jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gibraltars flagg

Gibraltars flagg er et banner basert på byens våpen fra 1502 og viser en rød borg med en gul nøkkel hengende under seg på hvit over rød flaggduk. Borgen og nøkkelen viser til Gibraltars sentrale militære og strategiske plassering ved innløpet til Middelhavet. Våpenet ble gitt Gibraltar 10. juli 1502 av Dronning Isabella I av Castilla.

Etter å ha vært i bruk siden begynnelsen av 1900-tallet, ble byens flagg offisielt anerkjent av Dronning Elizabeth II i 8. november 1982. Byens flagg tjener også som sivilt flagg og statsflagg på land. 


== Statsflagg ==
Til sjøs fører Gibraltar en serie flagg basert på britiske flaggmodeller. Statsflagget til sjøs er en Blue Ensign med en særegen variant av byens våpen i flaggets frie ende. Dette ble innført i 1875. Fra flagget ble innført og fram til 1999 satt våpenmerket i en hvit skive. Dette var også tilfelle for de fleste andre særmerkede britiske flagg for kolonier. Tradisjonen med å sette våpenet på en hvit skive skal skyldes at den britiske marinens offisielle flaggbok, Flags of all nations, hadde for vane å vise merkene som satt i flaggene på en rund, hvit bakgrunn. Selv om dette bare var en illustrasjonsteknisk måte å vise merkene, ble det i praksis tolket som at hele skiven skulle være med i flagget. Framstillingen av flaggene ble endret med 1999-utgaven av Flags of all nations, da merkede britiske flagg nå ble framstilt med våpenet direkte mot flaggduken. For å bedre muligheten for identifikasjon ble også merkets størrelse økt. 
Våpenet i statsflagget bærer mottoet montis insignia calpe.


== Handelsflagg ==
Gibraltar har et eget skipsregister og dermed eget handelsflagg. Dette er en Red Ensign som er merket med ytterligere en annen variant av byens våpen i flaggets frie ende. Handelsflagget ble innført 19. mars 1996.
Våpenet i handelsflagget bærer mottoet montis insignia calpe. 


== Guvernørens flagg ==
Guvernøren, koloniens øverste myndighet og kronens representant, fører eget flagg etter samme modell som øvrige guvernører i britiske besittelser. Det vil si det britiske unionsflagget med koloniens våpenskjold omgitt av en krans i midten. 


== Litteratur ==
Graham Bartram: British Flags and Emblems, 2004
BR20 Flags of all nations, 1989 Edition, 1999 Revision, Ministry of Defence, 1999
Egil Reichborn-Kjennerud

Egil Reichborn-Kjennerud (født 4. februar 1903 i Kristiansand, død 10. april 1974 i Oslo) var en norsk høyesterettsadvokat, frontkjemper og idrettsleder som hadde en sentral stilling i Nasjonal Samling under andre verdenskrig.
Han var en kjent idrettsmann i 1920-årene. Han ble Norgesmester i 30 km temposykling i 1925 (30 km) og hadde en rekke verv i Norges Cykleforbund og Norges Idrettsforbund.
Han var sønn av Hans Konrad Reichborn-Kjennerud (1873–1940) og Kathinka Natalie Sewell (f. 1875). Medisinhistorikeren Ingjald Reichborn-Kjennerud var hans onkel på farssiden.
Han vokste delvis opp i Tyskland, men ble utdannet jurist ved Det Kgl. Frederiks Universitet i Oslo og ble i 1936 høyesterettsadvokat.
Han var gift med Lilly Kristine Carlsen (1903–1988).


