jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Christopher Hansteen (astronom)

For andre med samme navn, se Christopher Hansteen (andre betydninger)Christopher Hansteen (født 26. september 1784 i Christiania, død 15. april 1873 samme sted) var en norsk astronom og geofysiker. Hansteen var blant Norges ledende naturvitenskapsmenn på 1800-tallet. Han kartla jordas magnetfelt, opprettet Det astronomiske observatorium i Oslo, var ansvarlig for Almanakk for Norge og bidro til vitenskap og samfunn på en rekke måter gjennom mer enn femti år. Samtidig var han direktør for Norges geografiske oppmåling (NGO - nå Kartverket) mellom 1817 og 1873.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===


=== Astronom ===


== Utmerkelser ==
Hansteen ble i 1847 utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden og ble 21. august 1855 forfremmet til storkors «for udmærket Videnskabelighed». Han ble tildelt Borgerdådsmedaljen i gull. Hansteen mottok storkors av Dannebrogordenen og Nordstjerneordenen. Han ble også tildelt flere andre utenlandske ordener. Christopher Hansteens vei  er oppkalt etter astronomen.
Krateret Hansteen og fjellet Mons Hansteen på månen er oppkalt etter ham. Det samme gjelder Hansteens gate på Blindern i Oslo. Skipet DS «Hansteen» ble bygd i 1866 for Norges geografiske oppmåling der professor Hanseen da var sjef.
Christopher Hansteen er avbildet på norsk frimerke NK903 (1984). Han er også hedret med Professor Hansteens gate på Tjensvoll i Stavanger, Hansteens gate i Oslo sentrum og Christopher Hansteens vei på Blindern.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Christopher Hansteen (astronom) i BIBSYS


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christopher Hansteen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christopher Hansteen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons Biografisk nettsted ved Universitetet i Oslo
(no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Christopher Hansteen, bøker om Christopher Hansteen, arkiv etter Christopher Hansteen
Fylkesvei 403

Fylkesvei 403 (Fv403) går mellom Horne i Evje og Hornnes og Åmdal i Vennesla. Veiens lengde er 25,7 km, hvorav 22,3 km i det tidligere Aust-Agder og 3,4 km i det tidligere Vest-Agder.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Agder fylke ===

Evje og HornnesIvelandsvegen 

IvelandIvelandsveien 

 i Vennesla

VenneslaJeppestølvegen 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv403
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 419 (før 2019)

Fylkesvei 419 (Fv419) gikk mellom Hannåsmoen og Klepp i Evje og Hornnes i Aust-Agder. Veiens lengde var 1,8 km.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
2019 ble veien del av fylkesvei 3792.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Aust-Agder fylke ===

Evje og HornnesVånnevegen 

 Moisund bru (Otra, 108 m)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Rudolf Keyser

Jakob Rudolf Keyser (født 1. januar 1803 i Christiania, død 9. oktober 1864) var en norsk historiker. Han ble professor ved Universitetet i Christiania 1831. 
Keyser var opphavsmann til «innvandringsteorien», at norrøne stammer hadde vandret inn til Norge fra nord og øst. Peter Andreas Munch delte hans oppfatning, og hadde som mål å vise «den norske Nationalitets Betydning i Oldtiden og nordiske Egthed i Nutiden». Den mest spekulative delen av Keysers og Munchs arbeid var «immigrasjonsteorien», som hevdet at nordmenn var en egen germansk stamme som hadde nådd Skandinavia østfra via en nordligere rute enn svensker og dansker, som var kommet sørfra. Gerhard Schøning var først ute med teorien, som han fremla i sin norgeshistorie fra 1770, men Keyser og Munch var de som videreutviklet og grunnfestet den i norsk offentlighet, selv om samtidige danske forskere påpekte at teorien først og fremst baserer seg på en ren myte.Keyser var også den første bestyrer for Universitetets Oldsaksamling. Til hans stilling kom det da også til å katalogisere og kategorisere forhistoriske gjenstander som kom inn fra utgravninger og på annen måte. Dette gjorde han til dels etter Christian Jürgensen Thomsens treperiodesystem. På den måten la han til rette for at faget arkeologi kunne begynne å vokse fram i norsk akademia.
Han var bror av universitetsbibliotekar Fredrik Wilhelm Keyser og teologen Christian Nicolai Keyser, samt fetter av fysikeren Jens Jacob Keyser.


