jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hakavik kraftverk

Hakavik kraftverk er et vannkraftverk i Øvre Eiker kommune i Viken fylke.
Kraftverket utnytter et fall på  389 meter fra Øksne til Eikeren. Øksnevanndammen er en betong-gravitasjonsdam. Vannet reguleres mellom 413 og 403 moh. Det overføres også vann fra Hajeren i Kongsberg kommune.
Nedbørsfeltet er på 38,5 km² og  midlere årstilsig er 29,7 millioner m³. 


== Jernbanestrøm ==
Hakavik var sammen med Kjosfoss et av landets to kraftverk som kun produserer strøm direkte til jernbanefrekvens, 16 2/3 Hz. Flere andre kraftverk produserer i tillegg til vanlig frekvens også strøm på jernbanefrekvens.
Kraftverket ble satt i drift i 1922 for å forsyne Drammenbanen. Det var installert fire peltonturbiner a 3,5 MW, hvorav to ble utfaset tidlig og to var i drift fram til 2019.
Det ble produsert jernbanestrøm på 16 2/3 Hz enfaset. Generatorene har spenning på 5,5 kV, turtall 333,33 rpm. Ettersom en enfase generator ikke har et konstant moment, har maskinene et høyere vibrasjons- og støynivå enn trefasekraftverk. Effekten ut ble overført ved 55 kV, og transformert ned til 16 kV ved forsyning til togets kontaktledning. Normal årsproduksjon var på 21 GWh.
Stasjonen hadde også et «husaggregat» for stasjonsstrøm, 150 kVA, trefase 50 Hz.


== Ombygging 2019 ==
Ingen av de gamle maskinene er lenger i drift. Den gamle #4 er fjernet og erstattet av en ny maskin.
Det er en horisontal 3-strålet peltonturbin på 6,5 MW som produserer konvensjonell 3 fase 50 Hz til samkjøringen.
Den nedre delen av rørgaten er også byttet ut.
Andritz Hydro AS har levert det nye anlegget.  20. november 2019 ble den nye maskinen satt i prøvedrift.
Kraftstasjonen er et monumentalt bygg og er beholdt nærmest identisk slik det ble bygget i 1920-årene. Arkitekt var Sigmund Brænne.
Kraftverket eies og driftes av Statkraft.

		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Statkraft
Andritz Hydro AS på Facebook 22. november 2019


== Eksterne lenker ==
Hakavik kraftstasjon – strøm til NSB i 85 år
Douglas Dolphin

Douglas Dolphin var et to-motors amerikansk amfibiefly.
Dolphin ble egentlig utviklet for det kommersielle markedet, men ble raskt bestilt av det amerikanske militæret. Først ute var den amerikanske kystvakten, som fikk det første av tre fly levert under betegnelsen RD Dolphin 9. mars 1931.
I desember 1931 ble det første av i alt 20 Dolphin levert til den amerikanske marinen. Det første, som tilsvarte kystvaktens RD Dolphin under betegnelsen XRD-1, fulgt av 3 RD-2, seks RD-3 og 10 RD-4, alle med blant annet kraftigere motorer.
I 1932 bestilte den amerikanske hær også 24 Dolphin under betegnelsene Y1C-21, Y1C-26, Y1C-26A og C-26B, de forskjellige betegnelsene representerte hovedsakelig forskjellige varianter av motorer. Etter at hæren begynte å bruke de som observasjonsfly skiftet betegnelsene til henholdsvis OA-3, OA-4, OA-4A og OA-4B.
Douglas Dolphin ble brukt for transport, rekognosering og som redningsfly.


