jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gnome (fyndord)

Gnome (gresk: γνώμη, gnómé, fra γιγνώσκειν, gignoskein, «å vite») er en litterær betegnelse for en fyndig uttrykt lærdom, en mening, et råd, en bedømmelse, eller hensikt. Slike fyndord, aforisme, eller gullkorn har til hensikt å instruksjon i en meget kompakt form, gjerne i form av heksameter.


== Etymologi ==
Gnome er avledet fra greske γνώμη, gnómé, «bedømmelse», «mening», «maksime», «meningen til kloke menn», og henviser til en kort og fyndig utsagn av generell sannhet. Gnomisk, «instruktiv utsagn», spredte seg til engelsk språk fra franske gnomique, dokumentert fra 1610-tallet. Det franske ordet er avledet direkte fra senlatin gnomicus, «opptatt av maksimer, didaktisk», igjen avledet fra greske gnomikos, fra rotordet gignoskein, «å vite».Ordet andre betydning, «dverglignende vesen», et vesen som lever i jorden på samme vis som en fisk lever i vann, er et ord som ble skap av en sveitsisk lege, Paracelsus (1493-1541). Dette ordet synes å være en ren oppfinnelse fra hans del, og ikke basert på eller beslektet med det greske ordet. Det ble senere popularisert i engelsk barnelitteratur for tyske og sveitsiske mytologiske dverger. Hagegnomer i form av malte, keramiske figurer ble først importert til England på slutten av 1860-tallet.


== Gnomisk poesi ==
Korte visdoms eller fyndord i poetisk form kan også kalles gnomisk poesi eller gnomisk diktning. Gnomisk poesi forekom blant annet hos jødene i gammel tid. I Det gamle testamentet i Bibelen inneholder særlig Salomos ordspråk og Siraks bok rike skatter av slik diktning. Også indere, persere og arabere har dyrket denne diktsjangeren. Hos grekerne blomstret den i særdeleshet på 500-tallet f.Kr. der gnomisk poesi særlig opptrådte i form av elegisk distikon. Berømte navn på den gnomiske poesiens område er blant andre vismannen Solo, Fokylides, Simonides, Xenofanes og ikke minst Theognis, hvis bevarte gnomiske dikt inngår i Anthologia Graeca.En kjent gnome er gnōthi seauton (gresk: γνῶθι σεαυτόν) og som betyr «Kjenn deg selv!». Det var innskrevet i pronaos (forgården) av Apollons orakel og tempel i Delfi, i henhold til den greske reiseskribenten Pausanias (10.24.1). Dette munnhellet har blitt tilskrevet flere av de sju vise fra antikkens Hellas, blant annet filosofen Tales fra Milet, Spartas lovgiver Kheilon og Athens lovgiver Solon.
Gnomiske linjer, ordtak og munnhell som er lette å huske og lære, kan inngå i såkalt didaktisk poesi, det vil si i læredikt med praktisk eller etisk innhold.


== Gnomisk verbform ==
Adjektivet gnomisk kan også brukes i grammatikk om verb som brukes om noe som ikke er avgrenset i tid. Slike gnomisk verbalform finnes for eksempel i greske ordspråk i den øyeblikkelige fortidsformen aorist.


== Referanser ==


== Se også ==
Ordspråk
Visdomsdiktning
Fredag (magasin)

FREDAG var et popkulturelt ungdomsmagasin som utkom hver fredag som et bilag til Dagbladet i perioden fra 1990 til 2012. Målgruppen var popkulturinteresserte mellom 20 og 30 år. De viktigste stoffområdene var musikk, uteliv, film, TV, mote, teknologi, spill, sex og ungdomskultur.


