jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Manwë

Manwë Súlimo er en skikkelse i J.R.R. Tolkiens univers, Midgard.
Manwë Súlimo (fra valarin Mânawenûz) er konge av Valaene. Han er gift med Varda Elentári, og konge over Arda. Han bor på fjellet Taniquetil, det høyeste fjellet i verden. Vindene og luften er hans tjenere. Han er den mektigste av alle ainuene foruten Melkor.
Manwë er (sammen med Melkor) den eldste av Ainuene, og den av dem som best forsto Erus vilje. De var brødre i tankene. Da Melkor skapte forstyrrelser i ainuenes kvad, tok Manwë over ledelsen i sangen. Da Arda var ferdig skapt var det han som ble utpekt til leder, under tittelen oldkongen. Manwë var en snill og barmhjertig hersker, som ikke brydde seg om sin egen makt, Melkor fra Mandos, og lot ham på den måten så splid mellom valaene og Fëanor. Melkor forgiftet også de to trær, drepte Finwë, stjal silmarillene og forårsaket (indirekte) noldoenes opprør.
For å oppmuntre eldaene, får Manwë Aulë til å skape solen og månen, for han visste at atari (menneskene) snart skulle komme, og sendte Thorondor og ørnene hans for å passe på dem. Etter Morgoths fall, kastet Manwë ham inn i det store intet. I det Siste slaget (Dagor Dagorath), når Melkor unnslipper, blir det sagt at den Eldste kongen og den Mørke herren skal slåss mot hverandre på Valinors sletter, men de vil ikke drepe hverandre.
Manwë kler seg i blå kappe og har blå øyne. Han har et septer av safir som Noldoene laget til ham. Vanyaene er hans favoritter blant alvene, og de bor sammen med han på toppen av fjellet Taniquetil.
Manwë betyr den velsignede. Súlimo betyr Herre over vindene. Hans titler er blant annet: oldkongen, høykongen over Arda, konge over Arda, herre over Ardas pust og vestens herre.
Hanomag

Hanomag er en forkortelse for Hannoversche Maschinenbau AG Hanomag og var en tysk produsent av maskiner, stiftet 6. juni 1835 av Georg Egestorff i Hannover-Linden.
Hanomag var en gang et bilmerke, men det forsvant på 1970-tallet da det ble overtatt av Daimler-Benz, i dag Daimler, i 1969.  I tillegg til biler produserte selskapet lokomotiver, militære kjøretøyer, traktorer og anleggsmaskiner.
Hanomag produserte ca. 2 000 lette feltvogner kalt Typ 20 B for tyske Wehrmacht. Bilene sorterte under kjøretøygruppe: Leichte Gelände Einheits-Personenkraftwagen. Hovedproduksjonen foregikk hos Stoewer. Kapasitetsproblemer der medførte at både BMW og Hanomag ble medprodusenter.
Typ 20 B har 4-hjulstrekk, men som særpreg 4-hjulsstyring ved en styrbar bakaksel, hvor inn- og utkobling skjer med en spak mellom forsetene. Tilsammen produserte disse tre selskapene over 10 000 lette feltvogner av denne typen.


== I Norge ==
På 1920-tallet ble det tatt inn noen av Hanomags lille personbil Komissbrot.  Senere har Hanomag vært tatt inn av Hanomag Auto A/S i Kristiansand, Arne B. Idsøe & Co. i Stavanger, Johannes Ruud, Strømmen Auto, Sverre Nilsen Jr., R. Lund & M.A. Nissen, A/S Autoindustri og Rogaland Auto i årenes løp.
Ved freden i 1945 etterlot tyskerne et ukjent antall lette feltvogner av Hanomag 20 B i Norge. Enkelte eksemplarer ble solgt til norske kjøpere for privat bruk.
Bertel O. Steen hadde importen etter at merket ble overtatt av Mercedes, men fra 1994 tok Nørstebø Import over delelageret til Bertel O. Steen.


