jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Pitbuller

Pitbuller (også kalt pithunder) refererer til liten gruppe med kamphunder, en type hunder som gjorde seg gjeldende i slåsskamper mellom dyr i Storbritannia fra 1600-tallet og framover. Begrepet refererer imidlertid opprinnelig til en kvegokse og betyr kampokse. Kamper mellom kvegokser og hunder (bulldogger) var nemlig vanlig og spesielle kampokser ble alet opp til formålet.
Da grusomhetsloven ble innført i Storbritannia i 1835 ble bull baiting og andre grusomme kampformer mellom dyr forbudt. Da avlet britene fram en ny type hund for hundekamper, som det var enklere å gjemme seg bort og avholde slike kamper med. Mellomstore terriere ble blandet med datidens tunge bulldogger (som old english buldog), for å skape en lettere, hurtigere og mer pågående hundetype. Disse hundene ble til å begynne med kalt bull and terrier, og kan hevdes å være prototypen for de såkalte pitbullene. Prototypen er imidlertid for lengst utdødd, men etterkommerne lever i beste velgående - de såkalte bullterrierne og pitbullene. Bullterriere er i motsetning til pitbullene å regne som hunderaser, selv om ikke alle anerkjennes internasjonalt.
Pitbullene ble i hovedsak alet opp for slåsskamper mellom hunder. Dette var en svært viril og meget pågående og bitelysten hundetype, som dessuten var betydelig mindre enn de opprinnelige bulldoggene. Kampene, som ble arrangert for fornøyelsens skyld, var som regel omfattet av veddemål. De foregikk på spesielle bortgjemte kamparenaer, som regel ei glenne i skogen, i en mindre innhegning eller ei naturlig grop i bakken (pit). Og for å unngå innblanding fra myndighetene ble arenaene stadig flyttet.
I dag forbinder mange pitbull med den moderne hunderasen amerikansk pitbullterrier, en rase som oppsto i USA på et senere tidspunkt, men som har blitt forbudt å holde i noen land. Den egentlige pitbullen er imidlertid en blandingshund der bullterriere inngår. I Nord-Amerika har dette begrepet gjerne fått en enda bredere betydning, i det alle større blandingshunder som kan minne om de hundene som egentlig kalles pitbuller gjerne kalles en pitbull. Forbudet mot denne hundetypen skyldes i hovedsak flere uheldige hendelser der mennesker og dyr enten har blitt drept eller alvorlig skadet av sånne hunder.
I overført betydning brukes også begrepet pitbull om både dyr og mennesker som har en pågående natur.


== Hunder ==
Det er listet fem hunder nedenfor, men det kan diskuteres om bullterrier og miniatyr-bullterrier kan kalles pitbuller. Imidlertid er opphavet for en stor del identisk med Staffordshire bullterrier, som absolutt kan klassifiseres som en pitbull. Staffordshire bullterrier og bullterrier ble skilt i to linjer på siste halvdel av 1800-tallet.

Amerikansk pitbullterrier
Amerikansk staffordshireterrier
Bull terrier
Miniature bull terrier
Staffordshire bull terrier


== Se også ==
Bullterriere
Oksekamp
Hundekamp
Kamphunder
Pitbull


== Referanser ==
Greys Court

Greys Court er et standsmessig landsted i Chiltern Hills, nær Henley-on-Thames i Oxfordshire. Det eies av National Trust.
Huset er for det meste i Tudorstil, og har vakker hage og gårdsplass. Hagen er omkranset av en kraftig mur, og har en rekke gamle rosesorter og blåregn, en ornamental grønnsakhage, en labyrint og et ishus. Man finner også et middelaldertårn fra 1347, som gir god utsikt over landsbygden rundt huset. 
Det ligger en hjulmølle på eiendommen, hvor man tidligere brukte eselkraft for å trekke opp vann fra en brønn. 
Inne i huset er det fremragende eksempler på gipsarbeid fra det 18. århundre, og det er fortsatt møblert som et familiehjem. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Greys Court – kategori av bilder, video eller lyd på Commons Om Greys Court fra nettstedet til National Trust (engelsk)
Gamle Bybro