== Bibliografi ==
Om nordmændenes Herkomst og Folke-Slægtskab, 1843
Nordmændenes religionsforfatning i hedendommen, 1847 Fulltekst på Nasjonalbiblioteket
Den norske Kirkes Historie under Katholicismen, 2 bd., 1856-58 Bind 1 og Bind 2 på Nasjonalbiblioteket
Norges Historie, 2 bd., 1866-70 Bind 1 og Bind 2 på Nasjonalbiblioteket
Samlede Afhandlinger, 1868 Fulltekst på Nasjonalbiblioteket


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Digitaliserte bøker av Keyser hos Nasjonalbiblioteket
Skolekorps

Skolemusikkorps er musikkorps, vanligvis bestående av blåsere og slagverk, for barn og ungdom tilknyttet korpsets lokale skole. Skolemusikkorpsene tilbyr opplæring på et instrument eller drill for dem som ønsker det. Skolemusikkorpsmusikanter er normalt i alderen 7-19 år, og når man oppnår en alder av 15 år kan man begynne i amatørkorps.
Skolemusikkorpsene i Norge er en vesentlig utdanningsinstitusjon som rekrutterer musikere til det profesjonelle musikklivet. Korpsene er i stor grad foreldredrevet, men med innleide profesjonelle krefter.


== Bakgrunn ==

Musikkorps i moderne form oppstod på 1850-tallet i Preussen da militærmusikken ble forsterket med tuba og saksofoner. I Norge ble det dannet amatørkorps for menn allerede i tiåret etter, mens det første guttekorpset kom i 1901. Først i 1956 fikk norske jenter formelt adgang til å delta. I forhold til antall innbyggere er Norge det landet i verden med flest aktive korpsmusikere.
Norske musikkorps spiller en sentral rolle i feiringen av Norges grunnlovsdag 17. mai.


== Besetning ==
Skolemusikkorps kan være janitsjarkorps eller brassband. Forskjellen er at i janitsjarkorps består korpset av messinginstrument, treblåseinstrument og slagverk, mens i brassband finner vi kun messingistrumenter og slagverk.
Den vanligste formen for skolemusikkorps er janitsjar. En normalbestning i et janitsjarskolemusikkorps bør bestå av:

2-6 fløyter
6-12 klarinetter
3-7 saksofoner (alt, tenor og baryton)
2-5 valthorn
5-10 kornetter/trompeter
3-5 tromboner
1-4 eufonium
1-4 tuba
3-8 slagverk
I tillegg kan man ha med andre instrumenter som obo, fagott, althorn, pikkolofløyte og sopransaksofon.


== Organisasjon ==
I Norge er det to landsdekkende organisasjoner for musikkorps, deriblant skolemusikkorps:

Norges Musikkorps Forbund
Korpsnett Norge


== Eksterne lenker ==
«DigitaltMuseum: Søk:  'skolekorps'».
Kink Aware Professionals

Kink Aware Professionals er et amerikansk-basert nettsted med lister over terapeuter (psykologer, psykiatere, sosialarbeidere o.l.), leger og advokater som har kunnskap om og forståelse for lærkultur, sadomasochisme og fetisj. De fleste på disse listene er fra USA, men også enkelte personer fra andre deler av verden finnes på listene. Så langt finnes en nordmann på listene, psykolog Odd Reiersøl.
Det understrekes at det at et navn står på disse listene ikke sier noe om kvaliteten på tjestene personen leverer, men kun at han eller hun regner seg for å ha kunnskap om og forståelse for såkalte «alternative livsstiler».
Nettstedet er etablert for å hjelpe mennesker i lær-/SM-/fetisjmiljøet å finne fagfolk som kan hjelpe dem om de har behov for det. Mange terapeuter, leger, advokater og andre mangler kunnskap om alternative livsstiler og seksuelle orienteringer, og mange sadomasochister og andre kvier seg for å søke hjelp når de trenger det, i redsel for å bli misforstått eller ikke bli tatt på alvor.
Nettstedet Kink Aware Professionals ble startet og drevet av amerikaneren Race Bannon på frivillig basis. Han har nå overlatt driften av nettstedet til SM-organisasjonen National Coalition for Sexual Freedom. Det er gratis for fagfolk å stå på listene på nettstedet.