== Litteratur ==
Bjerke, Thor; Hansen, Trond B.; Johansson, Erik W.; Sando, Svein E. (1987). Damplokomotiver i Norge. Norsk Jernbaneklubb. s. 389. ISBN 82-90286-09-0. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hanomag – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jeff Buckley

Jeffrey Scott Buckley, oppdratt som Scott Moorhead, (født 17. november 1966 i Anaheim i California, død 29. mai 1997 i Memphis i Tennessee) var en amerikansk musiker og låtskriver. Han var sønn av Tim Buckley, som forlot moren Mary Guilbert da hun var gravid. Han møtte faren bare én gang.
Det sies at Buckleys stemmeregister spente over minst fire oktaver. Han spilte flere typer musikk. Felles for låtene er at vokalen stod i fokus og at melodilinjene kom klart frem. Han var en «singer/songwriter» og fremførte også coverversjoner av andres stoff. Buckley høstet stor popularitet i Frankrike, Australia og Storbritannia.
Han startet karrieren som soloartist og holdt en rekke konserter i små kaféer rundt omkring i California. Gary Lucas overtalte ham til å danne en duo og flytte til New York, hvor han bodde mesteparten av sitt voksne liv. Senere har opptak av deres arbeid kommet ut på albumet Songs to No One 1991–1992.
I New York møtte Buckley sine endelige bandmedlemmer: Mick Grøndahl (bass), Michael Tighe (gitar) og Matt Johnson (trommer). De spilte i 1994 inn albumet Grace, som høstet gode kritikker verden rundt. På dette albumet finnes blant andre tittellåten «Grace» og hans kanskje mest kjente innspilling, «Hallelujah», en coverversjon av Leonard Cohens sang. Etter at platen var utgitt, turnerte Buckley en hel del, både som soloartist og med band.
I 1997 skulle bandet spille inn albumet My Sweetheart the Drunk. Buckley hadde flyttet til Memphis i den anledning, og bandet skulle komme når han hadde gjort ferdig låtmaterialet. Imidlertid druknet han i Wolf River dagen bandet skulle komme til Memphis. Det ble fastslått at dødsårsaken var en ulykke, og han hadde ikke spor av illegale stoffer i blodet da han druknet. Det tilgjengelige materialet kom senere ut på Sketches for My Sweetheart the Drunk, som navnet påpeker er skisser.
Etter Jeff Buckleys død har det kommet ut flere livealbum, en live-DVD og annet materiale.


== Diskografi ==
1993 – Live at Sin-é (EP)
1994 – Grace (studioalbum)
1995 – Eternal Life (EP)
1995 – Live from the Bataclan (EP)
1998 – Sketches for My Sweetheart the Drunk (samlealbum)
2000 – Mystery White Boy (livealbum)
2001 – Live à l'Olympia (livealbum)
2002 – Songs to No One 1991–1992 (samlealbum)
2002 – The Grace EPs 1996-1997 (samlealbumm)
2003 – Live At Sin-é (Legacy Edition dobbel-CD plus DVD)
2004 – Live In Chicago (Video/DVD)
2004 – Grace (Legacy Edition doppel-CD plus DVD)
2007 – So Real (Songs from Jeff Buckley Best Of)
2009 – Grace Around the World (CD & DVD)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Jeff Buckley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jeff Buckley på Internet Movie Database 
(en) Jeff Buckley hos The Movie Database 
(en) Jeff Buckley på Apple Music 
(en) Jeff Buckley på Discogs 
(en) Jeff Buckley på MusicBrainz 
(en) Jeff Buckley på Spotify 
(en) Jeff Buckley på Songkick 
(en) Jeff Buckley på Last.fm 
(en) Jeff Buckley på AllMusic 
Jeff Buckley på Facebook 
Jeff Buckley på YouTube 
Jeff Buckley på Myspace
Ulmo

Ulmo er en fiktiv person fra Tolkiens univers. Nest etter Manwë var han kanskje mektigst blant Valaene, om en ikke regner med Morgoth, som ble utstøtt av Aratarene. Ulmo tok havet og vannet til sitt domene.Han skilte seg ut fra sine frender på flere punkter, blant annet var han den vennligste til menneskene og alvene av alle valaene.