Bybrua er også en bydel i Gjøvik.
Gamle Bybro, eller Bybroa, er en bro i Trondheim. Bybroa går over Nidelva fra sørenden av Kjøpmannsgata til Bakklandet. Gamle Bybro ble anlagt i 1681 i forbindelse med Cicignons byregulering og byggingen av Kristiansten festning. Plasseringen ble valgt av militærstrategiske hensyn og brua ble bekostet av kongen. Den sto ferdig i 1685. Broa skulle erstatte den tidligere bybroa som lå omtrent der Elgeseter bru ligger i dag, og da den ble åpnet, ble denne overlatt til forfallet. Siden har Gamle Bybro gjennomgått flere forandringer. 
Opprinnelig ble Gamle Bybro bygd i tre, med tre brospenn understøttet av tre steinkar. Midt på broa var det plassert et jerngitter. Ved broas vestre brofeste var det en bevoktet byport fram til 1816. Ved hver ende av broa var det aksisehus (toll- og vakthus). Aksisehuset på vestsiden står ennå, men det østre huset ble nedlagt i 1824.
Dagens bro ble bygget i 1861 av stadsingeniør Carl Adolf Dahl. Den hadde broklapper som kunne heises opp, og holdes oppe av de utskårne portalene som ennå finnes. På midten av 1900-tallet ble konstruksjonene i broa erstattet med betong. Broa er 82 meter lang. Hovedspennet er 8,5 meter og seilingshøyden er 8,4 meter.Den Gamle Bybro er i dag et av Trondheims karakteristiske kjennetegn, og den kalles også «Lykkens portal», etter Oskar Hoddøs vals «Nidelven stille og vakker du er». Den ene portalen ble ødelagt av en lastebil i 2002.Gamle Bybro er foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. Øst for Gamle Bybro ligger Brubakken med sykkelheisen Trampe.
Brua ble stengt for biltrafikk i 2014, etter at det ble klart at brua trengte omfattende restaurering. Arbeidet sto ferdig like før 17. mai 2015, men det er ennå ikke avgjort om brua skal åpnes for biltrafikk igjen.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gamle Bybro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Richard Jackson (1980)

Richard Jackson (født 18. april 1980 i Whitby, North Yorkshire, England) er en engelsk fotballspiller som har spilt for tre engelske fotballklubber. Han er forsvarsspiller og spiller nå for Luton Town i Football League One. 


== Biografi ==
Jackson startet sin fotballkarriere i Scarborough. Han ble hentet opp til A-stallen i 1997/98-sesongen, og debuterte den 1. november 1997 i en kamp mot Doncaster Rovers. I mars 1998 skrev han under på sin første profesjonelle fotballkontrakt med Scarborough, og totalt spilte han to ligakamper for klubben fra North Yorkshire.
Etter å ha fått med seg 20 ligakamper og to cupkamper for Scarborough i første del av 1998/99-sesongen ble Richard Jackson kjøpt av Derby County den 24. mars 1999. Scarborough fikk £30 000 ved overgangen, og ytterligere £50 000 da han i april 2002 hadde spilt 10 kamper for Derby. Hans første kamp for klubben fra Derbyshire var 6. mai 2000 mot Newcastle United, og åtte dager senere spilte han sin andre og siste ligakamp i 1999/00-sesongen. Sesongen etter ble det to ligakamper og en cupkamp før han fikk med seg sju ligakamper i 2001/02-sesongen. Denne sesongen ble han også kåret til årets unge spiller i Derby.
Sommeren 2004 skrev han under på ny 2-årskontrakt med klubben. Den 29. august 2005 spilte han sin klubbkamp nummer 100 for Derby County i en ligakamp mot Watford. Noe særlig grunn til å feire etterpå hadde Jackson ikke siden Watford vant 2-1 etter at jubilanten hadde blitt utvist på et tidspunkt da Derby ledet 1-0.
I januar 2006 skrev Richard Jackson under på en ny 2-årskontrakt med klubben som går fra sommeren 2006 og ut 2007/08-sesongen. Totalt spilte han 26 ligakamper i 2006/07-sesongen, mens han i den påfølgende sesongen fikk med seg 5 ligakamper og 2 cupkamper for the Rams. Den 6. august 2007 ble han enig med Derby om å kansellere sin kontrakt med klubben, og kun et par dager senere skrev han under på en 2-årskontrakt med Luton Town. Han debutere for Luton 11. august 2007 da de vant 2-1 over Hartlepool United i en ligakamp.


== Karriere som spiller ==


== Meritter ==
Fikk Sammy Crooks Young Player of the Year Award i 2001/02-sesongen.
Rykket opp til Premier League med Derby etter å vunnet playoff-finalen i 2006/07-sesongen.


