jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jon Åge Tyldum

Jon Åge Tyldum (født 26. oktober 1968 i Snåsa) var en av verdens beste skiskyttere på starten av 1990-tallet.
Han vant verdenscupen sammenlagt i 1992 og 1995. I 1992 vant han ikke et eneste verdenscuprenn, mens det ble én seier i 1995-sesongen. Tyldum vant også én gull-, fem sølv- og én bronsemedalje i VM, hvor to medaljer var på individuelle distanser.
I 1998 la Tyldum opp skiskytterkarrièren.


== Meritter ==


=== Olympiske leker ===


=== Verdensmesterskap ===


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jon Åge Tyldum – Olympedia 
(en) Jon Åge Tyldum – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jon Åge Tyldum – IBU
Who’s on First?

Who's on First? («Hvem er på første?») er en sketsj gjort berømt av Abbott og Costello. Rutinens premiss er at Abbott identifiserer spillerne på et baseball-lag til Costello, men navnene og kallenavnene deres kan bli tolket som intetsigende svar til Costellos spørsmål.


== Sketsjen ==
Navnene som blir nevnt i sketsjen er, for de forskjellige spillerne:

Første base:  Who (Hvem)
Andre base:  What (Hva)
Tredje base:  I Don't Know (Jeg vet ikke)
Left field:  Why (Hvorfor)
Center field:  Because (Fordi)
Pitcher:  Tomorrow (I morgen)
Catcher:  Today (I dag)
Shortstop:  I Don't Give a Darn! («Jeg bryr meg ikke». Ved noen opptredener ble også frasene I Don't Care og I Don't Give a Damn brukt.)Shortstop-spillerens navn gis ikke før helt i slutten av sketsjen, og right field-spillerens navn blir aldri gitt. Men en tolkning av rutinen kan tyde på at hans navn er Naturally («Naturlig(vis)»). Andre muligheter for navnet hans er spørreord som ikke brukes i opptredenen, som Where («hvor»), How («hvordan») eller When («når»). I brettspillet basert på sketsjen, heter right field-spillerens Nobody («ingen»).
Abbotts forklaringer gjør Costello forvirret og irritert, inntil slutten av sketsjen, da det virker som om han begynner å forstå, men han forstår aldri helt at «Who» er første basemann.


== Senere referanser til sketsjen ==
Temaet har blitt gjenspilt mange ganger. Noen nevneverdige eksempler er blant annet:

Abbott og Costello selv fortsatte å spesialisere seg på forvirrende ordbruk. I deres film Who Done It?, sies det «Snart skal du vel fortelle meg at What er på andre base», når rollefigurene prøver å finne ut watt og volt.
TV-verten Johnny Carson ga en minneverdig versjon som viste president Ronald Reagan i samtale med sin rådgiver. Det ble gjort morsomheter rundt navnet på den kinesiske lederen Hu Yaobang (who? / hvem?) av Yasir Arafat (yes, sir / ja, sir) og av den amerikanske Innenriksministeren James Watt (what? / hva?).
I 2003 sirkulerte en ajourført utgave av Carsons versjon på internett, med president George W. Bush i hovedrollen, der Watt var byttet ut med Kofi Annan (coffee? / kaffe), rådgiveren byttet ut med Condoleezza Rice (ris?), og Hu Yaobang byttet ut med Hu Jintao.
Den Oscar-belønnede filmen fra 1988, Rain Man, hadde også mange henvisninger til sketsjen. Hovedpersonen Raymond, spilt av Dustin Hoffman), som var autistisk, brukte rutinen som en forsvarsmekanisme når andre ble forbannet på ham eller noe ikke gikk som han håpet på.
På The Simpsons, i episoden 'Marge Simpson i «Screaming Yellow Honkers», prøver tilsynshavende Chalmers og rektor Skinner seg på en opptreden, men Skinner ødelegger poenget etter få sekunder ved å si «Not the pronoun but a player with the unlikely name of Who, is on first.» / «Ikke pronomenet, men en spiller med det uvanlige navnet Who, er på første base»), hvilket avslutter sketsjen, til ergrelse for Chalmers.


