jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jettegryte

Jettegryte er et glatt og ofte sylindrisk hull (en grop, fordypning) i fast fjell. Jettegryter har oppstått ved at en breelv har satt stein og grus i turbulent bevegelse under isen. Bredde og dybde på jettegryter varierer fra noen få desimeter til mange meter. Nord-Europas dypeste og bredeste jettegryte finner en i Helvete i Oppland.
En sjeldnere brukt forklaring er at gryten dannes ved kavitasjon under isbreen, der vanntrykket gir en temperatur som eroderer frem gryten.
Navnet kommer av jette (troll eller kjempe). 
Jettegryter kan være attraktive badeplasser, fordi vannet varmes opp på fjellet og samles i jettegrytene. Jettegryten i Kvinesdal kalt Heksegryten er en veldig populær badeplass lokalt. I 2003 og 2006 skjedde det dødsulykker under bading i jettegryter i Farå og Otra i Setesdal.
På 1700-tallet var folk åpne for at jettegryter kunne skyldes geologiske fenomener, men da sogneprest Johan Nicolai Wilse omtalte dem i sin beskrivelse av Spydeberg i 1779, hellet han mer til den tanken at de var menneskeskapte når de fantes på steder der det ikke var vann. I Sverige forbandt man dem med Olav den hellige og kalte dem ofte «St. Oles gryter», og de gikk for å kunne helbrede sykdom om man kastet penger nedi, forteller han. Han nevner en spiralformet jettegryte ved Vestby prestegård. Wilse mente den var laget av munker, «som havde Tiid nok til saa langsomt Arbeide; her blev da en forunderlig følgelig snart en hellig Kilde, ey større end man deraf kunde optage det nedkastede Offer.» Wilse forbinder munker med griskhet og falske mirakler.I sin beskrivelse av Halden med Fredriksten festning forteller ingeniøroffiser E.H. Hoff at distriktet er rikt på jettegryter. Særlig den ved gården Nærsrød forbauser ham, for den befinner seg ca. 340 fot over havoverflaten. Da ser heller ikke han annen mulig forklaring enn at den må være menneskeskapt: «De ellers dovne og ørkesløse Munke vare dog visstnok flittige, og flittige med Vittighed, saasnart samme kunde forøge deres Fordele, hvorpaa haves altfor mange Exempler.»Foslie beskrev i 1920 Brofosshølen i Tunhøvd som da ble antatt å være Norges største jettegryte. Etter oppsetting av Tunhøvd-dammen ble vannet ledet bort og en avlang jettegryte på 35 meters lengde kom til syne. Den er 10 meter bred og omkring 12-15 meter dyp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Giants kettles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Naturfenomener: jettegryter Arkivert 5. juni 2008 hos Wayback Machine.
Pansertropper

Pansertropper eller mekaniserte tropper er militære tropper som bruker pansrede kjøretøyer. Vanligvis betyr dette avdelinger med stridsvogner eller mekanisert infanteri.
I det norske forsvaret er denne typen tropper vanligvis kavaleriets domene.


== Se også ==
Stridsvogn
Pansret personellkjøretøy
Stormpanservogn
Barad Eithel

Barad Eithel er et fiktivt fort fra J.R.R. Tolkiens verden Midgard i det første tidevervet. Fortet ble bygd av alven Fingolfin. Barad Eithel ble bygget i de østre høydene i fjellkjeden Ered Wethrin, og lå ved kilden til den store elva Sirion.
Richard von Friesen

Richard Freiherr von Friesen (født 9. august 1808 i Thürmsdorf i Sachsen i Tyskland, død 25. februar 1884 i Dresden) var en saksisk politiker.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Friesen, som tilhørte en friherrelig adelsslekt, studerte fra 1825 ved Bergakademie Freiberg og arbeidet ved Geognostische Landesuntersuchung Sachsens. Han oppgav imidlertid arbeidet som geolog til fordel for videre studier mellom 1829 og 1832 i Göttingen og Leipzig.


