EM i fotball 2000

Europamesterskapet i fotball 2000 (Euro 2000) ble arrangert i Nederland og Belgia. Første gang med Norge blant de kvalifiserte nasjonene. For første gang hadde mesterskapet to vertsnasjoner, og begge var direktekvalifisert til sluttspillet. Det var denne gangen 49 nasjoner som deltok i kvalifiseringsspillet. Jugoslavia var tatt inn i varmen igjen, og Bosnia-Hercegovina og Andorra deltok for første gang.
Sluttspillet sett med norske øyne begynte flott, men endte med en gedigen skuffelse. I åpningskampen tok Norge en flott seier over Spania takket være Steffen Iversens scoring. Denne kampen ble fulgt av et knepent tap mot Jugoslavia i en kamp preget av mange stygge taklinger. Dermed kunne Norge avgjøre selv i siste kamp mot Slovenia. Norge ville være videre med seier, og med uavgjort hvis Spania ikke klarte å slå Jugoslavia med ett mål. Slovenia-kampen ble en begredelig forestilling som endte 0-0, og da Spania vant sin kamp 4-3 etter en scoring på overtid var Norge utslått.
Danmark og Sverige ble også utslått i gruppespillet – danskene uten å ha tatt et eneste poeng eller scoret et eneste mål. Vertsnasjonen Belgia ble også slått ut i den innledende runden, og det samme ble mesterskapets to store skuffelser England og Tyskland – men engelskmennene kunne i det minste trøste seg med at de for første gang siden VM-finalen i 1966 hadde slått erkerivalene i en sluttspillkamp.
Kvartfinalene forløp som forventet, og da semifinalene skulle spilles var de gjenstående nasjonene Italia, Portugal, vertsnasjonen Nederland og de regjerende verdensmesterne Frankrike. Begge semifinalene ble svært spennende affærer. I den første semien, som var en reprise på semifinalen fra 1984 vant Frankrike til slutt 2-1 over Portugal på golden goal. Superstjernen Zinedine Zidane scoret vinnermålet på straffespark etter en situasjon som førte til at flere av de portugisiske spillerne gikk til angrep på dommeren – og førte til langvarige suspensjoner. I den andre semifinalen vant Italia på straffesparkkonkurranse over Nederland etter å ha spilt nesten hele kampen med 10 mann etter at Gianluca Zambrotta ble utvist tidlig i første omgang. Kampen huskes nok best for at Nederland bommet på to straffespark i selve kampen, og deretter bommet på tre av fire straffer i straffekonken.
Frankrike var favoritter foran finalen, men Italia spilte taktisk klokt, og tok ledelsen tidlig i andre omgang ved Marco Delvecchio. Noen minutter senere hadde Alessandro Del Piero en kjempesjanse til å doble ledelsen, men bommet. Det så likevel ut til at italienerne skulle bli europamestere inntil innbytter Sylvain Wiltord utlignet tre minutter på overtid. Dermed ble det ekstraomganger, og en annen fransk innbytter, David Trezeguet, avgjorde kampen like før slutten av første ekstraomgang. Dermed vant Frankrike europamesterskapet på golden goal – akkurat som Tyskland hadde gjort fire år tidligere.


== Kvalifisering ==

I kvalifiseringsspillet var landene delt inn i ni grupper på fem eller seks lag. Alle gruppevinnerne gikk til sluttspillet. Videre gikk også det beste toerlaget, basert på resultatene mot lag nummer 1, 3 og 4 i sin gruppe, direkte til sluttspillet. De øvrige åtte gruppetoerne måtte ut i en runde med playoff-kamper spilt over to kamper, hvor sammenlagtvinnerne gikk til sluttspillet. Det var Portugal som ble det beste toerlaget da gruppespillet var ferdigspilt.
Kvalifiseringsspillet forløp uten de store overraskelsene, selv om Kypros skapte sensasjon ved å slå Spania. Russland og Kroatia var blant nasjonene som ikke klarte å bli blant de to beste i sin kvalifiseringsgruppe. Det ble også regnet som en liten overraskelse at Slovenia slo ut Ukraina i playoff-kampene. Norge klarte denne gangen å kvalifisere seg til sluttspillet – for første og hittil eneste gang. Etter en treg start vant Norge sine sju siste kamper, og ble til slutt en suveren gruppevinner. Også våre naboer Sverige og Danmark kom til sluttspillet, og dette er foreløpig eneste gang at tre nordiske land har deltatt i et internasjonalt sluttspill for herrer.


=== Seeding ===
Seedingen av lagene var basert på UEFA-koeffisienten ved slutten av 1999. Alle lagene i den siste potten var lag som hadde kvalifisert seg via play-off.


== Sluttspillarenaer ==
Nederland

Amsterdam ArenA, Amsterdam – Kapasitet: 50 000
De Kuip, Rotterdam – Kapasitet: 50 000
Philips Stadion, Eindhoven – Kapasitet: 33 000
Gelredome, Arnhem – Kapasitet: 30 000Belgia

Koning Boudewijnstadion, Brussel – Kapasitet: 50 000
Jan Breydelstadion, Brugge – Kapasitet: 30 000
Sclessin stadion, Liège – Kapasitet: 30 000
Stade du Pays, Charleroi – Kapasitet: 30 000


== Gruppespill ==


=== Gruppe A ===
12. juni 2000

17. juni 2000

20. juni 2000


=== Gruppe B ===
10. juni 2000

11. juni 2000

14. juni 2000

15. juni 2000

19. juni 2000


=== Gruppe C ===
13. juni 2000

18. juni 2000

21. juni 2000


=== Gruppe D ===
11. juni 2000

16. juni 2000

21. juni 2000


== Cupspill ==
Tre av de fire gruppevinnerne gikk komfortabelt videre fra kvartfinalen, mens Frankrike slo Spania. Deretter var kampene resultatmessig mye mer jevne, og alle måtte gå til ekstraomganger for å få en avgjørelse (og i den ene semifinalen også straffesparkkonkurranse). Til slutt vant Frankrike mesterskapet, etter å ha klart å snu kampen i finalen mot Italia.


=== Oversikt ===


=== Kvartfinaler ===
24. juni 2000

25. juni 2000


=== Semifinaler ===
28. juni 2000

29. juni 2000


=== Finale ===
2. juli 2000


== Kilder ==
Resultater og statistikk www.uefa.com