jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kabardino-Balkaria

Kabardino-Balkaria er en av Russlands republikker og ligger i den nordlige delen av Kaukasus. 
Republikken grenser til Stavropol kraj i nord, Nord-Ossetia i øst, Georgia i sør og Karatsjajevo-Tsjerkessia i vest.


== Geografi ==
Kabardino-Balkaria ligger ved nordskråningen til den store Kaukasusfjellkjeden. Den nordlige delen er sletteland, men i sør stiger terrenget raskt opp mot flere fjelltopper over 5 000 meter, deriblant Elbrus på 5 642 meter som er Europas høyeste fjell.
Gjennomsnittstemperaturen på slettene ligger på -4 °C i januar og 23 °C i juli. Nedbørsmengden i området er rundt 500 mm om året.


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Kabardino-Balkaria – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Кабардино-Балкария – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nyheter fra Kabardino-Balkaria
(en) NUPI-artikkel
(en) Kommersantartikkel
(en) Bilder fra Kabardino-Balkaria
(en) Informasjon om turer til Elbrusfjellet
Emiliano Zapata

Emiliano Zapata Salazar (født 8. august 1879, død 10. april 1919) var en meksikansk geriljaleder og motstandsmann. Han ble en av hovedskikkelsene under den meksikanske revolusjonen som brøt ut i 1910, mot diktaturet til Porfirio Díaz. Zapata var mestis og ledet indianerbøndenes kamp mot de mektige jordeierne under slagordet Reforma, Libertad, Justicia y Ley (cf, Plan de Ayala). Han gjennomførte omfattende jordreformer i de områdene han kontrollerte, men ble til slutt drept av sine fiender i 1919.
Zapata regnes for å være en av de mest fremragende nasjonale heltene i Mexico. Byer, gater og boligområder kalt «Emiliano Zapata» er vanlige rundt om i landet, og Zapata har til tider vært avbildet på meksikanske pengesedler. De opprinnelige Zapatistene startet i delstaten Morelos. Zapatistene (EZLN), en revolusjonær bevegelse med utgangspunkt i delstaten Chiapas, har i nyere tid tatt navnet sitt etter Zapata.


== Se også ==
Den meksikanske revolusjon
Zapatistene
Anarkisme


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emiliano Zapata – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Emiliano Zapata – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Emiliano Zapata på Internet Movie Database
Karatsjajevo-Tsjerkessia

Karatsjajevo-Tsjerkessia er en republikk i Russland som ligger i den nordlige del av Kaukasus. Republikken ble opprettet i 1922 som et autonomt område. I 1943 ble republikken oppløst, men området slik det er i dag ble gjenopprettet i 1957. Det snakkes flere språk i republikken, og regjeringen gir to dager i uka ut avisa Abazashta på abazisk.


== Se også ==
Liste over Karatsjajevo-Tsjerkessias overhoder


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Karachay-Cherkessia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Nyheter fra Karatsjajevo-Tsjerkessia
Kommersant artikkel
NUPI-artikkel
KCR – god side, mye informasjon
Emil Zátopek

Emil Zátopek uttale  (født 19. september 1922  Kopřivnice, død 22. november 2000 i Praha) var en tsjekkisk friidrettsutøver (langdistanseløper). I 1954 ble han den første som løp 10 000 meter under 29 minutter.
Zátopek vant 10 000 meter i OL 1948 i London, og fikk sølv på 5000 meter.
De neste årene satte han flere verdensrekorder på distanser fra 5000 meter opp til 30 km. Den største sesongen hadde Zátopek i 1952, da han vant tre gull i Helsingfors-OL, på 5000 meter, 10 000 meter og i maraton.
Etter 1968 engasjerte han seg i demokratiseringsbevegelsen, men ble deretter straffet og måtte ta hardt fysisk arbeide. Ryktene om at han måtte arbeide i en urangruve, slik opposisjonelle tidligere hadde gjort, stemte ikke. Disse gruvene var stengt flere år tidligere.
Han var gift med Dana Zátopková, også en kjent tsjekkisk sportsutøver, deltaker ved OL 1948.


