jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fernando Pessoa

Fernando António Nogueira Pessoa (født 13. juni 1888 i Lisboa, Portugal, død 30. november 1935, samme sted) var poet og skribent, og blir i dag betraktet som en av de viktigste forfatterne i portugisisk historie, til tross for at han var nær ukjent i sin samtid og kun fikk en bok utgitt: Mensagem (Budskap). Internasjonalt blir hans betydning sammenlignet med Pablo Neruda og Jorge Luis Borges (Harold Bloom).
Det som særlig kjennetegner Pessoas forfatterskap er hans bruk av såkalte heteronymer, oppdiktede forfattertyper med hver sin egenartete historie, skrivestil, temperament, filosofi og livsinnstilling. De mest kjente av disse er Alberto Caeiro, Álvaro de Campos, Ricardo Reis og semi-heteronymet Bernardo Soares. José Saramago skriver et av disse heteronymene inn som hovedperson i sin roman Det året Ricardo Reis døde. 
Pessoas roman Uroens bok ble valgt inn som ett av litteraturhistoriens 100 viktigste verker da den i 2002 fikk plass i Verdensbiblioteket.


== Norske oversettelser ==
Uroens bok / Bernardo Soares, 1997 (Livro do desassossego). Oversatt fra portugisisk av Christian Rugstad. (Solum, 1997)
Djevelens time, 1998 (A Hora do Diabo). Oversatt fra portugisisk av Bård Kranstad. (Solum, 1997)
Stoikeren: Baronen av Teives eneste manuskript: umuligheten av å skape høyverdig kunst / Baronen av Teive, 2001 (A Educaçāo do Estóico). Oversatt fra portugisisk av Christian Rugstad. (Solum, 2001)
Den anarkistiske bankier, 1995 (O banqueiro anarquista). Oversatt fra portugisisk og med en innledning av Henning Kramer Dahl. (Solum, 1995)
Det er ikke meg jeg forestiller – dikt i utvalg, 1988. Utvalg og gjendiktning ved Henning Kramer Dahl. (Solum, 1988)
Fernando Pessoa: Alberto Caeiros poesi. Gjendikta av Øystein Vidnes. (Flamme forlag, 2013)


== Referanser ==
Anker Rogstad

Anker Rogstad (født 8. januar 1925 i Oslo, død 5. oktober 1994 i Oslo) var en norsk forfatter.
Før Rogstad begynte å skrive bøker, var han domfelt som skapsprenger og tilbrakte til sammen 13 år i fengsel. Under andre verdenskrig forsøkte han å ta seg over til Sverige, men ble oppdaget av norsk grensepoliti og i forbindelse med arrestasjonen ble en politimann skutt av Rogstad. Politimannen (som var nazist) døde av skadene mens Rogstad kom seg unna. I 1944 kom han seg til Sverige og videre til Storbritannia der han resten av krigen arbeidet som elektriker for 333-skvadronen.


== Bibliografi ==
Jurister i kasjotten (1969)
Kidnapperen (1973)
Lansen (1974)
Hevnen (1975)
Skytsenglene (1976)
Etterlyst (1977)
Rabies (1981)
Ærens pris (1986)
Mosquito (1987)
Flommen (1993)


== Priser ==
Rivertonprisen 1974, for Lansen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Digitaliserte bøker av Rogstad hos Nasjonalbiblioteket.
(no) Anker Rogstad hos Gyldendal Norsk Forlag
Jazzpar Prize

The Jazzpar Prize var en årlig dansk pris innen jazz, som i årene 1990 til 2004 hadde den høyeste prissummen for en internasjonale utmerkelse innen jazz. Den ble utdelt til en internasjonalt kjent og aktiv jazzutøver, som fortjente å bli mer alment kjent. Prisen bestod av en bronsestatuett av Jørgen Haugen Sørensen i tillegg til 200 000 kroner.
Vinneren var en av fem nominerte internasjonale utøvere av jazz. Utdelingen skjedde i København på vårparten, og avstedkommer en uke med jazzlige aktiviteter i København. Hovedsponsor i en årrekke var Skandinavisk Tobakskompagni, men etter 2004 ønsket firmaet ikke lenger å sponse prisen og prisutdelingen er satt på vent da det ikke har lykkes å skaffe en ny sponsor.


