jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Erlend Smalås

Erlend Smalås (født i 10. august 1977 i Trondheim) er en norsk musiker (bass og tuba) og skuespiller kjent i Trondheims musikkmiljø. 
Siden  2002 har han vært fast medlem av countryrockbandet Bigton Gulch Town Orchestra, hvor han har i tillegg til å traktere el-bass, kontrabass og tuba har bidratt som vokalist og trekkspiller.
I popjazz-duoen «Useless Beauty» spilte han med Are Lothe Kolbeinsen (1998).  I «Trønderhøns» spiller han med Ola Kvernberg fiolin, Siri Gjære vokal og Andreas Aase gitar.  Smalås har samarbeidet med Kirsti Huke vokal, og spiller i Lisa Dillans «Lisa & the Marias».  På Trøndelag Teater er han komponist og musiker; for teatergruppa Sjøkua har han komponert musikk (Tur-retur ragnarok, 2006).
Han er også i roller ved Det Norske Teater (Verdas mest forelska par, 2005).  
Han spiller med Rasmus og Verdens Beste Band som fikk Spellemannprisen for 2007.
Våren 2008 er Erlend Smalås aktuell i Populærmusikk fra Vittula ved Christiania Teater.


== Diskografi ==
SinglerTalking In Your Sleep (2016), med Arne Johansen


=== Rasmus og Verdens Beste Band ===
AlbumKyssing e hæsli… (2007)
Puppan te pappa (2010)
Gul snø (2012)
Verdens beste musikal (2014)
Banjo på badet (2017)Singler/EP-erUnder et tre (2012)
Kosinus på sjekker'n (2013)


=== The Hærmætti Tysland Band ===
AlbumØrli mornings (2006)
Radio Tyslandsvika (2011)SinglerØl over heile mæ (2006)


=== Bigton Gulch Town Orchestra ===
AlbumRegret Every Kiss (2004)


=== Børeks Firo ===
EP-erTrondskapens hotell (2013)Deltar påThe 3rd and the Mortal: Memoirs (2002)
Trøndelag Teater: Norge Midt-Norge "Norge 1905" – Fra Trøndelag Teaters revy (2005)
Dadafon: Lost Love Chords (2005)
Are & Odin: Haiglaigts:Farvel og på Gjensyn (2005)
Siv-Anita Strickert: Kom sol (2008)
Anne-Lise Berntsen & Trygve Brøske Ensemble: Ohne Sentimentalität – Songs by Hanns Eisler and Bertolt Brecht (2008)
Prince-hyllest: Shockadelica – 50th Anniversary Tribute to the Artist Known as Prince (2008)
Rosenborg: Rosenborg Undergrunn (2009)
Anne-Lise Berntsen & Eisler Ensemble: Death (2010)
Ingvild Olsen Olaussen: Vi kan! – Skapende arbeid i barnehagen (2011)
Chronicles: De la Buvette (2012)
Marte Hallem: Fimbulnatta (2012)
Gode Ord Dør Sist: Kroa (2012)
Tore André Helgemo: På kne (2012)
Anders Jektvik: Aill kjeinne aill (2013)
Das Kriegsensemble: Die Verloren Gegangenen Aufnahmen Zwischen 1929–1933 (2013)
Øyvind Smidt: Felefunk (2014)
Sorgenfri: The Last Waltz (2015)
Ann-Helen Moen, Odd Johan Overøye og fl.. : I forsommarens fang (2016)
Per Solem: Album (2016)
Rasmus Rohde & Ida Jenshus: Har du glemt (2018)
Rasmus Rohde: Rasmus Rohde (2018)
Agur

Agur står som forfatter av det 30. kapittelet av Ordspråksboken. Han er ifølge Bibelen sønn av Jake fra Massa. Noen mener at han kan være den samme som kong Salomo, men det han skrev synes å skille seg fra det Salomo skrev stilmessig sett.


