jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ulrik Fredrik Rosing

Ulrik Fredrik Rosing (født 17. desember 1776 i Fredrikstad, død 1841 i Horsens) var en norsk prest. Han ble kjent for sin innsats for de norske og danske fangene som satt i engelsk fangenskap (prisonen) under Napoleonskrigene.Ulrik måtte gå på Christiania katedralskole frem til 1796, og i 1799 hadde han endog en teologisk embetseksamen. Han ble ansatt som prest i den dansk-norske lutherske kirken i London i 1801 og virket der til han fikk innvilget avskjed i 1811 og virket som prest i Horsens frem til sin død i 1841. Den 28. januar 1811 ble han utnevnt til ridder av Dannebrogordenen.
I Londontiden var Ulrik en viktig støtte for de nær syv tusen danske og norske fangene som satt i engelske fengsel etter å ha tatt del i Napoleonskrigen på fransk side. Han holdt gudstjenester ombord i fangeskipene, formidlet brev hjem, samlet inn penger som han omsatte i gaver til fangene (såpe, tobakk, klær, bøker). Han besørget endog fem tusen nytestamenter og ei salmebok. Rosing opprettet en konfirmasjonsskole for de yngste fangene. Efter krigen belønnet de hjemvendte fangene Ulrik med en medalje av gull.


== Familie ==
Han var sønn av toller Hans Rosing og Hedevig Rothenburg. Faren var av Rosing (slekt), og oldebarn av Christianiabispen Hans Rosing. Ulrik var oppkalt etter sin bestefar som igjen var oppkalt etter sin tippoldefar Hans Rosings nære venn, stattholder Ulrik Frederik Gyldenløve. Rosings datter Hedevig Rosing (1825–1913) ble en aktet lærer for døvstumme og kvinnesaksforkjemper i Kristiania og publiserte en beretning om Ulrik i Folkevennen i 1875 («Prisonlivet 1807–14»).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Roos, Carl: Prisonen. Danske og norske krigsfanger i England 1807-14
Gravemaskinen Gunda

Gravemaskinen Gunda (engelsk: Mike Mulligan and his steam shovel) er en amerikansk barnebok skrevet og illustrert av forfatterinnen Virginia Lee Burton, første gang utgitt i 1939.
Den norske oversettelsen er utført av Kjartan Fløgstad og ble utgitt av Den norske Bokklubben i et opplag av 40 000 i 1973.
Boken forteller historien om gravemaskinføreren Måns Mikkelsen og hans dampgravemaskin Gunda som møter problemer da de nye dieselgravemaskinene kommer.


== Eksterne lenker ==
Les utgaven fra 1973 på Bokhylla.no
«Burton, Virginia Lee: Gravemaskinen Gunda», omtale på Barnebokkritikk.no
Peter Østbye (skiprodusent)

Peter Schou Østbye (født 29. september 1887 i Kristiania, død 7. desember 1979) var en norsk langrennsløper og produsent av ski og skismøring. Han grunnla og drev Splitkeinfabrikken i Brugata 3c i Oslo, og var den første i Norge som startet produksjon av såkalte splitkeinski, ei ski som var limt sammen av flere lag med tre. Patentet på dette hadde han kjøpt fra Bjørn Ullevoldsæter Skifabrikk.Peter Østbyes aner på farssiden er fra gården Østby i Romedal i Stange på Hedmarken. Bestefaren Anders Østbye (1820–1903) var farver og bodde som Peter og faren hans i Brugata 3c, men Anders var født på Østbye. Bror til Anders, Gulbrand Østbye (1818–1905) ble lensmann på Veøy i Romsdal. Sønn til Gulbrand het også Anders Østbye (1849–1928), og han grunnla sammen med en annen kar Gjøvik støperi og mekaniske verksted i 1890. Far til Peter var Konrad Marius Østbye (1857–1919) født i Kristiania, også farver i Brugata 3c.
De kjente skiløperne Trygve og Sverre Brodahl og deres yngre bror Odd jobbet i en tid på Østbyes fabrikk, før Sverre og Ivar Alme etablerte skiprodusenten Alme & Brodahl på Hønefoss.
I tillegg til å produsere ski produserte Østbye også sin egen skismøring. Han fikk patent på framstilling av klister den 20. desember 1913, under navnet Østbyes klister. Mixolin universalklister revolusjonerte skisporten. Med egenprodusert smøring vant også Østbye over storfavoritten Lauritz Bergendahl på 18 km i Holmenkollen i 1914, noe som vakte stor oppsikt.