== Spesifikasjoner ==


== Eksterne lenker ==
Douglas Dolphin in Australia
Foreslått toppnivådomene

Et foreslått toppnivådomene er et toppnivådomene for Internett, som er under behandling av ICANN, men som (pr. august 2007) ennå ikke er blitt godkjent for bruk.
De foreslåtte toppnivådomenene som er kjent er:

.berlin
.bzh
.cym
.gal
.geo
.kid
.kids
.lli
.lat
.mail
.nyc
.paris
.post
.sco
.web
.xxx


== Eksterne lenker ==
ICANN Proposed Top-Level Domain Registry Service
Rie Mastenbroek

Hendrika «Rie» Wilhelmina Mastenbroek (født 26. februar 1919 i Rotterdam, død 6. november 2003 i Rotterdam) var en kvinnelig svømmer fra Nederland.
Mastenbroek vant tre gull- og en sølvmedalje i europamesterskapet i svømming i 1934. Under OL 1936 i Berlin gjentok hun bedriften, 17 år gammel vant hun 100 og 400 meter fri, 4x100 meter fri og kom på andreplass på 100 meter rygg.
Hun satte ni verdensrekorder, seks i rygg og tre i fri, i løpet av sin svømmekarriere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rie Mastenbroek – Olympics.com 
(en) Rie Mastenbroek – Olympic.org 
(en) Rie Mastenbroek – Olympedia 
(en) Rie Mastenbroek – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Rie Mastenbroek – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Rie Mastenbroek – FINA 
(en) Rie Mastenbroek – Swimming Hall of Fame
Hildegunn Øiseth

Hildegunn Øiseth (født 5. desember 1966 i Kongsvinger) er en norsk musiker som spiller trompet, flygelhorn og bukkehorn.


== Karriere ==
Øiseth har hatt en rekke opptredener i både Norge, Sør-Afrika og Pakistan, og var ansatt som trompetist i nordens eneste profesjonelle storband, Bohuslän Big Band (1990–99). Hun forlot dette storbandet for å utvikle sine egne prosjekter, og etablerte seg i Sør-Afrika (1999–2001). Oppholdet i Afrika resulterte blant annet i to CD-utgivelser med bandet «Uhambo». Hun var instruktør og artist på TGV JazzCamp i Beiarn 2007, og platedebuterte som soloartist med albumet Hildring (2009), med fokus på ur-instrumentet bukkehorn. Her spilte hun sammen med musikere som Helge A. Nordbakken (percussion), Nils-Olav Johansen (gitar/vokal), Paolo Vinaccia (perkusjon), Eirik-André Rydningen (trommer), Karl Oluf Wennerberg (trommer) Stein Austrud (vocoder), Majken Christiansen (vokal), Tuva Syvertsen (hardingfele/vokal, Mohdi Ahsan Papu (pakistanske fløyter), Tore Brunborg (sax), Erlend Gjertsen (keyboards, perc, world stick), Herman Rundberg (gitar/keyboards/perck/vokal/world stick) og Svein Schultz (bass/keyboards/world stick). Oppfølgeren Stillness (2011) fikk gode kritikker og her samarbeidet hun vekselvis med Mats Eilertsen (bass), Thomas Strønen (trommer) og pianistene Torbjørn Dyrud og Eyolf Dale. Hun fikk Egil Storbekkens musikkpris for 2018.


== Diskografi ==


=== Soloalbum ===
2009: Hildring
2011: Stillness
2013: Valencia


=== Samarbeidsprosjekter ===
With Lars Jansson & Bohuslän Big Band1996: The Blue Pearl (Phono Suecia), spiller musikk av Lars Jansson
1998: One Poem, One Painting (Imogena Records)With other projects2007: Notice (MTG Music), med «Nordic Beat»
2008: Lysmannen (Juni Records), med Geirr Lystrup
2009: Kissing Fools (Hunter Records), med Stina Stenerud
2011: Balggis (Vuelie Records), med Barut
2011: Migrations (Vuelie Records), med Øyvind Brække & Trondheim Jazz Orchestra


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hildegunn Øiseth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kjempeblekkspruter