== Prisvinnere ==


== Eksterne lenker ==
Jazzpar Prisens nettsted
Territorialt Forsvar (Jugoslavia)

Territorialt Forsvar (Jugoslavia) (serbisk: Територијална Oдбрана, kroatisk: Teritorijalna Obrana, slovensk: Teritorialna obramba, makedonsk: Територијална Oдбрана, alle forkortes med TO) TO ble etablert i 1969, og ideen var at hver av de jugoslaviske republikkene skulle ha sitt eget lokale forsvar uavhengig av sentraliserte JNA. De ble finansiert av den respektive republikken, men var likevel offisielt sett under kommando av den nærmeste JNA avdelingen. Opprinnelig var TO enhetene meget selvstendige og arbeidet uavhengig av hverandre, men under oppbyggingen til Jugoslavia-krigene forsøkte JNA og Serbia å sentralisere og avvæpne de lokale TO’ene for å minske motstanden. Under krigene utviklet de forskjellige TO avdelingene seg til gerilja avdelinger. Det er anslått at en til tre millioner personer kjempet for de forskjellige TO avdelingene under krigene, mens det før var 860 000 soldater i de forskjellige TO avdelingene til sammen.


== Eksterne lenker ==
Kort sammendrag av historien
SpareBank 1 Gruppen

SpareBank 1 Gruppen AS er et holdingselskap eid av SpareBank 1 Nord-Norge, SpareBank 1 SMN, SpareBank 1 SR-Bank, SpareBank 1 Østlandet, Samarbeidende Sparebanker, Landsorganisasjonen (LO) og fagforbund tilknyttet LO. Administrerende direktør fra 2009 til 1. april 2015 var Kirsten Idebøen.SpareBank 1 Gruppen ble etablert i 1996. SpareBank 1 Gruppen har et administrativt ansvar for samarbeidsprosessene i SpareBank 1-alliansen, der teknologi, merkevare, kompetanse, felles prosesser / utnyttelse av beste praksis og innkjøp står sentralt. Alliansen driver også utviklingsarbeid gjennom tre kompetansesentra innenfor læring (Tromsø), betaling (Trondheim) og kreditt (Stavanger).
Som fellesbetegnelse på alle de selvstendige selskapene, alle SpareBank 1-bankene, SpareBank 1 Gruppen AS og datterselskaper benyttes Sparebank 1 Alliansen. SpareBank 1 Alliansen omfatter over 350 kontorer. Totalt har alliansen omtrent 5 400 ansatte, hvorav ca. 1 400 er tilknyttet SpareBank 1 Gruppen og datterselskaper.


== Eierskap i selskaper ==
100 % eierskapConecto
Odin Forvaltning
SpareBank 1 Factoring
SpareBank 1 Forsikring
SpareBank 1 PorteføljeAnnetFremtind Forsikring (65 %)
LOfavør (51 %)Sparebank1 utviklet og eier den digital norsk pengeinnsamlingsstjenesten Spleis (etablert 2017).


== Eiendomsmegler ==
I SpareBank 1 Alliansen inngår også Eiendomsmegler 1, som er Norges største eiendomsmeglerforetak. Eiendomsmegler 1 har felles kjedekontor, men de enkelte kontorene eies direkte av de enkelte SpareBank 1-banker.


== Eierfordeling ==
SpareBank 1 Nord-Norge (19,5 %)
SpareBank 1 SMN (19,5 %)
SpareBank 1 SR-Bank (19,5 %)
Landsorganisasjonen/fagforbund tilknyttet LO (9,6 %)
Samarbeidende Sparebanker AS (19,5 %)
SpareBank 1 Østlandet (12,4 %)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Havmanndagene

Havmanndagene er en norsk kulturfestival som blir avholdt i Mo i Rana i mai. Den markerer fødselen til Anthony Gormleys skulptur «Havmannen», Rana kommunes del av Skulpturlandskap Nordland som ble avduket 6. mai 1995.


