jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Verdensmesterskapet i basketball for menn

Verdensmesterskapet i basketball ble avholdt første gang i 1950 for menn og 1953 for kvinner. Fra 1970 blir det avholdt i de partallsår hvor sommer-OL ikke arrangeres.Sju land har vunnet VM-tittelen hittil: USA (5 gull), Sovjetunionen (3), Jugoslavia (3), Brasil (2), Serbia (2), Argentina (1) og Spania (2).


== Menn ==


== Se også ==
Verdensmesterskapet i basketball (kvinner)
Europamesterskapet i basketball
Basketball i OL
Verdensmesterskapet i basketball for kvinner

VM i basket for kvinner ble avholdt første gang i 1953.
Kun fire land har vunnet VM-tittelen hittil: USA (8 gull), Sovjetunionen (6), Brasil (1) og Australia (1).
VMs beste spiller:

2002: Lisa Leslie (USA)
2006: Penny Taylor (Australia)
2010: Hana Horáková (Tsjekkia)


== Oversikt over VM ==
Doral

Doral er en by i Miami-Dade County i den amerikanske delstaten Florida, vest for Miami internasjonale lufthavn. Byen har navn fra den berømte golfklubben Doral Golf Resort & Spa, som ligger innenfor kommunegrensene, grunnlagt av ekteparet Doris og Alfred Kaskel. Navnet Doral er en sammentrekning av «Doris» og «Alfred». Doral fikk bystatus 24. juni 2003 og har 29 685 innbyggere (2004).


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Doral, Florida – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jacob Dahl

Må ikke forveksles med prosten Jákup Dahl.Jacob Dahl (født 12. november 1837 i Vágur, død 11. april 1915) var en færøysk kjøpmann og politiker (Sb.).
Han var sønn av kjøpmann Jóan Jacob Jacobsen fra Lopra og Julianna Sofía Poulsdatter fra Kirkjubøur. Morbroren var Pætur Poulsen, kongsbonde i Kirkjubøur (se slekten Patursson). Jacob Dahl var gift med Jóhanna Magnussen fra Vágur. Paret ble foreldre til kjøpmennene Jógvan Dahl og Magnus Dahl. Jacob Dahl etablerte i 1860 kjøpmannsforretningen J. Dahl i Vágur. Forretningen ble en av Færøyenes største, og ble noen år senere utvidet med skipsrederi og virksomhet i flere bygder. Forretningen eide mer enn 20 slupper og skonnerter.Dahl var innvalgt på Lagtinget fra Suðuroy 1877–1881 og 1906–1912. Han var med på å danne det danskorienterte partiet Sambandsflokkurin i 1906, en reaksjon på den færøyske nasjonal- og selvstyrebevegelsen. Dahl var medlem av kommunestyret i Suðuroyar prestagjalds kommuna 1873–1885, 1897–1898 og 1901–1907, i den siste perioden som borgermester.


== Referanser ==
Estlands riksvåpen

Estlands riksvåpen består av tre heraldiske blå leoparder med røde tunger på gullfarget bakgrunn, omgitt av eikegrener. Sentralmotivet er hentet fra Danmarks riksvåpen, etter dansk overherredømme i 14. århundre. Parlamentet i den uavhengige estiske republikken vedtok riksvåpenet 19. juni 1925. Da Estland igjen ble uavhengig 1990, ble riksvåpenet gjeninnført ved lov av 6. april 1993.


== Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk ==

Republikkens riksvåpen ble byttet ut da Estland var okkupert av Sovjetunionen fra 1940. Det viser en oppadstigende sol, framhevet ved solstråler, de kommunistiske symbolene hammer og sigd og rød stjerne omgitt av kornaks og en kvist fra et nåletre. Aksene og kvisten er omgitt av et bånd med tre tekster: «Eesti NSV» for Eesti Nõukogude Sotsialistlik Vabariik, Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk; «Пролетарии всех стран, соединяйтесь!» for Proletarer i alle land, foren dere på russisk; 
«Kõigi maade proletaarlased, ühinege!», samme motto på estisk.
Marshmallow

Marshmallow er en søtsak som, i sin moderne form, består av sukker eller maissirup, pisket eggehvite, gelatin som er myknet i vann, gummi arabicum og smakstilsetninger, vispet sammen til en svampaktig konsistens. Den tradisjonelle oppskriften benyttet en ekstrakt fra den slimete roten til stokkrosen (Althaea), en buskaktig krydderplante, istedenfor gelatin; planteslimet virket dempende på hoste.
Kommersielle marshmallows er en oppfinnelse fra slutten av 1800-tallet. Siden Alex Doumaks patenterte ekstruderingsprosess fra 1948 blir marshmallows ekstrudert som myke sylindre, delt i korte stykker og rullet i en blanding av strøsukker og melis.
En populær tradisjon er å grille marshmallows på spidd over leirbål. Dette skaper et karamellisert ytre skall med et flytende, smeltet lag innenfor.


== Galleri ==

		
		
		
		


== Se også ==
S'more
Jevgenij Pljusjtsjenko

Jevgenij Viktorovitsj Pljusjtsjenko (russisk: Евгений Викторович Плющенко; født 3. november 1982 i Dsjamku i Solnetsjnij rajon i Khabarovsk kraj i Sovjetunionen) er en russisk kunstløper.
Han har vunnet fire OL-medaljer; gull i 2006, gull i lagkonkurransen 2014, sølv i 2002 og 2010. Han har vunnet VM tre ganger (2001, 2003, 2004), EM syv ganger, det russiske mesterskapet ti ganger og Grand Prix-finalen fire ganger. Han siste store mesterskap var Vinter-OL 2014 hjemme i russiske Sotsji, men han ble tvunget til å avbryte konkurransen på grunn av sterke ryggsmerter. Beslutningen om å avbryte konkurransen ble sterkt kritisert i Russland.Under Eurovision Song Contest 2008 deltok Pljusjtsjenko, sammen med fiolinisten Edvin Marton, som en del av sceneshowet til russiske Dima Bilan som vant med sangen «Believe». Sangen vant konkurransen.


== OL-medaljer ==
2006  Torino –  Gull i kunstløp, menn singel  Russland
2014  Sotsji –  Gull i kunstløp, lagkonkurranse  Russland
2002  Salt Lake City –  Sølv i kunstløp, menn singel  Russland
2010  Vancouver –  Sølv i kunstløp, menn singel  Russland


== VM-medaljer ==
VM 2004  Dortmund –  Gull i kunstløp, menn singel
VM 2003  Washington, D.C. –  Gull i kunstløp, menn singel
VM 2001  Vancouver –  Gull i kunstløp, menn singel
VM 1999  Helsingfors –  Sølv i kunstløp, menn singel
VM 1998  Minneapolis –  Bronse i kunstløp, menn singel


== EM-medaljer ==
EM 2012  Sheffield –  Gull i kunstløp, menn singel
EM 2010  Tallinn –  Gull i kunstløp, menn singel
EM 2006  Lyon –  Gull i kunstløp, menn singel
EM 2005  Torino –  Gull i kunstløp, menn singel
EM 2003  Malmö –  Gull i kunstløp, menn singel
EM 2001  Bratislava –  Gull i kunstløp, menn singel
EM 2000  Wien –  Gull i kunstløp, menn singel
EM 2004  Budapest –  Sølv i kunstløp, menn singel
EM 1999  Praha –  Sølv i kunstløp, menn singel
EM 1998  Milano –  Sølv i kunstløp, menn singel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Evgeni Plushenko – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Evgeni Plushenko – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Jevgenij Pljusjtsjenko – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jevgenij Pljusjtsjenko – Olympics.com 
(en) Jevgenij Pljusjtsjenko – Olympic.org 
(en) Jevgenij Pljusjtsjenko – Olympedia 
(en) Jevgenij Pljusjtsjenko – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jevgenij Pljusjtsjenko – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Jevgenij Pljusjtsjenko – ISU
Karamellisering