«Kjempeblekksprut» kan også referere til humboldtblekksprut (Dosidicus gigas).Kjempeblekkspruter er en gruppe blekkspruter som er de største av alle nålevende virvelløse dyr. Arten kjempeblekksprut har ti armer. Dyrene lever dypt i havet, og hunnene kan vokse til rundt 13 meters lengde, hannene opptil 10 meter. Kappen bir rundt to meter lang. 
30. september 2004, tok forskere fra det nasjonale vitenskapsmuseet i Japan og Ogasawara Whale Watching Association de første bildene av en levende kjempeblekksprut i naturlige omgivelser. Flere av de 556 bildene ble utgitt et år senere. Det samme laget filmet en levende kjempeblekksprut for første gang 4. desember 2006.Det har drevet i land omtrent 20 kjempeblekkspruter langs norskekysten. To av disse har blitt funnet i Hemne og fire i Trondheimsfjorden, tre i fjæra på Ranheim og en i Levanger. Den siste ble funnet i 1975. Trondheimsfjorden er en av de største fjordene langs kysten, den er dyp og har god utskiftning av vann med havet utenfor. Blekksprutene kan derfor naturlig følge strømmene innover i fjorden.
NTNU Vitenskapsmuseet har flere av disse i sine samlinger. Alle kjempeblekksprutene som er funnet i Trondheimsfjorden er av arten Architeuthis dux og funnet døde eller halvdøde i fjæra. 

Kjempeblekkspruten (Architeuthis dux) den åtte korte og to lange armer. De bruker armene til å fange fisk, krepsdyr og andre blekksprut. Den øvrige biologien til kjempeblekkspruten er i stor grad ukjent. Den har en vid geografisk utbredelse og er funnet i dype havområder i store deler av verden.
		
		
		
		


== Se også ==
Kraken, et havmonster i gammel folketro


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kjempeblekkspruter – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Kjempeblekkspruter i Encyclopedia of Life 
(en) Kjempeblekkspruter i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Kjempeblekkspruter hos Artsdatabanken 
(sv) Kjempeblekkspruter hos Dyntaxa 
(en) Kjempeblekkspruter hos ITIS 
(en) Kjempeblekkspruter hos NCBI 
(en) Kategori:Architeuthis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Architeuthis – detaljert informasjon på Wikispecies
Detmold

Detmold er en by i Tyskland i delstaten Nordrhein-Westfalen med rundt 75 000 innbyggere. Byen var hovedstad i det lille fyrstedømmet Lippe fra 1468 til 1918 og så i fristaten Lippe frem til 1947. I dag er byen administrativt sete for kretsen Lippe og regierungsbezirk Detmold.


== Historie ==


=== Middelalderen ===
Detmold ble først nevnt i 783 som Theotmalli, og i 1005 ble området (Gau) Tietmelli eller Theotmalli nevnt i skriftlige kilder. I 1263 bygget Bernard III av Lippe festningsverk rundt bosetningen der handelsruten mellom Paderborn og Lemgo krysset elven Werre. Han bygget steinmurer og ga stedet kommunerettigheter. Folketallet i 1305 ble rapportert til 305.  Handelsrettigheter ble gitt i 1265, noe som førte til rask økonomisk vekst. Forsvarsverkene ble utbygd da byen ble kraftig ødelagt under en konflikt med Soest i 1447. En storbrann i 1547 ødela mer enn 70 hus.
I 1550 ble Detmold fast residens for grev Simon III av Lippe. Grevene ble promotert til fyrster i 1789, og Detmold ble værende hovedstad i det lille fyrstedømmet frem til slutten av første verdenskrig i 1918, da alle fyrstedømmene i Tyskland ble avskaffet.