== OL-medaljer ==
1948  London -  Gull i friidrett, 10 000 meter
1952  Helsingfors -  Gull i friidrett, 5 000 meter
1952  Helsingfors -  Gull i friidrett, 10 000 meter
1952  Helsingfors -  Gull i friidrett, maraton
1948  London -  Sølv i friidrett, 5 000 meter


== EM-medaljer ==
1950  Brussel -  Gull i friidrett, 5 000 meter
1950  Brussel -  Gull i friidrett, 10 000 meter
1954  Bern -  Gull i friidrett, 10 000 meter
1954  Bern -  Bronse i friidrett, 5 000 meter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Emil Zátopek – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Emil Zátopek på Internet Movie Database 
(en) Emil Zátopek hos The Movie Database 
(de) Emil Zátopek – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Emil Zátopek – Olympics.com 
(en) Emil Zátopek – Olympic.org 
(en) Emil Zátopek – Olympedia 
(en) Emil Zátopek – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(cz) Emil Zátopek – Tsjekkias olympiske komité 
(en) Emil Zátopek – World Athletics 
(en) Emil Zátopek – Track and Field Statistics  Wikiquote: Emil Zátopek – sitater
Lee Jong-wook (baseballspiller)

Lee Jong-wook (født 18. juni 1980 i Seoul) er en sørkoreansk baseballspiller som deltok i de olympiske leker 2008 i Beijing.
Lee ble olympisk mester i baseball under Sommer-OL 2008 i Beijing. Han var med på det sørkoreanske laget som vant den femte og siste olympiske baseballturneringen foran Cuba og USA. Sør-Korea beseiret Japan med 3-2 i finalen.


== OL-medaljer ==
 2008  Beijing -  Gull i baseball  Sør-Korea


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lee Jong-wook – Olympedia 
(en) Lee Jong-wook – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lee Jong-wook – Baseball-Reference.com (Minor League)
Mitsubishi

Mitsubishi-gruppen, (japansk: 三菱グループ, Mitsubishi Gurūpu), Mitsubishi Group of Companies, eller Mitsubishi Companies, er en stor gruppe autonome japanske firmaer under Mitsubishi-varemerket.


== Firmaer i Mitsubishi-gruppen ==


=== Hovedmedlemmer ===
Asahi Glass Co.
The Bank of Tokyo-Mitsubishi UFJ, Ltd.
Kirin Brewery Co., Ltd.
Meiji Yasuda Life Insurance Company
Mitsubishi Agricultural Machinery
Mitsubishi Aluminum Co., Ltd.
Mitsubishi Cable Industries, Ltd.
Mitsubishi Chemical Corporation (part of Mitsubishi Chemical Holdings Corporation)
Mitsubishi Corporation (handelshus)
Mitsubishi Electric Corporation
Mitsubishi Estate Co., Ltd.
Mitsubishi Fuso Truck and Bus Corporation
Mitsubishi Gas Chemical Company, Inc.
Mitsubishi Heavy Industries, Ltd.
Mitsubishi Kakoki Kaisha, Ltd.
Mitsubishi Logistics Corporation
Mitsubishi Materials Corporation
Mitsubishi Motors Corporation – Avdelingen for bilproduksjon og -salg.
Mitsubishi Paper Mills, Ltd.
Mitsubishi Plastics, Inc.
Mitsubishi Rayon Co., Ltd.
Mitsubishi Research Institute, Inc.
Mitsubishi Shindoh Co., Ltd.
Mitsubishi Steel Mfg. Co., Ltd.
Mitsubishi UFJ Trust and Banking Corporation (en del av Mitsubishi UFJ Financial Group)
Nikon Corporation
Nippon Oil Corporation
NYK Line (Nippon Yusen Kabushiki Kaisha)
P.S. Mitsubishi Construction Co., Ltd.
Tokio Marine & Nichido Fire Insurance Co., Ltd.


