ministerpresident i Bayern. Etter valget i Bayern 2013 ble han gjenvalgt 8. oktober 2013.


== Regjeringskrise i 2018 ==
Sommeren 2018 oppsto det en konflikt mellom forbundskansler Angela Merkel og hennes koalisjonspartner SPD på den ene og Seehofer og hans parti CSU på den andre. Som innenriksminister ville Seehofer innføre en strengere asylpolitikk og nasjonal grensekontroll for migranter istedenfor en felles kontroll ved EUs yttergrenser. Både CDU, SPD og de andre partiene i forbundsdagen – bortsett fra AfD – ønsket en felles EU-løsning på spørsmålet, slik Merkel hadde fremforhandlet under et toppmøte i unionen 24. juni.I kjølvannet av uoverensstemmelsen omkring asypolitikken truet Seehofer i begynnelsen av juli 2018 å trekke seg fra stillingen som innenriksminister.
 Imidlertid endte saken i et kompromiss.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Horst Seehofer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Horst Seehofer – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Horst Seehofer på Internet Movie Database 
(de) Horst Seehofer hos Forbundsdagen 
(de) Verk av og om Horst Seehofer i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(de) SZ-Artikel: "Stoppt den Sozialabbau!"
Kirke- og utdanningsdepartementet

Kirke- og utdanningsdepartementet var et norsk departement som ble opprettet i 1819 på bakgrunn av det foregående 1. departement, og som eksisterte til utgangen av 1989. Første statsråd var Niels Treschow, og den siste var Einar Stensnæs.
Den 1. januar 1990 inngikk departementet inn i det nye Utdannings- og forskningsdepartementet (UFD) bortsett fra kirkeavdelingen fra det tidligere Kirke- og utdanningsdepartementet som ble flyttet til det tidligere Kulturdepartementet. Det nye departementet fikk navnet Kirke- og kulturdepartementet (KD).
Annette Schavan

Annette Schavan (født 10. juni 1955 i Jüchen i Nordrhein-Westfalen) er en tysk politiker (CDU). Hun var fra 2005 til 2013 Tysklands utdannelses- og forskningsminister. Etter en strid om hennes akademiske kvalifikasjoner gikk hun av og ble så utnevnt til ambassadør ved Den hellige stol.


== Bakgrunn ==
Hun tok abitur (artium) i 1974 og studerte pedagogikk, filosofi og katolsk teologi. Schavan tok doktorgraden i 1980 og har siden arbeidet i utdannelsesinstitusjoner knyttet til den katolske kirke. Fra 1980 til 1984 var hun vitenskapelig medarbeider ved den biskoppelige studieorganisasjonen Cusanuswerk, og deretter frem til 1987 avdelingsleder for außerschulische Bildung ved generalvikariatet i Aachen. De to følgende årene var hun generalsekretær for CDUs kvinneorganisasjon, og deretter fra 1989 til 1995 leder for Cusanuswerk.
I 1995 ble hun kulturminister i Erwin Teufels kabinett i delstaten Baden-Württemberg. I 2005 ble hun innvalgt i det tyske parlamentet og ble etterfulgt av sin statssekretær som kulturminister.
Hun er medlem av styret i CDU i Baden-Württemberg og ble i november 1998 dessuten valgt til en av nestlederne for CDU på føderalt nivå. Hun var president for kulturministerkonferansen i 2001, og siden januar 2002 var hun nestleder. Hun var fra 1994 til 2005 også visepresident for Zentralkomitee der deutschen Katholiken (ZdK).
Fra 2001 til 2005 var hun medlem av landdagen i Baden-Württemberg.


