jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Joaquín Navarro-Valls

Joaquín Navarro-Valls (født 16. november 1936 i Cartagena i Spania, død 5. juli 2017 i Roma) var spansk journalist og medisiner. Han var direktør for Den hellige stols pressekontor fra 1984 til 2006. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Etter å ha gått på den tyske skolen i hjembyen studerte han medisin ved universitetene i Granada og Barcelona, og journalistikk ved universitetet i Navarra i Pamplona. Han ble ferdig medisiner og kirurg i 1961 og begynte å videreutdanne seg i psykiatri (doktorgrad: Trastornos psiquiátricos en los traumas craneales), i tillegg til å undervise ved det medisinske fakultetet. Han studerte også etter doktorgraden ved Harvard University i USA. I 1968 tok han en grad i journalistikk og 1980 også i kommunikasjonsvitenskap.


=== Karriere ===
Tidlig i 1970-årene flyttet han til Roma og arbeidet sammen med grunnleggeren av Opus Dei, Josemaría Escrivá, med Opus Deis kommunikasjonsarbeid, og senere på samme måte med Álvaro del Portillo.
Mellom 1964 og 1984 var han også virksom som journalist og utenrikskorrespondent for ABC og andre spanske aviser, og rapporterte fra Italia det østlige middelhavsområdet, Afrika, Japan og Filippinene. i 1983 ble han valgt som president for Associazione stampa estera, sammenslutningen for utenlandske korrespondenter i Roma.
Pave Johannes Paul II utnevnte i 1984 Navarro-Valls 1984 til direktør for Den hellige stols pressekontor. Han ledsaget Johannes Paul II på de fleste av hans over 100 utenlandsreiser. Etter pavens død ledet Navarro-Valls fortsatt pressekontoret i en tid. Han ble etterfulgt av pater Federico Lombardi, som til da hadde vært generaldirektør for Vatikanradioen.
Navarro-Valls var deretter spaltist for avisen La Repubblica og kommentator for flere italienske og internasjonale fjernsynsselskaper. Den 20. januar 2007 ble han utnevnt til president for konsulasjonsrådet for Università Campus Bio-Medico i Roma, og han innehadde dette vervet til sin død.Han behersket flytende spansk, rngelsk, fransk, tysk og italiensk. Navarro-Valls var ugift.Navarro-Valls døde i Roma den 5. juli 2017 i en alder av 80 år.


== Verker ==
La Manipulación publicitaria, Barcelona 1970
La familia y el mundo actual, Barcelona 1976
La familia y la educación. Caracas 1978
Fumata blanca, Ediciones Rialp Madrid 1978, ISBN 84-321-1969-5
A passo d'uomo. Mondadori, Mailand 2009
Recuerdos y reflexiones, Random House Mondadori, Madrid 2010
La passion de l'homme: Souvenirs, rencontres et réflexions entre histoire et actualité, Parole et Silence Paris 2010
Rzecznik Krok w krok za Janem Pawlem II, Fronda Warschau 2011
Begegnungen und Dankbarkeit, Mm Verlag Aachen 2011


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Den hellige stols pressekontor
Vivinus