=== Politisk karriere ===
I 1834 trådte han inn i den saksiske statstjenesten. Under maioppstanden i Dresden ble Friesen, som arbeidet som råd i innenriksministeriet, utnevnt til innenriksminister den 6. mai 1849. Etter at han gikk av som minister i juni 1853 ble han kretsdirektør i Zwickau. I 1858 ble han igjen medlem av regjeringen i kongeriket Sachsen, som finansminister. Han gjaldt som kritiker av statsminister Friedrich Ferdinand von Beust, en erklært motstander av Bismarck.
Under den prøyssisk-østerrikske krig i 1866 tilhørte han landskommisjonen som overså regjeringen av kongeriket i kong Johann Is fravær. I denne egenskap undertegnet Friesen i Berlin den 21. oktober 1866 fredsavtalen mellom Sachsen og Preussen. Samme år ble han utnevnt til Sachsens utenriksminister.
I 1869 ble Friesen også generaldirektør for kunst- og vitenskapssamlingene i Dresden.
Som saksisk utenriksminister reiste Friesen i oktober 1870 sammen med Rudolf von Delbrück til Versailles og deltok i forhandlingene og avtaleslutningene med Storthertugdømmet Hessen, Baden og kongeriket Württemberg om en tysk rikssamling.
Som etterfølger etter  Johann Paul von Falkenstein ble Friesen den 1. oktober 1871 utnevnt til formann for regjeringen (statsminister) i kongeriket Sachsen. Han beholdt denne stillingen til han gikk av med pensjon den 1. oktober 1876.
I 1880 utkom han memoarer, Erinnerungen aus meinem Leben, i to bind. Memoarene fikk Beust til å skrive motskriftet Erinnerungen zu Erinnerungen, som utkom 1881. Også historikeren Theodor Flathe reagerte med skriftet Die Memoiren des Herrn von Friesen svært kritisk på verket.
Richard Freiherr von Friesen var æresborger av Dresden og Zwickau.


== Referanser ==
AGF Serval

Serval er et lettpansret kjøretøy  fra tyske AGF laget for oppklaring. Det er bygget på en Mercedes-Benz G270 CDI.
Kjøretøyet kan utstyres med en 12,7 mm mitraljøse eller 40 mm automatisk granatkaster på veltebøylen, og MG-3 mitraljøser framme og bak.  I tillegg har det 10 røykgranatkastere for å dekke retrett.
Motoren er en DC 270 CDI turbodiesel som yter 115 kW fra Mercedes-Benz.  Den driver alle fire hjulene gjennom en automatisk femtrinns girkasse.  
Foran er det montert en vinsj for selvbergning.
Serval er i tjeneste i Tyskland.


== Eksterne lenker ==
Bildegalleri (tysk)
Enda et bildegalleri (tysk)
Friedrich Ferdinand von Beust

Friedrich Ferdinand greve von Beust (født 13. januar 1809 i Dresden; død 23. oktober 1886 på Schloss Altenberg i Niederösterreich) var en saksisk og østerriksk politiker.
Beust var fra 25. oktober 1858 til 15. august 1866 formann for regjeringen (statsminister) i Kongeriket Sachsen. Han vant stor innflytelse over kong Johann I av Sachsen. Beust så seg som motstander av den prøyssiske statsminister Otto von Bismarck og førte Sachsen inn i den prøyssisk-østerrikske krig på Østerrikes side. Etter nederlaget i slaget ved Königgrätz trådte han tilbake, og slo seg ned i Østerrike.
Beust var fra 1866 til 1871 østerriksk og deretter østerriksk-ungarsk utenriksminister, fra 1867 også østerriksk statsminister og fra 1868 med tittelen rikskansler. Han gjennomførte kompromisset med Ungarn i 1867 og overvåket innføringen av den nye forfatningen.
Etter at han gikk av som rikskansler i 1871 ble han østerriksk-ungarsk ambassadør i London og fra 1878 til 1882 i Paris. Hans etterfølger som utenriksminister var grev Gyula Andrássy.
Hans eldre bror Friedrich Constantin var Oberberghauptmann i Sachsen og generalinspektør for bergverkene i Cisleithanien. En av hans etterkommere er bystaten Hamburgs regjeringssjef, Ole von Beust.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Friedrich Ferdinand von Beust i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Jonas Flöter: Friedrich Ferdinand von Beust im Visier seiner politischen Gegner - zur Entstehung eines Negativ-Bildes in der Geschichtsschreibung, Redemanuskript, 2001
Ole von Beust

