jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Transatlanticism

Transatlanticism er et album av Death Cab for Cutie, utgitt i 2003. Flere av sangene fra Transatlanticism har blitt brukt i filmer og TV-serier, mest kjent i Seks fot under og The O.C..


== Sporliste ==
«The New Year»   – 4:06
«Lightness»  – 3:30
«Title and Registration»  – 3:39
«Expo '86»  – 4:11
«The Sound of Settling»  – 2:12
«Tiny Vessels»  – 4:21
«Transatlanticism»  – 7:55
«Passenger Seat»  – 3:41
«Death of an Interior Decorator»  – 2:56
«We Looked Like Giants»  – 5:32
«A Lack of Color»  – 3:35


== Medvirkende ==
Ben Gibbard – vokalist, gitar
Nicholas Harmer – bass
Jason McGerr – trommer
Christopher Walla – gitar


== Eksterne lenker ==
(en) Transatlanticism på Discogs 
(en) Transatlanticism på MusicBrainz 
(en) Transatlanticism på Spotify 
(en) Transatlanticism på AllMusic
Brilleslange

Brilleslange eller indisk kobra (Naja naja) er  en giftslange som regnes til kobraslangene, en gruppe ulike arter giftsnoker som lever i Afrika og Asia. Som navnet tilsier lever den indiske kobraen på det indiske subkontinentet, og den regnes som den vanligste av kobraslangene.  Den har fått tilnavnet «brilleslange» etter det brilleformete mønsteret den har i nakken.


== Beskrivelse ==
Brilleslangen er en tung slange som enkelt kan kjennes igjen ved at den har et kraftig nakkeparti. Dette nakkepartiet kan utvides ved at den retter de forreste ribbeina til side, noe den gjør dersom den føler seg truet. 
Utseende og farge kan variere stort hos brilleslanger, men de har alle det karakteristiske brillemønsteret på baksiden av nakkepartiet. 
De fleste voksne slanger er mellom 1 og 1,5 meter lange, men noen individer kan vokse til å bli opptil 2,2 meter, selv om dette regnes som sjeldent. 


=== Gift ===
Brilleslange har en kraftig gift som påvirker både nervesystemet og hjertemuskulaturen. Bytter blir paralysert, og i alvorlige tilfeller stopper åndedretten eller hjertet slik at byttet dør. 


== Utbredelse ==
Brilleslanger finnes i Sør-Asia, og er spesielt utbredt i India. Den finnes også i Pakistan, Sri Lanka, Bangladesh og sør i Nepal. Den er også funnet i Bhutan, men regnes som svært sjelden der.Mennesker som blir bitt av brilleslange kan i ytterste konsekvens dø av bittet, og arten regnes som en av de fire dødeligste slangene i India.Ulike motgifter utvikles mot slangebittet fra brilleslangen.I India brukes noen ganger bitt fra unge brilleslanger som en type rus. I disse tilfellene kjøper personer bitt fra slangetemmere som jobber med arten.


=== Habitat ===
Brilleslange trives i en rekke ulike habitater, og er oppdaget i åpen skog, tett skog, jordbrukenger, risenger, våtmark, steinete landskap, og selv i urbane områder.Arten finnes i høyder fra havnivå til 2 000 meter over havet. 


== Diett ==
Unge brilleslanger spiser amfibier, små reptiler og små pattedyr, mens voksne individer primært spiser små pattedyr som gnagere.


== Reproduksjon ==
Brilleslanger legger mellom 10 og 30 egg en gang i perioden mellom april og juli. Eggene legges som oftest i tomme rottehuler eller bol fra termitter, og klekker etter 48 til 69 dager. 
Nyklekkede brilleslanger er mellom 20 og 30 centimeter, og fødes med gift. De får ingen omsorg fra moren, og klarer seg alene fra første dag. 