Vivinus var et belgisk bilmerke produsert av Ateliers Vivinus S.A. fra Schaerbeek, Brussel mellom 1899 og 1912.
Eieren Alexis Vivinus utviklet beltedrevne småbiler.  Modellene ble produsert på lisens av firmaer som New Orleans fra Storbritannia, Georges Richard fra Frankrike eller De Dietrich.  Senere lagde de mer konvensjonelle, kardangdrevne kjøretøy.
Den belgiske fabrikken Vivinus produserte flymotorer. Men i perioden 1899 til 1912 laget de også biler uten at dette ble noen suksess. Vivinusbilene er relativ ukjente og sjeldne selv i veteranbilmiljøet.I Norge finnes en kjørbar Vivinus fra 1909. Den ble kjøpt av Knut C. Langaard fra Oslo i 1909. Høsten 1910 flyttet Knut Langaard til Kvam gård og hadde bilen med seg til Steinkjer. I 1914 ble bilen solgt til Otto Schulz på Egge gård. Han brukte den fram til 1917, da den gikk ut av bruk på grunn av tekniske problemer. Bilen sto på låven på Egge gård fram til 1975, da den ble solgt til Øivind Ofstad fra Trondheim. I 1999 ble bilen kjøpt av Nord-Trøndelag motorhistorisk forening som har restaurert den. Bilen ble for første gang siden 1917 kjørt på veg i veteranbilløpet i forbindelse med 100-årsjubileet for den første postførede bilruta i Norge den 26. juli 2008. Bilen er Steinkjers første privateide bil, Nord-Trøndelags femte bil og er utstilt på Egge museum.


== Referanser ==


== Se også ==
Fabrique Automobile Belge
Pablo Mills

Pablo Mills (født 27. mai 1984 i Birmingham) er en engelsk fotballspiller som har spilt for fem engelske fotballklubber. Mills er forsvarsspiller, og han har spilt landskamper på U-18- og U-19-nivå for England.


== Biografi ==
Pablo Mills, som kom fra Derby County FCs fotballakademi, skrev sin første kontrakt med Derby i august 2002. Han debuterte for klubben i en kamp mot Brighton & Hove Albion FC den 14. desember 2002.
I august 2005 skrev Mills under på en utlånsavtale med Milton Keynes Dons FC og han debuterte for denne klubben den 10. september 2005 i en kamp mot Brentford FC. I hans neste kamp for klubben, 13. september 2005, scoret han sitt første ligamål i karrieren da Milton Keynes tapte 3–1 mot Swansea City AFC. Pablo Mills returnerte tilbake i Derby County i januar 2006, men i februar ble han lånt ut til Walsall FC. Hans første kamp for Wallsall var 11. februar 2006 mot Scunthorpe United FC i en kamp som endte 2–2.
Etter at 2005/2006-sesongen var over returnerte han nok en gang tilbake til Derby. Den 17. mai 2006 ble det klart at Derby ikke ville forlenge kontrakten hans med klubben som utløp 31. mai 2006.


== Karriere som spiller ==
* På lån.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pablo Mills – Transfermarkt 
(en) Pablo Mills – Soccerbase.com 
(en) Pablo Mills – FBref
Paul Peschisolido

Paolo Pasquale Peschisolido, vanligvis kalt Paul Peschisolido (født 25. mai 1971 i Scarborough, Ontario, Canada) er en canadisk fotballspiller som har spilt for åtte engelske og en canadisk fotballklubb. Han spiller nå for Luton Town i Football League One.
Peschisolido har spilt 52 landskamper og scoret 10 mål for Canada.


== Biografi ==


=== Klubblag ===
Etter først å ha spilt for canadiske Toronto Blizzard ble Paul Peschisolido kjøpt av den engelske klubben Birmingham City for £25 000 i november 1992. Han spilte for klubben fra West Midlands fram til august 1994 da Stoke City betalte £400 000 for han. I mars 1996 returnerte han til Birmingham for den samme overgangsummen de hadde fått ved salget til Stoke, men han ble bare værende der fram til sommeren.
Den 24. juli 1996 gikk Peschisolido til West Bromwich Albion for £600 000, før han i oktober 1997 fikk Fulham som sin nye arbeidsgiver. Peschisolido var i Fulham fram til 2001, men i løpet av denne perioden ble han lånt ut til tre engelske klubber. Den første var Queens Park Pangers som han ble lånt ut til i november 2000, den andre var Sheffield United som benyttet seg av hans tjenester fra januar 2001 og den tredje var Norwich City som hadde han på lån på slutten av 2000/01-sesongen.
I juli 2001 kjøpte Sheffield United han for £150 000, og han debuterte for denne klubben i en ligakamp mot Nottingham Forest den 11. august 2001. Hans første mål for klubben fra Yorkshire og Humber kom 17. november 2001 da Sheffield slo hans gamle klubb Birmingham 4-0. Peschisolido scoret to av Sheffields mål i denne kampen.
Etter nesten 100 klubbkamper for Sheffield United skrev han under på en 2-årskontrakt med Derby County den 12. mars 2004. Han debuterte for klubben dagen etter, og i denne debuten scoret han kampens eneste mål da Derby vant 1-0 over Rotherham United.


