jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Dvergsten

Dvergsten er en gård i Gran på Hadeland, sør for Brandbu sentrum.
Navnet kommer ifølge Rygh av Dvergasteinn. Det finnes nemlig en stor sten på gården, og i folketroen hadde dverger bolig i stener. Etter tradisjon på stedet skal stenen være kastet av trollet («dvergen») i Brandbukampen da han ble forstyrret av kirkeklokkene i Tingelstad gamle kirke. Han greide ikke kaste langt nok, og stenen ble liggende der gården ble reist. Stenen ligger fortsatt mellom hovedbygningen og kårbygningen på Dvergsten. Den er antageligvis brutt ut ved Mæna, som ligger omtrent fem kilometer lenger nord.
Gården er en av de største i Gran kommune, og hadde sitt eget gårdskapell i middelalderen. Biskop Jens Nilssøn, som dro forbi her på slutten av 1500-tallet, forteller om en liten stavkirke viet St. Katarina som på det tidspunktet var sterkt forfallent. Det er flere fortidsminner på gården, blant annet flere gravhauger. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Dvergsten». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Halfdan Olaus Christophersen

Halfdan Olaus Christophersen (født 13. desember 1902 i Drammen, død 27. mai 1980 på Ringerike) var en norsk historiker og sakprosaforfatter. 
Han tok doktorgraden om John Locke og var med i hjemmefronten under krigen. Han er kjent for en lang rekke bøker om kulturhistorie og ferdselsveier i Nordmarka og fra det sentrale Østlandet forøvrig. Han ble statsstipendiat i 1965. 


== Verker ==
John Locke (1932)
På gamle veier og nye stier i Oslomarka (1956, 2. utg. 1972)
Marcus Jacob Monrad (1959)
Vei og varde, Gyldendal (1961)
Eventyr i dagslys, Gyldendal (1962)
Vandringer i Oslos stormark, Gyldendal (1974)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
kjentmannsmerket.org Arkivert 5. januar 2006 hos Wayback Machine. kortbiografi med bilde
Raino Malnes

Raino Sverre Egil Malnes (født 29. april 1955 i Fredrikstad) er en norsk statsviter med politisk teori og vitenskapsfilosofi som spesialområder. Han er professor ved Institutt for statsvitenskap, Universitetet i Oslo. 
Han er cand.polit. i statsvitenskap fra 1982. Han var NAVF-stipendiat i 1983–1984, vitenskapelig assistent 1984–1988 og førsteamanuensis ved Institutt for statsvitenskap ved Universitetet i Oslo 1989–1993. Malnes ble professor samme sted i 1994. Han er også professor II ved Forsvarets høgskole. Hans spesialfelt er politisk filosofi og vitenskapsteori. I den offentlige debatten har Malnes særlig tatt opp samfunnsvitenskapens grunnlag. Han kommenterer ofte fransk politikk i media.I 2015 ble han valg inn i Det Norske Videnskaps-Akademi i gruppe for samfunnsfag Han er medlem av Bioteknologirådet.


== Bibliografi ==
The Hobbesian Theory of International Conflict. Oslo, Scandinavian University Press, 1993.National Interests, Morality and International Law. Oslo, Scandinavian University Press, 1994.
Valuing the Environment. Manchester, Manchester University Press, 1995.
Filosofi for statsvitere. Oslo, Tano – Aschehoug, 1997.
Materiell og mental virkelighet. Oslo, Abstrakt forlag, 2002.
Politisk tenkning. Medforfatter Knut Midgaard. Oslo, Universitetsforlaget, 2003.
Innføring i samfunnsfag. Medforfattere F. Engelstad, R. Kalleberg og C.E. Grenness. Oslo, Gyldendal Akademisk, 2005.
Anarki, makt og normer. Innføring i internasjonal politikk. Medredaktør Jon Hovi. Oslo, Abstrakt forlag, 2007.
Meningen med samfunnsvitenskap. Oslo, Gyldendal Akademisk, 2008.
Prekær politikk. Redaktør. Oslo, Gyldendal Akademisk, 2009.
Kunsten å begrunne. Oslo, Gyldendal Akademisk, 2012.
Demokrati - historien og ideene. Medredaktør Dag Einar Thorsen. Oslo, Dreyer, 2015.
Velkommen til statsvitenskap. Redaktør, Oslo, Gyldendal akademisk, 2016.
Politisk filosofi. Medforfatter Knut Midgaard. Oslo, Universitetsforlaget, 2017.
Epistemlogi og ontologi for studenter flest. Oslo. Gyldendal Akademisk, 2022.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Raino Malnes i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Raino Malnes i BIBSYS
Presentasjon på UiOs sider
Liste over underleirer i Auschwitz