== Galleri ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Brilleslange i Encyclopedia of Life 
(en) Brilleslange i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Brilleslange hos Reptile Database 
(en) Brilleslange hos ITIS 
(en) Brilleslange hos NCBI 
(en) Kategori:Naja naja – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Naja naja – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Naja naja – detaljert informasjon på Wikispecies
Galar

Galar (norrønt: Galarr) var i norrøn mytologi en dverg. Sammen med broren Fjalar drepte han den viseste av alle, skapt av fredspakten mellom Vaner og Æser, Kvase. Av hans blod blandet med honning laget de skaldskapsmjøden, som de senere måtte gi fra seg til jotnen Suttung etter at de hadde drept faren hans, Gilling. Historien om opphavet til skaldskapen og Suttungs mjød er fortalt i Snorre Sturlasons Gylvaginning.
Den østerrikske filologen Rudolf Simek hevder at navnene Galar og Fjalar er konstruert av Snorre.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Galar», fra Store norske leksikon
Albin Eines

Albin Konrad Eines (født 9. juni 1886 i Östersund i Sverige, død 19. mai 1947) var en norsk politiker (Det norske Arbeiderparti, Norges Kommunistiske Parti, Nasjonal Samling) og pressemann.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Albin Eines, som var halvt svensk, var utdannet bokbinder og jobbet flere år i Sverige der han ble inspirert av syndikalismen før han i 1909 flyttet til Trondheim og meldte seg inn i Arbeiderpartiet. 


=== Karriere ===
Arbeiderpartiet
I Arbeiderpartiet  ble han aktiv i Fagopposisjonen av 1911 og kjent som en av de mest prinsippfaste antiparlamentarikerne, noe som etter hvert satte ham i et motsetningsforhold til Martin Tranmæl. 
Fra 1915 var han tilknyttet redaksjonen i flere aviser, blant annet Vest-Finnmarkens Arbeiderblad, Folkets Dagblad i Vestfold og Østfold Dagblad.

KommunistpartietEines fulgte etter noe nølen kommunistene ved splittelsen i 1923. Fra 1924 jobbet han i partiavisa Ny Tid i Trondheim, og i 1927 overtok han redaktøransvaret i NKPs hovedorgan Norges Kommunistblad.
Nyttårsaften til 1928 bekjentgjorde Eines sin utmeldelse fra partiet, og allerede to dager etterpå sto hans første artikkel på trykk i Tidens Tegn, en borgerlig avis tilknyttet Frisinnede Venstre som også hadde uttrykt sympati for Benito Mussolinis fascistiske styre i Italia. Han var ansatt i avisa frem til 1940 og arbeidet også opp mot Fedrelandslaget, og var blant annet forfatter av skriftet «Den kommunistiske fare».

Nasjonal SamlingI 1940 ble Eines medarbeider i NS-avisa Fritt Folk og meldte seg inn i partiet. Ved nyttårstider 1942/1943 ble han redaksjonssekretær for Norsk Arbeidsliv, organ for det NS-kontrollerte LO. Et års tid senere overtok han som redaktør, et verv han ble fratatt sommeren 1944. Han fortsatte imidlertid som typograf for avisa og som rådgiver for den nye redaktøren som også var en av Eines' sønner. På denne tiden ga han ut boka Babels tårn, som blant annet ble brukt i nazistisk skoleringsarbeid.
Etter krigen ble Eines dømt til fire års fengsel for landssvik. Han var på dette tidspunktet blitt syk og døde kort tid etter påbegynt soning.


== Referanser ==
Haviguan

Haviguan (Amblyrhynchus cristatus) er en iguan som finnes bare på Galápagosøyene. Den skiller seg fra alle andre nålevende øgler ved at den svømmer og lever av alger.


== Habitat ==
Haviguanen finnes på alle Galápagosøyene, som tilhører Ecuador. Der holder de til på klipper langs kysten. Noen steder er det opptil 3000 haviguaner per kilometer kystlinje, men de fleste steder er det langt færre av dem enn det. Haviguanen har ikke særlig mange naturlige fiender, og galapagoshauken utgjør den største trusselen for voksne haviguaner. Eggene kan også bli tatt, av andre fugler og av slanger.


== Atferd ==
Haviguanen tilbringer dagene på de solfylte klippene langs kysten for å samle varme. Når solen står opp inntar den en positur som gjør at mest mulig av kroppen får sollys. Når den når sin idealtemperatur på 35.5 °C endrer den kroppspositur for å unngå overheting. Den kan da løfte overkroppen vendt mot solen, slik at luft kan sirkulere inn under kroppen og kjøle den ned, samtidig som det reduserer soleksponeringen på deler av kroppen. Reptiler kan ikke svette, men hvis haviguanen når 40° vil den begynne å pese for å kvitte seg med varme.