=== Moderne tider ===

Under grev Friederich Adolf ble byen utvidet sørover fra 1701 og fremover. For å kunne vokse videre ble festningsmurene og vollgravene fjernet i 1720, men portene og tårnene sto frem til 1780-årene. I 1809 ble oljefyrte gatelys introdusert. I 1835 hadde byen blitt den mest folkerike i Lippe med over 4 000 innbyggere. Den vokste til 12 000 innbyggere i 1900 og over 30 000 i 1950.
Fra 1919 til 1947 var Detmold hovedstad i Fristaten Lippe. Da Lippe ble en del av den nye tyske staten ble området en del av Nordrhein-Westfalen, og administrasjonssete i kreisen Lippe. Under den administrative reformen i 1970 ble 25 nærliggende landsbyer en del av byen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Detmold – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Detmold – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Sollia (turisthytte)

Sollia er ei selvbetjent turisthytte som ligger i Heim kommune i Trøndelag. Hytta er eid av Kristiansund og Nordmøre Turistforening, og er låst med DNT-nøkkel. Hytta har 14 sengeplasser samt to hemser for overnatting og ble bygd i 2003.


== Beliggenhet ==
Sollia ligger ved Vinjefjorden i tidligere Hemne kommune. Den ligger 310 moh. bratt opp fra nordsiden av fjorden. Den er bygd på en gammel seterlund, omkranset med bjørkeskog.


== Historie ==
Sollia ble oppkjøpt av Kristiansund og Nordmøre Turistforening som et delpunkt i rutenettet Fjordruta i 2003. Samme år begynte oppussingen av den gamle setra, og ble ferdig senere utpå sommeren. Hytta stod da ferdig med 14 sengeplasser og to hemser samt innetoalett, proviantrom og torvtak. 


== Ruter ==
Sollia er et av midtpunktene i Fjordruta. Den har tre stier som fører inn til hytta, en fra Storfiskhytta, en fra Storlisetra og en fra rett over fjorden til Engdalen. 

Fra Storfiskhytta starter stien sørover forbi Storlivatnet, forbi noen små vann og nedover i retning Vinjefjorden. Så går den langs Erklipollen og ned til Skardsetra før over dalføret øst for Snøfjellet og ned til Sollia.
Fra Storlisetra går stien ned til Vinjeøra før den går opp på nordsiden opp til Grytvatnet. Videre går stien vestover mot Sollia langs fjellryggen.
Fra Engdalen trengs båtskyss over til andre siden av fjorden, hvor stien deretter følger fjellsiden bratt opp til Sollia.


== Eksterne lenker ==
Kristiansund og Nordmøre Turistforening om Sollia
Den Norske Turistforening om Sollia
San Francisco de Campeche

San Francisco de Campeche er en kystby ved Mexicogulfen og den er hovedstad i den meksikanske delstaten Campeche. Byen ble grunnlagt i 1540 av den spanske conquistadoren Francisco de Montejo. Campeche var tidligere kjent som Can Pech. Deler av festingsbyen kom på UNESCOs liste over verdens kultur- og naturarvsteder i 1999.


== Referanser ==
North Petherton

North Petherton er en liten by og verdslig sogn i Somerset i England. Den ligger i den østlige utkanten av fjellområdet Quantocks, og ikke langt fra naturområdet Somerset Levels. I henhold til folketellingen i 2011 har byen en befolkning på 6 730 innbyggere. Sognet omfatter også de mindre bosetningene Hamp, Melcombe, Woolmersdon og Huntworth.


== Beskrivelse ==
Byens historie går minst tilbake til 900-tallet og var en viktig bosetning i angelsaksisk tid, men var en landsby og ikke by helt frem til slutten av 1900-tallet. Den var da et av de største steder i landet som hadde status som landsby. I Domesday Book (1086) omtales stedet som Nortperet. Navnet kommer av at den ligger på nordsiden av elven Parrett. Sentrum er definert som et Område med arkeologisk potensial, og flere av byens bygninger er vernet.
Som et tidligere marked og administrativt senter er North Petherton i dag i stor grad en pendlerby for arbeidstakere i Bridgwater som ligger 5 km i nordøst, og i Taunton som er 13 km i sørøst. Den ligger ved en av de historiske rutene gjennom Somerset, og 1730-årene ble det åpnet en hovedvei mellom Bridgwater og Taunton gjennom North Petherton. I 1970-årene ble M5 åpnet, noe som både førte til færre trafikkproblemer i sentrum og gjorde byen mer attraktiv for pendlere. Flere nye boligområder har kommet etter dette. Byen ligger også ved turveien Macmillan Way.
Sognekirken dedikert jomfru Maria har et 36 meter høyt tårn, som regnes for å være et av de høyeste i West Country. Det meste av kirken er fra 1400-tallet. Kirkeklokken ble laget i Bridgwater i 1807. Under den engelske borgerkrigen var det i august 1644 en mindre trefning utenfor landsbyen, på stedet hvor Fore Street nå går mellom Community Centre og det tidligere George Inn.
Det årlige North Petherton Carnival er en del av West Country Carnival, og finner sted på søndagen etter første tirsdag i november.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) North Petherton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
North Petherton Town Council
North Petherton i Open Directory Project
Stuping under Sommer-OL 1920