Ole von Beust (fullt navn Carl-Friedrich Arp Ole Freiherr von Beust) (født 13. april 1955 i Hamburg) er en tysk konservativ politiker. Han har siden 2001 vært førsteborgermester og regjeringssjef i den tyske bystaten Hamburg. Fra 1. november 2007 til 1. november 2008 var han president for Forbundsrådet.


== Familie ==
Han er sønn av Achim-Helge Freiherr von Beust og Hanna Freifrau von Beust, og er en etterkommer etter grev Friedrich Ferdinand von Beust, som var statsminister i Sachsen og senere utenriksminister og rikskansler i Østerrike-Ungarn.
Faren var en av grunnleggerne av CDU i Hamburg og den første lederen for Junge Union i Hamburg. Han var lenge CDUs eneste bydelsordfører i Hamburg, og ble derfor kalt «baronen av Wandsbek» (baron er tiltaleformen for en friherre). Ole von Beusts mor Hanna er halvt jødisk. Derfor måtte foreldrene flykte under nasjonalsosialismen.
Fyrstinnen av Stolberg-Wernigerode er hans kusine, mens hertuginnen av Meiningen var hans grandtante.


== Politisk karrière ==

Han trådte inn i CDU i 1971 og ble etter sin Abitur (artium) i Hamburg i 1973 assistent ved CDUs fraksjon i bystatens borgerskap (parlament). Fra 1975 studerte han jus. Han var leder for Junge Union i Hamburg fra 1977 til 1983, og ble innvalgt i borgerskapet i 1978. Han tok sin første juridiske statseksamen i 1980, og den annen statseksamen i 1983. Han har siden arbeidet som advokat.
Han ble medlem av styret i CDU i Hamburg i 1992, og er siden 1998 medlem av CDUs nasjonale styre.
I 1993 ble han formann for CDUs borgerskapsfraksjon i Hamburg, og i 1997 var han toppkandidat ved delstatsvalget. Ved valget i 2001 tapte CDU mange stemmer, og fikk bare 26,2 %, mens SPD med 36,5 % forble største parti. Men CDU dannet overraskende en koalisjonsregjering med Partei Rechtsstaatlicher Offensive (19,4 %) og FDP (5,1 %), og Ole von Beust ble valgt til delstatens nye regjeringssjef den 31. oktober samme år.
1. november 2007 ble han president for Forbundsrådet, da det var delstaten Hamburgs tur til å inneha dette vervet. Som president for Forbundsrådet er han også den tyske presidentens stedfortreder.
Ved delstatsvalget i Hamburg 4. februar 2008 fikk CDU 42,6 %, og dannet en ny koalisjon med De grønne.
I 2003 oppstod en skandale da Beust gav sin viseborgermester Ronald Schill sparken. Schill outet ham som hevn som homofil og beskyldte ham for å ha utnevnt en mann han hadde et kjærlighetsforhold til, til senator. Uttalelsene fra Schill ble av mange oppfattet som homofobe. Beust avviste beskyldningen om å ha blandet privatliv og politikk. Hans far bekreftet siden at sønnen faktisk var homofil. Ole von Beust anser selv dette som en privatsak, og avstår fra å kommentere spørsmålet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ole von Beust – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ole von Beust – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Hjemmeside
(de) Verk av og om Ole von Beust i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Tjura

