Ahmad Hasan al-Bakr

Ahmad Hasan al-Bakr, eller Ahmed Hassan Bakr, (født 1. juli 1914 i Tikrit i Irak, død 4. oktober 1982 i Bagdad) var Iraks president, statsminister og øverstkommanderende for de væpnede styrkene mellom 1968 og 1979. 


== Militær karriere ==
Al-Bakr kom inn på det irakiske militære akademiet i 1938 etter å ha tilbrakt nesten seks år som lærer på en irakisk primær-skole. I løpet av hans tidlige militære karriere, tok han blant annet del i Rashid Ali-opprøret i 1941. Som følge av dette ble han kort tid senere arrestert, fengslet og pliktig pensjonert fra den irakiske hæren, men han ble gjeninnsatt i 1957. 
Etter at han hadde blitt utnevnt til brigadegeneral, var han en av de «frie offiserer». Dette var en gruppe som deltok i å styrte det irakiske monarkiet i 1958. al-Bakr ble som følge av dette tvunget til å trekke seg fra hæren i 1959, under flerfoldige anklager om at han blant annet hadde ledet et opprør mot myndighetene i den irakiske byen Mosul. Dette opprøret hadde i all hovedsak blitt ledet av offiserer som ville ha flere og tettere bånd med den muslimske staten Den Forente Arabiske Republikk. 


== Politisk karriere ==
Al-Bakr var et ledende medlem av den irakiske delen av Baath-partiet da han i 1963 ledet et statskupp som styrtet Iraks daværende militære leder Abdul Karim Kasim. al-Bakr ble statsminister og visepresident etter det. Men han forlot den irakiske regjeringen i november 1963 – etter ti måneder ved makten – da feltmarskalk Abdul Salam Arif iscenesatte et statskupp mot ham. Al-Bakr beholdt likevel kontrollen over den regionale kommandoen innen Baa'th partiet.
Under al-Bakr sitt militær-regime ble også Iraks bånd med flere kommunistland som for eksempel Sovjetunionen sterkere knyttet sammen. Den 9. april 1972 underskrev representanter for både Irak og Sovjetunionen en avtale om vennskap mellom disse to landene . De to landene ble med denne avtalen enige om å samarbeide både når det gjaldt politiske, økonomiske og militære forhold. Sovjetunionen sa seg også enig i at landet skulle forsyne Irak med flere typer våpen. 
Al-Bakr sin regjering har også hjulpet Syria med soldater og våpen under Jom kippur-krigen som tok slutt i oktober 1973. Al-Bakr var en av de mange arabiske lederne som fordømte våpenhvilen som gjorde slutt på konflikten i 1973 og han var en av dem som motsatte seg de foreløpige avtalene som ble forhandlet frem mellom Egypt og Syria. Irak var et av de landene som var i stand til å skade den vestlige økonomien da landet deltok i en olje-boikott mot Israels støttespillere. 
I juli 1978 ble en resolusjon vedtatt som gjorde alle ikke-Baat`istisk politisk aktivitet ulovlig og medlemskap i andre politiske partier ble som regel straffet med døden for alle dem som var medlemmer eller var tidligere medlemmer av de irakiske væpnede styrker. 
På sine eldre dager ble den senere diktatoren Saddam Hussein utnevnt av al-Bakr til rollen som visepresident. Da den aldrende og svake al-Bakr ble ute av stand til å utføre sine plikter lengre, fikk Saddam en stadig mer fremtredende rollen som regjeringens ansikt utad. Saddam Hussein ble de-facto leder av Irak noen år før han formelt ble president i Irak.  
Den 16. juli 1979, ga  den da 65 år gamle Ahmed Hassan al-Bakr seg som president, angivelig på grunn av sin stadig skrantende helse og Saddam Hussein overtok dermed presidentembetet i et trekk som ble viden betraktet som en formalitet. Det blir vanligvis antatt, basert på beretninger fra flere vitner, at Saddam tvang presidenten til å gå av etter gjentatte trusler om at han ellers ville bli fjernet med makt. Kort tid senere ga Saddam ordre om å henrette flere topp-medlemmer av Baath-partiet etter mistanker om at de drev med spionasje til fordel for vestlige land med USA i spissen. 
Al-Bakr døde i 1982.


== Referanser ==