== Plagiatsak ==
Schavan tok doktorgrad i 1980. I bloggen Schavanplag ble det fremsatt påstand om at 94 av avhandlingens 325 sider var uten kildehenvisninger.Fakultetsrådet ved universitetet i Düsseldorf avgjorde 5. februar 2013 med 13 mot 2 stemmer å trekke doktortittelen tilbake. Fakultetsrådets flertall kom til at den daværende doktorand systematisk og forsettlig, gjennom hele doktoravhandlingen ga uttrykk for tanker og vurderinger som i virkeligheten ikke var hennes selvstendige arbeid. Schavan meddelte samme dag gjennom sin advokat at hun ville gå til søksmål for å beholde den akademiske tittel. Schavan avla doktorgraden som sin første akademiske grad. Universitetets avgjørelse innebærer dersom den blir stående at Schavan er uten akademisk grad.
Schavan meddelte under en pressekonferanse 9. februar 2013 som hun holdt sammen med forbundskansler Angela Merkel at hun hadde gått av som minister i den føderale tyske regjeringen. Schavan fastholdt under pressekonferansen at hun ikke aksepterte universitetets beslutning om å frata henne doktorgraden. Imidlertid hadde hun kommet til at det ikke var mulig å opprettholde embetet som forskningsminister samtidig som hun lå i konflikt med sitt tidligere universitet.
Fra juli 2014 til utgangen av juni 2018 var hun Tysklands ambassadør ved Den hellige stol.


== Publikasjoner ==
Welche Schule wollen wir?, ISBN 3-451-05308-X
Der Geist weht, wo er will, ISBN 3-7966-1086-2


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Annette Schavan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Annette Schavan i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Frauenunion der CDU
Schavanplag
Bøyen Beng

Bøyen Beng, også skrevet bøyen beng, Böyen beng, böyen beng, etc., er et norsk rockeband startet i 1987 av felespiller Silja Starbo fra Asker.


== Diskografi ==
Bengladiro, CD, Fantasight 2012
Perle, CD, Diger/Tiger 2010
Fanteri, CD, Nytt opplag Diger/Tiger2010
«Gjenganger» mp3 SINGEL Diger/Tiger 2010
Kjærlig vårt hat, CD, 2007
Bombe, CD, 2004
Häppala, CD-EP, 2002
I live!, dobbel-LP, tatt opp på Utøyafestivalen, Ringerike, 7. september 1997 – utgitt 11. mars 1998
«Liv uten dusj»/«Grünervalsen», 7"-vinyl, 1996
Kjærlig vår ryggrad, CD, 1995
Fanteri, CD, 1993
Storbynatt, CD-EP, 1993
Kjærlig vårt hat, LP, 1991


== Eksterne lenker ==
(no) Bøyen Beng hos Nationaltheatret 
(en) Bøyen Beng på Discogs 
(en) Bøyen Beng på MusicBrainz 
(en) Bøyen Beng på Songkick 
(no) Bøyen Beng på Rockipedia 
Böyen Bengs offisielle nettsted Arkivert 4. august 2018 hos Wayback Machine.
Böyen Beng på Facebook
Böyen Beng hjemmeside på Myspace
Böyen Beng hjemmeside på YouTube
Tore Stemlands blogg
Artikkel på Oslopuls
Utenriksdepartementet (USA)

Utenriksdepartementet (Department of State) er et departement i den amerikanske regjeringen med ansvar for utenrikssaker. Departementet ble opprettet 27. juli 1789 og har sitt hovedsete i Harry S. Truman-bygningen i Foggy Bottom, et par kvartaler fra Det hvite hus.


== Se også ==
USAs utenriksminister


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Offisiell blogg 
(en) United States Department of State – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Skipsfartsdepartementet

Skipsfartsdepartementet var et norsk departement. Det ble opprettet 1. oktober 1942 og fikk ansvaret for skipsfartssakene, hvalfangst og Nortraship. Fra 1940 lå dette arbeidsfeltet hos Forsyningsdepartementet. Da oppgavene gikk ut over den ramme som var tiltenkt Forsyningsdepartementet, ble det ved kongelig resolusjon 18. september 1942 bestemt at departementet skulle deles i et forsynings- og gjenreisningsdepartement og et skipsfartsdepartement. Arne Sunde var minister i departementet fra det ble opprettet til det ble nedlagt i 1945. Departementet ble ikke inndelt i avdelinger eller kontorer og skapte bare ett arkiv.