Karamellisering er oksidering av sukker, en prosess som brukes i stor utstrekning innen matlaging for den resulterende nøtteaktige smaken og brune fargen. Karamellisering er en form for ikke-ensymatisk bruningsreaksjon fordi den ikke behøver enzymer. Når prosessen inntreffer blir volatile kjemikalier frigitt, som gir den karakteristiske karamellaktige smaken.
Ved å tilsette vann, får man karamellsaus. Denne brukes både privat og industrielt som fargestoff. Kjente bruksområder: brune sauser og brunt brennevin.


== Se også ==
Karamell


== Referanser ==
K9 Thunder

K9 Thunder er en sørkoreansk selvdrevet haubits med kaliber 155 mm, utviklet av Hanwha Land Systems. Den ble utviklet for å supplere og deretter erstatte haubitsen K55 i tjeneste i Sør-Koreas forsvar.


== Norske forhold ==
I desember 2017 signerte Forsvaret en kontrakt på levering av 24 K9-skyts med 6 tilhørende K10 ammunisjonskjøretøy. Disse erstattet Artilleribataljonens aldrende M109A3GNM.
I november 2022 ble det kjent at Artilleribataljonen skal motta 4 nye K9-skyts, samt åtte nye K10 vogner med forventet levering i 2024.


=== Verkstedtjenester ===
Vedlikehold av vognene finner sted ved Bjerkvik Tekniske Verksted i Nordland. Der skal også de finske vognene vedlikeholdes. Verkstedet blir såkalt «center of excellence», som betyr at de blir det nasjonale kompetansesenteret for det nye våpensystemet.


== Brukere ==
Estland
Finland
Sør-Korea
India
Norge
Polen
Tyrkia


== Se også ==
Det norske forsvarets utskifting av M109


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
forsvaret.no Arkivert 20. september 2019 hos Wayback Machine. - Her er K9 Thunder (05.04.2018)
OKS

OKS, Oks eller oks har flere betydninger:

Oslo katedralskole, videregående skole
Oslo Kristne Senter, kristen frimenighet
Haukeland stasjon

Haukeland stasjon ble opprettet 1883 som Haukeland stoppested på Vossebanen på Haukeland i Arna. Rundt 1910 ble den oppgradert til stasjon.
Stasjonen gikk ut av ordinær bruk fra 1. august 1964 som en konsekvens av Bergensbanens forkortelse. Frem til denne linjeomleggingen var Haukeland den høyest beliggende stasjonen på Vossebanen 81,6 moh, ca. 25 meter høyere over havet enn Voss stasjon.
I dag er Haukeland en underveisstasjon på museumsjernbanen Gamle Vossebanen.


== Eksterne lenker ==
(no) Haukeland stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Vossebanen
URI Purposely Built Vehicles

URI Purposely Built Vehicles er en bilfabrikk i Sør-Afrika, opprinnelig etablert i Namibia i 1995. Selskapet ble flyttet til Sør-Afrika i 2015.


== Produkter ==
Desert Runner er et terrenggående kjøretøyer fra Uri.  Produksjonen foregår i den lille byen Witvlei, og har holdt på siden 2001.Kjøretøyet ble opprinnelig brukt i rally, men konstruktøren Ewert Smith fant ut at det kunne være et marked innenfor jordbruk, politi, militære og gruvedrift.  
Kjøretøyet er bygget opp av mekaniske komponenter fra Toyota.  Motoralternativer er Toyotas 2 liter eller 3 liter firesylindrede turbodiesel eller 2,2 eller 2,4 liter firesylindrede bensinmotor. Girkassen er femtrinns manuell.  