== Eksterne lenker ==
Kink Aware Professionals
Gloria Brame

Gloria Glickstein Brame (født 20. august 1955 i New York) er en amerikansk forfatter, sexolog og domina, bosatt i Atlanta i USA. Hun har viet sin sexologpraksis til sadomasochisme (SM) og seksuell fetisjisme.
Gloria Brames viktigste bøker er Different Loving – An Exploration of the World of Sexual Dominance and Submission og Come Hither – A Commonsense Guide To Kinky Sex. Sistnevnte bok ble valgt til «offisiell guide til kinky sex» av amerikanske Institute for Advanced Study of Human Sexuality. Begge bøkene har fått positiv omtale blant sadomasochister i USA og Europa.
Brame startet den første SM-støttegruppen på internett, Compuserve, i 1987, og hun har skrevet artikler for flere amerikanske magasiner, blant annet Cosmopolitan, Redbook, Working Woman og det erotiske bladet Maxim.


== Se også ==
Kink Aware Professionals


== Bøker ==
Gloria G. Brame, William D. Brame, and Jon Jacobs: Different Loving – An Exploration of the World of Sexual Dominance and Submission. Villard Books, New York, 1993. ISBN 0-679-40873-8
Gloria G. Brame: Come Hither – A Commonsense Guide To Kinky Sex. Fireside, 2000. ISBN 0-684-85462-7


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Offisiell blogg 
(en) Gloria Brame – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gloria Brame – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Diskusjonsgrupper
VM i rugby union for menn 1999

Verdensmesterskapet i rugby union 1999 var det fjerde verdensmesterskap i rugby union, og ble vunnet av Australia. Mesterskapet ble arrangert av Wales i oktober og november, men flere av kampene ble spilt utenfor Wales. Det var tjue lag som deltok, fordelt på fem grupper. Det beste laget fra hver gruppe gikk videre til kvartfinalen, mens toerne og den beste treeren spilte en ekstra kamp om kvartfinaleplass.
Fire lag var automatisk klare for mesterskapet: de tre beste fra forrige VM samt vertsnasjonen.
Finalen ble spilt mellom Australia og Frankrike, begge lag spilte sin andre VM-finale. Australia vant 35-12, og ble det første laget med to VM-titler.


== Resultater ==


=== Gruppe A ===


==== Kamper ====
2. oktober : Uruguay 27-15 Spania (Galashiels, Skottland)
3. oktober : Sør-Afrika 46-29 Skottland (Murrayfield, Edinburgh)
8. oktober : Skottland 43-12 Uruguay (Murrayfield, Edinburgh)
10. oktober : Sør-Afrika 47-3 Spania (Murrayfield, Edinburgh)
15. oktober : Sør-Afrika 44-14 Uruguay (Glasgow, Skottland)
16. oktober : Skottland 48-0 Spania (Murrayfield, Edinburgh)


=== Gruppe B ===


==== Kamper ====
2. oktober : England 67-7 Italia (Twickenham, London)
3. oktober : New Zealand 45-9 Tonga (Bristol, England)
9. oktober : New Zealand 30-16 England (Twickenham, London)
10. oktober : Tonga 28-25 Italia (Leicester, England)
14. oktober : New Zealand 101-3 Italia (Huddersfield, England)
15. oktober : England 101-10 Tonga (Twickenham, London)


=== Gruppe C ===


==== Kamper ====
1. oktober : Fiji 67-18 Namibia (Stade de la Méditerranée, Béziers)
2. oktober : Frankrike 33-20 Canada (Stade de la Méditerranée, Béziers)
8. oktober : Frankrike 47-13 Namibia (Parc Lescure, Bordeaux)
9. oktober : Fiji 38-22 Canada (Parc Lescure, Bordeaux)
14. oktober : Canada 72-11 Namibia (Stadium Municipal, Toulouse)
16. oktober : Frankrike 28-19 Fiji (Stadium Municipal, Toulouse)


=== Gruppe D ===


==== Kamper ====
1. oktober : Wales 23-18 Argentina (Millennium Stadium, Cardiff)
3. oktober : Samoa 43-9 Japan (Wrexham, Wales)
9. oktober : Wales 64-15 Japan (Millennium Stadium, Cardiff)
10. oktober : Argentina 32-16 Samoa (Llanelli, Wales)
14. oktober : Samoa 38-31 Wales (Millennium Stadium, Cardiff)
16. oktober : Argentina 33-11 Japan (Millennium Stadium, Cardiff)


=== Gruppe E ===


==== Kamper ====
2. oktober : Irland 53-8 USA (Lansdowne Road, Dublin)
3. oktober : Australia 57-9 Romania (Belfast, Nord-Irland)
9. oktober : Romania 27-25 USA (Lansdowne Road, Dublin)
10. oktober : Australia 23-3 Irland (Lansdowne Road, Dublin)
14. oktober : Australia 55-19 USA (Limerick, Irland)
15. oktober : Irland 44-14 Romania (Lansdowne Road, Dublin)


=== 2. runde ===
De fem toerne og den beste treeren møttes for å avgjøre hvem som skulle til kvartfinalen.