== Referanser ==


== Kilder ==
Mortimer, Gerald (2004): The Who´s Who of DERBY COUNTY.  Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Peschisolido – FIFA 
(en) Paul Peschisolido – Transfermarkt 
(en) Paul Peschisolido – national-football-teams.com 
(en) Paul Peschisolido – Soccerbase.com 
(en) Paul Peschisolido – Soccerway 
(en) Paul Peschisolido – Soccerway 
(en) Paul Peschisolido – FBref 
(en) Spillerprofil på Canadasoccer
Wartburg (bilmerke)

Wartburg var et bilmerke fra Øst-Tyskland. Navnet Wartburg kommer fra slottet Wartburg på en av åsene utenfor byen Eisenach, hvor bilene ble produsert.

Navnet har røtter tilbake til 1898, da en bil produsert av Automobilwerk Eisenach fikk navnet Wartburg. Navnet ble droppet i 1904 da selskapet skiftet eiere, men dukket opp igjen på 1930-tallet, på en lisensbygget versjon av Austin Seven.
I 1956 ble navnet igjen tatt frem av VEB Automobilwerk Eisenach, og gitt til en oppdatert versjon av deres Industrieverband Fahrzeugbau F9-modell, som hadde vært i produksjon siden 1950. Den nye bilen hadde en kraftigere utgave av den tresylindrete totaktsmotoren, forhjulsdrift og et helt nytt karosseri. Eksport til Vest-Tyskland startet i 1958, og tidlig på 1960-tallet ble bilen eksportert til hele verden. 311-modellen ble produsert i en rekke varianter, blant annet pickup, stasjonsvogn og toseters roadster. I 1962 ble sylindervolumet økt til 992 cm³, og et helt nytt karosseri ble presentert i 1966, samtidig som girkassen fikk synkronisering på alle gir. Den nye modellen, 353, var i produksjon i flere tiår med kun mindre oppdateringer underveis. Totaktsmotoren ble erstattet av en 1300 cm³ firetaktsmotor fra Volkswagen i 1988, men bortsett fra denne oppdateringen forble bilen den samme, og til slutt fikk den siste spiker i kista, produksjonskostnadene, som lå på hele 20 000 tyske mark. Fabrikken ble overtatt av Opel i 1991.


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		
		
		


== Modeller ==
311, 1955-1965
313, 1957-1960
312, 1965–1967
353, 1966-1988
1.3, 1988-1991


== Eksterne lenker ==
(en) Wartburg vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
ISS (selskap)

ISS ⅍ (opprinnelig en forkortelse for Integrated Service Solutions)  er et dansk serviceselskap med hovedkontor i København. Selskapet er kanskje mest kjent for renholdstjenester, men det tilbyr også en rekke andre tjenester, som catering,  kontorstøtte, sikkerhet og vaktmestertjenester.
Hovedmålet for ISS er å tilfredsstille det moderne samfunns voksende behov for spesialiserte serviceytelser. 
ISS Facility Services AS leverer tjenester til offentlig og privat sektor innen forretningsområdene Renhold, Catering,Bemanning, Eiendom, Sikkerhet og Kontorstøtte samlet eller enkeltvis. Helt sentralt i ISS Facility Services satsing er tjenesten Integrated Facility Services som er spesialister på tjenester som ikke faller inn under kundens kjerneområder. 
Konsernet har mer 500.000 ansatte fordelt på 50 land, og med en omsetning på verdensbasis på 78 milliarder kroner.