Auschwitz I (Stammlager / Oświęcim),
Auschwitz II (Birkenau / Brzezinka),
Auschwitz III (Monowitz / Monowice),
Babice (Babitz),
Bieruń (Berun),
Blachownia Śląska (Blechhammer),
Bobrek,
Brno (Brünn),
Bruntal (Braunau),
Budy,
Buna,
Chełmek,
Chorzów (Arbeitslager Bismarckshütte),
Chrzanów,
Czechowice,
Czernica,
Dziedzice,
Jesenik (Freudenthal),
Friedenshütte,
Gliwice (Gleiwitz),
Goleszów (tysk: Golleschau) var en satellittleir som leverte sement til Buna-Monowitz, fangebelegg 400 til 1000, norske fanger døde der.
Hajduki I-II,
Harmeze (Harmensee),
Zabrze (Hindenburg),
Jawiszowice (Jawischowitz),
Jaworzno,
Kobiór (Kobior),
Lędziny (Arbeitslager Günthergrube),
Lesslau,
Libiaz Maty (Janinagrube),
Lagiewniki Slaskie (Hohenlinde, Hubertushütte),
Lagisza Cmentarna (Lagischa),
Prudnik (Neustadt),
Pyskowice (Peiskretscham),
Plawy (Plawy),
Pszczyna (Pleβ),
Radostowice,
Rajsko,
Rydultowy (Arbeitslager Charlottegrube),
Siemianowice (Laurahütte),
Sosnowiec (Sosnowitz),
Stara Kuźnia (Althammer),
Stara Wieś,
Świętochłowice (Arbeitslager Eintrachtshütte),
Trzebinia,
Wesoła (Fürstengrube),
Zittau,
Żywiec


== Referanser ==
Ness (etternavn)

Ness er et norsk etternavn.


== Personer med navnet Ness ==
Bjarne Ness (1902 – 1927), en norsk tegner og maler.
Eliot Ness (1903 – 1957), en amerikansk politietterforsker ved Finansdepartementet som ledet den legendariske etterforskningsgruppen med økenavn «The Untouchables» i Forbudstiden.
Ole Asbjørn Ness (f. 1974), en norsk forfatter.
Ib Spang Olsen

Ib Spang Olsen (født 11. juni 1921, død 15. januar 2012) var en dansk tegner og forfatter. Han er særlig kjent for sine frodige og rufsete bokomslag og illustrasjoner til andre forfatteres bøker og noveller, og ikke minst for illustrasjonene til Halfdan Rasmussens barnebøker med rim og regler, men han utga også egne bøker. I 2007 ble han utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.


== Liv og virke ==
Ib Spang Olsen tok lærereksamen i 1943 og studerte siden på Kunstakademiet i København 1945–1949 og på Den Grafiske Skole 1947–1949. Han var selv lærer på den internasjonale Bernadotteskolen i København 1952–1961, formann for Kulturministeriets Arbejdsgruppe om Børn og Kultur 1982–90, og medlem av Det Kongelige Akademi for de Skønne Kunsters styre «Akademirådet».


== Familie ==
Ib Spang Olsen var faren til skuespilleren Martin Spang Olsen (født 1962) og filmregissøren Lasse Spang Olsen (født 1965).


== Priser ==
Ib Spang Olsen har mottatt flere priser, blant annet

Kulturministeriets Børnebogs-pris 1963 for Drengen i månen
Kulturministeriets Børnebogs-pris 1964 for Det lille lokomotiv, Blæsten og Regnen
Kulturministeriets Børnebogs-pris 1967 for Mosekonens bryg
Den internasjonale H.C. Andersen-medalje for illustrasjon i 1972
Dansk Forfatterforenings H.C. Andersen Legat 1985
Kulturministeriets Illustratorpris 1980
Modersmål-Prisen 2002
Gyldendals Barnebokpris 2008