== Kilder ==
Rollin, Glenda & Rollin, Jack: SKYSPORTS FOOTBALL YEARBOOK 2006-07 (side 470).  Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7553-1526-X
Mortimer, Gerald (2004): The Who´s Who of DERBY COUNTY.  Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4


== Eksterne lenker ==
(en) Richard Jackson – Soccerbase.com
Chris Turner

Chris Turner (født 3. januar 1987 i Ballymoney) er en nordirsk fotballspiller som spiller for den Derry City.
Turner, som har vært en del av Derby sitt fotballakademi, skrev under på sin første profesjonelle kontrakt i februar 2005.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chris Turner – Transfermarkt 
(en) Chris Turner – Soccerbase.com 
(en) Chris Turner – Soccerway 
(en) Chris Turner – FBref
Cruiservekt

Cruiservekt er en bokseklasse som kun brukes innen profesjonell boksing.
Vektklassen ligger mellom Lett tungvekt og Tungvekt


== Vekt ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===
Hjellum

Hjellum er et sted i Hamar kommune, som ligger cirka fem kilometer fra selve byen. Rørosbanen går gjennom Hjellum, og stoppet der tidligere. Hjellum var lenge det eneste tettstedet i tidligere Vang kommune, og ble på folkemunne kalt «Hjellum-by'n». Butikklivet som en gang var der, har i dag blitt redusert kraftig.
Gården Vidarshov, hvor det har blitt gjort store arkeologiske funn, ligger ved Hjellum. Brunstad Christian Church har et forsamlingssted i nærheten, kalt Skattlund.Ridabu Idrettslag spiller kampene sine på Black River Park, også kalt Hjellumbana.
Svartelva renner også igjennom Hjellum.


== Referanser ==
Tysklands Grand Prix 2005

Tysklands Grand Prix 2005 var et Formel 1-løp som ble arrangert den 24. juli 2005 på Hockenheimring. 


== Rapport ==
Kimi Räikkönen hadde beste startspor og tok ledelsen fra start. Hans lagkamerat Juan Pablo Montoya, som hadde dårligste startspor fordi han ikke hadde fullført kvalifiseringsrunden, passerte ni biler på den første runden. Etter tre runder så det ut til at Mark Webber måtte gi seg på grunn av for store skader på bilen, men da Räikkönen var på runde tolv kom australieren tilbake i løpet. En av grunnene til at Williams-BMW bilen fortsatte kan være at Tyskland er deres hjemmebane.
Kimi Räikkönen hadde ledelsen i løpet fram til runde 35, da han fikk tekniske problemer med bilen. Dette førte til at han måtte bryte løpet, og at Fernando Alonso tok over ledelsen.
Både Michael Schumacher og Rubens Barrichello slet igjen med at Bridgestonedekkene deres ikke holdt hele løpet. Spesielt Schumacher, som hadde valgt mykere dekk enn Barrichello, fikk problemer mot slutten av løpet. Dette førte til at Jenson Button kunne passere han, men rett etter dette måtte han gjøre sitt andre depostopp. Montoya som også hadde passert Michael Schumacher ventet litt lenger med sitt stopp og dermed han kom ut før Button når begge han gjort ferdig sine depotstopp. Mot slutten av løpet ble Michael Schumacher også passert av Giancarlo Fisichella, og tyskeren måtte til slutt nøye seg med en femteplass.
Alonso kunne kjøre over målstreken til sin sjette seier for sesongen og økte sin ledelse i sammendraget med ti poeng til finnen Räikkönen som nå lå 36 poeng bak. På de neste plassene fulgte Montoya, Button og Fisichella.
Den føreren som var mest innblandet i uhell var canadieren Jacques Villeneuve. I den første runden krasjet han med Barrichello, i runde 4 med Robert Doornbos og i runde 27 var det han og Tiago Monteiro som hadde et sammenstøt.


== Klassifisering ==


=== Løpet ===
Noter til tabellen:

Robert Doornbos, Jordans tidligere tredjefører, kjørte sitt første Grand Prix. Han erstattet Patrick Friesacher i Minardi Cosworth.