== Historikk ==
ISS har sin historie tilbake til Kjøbenhavn-Frederiksberg Nattevagt, et lite vaktselskap etablert i København i 1901. Dette ble til De forenede Vagtselskaber i 1918. I 1934 ble det dannet et renholdsselskap, Det Danske Rengøringsselskab (DDRS), fra vaktselskapet.
ISS var i mange år notert på Københavns Fondsbørs men ble i 2004 solgt til det nordiske kapitalfond EQT og Goldman Sachs Capital Partners for 33 milliarder kroner og deretter avnotert.


== ISS Norge ==
ISS i Norge leverer tjenester til kundene fra ISS Facility Services AS og eller fra helt eller delvis eide selskap som ForvaltningsCompagniet, Hero Norge AS, ServeringsPartner AS, ISS Personalhuset.
Omsetningen er på 6,2 milliarder kroner, og antall hel- og deltidsansatte er ca. 14.000. 
ISS Facility Services ble stiftet 1952.ISS Facility Services tjenester er ISO-sertifisert etter følgende standarder:
- Systemer for kvalitetsstyring, NS-EN ISO 9001:2008
- Miljøstyringssystemer, NS-EN ISO 14001:2004
- Helse-, miljø-, og sikkerhetsledelse, BS-OHSAS 18001:2007 
Administrerende direktør for ISS Facility Services (ISS Norge) er Carl-Fredrik Bjor.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Integrated Service Solutions (ISS Group) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) ISS A/S (International Service System) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Offisielt nettsted i Norge
Albert Mangelsdorff

Albert Mangelsdorff (født 5. september 1928 i Frankfurt am Main, død 25. juli 2005 i Frankfurt) var en av de mest profilerte og innovative trombonistene i internasjonal moderne jazz. 
Albert Mangelsdorff var særlig kjent for sitt tostemte solospill og for å vært med på å starte The United Jazz And Rock Ensemble i 1975. Han døde av levkemi i en alder av 76 år.
Det amerikanske jazztidsskriftet Down Beat valgte ham flere ganger til «årets trombonist» og delte utviklingen av trombonespillet i æraene før og etter Mangelsdorff.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Albert Mangelsdorff på Internet Movie Database 
(fr) Albert Mangelsdorff på Allociné 
(en) Albert Mangelsdorff på AllMovie
Verdensrekorder i friidrett

Verdensrekorder i friidrett må ratifiseres gjennom en godkjenningsprosess i Det internasjonale friidrettsforbundet før den blir offisielt gjeldende verdensrekord. 
Denne artikkelen inneholder en liste over verdensrekordene i friidrett for menn og kvinner.
World Athletics (da IAAF) begynte å registrere verdensrekorder i 1912 og innendørsrekorder i 1987. I 2000 ble IAAFs regel 260.18a endret slik at verdensrekorder kan settes både på arenaer med og uten tak, det er altså ikke forskjell på verdensrekord og innendørsrekord. Regelen fikk ikke tilbakevirkende kraft, og har hovedsakelig hatt betydning for rekordene i stavsprang.


== Utendørs ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Innendørs ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Noter ==


== Se også ==
Olympiske rekorder i friidrett
Verdensmesterskapsrekorder i friidrett
Europarekorder i friidrett
Europamesterskapsrekorder i friidrett
Norske rekorder i friidrett


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
IAAF.org: Liste over verdensrekordene - menn
IAAF.org: Liste over verdensrekordene - kvinner
9 mm Glisenti

9 mm Glisenti er en italiensk patron for pistol.
Patronen ble approbert i 1910 av Italia for bruk i sin Luger-liknende Glisenti M1910 pistol, og senere brukt i Beretta 1923 pistolen. Italienerne spanderte ikke så mange lire på sin militære våpenproduksjon og laget heller ikke låsing på en del av sine håndvåpen. Patronen er bare en redusert utgave av 9 x 19 mm Luger og kan brukes i moderne våpen kamret for 9mm Luger.