=== Kulturkanonen ===
Rim-og billedboken Halfdans ABC av Halfdan Rasmussen med illustrasjoner av Ib Spang Olsen ble tatt opp i Danmarks kulturkanons «barnekanon» i 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ib Spang Olsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ib Spang Olsen på Internet Movie Database 
(da) Ib Spang Olsen på Filmdatabasen 
(da) Ib Spang Olsen på danskefilm.dk 
(da) ibspangolsen.dk
(ja) Noen av bildebokillustrasjonene hans
Nina Badrić

Nina Badrić (født 4. juli 1972 i Zagreb i Kroatia) er en kroatisk musiker.
Hun startet å synge for jentekoret Zvjezdice da hun var ni år. Med koret fikk hun mange reiser og spilte dessuten inn flere album. Koret sang hovedsakelig gospel og Badrić fikk erfaring som solist i sin tid med koret. 
Da hun var 20 år gammel ble hun med i den første Crovision (Melodi Grand Prix i Kroatia) og endte på en åttendeplass med sangen «Ostavljem te». Like etter spilte hun inn albumet Godine nestvarne. Albumet ble ingen salgshit, men hun startet et samarbeid med produsenten Zoran Škugor og dro til London for å spille inn albumet Personality. Dette ble det mest solgte albumet i Kroatia i 1997 og 1998. Hun vant også to Porin-priser (kroatiske Spellemann) og Rose of Večernji list blant flere priser. Med sin versjon av I'm so excited fra det albumet, toppet hun listene fem måneder i Italia, Frankrike og Spania noe som gjorde henne til den første kvinnelige kroatiske artisten med internasjonal suksess. Hun har blant annet opptrådt og samarbeidet med East 17 og Joselyn Brow.
Hennes neste album, Unique, solgte meget bra over hele tidligere Jugoslavia. Den påfølgende turneen ble solgt ut og avsluttet i Sarajevo. Hun var den mest populære artisten i tidligere Jugoslavia det året. Etter dette har hun utgitt to studioalbum til. I 2004 vant hun totalt fem Porin priser bl.a. årets album (Ljubav), årets sang (Čarobno jutro) og beste kvinnelige artist og befestet sin posisjon som en av de mest populære artistene i det tidligere Jugoslavia. I Kroatia og resten av Europa blir hun utgitt på Aquarius Records i Serbia og Montenegro og deler av tidligere Jugoslavia er hun utgitt på City Records.


== Diskografi ==
Godine nestvarne (1995)
Personality (1997)
Unique (1999)
Nina (2000)
Collection (2003)
Ljubav (2003)
Ljubav za ljubav – Live (2005)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nina Badrić – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nina Badrić på Internet Movie Database 
(en) Nina Badrić hos The Movie Database 
(en) Nina Badrić på Discogs 
(en) Nina Badrić på MusicBrainz 
(en) Nina Badrić på Spotify 
(en) Nina Badrić på Songkick 
Nina Badrić på Facebook 
(en) Nina Badrić på Instagram
Johannes Nilssøn Skaar

Johannes Nilssøn Skaar (født 15. november 1828 i Vikør prestegjeld, nåværende Kvam, død 13. desember 1904 i Skien) var biskop i Tromsø Stift 1885−1892 og Nidaros bispedømme 1892-1904.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Johannes Nilssøn Skaar var født på fjellgården Skår/Skoro på østsiden av Fyksesund i Kvam i Hardanger. Han var sønn av gårdbrukeren Nils Gjermundsen Skaar (1791–1864) og Elseber Torgeirsdatter Flatabø (1793–1885). Brødrene Nils og Gjermund var stortingsmenn og ordførere. De vokste opp i et haugiansk miljø i Hardanger.Som barn viste han uvanlige evner, etter konfirmasjonsforberedelsene ble han tildelt kongens premie for kunnskap og flid. Etter lærerseminar på Stord gikk han på Heltbergs studentfabrikk i Oslo. På Stord hadde han sogneprest Claus Daae som førstelærer og Daae skal ha hatt stor innflytelse på unge Skaar. Blant kullkameratene på Heltberg var Emil Stang, Ernst Sars og Lorentz Dietrichson. Ved Universitetet i Christiania ble han påvirket av Carl Paul Caspari og særlig av Gisle Johnson. Samtidig med teologiske studier underviste han ved en pikeskole.


=== Prest ===
Han tok teologisk embedseksamen i 1857 og ble samme år personellkapellan i Nord-Aurdal, og i 1862 residerende kapellan i Skien, hvor han etterhvert ble sogneprest i Gjerpen i 1872. I Skien arbeidet han under sogneprest Andreas Hauge, Hans Nielsen Hauges sønn.