=== Relaterte selskaper ===
Atami Yowado
Chitose Kosan Co., Ltd.
The Dia Foundation for Research on Ageing Societies
Diamond Family Club
Kaitokaku
Koiwai Noboku Kaisha, Ltd.
LEOC JAPAN Co., Ltd.
Marunouchi Yorozu Corp.
Meiwa Corporation
Mitsubishi C&C Research Association
Mitsubishi Club
Mitsubishi Corporate Name and Trademark Committee
Mitsubishi Economic Research Institute
The Mitsubishi Foundation
Mitsubishi Kinyokai
Mitsubishi Marketing Association
Mitsubishi Research and Development of America
Mitsubishi Public Affairs Committee
The Mitsubishi Yowakai Foundation
MT Insurance Service Co., Ltd.
Seikado Bunko Art Museum
Shonan Country Club
Sotsu Corporation
The Toyo Bunko


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(ja) Offisielt nettsted 
(en) Mitsubishi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Eysturoy

Eysturoy  (IPA: ['estroi], foreldet dansk skrivemåte: Østerø) er den nest største av Færøyene, og ligger mellom Streymoy i vest og Norðoyar i øst. Den skilles fra Streymoy ved de strømsterke Sundini. Foruten å være nest størst i areal, er øya også nest størst i folketall, med sine 11 069 innbyggere den 1. januar 2017. Eysturoy kjennetegnes av dype fjorder, hvorved de største bebyggelsene finnes. Langs østsiden av Skálafjørður danner en rekke bygder, deriblant Toftir, Runavík og Saltangará, en sammenhengende bebyggelse med rundt 4 000 innbyggere. Fuglafjørður har rundt 1 500 innbyggere, Leirvík har 900, mens Norðragøta med nabobygder ved Gøtuvík har rundt 1 100 innbyggere. Øya er svært kupert, og har 66 fjelltopper, deriblant Slættaratindur, som er Færøyenes høyeste fjell. Eysturoy har broforbindelse til Streymoy, og tunnellforbindelse til Borðoy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Eysturoy på faroeislands.dk
Luftbilder fra Eysturoy Arkivert 29. januar 2011 hos Wayback Machine.
Slættaratindur

Slættaratindur (880 moh.) er Færøyenes høyeste fjell. Det ligger helt nord på Eysturoy, Færøyenes nest største øy, mellom Eiði i vest, Gjógv i nordøst og Funningur i øst.
Som det færøyske navnet Slættaratindur antyder, har fjellet en forholdsvis flat topp. Som alle andre fjell på Færøyene, er toppen snøfri om sommeren. Oppstigningen er bratt, men teknisk enkel. Det går organiserte fjellvandringer til toppen, der man i klarvær har utsyn over hele øyriket.
I nordøst ligger Gráfelli (856 moh.), som er Færøyenes nest høyeste fjell.


== Referanser ==
Kunoy

Se også Kunoy (bygd) og Kunoyar kommuna.Kunoy (IPA: [ˈkuːnɪ], foreldet dansk skrivemåte: Kunø) er en av de atten øyene som utgjør Færøyene, og er én av seks øyer i den geografiske regionen Norðoyar. Øya dekkes av Kunoyar kommuna, som omfatter bygda Kunoy og Haraldssund. Bygda Kunoy ligger på vestkysten av øya. Siden 1988 har Kunoy bygd hatt tunnelforbindelse med Haraldssund på østkysten. Den tredje bosetningen på øya, Skarð, har vært  fraflyttet siden 1919, etter at alle mennene i bygda druknet på havet i 1913. I likhet med naboøya Kalsoy, som kan beskues fra Kunoy bygd, er terrenget på øya svært ulendt.