== Se også ==
Liste over patrontyper


== Kilder ==
Imperial War Museum: Glisenti M1910 Besøkt 19. oktober 2018
9 × 21 mm IMI

9 × 21 mm IMI er en patron for pistol utviklet av den israelske IMI.
Patronen ble laget med hensyn til de land som ikke kan benytte seg sivilt av den vanlige 9 x 19 mm Luger patronen,
og brukes stort sett av italienske våpeneiere. Hylsen er 2 mm lengre enn 9 × 19 mm Luger, men patronen er totalt sett like lang fordi prosjektilet settes dypere. Derfor kan den kamres i vanlige 9 mm pistoler, ved å gjøre kammeret lenger, eller ved et pipeskift. Siden hylsevolumet blir det samme når kula settes dypere vil den ha samme ytelse som 9 × 19 mm.


== Se også ==
Liste over patrontyper
9mm
9 × 17 mm Browning

9 × 17 mm Browning (.380 ACP) er en patron for pistol som ble utviklet av John Moses Browning rundt 1908.Den var ment for mindre pistoler med masseretardert sluttstykke, og ble ganske populær i USA og approbert i enkelte europeiske land som Italia og Tyrkia. Den er en kortere, svakere utgave av 9 x 19 mm Luger. Vanlig ballistikk er 5,8 grams kule på 300 m/s mot 9 mm P’s 7,5 gram på 380 m/s. Siden de fleste 9 x 17 mm pistoler mangler låsing er rekylen omtrent det samme som en 9 mm Luger, og den gir dermed ingen fordeler i så måte.


== Andre navn ==
9mm Corto
9mm Kurtz
9mm Short
.380 ACP


== Se også ==
Liste over patrontyper


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) .380 ACP – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) .380 ACP – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
7,63 × 25 mm Mauser

7,63 × 25 mm Mauser er en flaskehalspatron for pistoler, brukt i flere tyske og østerriksk-ungarske pistoler under første- og andre verdenskrig.
Patronen er en videreutvikling av 7,65 × 25 mm Borchardt patronen ifra 1893. Den er først og fremst kjent for bruk i Mauser C96 Broomhandle fra 1896 og dens variasjoner. Ytelsen er omtrent som en miniatyr riflepatron. C96-produksjonen opphørte i 1936, men Sovjetunionen lagde en variant og kalte den 7,62 × 25 mm Tokarev, til bruk i TT-33 pistolen fra 1933. Typisk ballistikk er en 6 grams kule på 500 m/s.


== Se også ==
9 × 25 mm Mauser
Liste over patrontyper


== Referanser ==
Gausdøl’n

Gausdøl'n er en lokalavis for Gausdal i Innlandet. Den kommer vanligvis ut en gang i måneden.
Avisen i sin nåværende form ble grunnlagt i 1996, og videreførte navnet som også en tidligere lokalavis i Gausdal har hatt. Gausdøl'n er et rent privat foretak uten eiere fra næringsliv, kommune eller organisasjoner, men har et nært samarbeid med alle de nevnte partene.
Avisen sendes ut til alle husstander i kommunen, samt til abonnenter som er utenbygdsboende.
Redaktør er Olav Iverslien. 
Gausdøl'n har hatt nettavis siden 2005. 


== Eksterne lenker ==
Gausdøl'n
Jean Charles de Menezes

Jean Charles de Menezes (født 7. januar 1978, død 22. juli 2005) var en brasiliansk elektriker som bodde i Tulse Hill i det sørlige London. Menezes ble skutt og drept av britisk politi på Stockwell undergrunnsstasjon på Londons undergrunnsbane. Menezes hadde bodd i Storbritannia i tre år før han døde. Opprinnelig trodde man at han var en selvmordsbomber i ferd med å utføre en terroraksjon, terrorangrepet i London 21. juli 2005, men det viste seg senere at han var uskyldig.