== Referanser ==
Kanebogen skole

Kanebogen skole er en barneskole i bydelen Kanebogen i Harstad. Per 2022 har skolen rundt 330 elever fra 1. til 7. klassetrinn og omkring 50 ansatte. Rektor (per 2022) er Christian Møller Olsen. Inntil skolegården, på nordsiden, ligger Kanebogen Stadion, som ble åpnet i 1979.
I skolebygningens nordlige del finner man også Edderkoppen Ungdomssenter, som i tillegg brukes som skolefritidsordning, og lokalene til det som tidligere var Kanebogen svømmehall.
Den nåværende skolebygningen ble oppført i 1963, og et tilbygg ble oppført i 1975. Den første skolen i Kanebogen ble oppført i 1893.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Massif Central

Massif Central (fransk: Massif Central, oksitansk: Massís Central / Massís Centrau; «Sentralmassivet») er en fjellregion i det sentrale Syd-Frankrike. Regionen ligger vest for elven Rhône og består av fjell, platåer og utdødde vulkaner, blant annet områdets to høyeste fjell, Puy de Sancy på 1 885 meter, og det 1 856 meter høye Plomb du Cantal. Området er et eldorado for sykkel- og fot-turer. 
Massif Central er forholdsvis tynt befolket og omfatter blant annet store skogsområder. Det vulkanske jordsmonnet gjør det mulig for tobakk, mais og vinranker å trives her. Hovedbeskjeftelsen til befolkningen i området er gårdsdrift med disse vekstene, og med sau, storfe og meieriproduksjon, som Saint-Nectaire  og Auvergnat-oster.Fornøyelsesparken Vulcania nær Clermont-Ferrand lar besøkende oppdage denne naturarven og introduserer dem til vulkanologi. Det er mye å oppleve i området som katedralen i Rodez og torget Place de Jaude i Clermont-Ferrand. 
I området finner man også den 565 meter lange jernbanebroen Garabitviadukten som ble bygget av Gustave Eiffel og innviet i 1885. 


== Administrasjon ==
Massif Central består generelt av følgende départementer: Allier, Ardèche, Aveyron, Cantal, Corrèze, Creuse, Haute-Loire, Haute-Vienne, Loire, Lot, Lozère, og Puy-de-Dôme.
De største byene i området er Saint-Étienne og Clermont-Ferrand.

Av andre byer og områder som kan nevnes er Rodez, Vichy, Saint-Nectaire og Mont-Dore.
		
		
		
		
		
		


== Fjell i Massif Central ==
Puy de Sancy (1886 m)
Plomb du Cantal (1855 m)
Puy Mary (1787 m)
Mont Lozère (1702 m)
Mont Aigoual (1567 m), ved Le Vigan
Puy de Dôme (1464 m)


== Platåer ==
Larzac
Plateau de Millevaches


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Massif Central – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Massif central – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Herbert Wehner

Herbert Richard Wehner (født 11. juli 1906 i Dresden i Tyskland, død 19. januar 1990 i Bonn) var en tysk politiker. Han var fra 1966 til 1969 føderal minister for alltyske anliggender, og deretter fra 1969 til 1983 formann for SPD-fraksjonen i Forbundsdagen.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Herbert Wehner var sønn av skomakeren Robert Richard Wehner (1881–1937) og hans hustru, skreddersken Alma Antonie Wehner, født Diener (1881–1945). Faren var soldat under første verdenskrig og ble deretter med i en løsere sammenslutning av sosialdemokratiske, sosialistiske og kommunistiske soldater. Faren ble siden en fagforeningsmann som også var aktiv i SPD.
Herbert Wehner ble selv mer radikalt venstreorientert.