== Arkiv ==
Arkivet ble påbegynt i Forsyningsdepartementet i 1940. Det ble ikke avsluttet da Skipsfartsdepartementet flyttet til Norge etter krigen. Da departementet ble nedlagt høsten 1945, ble arkivet overført og videreført av dets etterfølgere. Se omtale under Handelsdepartementet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Knut Johannessen, Ole Kolsrud og Dag Mangset (redaksjon). Håndbok for Riksarkivet (1992)
Environment and Heritage Service

Environment and Heritage Service (EHS) er en britisk etat, som har ansvar for bevaring av miljø og historiske monumenter i Nord-Irland og for administrasjon av bygningsvern.
Den forvalter Areas of Outstanding Natural Beauty, naturvernområder, bevaringsområder og spesielle beskyttede områder, samt en rekke monumenter. 
I andre deler av Storbritannia er etatens funksjoner fordelt på to etater. De tilsvarende etatene er:

English Nature og English Heritage
Scottish Natural Heritage og Historic Scotland
Countryside Council for Wales og Cadw


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Forsyningsdepartementet

Forsyningsdepartementet var et norsk departement som ble etablert i 1939 og eksisterte frem til 1950:

1939-1942: Forsyningsdepartementet
1942-1950: Forsynings- og gjenreisningsdepartementetDepartementetet ble opprettet for å sørge for krise- og reguleringstiltak som var nødvendige for å sikre befolkningen tilgang til livsviktige forbruksvarer, og for å forhindre prisstigning som kunne skade samfunnet. Ved utbruddet av I. Verdenskrig hadde man hatt en lignende løsning med opprettelsen av Statens Provianteringskommisjon i 1914, underlagt Landbruksdepartementet til 1916, da Provianteringsdepartementet ble opprettet.
For å gjennomføre oppgavene ble det opprettet forsyningsnemnder i alle kommunene i landet. I tillegg kunne kommunene opprette særnemnder som avdelinger underlagt forsyningsnemndene for å ivareta det enkelte tiltaket. Disse kunne være rasjonering av varer under og etter andre verdenskrig i Norge, og utstede blant annet rasjoneringskort til befolkningen, og sikre vedforsyning og brensel. I mange kommuner vil en derfor kunne finne både «rasjoneringsnemnder, vedutvalg/brenselsutvalg, kabelnemnder, skotøynemnder, oljenemnder o.l.»På 1950-tallet var det fortsatt rasjonering av visse varer, men departementet ble opphevet og de ulike oppgavene fordelt på Landbruksdepartementet Handelsdepartementet, Kommunaldepartementet og Arbeidsdepartementet.


== Referanser ==


== Kilder ==
Mykland og Masdalen; Administrasjonshistorie og arkivkunnskap. Kommunene. Universitetsforlaget 1987. Sidene 275-287.
Arbeidsdepartementet (1885–1946)

Arbeidsdepartementet, opprinnelig Departementet for de offentlige Arbeider var et norsk departement som ble opprettet 1. september 1885 og ble nedlagt den 22. februar 1946. Den første statsråden med ansvar for dette departementet var Hans Rasmus Astrup, som satt fra opprettelsen til 1887.Da departementet ble etablert fikk det tildelt oppgaver fra:

Indredepartementet – ansvaret for vei, jernbane, brannvesen m.m.
Marine og postdepartementet – ansvaret for havnevesenet
Kirke- og undervisningsdepartementet – ansvaret for den europeiske gradmåling, tekniske skoler og undervisningsanstalterFra 1944 til utgangen av 2. verdenskrig het departementet Trafikkdepartementet, men fikk tilbake både navn og struktur som Arbeidsdepartementet da krigen endte. Fra 1946 fikk departementet endrede ansvarsområder, og ble omdøpt til Samferdselsdepartementet. 
Videre har følgende departementer eksistert:

20. desember 1948–31. desember 1989: Kommunal- og arbeidsdepartementet
1. januar 1998–1. oktober 2004: Arbeids- og administrasjonsdepartementet
1. januar 2006–31. desember 2009: Arbeids- og inkluderingsdepartementet
1. januar 2010–: Arbeidsdepartementet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Arkivverket – Arbeidsdepartementet 1885-1946
Linlithgow Palace