== Aktiviteter ==
Under Havmanndagene deler Rana bibliotek og Nordland fylkesbibliotek ut den nord-norske bokprisen Havmannprisen. Da presenteres også årets «Havmannkomponist» gjennom årets «Havmannskonsert»:  

2002: Bodvar Moe med verket The Anne-Guri Shopping Peace
2003: Bjørn Andor Drage med verket Heksemusikk, bestilt og fremført av Helgeland Sinfonietta
2004: Sigmund Lillebjerka med Natt og dag i Rana
2005: Bjørn Alterhaug  med verket Havmanndialoger).Andre aktiviteter er skrivekonkurranse, «Havmannløpet» og «Havmannutstillingen» (Juan Brito Vargas 2003; Karina Herteig 2004; Inge Jensen 2005; Elisabeth Alsos Strand 2006).
Stig Wennerström

Stig Erik Constans Wennerström (født 22. august 1906 i Stockholm, død 22. mars 2006) var en svensk oberst i flyvåpenet, spion for Sovjetunionen og dømt for spionasje.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Stig Wennerström var sønn av major Gustaf Wennerström og Ester Berggren. Han giftet seg i 1939 med Ulla-Greta Carlsson, datter av konsul Eric Carlsson og Helga Andersson. 


=== Militær ===
Han ble fenrik i marinen i 1929, og gjennomgikk deretter flyutdannelse. I 1936 ble han løytnant i flyvåpenet, i 1939 kaptein, i 1944 major, i 1946 oberstløytnant og i 1951 oberst. 
Under andre verdenskrig var han flyattaché og tjenestegjorde i Moskva i perioden 1940-41. Etter krigen var han i Moskva i årene 1949-52 og i Washington i 1952-57. Han var arveprins Gustaf Adolfs adjutant i årene 1938-47. I tillegg var han virksom som lærer ved den svenske flykrigshøyskolen og den kongelige sjøkrigsskolen.
Det fantes to høyt verdsatte svenske GRU-agenter i denne perioden, en hadde kodenavnet Ørnen (Wennerström), i tillegg var det også en agent som gikk under kodenavnet Getingen («vepsen»). Vedkommendes identitet er aldri blitt klarlagt.Wennerström avslørte så godt som hele det svenske forsvaret til Russland på 1950-tallet. Dessuten overlot han hele det danske Drakenprosjektet til Sovjetunionen. Wennerström arbeidet også som militærattaché i Washington hvor han var til stor nytte for GRU. 
Allerede i 1943 fikk den svenske Säkerhetspolisen (Säpo) mistanke om at Wennerström arbeidet i tysk tjeneste, og i 1947 ble det funnet indikasjoner på at han hadde inngående kontakter med Sovjetunionen, men dette kunne ikke tilstrekkelig bevises. 


=== Avslørt som spion ===
Mot slutten av 1950-tallet ble spaningen mot Wennerström intensivert, og hans hushjelp ble vervet som agent for Säpo. I juni 1963 meldte hun at hun hadde funnet noen gjemte filmruller. Filmene viste seg å inneholde bilder av graderte dokumenter og Wennerström ble pågrepet noen uker senere,  20. juni 1963. 
Han ble dømt til livsvarig straffarbeide, men 6. oktober 1973 bestemte regjeringen Palme å omgjøre straffen til 20 års fengsel, noe som medførte at han kunne prøveløslates etter at halve straffen var sonet. 6. september 1974 belsuttet riksdagen å innvilge prøveløslatelse.
Han skrev sine memoarer etter løslatelsen. Han begrunnet sine handlinger med at han bidro til å opprettholde terrorbalansen og derigjennom freden.


== Innflytelse ==
Den svenske rockegruppen Reeperbahn (med blant andre Olle Ljungström) har skrevet en melodi med tittelen «Kalla kriget» som handler om Stig Wennerström.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Svensk storspion død - nyhetsoppslag i VG
Norsk språkpris

Norsk språkpris ble utdelt fra 1992 til 2003 av Norsk språkråd, ifølge statuttene for «fremragende bruk av norsk språk i sakprosa som er utgitt i løpet av de siste fem år før utdelingen». 
Prisen ble gitt annethvert år til en bokmålsbruker og annethvert år til en nynorskbruker.
Norsk språkpris er erstattet av Språkprisen.