== Eksterne lenker ==
(en) 2005 German Grand Prix – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Whipsnade trekatedral

Whipsnade trekatredral (Whipsnade Tree Cathedral) er en ornamental hage på omkring 38 000 m² ved Whipsnade, i nærheten av Dunstable i Bedfordshire. Hagen er anlagt omtrent i form av en katedral, med gressganger som fungerer som skip, tverrskip, kapeller og klosterganger. «Veggene» består av ulike typer trær.
Hagen ble plantet av E.K. Blyth, i det han selv beskrev som en handling utført for «tro, håp og forsoning», som en reaksjon på hans egne minner fra første verdenskrig. Som kadett på Sandhurst i 1916 mistet han sine to nærmeste venner, Arthur Bailey og John Bennett, i løpet av atten måneder. I 1930 besøkte han Liverpoolkatedralen, som da var under konstruksjon. På veien hjem gjennom Cotswolds så han en treklynge i en åsside, og tenkte at dette var enda vakrere enn den store katedralen, og fikk idéen om å lage en katedralhage. Han startet i 1932, og tok arbeidet i etapper. Under andre verdenskrig grodde hagen igjen, men etter krigens slutt fortsatte utviklingen.
I 1953 begynte man å holde gudstjenester i hageanlegget, og det har man fortsatt med siden. Flere forskjellige kirkesamfunn har brukt anlegget. 
Hageanlegget ble gitt til National Trust i 1960. Ved siden av National Trusts aktivitet for å holde hagen ved like og å sørge for at besøkende får se den, er det et uavhengig fond, Whipsnade Tree Cathedral Fund, som tar hånd om religiøs bruk av stedet.
Ravnkloa

Ravnkloa er navnet på Trondheims mest kjente allmenning. Plassen ligger i enden av Munkegata, mellom Olav Tryggvasons gate og kanalen, på linjen mellom Nidarosdomen og Munkholmen. Ravnkloa er Trondheims sentrum for handel med fisk og skalldyr.

Navnet Ravnkloa stammer trolig fra en Peder Raffnklau, som er funnet i kildene så tidlig som 1619, og navnet er brukt på allmenningen fra begynnelsen på 1700-tallet.
Det har foregått fiskehandel i Ravnkloa i mange hundre år. På 1800-tallet foregikk det også torghandel her, den startet i 1841. I 1896 ble det anlagt et fisketorg i Ravnkloa, dette ble flyttet innendørs i en midlertidig fiskehall i 1945. På 1960-tallet ble fiskehallen erstattet med en ny, midlertidig fiskehall. Den ble revet i 1999. Dagens fiskhall ble åpnet i desember 2000. Den inneholder fiskeutsalget Ravnkloa Fisk & Skalldyr og sommerkaféen Kloa Servering, som er et populært sted for inntak av reker på sommerkveldene. I tillegg er det salg av fisk og skalldyr direkte fra flytebryggen i Ravnkloa. Fra 2007 til 2012 drev delikatessebutikken Rafnklau i Ravnkloa. Rafnklau var eid bl.a. av Calle Fegth, daglig leder av restaurant Credo i Trondheim. 
Selve allmenningen ble opprustet på midten av 1990-tallet, plassen ble brolagt og det ble utformet et amfi med sitteplasser rundt. Nils Aas' skulptur Den siste viking og en kopi av den gamle Ravnklo-klokka, pryder plassen. 
Om sommeren går det båt mellom Ravnkloa og Munkholmen flere ganger daglig, og Kystlagets fløttmann ror folk over kanalen til og fra Fosenkaia kontinuerlig når været er godt. Ravnkloa er også avgangsplass for guidede båtturer. 

		
		


== Eksterne lenker ==
Ravnkloa Fisk & Skalldyr
Rafnklau Delikatessehandel
Fylkesvei 118

Fylkesvei 118 (Fv118) går mellom Moss sentrum og Svinesund i Halden.
Veien omtales ofte som "Gamle-E6" lokalt, ettersom europavei 6 (og før dét igjen, Riksvei 1) fulgte denne traséen før nåværende E6 ble bygget, da til motortrafikkvei i 1980-1990-årene (senere ombygget til motorvei). Den del av fv 118 som sist var del av E6 er Svingenskogen–Svinesund som fikk ny E6 i 2005. Fv 118 går således nokså parallelt med E6 og benyttes derfor som omkjøringsvei for E6 når deler av denne må stenges, samt for trafikk som ikke har lov å kjøre på motorvei. Veiens lengde er 56,6 km.
Etter at en ny strekning langs europavei 6 mellom Tune og Skjeberg ble åpnet var strekningen mellom Tune og Skjeberg i Sarpsborg en tid i 1980-årene skiltet riksvei 127.Før 1. januar 2010 hadde veien betegnelsen riksvei 118.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Viken fylke ===