== Okkupasjonstiden ==
I desember 1940 ble Reichborn-Kjennerud utnevnt til Norges Idrettsfører. I 1941–1942 var han frontkjemper med grad av SS-Hauptsturmführer i Den norske legion og 5. SS-Panzer-Division «Wiking». Han ble ved fronttjenesten tildelt Frontkjempermerket, Det tyske ryttermerket i sølv og Jernkorset av andre klasse. Da han kom tilbake ble han utnevnt til høyesterettsdommer.I november 1942 ble Reichborn-Kjennerud av Quisling utnevnt som leder av Likvidasjonsstyret for de inndratte jødiske formuer. Som leder av styret administrerte han de jødiske eiendeler som var inndratt av Quisling-regimet i henhold til Lov om inndraging av formue som tilhører jøder av 26. oktober 1942.
Han ble medlem i Germanske-SS Norge og under saken mot Gunnar Eilifsen var han hoveddommer i den nyopprettede Politiets særdomstol sammen med Karl Marthinsen og Egil Olbjørn, men Reichborn-Kjennerud var den eneste som nektet å idømme dødsstraff.


== Krigsslutt og rettsoppgjør ==
I maidagene 1945 søkte Reichborn-Kjennerud sammen med folk fra Politikompaniene og Jonas Lie og Sverre Riisnæs-fraksjonen på Skallum gård i Bærum, som han disponerte. De vurderte å sette seg til motverge, men han og de fleste politifolkene forlot Skallum mens Henrik Rogstad, Jonas Lie og Sverre Riisnæs ble igjen.
Han ble etter krigen dømt til 10 års tvangsarbeid ved dom i Eidsivating lagmannsrett i september 1949.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Egil Reichborn-Kjennerud – Olympedia 
(en) Egil Reichborn-Kjennerud – ProCyclingStats 
(en) Egil Reichborn-Kjennerud – Cycling Archives
Österlen

Österlen betegner slettelandet i sydøstlige Skåne i Sverige, kjent for sin vakre natur. Den største og eneste byen i Österlen heter Simrishamn.
Begrepet Österlen betydde på 1800-tallet bygdene øst for Ystad samt byene på østlige vegen som derfra gikk mot nordøst. Grensen gikk omtrent fra Brösarpsstation – S:t Olof (etter Olav den hellige) – Hammenhög – Borrby – Mälarhusen og ut til kysten.
I Skåne regnes i dag Ingelstads, Järrestads og ofte Albo herreder til Österlen, men i meklerannonser og i turistreklamer synes det som om begrepet Österlen får et videre innhold. Noen nøyaktig grense for Österlen finnes ikke i dag, men ut ifra et turistperspektiv anser mange at regionen strekker seg omtrent sydøst til veg 19 mellom Brösarp i nord og ned til Ystad i sør. 


== Severdigheter ==
Noe av det som finnes av severdigheter i området er:

Ales steiner – steingrav formet som skip
Dag Hammarskjölds Backåkra – Hammarskjölds sommerbolig
Glimmingehus – borg eller festning fra middelalderen
Kongegraven i Kivik – grav fra bronsealderen, største i Skandinavia
Havängsdösen – steinalergrav
Helleristninger ved Simrislund – rett sør om Gladsax, vegen mot Järrestad
Museum Gösta Werner og Havet – kunstmuseum og galleri
Frasses musikmuseum – museum for musikkinstrumenter
Stenshuvud – nasjonalpark
Sandhammaren – naturreservat
Sankt Olavs kirke
ChristinehofMange kunstnere bor i Österlen. Hver påske er det kunstrunde ÖSKG på Österlen og da stiller mange kunstnere ut sine verk i sine hjem.
Kiviks marked skjer ved midten av juni måned hvert år.


== Kjente personer ==
Det finnes mange kjente personer som enten bor eller har bodd på Österlen. Stedet har blitt et kulturbegrep hvor mange kjente kulturpersonligheter enten flytter til eller skaffer seg sommerhus.