Stuping under Sommer-OL 1920. Stuping var med på OL-programmet for fjerde gang i 1920 i Antwerpen. Det ble konkurrert i fem øvelser, tre for herrer og to for damer. 


== Medaljer ==


== Herrer ==


=== Sviktstup 3 m ===


=== Tårnstup 10 m ===


=== Høyt stup ===


== Damer ==


=== Sviktstup 3 m ===


=== Tårnstup 10 m ===
Anne Krafft

Anne Krafft (født 3. april 1957 i Oslo) er en norsk kunstner basert i Bærum som arbeider innen maleri, keramikk, glasskunst, grafikk, og digitalt fotografi. Krafft er utdannet ved Kunstakademiet i Trondheim fra 1977 til 1981. Hun arbeider i dag også som miljøarbeider i Bærum kommune.


== Liv og virke ==
I løpet av 1980-tallet virket Krafft i Tronheim hvor hun fikk en del oppmerksomhet for sine forenklede og nær primitive uttrykk. Hun benyttet seg av elementer fra ekspresjonisme blandet med inntrykk fra art deco og postmodernisme. Som typisk for unge billedkunstnerne som manifesterte seg på 80-tallet var den uforpliktende anvendelsen av elementer fra ulike epoker i kunsthistorien. Hennes grafiske arbeider var et særpreget innslag i trøndersk kunst på denne tiden, til tross for de små formater og lite opplag.
Krafft har deltatt i en rekke separat- og kollektivutstillinger i inn- og utland. Hun er representert i flere offentlige samlinger som Norsk kulturråd, Riksgalleriet (samtidsmuseet), Esso- og Statoil Kunstforening, Vasa by i Finland og mange flere.I dag arbeider hun blant annet i atelierfellesskapet Oslo prosjektrom med ulike maleriske temaer som symbolisme inspirert fra Carlos Castanedas bøker. Det siste tiåret har hun også tatt opp digitalt fotografi, og interessert seg for isfronten på Svalbard. Forskeren Bjørn Arne Krafft er hennes bror.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Glass- og keramiske arbeider, Bærum kommune
Tlaxcala de Xicohténcatl

Tlaxcala de Xicohténcatl er en kommune og hovedstad i den meksikanske delstaten Tlaxcala. I kommunen bor det omtrent 100 000 innbyggere, mens kun 15 000 av dem bor i bykjernen.
26. serierunde i Tippeligaen 2007

26. serierunde i Tippeligaen 2007 var den siste serierunden i Tippeligaen 2007. Alle kampene ble spilt 3. november klokken 18:00 slik at ingen skulle ha fordel av å spille senere enn de andre lagene. Runden var opprinnelig satt opp 4. november, men ble flyttet grunnet Rosenborgs bortekamp mot Valencia i Mesterligaen den 6. november.


== Kampfakta ==


== Eksterne lenker ==
Tippeligaen 2007: Terminliste og resultater på altomfotball.no
Tippeligaen 2007: Terminliste og resultater på nifs.no
Victoria de Durango

Victoria de Durango er hovedstad i den meksikanske delstaten Durango. Byen ble grunnlagt den 8. juli 1563 av Francisco de Ibarra under navnet Villa de Durango. Byen befinner seg 1880 meter over havet og der bor omtrent 500 000 innbyggere.