Moss

Råde

SarpsborgUten navn 

Desiderias vei 

Kalnesveien 

Stasjonsveien 

Ingedalveien 

HaldenViksletta 

Erstattet av riksvei 204

Gamle Svinesundsvei 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv118
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Blaise Hamlet

Blaise Hamlet er en landsby i den nordvestlige delen av Bristol i England. Den består av flere små hus rundt en liten park, og ble anlagt i 1811 for pensjonerte ansatte hos John Scandrett Harford, som eide Blaise Castle House. Landsbyen ble designet av John Nash, som også hadde utført andre oppdrag for Harford.
Husene eies nå av National Trust. Det bor fortsatt mennesker i dem, slik at de ikke er åpne for offentligheten, men man kan fritt bevege seg rundt og se dem fra utsiden.


== Bygninger ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Blaise Hamlet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Blaise Hamlet informasjon hos National Trust
Rem Koolhaas

Rem Koolhaas (født 17. november 1944 i Rotterdam i Zuid-Holland) er en nederlandsk arkitekt og forfatter av flere bøker om arkitektur, arkitekturteori, design og urbanisme.
Koolhaas studerte arkitektur ved Architecture Association School i London etter å ha arbeidet som journalist og manusforfatter for film på 60-tallet. I 1972 flyttet han til New York, og fascinasjonen for byen fikk ham til å studere virkningen storbykulturen har på arkitektur, noe som resulterte i boken Delirious New York, a Retroactive Manifesto for Manhattan i 1978. Koolhaas returnerte til Europa, hvor han grunnla Office for Metropolitan Architecture (OMA) i 1975, som skulle søke å definere nye typer relasjoner mellom arkitektur og samtidskultur.
OMA og Koolhaas har oppført en rekke banebrytende bygninger rundt om i verden, som Kunsthal Rotterdam (1993), Guggenheim-museet i Las Vegas (2002), biblioteket i Seattle (2004), design for Prada-butikkene i New York (2003) og Los Angeles (2004) og Casa da Música i Porto (2005). I 2002 vant kontoret konkurransen om bygging av nytt Deichmanske bibliotek på Vestbanen i Oslo, i samarbeid med Oslobaserte Space Group.
Koolhaas er i dag professor i arkitektur og urban design ved Harvard University i Boston.


== Priser (utvalg) ==
2005 – Europeiske unions pris for samtidsarkitektur
2004 – Royal Gold Medal
2000 – Pritzker-prisen for arkitekter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rem Koolhaas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rem Koolhaas – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Rem Koolhaas på Internet Movie Database 
(en) Rem Koolhaas hos The Movie Database 
(en) Rem Koolhaas på Discogs 
(en) Rem Koolhaas på MusicBrainz 
(en) Rem Koolhaas på Facebook 
Rem Koolhaas på Instagram 
(en) OMAs nettside Arkivert 7. august 2011 hos Wayback Machine.
Havørn-ulykken

Havørn-ulykken var den første flyulykken innen sivil ruteflyvning i Norge. Ulykken inntraff den 16. juni 1936 ved fjellet Lihesten i Hyllestad kommune, på nordsiden av munningen på Sognefjorden. I syvtiden på morgenen fløy flyet med navnet Havørn inn i fjellveggen. Alle som var ombord, et mannskap på fire og tre passasjerer, mistet livet i ulykken.


== Hendelsesforløp ==
Havørn var på vei fra Bergen til Tromsø i Det Norske Luftfartsselskaps post– og passasjerrute langs kysten. Havørn var av typen Junkers Ju-52/3M, utstyrt med flottører, og kunne ta 18 passasjerer. Denne flytypen, som var regnet for å ha stor lasteevne og gode kortbaneegenskaper, var 19 meter lang og hadde et vingespenn på 29 meter. Om morgenen den 16. juni var fjellet Lihesten dekket av lokal tåke, og før ulykkestidspunktet holdt Havørn en kurs som lå for langt mot øst i forhold til den opprinnelige ruten. Flyet, som var på vei nordover, gikk inn i tåkebanken som dekket Lihesten og fløy kort tid etter rett inn i fjellveggen rundt 100 meter nedenfor toppen av den 777 meter høye Risnesnipa.I redningsarbeidet ble det blant annet brukt fjellklatrere fra Norsk Tindeklubb som bragte de omkomne ned fra ulykkesstedet, men også fjellvante fra Ytre Sogn og Bergen. Bernt Balchen, som i ettertid er regnet som en av pionerene innenfor sivil norsk luftfart, var en av redningsarbeiderne som hjalp til med å få vrakdeler og flere av de omkomne ned fra den bratte og utilgjengelige fjellsiden. Ulykken ble dokumentert av fotograf Bjarne Råsberg. Alle syv ombord, fire besetningsmedlemmer og tre passasjerer, ble bekreftet omkommet.