=== Politisk karriere ===
Han meldte seg inn i KPD (kommunistpartiet) i 1927 og ble valgt til parlamentet i Sachsen i 1930. Etter Adolf Hitlers maktovertagelse i 1933 deltok Wehner i den kommunistiske motstandsbevegelsen. I 1935 reiste han til Moskva i eksil. Under tiden i Moskva 1935-1941 ble han medlem av partiets sentralkomité.
Etter å ha reist til Sverige 1941 for partiet, ble han i 1942 anholdt og arrestert der. Hans oppdrag i Sverige hadde vært for å bygge opp motstandsbevegelsen i Tyskland. Han ble satt i fengsel etter å ha blitt dømt til ett års straffarbeid ved Stockholms Rådhusrätt for ulovlig etterretningsvirksomhet. Wehner satt blant annet i Falun, Vänersborg og på Långholmen. Han ble under denne tiden ekskludert fra kommunistpartiet. 
Han ble løslatt fra fengselet og tok så arbeide i Borås som tekstilarbeider. Wehner kom gjennom hele livet til å beholde kontakten til Sverige, blant annet gjennom sitt sommerhus på Öland.
Da han i 1946 vendte tilbake til Tyskland, til Hamburg, ble han medlem av SPD.  Han kom etterhvert til å høre til partitoppen. Han stod partilederen Kurt Schumacher nær. 
Han ble medlem av Forbundsdagen i 1949 og forble medlem til han trakk seg fra aktiv politikk i 1983. Han hadde en viktig rolle i forbindelse med Godesberg-programmet, hvor partiet avviste den marxistiske ideologi. 
I 1966 ble han minister for indretyske forhold, en stilling som gjaldt forholdene rundt Tysklands daværende status som delt land, i Kurt Kiesingers CDU-SPD-regjering. Da SPD påtok seg regjeringsansvaret under ledelse av Willy Brandt, ble Wehner formann for SPDs gruppe i Forbundsdagen.
Under sin tid i Forbundsdagen ble han kjent for sin meget direkte stil; ofte kom han med personlige og fornærmende angrep på sine politiske motstandere. Han nådde å få nesten 80 irettesettelser av parlamentets formann. 
Han døde i 1990 etter lengre tids sykdom.
Han regnes av Arbeitsgemeinschaft Orte der Demokratiegeschichte å være blant de 100 viktigste personer som i løpet av de siste 200 år, har bidratt til dannelsen av demokratiet i Tyskland.


== Referanser ==
Pachirisu

Pachirisu kommer av «pachiri», som betyr «lyst, klart», og «risu», som betyr ekorn.


== Utseende ==
Pachirisu ser ut som et hvitt ekorn. De har en blå stripe som starter ved pannen og går hele veien til haletuppen. Kinnene kan minne litt om Pikachu bortsett fra at de er gule og ikke røde.
Pachirisu har tre pigger på halene, og armene og bena deres er ganske korte. De kan fortsatt løpe utrolig fort.


== I spillene ==
Pachirisu i spillene kan lære angrepene Thunderbolt, Spark, Swift, Growl, Charm, og Sweet Kiss.
Pachirisu er #055 på Shinou Pokédex. Derfor, siden Buoysel er #056,


== Dawns Pachirisu ==
Dawns Pachirisu var Dawns tredje Pokémon. Hun fanget den i episoden Twice Smitten, Once Shy.
Den elsker å ha det moro med Dawn og henne pokémon og har en utrolig hyperpersonlighet.
Den kan noen ganger gi Dawn en «dårlig hårdag» ved å bruke Discharge.
Dawn følte at hun hadde gjort en dårlig jobb som Pachirisus trener siden hun ikke klarte å få den til å oppføre seg og gjøre som hun sa. På grunn av dette slapp hun den fri, men Brock og Ash klarte å overtalle henne til ikke å gi opp Pachirisu. Det de fant var team rocket som ville bruke den til konkurranser. Begge parter prøvde å lokke den til seg, men den var fortsatt glad i Dawn og valgte å følge henne videre.


== Eksterne lenker ==
Pachirisu på Pokémon Wiki
Stasiland

Stasiland er en bok av den australske forfatteren, filmskaperen og advokaten Anna Funder om mennesker som gjorde motstand mot kommunistregimet i DDR og mennesker som arbeidet for den totalitære statens overvåkningstjeneste Stasi.  Det er en bevegende undersøkelse av ekstraordinær menneskelig samvittighet og ekstraordinært mot i møtet med totalitarismen.
Funder har blitt rost for med stor kraft å bruke litterære teknikker for å skrive sakprosa, og boken har blitt beskrevet som a dark, stylish narrative (The Age Book of the Year Awards) og a masterpiece of investigative reporting (Sunday Times). I juni 2004 fikk boken Samuel Johnson Prize, en av de viktigste priser for sakprosalitteratur i verden. The National Theatre i London bearbeider nå boken for teater.
Boken har blitt oversatt til flere språk, blant annet norsk.


== Anna Funder og Gesellschaft für Bürgerrechte und Menschenwürde ==
Foreningen «Gesellschaft für Bürgerrechte und Menschenwürde» (GBM), en organisasjon bestående for det meste av tidligere Stasi-offiserer og tidligere NVA-offiserer som jobber for rehabilitering av sitt rykte, anmeldte Anna Funder i 2004 for å ha kommet med falske anklager mot foreningen. Dette gjaldt partier i Stasiland der hun slo fast at GBM sjikanerte og forfulgte mennesker som fortalte om sin fortid som offer for Stasis forfølgelser i DDR-tiden. GBM fikk medhold av retten. Utleveringen av boken måtte stanses. Den neste utgaven kom med endringer.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Stasiland, London: Granta 2003, ISBN 1-86207-580-8
Norsk oversettelse: Stasiland, Oslo: Cappelen 2005, ISBN 82-02-24151-0
Adlerhorst

Adlerhorst (Ørneredet) var et av Adolf Hitlers førerhovedkvarter under andre verdenskrig, og han ledet Ardenneroffensiven herfra. Det lå ca. 10 km vest for Bad Nauheim.


== Anlegget ==
To av anleggets deler var bygget rundt slottene Ziegenberg og Kransberg, og det tredje anlagt i dalen Wiesental én kilometer nordvest for Ziegenberg. Det var på det siste området Hitler oppholdt seg.
Slottene hadde tidligere vært i privat eie, men i september 1939 ble Ziegenberg konfiskert og 1. oktober samme år ble Kransberg ekspropriert. Arbeidet på de tre byggestedene varte fra september 1939 til august 1940. Byggestaben til Albert Speer var ansvarlig ombyggingen av slottene, mens Organisation Todt sto for byggingen av bunkere og infrastruktur. Det ble innredet egne rom for Hitler i Ziegenberg, og slottet ble forbundet med et omfattende bunkeranlegg både over og under jorden. Kransberg var ment som et hovedkvarter for Heinrich Himmler. I Wiesental ble det bygget syv bunkere. På takene ble det plassert arbeidsbygninger kamuflert som fritidsboliger.
Det hadde vært meningen at Hitler skulle lede invasjonen av Frankrike i 1940 fra Ziegenberg, men anleggsarbeidet ble ikke ferdig i tide. Dessuten mente Hitler at det var upassende å lede sine soldater fra et luksuriøst slott. Han regnet med at tyskerne etter krigen ville valfarte til «seiershovedkvarteret», og det måtte derfor ha et spartansk preg.
Hitler forlot Berlin med privattoget sitt 10. desember 1944 og ankom Ziegenberg tidlig dagen etter for å lede Ardenneroffensiven derfra. Han feiret julaften i Ziegenberg. Generaloberst Heinz Guderian som var til stede kalte det «den mest dødstriste julekveld i høyst ukristelige omgivelser». Etter at offensiven hadde brutt sammen dro Hitler 15. januar 1945 tilbake til Berlin, der han forble frem til selvmordet.
19. mars ble Ziegenberg bombet av amerikanerne og slottet satt i brann. 27. mars satte tyskerne fyr på anlegget i Wiesental. 31. mars ble Adlerhorst inntatt av amerikanske styrker. I 1946 ble restene av bunkerne i Wiesental sprengt. Kransberg var blitt spart, og de allierte brukte slottet til å forhøre flere prominente naziledere, blant annet Albert Speer og Hjalmar Schacht, før de ble sendt til Nürnberg.