Olle Adolphson – visesanger
Per Ahlmark – forhenværende partileder/forfatter
Hans Alfredson – skuespiller/ forfatter
Ivar Arosenius – kunstner
Karl Aspelin – kunstner
Pernilla August – skuespiller
Percy Barnevik – forhenværende ASEA og ABB
Walde Bengtsson – blant annet journalist ("rösten från Öster")
Ola Billgren – kunstner
Vilhelm Ekelund – forfatter/poet
Sten Eklund – kunstner
Lena Endre – skuespiller
Sven Erixson – kunstner
Prins Eugen – prins/ kunstner
Ernst Günther – skuespiller
August Hagborg – kunstner
K. G. Hammar – erkebiskop
Dag Hammarskjöld – generalsekretær for FN
Ingvar Holm – professor/ forfatter
Richard Hobert – regissør
Olle Kåks – kunstner
Nils Landgren – jazzmusiker
Ulf Lundell – forfatter /musiker/kunstner
Anni-Frid Lyngstad – sanger (ABBA)
Gunilla Mann – kunstmaler
Louise Peyron – prinsesse
John Pohlman – meteorolog
Björn Ranelid – forfatter
Ruzzo Reuss – prins
Bernt Staf – musiker
Göran Stangertz – skuespiller/regissør
August Strindberg – forfatter
Cat Stevens – musiker
Jahn Teigen - musiker
Klas Östergren – forfatter
Anders Österling – forfatter/poet
Karl Ove Knausgård – forfatter
Linda Boström Knausgård – forfatter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Österlen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Visit Österlen» – Turistservice i Österlen
Österlen.se – offisiell hjemmeside
Östra Skånes Konstnärsgille
Österlen turistkart
Evander Holyfield

Evander Holyfield (født 19. oktober 1962) er en profesjonell bokser fra USA. Kallenavnene hans er «The Real Deal» og «The Warrior». Han er den eneste som har blitt verdensmester i tungvektsboksing fire ganger. Evander bor for tiden i Atlanta med sin kone og tre barn.


== Karriere ==
Holyfield ble ubestridt verdensmester i tungvektsboksing da han slo James Buster Douglas i 1990. En kamp mot Mike Tyson var lenge planlagt og høyt etterspurt.  Kampen skulle gått i 1991, men etter at Tyson skadet seg på trening og senere ble dømt for voldtekt i 1992 så det ut til at det aldri kom til å skje. Holyfield valgte istedenfor å forsvare tittelen mot den unge og lovende amerikaneren Riddick Bowe. Holyfield ble totalt utklasset over 12 runder og måtte i canvasen i 11 runde. Kampen er regnet som en av de beste kampene på 1990-tallet. I 1993 var det klart for returkamp og Holyfield gjenvant tittelen mot en overvektig Riddick Bowe.
I 1994 tapte Holyfield igjen tittelen mot amerikaneren Michael Moorer. Etter at Mike Tyson i 1995 slapp ut av fengsel, skulle de to rivalene endelig møtes. Holyfield sendte sjokk-bølger gjennom bokseverden da Mike Tyson ble slått ut på teknisk knockout i 11 runde. Returkampen gikk i juni 1997, men den ble stoppet og Tyson diskvalifisert etter at Tyson bet Holyfield i begge ørene i 3. runde. Året etter fulgte en returkamp mot Michael Moorer der Holyfield beseiret Moorer i en brutal kamp. Kampen ble stoppet i 8. runde på teknisk knockout.
I 1999 møtte Holyfield Lennox Lewis i kampen for å bli ubestridt tungvektsmester. Kampen gikk i Madison Square Garden i New York og endte uavgjort på poeng. Avgjørelsen var høyst kontroversiell. Returkampen noen måneder senere i Las Vegas endte med poengseier til Lewis i en jevn kamp.
Holyfield ble historisk da han i 2000 beseiret John Ruiz i kampen om WBA-tittelen og ble den første tungvektsbokseren som ble verdensmester for 4 gang.
I 2007 fikk Holyfield tittelkamp igjen mot russiske Sultan Ibragimov. 45 år gamle Holyfield kunne blitt tidenes eldste mester og verdensmester for femte gang, men i Moskva tapte han kampen på poeng.
Holyfields foreløpige siste kamp var mot danske Brian Nielsen i København 7. mai 2011. Holyfield vant kampen.


== Annet ==
Holyfield har tilkjennegitt et kristent livssyn.