== Historie ==
Første utgave av FREDAG ble lansert i november 1990. I starten var Fredrik Skavlan fast bidragsyter. Siden ble magasinet lagt om fire ganger. I 2005 kom magasinet i ny drakt, med endret layout, ny logo, mindre format og tykkere papir. Det nye magasinet ble lansert samtidig som det daværende SPORT-magasinet, som ble lagt ned noen år før FREDAG. Våren 2009 gjennomgikk FREDAG en ny, omfattende redesign for å favne bredere, blant annet med flere seksjoner og mye småstoff.
Våren 2012 ble magasinet nedlagt og erstattet av en ny seksjon med featurestoff i hovedavisa.


== Spalter ==
Gjennom de to tiårene magasinet eksisterte, hadde det en rekke forskjellige, faste spalter. Den mest kjente var «Sterke meninger», som eksisterte frem til nedleggelsen i 2012. Til den spalten kunne leserne sende inn korte, humoristiske meldinger med en sterk mening om hva som helst. De trykkede meldingene ble belønnet med en CD. Da magasinet var nytt, var meldingene mer tradisjonelle, og noe lengre leserinnlegg ble trykket med fullt navn på innsenderen.
En annen spalte som var med helt fra starten var «Helgelyd», der redaksjonen anbefalte ny musikk. Magasinet hadde også en enquête der medarbeiderne svarte på et spørsmål som var knyttet til en av hovedsakene i bladet. I starten var dette en vanlig enquête med vilkårlige respondenter.
Dagbladets restaurantanmeldelser sto i sin tid på trykk i FREDAG, og ble derfor samlet under vignetten «Robinson & FREDAG». Spalta ble siden flyttet til Magasinet. I stedet fikk FREDAG en ukentlig utelivstest der to anmeldere som kalte seg «Dagen & Derpå» testet utesteder. Spalten eksisterte frem til bilaget ble nedlagt i 2012.
Fra magasinets start og fram til en stykke ut på 2000-tallet, ble kontaktannonser trykket i FREDAG under spaltenavnet «Noen som passer for meg».
De siste årene hadde FREDAG spalta «Sex», der lege og skuespiller Anders Danielsen Lie skrev om seksualitet. I «Alle snakker om» anbefalte redaksjonen alternativer til mainstream-filmer, -musikk, -bøker og så videre. «Gym & Tonic» var bladets treningstestere. I «På en snurr» fortalte en kjendis om sine utelivsvaner.


== Redaksjonelle ledere ==
Pål Nordseth 2011 - 2012
Sigrid Hvidsten 2008 - 2011
Randi Fuglehaug 1. februar 2006 – 2008
Anne Gunn Halvorsen
Eivind Eidslott – 31. januar 2006
Joachim Førsund


== Eksterne lenker ==
Artikkel i Dagbladets annonseseksjons månedsbrev da Fuglehaug tiltrådte som leder i Fredag.
Randi Fuglehaug

Randi Fuglehaug (født 21. august 1980 på Voss) er en norsk forfatter og journalist. 
Fuglehaug har skrevet både skjønnlitteratur og sakprosa for barn og voksne. Hennes første krimroman for voksne, «Fallesjuke», ble tildelt Maurits Hansen-prisen «Nytt blod» for beste krimdebut i 2020. I januar 2022 kom del to av trilogien fra Voss, «Tonedød». Sammen med Anne Gunn Halvorsen skriver Fuglehaug ungdomsserien «Halve kongeriket» på Aschehoug. For første bok i serien, «Arvingen», vant de i 2020 Uprisen for årets beste ungdomsbok. I august 2022 ble boka lansert som film på Netflix med tittelen «Royalteen: Arvingen».
Fuglehaug var tidligere leder for Dagbladets fredagsmagasin Fredag. Hun tiltrådte i stillingen 1. februar 2006, etter å ha jobbet der som journalist siden mars 2004. Hun ble da magasinets første kvinnelige leder. Før Fuglehaug begynte å jobbe i Fredag jobbet hun i VG.
Fuglehaug er utdannet journalist fra Høgskulen i Volda i årene 2001–2003.