Linlithgow Palace er en ruin i byen Linlithgow i West Lothian i Skottland, ca. 24 km vest for Edinburgh. Et kongelig herskapshus lå her på 1100-tallet, men ble erstattet av en festning kjent som «The Peel» (Befestet byggverk). 
Festningen ble bygget i 1302 av engelske styrker under kong Edvard I av England. Stedet var en ideell plassering for en militær base som kunne sikre forsyningsrutene mellom Edinburgh Castle og Stirling Castle. Festningen ble ødelagt av Robert Bruce rett etter slaget ved Bannockburn i 1314 og den ble erobret ved Skottlands egen «trojanske hest»-hendelse da en mindre gruppe skotter, inspirert av Robert Bruce, hoppet ut av en kjerre med høy og slaktet ned den engelske garnisonen.Linlithgow Palace var fødestedet til Maria Stuart, skottenes dronning, skjønt hun forble kun syv måneder her før hennes mor fraktet henne til Stirling Castle. Det tok tyve år før hun kom tilbake.
I 1424 ble byen Linlithgow delvis ødelagt i en stor brann. Kong Jakob I av Skottland startet oppbyggingen av festningen som bolig for de skotske kongelige. I løpet av det neste århundret ble slottet utviklet til en formell struktur av en åpen plass med viktige utvidelser av Jakob III, Jakob IV og Jakob V som utvidet den ytterste porten og utarbeidet plassens fontene. Maria Stuart ble født her i desember 1542 og bodde tidvis i løpet av sin regjeringsperiode. Etter at Skottland og England ble en union i 1603 holdt de kongelige stort sett i England og Linlithgow ble brukt svært lite. Kong Jakob VI fikk den nordlige området ombygget i årene 1618 og 1622. Den eneste regjerende monark som oppholdt seg her etter denne dato var kong Karl I av England som sov en natt her i 1633.Slottets «svanesang» kom i september 1745 da Charles Edward Stuart, den såkalte «Bonnie Prince Charlie», besøkte Linlithgow på sin marsj mot sør, men han ble ikke natten over. Det ble sagt at fontenen ble omgjort til å flyte av vin til hans ære. Hertugen av Cumberlands hær ødela det meste av bygningene under beskytning i januar 1746.Slottet har blitt aktivt konservert siden 1800-tallet og blir nå håndtert av foreningen Historic Scotland og det er åpent for besøkende året rundt.

		
		


== Eksterne lenker ==
Linlithgow Palace (Maria Stuart)
Linlithgow Palace (Historie)
BBC: Hunt for ancient fort begins (Arkeologi)
Juventutem

Juventutem er en tradisjonalistisk katolsk ungdomsorganisasjon som deltok på Verdensungdomsdagen 2005. Flere kardinaler og andre medlemmer av kirkehierarkiet holdt den tridentinske messen (på latin) for dem under arrangementet.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Fratton Park

Fratton Park er fotballklubben Portsmouths hjemmebane. Den ble åpnet i 1898 og ligger i Portsmouth, Hampshire.
Anlegget har nå plass til 20 200 tilskuere (bare sitteplasser), og de fire tribuneseksjonene heter Fratton End, North Stand, Milton End og South Stand. 
Fratton Park var den første arenaen der en brukte flomlys under en ligakamp. Det skjedde mot Newcastle United i februar 1956. 
Banens mål er 105 x 66 meter, og tilskuerrekorden er på 51 385 i FA-cupens 6. runde mot Derby County 26. februar 1949.
Det foreligger planer om å øke kapasiteten opp til 35 000 tilskuere. Første trinn i dette arbeidet vil være ferdig sommeren 2007, og da skal det være plass til 28 000 mennesker på Fratton Park. 


== Internasjonale kamper ==
England mot Wales den 2. mars 1903: England vant 2-1.
Argyll

Argyll (skotsk-gælisk: Earra-Ghaidheal som betyr «Gallernes kystland», med første element fra gammelirske airer, «land»),  noen ganger også anglifisert som Argyllshire, er et av de historiske grevskapene i Skottland. Navnet blir også skrevet som Argyle, som også refererer til et tekstil- og klesmønster i to eller flere farger som hevdes å være likt det tartanmønsteret som Campbell-klanen i Argyll bar.Grevskapets historiske by er Inveraray som fortsatt er setet til hertugen av Argyll. Hovedbyene er Oban, Campbeltown, Lochgilphead og Inveraray.
Ardnamurchan og Morvern, nord for øya Isle of Mull er også en del av fylket. Øyene Muck, Rum, Canna og Sanday, de små øyene, er også en del av det historiske grevskapet, selv om de har blitt administrert av Invernesshire siden 1891 sammen med Eigg.
Fellesmyndighetenes område av Argyll and Bute dekker det meste av grevskapet Argyll og øya Isle of Bute (i Buteshire) og området vest for Loch Lomond (del av Dunbartonshire). Det nåværende administrative hovedkvarteret er ved Lochgilphead.