Tjura var det gamle bygdesentret i Grue kommune i Innlandet. 
Tjura åa er også navnet på åa ved stedet, den renner fra Frysjøen i øst og munner ut i Gardsjøen.
Der var det butikker, møller, sager og jernbruk. Stedet har en meget gammel historie, det fins skriftlige kilder fra Tjura åa og Aurbekkholen fra 1300-tallet, der en badstue er nevnt. Det ble bygget privat lysverk i åa, dette ble ekspropiert av Grue kommune som da bygde sitt eget kraftverk i åa 1919 dette ble en dyr fornøyelse, det ble for liten vanntilgang og verket ble lagt ned etter store tap for kommunen. Åa har i dag utspilt sin rolle som kraftkilde og fallrettighetene er ført tilbake til grunneierne. 
Da jernbanen kom i 1893, mistet Tjura sin rolle som bygdesentrum. Kirkenær med jernbanestasjon ble nå det nye bygdesentrumet.
Sophie Amalie Moth

Sophie Amalie Moth (født 28. mars 1654, død 17. januar 1719 på herregården Jomfruens Egede) var kong Christian Vs elskerinne, og var mor til bl.a. Ulrik Christian Gyldenløve.


== Biografi ==
Hun var datter av kongelig livlege (hoffmedicus) Poul Moth (se Moth) og Ida Dorothea Bureneus. Hennes far hadde vært den senere kong Christian Vs lærer, var livlege for Frederik III og ble i 1670 livlege for Christian V. Han døde imidlertid noen måneder senere. Etter dette arbeidet Sophie Amalies mor iherdig for at den 16 år gamle datteren skulle vekke den 24 år gamle kongens interesse, noe hun etterhvert lyktes med.


== Kongens elskerinne ==
Forholdet ble ikke lenge noen hemmelighet i hoffkretsene, men foreløpig trådte hun ikke mye frem; hun bodde en tid hos en søster, som var gift med proviantkommissær Nicholaus Bennich. Hennes stilling som kongens offisielt anerkjente elskerinne ble først slått fast ved Griffenfelds fall, da kongen forærte henne Samsø og 31. desember 1677 opphøyet henne til grevinne av Samsø; ved et åpent brev av 1. januar 1679 erklærte kongen dessuten sine barn med henne for sine naturlige barn med tilnavnet Gyldenløve.
Hun synes å ha vært temmelig ubetydelig og har visst heller ikke hatt noen som helst politisk innflytelse. Den innskrenket seg, så vidt man kan se, til å oppnå forskjellige personlige begunstigelser for hennes nærmeste slekt.
Etter kongens død levde hun et meget tilbaketrukket liv på Jomfruens Egede, etter sigende oppfylt av dyp anger over sitt tidligere liv.


== Barn ==
Hun ble mor til to sønner og tre døtre. Av døtrene døde to i ung alder, den tredje, Christiane Gyldenløve, ble gift med lensgreve Frederik Ahlefeldt (1662–1708). Sønnene var Christian Gyldenløve og Ulrik Christian Gyldenløve. Hun er også stammor til slekten Danneskiold-Samsøe.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Johan Thorbjørnsen