== Egenskaper ==
Ulmo var Kongen av Havene. Av alle Ainuene var han også den dyktigste i musikk, og det var sagt at i alle hav og elver kunne Eldaene høre et ekko av Ainuenes kvad, musikken til Ainuene som skapte verden.
Fra begynnelsen var Manwë og Ulmo nære venner og allierte, og de møttes i Midgards tåker, skyer og damp. De to var også nærmest Eru.
Ulmo var unik i at han aldri tok noen til sin ekte, men var i stedet alene. Han bodde heller ikke i Valinor med de andre Valaene, men tok i stedet havbunnen til sitt hjem, og styrte derfra alle Eas elver, bukter og hav.
Som tidligere nevnt var Erus barn, altså alvene og menneskene, ham kjær. Selv da de andre Valaene forlot dem til sin egen skjebne beskyttet Ulmo dem. Gjennom elvene og sjøene i Arda fikk han nytt om alt som fant sted, og han så mer en selv Manwë.
Av alle Ulmo sine tjenere var Maiaen Ossë best kjent, han hadde ansvar for de indre havene nærmest kysten.


== Historie ==
Ulmo og Manwë var nære venner, selv før verden var skapt, dog Manwë var Eru kjærest. Av alle Ainuene var Ulmo dyktigst i musikk.
Ulmo var alltid skeptisk til Melkor, og på samme vis var det Ulmo Melkor fryktet mest, for lik havet kunne Ulmo aldri helt temmes.
Da Valaene flyktet og gjemte seg i Valinor valgte Ulmo å bli i havet, og han alene holdt jorden i live under Morgoths mørke.
Da Oromë foreslo å bringe alvene til Valinor, var Ulmo skeptisk, men han ble overbevist da han så at det var det alvene selv ønsket, et ønske han respekterte. Han rev et stort stykke land av kysten av Beleriand, og brukte det til å flytte Eldaene til Amans kyster. Landmassen ble senere en symbolsk øy i bukten Eldamar, og den ble kalt Tol Eressëa.
Under det Første Tideverv ledet han alvene gjennom mørket. Det var han som fikk Turgon til å bygge Gondolin, og Finrod Felagund til å bygge Nargothrond.

Det var også han som ledet Tuor til Gondolin ved hjelp av Huor og Húrin. Tuor ektet Idril, en alv, som fødte Eärendil halv-alv. Det var Eärendil som fór til Valinor for å be Valaene om deres nåde, som førte til at de endelig bekjempet Morgoth.


== Referanser ==
Nomen nescio

Nomen nescio, forkortet N.N., brukes for å angi en anonym eller ikke-spesifikk person. Nomen nescio er latin for «jeg kjenner ikke navnet». Nomen nominandum «navnet som (her) skal nevnes». Notetur nomen «Skriv navnet»


== Se også ==
John Doe
Ola Nordmann


== Referanser ==
Trekkhund

Trekkhund er et fellesbegrep for hunder som trekker noe eller noen. Begrepet brukes således både om sledehunder, og vognhunder. Likeledes brukes begrepet til å beskrive hunder som konkurrerer i hundekjørerstilen nordisk stil, der hunden trekker både føreren og en pulk (pulkkjøring) eller kun føreren i en strikk (snørekjøring).