== Prisvinnere ==
1992 – Lars Roar Langslet
1993 – Berge Furre
1994 – Sissel Benneche Osvold
1995 – Kåre Lunden
1996 – Kari Gåsvatn
1997 – Otto Hageberg
1998 – Guri Hjeltnes
1999 – Ottar Grepstad
2000 – Ikke utdelt
2001 – Arild Stubhaug
2002 – Ikke utdelt
2003 – Frode Grytten


== Kilder ==
«Norsk språkpris – prisutdelingar», fra nettsidene til Norsk språkråd
Bjørn Andor Drage

Bjørn Andor Drage (født 1. juli 1959) er en norsk komponist, musiker, konsertorganist og musikkonservatorieprofessor, opprinnelig fra Saltdal, Nordland.
Han er utdannet ved Norges musikkhøgskole 1984, debuterte i Oslo Konserthus 1984. Han har vært lektor i kirkemusikk ved Trøndelag musikkonservatorium fra 1985, domkantor i Bodø fra 1989, dirigent og kunstnerisk leder for Bodø Sinfonietta, samt gjestedirigent for Tromsø Symfoniorkester og Vokal Nord. Drage er professor i orgel ved Musikkonservatoriet i Tromsø Universitetet i Tromsø og professor ved Høgskolen i Bodø. Han var en av pådriverne til etableringen av det norske plateforlaget Euridice (1992). Drage har samarbeidet med bl.a. Ola Bremnes, Cikada, Kine Hellebust,  Manna, Halvdan Sivertsen og Susanne Lundeng samt med MiNensemblet, Bodø Sinfonietta m.fl. 
fra Nordland. Med komponistene Bodvar Moe, Sigmund Lillebjerka og Knut Lamvik utgjorde han prosjektet
Komponistmøte Nordkalotten (2002). Drage er bosatt i Bodø.


== Priser og utmerkelser ==
Nordlysprisen 1995
Trygve Hoffs Minnepris 2004
Nordland fylkes kulturpris 2007
Bodø bys kulturpris 2013


== Verk ==
Edvard Grieg played on the Klais-Organ, Euridice, 1993
Gamle Orgler i Nordland, Euridice, 1998
Fridthjov Anderssen. Orgelverker, Euridice, 2001
Nordlandske Liebeslieder, bestillingsverk for Con Brio, urfremført i Bodø Kulturhus 2001
Heksemusikk, bestillingsverk fra Helgeland Sinfonietta, bl.a. fremført på Havmanndagene i 2003, der Drage var festivalkomponist
Underground "Black Talk" og "Sin Phonics" for sinfonietta
Dovro gosh, bestillingsverk fra Bergen Filharmoniske Orkester
"L¨Etorneaux de Tristram" for klarinett, violin, cello, klaver. Bestillingsverk fra Nordland Musikkfestuke


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Bjørn Andor Drage i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Bjørn Andor Drage i BIBSYSMedlem av Norsk Komponistforening
Njeld Larsen Kolbenstvedt

Njeld Larssen Kolbenstvedt (født 28. september 1828, død 3. desember 1900) var en norsk politiker.
Han var nest eldste sønn til Giske og Lars Kolbenstvedt og var oppvokst på gården Våge i Suldal. I 1853 giftet han seg med Oleana F. Lindbom, og i 1855 tok de over slektsgården Kolbeinstveit som i dag er museum. Kolbenstvedt var ordfører i Suldal i periodene 1856–1859, 1862–1863, 1866–1869 og 1876–1880. Han avløste sin far som stortingsmann og satt første gang på Stortinget i 1865–1866 og deretter i flere perioder frem til 1891. Mellom 1883 og 1888 representerte han Venstre på Stortinget, mens han i perioden 1889–1891 representerte Moderate Venstre.
Kolbenstvedt var meddommer i riksrettssaken der Selmer-regjeringa falt, en sak som åpnet for innføringen av parlamentarismen.
Kolbenstvedt er også nevnt i de 9. bohembuda til Hans Jæger.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ernst Berge Drange. Kolbenstvedt (Kolbeinstveit) - ei framståande slekt frå Suldal. I: Folk i Ryfylke 2005