Lengde: 4450 mm
Bredde: 1680 mm
Høyde: 1855 mm
Vekt: 1425 kg


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fabrikantens hjemmeside (engelsk)
Namibia Economist: Uri the perfect toy for a farmer or a villager
Garnes stasjon

Garnes stasjon i Arna var en stasjon på Vossebanen, den ble opprettet 1883 som Garnæs stoppested, fra 1894 ble dagens skrivemåte brukt, og rundt 1910 ble den oppgradert til stasjon. Stasjonen gikk ut av bruk fra 1. august 1964 som en konsekvens av Bergensbanens forkortelse. I dag er den utgangsstasjon i nord (øst) for veteranjernbanen Gamle Vossebanen, (damptog), mellom Garnes og Midtun.
Etter en brann i 1918 tegnet arkitekt Gerhard Fischer et nytt stasjonsbygg preget av lokale stiltradisjoner, spesielt av rokokko og den såkalte bergensklassisismen. Det nye bygget sto ferdig i 1919. Garnes stasjon, med stasjonsbygning, godshus, lokstall og vognremisse, ble fredet som nasjonalt kulturminne i 2002. Området rundt bygningene er også fredet. Fredningen omfatter det opprinnelige stasjonsområdet og inkluderer stasjonshagen, perronger, spor, ramper, svingskive og tekniske installasjoner.

		
		


== Eksterne lenker ==
Bergen byleksikon på nett, om Garnes jernbanestasjon
Kulturnett Hordaland(no) Garnes stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Vossebanen
«Garnes stasjon». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Dyphavsabborer

Dyphavsabborer (Epigonidae) er en familie av abborfisker. De er nær i slekt med kardinalfiskene og er ofte blitt regnet til denne familien. Én art, dyphavsabbor, er en meget sjelden gjest i norske farvann.
De har store, ctenoide skjell som lett faller av. Det er to ryggfinner; den fremre har 6–8 piggstråler og den bakre har èn piggstråle og 8–18 bløtstråler. De lever ved kontinentalskråningene eller er pelagiske på dypt vann.Det blir drevet fiske etter dypvannslekten Epigonus i blant annet Chile og New Zealand. Dette fisket er antakelig ikke bærekraftig, ettersom disse fiskene formerer seg sakte, og kan bli svært gamle. Enkelte individer har vist seg å være over 100 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dyphavsabborer – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Dyphavsabborer i Encyclopedia of Life 
(en) Dyphavsabborer i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Dyphavsabborer hos Artsdatabanken 
(en) Dyphavsabborer hos Fossilworks 
(en) Dyphavsabborer hos ITIS 
(en) Dyphavsabborer hos NCBI 
(en) Kategori:Epigonidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Epigonidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Family Epigonidae - Deepwater cardinalfishes - FishBase
Dyphavsabbor

Dyphavsabbor (Epigonus telescopus) er en fiskeart.
Den er en slank fisk med store, ctenoide skjell som lett faller av. Munnen og øynene er store. Den har to ryggfinner; den fremre har 6–7 piggstråler og den bakre én piggstråle og 9–11 bløtstråler. Den kan bli opptil 75 cm lang, men er som regel kortere enn 55 cm.
Dyphavsabbor lever på, eller rett over, bløtbunn på 75–1200 m dyp langs kontinentalskråningene. Unge eksemplarer er pelagiske. Den eter hoppekreps, reker, pilormer og lysprikkfisker.
Arten finnes i Nord-Atlanteren fra Island sør til Kanariøyene. Den finnes også i det vestlige Middelhavet, Sør-Atlanteren, Det indiske hav og det sørvestre Stillehavet.
Det eneste norske funnet er fra 1937, da et eksemplar ble tatt i en reketrål i Trondheimsfjorden. Et annet norsk navn er teleskopfisk. Dette navnet kommer av de store øynene på denne dypvannsfisken.
Det blir drevet litt fiske etter dyphavsabbor. Størst betydning har arten i New Zealand.