Johan Thorbjørnsen (født 19. august 1983) er en norsk fotballspiller som spiller for Fyllingsdalen, han er målvakt.
Han var i flere år i Brann og spilte i yngre år for Nymark og Årstad, mens han var utlånt til Hovding i 2003. Thorbjørnsen debuterte i eliteserien i 1. serierunde i 2005-sesongen for Brann fordi førstemålvakt Håkon Opdal var skadet. Han har totalt spilt elleve eliteseriekamper for Brann.
I 2002 ble han norgesmester for juniorer da Brann vant 3-2 mot Bodø/Glimt i finalen på Aspmyra stadion. Han satt på benken da Brann vant cupen i 2004, men fordi han ikke hadde vært innpå i noen av kampene fikk han ikke kongepokalen. Han har vært Branns andrevalg i mål siden sommeren samme år, da Ivar Rønningen ble solgt til Rosenborg.
I 2007-sesongen fikk Thorbjørnsen totalt ni kamper for Brann, først og fremst i NM og i UEFA-cupen. Den harde konkurransen fra førstekeeper Håkon Opdal var hovedgrunnen til at Brann besluttet å låne Johan Thorbjørnsen ut til Sandefjord i 2008-sesongen, men i løpet de fem månedene han var i klubben ble det kun en cupkamp for Thorbjørnsen. Den samme sommeren hentet Brann tilbake Thorbjørnsen, etter skadeproblemer hos de to andre Brann-målvaktene.Thorbjørnsens kontrakt med Brann gikk ut etter 2009-sesongen og han signerte da en ettårs-kontrakt med Løv-Ham. Etter at han spilte samtlige kamper for klubben i 2010-sesongen forlenget han kontrakten med ett år, med opsjon på ytterligere ett år.Etter 2011-sesongen ble Løv-Ham og Fyllingen slått sammen til FK Fyllingsdalen og Thorbjørnsen signerte som den første spilleren for den nye klubben.


== Referanser ==

Mal:FK Fyllingsdalen spillerstall
Max Streibl

Max Balthasar Streibl (født 6. januar 1932 i Oberammergau, Bayern, død 10. desember 1998) var en bayersk politiker (CSU).
Han studerte jus og økonomi og trådte 1955 inn i statstjenesten. I 1957 ble han medlem av CSU, og ble innvalgt i landdagen i 1962. Han var formann i Bayern for Junge Union fra 1961 til 1967, og var generalsekretær for CSU fra 1967 til 1971. Fra 1970 til 1977 var han miljøvernminister, og deretter frem til 1988 finansminister i Bayern. I 1988 etterfulgte han Franz Josef Strauss som ministerpresident. Han måtte gå av 27. mai 1993 på grunn av den såkalte Amigo-affæren. 10. desember 1998 døde han av et slaganfall, 66 år gammel.


== Publikasjoner ==
Verantwortung für alle. Die Freiheit fordert jeden. Stuttgart 1980, ISBN 3-512-00601-9
Modell Bayern. Ein Weg in die Zukunft. München 1985, ISBN 3-87249-094-X


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Max Streibl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Max Streibl i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Cato Guntveit

Cato Falck Guntveit (født 6. august 1975) er en norsk tidligere fotballspiller. Han er kjent for sine mange sesonger i Brann hvor han spilte i flere ulike posisjoner og tidvis også var kaptein. Han har også spilt for Aberdeen og Fana.


== Sportsklubben Brann ==
Guntveit debuterte for Brann som 20-åring i 1995 og ble spesielt i tiden før Hallvar Thoresen ble sparket som trener, benyttet mye på sidebackene. Etter at Kjell Tennfjord tok over som Brann-trener ble det mindre spilletid på Guntveit, og i de neste sesongene var han mye inn og ut av laget. 
I 1998-sesongen fikk han igjen mulighet som back, men ble den store syndebukken da Brann tapte for Viking i den tradisjonsrike 16. mai-kampen. Han var så skuffet over sin egen innsats at han nektet å gå bak Branns parole under hovedprosesjonen i Bergen på 17. mai. Ironisk nok kom hans store gjennombrudd bare noen få uker etterpå. Guntveit ble flyttet opp på høyresiden av midtbanen av lagets nye trener Harald Aabrekk der han umiddelbart ble en suksess. Han fikk mye av æren for Branns gode høstsesong i 1998 og bidro sterkt til at Brann tok bronsemedaljen i eliteserien i 1999 og at klubben nådde cupfinalen sammen år.


== Aberdeen ==
Høsten 1999 ble han utenlandsproff i den skotske Premier League-klubben Aberdeen. Der markerte han seg som pliktoppfyllende spiller, men slet også i perioder med skader. 