== Sledehunder ==
Med sledehunder mener man først og fremst de typiske sledehundrasene for snø; grønlandshund, alaskan malamute og sibirsk husky med flere, men også blandingshunder der en eller flere av disse rasene inngår som et vesentlig genetisk innslag. Disse kalles med en fellesnevner alaska husky, og er den mest brukte hundetypen i vår tids sledehundkonkurranser. Lokalt kan det også finnes raser som ikke anerkjennes internasjonalt.
Sledehunder er hunder som er avlet for brukshundoppgaver polare og subpolare forhold. De har til felles en pels som tåler sterk kulde og dårlig vær. I en viss utstrekning tåler de også varme, fordi disse hundene har utviklet en effektiv måte å kvitte seg med overskuddsvarmen på. Slike hunder er mer utholdende enn hurtige, og er nærmest bygget for å komme frem uansett forhold. Den mest prestisjefylte konkurransen med slike hunder er Iditarodløpet, som går av stabelen hvert år i Alaska. De to største sledehundkonkurransene i Norge er Femundløpet og Finnmarksløpet.
I de senere år har også en hurtigere, men kortere form for hundekjøring blitt en stadig mer populær form for hundesport, spesielt i konkurranseform. Til slike løp benytter man gjerne lettere pulker og langt hurtigere og mindre utholdne hunder, som f.eks. vorstehhund eller blandingshunden greyster. En rekke andre hunderaser egner seg også.


== Vognhunder ==
Vognhunder blir også kalt kjerrehunder. I tidligere tider (før bilen overtok all transport) var såkalte vognhunder vanlig å se over hele Europa. Disse hundene trakk vogner med lass rundt om på markedene. Ofte var de minst 2 hunder som kunne bytte på å trekke. Mens den ene trakk vogna gikk den andre enten bak eller midt under vogna, avhengig av størrelsen (høyden) på vogna og hunden. Vognhundene fungerte gjerne også som vakthunder og gårdshunder.
Eksempler på gode vognhunder er sennenhundene, bouvier, briard og dalmatiner for å nevne noen.


== Se også ==
Hundekjøring
Norges Hundekjørerforbund
Jürgen Rüttgers

Jürgen Rüttgers (født 26. juni 1951 i Köln) er en tysk politiker (CDU). Han har var statsminister i Nordrhein-Westfalen fra 2005 til 2010. Mellom 1994 og 1998 var han Tysklands utdanningsminister i Helmut Kohls femte regjering.
Han studerte jus og historie, og tok 1975 den første og 1978 den annen juridiske statseksamen. I 1979 ble han dr. jur.
Han er troende katolikk, og ble medlem av CDU i 1970. Mellom 1980 og 1986 var han leder for partiets ungdomsorganisasjon (Junge Union) i Rheinland. I 1993 ble han viseformann for CDU i Nordrhein-Westfalen, og i 1999 ble han valgt til formann. Siden 2000 er han dessuten en av fire viseformenn for CDU sentralt.
Rüttgers var medlem av det tyske parlamentet mellom 1987 og 2000, og var en periode parlamentarisk forretningsfører og senere viseformann for CDU/CSU-fraksjonen. Siden 2000 er han medlem av landdagen i Nordrhein-Westfalen og formann for CDU-fraksjonen der.


== Politikk ==
Ved landdagvalget 2000 utløste han diskusjon med sitt slagord Kinder statt Inder (barn istedenfor indere), som uttrykket hans partis ønske om tiltak for å øke fødselstallene i Tyskland heller enn å ta imot utlendinger.
Som forskningsminister gikk han inn for at genmanipulert mat må merkes spesielt, og engasjerte seg i den globale kampen mot kloning av mennesker.
Europapolitisk er han — i likhet med sitt parti — mot tyrkisk EU-medlemskap, og vil heller gi landet et privilegert partnerskap.