== Eksterne lenker ==
Who's on first med Abbott og Costelle på YouTube.
Transkripsjon av "Who's On First?" fra filmen "The Naughty Nineties" (1945).
Johnny Carson's Who's on First? Reagan version fra retrojunk.com (scroll nedover)¨
Pedro Lascuráin Paredes

Pedro José Domingo de la Calzada Manuel María Lascuráin Paredes (født mai 1856, død 21. juli 1952) var president i Mexico i omtrent 45 minutter den 18. februar 1913. Han er dermed historiens kortest sittende president uansett land. Det eneste han utførte som president var å utnevne Victoriano Huerta til minister for deretter å selv fratre. Huerta tok deretter over som president. Lascurain var utenriksminister i den perioden da Francisco I. Madero var president.


== Referanser ==
Luftovervåkningsstasjon

Luftovervåkningsstasjon eller Control and Reporting Center (CRC) er en del av Luftforsvarets kontroll og varslingskjede. Denne typen stasjon produserer luftbildet i Norge og kontrollerer Luftforsvarets jagerfly i luften.
Nathalie Nordnes

Nathalie Nordnes (født 1984) er en norsk musiker og sanger som albumdebuterte i 2003.
Nordnes har fra barneskolen av sunget i forskjellige kor og tatt pianotimer. Da hun var 14 år skrev hun sin første låt, «Between Sheets». Hun begynte etterhvert å spille inn låter i studioet til den bergenske produsent-duoen Kato Ådland og Hans Petter Gundersen. Etter vel ett år ble hun kjent med plateselskapssjefen Per Eirik Johansen i Virgin/EMI som lot seg imponere. Nordnes delte Sondre Lerches støtteapparat, og på Spellemannprisen i mars 2002 sang hun duett med ham på «Modern Nature». Det var her hun ble introdusert for det store publikum.
Nordnes albumdebuterte i 2003 med Hush Hush og har siden utgitt tre album. 
Hun har utgitt lite etter 2011 og har siden jobbet som lærer i spansk- og engelsk.


== Diskografi ==
Hush Hush (Virgin – 2003)
Join Me In The Park (Virgin – 2005)
Letters (Oliver Records/Bonnier Amigo – 2009)
N.N. (2011)


== Referanser ==
Podmoskovnye vetsjera

Podmoskovnye vetsjera (russisk: Подмосковные вечера, på norsk: Moskva-kvelder eller Moskva-netter) er en av de russiske sangene som er best kjent utenfor Russland.
Sangen ble skrevet av de to veletablerte låtskriverne Vasilij Solovjov-Sedoj og Mikhail Matusovskij, men de ble ikke enige om tittelen. Solovjov-Sedoj som var fra Leningrad, insisterte på at sangen skulle kalles «Leningradkvelder» snarere enn «Moskvakvelder». Sangen ble for alvor kjent i Russland i 1955 da den unge skuespilleren Vladimir Trosjin sang sangen i en film fra 1955. Året etter ble sangen adoptert som kjenningsmelodien for Verdensungdomsfestivalen i Moskva og ble dermed spredt rundt om i verden. Sangen ble særlig populær i Kina.
Den statseide kringkasteren i Sovjetunionen, Radio Moskva, tok sangen som sin kjenningsmelodi i 1964, og den ble spilt som instrumental ved innledningen til hver nyhetssending og etter informasjon om frekvensendringer.
En dixielandversjon med britiske Kenny Ball and his Jazzmen under tittelen «Midnight in Moscow» var meget populær i 1961. Jazzmusikeren Jan Johansson ga ut en versjon i 1967, «Kvällar i Moskvas förstäder» på albumet Jazz på ryska.


== Tekst i norsk oversettelse ==
Juul Hansen har skrevet en norsk oversettelse med tittelen «Moskva-netter». Her er gjengitt første og fjerde vers:


=== Innspillinger ===
Arrangør på Høilands innspilling var Carsten Klouman.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Oversettelse av russiske sanger (engelsk)
Russisk og engelsk tekst
Moscow Nights (med noter)
Kinas president synger «Moskvakvelder»
Valentyna Sjevtsjenko

Valentyna Jevhenivna Sjevtsjenko (ukrainsk Валентина Євгенівна Шевченко, født 2. oktober 1975 i Hannivka i Tsjernihiv oblast) er en ukrainsk langrennsløper.
Hun debuterte internasjonalt i 2000. Hennes hittil beste sesong var 2003/2004, da hun kom på tredjeplass sammenlagt i verdenscupen.
Hennes beste OL-plassering er en femteplass på 30 km klassisk fra OL 2002 i Salt Lake City. I VM-sammenheng er femteplassen på 10 km klassisk i VM 2009 i Liberec hennes fremste prestasjon.
Hun fikk tredjeplass i den første Tour de Ski (2006/2007).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Valentyna Sjevtsjenko – Olympedia 
(en) Valentyna Sjevtsjenko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Valentyna Sjevtsjenko – FIS (langrenn)
Idrees Sulieman