Peter Østbye var gift med Halldis Neegaard Østbye (1898–1983), en antisemittisk forfatter tilknyttet Nasjonal Samling (NS) før og under andre verdenskrig. Østbye var selv medlem av NS og sympatiserte med nazistene. Både han og kona var tilstede på Nasjonal Samlings første partiting den 28. januar i 1934. Etter krigen ble han dømt for landssvik og måtte sone to år i fengsel. Dommen medførte også at han måtte betale erstatning. Som følge av det siste ble blant annet Splitkeinfabrikken solgt, til Laila Schou Nilsen i 1947, for å kunne dekke Østbyes forpliktelser. Han beholdt imidlertid rettigheten til skismørningen og eiendommen i Brugata 3c. Kona Halldis Neegaard Østbye fikk sju år i fengsel.
Splitkeinfabrikken ble i 1950 flyttet til Hønefoss og fusjonert med skiproduksjonen til Alme & Brodahl. På Hønefoss hadde Alme & Brodahl startet produksjon av splitkeinski fra høsten 1937, og skimerket Splitkein var et resultat av sammenslåingen. Splitkeinski var en videreutvikling av den berømte Brodahl-skia og hadde sine største meritter under de olympiske vinterlekene i Oslo i 1952 og Cortina d'Ampezzo i 1956, da Hallgeir Brenden vant gull på henholdsvis 18 km og 15 km med slike ski.
Østbye Skiwax AS eies i dag av Norsk Skieventyr AS i Kviteseid og har adresse Morgedal.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ringerike Arkivert 30. januar 2018 hos Wayback Machine. Hefte nr. 75 (2003), s. 40–41. ISBN 82-996833-0-0
Minsk-avtalen

Minsk-avtalen den 8. desember 1991 var avtalen som avviklet Sovjetunionen.
Avtalen ble undertegnet på et møte på en datsja i Białowieżaskogen i Belarus. Deltagerne på møtet var daværende presidenter Boris Jeltsin fra Russland, Stanislav Sjusjkevitsj fra Belarus og Leonid Kravtsjuk fra Ukraina. Om kvelden den 8. desember sendte de ut en pressemelding via TASS der de erklærte at «Vi, republikken Belarus, den russiske rådsrepublikken og Ukraina erklærer at Sovjetunionens eksistens som folkerettssubjekt og som geografisk-politisk realitet har opphørt å eksistere».Den sovjetiske presidenten Mikhail Gorbatsjov hadde lenge arbeidet for en reform av unionen, men avtalen etablerte et nytt forbund uten sentral politisk ledelse, Samveldet av uavhengige stater (SUS).
Den 25. desember 1991 gikk Gorbatsjov av, og Jeltsin overtok makten. Unionen var allerede politisk død, da delrepublikkene, deriblant Russland, allerede hadde overtatt all styring.
Før oppløsningen den 25. desember 1991 bestod unionen av 15 republikker, hvorav Russland var størst både areal- og befolkningsmessig. Dagen etter var Sovjetunionen offisielt oppløst, og innen slutten av året var alle sovjetiske institusjoner nedlagt.


== Referanser ==
7 × 33 mm Sako

7 × 33 mm Sako er en patron for rifle utviklet av den finske våpenprodusenten Sako. Det første våpenet kamret for denne patronen het L46, og kom i 1946.Patronen var spesielt godt egnet for toppjakt på tiur og orrfugl. 7 mm kaliber ble valgt for å sikre god effekt med helmantel på storfugl. Hylsehodet på patronen har samme dimensjoner som 9 x 19 mm Luger, noe som visstnok henger sammen med dårlig tilgang på verktøy like etter andre verdenskrig. Det fantes massevis av utstyr etter produksjonen av 9 mm maskinpistoler under krigen, og dermed ble denne dimensjonen brukt.


== Ytelse ==
Hastigheten er ganske høy for den vesle hylsa, dvs. 725 m/s med en kule på 5,1 g (78 grain). Det gir en forholdsvis flat kulebane. Anslagsenergien er for lav til at patronen kan brukes på rådyr i dag, men med hjemmeladninger vil det være mulig å oppnå høy nok hastighet. Sako tilbyr ammunisjon med både helmantel og blyspiss med samme kulevekter og ytelse.