== Annen bruk av navnene Argyll og Argyle ==
Fotballklubben Plymouth Argyle i England har tatt navnet sitt fra Argyll i Skottland.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Omand, Donald, red. (2006): The Argyll Book. Edinburgh: Birlinn. ISBN 1-84158-480-0
Tay

Tay (skotsk-gælisk: Tatha) er den lengste elven i Skottland og sjuende lengste i Storbritannia. Tay har sitt opphav i vestlige Skottland i skråningene av fjellet Ben Lui (Beinn Laoigh), 13 km fra vestkystbyen Oban, flyter østlig gjennom det skotske høylandet, gjennom innsjøene Loch Dochart, Loch Iubhair og Loch Tay, fortsetter østover gjennom Strathtay (dalen Strath) i sentrale Skottland, deretter sørøst gjennom byen Perth, hvor den blir preget av tidevannet, og til elvemunningen Firth of Tay, sør for Dundee, og ut i Nordsjøen. Den er den lengste elven i Storbritannia målt i vannføring. Dens nedbørfelt er omtrentlig 5 200 km², sammenlignet med elvene Tweed og Spey som er henholdsvis 3 900 km² og 2 840 km².


== Beskrivelse ==

Elven har flere navn; i den første delen blir den kalt for Connonish, deretter Fillan og deretter skifter navnet igjen til Dochart inntil den flyter inn i innsjøen Loch Tay ved Killin.
Elven kommer til syne igjen fra Loch Tay ved Kenmore og flyter derfra til Perth hvor det fra historisk tid var det laveste krysningspunktet for elven. Nedenfor Perth blir elven tidevann og går ut i Firth of Tay. Den største byen langs elven er Dundee som ligger på nordsiden av Firth.
De største bielvene til Tay er Almond, Isla, Braan, Tummel og Lyon. Akkurat som Spey, Dee og Tweed, er Tay en berømt lakseelv.
Tayside (skotsk-gælisk: Taobh Tatha) var en egen administrativ region i Skottland i perioden 15. mai 1975 til 31. mars 1996. Den er nå delt i de tidligere distriktene Perth and Kinross, Angus og Dundee.


== I kulturen ==

Tay omtales i William McGonagalls dikt The Tay Bridge Disaster og Railway Bridge of the Silvery Tay og av den tyske poeten Theodor Fontane som omtaler elven i sitt dikt Die Brück' am Tay. Det er også omtalt i Steeleye Spans sang «The Royal Forester». Mange av Rolls-Royces sivile flymotorer er navngitt etter britiske elver, en av dem var Rolls-Royce RB.183 Tay, en turbofanmotor.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) River Tay – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
The Development of the Historic Burgh of Perth
Jan Birkelund

Jan Birkelund (født 10. november 1950, død 28. februar 1983) var en norsk fotballspiller. Birkelund var en høy og sterk midtstopper, og spilte klubbfotball for Skeid Fotball og Lillestrøm SK. Han spilte også 33 kamper for det norske landslaget.
Birkelund ble cupmester med Skeid i 1974, og vant «The Double» seriemesterskapet og cupmesterskapet med Lillestrøm i 1977. Han ble også cupmester med LSK i 1978 i det som skulle bli hans siste kamp på høyt nivå. Etter sesongen ble det oppdaget at Birkelund hadde en hjertefeil, som tvang ham til å legge opp. Noen år senere døde Birkelund av hjertesvikt, 32 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jan Birkelund – Transfermarkt 
(en) Jan Birkelund – national-football-teams.com 
(en) Jan Birkelund – FootballDatabase.eu 
(en) Jan Birkelund – EU-Football.info 
(no) Jan Birkelund – Norges Fotballforbund
Fredrik Strømstad

Fredrik Strømstad (født 20. januar 1982 i Kristiansand) er en norsk fotballspiller fra bydelen Lund i Kristiansand. 