== Etterforsking av drapet ==
8. juni 2006 ble etterforskingen avsluttet. Den viser at London-politiet begikk en rekke tabber og at bl.a kommunikasjonen sviktet totalt da de Menezes ble drept. Rapporten forteller at de Menezes ikke oppførte seg som noen selvmordsbomber da han gikk inn på t-banestasjonen. Han hadde heller ikke på seg en tykk jakke, og hoppet ikke over sperringene på stasjonen, slik det ble først sagt. Vitner forklarte at de Menezes satt seg inn i t-banevognen før han ble slept ut av en vakt. Etter dette skjøt politiet ham syv ganger i hodet og en gang i kroppen.
Hele ti politibetjenter har blitt etterforsket for sine respektive roller under den feilslåtte aksjonen, men det er nå klart at ingen stilles for retten eller mister jobben etter aksjonen. Familien til Jean Charles de Menezes truer derimot med sivile søksmål for å få stilt de skyldige for retten.


== Referanser ==
Rasestandard

Rasestandard er et teoretisk verktøy som definerer (beskriver) hvordan et dyr av en bestemt rase i teorien skal se ut, for eksempel hunder og katter. Rasestandarden gir et idealbilde av dyret, men ofte beskrives også uønskede, eksteriørmessige, anatomiske feil og mangler. I noen grad omfatter også en rasestandard dyrets psykologiske- og bruksmessige egenskaper, samt hjemland og opprinnelsesland. Hjemlandet er i så måte det land som har ansvaret for rasestandarden, men man må være klar over at en rasestandard allikevel kan variere fra land til land, ikke minst som følge av nasjonal praksis.


== Standardens hensikt ==
Hensikten med en rasestandard er å trygge (sikre) og forbedre en rase eller rasevarietetens genetiske framtid, gjennom å definere et bilde av hva som er ønsket og uønsket, slik at avl på disse egenskapene fremmes. Fra tid til annen kan rasestandarder bli oppdatert (justert).


== Standardens voktere ==
Rasestandardenes voktere er gjerne internasjonale og nasjonale registre, f.eks. ulike lands kennelklubber, rasedyrforbund eller avl- og oppdrettslag.
Såkalte eksteriørdommere (også kalt dommere) blir trent opp i å tyde og tolke rasestandardene, for derigjennom å kunne bedømme de dyr som stilles ut opp mot denne. En slik utdanning tar gjerne mange år å fullføre. Dommerens objektivitet og fagkunnskap (erfaring og kunnskap) er selvsagt svært viktig for resultatet, og derav rasens utvikling og framtid.


=== Problemstillinger ===
I mange tilfeller er en enkelt dommers oppfatning av et dyr også hele grunnlaget for resultatet av bedømmingen. Dersom dommeren objektivitet og faglige kunnskap ikke er god nok, kan man få uønskede varige endringer i en rase på sikt. Slikt skjer dessverre også alt for ofte, og kommer særlig til uttrykk innenfor bedømming av kjæledyr.I de senere år har man alt ofte sett at dommere framelsker ekstremiteter, f.eks. i bedømming av ulike hunderaser. Rynkete hunder blir stadig mer rynket, små hunder blir mindre og større hunder blir større. Noen hunder har sågar blitt så ekstreme i sin anatomi at de har fått problemer med å puste og å føde sitt eget avkom.
Et problem med bedømminger innenfor kjæledyrorganisasjonene er at dommeren i mange tilfeller selv er både oppdretter og utstiller i samme land. Selv om dommeren ikke kan bedømme egne dyr, kan man tenke seg at objektiviteten overfor konkurrerende oppdrettere kan slå negativt ut. Et resultat av denne muligheten kan komme til uttrykk gjennom at noen mennesker ikke ønsker å stille ut sine dyr overfor bestemte dommere, selv om det ikke finnes et dokumenterbart grunnlag for å hevde at dommeren ikke er ærlig og objektiv.