== Se også ==
Liste over patrontyper
7 mm-kaliber


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
SAKOs offisielle hjemmesider
En nordisk småviltspesialist
Kristian Østberg

Kristian Østberg (født 8. november 1867 i Grue, død 21. februar 1942 i Ås) var en norsk jurist, høgskoledosent og folkeminnesamler innenfor emnet Norsk bonderett.Østberg, som var bondesønn, gikk på underoffiserskole 1885-89, og var sersjant i Kristiania linjebataljon 1889-95. Samtidig tok han eksamen på Asker seminar i 1892, og var 1892-1904 lærer i Brevik, Trondheim og Kristiania. Samtidig med læreryrket studerte han, tok artium i 1900 og ble cand.jur. i 1905. Fra 1906-1908 studerte han videre i København, Berlin, Würzburg og München. Fra 1909 til 1918 arbeidet han i Statsrevisjonen, hvoretter han ble ansatt som høgskoledosent i rettslære og nasjonaløkonomi ved NLH, Ås. 
Østbergs faglige interesse rettet seg mot folkloristikken. Allerede i 1901 fikk han sitt første stipend fra Universitetet for å samle folkeminne fra Finnskogen. Fra 1903 reiste han årlig rundt i landet for å samle inn folketradisjon omkring sedvanerett og bonderettslig tradisjonsmateriale. I 1904 fikk han som jusstudent H.K.H. Kronprinsens gullmedalje for avhandlingen Giv en paa egne undersøgelser af den lokale retspraksis og bondens retsopfatning bygget fremstilling af de til kvægleie knyttede sædvanemæssige retsregler i et eller flere amter. Østberg forfulgte temaet, og ble fra 1912 statsstipendiat for å arbeide videre med emnet. Første bind av Norsk bonderet utkom i 1914, og gav ham en doktorgrad i 1915: Av kreaturbrukets rets- og sedvaneregler. 
Arbeidet var et forbilledlig innsamlingsarbeid, kulturhistorisk sett, men har hatt liten betydning for rettspleien.


== Litteratur ==
Kirkebranden i Grue 1ste pinsedag 1822 / Beretninger m. m. samlede og udg. af Kristian Østberg. 1897
Juridiske examensopgaver. 1902
Finnernes Bosættelse i Solør. 1903
Bonderetsstudier i Trøndelagen. 1903
De utvalgte 1673-1709. 1912
Primstaven. 1912
Norsk bonderett. 1. Av kreaturbrukets rets- og sedvaneregler. 1914
Norsk bonderett. 2. Tjenesteforhold, lotkontrakter. 1918
Norsk bonderett. 3. Smaa bonderetslige og retshistoriske avhandlinger og artikler. 1922
Teoretisk socialøkonomik : En kortfattet oversigt. 1923
Svartboka. 1925
Norsk bonderett. 4. Av tømmerdriftens rets- og sedvaneregler. 1926
Norsk bonderett. 5. Sedvaner i granneforhold. 1928
Norsk bonderett. 6. Seterbruket i Norge : med et tillegg om årets – især landbrukets – merkedager. 1930
Norsk bonderett. 7. Føderåd – gjerder, norrøne bondevedtekter. 1932
Norsk bonderett. 8. Av saltvannsfiskerienes sedvaneregler. 1934
Norsk bonderett. 9. Husmannen ; Gammelnorsk primitiv hvalfangst ; Landslott. 1934
Norsk bonderett. 10. Bonderett (foredrag) ; Torvskurrettigheter ; Tillegg til tidligere bind ; Norrøn bondetrygd ; Bør. 1935
Norsk bonderett. 11. Fellesskap i jord og skog ; Heimerett ; Brukspant ; En gammel skikk. 1936
Norsk bonderett. 12. Deler av og tilbehør til fast eiendom ; Brenntorvforhold ; Husbehovsrett ; Seter i annen manns skog ; Bonderettsforskingen. 1939
«Finnskogene i Norge». I: Norsk geografisk tidsskrift 1931-1939. Som bok: Grue, 1978