== Historie ==
1705 – En bonde i Haraldssund ble fradømt gården sin fordi han hadde kjøpt tobakk av et nederlandsk skip, i bytte mot to par sokker, og dermed brøt det lovfestede, danske handelsmonopolet.
1867 – Kirken i Kunoy bygd ble reist.
1872 – Símun av Skarði ble født i Skarð.
1913 – På lille julaften druknet alle syv arbeidsføre menn i Skarð på havet.
1988 – Tunnelforbindelsen mellom Kunoy bygd og Haraldssund ble åpnet.


== Galleri ==

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Kunoy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kunoy – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kunoys bygder på faroeislands.dk
Luftbilder av Kunoy Arkivert 1. juli 2009 hos Wayback Machine.
Sandoy

Sandoy (IPA: [ˈsandɔi] / [ˈsandɪ], foreldet dansk skrivemåte: Sandø) er den femte største av øyene som utgjør Færøyene. Den 111 km² store Sandoy er den flateste av de store øyene, og ligger sentralt i øygruppen. Sandoy har fått sitt navn etter den store strandbredden ved Sandur, som også er øyas eldste bygd. Øya har brede dalstrøk med mange små innsjøer og lave, avrundede fjell. På vestkysten er det steile klipper og fuglefjell.
Den 1. januar 2017 hadde øya 1 245 innbyggere, fordelt på fire kommuner og seks bygder, hvorav Sandur den største med 529 innbyggere. Den fremste næringsveien er fiskeri med beskyttede havner på Sandur, i Skopun og i Skálavík. Sauehold har også stor betydning.
Alle bygdene på Sandoy har veiforbindelse med Sandur som et trafikalt knutepunkt. Sandoy er forbundet med Streymoy og hovedstaden Tórshavn i nord med bilfergen MS «Teistin» i et trekantsamband mellom Skopun, Gamlarætt og Hestur. Det er også fergeforbindelse med passasjerbåten MS «Sildberin» mellom Sandur og Skúvoy i sør. I 2018 starter byggingen av en 10,9 km lang undersjøisk tunnel mellom Sandoy og Streymoy. Prosjektledelsen forventer at tunnelen står ferdig i 2023. En påtenkt, 22,5 km lang undersjøisk tunnel mellom Sandoy og Suðuroy er hverken finansiert eller ferdig utredet.Øyene Sandoy, Skúvoy og Stóra Dímun utgjør ett syssel og prestegjeld.

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sandoy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sandoy – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
«Turistinformasjon» (engelsk). visitsandoy.fo. Arkivert fra originalen 17. juli 2012.
Dalur

Dalur (IPA: [ˈdɛalʊr], foreldet dansk skrivemåte: Dal) er en bygd på Færøyene. Dalur ligger i en vik på østkysten av Sandoy. Dalur tilhører Húsavíkar kommuna. Den 1. januar 2020 hadde Dalur 37 innbyggere.Dalur regnes som en utflytterbygd fra Húsavík, og således yngre enn både Húsavík og Skálavík. Dalur er sammen med Skarvanes første gang belagt i skriftlige kilder fra 1404, da som Varmadalur.Dals kirkja ble innviet i 1957, og antas å være den første kirken på stedet. Bygda sognet tidligere til Húsavíkar kirkja. Bygda har også hatt foreningsvirksomhet innen Heimamissiónin.Fra Dalur går det en smal vei til sørspissen av Sandoy, hvor man kan nå fuglefjellet Skorin til fots.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Johannesen, Johannes (2011). Hús og húski í Dali: ættarbond og brot úr Dímunarsøgu (færøysk). Vestmanna: Sprotin. ISBN 978-99918-71-02-8. 