=== Biskop ===
Johannes Nilssøn Skaar ble utnevnt til biskop i Tromsø i 1885 og deretter i Trondheim i 1892.
Han var interessert i det religiøse livet blant samer og kvener, og mente det var best å kommunisere med minoritetene på deres eget språk. Han lærte selv samisk og sendt i 1888 hyrdebrev på samisk - trolig som den første i historien. Skaar organiserte «Finne-Misjonen» og ble omtalt som «samenes biskop». Han skal ha lært samisk så godt at han holdt preken på samisk, og han oversatte salmer og småskrifter til samisk. 
Johannes Nilssøn Skaar skrev salmer og noen av disse ble tatt inn i Landstads salmebok. Politisk og religiøst blir han biografien omtalt som svært konservativ til forskjell fra den radikale broren Nils som var med å dømme i riksretten i 1884.


== Verk ==
Norsk Salmehistorie, Bergen, J. Beyers forlag, 1875-1880


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Adressa – «Biskop Skaars gate»
Liste over Den norske kirkes sogn

Lister over Den norske kirkes sokn i Norge ordnet etter bispedømme:

Liste over sogn i Borg bispedømme
Liste over sogn i Oslo bispedømme
Liste over sogn i Hamar bispedømme
Liste over sogn i Tunsberg bispedømme
Liste over sogn i Agder og Telemark bispedømme
Liste over sogn i Stavanger bispedømme
Liste over sogn i Bjørgvin bispedømme
Liste over sogn i Møre bispedømme
Liste over sogn i Nidaros bispedømme
Liste over sogn i Sør-Hålogaland bispedømme
Liste over sogn i Nord-Hålogaland bispedømme
Vokterrådet

Vokternes råd (persisk: شورای نگهبان قانون اساسی, Shora-ye Negaban-e Qanun-e Assassi) er den mest innflytelsesrike institusjonen i styringen av Iran. Rådet har to oppgaver. For det første skal det kontrollere at alle lover som vedtas av parlamentet er i samsvar med konstitusjonen og islamsk lære. Hvis Vokterrådet finner at det ikke er tilfelle har de myndighet til å legge ned veto mot loven det gjelder. Rådets andre oppgave er å vurdere kvalifikasjonene til alle kandidater som stiller til valg til parlamentet, til presidentembedet og til Ekspertforsamlingen.
Rådet består av i alt tolv medlemmer. Seks av dem er teologer utpekt av den åndelige lederen i landet, mens de seks andre er rettslærde som nomineres av Høyesterett og så eventuelt godkjennes av et flertall i parlamentet. Medlemmer velges for seks år av gangen i et tofasesystem som gjør at halve Vokterrådet kan bli skiftet ut hvert tredje år. 
Ved presidentvalget i 2005 ble bare seks av mer enn tusen innmeldte kandidater godkjent av Vokterrådet. Ingen kvinnelige kandidater ble godkjent. Blant annet det har ført til at reformister i landet har forsøkt å gjøre Vokterrådet mindre mektig. Så langt har de ikke lykkes.
Sertão

Sertão er betegnelsen på et landskapsområde i den nordøstlige regionen av Brasil. Området har et svært tørt klima, enkelte steder kan det gå flere år mellom hver gang det kommer regn. Sertãoen dekker deler av innlandsområdene i delstatene Bahia, Pernambuco, Paraíba, Rio Grande do Norte, Ceará og Piauí. Området er relativt tynt befolket.
Setrãoen består av lave innlandsområder, hovedsakelig 200 til 500 meter over havet. Området krysses av tre store elver, Jaguaribe, Piranhas og São Francisco. De fleste andre elvene tørker ut når regnværsperiodene er over.
Opprinnelig var sertãoen dekket av en tornete buskvegetasjon kalt caatinga, som er tilpasset det tørre klimaet. Jordbruk og kvegdrift har gjort at mye av denne naturtypen er forsvunnet.
På grunn av det tøffe klimaet er sertãoen ofte blitt myteomspunnet i brasiliansk litteratur og musikk.
Večernji list

Večernji list er en kroatisk avis fra Zagreb. Avisen startet i 1959 og er dermed en av de eldste og mest leste avisene i Kroatia. Den ble startet med en ide om å ha en avis som var politisk uavhengig og som skulle være viet til mer daglige ting som sport, moter osv. Dette gjorde dem til en populær avis, men etterhvert fikk de kritikk for å ikke være kritiske nok mot regjeringen og politikken og fikk tilnavnet Bezgrešnjak (uten synd) av andre journalister. I 2000 ble avisen solgt av en investorgruppe til Styria AG.