== Bibliografi ==
Papelina, barnebok, med Jill Morsund, Samlaget (2017) ISBN 9788252194043
Fallesjuke, krim, Kagge Forlag (2020) ISBN 9788248925187
Arvingen. Halve kongeriket 1, med Anne Gunn Halvorsen, Aschehoug (2020) ISBN 9788203268229
Drømmeprinsen. Halve kongeriket 2, med Anne Gunn Halvorsen, Aschehoug (2021) ISBN 9788203365867
På tronen. Halve kongeriket 3, med Anne Gunn Halvorsen, Aschehoug (2021) ISBN 9788203365959
Tonedød, krim, Kagge Forlag (2022) ISBN 9788248929208
Audiens. Halve kongeriket 4, med Anne Gunn Halvorsen, Aschehoug (2022) ISBN 9788203378492
Blått blod. Halve kongeriket 5, med Anne Gunn Halvorsen, Aschehoug (2020) ISBN 9788203378683


== Referanser ==
Lindorm Liljefors

Lindorm Liljefors (født 1909 i Yttertjärna, død 1985 i Stockholm) var en svensk kunstmaler, illustratør og forfatter.
Årene 1928 til 1934 studerte han på Kungliga Konsthögskolan.  En periode bodde han og var aktiv i Paris. Litt senere tilbrakte han et år på kunstakademi i Italia.
Han hadde bl.a. separate kunstutstillinger i Düsseldorf 1954, Saarbrücken 1956, Paris 1958, München 1959, Hamburg 1960. Dette viser at han hadde et stort publikum, særlig i Tyskland. 
Lindorm Liljefors var sønn av den kjente kunstmaleren Bruno Liljefors (1860–1939) og ble som sin far mest kjent for sine natur- og dyremotiv. Han har illustrert flere bøker og tidsskrift både i Sverige, Finland, Danmark og Tyskland. 
Spesielt huskes hans mangfoldige bidrag til tidsskriftet Svensk Jakt hvor han i en årrekke var fast medarbeider og attpåtil redaktør en tid. I tillegg skrev han en rekke bøker hvorav flere er oversatt.
Lindorm Liljefors var også en ivrig jeger og besøkte ofte Norge for å drive jakt. 


== Bibliografi ==
I Uppländska Rävmarker, 1950 – av John Möllersvärd – illustrert av Lindorm Liljefors
Mossgrönt och Rostbrunt, 1950 – av Einar Edström – illustrert av Lindorm Liljefors
Mest om stövarjakt, 1952 – medforfatter Tell Grenander
Råd och anvisningar till min första Husse, 1952 – av Einar Edström – illustrert av Lindorm Liljefors
Till älgjägare, 1952 – medforfatter Staffan Liljefors
Trollskog och Rövarberg, 1952 – av Erik Sjöstedt – illustrert av Lindorm Liljefors
I Fäbod och Timmerkoja, 1954 – av Einar Edström – illustrert av Lindorm Liljefors
I Höglänta Marker, 1959 – av Einar Edström – illustrert av Lindorm Liljefors
Bruno Liljefors, (biografi) 1960 – medforfatter Bo Lindwall
Rätt-O-Slätt – Tussi. En berättelse om en liten hund – av en liten hund, 1963 – av Victor Randers – illustrert av Lindorm Liljefors
Hunden, 1964 – av Einar Edström – illustrert av Lindorm Liljefors
Jakt i Norden, 1965
Boms Bästa, 1966 – av Einar Edström – illustrert av Lindorm Liljefors
70 Jägarår, 1969 – av Einar Edström – illustrert av Lindorm Liljefors
Jegerens Oppslagsbok, Oslo 1970 –  av Karl Henning, Per Søilen m.fl. – illustrert av Harald Wiberg & Lindorm Liljefors
Jakt från förr, 1972 – illustrert av Lindorm Liljefors
Skisser från ett jägerliv, 1973
Han gick ut med en bössa och kom hem med en tavla, 1977 – (minneskrift om Bruno Liljefors), medforfatter H. A. H. Rust