== Se også ==
Avl


== Eksterne lenker ==
Om rasestandarder for hunder (NKK)
Konstitusjonelt monarki

Konstitusjonelt monarki (eller parlamentarisk monarki eller begrenset monarki) er en styreform etablert under et konstitusjonelt system som har en nedarvet eller valgt monark som statsoverhode. Moderne konstitusjonelle monarkier har vanligvis innført et tredelt maktsystem, der monarken er leder for den utøvende grenen. Hvor en monark har absolutt makt, er systemet kjent som et absolutt monarki.
Et konstitusjonelt monarki er nesten alltid kombinert med representativt demokrati og representerer teoriene om herredømme som plasserer herredømmet i hendene på befolkningen og  de som ser tradisjonens rolle i styreteori. Selv om kongen eller dronningen kan bli regnet som statsoverhode, er det statsministeren, hvis makt kommer direkte eller indirekte fra valg, som faktisk styrer landet. Med dette kan statsministeren tilsidesette monarkens vilje.
Selv om dagens konstitusjonelle monarkier stort sett er representative demokratier, har ikke dette alltid vært tilfellet i historien. Det har vært monarkier som har fungert med grunnlover som var fascistiske (eller kvasi-fascistiske), som tilfellet var i Japan og Italia, eller der hvor styret blir utført av et militært diktatur, som tilfellet gjentatte ganger har vært i Thailand.
I noen konstitusjonelle monarkier arves tronen, mens andre, som Malaysia, er valgmonarkier.


== Dagens konstitusjonelle monarkier ==


== Referanser ==
Abadan-krisen

Abadan-krisen pågikk fra 1951 til 1954, etter at Iran nasjonaliserte Anglo-Iranian Oil Company, og utviste vestlige selskaper fra oljeraffineriene i byen Abadan. Storbritannia var nær krig med Iran, som forble en alliert med USA som håpet at Iran ville fortsette som en bufferstat mot kommunismen. President Eisenhower, som ble USAs president i 1953, forandret denne statusen. USA hadde fram til da støttet Irans nasjonalisering, og arbeidet for en fredlig løsning mellom Storbritannia og Iran, og vært motstander av sanksjoner mot Iran.Resultatet av krisen var at den iranske statsministeren Muhammed Mossadegh ble kastet fra makten. Under kuppet, med kodenavnet Operasjon Ajax (TPAJAX), plasserte CIA og MI6 Muhammed Reza Pahlavi ved makten i landet. I august 1954 ble oljeselskapet satt under et konsortium som ble foreslått delt på følgende måte: Anglo Iranian Oil Company (AIOC) (senere British Petroleum) skulle ha en 40 % andel, Shell skulle ha 14 % og CFP, et fransk selskap, skulle ha 6 %, mens de fem store amerikanske selskapene Standard Oil (NJ), Socony, Socal, Texas og Gulf skulle få 8 % hver. Men amerikanske uavhengige oljeselskaper hadde vært interessert i å starte operasjoner i Iran i lengre tid og hadde såvidt startet mens krisen fortsatte. Da det ble kjent at uavhengige selskaper ble ekskludert fra konsortiumet, uttrykte disse selskapene sitt sinne. I respons til disse klagene, overtalte Hoover de store selskapene å avgi 5 % (eller 1 % hver) av deres andel i konsortiumet til de uavhengige amerikanske selskapene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Mark J. Gasiorowski and Malcolm Byrne; Mohammad Mosaddeq and the 1953 Coup in Iran Syracuse University Press, 2004
Stephen Kinzer; All the Shah's Men : An American Coup and the Roots of Middle East Terror John Wiley and Sons, 2003