=== Ernæring ===
De fleste haviguaner spiser én gang i løpet av dagen, men noen av de største individene spiser bare hver andre eller tredje dag. De største hannene venter vanligvis til midt på dagen når solen er på sitt varmeste, slik at de har rukket å bli varme i solen før de svømmer ut for å dykke etter alger. Resten av kolonien spiser alger i vannkanten når det er fjære sjø. Der spiser de til de blir truffet av bølgene igjen. Den store forskjellen skyldes sannsynligvis at de mindre individene ikke er like gode svømmere, og ikke klarer å holde like godt på varmen.


=== Reproduksjon ===
De fleste haviguaner er kolonidyr det meste av året. Bare et fåtall hanner holder seg utenfor koloniene. Utenfor paringssesongen er det lite aggresjon mellom individene, men ved starten av paringssesongen blir hannene territoriale og mer aggressive.
Hannen kurtiserer hunnen ved å sirkle rundt henne og nikke med hodet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Haviguan – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Haviguan i Encyclopedia of Life 
(en) Haviguan i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Haviguan hos Fossilworks 
(en) Haviguan hos Reptile Database 
(en) Haviguan hos ITIS 
(en) Haviguan hos NCBI 
(en) Kategori:Amblyrhynchus cristatus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Amblyrhynchus cristatus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Amblyrhynchus cristatus – detaljert informasjon på Wikispecies 
ARKive: Images of life on Earth Bilder, og video
Tunrapp

Tunrapp (Poa annua) er ei plante i grasfamilien. Tunrapp er en av Norges vanligste ville grasarter.


== Eksterne lenker ==
(en) Tunrapp – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Tunrapp i Encyclopedia of Life 
(en) Tunrapp i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Tunrapp hos Artsdatabanken 
(sv) Tunrapp hos Dyntaxa 
(en) Tunrapp hos ITIS 
(en) Tunrapp hos NCBI 
(en) Tunrapp hos The International Plant Names Index 
(en) Tunrapp hos Tropicos 
(en) Tunrapp hos GrassBase 
(en) Kategori:Poa annua – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Hydro Polymers

Hydro Polymers var et Norsk heleid et kjemisk industriselskap.
Hydro Polymers var en del av Norsk Hydro. I 2007 ble de solgt til INEOS og byttet de navn til Kerling ASA. LO-forbundet var kritisk til at den norske stat solgte seg ut til utenlandske eiere. Styret i Norsk Hydro vedtok å selge Kerling ASA med fem mot fire stemmer. Hydro Polymers virksomhet gjaldt flytende petroleumsgass(Våtgass) fra Nordsjøen som er råstoff for petrokjemisk industri, de var involvert i hele verdikjeden, fra råstoff til ferdig PVC. I Grenlands området hadde Hydro Polymers en klor-fabrikk. klorfabrikken ble oppgradert for  700 millioner kroner i 2006. Utvidelsen av klorproduksjonen på Rafnes gjorde Hydro Polymers til en stor leverandør i petrokjemimarkedet. Våtgass er en voksende industri i Norge
Produktene Hydro Polymers produserte: Suspension PVC, Emulsion PVC, VCM,Chlorine,Caustic soda , Hydrochloric acid


== Referanser ==
Sol i Arbeid

Sol i Arbeid var en velferds- og fritidsorganisasjon som ble grunnlagt av Nasjonal Samling i 1943 etter forbilde av Kraft durch Freude («Kraft gjennom glede»), en organisasjon i det nasjonalsosialistiske Tyskland 1933–1945. Primus motor var  Kåre Rein, fagforeningsmann og NS-politiker som før krigen var tilsluttet Arbeiderpartiet. Hensikten med organisasjonen var å styrke støtten til det tyskkontrollerte regimet ledet av Vidkun Quisling gjennom å assosiere nazismen med velferds- og fritidsaktiviteter.
Sol i Arbeid mottok totalt 2,1 millioner kroner fra staten, i tillegg til dels betydelige tilskudd fra private givere. Organisasjonen virket på en rekke felter og drev med alt fra helsetiltak til underholdning. Blant dem som underholdt på organisasjonens kulturarrangementer, kan nevnes skuespillerne Lalla Carlsen og David Knudsen. Organisasjonen hadde på sitt meste 135 leirer omkring i Norge. Blant medarbeiderne i Sol i Arbeid var den senere forfatteren Asbjørn Elden.
Da Rein mot slutten av krigen ble knyttet nærmere opp mot det NS-styrte LO og til slutt overtok som kommissarisk formann, falt mye av Sol i Arbeids virksomhet sammen.