== Referanser ==
Kirkjubæjarklaustur

Landsbyen Kirkjubæjarklaustur (IPA: [ˈcʰɪrcʏˌpajarˌkʰløystʏr], islandsk: Kirkebyerkloster) er et tettsted med rundt 160 innbyggere som ligger sør på Island. Stedet ligger på Hringvegur (vei nummer 1 eller ringveien) mellom Vík í Mýrdal og Höfn. Stedets geografiske plassering er det som gjør Kirkjubærjarklaustur bedre kjent enn andre landsbyer av samme størrelse. Kirkjubæjarklaustur er den eneste plassen mellom disse to tettstedene som har bensinstasjon, bank, postkontor og supermarked.

Turistattraksjoner i nærheten er blant annet Laki-kraterne, Eldgjá og Skaftafell nasjonalpark. En severdighet i nærheten av landsbyen er Kirkjugólf (Kirkegulv) som er et naturlig veidekke bestående av basalt. Disse hellene er egentlig søyler av basalt der bare toppen stikker over jorden, og som navnet tilsier ser de ut som et kirkegulv. Denne lavaformasjonen har et lignende opphav som Giant's Causeway i Irland. Alle disse severdighetene gjør Kirkjubæjarklaustur til et populært mål for turister.


== Historie ==
Før bosettingen av Island antar man at irske munker bodde i området. Fra 1186 og fram til reformasjonen i 1550 var det et velkjent kloster for benediktinernonner i Kirkjubæjarklaustur. Fossen Systrafoss (på norsk «søstrenes foss») og innsjøen Systravatn (på norsk «søstrenes innsjø») i høylandet ovenfor landsbyen refererer til dette klosteret. Folkeeventyr billedliggjør dette gjennom historier om gode og syndige nonner. Systrastapi (på norsk «søstrenes klippe» ) er stedet der to av klosterets nonner ble begravet etter å ha blitt brent på kjetterbål. Den ene var anklaget for å ha solgt sjelen sin til djevelen, ha tatt brød fra nattverden utenfor kirken, og for å ha hatt kjødelig omgang med menn. Den andre var anklaget for å ha snakket blasfemisk om Paven. Etter reformasjonen ble den andre nonnen frikjent, og det blir sagt at blomster blomstrer på graven hennes, men ikke for den første nonnen. Systravatn har også en myte bundet til klosteret. Tradisjonelt pleide nonnene å bade i innsjøen, og en dag la to nonner merke til en hånd som stakk opp av vannet med en gullring. Da de forsøkte å få tak i ringe ble begge dratt under vann og druknet.
Landsbyen ble godt kjent på Island under utbruddet av vulkanen Lakagígar i 1783. Presten i den lokale kirken, Jón Steingrímsson, ga en preken som ble kjent som «ildprekenen». Sagnet sier at prekenen stoppet lavastrømmen og landsbyen ble reddet i siste øyeblikk. Den nåværende kirken, som ble bygget i 1974, ble bygget til minne for Jón Steingrímsson.
I dag er landsbyen et viktig servicesenter for gårder i området og for turister. Mange folk fra Reykjavík har hytter i nærheten av innsjøen.


== Litteratur ==
Leffman, David; Proctor, James (2001): The Rough Guide to Iceland. Rough Guides. ISBN 1-85828-597-6


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kirkjubæjarklaustur – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Informasjon om Kirkjubæjarklaustur (en)
Harrison Dillard