Idrees Sulieman (født Leonard Graham 27. august 1923 i St. Petersburg, Florida, død 25. juli 2002 samme sted) var en amerikansk jazzmusiker som spilte trompet og altsaksofon, kjent som tidlig bebop-utøver og fra lengre opphold i Skandinavia.
Etter å ha spilt med Fats Navarro i skoledagene, var han i «Carolina Cotton Pickers» (1939–43) og Earl Hines' orkester (1943–44) før han etablerte seg i New York som en del av det gryende bebop-miljø.  Der samarbeidet han på innspillinger med Mary Lou Williams  og Thelonious Monk (1947), samt spilte i orkestre ledet av Count Basie, Cab Calloway og Lionel Hampton.
Han antok navnet Idrees Dawud ibn Sulieman etter å ha konvertert til islam.
Han var bosatt i Stockholm (1961–64) og København (1964–82) og spilte bl.a. med Radiostorbandet under Thad Jones, såvel som andre amerikanere på Europaopphold, Don Byas, Bud Powell og Kenny Clarke.
Sulieman var gift med vokalist og perkusjonist Jamila Sulieman.  Paret utga The camel (1964) der
svenske musikere, samt norske Ole Jacob Hansen medvirket.  Etter hans død skrev Ray Pitts omtalen Idrees Sulieman og omstændighederne. I anledning af trompetistens død, utgitt i Jazz Special (2002), bl.a. med refleksjoner rundt Suliemans opphold i Oslo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
jazzhouse.org har en kort nekrolog
online.no/trfinne med bilde av J. Sulieman fra Randi Hultins jazzhjem
Panter

Panter er en fellesbenevnelse som refererer til store kattedyr som har sort eller tilnærmet sort i pels, noe som forårsakes av melanisme (som er det motsatte av albinisme). Selv om melanisme kan opptre hos flere kattearter refererer begrepet sort panter kun til sorte individer hos tre av artene:
Jaguar
Leopard
Puma
Edi Hauser

Eduard «Edi» Hauser (født 26. november 1948) er en sveitsisk tidligere langrennsløper.
Hans fremste meritt er tredjeplassen på 4 x 10 km stafett under OL 1972 i Sapporo.
Han kom på tredjeplass sammenlagt i den første uoffisielle verdenscupen i sesongen 1973/74, etter Ivar Formo og Juha Mieto.


== Eksterne lenker ==
(en) Edi Hauser – Olympedia 
(en) Edi Hauser – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert)
Fylkesvei 7630

Fylkesvei 7630 går mellom Trivatnet ved Raftsundbrua i Hadsel og Holand i Vågan kommune i Nordland. Veien følger Raftsundets østside. Fergestrekningen Hanøy–Digermulen følger også Raftsundet.


== Historie ==
Veien mellom Digermulen og Kongselv ble åpnet i 1976. Fra Kongselv var det fergeforbindelse til Hanøy og Kaljord. Da første del av Lofotens fastlandsforbindelse, E10, ble åpnet fra Fiskebøl til og med Raftsundbrua i 1998, ble fylkesveien langs Raftsundet bygd videre fra Kongselv til Raftsundbrua, og bygdene på østsiden av Raftsundet fikk dermed fergefri veiforbindelse til Svolvær.

Fergeforbindelsen fra Digermulen til Finnvika på Stormolla ble åpnet i 2001, etter at det var blitt bygd vei på vestsiden av Stormolla. Før det hadde det vært fergeforbindelse fra Digermulen til Svolvær via Ulvåg og Brettesnes på Stormolla.
Veien fra Holand til Storfjell sto ferdig i 1998.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 868.


== Kommuner og knutepunkter ==

 HadselRaftsundveien 

 VåganDigermulveien 


== Kilder (historiedelen) ==
Digermulen.de: Historie
NRK Nordlands fylkesleksikon: Raftsundet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7630
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 7636

Fylkesvei 7636 går mellom Bitterstad i Hadsel og Frøskeland i Sortland. 
Veien går langs Langøysundet og Eidsfjordens østside. Hele veien har asfaltdekke, etter at veien ble oppgradert sommeren 2009. Til da hadde det vært grusvei mellom Sildpollen og Straumfjorden.
Strekningen mellom Bitterstad og Sandnes var en del av daværende riksvei 19 fram til Hadselbrua ble åpnet 1. juli 1978.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 885.