== Se også ==
Kraft gjennom glede, velferdsorganisasjon i Hitler-Tyskland


== Eksterne lenker ==
Om «Sol i Arbeid» i søkbar digitalkopi av Tore Pryser: Arbeiderbevegelsen og Nasjonal samling (side 80-84)
Rungne

Rungne (norrønt: Hrungne) er i norrøn mytologi den sterkeste av jotnene. Han omtales flere steder i den norrøne mytologiske litteraturen, blant annet i Snorre Sturlasons Skaldskaparmål (i Den yngre Edda), i kapitlet Tor og Rungne.


== Beskrivelse ==
Rungne er den sterkeste av jotnene og rir på hesten Gullfakse. Hans hode, hjerte og skjold er av stein, og han bærer en brynestein som våpen. Rungne er kjent for sitt skryt, og han erter opp gudene, særlig Tor. Det arrangeres en holmgang (tvekamp) mellom Tor og Tjalve på den ene siden, og Rungne og monsteret Mokkurkalve på den andre. I kampen blir Tor truffet i pannen av en del av Rungnes bryne, mens jotnens skalle blir knust av Tors hammer (Mjølner). Tor fikk også hjelp av sin tre dager gamle sønn Magne som løftet vekk Rungnes fot fra Tor. Som takk fikk Magne hesten Gullfakse, noe Odin uttrykte misunnelse over.


== Kilder ==
I tillegg til Skaldskaparmål nevnes Rungne i flere av diktene i Den eldre Edda. I diktet Hårbardsljod skryter Hårbard av seg selv med ordene «du fann ikkje ramare mann, sidan Rungne stupte.»  I Loketretta truer Tor Loke med ordene «Rugnes bane berja deg skal, så det støkk i bein og bonor.»I heltediktene i Edda henvises til Rungne i Grottesongen, vers 8, og et av diktene i Svipdagsmål («Groagalder») ramser opp de galdrene som Groa leste over Tor for å løsne brynesteinen som Rungne hadde kastet i hodet til Tor.
Skalden Tjodolv den kvinværske diktet om kampen mellom Tor og Rungne i sitt mytologiske kvad Haustlong.


== Referanser ==
Båndiguaner

Båndiguaner er en slekt øgler som kun finnes på øygruppene Fiji og Tonga i Stillehavet. De nærmeste slektningene lever i Sør-Amerika i en avstand på over 8000 km.
De ligner på grønn iguan, men totallengden er maksimalt en meter. Ryggkammen er mindre enn hos slektningene. Alle artene er grønne med tverrbånd i en annen farge. Båndiguaner lever i skog. Ungene eter insekter, men de voksne er rene planteetere, som lever av blader, frukt og blomster. 
En har trodd at båndiguanene stammer fra iguaner som er blitt transportert på flytende vegetasjon fra Sør-Amerika. Ifølge en ny teori har båndiguanene kommet fra Asia eller Australia. Boaslanger er kommet til øyene på samme måte. Grunnen til at det nå ikke finnes iguaner på øyene lenger vest, er at disse øyene ble kolonisert mye tidligere av mennesker, som jaktet på, og utryddet iguanene.Før mennesker spredte seg utover i Stillehavet fantes det kjempeiguaner både på Fiji (Lapitiguana impensa) og Tonga (Brachylophus gibbonsi). Fiji hadde en megafauna med mange storvokste arter, blant annet duer, ovnhøns, en frosk, og en landlevende krokodille.


== Arter ==

Tre nålevende arter er kjent:

Brachylophus bulabula Keogh et al. 2008Denne arten ble nylig skilt ut fra B. fasciatus etter analyse av mitokondrielt DNA.
Utbredelse: sentrale deler av FijiBrachylophus fasciatus (Brongniart 1800)Arten har brede, blå striper.
Utbredelse: østlige deler av Fiji; det er usikkert om forekomsten på Tonga er naturlig, eller om den ble innført av mennesker etter at B. gibbonsi ble utryddet; bestanden i Vanuatu er introdusert fra Fiji i nyere tidBrachylophus vitiensis Gibbons 1981Arten har smale, hvite striper.
Utbredelse: vestlige deler av Fiji