== Eksterne lenker ==
(en) Dalur – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dalur – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Viðoy

Viðoy (IPA: [ˈviːɔi], foreldet dansk skrivemåte: Viderø) er en av de atten øyene som utgjør Færøyene, og er med sine 41 km² den nest største av de seks øyene i regionen Norðoyar. Øya er inndelt i to kommuner, Viðareiði på nordøstkysten og Hvannasund på sørøstkysten, hvor øyas to eneste bygder, Viðareiði og Hvannasund, er administrasjonssentre. Øyas navn kommer fra færøysk viður, «ved», og henspiller på rekved fra Sibir og Nord-Amerika, som tidligere var en svært viktig ressurs på de treløse Færøyene. Den 1. januar 2012 hadde Viðoy 596 innbyggere, mot 520 i 1985.


== Geografi ==

Det meste av øya er svært fjellendt, med høye og bratte klipper langs havet. I alt har øya elleve fjelltopper. Det høyeste fjellet er Villingadalsfjall (841 moh.), som også er øygruppens nordligste. På nordkysten ligger også Enniberg (754 moh.), som er blant verdens høyeste havklipper, og er også Færøyenes nordligste punkt. Enniberg er nest Europas høyeste havklippe, etter Hornelen i Norge. Det finnes ingen vardestier, og det anbefales at kun erfarne klatrere beveger seg utenfor allfarvei.
Ganske langt sør på øya ligger den 2 km lange viken Viðvík. Den forholdsvis utilgjengelige Viðvík var et viktig innsamlingssted for rekved. Viken er også godkjent for færøysk hvalfangst, grindadráp.
Øyas nord- og østkyst har blitt klassifisert som et viktig fugleområde av organisasjonen BirdLife International, grunnet områdets betydning som hekkeplass for sjøfugl, spesielt havsvale (500 par), krykkje (5 300 par), lunde (25 000 par), lomvi (6 700 individer) og teist (200 par).
Viðoy er forbundet med naboøya Borðoy med en bro mellom Hvannasund og Norðdepil. Hvannasund og Viðareiði er på sin side forbundet med en vei langs vestkysten.


== Historie ==
Bygdene Viðareiði og Hvannasund er første gang nevnt i henholdsvis Hundebrevet fra 1300-tallet og i 1584. På Viðareiði finner man Viðareiðis kirkja og prestegården Ónagerði, hvor hovedpersonen i Jørgen-Frantz Jacobsens roman Barbara, prestekonen Beinta Broberg, bodde på 1600-tallet. Dagens bygninger på gården er fra 1892. Gården huser dessuten kirkesølv, gitt i gave fra Storbritannia som takk for redningen av besetningen på briggen «Marwood», som forliste utenfor Viðoy i 1847.
Under den andre verdenskrig fløy et britisk Catalina-fly inn i fjellsiden ved Viðvíksrók den 23. april 1943. Flyet var antageligvis på vei til Norge med en penge- og persontransport da ulykken skjedde. Ulykken krevde åtte menneskeliv. Det ligger fortsatt vrakrester fra flyet ute ved Viðvíksrók.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Viðoy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Viðoy – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Luftbilder av Viðoy Arkivert 29. januar 2011 hos Wayback Machine.
Viðoys tettsteder på faroeislands.dk
Skúvoy

Skúgvoy (IPA: [ˈskɪgvɔi] eller [ˈskɪgvɪ], foreldet dansk skrivemåte: Skuø), eller Skúvoy (IPA: [ˈskʉuvɔi] eller [ˈskʉuvɪ]), er en øy på Færøyene. Den tilhører den sørlige delen av øyriket. Skúgvoy og Sandoy utgjør ett syssel og prestegjeld. Den eneste bebyggelsen på Skúgvoy ligger nordøst på øya og bærer samme navn. Den 1. januar 2019 hadde bygda 42 innbyggere.Skúvoy har passasjerfergeforbindelse med Sandur på Sandoy i nord. Skúvoy regnes til Færøyenes ytterøyer og har hatt vært sterkt preget av fraflytting siden fiskeriene ble modernisert og konsentrert til de store fiskerihavnene på 1900-tallet. De viktigste næringsveiene er landbruk og fiskeri. Langt innpå 1900-tallet ble det drevet betydelig fuglefangst i fuglefjellene på vestsiden av øya. Fuglebestandene har gått sterkt tilbake, så fangsten har blitt strengt begrenset.