== Kommuner og knutepunkter ==

 SortlandEidsfjordveien 

 HadselEidsfjordveien 

Øver-Holmsnes 
Sandnesveien 

Bitterstadveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7636
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger(en) Fylkesveg 885 (Nordland) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kari Slaatsveen

Kari Slaatsveen (født 15. september 1963) er en norsk journalist, underholder og radioskaper. Hun var ansatt i NRK mellom 1989-2017 og står bak radioprogram som Irma 1000, Holger Nielsens metode på NRKP3, Kveldsmat, Englefjes, Helgeland, NRKP1, samt Fru Larsen og Kari og Silje, hvem ellers? på NRK P13.  
Hun var i flere år fast deltaker på Rødt parti Løvebakken på NRK1, hun har vært med i 20 spørsmål og hun har ledet Reiseradioen på NRKP1.


== Arbeid ==
Slaatsveen vokste opp på Nesodden og Eidsvoll i Akershus. Hun har utdanning fra Universitetet i Oslo og fra Journalisthøgskolen. Hun begynte i NRK Radio i 1989  og slo for alvor gjennom da hun sammen med Barbara Jahn skapte radiohistorie med P3-programmet Irma 1000 i 1993. Etter dette har hun også hatt suksess med morgensendingen Holger Nielsens metode på P3. 
I 2004 ledet hun TV-serien Mellom nytelse og smerte. Serien ble vist i flere land og vant «The City of Basel Prize» for verdens beste skole- eller undervisningsfjernsynsprogram for 2004.
Kari Slaatsveen ble kåret til Årets programleder i radio i 2005 og fikk Riksmålsforbundets Lytterpris i 2006.
Slaatsveen har i flere år skapt sceneforestillinger sammen med Ingrid Bjørnov, flere av dem i samspill med Kringkastingsorkesteret og dirigent Christian Eggen. Slaatsveen og Bjørnov har også laget forestillingen Julesanatoriet, som dukker opp med jevne mellomrom.
Hun er i dag frilanser og tilknyttet Backstage Management AS. Hun lager for tiden podkasten da! Easy listening fra Morgenbladets arkiv og Velopod, en podkast om kjærligheten til sykling. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kari Slaatsveen på Internet Movie Database 
(no) Presentasjon på nrk.no
(no) https://www.karislaatsveen.no/
(no) http://karislaatsveen.libsyn.com/1-vi-sykler-ergo-sum
(no) https://backstage.no/artister/karislaatsveen/
Audhild Skoglund

Audhild Skoglund (født 1970) er en norsk folklorist, forsker, skribent og sakprosaforfatter. Hun har særlig jobbet med kontroverser innen religionsfeltet.Skoglund er cand.philol. i religion og populærkultur fra Universitetet i Oslo (1997). Hovedfagsoppgaven hadde tittelen «Stjernemennesker: moderne folkelig religiøsitet betraktet ut fra forestillingen om reinkarnasjon fra andre planeter».Hun har vært ansatt som forsker ved Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress (NKVTS) lokalisert på Ullevål universitetssykehus. Hun har bakgrunn som redaktør og journalist, og har arbeidet som musikkskribent i musikkavisa Puls, journalist i Dagbladet og i Nettavisen. I mai 2008 begynte hun som redaktør av Universitetsavisa (nettavis) ved NTNU i Trondheim. I tillegg til sine bøker har hun ellers vært aktiv med kronikker, kommentarstoff og nyhetsmeldinger.Skoglund meldte seg ut av statskirken da hun var 19 år. Flere år senere meldte hun seg inn i Human-Etisk forbund.Hun har vært bosatt i Narvik, Oslo, Praha og Trondheim. Hun giftet seg i 2020.