== Referanser ==
Henry Glaß

Henry Glaß (født 15. februar 1953 i Rodewisch) er en tidligere tysk skihopper. Han var aktiv i 1970-årene og representerte DDR.
Han fikk sin første internasjonale mesterskapsmedalje som 16-åring, da han tok sølv i junior-EM 1969. Han debuterte i den tysk-østerrikske hoppuka i 1970/71, og allerede året etter ble han nr. 2 sammenlagt, bak nordmannen Ingolf Mork. Denne prestasjonen gjentok han åtte år senere.
Hans beste prestasjon var under OL i Innsbruck 1976, der han tok bronse i den store bakken (K90). Glaß tok sølv i normalbakken (K70) under VM 1978 i Lahtis og bronse under VM i skiflyging 1977 i Vikersund.
Etter sin aktive karriere har Glaß vært trener, bl.a. assisterende forbundstrener for det tyske hopplandslaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Henry Glaß – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Henry Glaß – Olympedia 
(en) Henry Glaß – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Henry Glaß – FIS (skihopping)
Skjæveland gamle bru

Skjæveland gamle bru er en bro over elva Figgjo på Jæren. Midten av broen utgjør grensen mellom Klepp kommune og Sandnes kommune. Broen ble  ferdig i 1853. Byggematerialet er for det meste stein, bygget som en kombinert stenhvelv- og stenhellebru (utkragingsbru). Broen er 100 meter lang. Den ble bygget som en del av Vestlandske hovedvei, og var den første broen i Rogaland fylke som ble bygd for kjøretøy.
Broen ble tegnet av Ingebret Mossige, lensmann og vei-inspektør i Time kommune. Gabriel Høyland (1820–1907) ledet byggingen av broen. I 1966 ble det åpnet en ny bro for riksvei 44, og Skjæveland gamle bru har etter dette blitt benyttet til gang- og sykkelsti. Den ble restaurert i 1985, og ble i 2002 tatt med i Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Eksterne lenker ==
Jærbladet: Vernar gangsteinar og Skjævelandbrua
Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner (se avsnitt om Skjæveland bru)
Choiseul

Choiseul er ei av Salomonøyene. Det er den største øya (2 971 km²) i Choiseul-provinsen, som i tillegg består av  øyene Taro, Vaghena og Rob Roy. 
Den første europeeren som kom til øya var sannsynligvis den spanske oppdagelsesreisende Álvaro de Mendaña de Neira i 1568. Han gav den navnet San Marcos. Stedet var så mer eller mindre glemt i rundt 200 år før franskmannen Louis Antoine de Bougainville kom dit. Han gav øya navn etter utenriksminister Étienne-François, greve av Choiseul (1719–1785). 
Fram til 1899 var Choiseul en del av de tyske Salomonøyene. Øya blei så innlemma i den britiske kolonien fram til uavhengigheten i 1978. 
Under andre verdenskrig var øya delvis okkupert av japanske styrker. 28. oktober 1943 og ei uke videre gjennomførte fallskjermjegere fra US Marines flere raid mot japanerne. De allierte hadde planer om landgang på øya Bougainville, og hensikten med angrepet på Choiseul var å avlede oppmerksomheten fra dette. 143 japanere og 14 US-amerikanere blei drept i kampene.
Palett

Palett, også kalt malerpalett, fargepalett og liknende, er en plate som en kunstmaler bruker til å blande og tynne ut malerfarger på. Ordet stammer fra latin pala som blant annet betyr spadeblad og skulderblad. Paletten er kjent fra renessansen.En klassisk palett er en flat, tynn plate, ofte oval, med tommelfingerhull slik at kunstneren får fingrene ledig til samtidig å holde penslene som er i bruk. Den er laget av lakkert treverk eller kryssfinér. Ved oljemaling kan ha kopper for løsemiddel og malerolje hengende på kanten av paletten. Det er også paletter i metall, porselen og plast, gjerne med groper for flytende vannfarger. Mange kunstnere foretrekker å bruke engangstallerkener av papir med plastovertrekk for å slippe å rense paletten med palettkniv.Ordet «palett» kan i overført betydning også brukes generelt om fargevalg og -skalaer, for eksempel koloritten i et maleri eller fargespekteret i et bildebehandlingsprogram.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Painting palettes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Paletten, side 30 i Maling (1977)
Side 56 i Den store boken om maling, tegning og grafikk : teknikker og materialer (1980)
Å legge fargene på paletten, side 42 i Den store maleboken : hvordan du får tid til din hobby (1990)
Paletter, side 222 i Tegning og maling (1999)
Julie Scott

Julie Scott (født 24. august 1958 i St. Louis i Missouri i USA) har siden 2000 vært stormester for den engelsk-talende jurisdiksjon av Rosenkorsordenen A.M.O.R.C. i Nord-Amerika. Hun ble gjenvalgt som stormester i 2005.