== Medaljen for edel dåd ==
Fire av mennene som tok del i bergingsarbeidet etter ulykken ble tildelt Medaljen for edel dåd i gull:

Politikonstabel Herman Gudmundsen Heggenes, Bergen
Gårdbruker Robert Porten, Storakersund
Provisor Henning Tønsberg jr.
Disponent Boye Schlytter


== Minnesmerke ==

Den 14. juni 2008 ble Havørn-ulykken markert med avdukning av en minnestein til ære for de omkomne og deltakerne i det vanskelige hjelpe- og identifiseringsarbeidet. Ulrik Andrew Smith foretok avdukingen. Han er slektning av førstepiloten på Havørn, Ditlef Pentz Smith. Minnesteinen er fire meter høy og står på en utsiktshøyde under den steile Risnesnipa (Lihesten), der flyet havarerte. Et lite hefte, Havørn-ulukken som rystet fly-Norge i 1936 ble utgitt i forbindelse med markeringen. En lokal arbeidsgruppe kalt «Havørns Minne» var ansvarlig for minnesteinen.


== Referanser ==


== Kilder ==
Tellemann, Per Arvid: "Havørn" - fra framtidshåp til katastrofe, Tellemann forlag, 2015, ISBN 9788269016208


== Eksterne lenker ==
«Dette synet skaka nasjonen for 80 år sidan», fra NRK
T-80

T-80 er en sovjetisk stridsvogn-serie og en moderne videreutvikling av T-64. Produksjonen startet i 1983, og den nyeste varianten T-84 blir fremdeles produsert i Ukraina. Den var den første gassturbindrevne stridsvognsserien i verden.Den har mange utvendige likhetstrekk med T-72, men er bedre pansret og mekanisk helt annerledes.  


== Historie og utvikling ==

T-80 ble utviklet ved Leningrad Kirov-fabrikken (LKZ) under ledelse av Nikolai S. Popov.  Prototypen ble kalt Objekt 219 og fikk en GTD-1000T gassturbin som motor. Den kom i tjeneste i 1976.
Produksjonen ble først startet i Leningrad, men førsteutgaven ble ikke bygget i stort antall.  Den ble snart fulgt av T-80B, som hadde blitt utviklet som Objekt 219R.
Siden lanseringen har T-80 blitt oppgradert mange ganger. Flere land har kjøpt inn T-80 for testing, blant annet Frankrike, Tyskland, India, Sverige, Storbritannia og USA. Kina kjøpte 200 T-80U sent i 1993. I 1999 kjøpte Kypros 41 vogner for heimevernet sitt, og disse ble levert rett fra lager i Omsk, da fabrikken hadde et antall T-80U som ikke hadde blitt levert til den russiske hæren på grunn av finansieringsproblemer. Sør-Korea mottok en rekke T-80U og T-80UD som nedbetaling av gjeld til landet.
Produksjonen av T-80 i Leningrad har nå opphørt, men fortsetter i Kharkov i Ukraina. Fra sistnevnte fabrikk har det blitt levert kjøretøyer til Pakistan.


== Teknisk ==
Vognføreren sitter framme i skroget, med vognkommandøren til høyre og skytteren til venstre i tårnet.
Pansringen er en komposittpansring av sveiset stål og forskjellige laminater lagt lagvis.
Kanonen er en automatladet 125 mm glattløpet kanon med mulighet til å skyte blant annet APFSDS, sprenggranater, fragmentgranater, hulladningsgranater, og laserstyrte panservernmissiler som 9K112 Kobra (AT-8 Songster).
Motoren på basismodellen T-80 er en gassturbin på 1 000 hestekrefter, koblet til en manuell girkasse med fem gir framover og ett i revers. T-80U og varianter av denne har en oppgradert, nyere motor med 1250 hk.


== Varianter ==
T-80

T-80B

T-80BK

T-80BV

T-80BVK

T-80BVM

T-80U

T-80UD

T-80UK

T-80UM

T-84


== Referanser ==


== Kilder ==
Jane's Armour and Artillery, ISBN 0-7106-1542-6


== Eksterne lenker ==
(en) T-80 tanks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) T-80 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons