Underhuset (Storbritannia)

Underhuset, eller House of Commons, er et av de to kamrene i Det britiske parlamentet. Som dens motsats, Overhuset, eller House of Lords, holder det sine møter i Palace of Westminster. Palasset kalles derfor også for Houses of Parliament, eller uformelt bare «Parlamentet» eller «Westminster».Parlamentet ble dannet på grunnlag av Magna Carta, eller «Frihetsbrevet», av 1215, der de ulike samfunnsgruppene ble samlet for å gi sin godkjennelse til nye skatter. Magna Carta var det første dokumentet som skrev ned prinsippet om at kongen og hans regjering ikke var hevet over loven. Den søkte å hindre kongen i å utnytte sin makt, og satte grenser for kongelig autoritet ved å etablere loven som en makt i seg selv. Selve ordet «parlement» kom i bruk på 1300-tallet, og betyr «konsultasjon; formell konferanse, forsamling», avledet fra gammelfransk parlement (1100-tallet), opprinnelig «en tale, tale», fra parler, «å snakke»; skrivemåten ble endret en gang rundt 1400 for å samsvare med middelalderens latinske parlamentum, nåværende engelsk parliament. På norsk har ordet et lignende opphav i betydningen «folkevalgt, lovgivende forsamling».Ut over på 1300-tallet begynte utsendingene fra lokalsamfunnene å møtes for seg, uten adel og geistlighet. Dette ga opphav til de to avdelingene, Underhuset og Overhuset (adelens hus). I 1707 ble det formelt endret til Overhuset til Storbritannia etter den politiske unionen med Skottland. Den antok tittelen Overhuset til Storbritannia og Irland etter den politiske unionen med Irland på begynnelsen av 1800-tallet. Fra 1800 var «United Kingdom» (Forente kongeriker), forkortet til UK, som ble referert til Det forente kongerike Storbritannia og Irland, og ble i 1922 til Det forente kongeriket Storbritannia og Nord-Irland etter den irske fristatens uavhengighet. Følgelig antok Underhuset sin nåværende tittel.
Valg til underhuset foregår ved flertallsvalg i enmannskretser i én valgomgang. Storbritannia er delt i 650 valgkretser som hver sender en representant til underhuset. Siden 1969 har alle britiske statsborgere over 18 år hatt stemmerett. Statsministeren har en ubegrenset oppløsningsrett ved at han/hun via monarken kan oppløse underhuset og skrive ut nyvalg når som helst, men det kan aldri gå lengre tid enn rundt 5 år mellom hver gang et valg holdes.
Under parlamentslovene 1911 og 1949 ble Overhusets makt til å avvise lovgivning redusert til å være en forsinkende makt. Overhuset kan utsette en lovgivning, men kan ikke lenger forhindre den. Regjeringen er alene ansvarlig overfor Underhuset, og statsministeren forblir i vervet så lenge de beholder tilliten til et flertall av Underhuset.


== Underhusets ordstyrere fra 1707 ==

1707 – 18011707–1708 – John Smith
1708–1710 – Richard Onslow, 1. baron Onslow
1710–1713 – William Bromley
1714–1715 – Thomas Hanmer, 4. baronett
1715–1727 – Spencer Compton, 1. jarl Wilmington
1728–1761 – Arthur Onslow
1761–1770 – John Cust
1770–1780 – Fletcher Norton, 1. baron Grantley
1780–1789 – Charles Wolfran Cornwall
1789–1789 – William Wyndham Grenville
1789–1801 – Henry Addington, 1. vicomte Sidmouth (Tory)1801 – 19051801–1802 – John Freeman-Mitford, 1. baron Redesdale (Tory)
1802–1817 – Charles Abbot, 1. baron Colchester (Tory)
1817–1835 – Charles Manners-Sutton, 1. vicomte Canterbury (Tory)
1835–1839 – James Abercromby, 1. baron Dunfermline (Whig)
1839–1857 – Charles Shaw-Lefevre, 1. vicomte Eversley (Whig)
1857–1872 – Evelyn Denison, 1. vicomte Ossington (Liberal)
1872–1884 – Henry Brand, 1. vicomte Hampden (Liberal)
1884–1895 – Arthur Peel, 1. vicomte Peel (Liberal)
1895–1905 – William Court Gully (Liberal)1905 – 20001905–1921 – James Lowther (Konservativ)
1921–1928 – John Henry Whitley (Koalisjon Liberal)
1928–1943 – Edward FitzRoy (Konservativ)
1943–1951 – Douglas Clifton Brown (Konservativ)
1951–1959 – William Morrison (Konservativ)
1959–1965 – Harry Hylton-Foster (Konservativ)
1965–1971 – Horace King, bron Maybray-King (Labour)
1971–1976 – John Selwyn Brooke Lloyd (Konservativ)
1976–1983 – George Thomas (Labour)
1983–1992 – Bernard Weatherill (Konservativ)
1992–2000 – Betty Boothroyd (Labour)2000 –2000–2009 – Michael Martin (Labour)
2009–2019 John Bercow (Konservativ)
2019– Lindsay Hoyle (Labour)


== Referanser ==


== Litteratur ==
May, Erskine (1896): Constitutional History of England since the Accession of George the Third, 11. utg. London: Longmans, Green and Co.
Mackenzie, K.R. (1950): The English Parliament,  Pelican Books.
Pollard, Albert F. (1926): The Evolution of Parliament, 2. utg. London: Longmans, Green and Co.
Porritt, Edward, & Porritt, Annie G. (1903): The Unreformed House of Commons: Parliamentary Representation before 1832. Cambridge: Cambridge University Press.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) House of Commons of the United Kingdom – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) House of Commons of the United Kingdom – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
«Hansard», Storbritannias offisielle referater fra debatter i Underhuset
Storbritannias offisielle bokføring av stemmegivning i Underhuset Arkivert 28. mars 2019 hos Wayback Machine.
Underhusets offisielle tv- og internettkanal med liveoverføringer og arkiverte opptak av forhandlingene