== Referanser ==
Aspendos

Aspendos (gresk: Ἄσπενδος) er en gresk-romersk by i provinsen Antalya, Tyrkia. I antikken var Aspendos en gresk by i Pamfylia på Lilleasias sørkyst, fire kilometer nord for byen Serik i dagens Tyrkia. Byen ble grunnlagt omkring 500 f.Kr..
Byen er mest kjent for sitt godt bevarte romerske teater fra rundt 200 e.Kr. med 15 000 plasser og enestående akustikk, og det er fremdeles i bruk. Nær teateret ligger en av Lilleasias største akvedukter, og i området finnes rundt femten kilometer akvedukter bevart, og ruinene etter en basilika, et nymfeum og en agora.


== Bilder ==

		
		
		
		
		


== Se også ==
Side


== Eksterne lenker ==
(en) Aspendos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Aspendos – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Nevskij prospekt

Nevski prospekt (russisk: Не́вский проспе́кт) er navnet på hovedgaten i St. Petersburg i Russland. Den er 25 meter bred og fire kilometer lang og strekker seg fra Palasstorget til Aleksandr Nevskij-klosteret. Gaten ble planlagt av Peter den store som starten på en vei til Novgorod og Moskva.
Gaten er en av Russlands mest kjente gater og er blant annet kjent for fremragende arkitektur på mange av de tilliggende bygningene, kjøpesentre med godt vareutvalg, gode hoteller og ellers alt hva en sentrumsgate har å by på. 


== Severdigheter ==
Det finnes en rekke severdigheter langs avenyen:

Rastrelliske Stroganoffpalasset
de store Nyklassistiske Kazan-katedralen
Jugendstilistiske Bokhuset (Dom Knigi)
Elisseeff Emporium
en rekke kirker fra det 18. århundre
et monoment over Katarina den store
det enorme varehuset Gostiny dvor fra det 18. århundre
varehuset Passagen fra det 19. århundre
Det russiske nasjonalbiblioteket
Anitsjkovbroen med sine hestestatuer


== Eksterne lenker ==
(en) Nevsky Prospekt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Nevsky Prospekt project — site for tourists Arkivert 22. desember 2011 hos Wayback Machine.
Comprehensive English site about the Nevsky Prospekt Arkivert 28. januar 2013 hos Wayback Machine.
Night views of the Nevsky Avenue
Foreign churches of the Nevsky
Palaces on the Nevsky Prospekt Arkivert 11. mars 2007 hos Wayback Machine.
280+ Vintage Postcards of Nevsky Prospekt Arkivert 29. juli 2012 hos Wayback Machine.
Nevsky Prospekt WebCam
Trolle Rhodin

Trolle Rhodin, egentlig Ola Trollheimen Rhodin, (født 7. desember 1917, død 17. september 1997) var en svensk sirkusdirektør.
Rhodin var født i en sirkusslekt. Hans farfar var Max Aleksander, som var kjent tryllekunstner alt på 1870-tallet. Faren Brazil Jack (egentlig Carl Rhodin) var også sirkusdirektør. Trolle Rhodin fikk familien med på å etablere et nytt sirkus i 1941 – Trolle Rhodins Zoo Cirkus. Sirkuset turnerte i Sverige, Finland, Norge og Danmark, og også i Øst-Europa og flere andre land i Vest-Europa. Det var det første vestlige sirkuset som besøkte Sovjetunionen.
Zoo Cirkus var aktivt fram til 1964, da Trolle Rhodin ble artistsjef ved Ringling Bros. and Barnum & Bailey Circus, verdens største sirkus, i USA. I 1982 tok Rhodins barn Trolle jr., Carlo og Diana, sammen med deres søskenbarn Toni Rhodin, opp sirkustradisjonen igjen, og grunnla Cirkus Brazil Jack, oppkalt etter bestefaren Brazil Jack. Trolle Rhodin vendte hjem igjen til Sverige i 1990, og hjalp barna med sirkusdriften fram til han døde i 1997.
Trolle Rhodins Zoo Cirkus var i 1954 et av Sveriges første sirkus som tok i bruk trailer- og busstransport i større omfang. Overgangen fra tog- til veitransport hadde i største rekke økonomiske grunner. Men sirkuset ble også i stand til å besøke flere steder da det ikke lenger var avhengig av å transportere sirkusutstyret med tog.
En måned før Trolle Rhodin døde, fikk han Svenska Cirkusakademiens pris Årets Charlie.