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Båndiguaner i Encyclopedia of Life 
(en) Båndiguaner i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Båndiguaner hos Fauna Europaea 
(en) Båndiguaner hos ITIS 
(en) Båndiguaner hos NCBI 
(en) Kategori:Brachylophus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Brachylophus – detaljert informasjon på Wikispecies 
forskning.no: Iguanene tok landeveien
NatGeo News Watch:  New discovery provides clue to how iguanas got to Pacific islands
CalPhotos: Brachylophus bulabula
ARKive: Fiji banded iguana (Brachylophus fasciatus)
ARKive: Fiji crested iguana (Brachylophus vitiensis)
Tonga & Fiji Fauna
Fijian Crested Iguana Project
Australasian Reptile & Amphibian Specialist Group (1996). «Brachylophus fasciatus». IUCN Red List of Threatened Species. IUCN 2009. Besøkt 7. mars 2010. 
Australasian Reptile & Amphibian Specialist Group (1996). «Brachylophus vitiensis». IUCN Red List of Threatened Species. IUCN 2009. Besøkt 7. mars 2010.
NOHAB

NOHAB (forkortelse for Nydqvist & Holm AB) var en svensk industribedrift lokalisert i Trollhättan i Sverige. Selskapet ble grunnlagt av Antenor Nydqvist, Johan Magnus Lidström og Carl Olof Holm i 1847 som Trollhättans Mekaniska Verkstad hvor hovedproduktet var turbiner for vannkraftverk. I 1865 produserte selskapet sitt første damplokomotiv og allerede i 1912 rullet lokomotiv nummer 1 000 ut av fabrikken. Blant annet leverte NOHAB lokomotivtypen Di 3 til NSB på 1950-tallet.
I 1916 gikk TMV på børsen og skiftet navn til NOHAB. Mellom 1921 og 1924 produserte NOHAB 500 lokomotiver for jernbanen i Russland og senere 20 diesellokomotiver for den ungarske statsbanen Magyar Államvasutak, men som på grunn av Jernteppet etter hvert stoppet videre levering. Disse lokomotivene fikk typenavnet M61, og er i dag ikke lenger i bruk. Interessegrupper i Ungarn har tatt vare på noen eksemplarer.
I 1930 startet NOHAB med å fabrikkere flymotoren Bristol Jupiter under lisens fra Bristol Aeroplane Company (BAC), men denne produksjonen og resten av flymotordivisjonen ble i 1932 skilt ut fra NOHAB og dannet sammen med AB Svenska järnvägsverkstäderna fra Linköping flyprodusenten SAAB. Etter denne prosessen konsentrerte NOHAB seg med å produsere turbiner for kraftverk og middels store skipsmotorer samt lokomotiver. Selskapet er også kjent for å ha produsert karosseriet til stridsvognen Stridsvagn 103 før det på grunn av økonomiske problemer gikk konkurs i 1979.


== Litteratur ==
Bjerke, Thor; Hansen, Trond B.; Johansson, Erik W.; Sando, Svein E. (1987). Damplokomotiver i Norge. Norsk Jernbaneklubb. s. 385–386. ISBN 82-90286-09-0. 


== Eksterne lenker ==
Stiftelsen NOHAB
Zugspitze

Zugspitze er med 2962 meter det høyeste fjellet i Tyskland. Det ligger i Øst-Alpene på grensen mellom Bayern og Tirol (Østerrike).
Hvis man ikke har lyst til å bestige det steile og krevende fjellet selv, kan man komme til toppen med en bane både fra den tyske og den østerrikske siden. På toppen kan man poste et brev i Tysklands høyest beliggende postfilial.
Fjellet ble besteget offisielt første gang i 1820, men det er meget sannsynlig at lokale beboere allerede tidligere hadde vært på toppen. 
Det går en taubane opp til toppen fra den tyske siden, Eibsee-taubanen. 

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Zugspitze – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Zugspitze – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Mokkurkalve

Mokkurkalve er i norrøn mytologi en kunstig jotne av leire. Jotnene lagde ham for at han skulle bistå Rungne i hans kamp mot Tor. Figuren er ufattelig stor og har et avskrekkende utseende. Jotnene setter inn et hjerte fra en hoppe i ham og synger over ham for å gi ham bevissthet og makt. Men Mokkurkalve blir skremt foran den sterke Tors åsyn, og Tjalve dreper ham med en velrettet pil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Skaldskaparmål, til dansk ved Jesper Lauridsen, heimskringla.no
Chengdu J-7