== Retur til Brann ==
Sommeren 2002 bestemte Guntveit seg for å returnere til Brann, men det tok nesten et år før han ble spilleklar på grunn av en mystisk skade. Da han endelig kom på banen, fikk han mye av æren for at Brann gjorde en meget god høstsesong i 2003 etter en elendig start på sesongen.
I 2004 ble Guntveit Branns lagkaptein, men da Brann vant cupen var det uten Guntveit på banen under cupfinalen mot Lyn på grunn av for mange gule kort. Han beholdt kapteinsvervet til tross for at Brann hentet landslagskaptein Martin Andresen foran 2005-sesongen. Han fikk imidlertid store deler av 2005-sesongen spolert på grunn av skade. Senere avslørte Guntveit at han opplevde kapteinsrollen distraherte han fra sitt eget spillet og før 2006-sesongen ble kapteinsbindet tatt fra han og gitt til Andresen. 
Guntveit ble i Brann regnet som en spiller med en oppofrende spillestil, som er kjent for å gå på smarte løp. Samtidig ble det  pekt på at han manglet stabilitet. Han passet best som indreløper på midtbanen eller som kantspiller, men hans allsidighet gjorde at hans egenskaper ble ofret for Branns behov for en back de siste sesongene.
Høsten 2010 sluttet Guntveit i Sportsklubben Brann etter mange sesonger i klubben. Sin siste sesong var også tynget under skader og han var på banen i 14 kamper gjennom året. Han var likevel god da han var frisk og fikk tillit sentralt på midtbanen. 13. november ble han presentert som spiller for lokalklubben Øystese. Guntveit hadde også tilbud fra Løv-Ham og gamleklubben Fana men valgte Øystese mye på grunn av et nært vennskap til hovedtrener Håkon Østevold.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cato Guntveit – Transfermarkt 
(en) Cato Guntveit – FBref
Philipp Mißfelder

Philipp Mißfelder (født 25. august 1979 i Gelsenkirchen, Nordrhein-Westfalen, død 13. juli 2015) var leder av de tyske konservative partienes ungdomsorganisasjon Junge Union fra 2002 til 2014 og ble medlem av det tyske parlamentet i 2005.
Etter Abitur (artium) i Bochum i 1999 avtjente han militærtjenesten i Berlin, og har siden 2000 studert historie i Berlin.
Han ble medlem av Junge Union i 1993, og av CDU i 1995. Mellom 1998 og 2000 var han formann for Schüler Union, de konservative partienes elevorganisasjon. Han er medlem av CDUs nasjonale styre siden 1999.
Han var katolsk, ble gift i 2006 og fikk i 2009 en datter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Philipp Mißfelder – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Philipp Mißfelder på Internet Movie Database 
Philipp Mißfelder på Twitter 
Philipp Mißfelder på Facebook 
(de) Philipp Mißfelder hos Forbundsdagen 
(en) Philipp Mißfelder hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Tiana Benjamin

Tiana Benjamin (født 5. oktober 1984) er en engelsk skuespiller som spilte rollen som «Angelica Johnson» i Harry Potter og Ildbegeret. Hun har også hatt noen små roller i enkelte TV-serier.


== Filmografi ==


=== Spillefilm ===
2005 Harry Potter og Ildbegeret (orig. Harry Potter and The Goblet of Fire), «Angelica Johnson»


=== Fjernsynet ===
EastEnders, «Chelsea Fox» 2006-
The Bill, «Tania Baptiste» (episode «236», 12. august 2004)
Rose and Maloney, «Scarlett» (episode # 1.3 19. juli 2004)
The Brief, «Xansi Tucker» (episode «A Sort of Love» (episode # 1.4) 16. mai 2004)
The Last Detective, «Carleen Romane» (episode «Christine» (episode # 2.1) 13. februar 2004)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tiana Benjamin på Internet Movie Database 
(en) Tiana Benjamin hos The Movie Database
Danielle Tabor

Danielle Tabor, enkelte ganger kreditert som Danielle Taylor, er en skuespiller som spilte rollen som «Angelina Johnson» i Harry Potter og Fangen fra Azkaban, Harry Potter og Mysteriekammeret og Harry Potter og De vises stein. I Harry Potter og Ildbegeret ble rollen spilt av Tiana Benjamin.