== OL-medaljer ==
 1984  Los Angeles -  Bronse i boksing, lett tungvekt  USA


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Evander Holyfield – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Evander Holyfield – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Evander Holyfield – Olympics.com 
(en) Evander Holyfield – Olympedia 
(en) Evander Holyfield – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Evander Holyfield – Alabama Sports Hall of Fame 
(en) Evander Holyfield – Georgia Sports Hall of Fame 
(en) Evander Holyfield – BoxRec
Ragnhild Aamodt

Ragnhild Margrethe Aamodt (født 9. september 1980 i Sarpsborg) er en norsk håndballspiller som spiller for Sarpsborg Idrettslag. Fra 2002 til 2008 spilte hun 133 kamper og scoret 314 mål for det norske landslaget. Hun spilte seks sesonger i Danmark. Hun spiller høyre kant, og kom med på den danske eliteserien All Star Team tre ganger.


== Karrièren ==
Hun startet sin håndballkarrière i Skjeberg IF da hun var 4 år gammel. Etter et par sesonger i den GOG Svendborg, reiste hun til Ikast-Brande i 2005. Var nær ved å koste Norge plassen i OL-finalen 2008, da hun skjøt i stolpen slik at Sør-Korea fikk ballen 15 sekunder før slutt, i stedet for å lage frikast eller holde ballen i laget. Sør-Korea scoret, men takket være Gro Hammersheng ble fadesen unngått. Der ble hun fram til hun i 2009 valgte å reise hjem til Norge for å jobbe i Infotjenester og spille for Sarpsborg IL i 2. divisjon.


== Meritter landslag ==
EM 2008 – Gull
OL 2008 – Gull
VM 2007 – Sølv
EM 2006 – Gull
VM 2005 – 9.-plass
EM 2004 – Gull
VM 2003 – 6.-plass


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ragnhild Aamodt – Olympics.com 
(en) Ragnhild Aamodt – Olympic.org 
(en) Ragnhild Aamodt – Olympedia 
(en) Ragnhild Aamodt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ragnhild Aamodt – Det europeiske håndballforbundet (EHF) 
(en) Ragnhild Aamodt – Norges Håndballforbund
Flaggermusmannen (bok)

Flaggermusmannen er en kriminalroman fra 1997 av Jo Nesbø. Dette er den første boken i serien om Harry Hole, politimannen Nesbø skriver om.


== Handling ==
Bokens handling er lagt til Australia, der Hole er blitt sendt for å hjelpe politiet der med å oppklare voldtekten og drapet på en ung, norsk jente med B-kjendisstatus. I bakgatene i Sydney møter Hole og den australske politimannen han har med seg både prostituerte, halliker, transvestitter og langere. Han forelsker seg i den svenske bartenderen Birgitta, og det går litt frem og tilbake med følelsene deres gjennom boken.


== Eksterne lenker ==
Utgaven fra 1997 | 1999 hos Nasjonalbiblioteket.
Flaggermusmannen på Jo Nesbøs nettside
Anmeldelse på Dagbladet.no
Flaggermusmannen på Aschehougs hjemmeside
Sorgenfri (bok)

Sorgenfri er den fjerde boka om Harry Hole av Jo Nesbø, gitt ut i 2002.
Hovedpersonen Harry er forandret. Han er nå tørrlagt alkoholiker, har fått seg kjæreste, Rakel, og et stebarn, Oleg, som han virkelig bryr seg om. Han er blitt en mer sårbar person, for nå har han noe å miste. 
Romanen åpner med et usedvanlig brutalt bankran som ender i et drap. En filialsjef i Oslo-banken får 25 sekunder på å tømme minibanken. Han bruker seks sekunder for mye, og en ansatt, Stine Grette, blir drept. Det blir satt på store ressurser for å finne ut av ranet/drapet, blant annet med to uavhengige etterforskningsgrupper. Harry leder den ene gruppen sammen med den nyutdannede Beate Lønn. Tidlig i etterforskningen blir han lokket hjem til en gammel flamme, den mystiske og forførende Anna. Den kvelden får Harry en «blackout», tilsynelatende etter for mye å drikke, og når det ikke kunne bli verre, så blir Anna funnet død i sengen. Mye av boka dreier seg om at Harry vil bevise sin uskyld.
Gjennom hele boken må han krige om kjærlighet, svik og hevn.