== Æresbevisninger ==
For sine fortjenester for europeisk utdannelse og forskning ble Rüttgers kreert til æresdoktor ved universitetet Roma Tre i 2004. Rüttgers ble i 2007 hedret med storkors av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jürgen Rüttgers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jürgen Rüttgers – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jürgen Rüttgers på Internet Movie Database 
(fr) Jürgen Rüttgers på Allociné 
(en) Jürgen Rüttgers hos The Movie Database 
(de) Jürgen Rüttgers hos Forbundsdagen 
(de) http://www.juergen-ruettgers.de/
Vakthund

En vakthund er en hund som har fått trening i å passe på og forsvare ting, som regel folk, eiendommer og annet løsøre. Vakthunder må  imidlertid ikke sammenstilles med vokterhunder, for mens typiske vokterhunder ofte også er gode vakthunder, blir typiske vakthundraser sjelden gode vokterhunder.
Tradisjonelt finner man de typiske vakthundrasene blant de såkalte gjeterhundene, vakt- og vokterhundene, terriere og spisshunder. Det finnes imidlertid også et lite antall mynderaser som har utpregede vakthundegenskaper.


== Vakthundtyper ==
Vakthunder kan deles inn i såkalt avskrekkende vakthunder, skarpe vakthunder og schutzhunder.


=== Avskrekkende vakthunder ===
Avskrekkende vakthunders viktigste oppgave er å avskrekke folk og fé fra å trenge seg på eller i å trenge seg inn uten eiers viten og samtykke. Slike hunder blir trent i å varsle, både for å avskrekke eventuelle inntrengere og for å varsle sin eier om at noe skjer. Avskrekkende vakthunder skal ikke være skarpe (rovlystne).


=== Skarpe vakthunder ===
Skarpe vakthunder  skal både være avskrekkende og rovlystne (skarpe). Primæroppgaven er å avskrekke folk og fé fra å trenge seg inn til eller angripe sin eier eller dennes eiendom og eiendeler. Dersom den ikke lykkes med det skal den om nødvendig angripe inntrengerne og forsvare sin eier og dennes interesser. Slike hunder har det vi kaller et reelt «killerinstinkt» og vil ofte angripe for å drepe. Det er ikke tillatt for privatpersoner å holde slike hunder i Norge.


=== Schutzhunder ===
Schutzhunder er hunder som har fått trening i å beskytte folk. De er rovlystne (skarpe) i varierende grad, men skal ikke ha et såkalt «killerinstinkt». De skal også bare agere på kommando fra hundefører. Schutz er også en form for hundesport og er svært lik IPO.
Kløvhund

Kløvhund er betegnelsen på en hund som bærer kløv på ryggen. En god kløvhund skal kunne bære opptil 1/3 av sin egen vekt når den er skikkelig trent, men 1/4 - 1/3. Det er ingen spesielle kløvhundraser, men hunder som har en kvadratisk bygning (kort rygg) synes mer egnet til kløvning enn andre raser. I så måte er f.eks. riesenschnauzer, schnauzer, bouvier des flandres, airedaleterrier og mange spisshundraser velegnet.
Tilvenning med kløv kan starte når hunden er unghund. Men den bør ikke belastes tungt før den er 2 år. 
Se også hundekløving
Mariholtet

Mariholtet er en turisthytte som ligger i Østmarka. Hytta ligger i Oslo kommune, ved Mariholtvika på vestsiden av innsjøen Nord-Elvåga, som skiller kommunene Oslo og Lørenskog.
Mariholtet var opprinnelig en plass under Ellingsrud gård, før den ble kjøpt av Aker kommune i 1917. Elvvåga skulle brukes som drikkevann, og områdene rundt ble derfor kjøpt opp av kommunen. Folk fikk imidlertid bo på Mariholtet frem til 1955.
Mariholtet har en lang historie som turisthytte, allerede i 1920-årene var den et vanlig turmål for Oslos friluftslivsinterreserte.

Mariholtet er en populær destinasjon for mange som er bosatt på Ellingsrud, da det er skiløyper hele veien inn til Mariholtet sportstue. Avstanden fra parkeringsplassen på Ellingsrudjordet til Mariholtet sportstue er 4,5 kilometer en vei.
Hytta har innlagt vann. Det er vei til hytta (stengt med bom). Det er oppvarming med ved i ovner og noe supplerende gass om vinteren. Gass koketopp til matlaging.Tilgjengelig dobbelt toaletter inni hytta. Stue med peis og kjøkkenkrok samt bord, stoler, bestikk etc. for 30-40 personer. I tillegg er det vaskerom etter behov.
Stedet har gitt navn til Mariholtputten.