== Referanser ==
Selvmål

Et selvmål er når en spiller i en ballsport setter ballen i sitt eget mål. Et selvmål telles på lik linje som et mål scoret av en motstander.
Andrés Escobar scoret et selvmål under fotball-VM i USA i 1994, noe som førte til at Colombia tapte kampen mot USA og ble slått ut av turneringen. Det var sannsynligvis dette selvmålet som førte til at han ble myrdet etter at han returnerte til hjemlandet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ti selvmål vi aldri glemmer. Nettavisen
Craig Johnston

Craig Johnston (født 25. juni 1960 i Johannesburg med foreldre fra Australia) er en tidligere fotballspiller fra Sør-Afrika. Mest kjent er han fra tiden i Liverpool.


== Karriere ==
Han startet sin karriere i Middlesbrough, og fikk sin debut som tenåring mot Everton. Han spilte 64 ligakamper og scoret 16 mål i de fire årene han var i klubben.
3. april 1981 ble Johnston kjøpt til Liverpool av manager Bob Paisley for £575.000, noe som var overgangsrekord for de røde på den tiden.
Han fikk sin debut for Anfield-klubben 29. august da han kom inn som innbytter for Ray Kennedy i 1-0 tapet i bortekampen mot Wolverhampton på Molineux. I samme kamp gjorde forøvrig også både Mark Lawrenson og Bruce Grobbelaar sine debuter. Hans første mål kom 8. desember i 4. runde kampen i Liga-cupen hjemme mot Arsenal. Liverpool vant kampen 3-0.
Johnston ble i Liverpool frem til 1988 da hans søster ble alvorlig syk. Han la støvlene på hylla omtrent med øyeblikkelig virkning. På denne tiden hadde han spilt 190 ligakamper (30 mål), og vunnet en rekke medaljer for Liverpool.


== Meritter ==


=== Kamper Liverpool ===
Totalt: 271 kamper – 40 mål.


=== Medaljer som vinner for Liverpool ===
Ligavinner 1. Divisjon: 1982, 1983, 1984, 1986, 1988.
Liga-Cup: 1983, 1984.
Serievinnercup: 1984.
FA-Cup: 1986.
Charity Shield: 1986 (Delt).


=== Medaljer som nr.2 for Liverpool ===
Nr 2. 1.Division 1: 1985
VM for klubblag, tapende finalist: 1981, 1984
Charity Shield, tapende finalist: 1983
Serievinnercup, tapende finalist: 1985
Liga-Cup, tapende finalist: 1987
FA-Cup, tapende finalist: 1988


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Craig Johnston – UEFA 
(en) Craig Johnston – Transfermarkt 
(en) Craig Johnston – FootballDatabase.eu 
Profil på LFChistory.net
Profil på Liverpools offisielle hjemmeside
Vøyen

Vøyen er en gård i Bærum i Viken ved elva Lomma. Den har gårdsnummer 78. Fremdeles er hele Gupumarka med 6 000 mål utmark underlagt gården i tillegg til 450 mål dyrket mark og et moderne fjøs.


== Bygninger og tun ==
Bærum kommune kjøpte Vøyen i 1971 og har restaurert gården i samarbeid med Riksantikvaren.
Det er flere store bygninger på tunet. Den såkalte Hurumgården med sidebygningen «Libanon» er fra slutten av 1700-tallet, og brukes nå av Bærum Arbeidssenter. Vinkelgården ble bygd i andre halvdel av 1700-tallet, og brukes i dag til selskapslokale, møter og kurs. Vinkelgården har saler med krystallysekroner, stor takhøyde, stilmøbler og et idyllisk uteområde.
Nedenfor tunet ligger Vøyendammen og Vøyen mølle, som var i drift på 1800-tallet og frem til midten av 1960-tallet. I dag huser bygningen klubblokaler til Vestre Bærum Sportsfiskere.


== Etymologi ==
Gårdens gammelnorske navn var Vǫðin, som betyr «gården ved vadet» over Bærumselva eller Isielva. Opp gjennom tidene har gården også blitt skrevet blant annet Vadin (1398), (a) Wodhine (1426), Vøyen (1666), Wøyen (1723) og Vøien (1898). Navnet skrives i dag offisielt Vøyen.
Uttalen av navnet er Vui.
Navnet er brukt i delområdet Vøyenenga.