== Eksterne lenker ==
Sorgenfri på Aschehougs hjemmeside
Jerseys flagg

Jerseys flagg besto tradisjonelt av et rødt andreaskors på hvit duk. I 1979 bestemte landets parlament at øyas historiske våpenskjold skulle legges til flagget; loven trådte i kraft i 1981. Våpenet bærer tre gule løver i rødt felt og er således identisk med Englands våpen. Våpenet ble i 1290 gitt til bailiffen av Jersey. Bakgrunnen for at Jersey som flagg fører rødt andreaskors er ukjent. Likheten med det irske St.Patricks-korset har fått noen til å anta at Jerseys flagg baserer seg på en mistolkning av gamle nederlandske flaggkart.


== Statsflagg og handelsflagg ==
Jerseys statsflagg er en Blue Ensign med ukronet våpenskjold i flaggets frie ende. I motsetning til naboøya Guernsey har ikke Jersey noe eget handelsflagg. Skip registrert på Jersey benytter rent britisk handelsflagg, Red Ensign.


== Viseguvernørens flagg ==
Viseguvernøren er kronens representant på Man og fører eget flagg etter samme modell som guvernører i britiske besittelser. Det vil si det britiske unionsflagget med koloniens våpenskjold omgitt av en krans i midten. 


== Litteratur ==
Graham Bartram: British Flags and Emblems, 2004
Marekors (bok)

Marekors er den femte boken om Harry Hole av Jo Nesbø, gitt ut i 2003. Igjen er Harry Hole på fylla, og forholdet til kjæresten er slutt. Hans overordnede har gitt ham opp, og det er fire uker til han står uten jobb. Det står rett og slett dårligere til med Hole enn noen gang før. Han blir tildelt et siste oppdrag, og hans partner denne gangen er Tom Waaler, som han har hatt personlige problemer med. 
En kvinne med avklippet pekefinger er funnet drept i Oslo. På åstedet er det risset inn et marekors. Flere mennesker blir drept. Flere marekors og jakten på en seriemorder er i gang.


== Eksterne lenker ==
Anmeldelse i Aftenbladet
Anmeldelse hos NRK
Marekors på Aschehougs hjemmeside
Frelseren

«Frelseren» er også et navn brukt om Jesus KristusFrelseren er Jo Nesbøs sjette bok i serien med kriminalromaner om etterforskeren Harry Hole, gitt ut i 2005.  Historien er lagt både til Oslo og til byen Vukovar i Kroatia.  Hendelsesforløpet spenner mellom to faser. I 1991 blir en jente voldtatt under en samling på Frelsesarmeens sommersted utenfor Oslo.  Og i den kroatiske byen Vukovar har en tenåring med kodenavnet Den Lille Frelseren greid å sprenge tolv serbiske stridsvogner under beleiringen av byen. I 2003 midt under en førjulskonsert på Egertorget skytes en frelsessoldat (Robert Karlsen) av en person i folkemengden.  Dagbladets fotograf fanger opp kaoset.


== Eksterne lenker ==
Frelseren på Aschehougs hjemmeside
Fylkesvei 3178

Fylkesvei 3178 (før 1. juli 2019, fylkesvei 665) i Vestfold går mellom Revetal i Tønsberg og Ra i Horten kommuner. 
Traséer: Ra – Solerød (4,8 km), Nordby – Revetal (7,3 km)
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen  fylkesvei 665 (Vestfold).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Tønsberg

 HortenSolerødveien 

 Adal, Vestfoldbanen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv3178
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Kongeflagg

Kongeflagg er en betegnelse på det flagg som føres av regjerende monark. Flagg for øvrige medlemmer av kongelige familier kommer i noen tilfeller også inn under betegnelsen. Tilsvarende fører statsoverhoder i republikker presidentflagg.
Kongeflagg skiller seg som regel fra vedkommende lands nasjonalflagg. I noen monarkier er kongeflagget et våpenbanner med kongens våpen i flaggversjon, slik tilfellet er i Norge eller i Storbritannia. I andre land, som i Sverige og Danmark, dannes kongeflagget ved å innføre landets store riksvåpen i en spuns i orlogsflagget.