== Referanser ==


== Litteratur ==
P. Pethon (2005). Aschehougs store fiskebok (5 utg.). Oslo. ISBN 82-03-23247-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) Dyphavsabbor – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Dyphavsabbor i Encyclopedia of Life 
(en) Dyphavsabbor i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Dyphavsabbor hos Artsdatabanken 
(en) Dyphavsabbor hos FishBase 
(en) Dyphavsabbor hos ITIS 
(en) Dyphavsabbor hos NCBI 
(en) Kategori:Epigonus telescopus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Epigonus telescopus (Risso, 1810) Black cardinal fish - FishBase
Marine Species Identification Portal – Epigonus telescopus
Epigonus

For dypvannsfiskene, se Epigonus (slekt)Epigonus var en skulptør ved attalidenes hoff i Pergamon i det tredje århundre f.Kr.
Arve Lønnum

Arve Johannes Lønnum (født 2. oktober 1911 i Egge i Nord-Trøndelag, død 18. desember 1988) var en norsk lege og politiker. Lønnum var overlege ved Sentralsykehuset i Akershus fra 1971 til 1981 og var professor i nevrologi ved Universitetet i Oslo. Han var også forfatter av en rekke bøker om helsepolitiske og om militærhistoriske emner. 
Han ble med i miljøet rundt Anders Lange, og var en av lederskikkelsene i Anders Langes parti, blant annet som formann fra 1975 til 1978 (navneskifte til Fremskrittspartiet i 1977).
I 1988 ble han medlem av Oslo bystyre.
Arve Lønnum ble i 1988 gravlagt ved kirkegården til Grefsen kirke i strøket Grefsen i bydelen Nordre Aker i Oslo.
Lønnums sønn Arve Lønnum jr. har også markert seg som Frp-politiker.


== Bibliografi ==
Arve Lønnum (1969). Helsesvikt - en senfølge av krig og katastrofe. Gyldendal forlag, 1969. 
Arve Lønnum (1986). Delayed Disease and Disability Following Hardships During War and Disaster: A Selected Bibliography with a Reference List According to Subjects. World Veterans Federation and Norwegion Association of Disabled War Veterans, 1986. 
Arve Lønnum (1973). Synspunkter på norsk sykehuspolitikk. Skriftserie for Studier og Debatt, Utg. i Studieselskapet Samfunn og Næringsliv Studieselskapet Samfunn og Næringslivs skriftserie for studier og debatt, Elingaard forlag, 1973. 
Arve Lønnum (1973). Gamle mann, hva nå?. Elingaard forlag, 1973. ISBN 978-8250500280. 
Arve Lønnum (1974). Vett og uvett i velferdsstaten. Liberalt forskningsinstitutt, Elingaard forlag, 1974. ISBN 978-8250501348. 
Arve Lønnum (1977). Enkeltmenneskets siste skanse. Ander Langes Avis, Elingaard forlag, 1974. ISBN 978-8299048408. 
Arve Lønnum (1982). Synspunkter på effektivisering og rasjonalisering i helsesektoren. Statens rasjonaliseringsirektorat, 1982. 
Arve Lønnum (1985). Gammel i velferds-norge: Nye veier i eldreomsorgen. Grøndahl forlag, 1985. ISBN 978-8250407602. 


== Eksterne lenker ==
(no) Arve Lønnum hos Norsk senter for forskningsdata
Hallstattkulturen

Hallstattkulturen er en av de viktigste periodene i europeisk bronsealder. Perioden har fått sitt navn etter de rike funnene fra Hallstatt i Østerrike.