20. oktober : England 45-24 Fiji (Twickenham, London)
20. oktober : Skottland 35-20 Samoa (Murrayfield, Edinburgh)
20. oktober : Argentina 28-24 Irland (Stade Félix Bollaert, Lens)


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Bronsefinale ===


=== Finale ===
Cockney

En cockney er, i løs forstand, en person fra Londons East End tilhørende arbeiderklassen. Ifølge gamle tradisjoner finnes det en strengere definisjon: En cockney må være født innen hørevidde av Bow Bells, kirkeklokkene i St. Mary-le-Bow i Cheapside.


== Betydning, kjennetegn ==
Ordet cockney finner man så tidlig som i 1362, og kommer fra middelengelsk cokeney fra cocken + ey (engelsk cock + egg), et «hane-egg». Geoffrey Chaucer bruker begrepet «cokenay» (ca. 1386) i sin fortelling The Reeve's Tale, og mener med det «en gutt som er blitt veik/feminin». I 1521 er ordet belagt som nedsettende benyttet om veike byfolk. Det var Samuel Rowlands som knyttet det til enhver som født var innen hørevidde av kirken St. Mary-le-Bow. Man regner gjerne en omkrets på omkring 4,8 km fra kirken. Opprinnelig kunne man høre klokkene i City of London, Bethnal Green, Stepney, Shoreditch, Whitechapel, Finsbury og Hackney. Ifølge legenden om Dick Whittington kunne de også høres ved Highgate.
Språklig kan cockney omtales både som dialekt og sosiolekt med en rekke språklige særpreg, og benyttes først og fremst av arbeiderklassen i det østlige London, selv om såkalt mockney, etterligning av dialekten av personer som ikke er fra dialektens kjerneområde, har slått rot i enkelte miljøer. Dialekten har mange lånord, blant annet fra jiddisch. Cockney er også kjent for å ikke uttale T, H eller R ordentlig. Cockney er delvis påvirket av fransk. Cockney er rikt på slanguttrykk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Frank Erik Pointner: Cockney Glottalling. A Study on the Phonetics of Contemporary London Speech. Die Blaue Eule, Essen 1996, ISBN 3-89206-730-9. (Sprache und Theorie in der Blauen Eule. 11), (Zugleich: Mannheim, Univ., Diss., 1994).
A. Cruttenden: Gimson's Pronunciation of English. 6th ed. London 2001.
Arthur Hughes, Peter Trudgill: English Accents and Dialects: An Introduction to Social and Regional Varieties of British English. Baltimore 1989.
William Matthews: Cockney, Past and Present: a Short History of the Dialect of London. Detroit 1938. (Reprint: Routledge & Paul, London u. a. 1972, ISBN 0-7100-7303-8).
Eva Sivertsen: Cockney Phonology. Oslo 1960.
J. C. Wells: Accents of English 1: An Introduction. Cambridge 1982.
J. C. Wells: Accents of English 2: The British Isles. Cambridge 1982.
Peter Wright: Cockney Dialect and Slang. London 1981.
Fylkesvei 550

Fylkesvei 550 går mellom Jondal og Eitrheim i Ullensvang kommune i Vestland. Fergeforbindelsen mellom Utne og Kvanndal er del av Fv550. Veien (unntatt fergestrekningene) er 80,8 km lang.
Strekningen mellom Utne og Jondal er foreslått vernet i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner. Veistrekningen ble bygd parsellvis mellom 1874 og 1965.Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Frem til 2019 var også ferjesambandet Jondal–Tørvikbygd og strekningen Eitrheim – Odda sentrum del av veien, disse har blitt overført til fylkesvei 49.