== Hitlers opphold i Adlerhorst ==
Denne tabellen er basert på dagboksnotater til offiserer i Hitlers stab.


== Litteratur ==
Franz W. Seidler og Dieter Zeigert: Die Führerhauptquartiere – Anlagen und Planungen im Zweiten Weltkrieg ISBN 3-7766-2154-0
Whopper

Whopper var et norsk rockeband med røtter fra Ålesund og Bergen. Bandet ble stiftet av Anders Bortne i 1996 og var aktive til rundt 2003.Bandet debuterte med EP-en A Girl Who Loved a Boy i 1997 og fulgte opp med debutalbumet Let's Make Sounds i 1999. For sitt andre album, Takes & Mistakes, ble de nominert til Spellemannprisen 2001 i klassen rock.


== Diskografi ==
A Girl Who Loved a Boy (1997) EP
Let's Make Sounds (1999)
Takes & Mistakes (2001)
W (2002) EP
No Music Here (2003)


== Medlemmer ==
Anders Bortne: vokal, gitar
Bernt Thomas Bortne: trommer, kor
Øyvind Michaelsen: gitar
Anders Hole: bass


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Whopper på Discogs 
(en) Whopper på MusicBrainz
Asbjørn Kloster

Asbjørn Olsen Kloster (født 21. desember 1823 i Bokn, død 18. januar 1876 i Stavanger) var en norsk kvekerpredikant, -lærer, og avholdsagitator.
Han vokste opp i enkle kår på gården Boknaberg i Bokn kommune og fra åtte års alder hos familien på Rennesøy. Etter konfirmasjonen flyttet han etter familien til Stavanger, og arbeidet som handelsbetjent, først hos faren og siden andre steder. I 1845 kom han i kontakt med kvekere i Stavanger, og hadde et åndelig gjennombrudd som han selv tidfester til 15. juni 1845. I 1846 ble han rekruttert av tre engelske kvekere som besøkte byen, til ett års studier i England, først på en landbruksskole og siden på en kvekerskole nær Carlisle. 
I de følgende tretten år ledet Kloster deretter kvekerskolen i Stavanger. Skolen fikk etter hvert god søkning, og Kloster utarbeidet selv deler av undervisningsmateriellet. 
Den første norske avholdsforening ble stiftet i Stavanger 29. desember 1859 på Klosters initiativ. Året etter begynte Kloster å utgi avholdsbladet som senere fikk navnet Menneskevennen. Etter seksten års virksomhet med dannelse av avholdsforeninger flere steder i landet, ble Det norske Totalavholdsselskap stiftet i Kristiansand i 1875. 
Klosters virksomhet representerer flere karakteristiske trekk ved 1800-tallet i Norge. Hans beskjedne formelle utdannelse var karakteristisk for hans generasjon, men var samtidig ikke til hinder for at han fikk spille en avgjørende rolle i framveksten av en av de frivillige folkebevegelsene som var en del av tidens demokratiske uttrykk og folkelige mobilisering. 
En statue utført av Valentin Kielland ble reist i Stavanger i 1912. Kloster er også avbildet på et norsk frimerke fra 1959 og har en gate på Storhaug oppkalt etter seg.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Fuglum, Per. «Asbjørn Kloster». I: Norsk biografisk leksikon. 2002
Fuglum, Per. Asbjørn Kloster, pedagog, forkynner og avholdspioner. Lunde, 2004
Nag, Martin. Nytt lys over Asbjørn Kloster og hans nærmiljø i Stavanger, Ryfylke og Christiania. Kvekerforlaget, 1986
Nag, Martin. Asbjørn Kloster – folkebevegelser og alkohol Rusmiddeldirektoratet, 1989
Slapgard, Bjarne. Asbjørn Kloster og kongstanken hans. Rune forlag, 1959. hefte
Store norske leksikon. [1]
Lindanger, Birger. «Bokn – gard og ætt». 2001. Bind 1, s.358.
Nabbetorp Mekaniske Verksted