== Publikasjoner ==
I 1999 utgav hun boka «Jakten på en indre gud». Den handler om ulike New Age-fenomener i det moderne samfunnet vårt og forsøker å granske også hvorfor stadig færre tror på Gud og tradisjonelle kristne dogmer som himmel og helvete. I boka skriver hun vider at «ved å flytte gudsbildet fra de himmelske sfærer til menneskets indre, blir ikke mennesket lenger offer for Guds luner, men styrer sin skjebne og sitt liv selv - noe som står i kontrast til kristendommens gudsbilde».Hun er også er en av hovedforfatterne av den norske rapporten «Religiøse grupper og bruddprosesser», også kalt Sektrapporten, fra 2008, bestilt av Barne-, likestillings- og inkluderingsdepartementet, og utarbeidet av Nasjonalt kunnskapssenter om vold og traumatisk stress (NKVTS). Hun vurderte imidlertid å trekke sitt navn fra rapporten, som hun mener ble betydelig omskrevet av andre, og at den gjenspeiler mye av de norske fordommene mot religiøst mangfold. Hun mener dette var et bevis på "bestilt forskning", og at premissene allerede var lagt før arbeidet kom i gang ("sekt=overgriper, sektmedlem=traumatisert offer. Det vi skulle finne var hjelpetiltak").I 2011 lanserte hun boka Sekter på Humanist forlag. Her gjennomgår hun forskjellige religiøse bevegelser, også de mest ytterliggående sektene som har resulterte i menneskelige tragedier. Hun gjennomgår også forskjellige lands "sektrapporter" og viser til den utvikingen av disse rapportene som har funnet sted (første- og andregenerasjonsrapporter).I 2013 utgav hun Sinte hvite menn på Humanist forlag. Her forsøker hun å gå nærmere inn på historien, ideologien og psykologien til kjente og mindre kjente soloterrorister slik som Timothy McVeigh, John Ausonius (Lasermannen), Peter Mangs, Ted Kaczynski og Anders Behring Breivik. Hun forsøker å finne det som skiller en voldelig terrorist fra en alminnelig ekstremist.Hun har også skrevet en rekke artikler for Human-Etisk Forbunds.


== Referanser ==
Fylkesvei 7552

Fylkesvei 7552 går mellom Skar og Dragvika i Evenes kommune i Nordland.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 721.


== Kommuner og knutepunkter ==

 EvenesTårstadveien 

Endepunkt Viksletta ved SkarNerveien 

VollstrandaLilandsveien 

Leirosveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7552
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldingerHurtigbåt – Nordre Nordland (Nordland fylkeskommune) Arkivert 27. september 2018 hos Wayback Machine.
Mircea Cărtărescu

Mircea Cărtărescu (uttales IPA: /ˈmirt͡ʃe̯a kərtəˈresku/; født 1. juni 1956 i București) er en rumensk forfatter og universitetsprofessor.
Han skriver lyrikk og prosa inspirert av postmodernisme og neoromantikk. Cărtărescu underviser i litteratur ved Universitetet i București. 


== Bibliografi ==


== Premier og andre æresbevisninger ==
Giuseppe Acerbi litteraturpremie, Italia (2005)
Internasjonal litteraturpremie, Vilenica, Slovenia (2011)
Internasjonal litteraturpremie, Berlin (2012)
Internasjonal diktpremie, Novi Sad, Serbia (2013)
Internasjonal litteraturpremie Spycher-Leuk, Sveits (2013)
Premien La tormenta en un vaso, Spania (2014)
Premien Euskadi de Plata, San Sebastián (2014)
Byen Leipzig sin premie for europeisk forståelse (2015)
Østerrikes statspris for europeisk litteratur (2015)
Gregor von Rezzori premien, Firenze, Italia (2016) 
Leteo-premien, Spania, 2017
Æresdoktorgrad, Universitetet «George Bacovia», Bacău, Romania
Æresdoktorgrad, Universitetet «Ovidius», Constanta, Romania
Æresdoktorgrad, Babeș-Bolyai-universitetet, Cluj, 2018
Prix Millepages, 2019
Prix Transfuge, 2019 


== Oversettelser til norsk ==
På norsk finnes dessuten essaysamlingen Europa er formet som hjernen min (Gasspedal, 2008).
Alle oversettelsene er gjort fra rumensk av Steinar Lone. Romanene kommer ut på forlaget Bokvennen.


== Referanser ==
Fylkesvei 7556

Fylkesvei 7556 går mellom Elvemo i Tjeldsund og Evenesmark i Evenes.
Strekningen ble fastlagt 2019, og består av de tidligere fylkesvei 116 (Troms) og fylkesvei 724 (Nordland).