== Nasjonal turistvei ==


== Kommuner og knutepunkter ==

 Ullensvang

Eitrheimsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv550
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 572

Fylkesvei 572 går mellom Sentrum og Vallaviktunnelen i Ulvik. 
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Da veien endet ved Bruravik ferjekai var den var 28,9 km. Da Hardangerbrua ble åpnet 2013 ble Fv572 forlenget til rundkjøringen inne i Vallaviktunnelen.
2019 fikk den tidligere strekningen mellom Ulvik sentrum og Holven i Granvin eget nummer fylkesvei 5380.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestland fylke ===

UlvikVallavikvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv572
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
VM i rugby union for menn 1995

Verdensmesterskapet i rugby union 1995 var det tredje verdensmesterskap i rugby union, og ble vunnet av Sør-Afrika, som også arrangerte mesterskapet. Seksten lag deltok, og de var fordelt på fire grupper.
Dette var det første VM hvor alle kampene ble spilt i ett land. Det var også det første sportsarrangement Sør-Afrika deltok i etter boikotten på grunn av apartheid.  Nelson Mandela som ble valgt til landets president i 1994, overrakte pokalen til Sør-Afrikas kaptein, François Pienaar, etter finalen.  Filmen Invictus – den uovervinnelige, hvor Morgan Freeman spiller Mandela og Matt Damon spiller Pienaar er basert på hendelsene før og under mesterskapet.


== Resultater ==


=== Gruppe A ===


==== Kamper ====
25. mai : Sør-Afrika 27-18 Australia
26. mai : Canada 34-3 Romania
30. mai : Sør-Afrika 21-8 Romania
31. mai : Australia 27-11 Canada
3. juni : Australia 42-3 Romania
4. juni : Sør-Afrika 20-0 Canada


=== Gruppe B ===


==== Kamper ====
27. mai : Samoa 42-18 Italia
27. mai : England 24-18 Argentina
30. mai : Samoa 32-26 Argentina
31. mai : England 27-20 Italia
4. juni : Italia 31-25 Argentina
4. juni : England 44-22 Samoa


=== Gruppe C ===


==== Kamper ====
27. mai : Wales 57-10 Japan
27. mai : New Zealand 43-19 Irland
31. mai : Irland 50-28 Japan
31. mai : New Zealand 34-9 Wales
4. juni : New Zealand 145-17 Japan
4. juni : Irland 24-23 Wales


=== Gruppe D ===


==== Kamper ====
26. mai : Skottland 89-0 Elfenbenskysten
26. mai : Frankrike 38-10 Tonga
30. mai : Frankrike 54-18 Elfenbenskysten
31. mai : Skottland 41-5 Tonga
3. juni : Tonga 29-19 Elfenbenskysten
3. juni : Frankrike 22-19 Skottland


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Bronsefinale ===


=== Finale ===
VM i rugby union for menn 1991

Verdensmesterskapet i rugby union 1991 var det andre verdensmesterskap i rugby union, og ble vunnet av Australia. Mesterskapet ble arrangert i England fra 3. oktober til 2. november. Det ble også spilt kamper i Frankrike, Irland, Skottland og Wales. Seksten lag deltok, fordelt på fire grupper.
I finalen vant Australia 12-6 over England på et fullstappet Twickenham Stadium. 


== Resultater ==


=== Gruppe A ===


==== Kamper ====
3. oktober : New Zealand 18-12 England
5. oktober : Italia 30-9 USA
8. oktober : New Zealand 46-6 USA
8. oktober : England 36-6 Italia
11. oktober : England 37-9 USA
13. oktober : New Zealand 31-21 Italia


=== Gruppe B ===


==== Kamper ====
5. oktober :  Skottland 47-9 Japan
6. oktober :  Irland 55-11 Zimbabwe
9. oktober :  Irland 32-16 Japan
9. oktober :  Skottland 51-12 Zimbabwe
12. oktober : Skottland 24-15 Irland
14. oktober : Japan 52-8 Zimbabwe


=== Gruppe C ===


==== Kamper ====
4. oktober :  Australia 32-19 Argentina
6. oktober :  Samoa 16-13 Wales
9. oktober :  Australia 9-3 Samoa
9. oktober :  Wales 16-7 Argentina
12. oktober : Australia 38-3 Wales
13. oktober : Samoa 35-12 Argentina


=== Gruppe D ===


==== Kamper ====
4. oktober : Frankrike 30-3 Romania
5. oktober : Canada 13-3 Fiji
8. oktober : Frankrike 33-9 Fiji
9. oktober : Canada 19-11 Romania
12. oktober : Romania 17-15  Fiji
13. oktober : Frankrike 19-13 Canada


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Bronsefinale ===


=== Finale ===
Emfysem

Emfysem er en fellesterm for en rekke medisinske tilstander som har oppblåsthet som fellestrekk:

Lungeemfysem
Underhudsemfysem
Mediastinalemfysem
VM i rugby union for menn 1987

Verdensmesterskapet i rugby union 1987 var det første verdensmesterskap i rugby union, og ble vunnet av New Zealand. Mesterskapet ble arrangert i Australia og New Zealand i mai og juni. Seksten lag deltok, fordelt på fire grupper.
Det var ingen kvalifisering til mesterskapet – de sju viktigste medlemmene av International Rugby Football Board (IRFB) var automatisk klare (New Zealand, Australia, England, Skottland, Irland, Wales og Frankrike). Sør-Afrika, som var et av de store IRFB-medlemmene, fikk ikke lov til å delta på grunn av apartheid. Invitasjon til å delta i mesterskapet ble sendt ut til Argentina, Fiji, Italia, Canada, Romania, Tonga, Japan, Zimbabwe og USA.
Finalen ble spilt på Eden Park i Auckland mellom New Zealand og Frankrike. New Zealand vant 29-9.


== Resultater ==


=== Gruppe A ===


==== Kamper ====
Australia 19-6 England
USA 21-18 Japan
England 60-7 Japan
Australia 47-12 USA
Australia 42-23 Japan
England 34-6 USA


=== Gruppe B ===


==== Kamper ====
Canada 37-4 Tonga
Wales 13-6 Irland
Wales 29-16 Tonga
Irland 46-19 Canada
Wales 40-9 Canada
Irland 32-9 Tonga


=== Gruppe C ===
Fiji videre på målforskjell.


==== Kamper ====
New Zealand 70-6 Italia
Fiji 28-9 Argentina
New Zealand 74-13 Fiji
Argentina 25-16 Italia
Italia 18-15 Fiji
New Zealand 46-15 Argentina


=== Gruppe D ===
Frankrike og Skottland hadde lik målforskjell. Frankrike vant gruppen på grunn av flest trys i kampen mellom lagene.


==== Kamper ====
Frankrike 20-20 Skottland
Romania 21-20 Zimbabwe
Frankrike 55-12 Romania
Skottland 60-21 Zimbabwe
Skottland 55-28 Romania
Frankrike 70-12 Zimbabwe


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Bronsefinale ===


=== Finale ===
Oslo Kontrollsentral

Oslo Kontrollsentral er en av Norges tre kontrollsentraler for luftfart og dekker Sør-Norge sammen med Stavanger Kontrollsentral i Sola. Bodø Kontrollsentral dekker Midt- og Nord-Norge. Oslo Kontrollsentral ligger i Røyken, ca. 35 kilometer sørvest for Oslo og ca. 15 kilometer øst for Drammen. Sentralen eies og drives av Avinor.
Anlegget består av ett vanlig kontorbygg over bakken. Selve kontrollsentralen med arbeidsplassene for flygelederene ligger i en stor underjordisk fjellhall med god fysisk beskyttelse mot mange typer angrep. I hallen er det et stort antall arbeidsplasser som hver kan kontrollere en kontrollsone eller flygeinformasjonsregion. Det er flere radarer og fjernstyrte basestasjoner for flyradiosamband tilkoblet sentralen.
Pasilingua

Pasilingua er et internasjonalt hjelpespråk lansert av Paul Steiner i 1885.
Pasilingua skiller seg fra det da helt dominerende Volapük ved at orda er gjenkjennelige for brukere av moderne europeiske språk som fransk, engelsk og tysk.
Pasilingua er svært regelmessig, i motsetning til moderne nylatinske språk som Interlingua/IALA. På denne måten likner språket mer på andre samtidige forslag, som Volapük (1879) og Esperanto (1887).
Pasilingua blei i samtida diskutert som en mulig alvorlig utfordring til Volapük. Det fikk likevel ingen større oppslutning.
Reaksjonen på Pasilingua kan sees som et uttrykk for at kritikken mot det vanskelig forståelige ordforrådet i Volapük holdt på å vokse, mens beundringa for Volapüks regulære grammatikk ennå var stor.
I planspråkenes historie er Pasilingua et tidlig eksempel på tendenser som skulle få større betydning utover 1890-tallet og særlig etter 1900, da Volapük hadde brutt sammen og Esperanto og andre språk som bygde på et ordforråd som var lett gjenkjennelige for vesteuropeere tok over.


== Språkeksempel: Fader vår på Pasilingua ==
Patro miso,quo er in coela, nama tü sanctore kingdoma tüa kommire, tüa willu fairore sur erda ut in coela. Donnare misbi misan brodan taglian; pardonnare missas dettas uti mis pardonnars misosbi debitorosbi.


== Se også ==
Planspråk:  definisjoner
Naturalistisk planspråk
Nylatinsk planspråk
Volapük
Esperanto
Universalglot