== Historie ==
Gården Vøyen ved Lomma har røtter tilbake til steinalderen. I forbindelse med anleggelse av ny vannledning Bryn-Staver ble det gjennomført arkeologiske registreringer og utgravninger nordøst og sør for gårdsplassen. Det ble gjort funn som tyder på at det er drevet jordbruk på Vøyen så tidlig som fra mellomneolitikum (yngre steinalder). I tillegg ble det gjort funn av bosetningsspor fra bronsealder og eldre jernalder. 
Opp gjennom tidene har det vært både storgård og guttehjem på stedet. Dagens gårdsområde omfattet tidligere også flere gårder som Økri og Gommerud. I tillegg til å fungere som en normal bondegård, har det vært mange aktiviteter knyttet til Vøyen. Se også Økri skole.
Gjennom tidene har gården hatt den første smeltehytten som ble opphavet til det vi kjenner som Bærums Verk. Fra 1603 – 1604 ble det funnet jernmalm i «vestre Bergum» ved Kirkerudåsen og Eineåsen som så meget lovende ut. Kong Christian IV sluttet kontrakt i 1610 på åremål med Paul Smelter, kongens bergverksmann, som på egen bekostning skulle bygge en smeltehytte. Den første hytten ble bygget på Vøyen, hvor hele 33 mann var i virksomhet – og noen år senere ble det også bygget hytte ved Gommerud.
I 1758 mottok major Jakob Krefting «... allernaadigst privilegium paa at drive teglverk, og ingen maa i løpet av 4 aar anlægge teglverk i 1 1/2 mils avstand...».
I 1770 var det blant annet nedtegnet følgende på et auksjonsskjøte «... teglbrænderi med tilhørende teglmølle og brændehuser, sagbruk til bygdeskur, stampemølle, kværnebruk, laks og ørretfiske...». Etter sigende skal området også ha hatt eget klekkeri for laks og ørret.


== Litteratur ==
Bærum – i går og i dag. 1970.
Bærum – En bygds historie. 1920.


== Eksterne lenker ==
(en) Vøyen gård – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bærums Verk
Månedens kulturminne desember 2007: Wøyen gård
Kulturhistorisk museum, utgravningsdagbok fra Vøyen- 2007
Shagya araber

Shagya araber er en hest som er en allsidig ride- og kjørehest.


== Rasebeskrivelse/historikk ==
Shagyaaraberen er avlet frem fra fullblodsarabere ved utvalg for å få en større hest med mere masse og kraftigere fundament enn fullblodsaraberen. Rasen har sitt utspring fra det Østerrikske/Ungarske keiserriket, og er stambokført siden 1789. 
De første shagya-arabere kom til Norge i 1972, og i den første importen var det 5 drektige hopper, og 1 hingst. Innenfor Norsk Araberhest Forening (NAHF) ble det i 1985 opprettet en egen avdeling for shagyaarabere; NAHF’s Shagyaavdeling. Foreningen har i dag registrert om lag 100 hester. Til sammen finnes det mellom tre og fire tusen shagyaarabere i verden. 
Shagyaaraberen skal være vakker og utsøkt med et uttrykksfullt hode, som tydelig viser araberen. Profilen kan være svakt konkav eller rett. Øynene skal være uttrykksfulle og ikke for små. Man ønsker en velformet ridehesthals, velmarkert manke, god, skrå skulder, frie albuer og en muskuløs sterk rygg. Krysset ønskes passe langt og hellende, med god muskelstyrke, og halen høytbærende. Beina skal være korrekte, kraftige og tørre, med godt markerte ledd og velformede høver.


== Bruksområde ==
Shagyaaraberen benyttes i konkurranser i distanse, dressur, feltritt, sprang og kjøring, men er også en trivelig hobby- og familiehest.