== Kjennetegn og levninger ==
Bosetningen i Hallstatt drev gruvedrift i saltforekomstene i området, fra 800-tallet til 400-tallet f.Kr. Utsmykningen og dekorasjonsstilen i gravgodset er karakteristisk og finnes spredt over store deler av Europa. Et østlig område med Kroatia, Slovenia, vestre Ungarn, Østerrike, Mähren og Slovakia skilles vanligvis fra det vestlige området som omfatter nordre Italia, Sveits, østre Frankrike, søndre Tyskland og Böhmen. Arkeologer har identifisesrt ulike stiler som ble utviklet i perioden. Den eldre perioden Hallstatt C karakteriseres av sverd av bronse og følges av perioden Hallstatt D da kun dolker eller kniver ble lagt ned i gravene. Også keramikken og smykkene er forskjellige i periodene.
Hallstattkulturen ble antakeligvis spredt gjennom forflytning av folk og gjennom sosiale kontakter og nådde på denne måten helt ned til Den iberiske halvøy, til Storbritannia og Irland. Deler av denne utvekslingen har antakeligvis skjedd i eller mellom keltiske folkegrupper. Det finnes bevis for handel med Hellas gjennom svartmalt leirgods fra Attika i høystatusgraver fra den senere delen av Hallstattperioden – antakeligvis importert via Marseille. Andre importerte luksusvarer er elfenben og antageligvis vin. 
I det sentrale området og nærmere slutten av perioden gjenfinnes svært rike graver i store gravhauger nær restene av festninger og boplasser på høyder. Der finnes det ofte seletøy for hester. Stridsvogner forekommer i graver i Býčí skála, Vix og Hochdorf, og til og med i Yorkshire, England. I Frögg (Kärnten) har man funnet en modell av en slik stridsvogn lagd i bly.
Forsvarsanleggene omringer ofte boplasser, og innenfor finnes ofte rester av smievirksomhet i bronse, sølv og gull. Typiske slike plasser er Heuneburg med sine ni svært store hauger, Mont Lassois i østre Frankrike der den rike graven i Vix finnes, og en bygdeborg i Molpir i Tsjekkia.
Utsmykningene i hallstattstilen inkluderer rikt smiverk i bronse og gull og steler i stein som den velkjente krigeren fra Hirschlanden.
Hallstattkulturen etterfølges fremfor alt av La Tène-kulturen, men i nord av Jastorfkulturen.


== Kilder ==
Vierrädrige Wagen der Hallstattzeit. RGZM Mainz, 1987.


== Eksterne lenker ==
Halstatt Culture
Kardinalfisker

Kardinalfiskene (Apogonidae) er en familie av piggfinnefisker. De fleste artene er marine, men noen lever i brakkvann. Slekten Glossamia lever i ferskvann på Ny-Guinea og i Australia.
Disse fiskene er små, som regel mindre enn 10 cm lange. De er populære i saltvannsakvarier.
Akvarister kaller ofte ferskvannsfisken kardinaltetra (Paracheirodon axelrodi) for kardinalfisk. Denne fisken er en karpelaks, og ikke en kardinalfisk.
Dyphavsabborene er tidligere blitt regnet til denne familien.


== Eksterne lenker ==
(en) kardinalfisker – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) kardinalfisker i Encyclopedia of Life 
(en) kardinalfisker i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kardinalfisker hos Artsdatabanken 
(en) kardinalfisker hos Fossilworks 
(en) kardinalfisker hos ITIS 
(en) kardinalfisker hos NCBI 
(en) Kategori:Apogonidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Apogonidae – detaljert informasjon på Wikispecies
Dennis Weaver

William Dennis «Danny» Weaver (født 4. juni 1924, død 24. februar 2006) var en amerikansk TV-skuespiller, kjent for sine roller som Chester Goode i Kruttrøyk (originaltittel Gunsmoke), og som Sam McCloud i TV-serien McCloud. 
Weaver har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dennis Weaver – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dennis Weaver på Internet Movie Database 
(sv) Dennis Weaver i Svensk Filmdatabas 
(da) Dennis Weaver på Filmdatabasen 
(fr) Dennis Weaver på Allociné 
(en) Dennis Weaver på AllMovie 
(en) Dennis Weaver hos The Movie Database 
(en) Dennis Weaver hos Internet Broadway Database 
(en) Dennis Weaver hos Behind The Voice Actors
Picasa

Picasa var et gratis fotoalbumprogram fra Google som hjelper brukeren med å finne, redigere og dele bilder på PC-en. 
Opprinnelig ble programmet laget av Picasa Inc., som holdt til i Pasadena i California, men i juli 2004 kjøpte Google Picasa fra Idealab, og fra da av ble programmet gitt ut gratis.
I februar 2016 kunngjorde Google at Picasa legges ned.