== Historie ==
Øya skal i sagatiden ha blitt gjort til høvdingesete. Brødrene Beinir og Brestir slo seg ned her, og Brestirs sønner, Sigmundur og Tórur, vokste opp på øya. Sigmundur ble angrepet av Tróndur í Gøtu mens han var på Skúvoy, og reddet seg i land ved Sandvík på Suðuroy, etter en lang svømmetur. Der ble Sigmundur drept av bonden Torgrímur Illi, grunnet en gullring fra Håkon jarl i Norge. Sigmundur er gravlagt på kirkegården Ólansgarði i bygda, og gravsteinen hans står fortsatt der. Sigmundur var tross alt den som kristnet Færøyene i år 999, og han reiste derfor en kirke på Skúvoy veldig tidlig. Det har sammenhengende vært en egen kirke på Skúvoy etter den tid; dagens kirke er bygd i 1937.
Da svartedauden herjet Europa på midten av 1300-tallet, ble Skúvoy såpass hardt rammet at kun en ungpike ved navn Rannvá overlevde. En epidemi på 1700-tallet utryddet samtlige av øyas innbyggere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Skúvoy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Skúvoy – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Skúvoy bygd på faroeislands.dk
Luftbilder av Skúvoy Arkivert 30. september 2018 hos Wayback Machine.
Yan (stat)

Yan (kinesisk: 燕; pinyin: Yān) var en stat i Det vestlige Zhou-dynastis periode, både i Vår- og høstannalenes og  De stridende staters perioder i Kina. Hovedstaden var Ji (nær dagens Beijing). 

Dette var den av de kinesiske stater som lå lengst mot nordøst, og den ble utsatt for en rekke invasjoner fra nomadiske stammer som trengte inn nordfra. Statene Zhao og Qi var dens hovedfiender, og særlig Zhao invaderte en rekke ganger. Likevel klarte staten seg gjennom det meste av de stridende staters tid. I 227 f.Kr. sendte Yan-prinsen Dan snikmorderen Jing Ke for å ta livet av kong Shi Huangdi av Qin, men han klarte det ikke.
I 222 f.Kr. ble Yan erobret av Qin.


== Litteratur ==
A Multi-media Approach to Cross-lingual Entity Knowledge Transfer (PDF) (engelsk). Association for Computational Linguistics. 2016. 
Imperial Chinese Military History (engelsk). iUniverse. 2002. ISBN 978-0595221349. 
A History of the Great Wall of China (engelsk). sCPG Publishing Corporation. 2015. ISBN 9781938368172.  Arkivert 29. januar 2020 hos Wayback Machine.
The first Emperor: China's terracotta army (engelsk). British Museum Press. 2007. ISBN 0714124478. 
Den stora muren (svensk). Norstedts. 2006. ISBN 91-1-301594-X. 
Beijing - A Concise History (engelsk). Routledge. 2006. ISBN 0415399068.
Adygia

Adygia, offisielt Republikken Adygia (Adygia) (russisk: Республика Адыгея (Адыгея) – Respúblika Adygéja (Adygéja)) er en republikk i Den russiske føderasjon beliggende i den nordlige del av Kaukasia. Republikken ligger ved foten av Kaukasusfjellene, med Kubanslettene i nord og fjell i sør, 40 % er skogkledd. Høyeste punkt er fjellet Tsjugusj (3 238 moh.). Adygia er omgitt på alle kanter av Krasnodar kraj.