== Farge ==
Den dominerende fargen er skimmel, men i Norge har vi også brune, sorte og røde hester.
På bakgrunn av at de skimlede hestene har disposisjon for en spesiell hudsykdom, ønsker man i særlig grad å benytte fargede hester i avlen. 


== Høyde ==
Mankehøyden ønskes mellom 150 og 165 cm. Mindre shagyaarabere finnes naturligvis, men kårede hingster skal være 154 cm eller høyere i mankehøyde, og med et minimum pipemål på 18 cm.
Gumbo (album)

Denne artikkelen omhandler den norske jazzgruppa Gumbos første album. For flere betydninger av gumbo, se gumboGumbo  er jazzgruppa Gumbos debutalbum, utgitt i 2005 på plateselskapet SCHMELL!.Medvirkende på to spor på denne plata, er Dodo Miranda, en jazzvokalist Gumbo ble kjent med da de var på turne i Angola.


== Sporliste ==
«Good Weather» 3:21 (Even S. Andersen)
«Feelgood Calypso» 3:29 (Kåre Nymark Jr.)
«Dirty Dozen Secondline» 4:17 (Kåre Nymark Jr.)
«Longing» 4:08 (Kåre Nymark Jr.)
«Kenneths Getaway» 2:18 (Kåre Nymark Jr.)
«It's Gumbo Time» 2:40 (Even S. Andersen)
«Slide Away» 2:24 (Even S. Andersen)
«Feelgood Calypso» 3:29 (Kåre Nymark Jr.)
«The Secondline» 2:52 ( trad. )
«Meeters Away» 3:36 (Kåre Nymark Jr.)
«The Groovy Gumbo» 3:05 (Kåre Nymark Jr.)
«In the Shower» 4:08 (Even S. Andersen)
«Ten Dollar Blues» 4:39 (Even S. Andersen)
«Juba's Groove» 2:50 (David Gald)


== Personell ==
Kåre Nymark – trompet
Even Skatrud Andersen – trombone
David Gald – tuba
Kenneth Ekornes – trommer
Dodo Miranda – Vokal (spor 4 og 8)


== Referanser ==
Stattholdergården

Stattholdergården, eller Grünergården, ligger i Rådhusgata 11 i  Kvadraturen i Oslo og er en fredet bygård fra 1640-årene. Den ble reist av myntmester Peter Grüner, hvis navn er skrevet med ankerjern av smijern på fasaden.
Stattholder Ulrik Fredrik Gyldenløve bodde i huset på slutten av 1600-tallet, derav navnet som restauranten i denne bygningen tok i 1957, som i nyere tid også er blitt gårdens kallenavn. Før den tid ble den kalt Calmeyergården etter trelasthandlerne Mathias Calmeyer, eier fra 1766, og hans sønn Henrik Calmeyer fra 1800 til 1820. Opprinnelig hadde huset sadeltak med høye gavler, dette ble erstattet med et slakere saltak (kjent fra eldre fotografier) og med et mansardtak i 1912. Gården er en av de få i byen som fremdeles har karnapp ute på fortauet, et utbygg som svært mange gårder fikk, før de ble forbudt i 1645. 
De vakre stukkaturhimlingene ble laget midt på 1700-tallet. Cleopatrarommets himling i barokk- eller rokokkostil forestiller Cleopatras dramatiske død, idet hun lar seg bite i brystet av en giftslange. 
Opp gjennom årene har flere restauranter hatt tilhold i gården. Restaurant Anglais var etablert i 1891 med L. Lind som eier, året etter med Frithjof Paulsen som eier.. Paulsen drev kafeen til 1896, og flere nye eiere etter ham, til den ble overtatt av Aksel Paulsen i 1901 (med Frithjof Paulsen boende i gården). Paulsen drev den under eget navn til 1930. Da overtok en ny eier som kalte restauranten Excellent. Restaurant Excellent skiftet navn til Statholdergaarden i 1957. Siden 1994 har kjøkkensjef Bent Stiansen drevet restauranten under samme navn her og serverer gourmetmat. Restauranten fikk én stjerne i Michelinguiden i 1998.