== Eksterne lenker ==
(no) Njeld Larsen Kolbenstvedt hos Norsk senter for forskningsdata
ACF Fiorentina

Fiorentina er en italiensk fotballklubb fra Firenze, Toscana, grunnlagt 26. august 1926 ved sammenslåingen av Sezione Calcio della Polisportiva Giovanile Libertas og Club Sportivo Firenze. Klubbens farger var opprinnelig rødt og hvitt (fra fargene til de to fusjonerte klubbene), men dette ble i 1929 endret til lilla. På grunn av denne særegne draktfargen har klubben siden den gang vært kjent som «i Viola» («de lilla»). Klubben spiller sine hjemmekamper på Stadio Artemio Franchi i Firenze (kapasitet 47 282).


== Historie ==
Fiorentina spilte første gang i Serie A sesongen 1931–32 og var med unntak av sesongene 38–39 og 93–94 i toppdivisjonen helt til 2002.
I 2002 ble A. C. Fiorentina slått konkurs. Nye investorer opprettet snart selskapet A. C. Fiorentina 1926 Florentia Viola og laget Florentia Viola som ble innskrevet i Serie C2. Senere ble Fiorentina-navnet, sammen med rettighetene til klubbsymbolene og klubbens trofeer, kjøpt tilbake. Etter seier i Serie C2 ble A. C. F. Fiorentina flyttet fra Serie C1 til Serie B på grunn av «sportslige meritter» og utvidelsen av Serie B fra 20 til 24 lag. I 2004 rykket Fiorentina opp igjen til Serie A etter å ha spilt kvalifiseringskamp mot Perugia.
Sesongen 2005–2006 kvalifiserte i utgangspunktet Fiorentina seg for Mesterligaen etter å ha blitt nummer fire i serie A. Spissen Luca Toni satte ny klubbrekord for antall scoringer i serien på en sesong med 31 mål, det høyeste antall mål scoret av en spiller i Serie A siden 1959.
Gleden over triumfen ble imidlertid dempet da Fiorentina, som en av flere klubber ble tiltalt i forbindelse med mistanke om kampfiksing under sesongen 2004–2005. Klubbens eier, Diego Della Valle og hans bror, styreleder Andrea Della Valle, var også blant de tiltalte.
Den endelige straffen til Fiorentina etter flere runder i idrettens rettssystem var å bli fratatt 30 poeng for sesongen 2005–06 og 15 poeng i sesongen 2006–07. Laget endte sesongen på 5.-plass. I 2008-09 endte Fiorentina på 4.-plass etter å ha kommet foran Genoa CFC ved hjelp av innbyrdes oppgjør.


== Meritter ==
Seriesølv: 1956/57, 1957/58, 1958/59, 1959/60, 1981/82
Vinner av Serie B: 1930/31, 1938/39, 1993/94
Vinner av Serie C2: 2002/2003
Finalist i Serievinnercupen: 1956/57
Finalist i UEFA-cupen: 1989/90


== Spillerstall ==
Oppdatert 6. oktober 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Kjente spillere ==
Se også Kategori:Fiorentina-spillere Luca Toni (2005–2007) – 31 mål i sesongen 2005–2006
 Gabriel Batistuta (1991–2000) – 152 mål, hvorav 26 i sesongen 1994–95
 Giancarlo Antognoni (1972–87, 1989–2001) – 73 landskamper for Italia
 Kurt Hamrin (1956, 1958–67)
 Gunnar Gren
 Roberto Baggio
 Sócrates
 Edmundo
 Julinho
 Amarildo
  Predrag Mijatovic
 Rui Costa
 Brian Laudrup
 Mario Gomez


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) ACF Fiorentina – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Skandinavisk supporterside
Profil på Gazzetta dello Sport
Frengers