Chengdu J-7 (NATO-kallenavn: «Fishbed») er et kinesisk jagerfly og i utgangspunktet en kopi av MiG-21.  
I 1961 fikk Kina tillatelse av Sovjetunionen til å produsere MiG-21F-13 på lisens. Men før alle tekniske dokumenter var overlevert Kina, ble forbindelsene mellom de to landene brutt. En prototype basert på MiG-21 ble allikevel bygget, og det fløy første gang 17. januar 1966. Flyet ble opprinnelig satt i produksjon av Shenyang, men produksjonen ble overført til Chengdu på et tidlig tidspunkt.
Den første produksjonsserien fra Chengdu fikk betegnelsen J-7I, F-7A for eksport. Denne ble senere erstattet av J-7II, som blant andre forbedringer introduserte en konvensjonell cockpithette som var hengslet bak. Denne varianten fløy første gang 30. desember 1978, og en variant for eksport ble produsert under betegnelsen F-7B. Andre varianter av J-7II for eksport er F-7M Airguard, som benytter vestlig avionikk, og F-7P Skybolt, som ble produsert for Pakistan. Den siste varianten er J-7III, som er en allværsjager. Denne fløy første gang 26. april 1984.
J-7 er under betegnelsen F-7 eksportert til en rekke land som inkluderer Albania (F-7A), Bangladesh (F-7M), Egypt (F-7B/F-7M), Iran (F-7M), Nord-Jemen (F-7M), Pakistan (F-7P), Somalia (F-7M), Sri Lanka (F-7BS), Sudan (F-7M), Tanzania (F-7A) og Zimbabwe (F-7M).


== Spesifikasjoner ==


== Eksterne lenker ==
Chengdu (AVIC) J-7 / F-7
Christian Hilt

Christian Gottlieb Hilt (født 29. januar 1888, død 5. august 1958) var en norsk politiker (Det norske Arbeiderparti, Norges Kommunistiske Parti) og pressemann.
Hilt var utdannet filolog og jobbet i flere arbeideraviser (journalist og fra 1911 redaktør i Smaalenenes Social-Demokrat, journalist i 1ste Mai og Bratsberg-Demokraten samt Social-Demokraten og Fremtiden, foruten journalist og redaktør i Ny Tid) før han i 1919 ble sjef for Det socialdemokratiske Pressekontor. 
Ved partisplittelsen i 1923 fulgte pressekontoret flertallet, mens Hilt fulgte mindretallet inn i NKP. I 1925 ble han valgt til partisekretær og mellom 1926 og 1929 var han medlem av partiets politbyrå. I 1926 satt han i redaksjonen i partiets blad Proletaren, og mellom 1927 og 1929 var han redaktør av Norges Kommunistblad.
Mellom 1929 og 1936 oppholdt Hilt seg i Moskva der han arbeidet for Komintern og fungerte som korrespondent for flere skandinaviske kommunistiske tidsskrifter, der han blant annet refererte fra den første av Moskvaprosessene. Mellom 1937 og 1940 var han redaktør for tidsskriftet Nytt Land.
Hilt var et av fem medlemmer av den illegale NKP-ledelsen som ble valgt 31. desember 1941 som verken ble arrestert eller flyktet. Han var særlig aktiv innenfor den kommunistiske illegale pressen og var redaktør for Folkets Røst, Radio-nytt og Friheten. 
Etter andre verdenskrig var Hilt blant annet formann for Norsk-Sovjetrussisk Samband.


== Familie ==
Hilt var gift to ganger. Med sin første kone Ragnhild Hansen (1896–1957) fikk han sønnene Odd Hilt og Bjørn Hilt. Med sin andre kone Nora Hansen (1905-1990) fikk han datteren Liv Hilt. Den eldste sønnen, Odd Hilt (1915–86), ble billedhogger og motstandsmann. Den andre sønnen, Bjørn, var juss-student. Han omkom i en flyulykke i Sverige på vei til England i 1944. 


== Utgivelser ==
Rudolf Nilsen. Oslo: Internasjonalt arbeiderforlag. 1936.  [Om Rudolf Nilsen]
Hilt, Christian (1936). Moskvaprosessen, Trotski og den norske arbeiderbevegelse. Oslo: Internationalt arbeiderforlag. 
Hilt, Christian (1937). Sannheten om moskvaprosessene. Sovjetunionens venners landslag. 
Hilt, Christian (1939). Lenins liv og gjerning. Internationalt arbeiderforlag. 


== Referanser ==