== Referanser og noter ==


== Litteratur ==
Finn Holden: Christian IVs by. Livet i Kvadraturen, side 71, Dreyers forlag Oslo, 2012, ISBN 978-82-8265-050-2


== Eksterne lenker ==
(en) Statholdergaarden – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Stattholdergården». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(no) Hjemmeside - restauranten
Geoffrey Pyke

Geoffrey Nathaniel Pyke (født 1893, død 1948) var en britisk forsker og oppfinner med uortodokse ideer som ofte viste seg å være  vanskelig å anvende i praksis. Hans livsstil og utseende passet til stereotypien «gal forsker».
Han studerte ved Cambridge University.
Under den første verdenskrig, var Pyke internert i Ruhleben P.O.W. Camp i Tyskland.  Han skrev erindringer om sine opplevelser der som han ga tittelen To Ruhleben – And Back.
Hans mest berømte forslag var under andre verdenskrig å bygge et gigantisk hangarskip av pykrete, et materiale som ble fremstilt ved fryse en blanding av trefibermasse og  saltvann. Dette forsøket, kjent som prosjekt Habakkuk ble utredet av Combined Operations og ble støttet personlig av lord Louis Mountbatten og sir Winston Churchill, men rakk aldri å bli fullført. Ideen var ikke så absurd som den kunne synes. Trefibre og is dannet et sterkt komposittmateriale som hadde stor motstandsevne mot støt og slag. Så lenge det befant seg i frossen tilstand ville skip bygget av dette materiale være noe nær usenkbare.
Geoffrey Pyke er kanskje aller mest berømt for «snømaskinen» som han oppfant for å settes inn i kampene i Norge. Hans ide førte til at man konstruerte M29 Weasel, et snøgående beltekjøretøy og som førte til opprettelsen av den mer kjente 1st Special Service Force.  
Pyke tok sitt eget liv vinteren 1948.


== Kilder ==
Michell, John. "The Inventor of Frozen Battleships." Eccentric Lives and Peculiar Notions. Harcourt, 1984. ISBN 0-15-127358-8
Ny utgave: Citadel Press, 1987. ISBN 0-8065-1031-5
Ny utgave: Cardinal Books, 1989. ISBN 0-7474-0353-8
Ny utgave: Adventures Unlimited Press, 1999. ISBN 0-932813-67-4
Ny utgave: New York: Black Dog & Leventhal Publishers, 2003. ISBN 1-57912-228-0
Timpson, John. Timpson's English Eccentrics. London: Jarrold, 1991, hardback. ISBN 0-7117-0559-3
Ny utgave: London: Jarrold, 1996, paperback. ISBN 0-7117-0683-2
Lampe, David. Pyke, the Unknown Genius. London: Evans Bros, 1959. No ISBN
Clifford. A. Strange Brains and Genius : The Secret Lives Of Eccentric Scientists And Madmen. Harper Perennial, 1999. ISBN 0-688-16894-9
Pyke, Geoffrey. To Ruhleben -- And Back: A Great Adventure in Three Phases. McSweeney's, 2003. ISBN 0-9719047-8-2.


== Eksterne lenker ==
Kort biografi og liste over oppfinnelser (engelsk)
The Floating Island – Habakkuk project
Pykrete
Eksperimenter med pykrete (engelsk)
Clefairy

Clefairy (ピッピ Pippi i japanske originalversjoner) er en av de fiktive artene fra mediafranchisen Pokémon.
Clafairys navn er en kombinasjon av clef, fransk for nøkkel (musikk), og fairy (fe). Dens japanske navn kan være en forkortelse og repetisjon av ordet pixie (nisse). I den engelske betaversjonen av Pokemon Red og Blue, var Clefairys navn Aria (arie), en annen betegnelse for en melodi.


== Eksterne lenker ==

(en) «Clefairy» på Bulbapedia