Nabbetorp Mekaniske Verksted ble opprettet i 1896 og ligger i bydelen Nabbetorp i Fredrikstad kommune, like nord for Fredrikstadbroen på østsiden av Glomma. 
I begynnelsen leverte verkstedet maskiner hovedsakelig til teglverk og sagbruk. Fra 1906 av var Nabbetorp Mek. Verksted en av få Fredrikstad-bedrifter som brukte elektrisitet som kraftkilde, de fleste andre brukte da dampdrift. I 1909 begynte Nabbetorp mek. verksted å fabrikkere motorer og rundt samme tid ble bedriften leverandør av hovedsakelig motorer og annet teknisk utstyr til Fredrikstad Mekaniske Verksted. Nabbetorp Mekaniske Verksted fungerte sågar som en underleverandør. Verkstedet utviklet også sin egen motor som ble brukt ombord i flere russiske skip.
Driften av verkstedet ble nedlagt 7. august 1978.


== Referaner ==
Garonne

Garonne (katalansk og oksitansk: Garona/Garunɵ) er en elv i Sydvest-Frankrike og Nord-Spania med en lengde på 575 kilometer. Elven har sin kilde i Val d'Aran i de spanske Pyreneene, og flyter via Toulouse mot Bordeaux. Rett etter Bordeaux møter Garonne elven Dordogne i byen Ambès, og disse to elvene danner så estuaret Gironde, som etter bortimot 97 kilometer munner ut i Biscayabukta i Atlanterhavet. I sitt løp forenes Garonne med tre andre store elver, Ariège, Tarn og Lot. Andre viktige sideelver er Save og Gers.
Garonne er en av få elver i verden som har tidevannsbølger. Surfere og andre vannsportsutøvere kan ri på tidevannsbølgen fra Atlanterhavet og inn forbi landsbyen Cambes, som ligger rundt 112 km fra kysten.


== Ferdsel ==

Garonne spiller en viktig rolle i innlandstransport med skip. Via elven kan større havgående skip nå helt til havnen i Bordeaux, til Pont de Pierre (steinbroen). Elven er også en del av Canal des Deux Mers, kanalen som forbinder Middelhavet med Atlanterhavet. Denne kanalen er en kortere og sikrere vei for godstransport fra jordbruksområdene i Syd-Frankrike til Atlanterhavet. Elvebåter kan seile oppstrøms til Castets-en-Dorthe, hvor elven møter Garonnekanalen (Canal Latéral à la Garonne). På kanalen kan båtene gå gjennom 53 sluser til byen Toulouse, der den møter Canal du Midi. Disse to kanalene danner sammen Canal des Deux Mers.
Garonnekanalen utgjorde et av de største infrastrukturprosjektene i Europa i forrige århundre, da den ble tilrettelagt for standard lekterstørrelse på 38 × 5 meter. Den franske ministeren Freycinet beordret at alle kanaler med viktig langtransport skulle tilpasses disse standarddimensjonene. Alle de tidligere 30 meter lange slusene ble forlenget for å følge standarden. Den andre halvdelen av Canal des Deux Mers, Canal du Midi, slapp delvis unna omleggingen, siden kommersiell transport på kanalene var sterkt redusert da byggearbeidene nådde områdene hvor de fleste slusene ligger. Omleggingsarbeidet ble stoppet, noe som førte til at de rundt 300 år gamle strukturene i Canal du Midi ble bevart, og kanalen kom i 1996 på UNESCOs liste over verdensarvsteder.