== Filmografi ==
2005 Comic Relief: Red Nose Night Live 05 (TV), «tenåringsjente»
2004 Harry Potter og Fangen fra Azkaban, (orig. Harry Potter and the Prisoner of Azkaban), «Angelina Johnson»
2004 The Mysti Show (TV-serie), «Peaceblossom»
2004 Landers, «Jenny» (kreditert som Danielle Taylor)
2003 UGetMe (TV-serie), «Suki»
2002 Harry Potter og Mysteriekammeret (orig. Harry Potter and the Chamber of Secrets), «Angelina Johnson» (kreditert som Danielle Taylor)
2001 Harry Potter og De vises stein, (orig. Harry Potter and the Philosopher's Stone), «Angelina Johnson» (kreditert som Danielle Taylor)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Danielle Tabor på Internet Movie Database
Type 99

Type 99 eller WZ-123 (tidligere kalt Type 98) er en moderne kinesisk stridsvogn med en 125 mm kanon. Den ble først sett av vestlige observatører på en militærparade i Beijing 1. oktober 1999.
Stridsvognen likner russiske T-72 utvendig, men med et mye større og mer kantete tårn. Kanonen er utstyrt med automatlader, noe som gjør at mannskapet er på bare tre personer.  Kineserne melder at vognen veier rundt 50 tonn. Den er produsert av Norinco.


== Historie og utvikling ==
Type 99-prosjektet var basert på Tysklands Leopard 2 og tok hensyn til kinesiske analyser av Gulfkrigen (ifølge Armor Magazine). I 1999 ble det vist en lignende stridsvogn på kinesiske våpenmesser kalt Type 98 som mest sannsynlig var en prototyp til Type 99.
Stridsvognens nåværende status i kinesisk tjeneste er usikker. På den første paraden ble 18 vogner vist, og kineserne har ikke bekreftet hvor mange som er produsert eller i hvilket tempo de produseres.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme i skroget, vognkommandøren sitter på høyre side av tårnet og skytteren på venstre side.
Kanonen har kaliber 125 mm og er utstyrt med en automatlader.
Motoren er en 1 200 hk dieselmotor plassert bak i skroget.
Type 99 er utstyrt med et lasersystem til selvforsvar. Det består av en sensor som kan merke om vogna blir truffet av en laserbelyser. Dette er kuppelen oppå tårnet. Hvis vogna bli belyst, så dreier tårnet mot trusselen og bruker sin egen laser mot kilden. Laseren sitter i boksen oppå tårnet bak skytterens posisjon.


== Kilder ==
Armor Magazine; The Chinese Type 98 Main Battle Tank mai/juni 2000
Chinese Defence Today (lest 26. november 10:00)


== Eksterne lenker ==
(en) Type 99 tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Type 99 tanks – galleri av bilder, video eller lyd på Commons China-Defense.com: The Chinese Type 98 Main Battle Tank (engelsk)
The New Chinese Type 98 MBT: A Second Look Reveals More Details (engelsk)
Stadnamnlova

Lov om stadnamn (korttittel: stadnamnlova (forkortet: stadnl) eller stedsnavnloven) er en norsk lov som regulerer skrivemåten av stedsnavn i offentlig bruk. Den trådte i kraft 1. juli 1991.
Endringer i loven trådte i kraft 1. august 2006. Ny forskrift trådte i kraft 1. juni 2007.
Nye endringer i loven trådte i kraft 10. juni 2005 og 1. juli 2015.
Skrivemåter som er vedtatt i henhold til loven, skal føres inn i Sentralt stedsnavnregister.


== Eksterne lenker ==
LOV 1990-05-18 nr 11: Lov om stadnamn.
Forskrift til lov om stadnamn
Rettleiing til forskrift om stadnamn