== Norges kongeflagg ==

 

Norges kongeflagg fra 1844 til 1905 var også utformet etter dette mønsteret. I orlogsflagget med unionsmerke og splitt og tunge var kongens personlige våpen satt inn midt i korset. Kongevåpenet var identisk med unionsvåpenet, en sammenstilling i ett skjold av Sveriges og Norges våpen med kongefamiliens våpen i et hjerteskjold. Over skjoldet sto to kroner for å markere at kongen regjerte over to separate kongeriker, og det hele var omgitt av en våpenkappe med kongekrone over. Unionskongene etter 1844 brukte det norske kongeflagget under opphold i Norge, og et svensk kongeflagg av samme modell i Sverige.
At Sveriges våpen alltid opptok hedersplassen i unionsvåpenet, må etterhvert ha vakt misnøye i Norge. Det fremgår av et militært flaggreglement fra 1901, hvor det norske kongeflagget er avbildet med unionsvåpenet speilvendt, med Norges løve i heraldisk høyre felt, foran det sammensatte svenske våpenet. Den samme «norske» versjonen av kongeflagget er gjengitt i førsteutgaven av Salmonsens konversationsleksikon. Det finnes ikke opplysninger om at noen slik endring ble godkjent av kongen, eller at noe kongeflagg med «norsk» unionsvåpen ble fremstilt eller brukt. Det var antagelig en demonstrasjon gjennomført av unionsfiendtlige elementer i den norske forsvarsledelsen.
Det siste unionskongeflagget vaiet over Slottet i Kristiania og ble høsten 1905 etter ønske fra kong Oscar II, sendt til Stockholm, hvor det oppbevares i Bernadotte-samlingen. Dette kan kanskje kalles for et ledd i «booppgjøret etter unionsoppløsningen».
Etter denne unionsoppløsningen brøt Norge med flaggtradisjonen fra unionstiden. Norge innførte et helt nytt kongeflagg i form av et våpenbanner, med riksvåpenets og kongevåpenets løve i gul farge på rød flaggduk. Det nye kongeflagget ble innført ved regjeringsbeslutning 15. november 1905. Dermed kunne  marinefartøyet Heimdal føre dette kongeflagget da kong Haakon VII ankom til Kristiania 25. november. Løven i kongeflagget fikk sin nåværende utforming i desember 1905, etter tegning av maleren Eilif Peterssen. Kongehuset har fastholdt våpen og flagg med 1905-løven, også etter at staten i 1937 forandret utformingen av riksvåpenet. Ved Kongelig resolusjon av 26. desember 1924 fikk kronprinsen et flagg med samme innhold som kongeflagget, men med splitt.


== Galleri over kongeflagg ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Se også ==
Kommandoflagg
Storbritannias kongelige flagg


== Eksterne lenker ==
Flags of the World – Norwegian Royal Standard
Presidentflagg

Presidentflagg er flagg som føres av et lands statsoverhode når statsformen er republikansk, tilsvarende kongeflagg i monarkier.
De fleste presidentflagg er nasjonalflagg i kombinasjon med riksvåpen – eventuelt landets uheraldiske statsmerke. Normalt er landets riksvåpen plassert midt på flaggduken. Islands presidentflagg er av denne typen og det har samme form som Danmarks og Sveriges kongeflagg; det vil si at de har riksvåpen i en hvit firkant (spuns) midt på korset i et nasjonalflagg med splitt. 
På samme måte som kongeflagg, kan presidentflagg bestå av bare et riksvåpen uten skjoldformet innfatning, og med figurmotivet tilpasset flaggformen. Dette blir også kalt for våpenbanner. I Irland er presidentflagget et våpenbanner med riksvåpenets harpe i gul farge  på blå duk.