Strømstad er midtbanespiller, og spilte sist for den norske klubben Start hvor han også startet karrieren som ungdomsspiller. Han har pr 2012 som 30-åring spilt for klubben i 23 år.Strømstad ble solgt til Le Mans sommeren 2008. Første kamp for Le Mans kom 2. august 2008 i en treningskamp mot Nancy, en kamp som endte 0-3. Seriedebuten kom 9. august mot Lorient. Le Mans tapte 0-1.Han returnerte på lån til moderklubben fra 26. august 2010 til 1. august 2011, deretter på nytt lån fra august 2012. Etter 2012-sesongen ble han ikke tilbudt ny kontrakt i Start. Han annonserte deretter at han legger opp som spiller på toppnivå.Fredrik Strømstad er svært god teknisk, men også hardtarbeidende – og har blitt sammenlignet med den tidligere Start-helten Erik Mykland. Strømstad er kanskje ikke fullt så teknisk begavet som «Myggen», men er til gjengjeld mer målfarlig.
Strømstad debuterte på A-landslaget i VM-kvalifiseringskampen mot Hviterussland i oktober 2005. Han har 18 landskaper og to mål, mot Ungarn og mot Moldova i 2006. Han har også spilt en rekke kamper for aldersbestemte landslag. 
Strømstad la opp som profesjonell fotballspiller i 2012 etter låneoppholdet i Start, men i 2013 begynte han å spille for  amatørklubben Tigerberget.


== Landskamper ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fredrik Strømstad på Internet Movie Database 
(en) Fredrik Strømstad – UEFA 
(en) Fredrik Strømstad – Transfermarkt 
(en) Fredrik Strømstad – national-football-teams.com 
(en) Fredrik Strømstad – FootballDatabase.eu 
(en) Fredrik Strømstad – EU-Football.info 
(no) Fredrik Strømstad – Norges Fotballforbund 
(en) Fredrik Strømstad – FBref
Bosanska Gradiška

Gradiška (serbisk: Градишка, bosnisk og kroatisk: Bosanska Gradiška) er en by og kommune nord i Republika Srpska i Bosnia-Hercegovina. Byen ligger på høyre siden av elven Sava. På den motsatte side av elven ligger landsbyen Stara Gradiška i Kroatia. Bosanska Gradiška ligger nord for Banja Luka.
Foreløpige tall fra folketellingen i 2013 viste at Bosanska Gradiška hadde 56 727 innbyggere. I 1991 hadde bykommunen Gradiška en befolkning på 60 062, hvor 35 989 var serbere (59,9 %), 15 888 bosniere (26,4 %), 3 422 kroater (5,6 %), 3 245 jugoslaver (5,4 %) og 1 518 andre befolkningsgrupper (2,5 %). Byen Gradiška hadde selv 18 671 innbyggere: 43,5 % bosniere, 37,7 % serbere, 10,3 % jugoslaver, 4,6 % kroater og 3,9 % andre.


== Landsbyer ==
Kommunen omfatter 68 landsbyer: Adžići, Berek, Bistrica, Bok Jankovac, Brestovčina, Bukovac, Cerovljani, Cimiroti, Čatrnja, Čelinovac, Čikule, Donja Dolina, Donja Jurkovica, Donji Karajzovci, Donji Podgradci, Dragelji, Dubrave, Elezagići, Gašnica, Gornja Dolina, Gornja Jurkovica, Gornja Lipovača, Gornji Karajzovci, Gornji Podgradci, Gradiška, Grbavci, Greda, Jablanica, Jazovac, Kijevci, Kočićevo, Kozara, Kozinci, Krajišnik, Kruškik, Laminci Brezici, Laminci Dubrave, Laminci Jaružani, Laminci Sređani, Liskovac, Lužani, Mačkovac, Malkoc, Mašići, Mičije, Miloševo Brdo, Miljevići, Mokrice, Nova Topola, Novo Selo, Orahova, Orubica, Petrovo Selo, Rogolji, Romanovci, Rovine, Samardžije, Seferovci, Sovjak, Srednja Jurkovica, Šaškinovci, Trebovljani, Trnovac, Trošelji, Turjak, Vakuf, Vilusi, Vrbaška og Žeravica.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gradiška – kategori av bilder, video eller lyd på Commons