== Litteratur ==
Bjarne Jensen (1991). «Knutepunkt i Østmarka». Stuene i Marka (2. utg.). Oslo: Schibsted. s. 67-69. ISBN 82-51-61358-2. 


== Eksterne lenker ==
(en) Mariholtet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Mariholtets hjemmeside
Olaug Therese Ariansen: «Minner fra Mariholtet». Særtrykk av Østmarkas venners medlemsblad Nytt fra Østmarka, 2005
Aulë

Aulë er en fiktiv person fra Tolkiens univers, og blir på begynnelsen av Silmarillion betegnet som den tredje av valaene i mektighet. Hans område er smed- og håndverkkunsten, og han smidde lenkene Angainor som ble brukt til å binde Melkor.
Han skapte dvergene, alt før Ilúvatars barn, alvene og menneskene, satte fot på jorden. Sauron var en av hans elever.
Varda

Varda Elentári er en Vala i J.R.R. Tolkiens univers, Midgard. Hun er Manwës kone. Hun er den mektigste av de kvinnelige Valaene.
Da Melkor først begynte å skape sin strid, så Varda tankene hans og hatet ham. Melkor frykter og hater Varda mest av alle Valaene.
Hun er den av Valaene som er elsket og æret mest av alvene. Det sies at Varda er for vakker til at det kan beskrives med ord. I hennes ansikt stråler Ilúvatars lys. Hun bor med Manwë i Valinor. Varda skapte stjernene med doggen fra Telperion, sølvertreet av de to trær.


== Navn ==
Varda betyr storslått eller høytliggende på Quenya, og Elentári betyr Stjernedronning. Et annet tilnavn er Tintallë som betyr Stjernetenneren.
På Sindarin er hun også kjent som Elbereth (Stjerne-dronning), Gilthoniel (Stjerne-tenneren) og Fanuilos (evig-hvit). På Telerin er hun kjent som Baradis.
I primitiv Quenya hun er kalt for Barathī, som er fra gammel Sindarin som igjen er Barathi.
I Adûnaic, hennes navn er Avradî.
Hun har også flere andre tilnavn: Tenneren, Fruen av stjernene, Dronning av stjernene og Snehvit. Dette er oversettelser av hennes alviske navn.
Bare det å si navnet hennes Elbereth, kan skade de mørke tjenerne, som i kampen mellom 
Nazgûlene og hobbitene ved Blåstertopp.


== Vardas stamtre ==
           Ilúvatar
___________|_     |  
 |          |     | 
Melkor    Manwë = Varda

Selv om Varda og Manwë begge har Ilúvatar som far blir de ikke sett på som søsken, Men Manwë og Melkor blir sett på som brødre i Ilúvatars tanke.
Nord-Elvåga

Nord-Elvåga (også kalt Nordre Elvåga) er en innsjø i Østmarka på grensen mellom kommunene Lørenskog i Viken og Oslo. Turisthytta Mariholtet ligger på vestsiden av Fri-Elvåga. Nord-Elvåga er i sør bundet sammen med Sør-Elvåga via et smalt sund. Over sundet går Skyttenbrua.
Elvåga har vært brukt som drikkevann siden 1941, og betjener ca. 10 % av Oslos befolkning. I 1964 ble det bygget en 14 meter høy demning like sør for Mariholtet, noe som skapte et nytt skille i Nord-Elvåga. Den største delen av Nord-Elvåga kom på samme høyde og fløt sammen med Sør-Elvåga. I den nordligste delen ble det lov å bade og fiske (derfor kalt «Fri-Elvåga»). Denne delen beholdt den gamle høyden, til forskjell fra resten av Nord-Elvåga som altså er demmet opp sammen med Sør-Elvåga og brukes som drikkevannskilde. 
Elvåga har utløp gjennom Ellingsrudelva i nordenden av vannet.