== Eksterne lenker ==
(hr) Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted
Jordsjø

Jordsjø er en bok-serie skrevet av Ursula K. Le Guin.
«Jordsjø er en verden av øyer og hav hvor magien er en del av menneskenes virkelighet. Magi er også det fremste verktøyet i kampen mellom det gode og det onde, en maktbalanse som stadig utfordres i den gamle verdenen befolket av mennesker, hekser, trollmenn og drager. På øya Gont bor unge Ged – han som skal vise seg å bli den største trollmannen Jordsjø har kjent.»
Karl Ove Knausgård har uttalt at Ged er hans litterære helt: «... ingen karakter har grepet meg sterkere enn det han [Ged] gjorde da jeg leste Trollmannen fra Jordsjø første gang som tolvåring.» (intervju i Bokvennen nr 1, 2011)


== Handling ==
Earthsea-verdenen består av et hav, og mange øyer: en enorm skjærgård med hundrevis av øyer blir omgitt av stort sett ukjent hav. Earthsea inneholder ingen store kontinenter. Den største øya, Havnor, er omtrent 610 kilometer på tvers, er omtrent på størrelse med Storbritannia. Teknologisk sett er Earthsea et tidlig jernalderen-samfunn, med bronse brukt på steder hvor jern er mangelvare. Våpen inkluderer også bruk av tre, og andre harde metaller som er enkelt å produsere. 
Det er en årlig overgang fra varm sommer til kald og snørik vinter, spesielt på nordlige øyer som Gont og Osskil. I de sørlige delene av Earthsea kan det være mye varmere. Magi er en sentral del av samfunnet i det meste av Earthsea, med unntak av Kargish-landene - hvor all magi er forbudt. Magi er et medfødt talent, som kan utvikles med trening. De mest begavede magikerne blir sendt til skole på Roke, hvor de - hvis deres dyktighet og disiplin viser seg tilstrekkelig - kan bli trollmenn som går med tryllestav. Et viktig tema i historiene er sammenhengen mellom makt og ansvar.


== Norske utgivelser ==
Trollmannen fra Jordsjø (Gyldendal Norsk Forlag, 1978) ISBN 8205112673
Atuans gravkamre (Gyldendal Norsk Forlag, 1979) ISBN 8205118698
Den fjerneste kyst (Gyldendal Norsk Forlag, 1980) ISBN 8205123225
Tehanu (Gyldendal Norsk Forlag, 1993) ISBN 8205217327Filmen Jordsjø-krønikene er i hovedsak basert på den tredje boka Den fjerneste kyst.


== Eksterne lenker ==
Ursula K. Le Guins hjemmeside
High Fantasy: A Wizard of Earthsea; anmeldelse i Horn Book Magazine 1971
Konrad Gustav Knudsen

Konrad Gustav Knudsen (født 19. august 1890, død 16. juni 1959) var en norsk politiker, maler og journalist, mest kjent for å invitere Lev Trotskij til å søke asyl i Norge.
Konrad Knudsen var født i Drammen, faren var maler, og Konrad tok samme yrke. Han avsluttet handelsskolen i 1904, og arbeidet som maler i Drammen inntil 1908, da han reiste til USA. Der arbeidet han som maler, tømmerhogger, bygningsarbeider, og ble etterhvert redaktør i en lokal norskspråklig avis.
Han kom tilbake til Drammen i 1920, og var arbeidsleder for malere inntil 1923, da han fikk en stilling som redaktør i avisen «Fremtiden». Fra 1921 hadde han forskjellige verv innen Arbeiderpartiet, og ble innvalgt på Stortinget i 1937 for Buskerud, der han var inntil 1957.
I 1935 inviterte han Trotskij til Norge, og Trotskij bodde opprinnelig i huset som Knudsen leide på Veksal i Heradsbygda utenfor Hønefoss. Etter et innbrudd av NS-hird sommeren 1936 grep regjeringen inn, og justisminister Trygve Lie bestemte at Trotskij skulle flytte.
Under andre verdenskrig var Knudsen først i Sverige, deretter i Canada og USA, hvor han arbeidet for Regjeringens infomasjonskontor, og i riksrevisjonen. Han var utnevt som riksrevisor i Stortingets riksrevisorkollegium fra 1949 til 1957.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Konrad Gustav Knudsen hos Stortinget 
(no) Konrad Gustav Knudsen hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Konrad Gustav Knudsen hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
Politiske taler av Konrad Knudsen, virksommeord.uib.no
Željko Joksimović