== Galleri over presidentflagg ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Litteratur ==
Whitney Smith: Flags through the ages and across the world, McGraw-Hill Book Co, Maidenhead 1975
Egeskov slott

Egeskov slott ligger i Kværndrup syd for Ringe på Fyn i Danmark og er en borg med vanngrav. Slottet er datert til 1400-tallet, men bygningene som i dag utgjør slottet er datert 1554 og er bygget av Frands Brockenhuus. Slottet står på trestokker av eik i en liten sjø med maksimal dybde på omkring 5 meter. Ifølge en myte skal det ha blitt felt  en hel skog for å få nok tømmer til byggingen, men dette er ikke bekreftet. Selve slottet er bygget av teglstein med karakteristiske runde hjørnetårn. Opprinnelig var det kun adgang via en vindelbro. Slottets riddersal ble restaurert i 1975. I alt er det 66 værelser, 200 vinduer, 2 062 enkelte ruter og ca. 60 skyteskår, der noen er murt igjen i dag. 
Egeskov ble fredet i 1918.Til slottet hører Ladegården, en stråtekt bindingsverkbygning, som i dag huser landbruksmuseet og hestekjøretøyene. Omkring slottet er en gammel park på om lag 20 hektar, med hekker fra 1730 og med fuchsiahaven som er enestående, da mange av plantene er mellom 40 og 60 år. Den opprinnelige bøkelabyrint er i dag lukket og ble i 1990 erstattet av en bambuslabyrint, med et kinesisk tårn i midten. Til slottet hører også tre store moderne haller, som huser veteranmuseet. Der finnes biler, motorsykler, knallerter, sykler, fly, helikoptre, brannbiler osv. Museet ble opprettet i 1967.
Til Egeskov hører 1127 hektar, hvorav 223 hektar er skog, med 60 % løvtrær og 40 % nåletrær. Jorden dyrkes, med hvete, bygg, raps, erter og rødsvingel. Selve slottet ble åpnet for turister i 1986 og det ble under Claus og Louisa Ahlefeldt-Laurvig-Bille bygget en tro kopi av hele slottet, som står i Hokkaido, Japan, som ramme om verdens største akvarium.
Slottet har tilhørt slekten Ahlefeldt-Laurvig-Bille siden 1784. De nåværende eierne (1994) er Michael  og Margrethe Ahlefeldt-Laurvig-Bille. 


== Den innesperrede jomfruen ==
Rigborg Brockenhuus var datter av Egeskovs eier Laurids Brockenhuus. Hun ble sendt til Christian IVs hoff for å tjene i dronning Anna Kathrines Jomfrukammer, som det ble kalt. Her ble hun kjent med Frederik Rosenkrantz og forelsket seg i han. Dette fikk følger i form av et barn og Holger Rosenkrantz ble født i 1599.
Rigborgs far ble rasende og fikk Rosenkrantz dømt æresløs og sin datter satte han til fange på slottet på livstid. Hun satt i det samme rommet dag etter dag og fikk servert mat gjennom en luke i døren. Først etter farens død i 1604 fikk hun hjelp av sine søsken til å komme seg ut. 
Holger Rosenkrantz ble senere erklært som en ekte Rosenkrantz og ble stamfar til den norske grenen av slekten.


== Egeskovs eiere ==


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==
Ortmann, Jytte (1994). Slotte og Herregårde i Danmark. Viborg: Sesam. ISBN 87-7600-006-0. 


== Kilder ==
Verner Rasmussen: Egeskov.
Udenriksministeriet • Denmark – Culture – Architecture
The Astoft Collection of Buildings of Denmark 


== Eksterne lenker ==
Slottets hjemmeside
Video • Egeskov Slott