== Referanser ==


== Kilder ==
Cirkus Brazil Jack
Trolle Rhodin in memoriam
Circus News: Trolle Rhodin
Artikkel i bladet Classic Motor nr. 4 2007: «Cirkus chauffören»
De fire hundre (oligarki)

De fire hundre (gresk: οἱ τετρακόσιοι, hoi tetrakósioi) var et kortlivet oligarki som hadde makten i Athen under Peloponneskrigen, fra juni til september 411 f.Kr., etter det athenske kuppet i 411 f.Kr. Oligarkiet ble initiert av Alkibiades' lovnad, sommeren 412 f.Kr., om å skaffe persisk hjelp for athenerne mot Sparta, i bytte mot at oligarkiet styrte i stedet for demokratiet. Bevegelsen var anført av et antall velstående athenere, som hadde maktposisjoner i den athenske hæren ved Samos, i samarbeid med Alkibiades. Forhandlingene med Alkibiades falt sammen, da det viste seg at han ikke klarte å levere det han lovte, men lederne av den oligarkiske bevegelsen fortsatte med sine planer, og klarte til slutt å overta kontrollen i Athen.
Etter en finansiell krise etter den athenske hærens feilslåtte Sicilianske ekspedisjon i år 413 f.Kr., begynte noen høytstående athenere – som lenge hadde mislikt det brede demokratiet i bystaten – å ønske en oligarkisk stat ledet av eliten. De mente dette styret ville gi bedre håndtering av utenlands-, finans-, og krigspolitikk.I mai 411 f.Kr. møttes den athenske folkeforsamlingen, og forsamlingen ble presset til å velge fem menn som der igjen hadde oppgaven om å velge ut 400 menn. Disse 400 skulle herske i Athen for en liten periode, for deretter å overgi makten til en større gruppe på 5000.


== Referanser ==
Linolje

Linolje er olje fra de malte frøene fra planten lin og er fra gammelt av brukt som bindemiddel i maling, til lakk, linoleum og kitt samt til impregnering av tre, mur, stein og lerret.Ekte linoljemaling består av kaldpresset rå og/eller kokt linolje og mineralpigmenter.  I tillegg kan malingen tilsettes en liten andel sikkativ, for tørkeegenskapene sin del. Malingen kan tilpasses bruken ved å enten tilføre mer olje, eller vegetabilsk terpentin.   Stivnet ren linolje ligger som en svakt gulaktig lakk over der den er påført.
Over tid gulner linoljen når den ikke utsettes for lys, og herder seg over tiår til den sprekker opp (krakelerer). Dette forsøkes motvirket gjennom å legge over et strøk med ferniss eller to etter at hovedtørkingen er over, dvs. etter et års tid.
Linoljemaling er semi- diffusjonsåpen og har høy inntrengningsevne i sugende overflater som for eksempel tre, på grunn av linoljens små molekyler. At den er semi-diffusjonsåpen betyr at den ikke slipper vann inn i treverket, men slipper fukttrykk i treverket ut. Flater som er malt med linoljemaling slites fra overflaten og innover når de utsettes for vær og vind, og blir gradvis mattere. Dette er fordi linoljen trenger inn i overflaten, mens pigmentene blir liggende igjen i overflaten.  De kan da males på nytt, eller regenereres med ren, upigmentert linolje.  Vedlikeholdsintervaller regnes i dag for å være 6-20 år avhengig av lokalt klima, kvaliteten på malingen og hvilke krav man stiller til glans og farge.  Det finnes linoljemalte hus i Norge som har stått i vel 300 år uten vedlikehold og fortsatt har heldekkende fasadefarge.  Moderne, industrielt fremstilte linoljemalinger tilsettes fungicider/ soppdrepende midler og inneholder organiske løsemidler.  Etter at alkydolje som bindemiddel ble patentert under annen verdenskrig, tok alkyd over som det mest brukte bindemiddelet i industrielt fremstilt utendørs oljemaling. 
Linolje som er kaldpresset utenfor oksygen kalles linfrøolje og brukes som næringstilskudd (helsekost).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Male med linoljemaling - dette bør du vite!. byggogbevar.no. Besøkt 4. mai 2021.