== Kommuner og knutepunkter ==

 TjeldsundSteinveien 

Reinåsveien 
Trøssemarkveien 

Kvitforsveien 

 EvenesKvitforsveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv7556
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Possessed

Possessed er et amerikansk thrash/death metal-band. De ble stiftet i El Sobrante i California i 1983. Possessed ble oppløst i 1993 etter at Jeff Becerra ble skutt og lam fra livet og ned. Han har siden sittet i rullestol. I 2007 ble det klart at Jeff Becerra skulle spille på Wacken Open Air under navnet Possessed, sammen med medlemmene fra bandet Sadistic Intent. Possessed framtid ellers er uviss.
De inspirerte mange nye band innenfor thrash-, death- og black metal-genren. Mange norske black metal-band fra 90-tallet var inspirert av blant andre Possessed. Selv var de inspirert av band som Black Sabbath, Motörhead og Venom. Deres mest kjente plate er Seven Churches fra 1985.


== Medlemmer ==


=== Dagens medlemmer ===

Jeff Becerra – Vokal (1983-1988, 2007) (også bass 1983-1988)
Emilio Marquez – Trommer (2007–)
Ernesto Bueno – Gitar (2007–)
Rick Cortez – Gitar (2007–)
Bay Cortez – Bass (2007–)


=== Tidligere medlemmer ===
VokalisterBarry Fisk (1983)GitaristerBrian Montana (1983–1984)
Larry LaLonde (1984–1988)
Mark Strausberg
Dave Couch (1990)
Mike Torrao (1983–1993), også vokal (1991–1993)
Mike Hollman (1993)TrommeslagereMike Sus (1983–1988)
Chris Stolle (1990)
Walter Ryan (1991–1993)BassisterBob Yost (1991–1992)
Paul Perry (1993)


== Diskografi ==


=== Studioalbum ===
Seven Churches (1985)
Beyond the Gates (1986)
The Eyes of Horror (EP) (1987)
Ashes From Hell (EP) (2006)


=== Konsertalbum ===
Agony In Paradise (2004)


=== Samlealbum ===
Victims of Death (1992)


=== Video ===
Possessed by Evil Hell (2007)


== Eksterne lenker ==
(en) Possessed – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Possessed – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Possessed på Apple Music 
(en) Possessed på Discogs 
(en) Possessed på MusicBrainz 
(en) Possessed på Encyclopaedia Metallum 
(en) Possessed på SoundCloud 
(en) Possessed på Spotify 
(en) Possessed på Songkick 
(en) Possessed på AllMusic
Jan Omdahl

Jan Omdahl (født 1961) er en norsk musikk-journalist, forfatter, foredragsholder og internett-pioner. I midten av 1990-årene var han med på å etablere flere av Norges ledende nettselskaper.Omdahl har noe studier innen statsvitenskap ved Universitetet i Oslo.Han startet yrkeskarrieren som journalist i musikk-avisa Beat (1985–1988). Deretter Arbeiderbladet (1988–1990) og redaktør i miljøtidsskriftet Bellona Magasin (1990–1993). I 1993 begynte han som journalist i Dagens Næringsliv. Her dekket han blant annet fremveksten av Internett og det digitaliserte mediesamfunnet. Dette fant han så fascinerende at han i 1996 sa han opp jobben for å være med på å etablere flere av Norges ledende nettselskaper. Han var kreativ leder og strategisk rådgiver i konsulentselskapet Razorfish (1996–1999) og portalsjef og ansvarlig redaktør for nettportalen Spray (1998–2000). Etter en periode som frilansskribent med flere bokprosjekter og faste oppdrag for blant andre Dagens Næringsliv, VG og VG Nett ble han ansatt som internett- og mediekommentator i Dagbladet.no og DB Medialab.  
Omdahl har skrevet flere bøker. Blant annet Den vakreste kvinnen i verden –  reisebrev fra nettverkssamfunnet (2003). Denne handler om hvordan det nye nettverkssamfunnet påvirker makt, kultur og menneskelig identitet. Samme år ga han også ut matboka Farlig Godt - fortellinger om verdens beste råvarer, sammen med Torgrim Eggen. I 2004 gav han ut The Swing Of Things, en biografi om pop-gruppa a-ha.
Han er medlem av Norsk Faglitterær Forfatterforening (NFF) og Norsk Journalistlag (NJ).


== Bibliografi ==
2003: Den vakreste kvinnen i verden –  reisebrev fra nettverkssamfunnet, essays, Press (2001)
2004: Farlig Godt (medforfatter) essays, Press (2004)
2004: The Swing of Things, biografi om a-ha, Press (2004)
2009: Den beste låta (bidragsyter), musikkbok, Cappelen Damm (2009)


== Referanser ==