William Harrison Dillard (født 8. juli 1923 i Cleveland i Ohio, død 15. november 2019 i Cleveland) var en amerikansk friidrettsutøver. Dillard vant fire OL-gull og er pr. 2016 den eneste mannlige utøveren som har tatt olympisk gull i både sprint og hekkeløp.Dillards store forbilde var den firedobbelte olympiamesteren Jesse Owens, som i likhet med Dillard stammet fra Cleveland. På slutten av 1940-årene var Dillard en av verdens fremste hekkeløpere. I de amerikanske uttaksløpene til OL i 1948, ble han slått ut på 110 meter hekk, men han greide å kvalifisere seg til lekene ved å komme på tredjeplass på 100 meter.
Fra juni 1947 til juni 1948 vant Dillard 82 finaler på rad utendørs og innendørs i lavt og høyt hekkeløp, samt sprint. Dette var til da den lengste rekken seiere i friidretts-historien.I lekene i London kom Dillard til finalen på 100 meter. Det endte med dødt løp mellom Dillard og landsmannen Barney Ewell. Først etter at juryen hadde studert målfoto, ble Dillard utropt til vinner. Tiden på 10,3 sekunder var tangering av verdensrekorden og ny olympisk rekord. Dillard stilte også på USAs lag på 4 × 100 meter stafett. Sammen med lagkameratene Barney Ewell, Lorenzo Wright og Mel Patton sikret Dillard sin andre gullmedalje, foran Storbritannias lag.
Fire år senere kvalifiserte Dillard seg til OL i 1952 i spesialdisiplinen, 110 meter hekk. Han tok gullmedaljen foran landsmannen Jack Davis. Senere i lekene tok han sin fjerde gullmedalje da USA forsvarte gullet fra London i 1948 på 4 × 100 m stafett.
I 1956 forsøkte Dillard å kvalifisere seg til OL for tredje gang, men lyktes ikke.
Dillard var amerikansk soldat i Italia under 2. verdenskrig, og arbeidet senere med kommunikasjon og PR i Cleveland. Han døde i november 2019, 96 år gammel.


== OL-medaljer ==
 1948  London - Gull på 100 meter  USA
 1948  London - Gull på 4 x 100 meter stafett  USA
 1952  Helsingfors - Gull på 110 meter hekk  USA
 1952  Helsingfors - Gull på 4 x 100 meter stafett  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Harrison Dillard – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Harrison Dillard – Olympics.com 
(en) Harrison Dillard – Olympic.org 
(en) Harrison Dillard – Olympedia 
(en) Harrison Dillard – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Harrison Dillard – World Athletics 
(en) Harrison Dillard – National Track & Field Hall of Fame 
(en) Harrison Dillard – Track and Field Statistics
25. serierunde i Tippeligaen 2007

25. serierunde i Tippeligaen 2007 var den nest siste serierunden i Tippeligaen 2007. Alle kampene ble spilt 28. oktober klokken 18:00 slik at ingen skulle få den fordelen med å spille senere enn de andre lagene.


== Kampfakta ==


== Eksterne lenker ==
Tippeligaen 2007: Terminliste og resultater på altomfotball.no
Tippeligaen 2007: Terminliste og resultater på nifs.no
Jagdtiger

Jagdtiger var en panserjager under den andre verdenskrig. Det var det tyngste serieproduserte panserkjøretøyet som ble bygget og brukt operasjonelt under hele krigen.


== Design ==
Jagdtigeren var en videreutvikling av Jagdpanther som ble bygd på chassiset av en Panther-stridsvogn, mens Jagdtigeren var bygd på chassiset til en Tiger II. Den fikk en mye større kanon, en 128 mm. som var kapabel til å slå ut alle andre kjøretøy som eksisterte under hele krigen på avstander opp til 3500 meter.


== Krigsinnsats ==
Det var bare to bataljoner (schwere Panzerjäger-Abteilung), nummerert 512 og 653 som ble utstyrt med denne panserjageren, de første i september 1944. Rund 20 %  av Jagdtiger-stridsvognene ble ødelagt i kamp: de fleste ble ødelagt av eget mannskap for å hindre dem i å falle i fiendens hender. Stridsvognene slet med mekaniske problemer, men også drivstoffmangel mot slutten av krigen.


== Produksjon ==
Det ble bestilt 150 Jagdtigere, men kun 88 ble produsert.