Željko Joksimović (serbisk-kyrillisk: Жељко Јоксимовић, født 20. april 1972 i Valjevo i Serbia) er en av Serbia og Balkans mest kjente musikere. Han ble internasjonalt kjent i 2004, da han kom på andreplass under Eurovision Song Contest med sangen «Lane moje» (norsk: Min kjære, direkte oversatt: Dådyret mitt). Sangen kom 17 poeng etter Ruslana fra Ukraina som vant konkurransen.


== Bakgrunn ==
Joksimović begynte sin karriere tidlig. Allerede da han var tolv år vant han konkurransen First Accordion of Europe i Paris. Fra hans første album ble han en veldig populær musiker over hele Balkan. Han skriver stort sett alt av sin egen musikk og har også laget musikk til flere teaterstykker. Det blir også sagt at han mestrer elleve forskjellige musikkinstrumenter.
Han har vunnet flere nasjonale priser for sine komposisjoner. I 2005 skrev han låten «Jutro», men overlot fremføringen til Jelena Tomasević under kvalifiseringen til Eurovision Song Contest. Sangen vant semifinalen i Serbia overlegent, men under finalen, hvor både sanger fra Serbia og Montenegro ble fremført, ble sangen oversett av fire dommere fra Montenegro. Dermed vant gruppa No Name fra Montenegro som gikk videre. Seieren til No Name var kontroversiell i Serbia og Montenegro.
I Eurovision Song Contest 2006 var han låtskriver av Bosnia-Hercegovinas bidrag «Lejla», fremført av Hari Mata Hari, som kom på tredjeplass. 
I 2008 var han programleder for Eurovision Song Contest 2008 i Beograd sammen med sin fremtidige ektefelle, og han var komponist bak bak det serbiske bidraget «Oro» samme år. I 2012 deltok han selv som artist i konkurransen og endte på en tredjeplass med bidraget «Nije ljubav stvar».
Han fortsetter å skrive låter og det siste albumet hans Ima nešto u tom što me nećeš ble vel mottatt av både kritikere og fans. Han skrev superhiten Supermen sammen med Dino Merlin, og fremførte den sammen med han på et fullsatt Koševo Stadion i Sarajevo.
Han bor i Beograd med sine kone og datter.


== Diskografi ==
Željko Joksimović (1999)
Rintam (2001)
111 (2002)
The Best Of (2003) (samlealbum)
Ima nešto u tom što me nećeš (2006)


== Eksterne lenker ==
(sr) Offisielt nettsted 
(en) Željko Joksimović – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Željko Joksimović på Internet Movie Database 
(en) Željko Joksimović på Discogs 
(en) Željko Joksimović på MusicBrainz 
(en) Željko Joksimović på Genius — sangtekster 
Željko Joksimović på Twitter 
Željko Joksimović på Facebook 
Željko Joksimović på Instagram 
Željko Joksimović på YouTube 
Željko Joksimović på Myspace 
City Records
Galåen

Galåen er en bygd som ligger omtrent 7 km sørvest for Røros i Trøndelag. Bygda har omtrent 200 innbyggere. I Galåen fins blant annet privat barnehage, Galåen Naturbarnehage og samfunnshus.
Bygda var blant de første med bosetting i Rørosdistriktet, da et rikt næringsgrunnlag gjorde at menneskene tidlig fant nytte i området. På 1700-tallet etablerte kobberverkdirektør Peder Hiort en barokkpark i området.
I dag er bygda et livskraftig samfunn med profilerte bedrifter som Galåvolden gård, Hiort-Engan studiogalleri, Hulabaloo Opp & Frem AS, Galåen Transport og Røros Media AS / Kulturavisa Breidablikk.Det er også et eget idrettslag i bygda, H.E.G. IL som har arrangert norgesmesterskap i 3D-bueskyting to ganger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettside om Galåen – Engan