== Historie ==
Det opprinnelige folkeslaget i republikken er adyger, som er et kaukasisk folkeslag nært beslektet med kabardinere og tsjerkessere.
Etter å ha blitt erobret av mongolene på 1300-tallet allierte adygene seg med Det russiske keiserdømme rundt 1550 for å få beskyttelse fra tatarene og andre tyrkiske grupper. På slutten av 1700-tallet startet den russiske ekspansjonen sørover mot Kaukasus og kom i konflikt med folkene der. Adygene og andre tsjerkessiske folk støttet tyrkerne mot Russland i Krimkrigen (1853–1856). Etter dette startet Kaukasuskrigen, som Russland vant, og de tsjerkessiske folkene ble tvunget til å forlate hjemlandene sine. Mange adyger ble tvangsdeportert til Det osmanske riket, mens andre dro til andre deler av Russland eller utlandet. Bare 5 % av adygene ble igjen i sitt historiske hjemland, og man regner med at 3 millioner lever i mer enn 50 nasjoner verden over.  I dag utgjør russerne om lag 68% av innbyggerne, mens adygene utgjør 22 %.
Etter Den russiske revolusjon var Adygia fra høsten 1919 til mars 1920 i hendene på kontrarevolusjoneære styrker (hvitegardister). I 1922 ble det Adygiske autonome opprettet, og fra august 1942 til februar 1943 var området okkupert av tyskerne. Med oppløsningen av Sovjetunionen i 1991 ble republikken Adygia opprettet som en del av Den russiske føderasjon. Aslantsjerij Kitovitsj Tkhakusjinov var president fra 2006 til 2017. Han er, i likhet med flertallet av resten av makteliten i Adygia, adyg. Som reaksjon på dette har det blitt opprettet en organisasjon som kaller seg Unionen av slavere, som hevder at etniske russere blir diskriminert i Adygia. De arbeider for at Adygia skal slås sammen med Krasnodar kraj, men har foreløpig ikke fått gjennomslag for dette blant makthaverne i Moskva.
Adygia har store skogressurser og gode forhold for landbruk med gunstig klima og frodig matjord. Likevel er området et av Russlands fattigste.


== Se også ==
Liste over Adygias ledere
Liste over formennene for Adygias statsråd


== Eksterne lenker ==
(ady) Offisielt nettsted 
(en) Adygea – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Адыгея – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Nyheter fra Adygia
Kommersant-artikkel
NUPI-artikkel
Hjernedød

Hjernedød er en betegnelse som brukes for å beskrive den situasjon hvor alle hjernens funksjoner er irreversibelt opphørt på grunn av sykdom. Begrepet skiller seg etymologisk fra tilstanden biologisk død, hvor man ved førstnevnte tilstand utelukkende beskriver opphør av hjernens funksjoner, mens man ved biologisk død mener nedbrytning av organismen som helhet.
Skismaet mellom hjernedød og biologisk død muliggjøres ved at pasienter dør under pågående medisinsk behandling, hvor åndedrett opprettholdes mekanisk i respirator og annen kunstig behandling gis for opprettholde funksjonen til kroppens øvrige indre organer. Hjernedød innebærer opphør av individet som enhet, og er derfor i etisk og juridisk forstand ensbetydende med ordet død.
Ved klinisk undersøkelse av personer som er hjernedøde, vil alle hjernereflekser være ugjendrivelig opphørt. Som supplement til klinisk dødsdiagnostikk anvendes forskjellige metoder for å bekrefte den kliniske dødsdiagnose, ved EEG-undersøkelse kan man stadfeste at ikke er elektrisk aktivitet i hjernen, ved røntgenundersøkelser med kontrast i blodet (angiografi), vil det ikke være blodsirkulasjon til hjernen.
Ved organdonasjon fra en avdød person, krever den norske  transplantasjonsloven og forskrifter både klinisk hjernedødundersøkelse for å dokumentere opphørte hjernefunksjoner, samt cerebral angiografi for å dokumentere opphørt blodtilførsel til hjernen, før eventuell organdonasjon kan komme på tale. Erklæringen om dødens inntreffelse skal undertegnes av to leger som ikke forestår selve transplantasjonen, og skal protokollføres.


== Referanser ==