== Program ==
Det unike med Picasa er muligheten til å legge på effekter og redigere bilder ved bare ett klikk. Rød-øye-fjerning, endring av fargenyanser og oppretting av bilder er noen av funksjonene. Det er også mulig å lage bildefremvisninger og bilde-tidslinjer. 
Picasa overskriver ikke bildene når endringer blir lagret. De endringene som gjøres lagres i en fil, og når Picasa åpnes igjen, vil programmet sjekke for endringer, og legge disse til bildet. Åpnes det aktuelle bildet i et annet program, vil ikke endringene vises. For dette må bildet eksporteres til et annet format.


== Picasa Web Albums ==
14. juni 2006 ble tjenesten Picasa Web Albums lansert. Ved hjelp av Picasa kan bruker av programmet legge bilder ut på nett, lik tjenesten Flickr. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(mul) Offisielt nettsted 
(en) Picasa Web Albums – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
http://picasaweb.google.com/ Picasa Web Albums
Våroppblomstring

Våroppblomstringen refererer til den raske oppveksten av planteplankton som skjer om våren i tempererte og kalde hav. 
Om vinteren skjer en blanding av vannmassene, ved at det avkjølte overflatevannet synker ned og bringer næringsrikt vann fra dypere lag opp til overflata. Så lenge omrøringa pågår kan ikke planteveksten komme i stand – dels på grunn av lite sollys, men mest fordi plantene føres nedover i vannmassene. Først når sola om våren har varma de øvre laga slik at vannmassene stabiliserer seg, kan våroppblomstringa begynne.
Situasjonen med stabile vannmasser, sterk solinnstråling og rikelig med nitrater og silikater i overflatelaga gir en plutselig og sterk oppformering av planktonet. Våroppblomstringa pågår over en relativt kort periode – til næringsstoffene er oppbrukt.
Atlas (oppslagsverk)

Et atlas er en samling av kart, vanligvis over jorda eller deler av den, men det finnes også atlas over andre planeter (og måner) i solsystemet, Atlas er tradisjonelt i bokform, men i dag finnes det også digitale versjoner, blant annet på CD-ROM. Et atlas inneholder gjerne geopolitisk, sosial, religiøs og demografisk statistikk, i tillegg til geografiske trekk og politiske grenser.


== Historikk ==

De første atlasene som kom, ble ikke kalt atlas da de kom ut. Den første boka som kunne kalles atlas, ble laget ut ifra geografen Klaudios Ptolemaios' beregninger. Ptolemaios jobbet i Alexandria rundt år 150. Den første utgaven ble utgitt i Bologna i 1477, og var illustrert med 27 kart, men det er uvisst om disse kartene var innpregede utgaver av Ptolemaios' originalkart, eller om de var konstruert av greske lærde i middelalderen ut ifra Ptolemaios' tekster.
Fra ca. 1544 ble det produsert mange kart, spesielt i de viktige handelssentrene Roma og Venezia. Utgiverne arbeidet sammen, og lagde kart basert på egne behov og interesser. Kartene varierte ofte dramatisk i størrelse. Over tid ble det vanlig å samle kartene i sammensatte verk.
Abraham Ortelius blir kreditert for å ha gitt ut det første moderne atlaset 20. mai 1570. Hans Theatrum Orbis Terrarum inneholdt 53 kart-ark over verdens land. Dette verket var den første boka av sitt slag til å redusere de beste kartene som var tilgjengelige, til en ensartet størrelse.
Ordet atlas om en innbundet samling av kart kom ikke i bruk før utgivelsen av Gerhard Mercators «Atlas, Sive Cosmographicae Meditationes De Fabrica Mundi …» (Atlas, eller beskrivelse av universet) i 1595 (Duisburg, 1585-1595).


== Store atlas ==
Verdens største atlas er Earth Platinum fra 2012. Det er 1.8 m x 1.4 m. Inntil 2012 var Klencke Atlas verdens største atlas siden 1660.