== Byer langs elven ==
Val d'Aran (Spania): Vielha
Haute-Garonne: Saint-Gaudens, Muret, Toulouse
Tarn-et-Garonne: Castelsarrasin
Lot-et-Garonne: Agen, Marmande
Gironde: Langon, Bordeaux, Blaye, Le Verdon-sur-Mer
Charente-Maritime: Royan


== Største sideelver ==
Regnet fra munningen ved Bordeaux til utspringet i Pyreneene:

Dordogne
Isle
Dronne
Vézère
Corrèze
Cère
Dropt
Lot
Truyère
Baïse
Gers
Arrats
Tarn
Aveyron
Viaur
Agout
Gimone
Save
Ariège
Hers-Vif
Salat
Neste


== Kilder ==
(no) Garonne i Store norske leksikon


== Eksterne lenker ==
(en) Garonne – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Peter Brandt

Peter Brandt (født 1948 i Berlin) er en tysk historiker og professor i nyere historie. Han tok doktorgraden med et arbeid om gjenoppbyggelsen av arbeiderbevegelsen etter annen verdenskrig og habiliterte seg med en avhandling om studentbevegelser og tidlig nasjonalisme omkring 1800. Brandt forsker særlig på «det tyske spørsmål» i det 19. og 20. århundre og på sammenlignende europeisk forfatningshistorie. Han er sønn av tidligere kansler Willy Brandt og hans norskfødte kone Rut Brandt.


== Verker (utvalg) ==
Peter Brandt/Dieter Groh, "Vaterlandslose Gesellen". Sozialdemokratie und Nation 1860 – 1990, München 1992.
Peter Brandt, War das Deutsche Kaiserreich reformierbar? Parteien, politisches System und Gesellschaftsordnung vor 1914, in: Karsten Rudolph/Christl Wickert (Hg.), Geschichte als Möglichkeit.
Festschrift für Helga Grebing, Essen 1995, S. 190-210.
Peter Brandt, An der Schwelle zur Moderne. Deutschland um 1800, Bonn 1999 (Friedrich-Ebert-Stiftung, Reihe Gesprächskreis Geschichte 31).
Peter Brandt, Youth Movements as National Protest Cultures in Germany, in: Hartmut Lehmann/Hermann Wellenreuther (Hg.), German and American Nationalism. A Comparative Perspective, Oxford/Ney York 1999, S. 371-428.
Peter Brandt, Art. "Volk", in: Historisches Wörterbuch der Philosophie, Bd. 11, Basel 2001, Sp. 1079-1090.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Willy Brandt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Peter Brandt på Internet Movie Database 
(sv) Peter Brandt i Svensk Filmdatabas 
(en) Peter Brandt hos The Movie Database 
(de) Verk av og om Peter Brandt i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Lars Brandt

Lars Brandt (født 1951 i Berlin) er en tysk forfatter, filmskaper og kunstner. Han er sønn av tidligere forbundskansler Willy Brandt og hans norskfødte kone Rut Brandt. Hans litterære verk Andenken, om sitt forhold til faren, ble svært positivt vurdert av kritikere, og solgte i store opplag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Brandt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lars Brandt på Internet Movie Database 
(sv) Lars Brandt i Svensk Filmdatabas 
(fr) Lars Brandt på Allociné 
(en) Lars Brandt hos The Movie Database
Dagligspråk

Dagligspråk eller allmennspråk er en betegnelse for hvordan vi uttrykker oss språklig i alminnelige ord og vendinger, ofte uten sikte på å være spesielt presise. Dagligspråk er i denne forstand en motsetning til fagspråk der ord og uttrykk kan ha mer presis og avgrenset betydning. Det kan være glidende overganger mellom dagligspråk og fagspråk, og ord fra fagspråk kan gå over til å bli ord i dagligspråket. 
I dagligspråket kan ord ha mange betydninger og de kan ha vage og omtrentlige betydninger. Det kan medføre misforståelser i en meningsutveksling når det ikke er rimelig klart hvilken betydning én part sikter til med sin språkbruk. En del av meningsutvekslingen kan derfor gå ut på å klarlegge hvordan deltakerne bruker språket. Det kan vise seg at uenigheten bare gjelder språkbruk og ikke de underliggende meningene, altså en form for skinnuenighet.
Fagområder og vitenskapsområder bruker både ord fra dagligspråket med spesiell betydning, og spesielle ord som ikke – eller sjelden – brukes i dagligspråket.