== Se også ==
Liste over innsjøer i Oslo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nord-Elvåga – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Dybdekart, Norges vassdrags- og energidirektorat
Østmarka

Østmarka er et skogområde som ligger øst for Oslo. Området ligger i kommunene Oslo, Lørenskog, Rælingen, Enebakk og Nordre Follo. Østmarka er avgrenset av Oslos bebyggelse i vest, bebyggelsene rundt Skårer, Lørenskog og Rælingen i nord og Øyeren i øst, Enebakk i sørøst og Sørmarka i sørvest. I sør går Østmarka over til å bli Sørmarka ved innsjøen Langen. Det er også hevdet at grensen går langs fylkesvei 155.
Østmarka er preget av at den er dannet av gammelt grunnfjell (mer enn 1000 millioner år gammelt), med tydelige foldninger som danner daler og åser fra nord mot syd. Dette medfører at det blir mye bakker, hvor man enn ferdes.  
Den siste istiden har satt sitt tydelige preg på marka. Langs den øvre marine grense ( ca. 210 meter ) har isen lagt igjen store mengder grus og sand. Sand, Sandbakken, Sandbekken og Grusbakken er steder som ligger på om lag samme høyde. Sandtakene ved Ødegården er det isen som har besørget. Det er funnet strandsnegler ved Lutvann i 200 meters høyde.  
Østmarka inneholder over 250 innsjøer og tjern.  


== Naturvernområder ==
Det er to naturreservater i Østmarka. 
Ramstadslottet naturreservat er et område på 2,23 km² med størstedelen i Rælingen kommune, noe også i Lørenskog. Området ble vernet den 7.12.2001. Innenfor reservatet ligger to av de høyeste toppene i Østmarka, med Barlindåsen (398 moh) som den høyeste.
Østmarka naturreservat er på knapt 18 km² og ligger i Enebakk, Lørenskog og Rælingen kommuner. Området ble fredet som naturreservat første gang 21.12.1990, og utvidet ved kgl. res. 13.12.2002. Formålet med fredningen er å bevare et større, relativt uberørt og variert barskogområde med tilhørende plante- og dyreliv, som er typisk for denne delen av Oslomarka, og som har særskilt vitenskapelig og pedagogisk betydning.


== Gårder, hytter og serveringssteder i Østmarka ==


== Høyeste topper ==
(•) betyr at det trigonometriske punktet ikke er plassert på toppens høyeste punkt.


== Største vann ==
Se ellers liste over vann i Østmarka.


== Plankeveien ==
Utfyllende artikkel: PlankeveienDen gang småsager grodde opp i Oslomarkas skoger og trelasteksporten ble stor – fra ca. 1750-tallet og utover på 1800-tallet, førte dette med seg et veldig transportbehov. Bare i Østmarka var det over 2000 kjørere med 4-5000 hester i arbeid med å kjøre plank mellom Øyeren og Kristiania. Det var for lang vei å kjøre fra Eikeberg og Børter om Øyeren og Strømsveien for å komme til Kristiania. Derfor ble Plankeveien anlagt. Plankeveien starter ved Eikeberg og Børter i Enebakk – den går over isen på Børtervann og opp til Rausjø, her svinger den opp mot Vangen og Skjelbreia, videre over Eriksvann, Søndre Skytten, Elvåga, over til Nøklevann, Rustadsaga, Østensjøvannet og ned til byen. Plankeveien er ryddet og merket som skiløype


== Se også ==
Mark


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Østmarka – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
www.friluftsetaten.oslo.kommune.no Østmarka A til Å
Østmarka fra A til Å, av Even Saugstad, ISBN 82-995415-0-6.
Østmarksguiden, av Bjørn Revil, ISBN 9788279810629