Frengers er bandet Mews tredje album og ble utgitt i 2003.
Albumet ble møtt med gode anmeldelser og ble bandets internasjonale gjennombrudd.
Albumets tittel er sammentrekking av ordene «friend» og «stranger». Betydningen av ordet «frenger» kommer fram av albumets fulle navn: Frengers: Not Quite Friends But Not Quite Strangers. Dette er også blitt et kallenavn på Mew-fans.
Mange av sporene på albumet finnes også på Mews to første album Half the World Is Watching Me og A Triumph for Man. Begge disse albumene ble bare gitt ut i små opplag og er vanskelige å få tak i. Det er lite sannsynlig at de vil bli utgitt i nytt opplag. «Am I Wry? No», «156», «Symmetry», «Her Voice Is Beyond Her Years» og «Comforting Sounds» finnes på Half The World Is Watching Me og «She Came Home for Christmas» finnes på A Triumph for Man.
Selv om disse sporene ble spilt inn på nytt til Frengers er det bare «Am I Wry? No» og «156» som avviker vesentlig fra de originale opptakene.


== Sporliste ==
«Am I Wry? No» – 4.54
«156» – 4.54
«Snow Brigade» – 4.22
«Symmetry» – 5.39
«Behind the Drapes» – 3.40
«Her Voice Is Beyond Her Years» – 2.48
«Eight Flew Over, One Was Destroyed» – 4.48
«She Came Home for Christmas» – 3.55
«She Spider» – 4.44
«Comforting Sounds» – 8.58


== Kilder ==

(en) Frengers på Discogs


== Eksterne lenker ==
(en) Frengers på Discogs 
(en) Frengers på MusicBrainz 
(en) Frengers på Spotify 
(en) Frengers på AllMusic
Grønsvik kystfort

Grønsvik kystfort (tysk benevning: HKB 16./974 Grönsviken) var et tysk kystfort i Lurøy kommune nord på Helgeland. Kystfortet ble bygd av sovjetrussiske krigsfanger i perioden 1942 til 1945, som en del av Atlanterhavsvollen, og var operativt fra høsten 1942. Atlanterhavsvollen skulle beskytte Kontinentet og Norge mot britiske, og etter hvert også amerikanske, angrep. Forsvarsverket ble satt på prøve med den allierte invasjonen 6. juni 1944 i Normandie, men måtte gi tapt.


== Et hærkystfort ==
I Norge var det ved krigens slutt nesten 300 kystfort væpnet med om lag 1 100 kanoner. Av disse var ca. 70 marinekystfort og ca. 210 hærkystfort. Grønsvik kystfort var et hærkystfort, og utgjorde sammen med ni andre kystfort artillerigruppe Sandnessjøen. Artillerigruppens hovedoppgave var å forsvare fjordområdene inn mot Mo i Rana og Mosjøen, og dermed hovedveien gjennom Nordland (nåværende E6) og Nordlandsbanen mot invasjon. Hærkystfortene var bemannet av den tyske hæren, og for en stor del utstyrt med hærens våpen. Hovedutrustningen ved Grønsvika besto av fire 155mm K416(f) feltkanoner av fransk opprinnelse. Mens marinens kystfort var utstyrt med skipskanoner, og derfor kunne følge sjømål, ble hærens kystfort tvunget til å skyte sperreild mot skip. I tillegg til hovedskytset var fortet utstyrt med sekundærskyts (en 75mm K231(f) feltkanon), nærforsvarsvåpen og luftforsvarsvåpen.


== Etterkrigstiden ==
Etter krigen ble Grønsvik kystfort, på samme måte som andre norske kystfort, utsatt for til dels store ødeleggelser. Mye av utstyret ved fortet ble gjenbrukt og kanonene sendt til omsmelting.


== I dag ==
I dag er Grønsvik kystfort delvis gjenoppbygget og omgjort til museum med utstillinger om regionens krigshistorie generelt og om kystfortene mer spesielt. Her er også en utstilling om Omega, et verdensomspennende navigasjonssystem for amerikanske atomubåter i drift til 1997. Den eneste norske stasjonen i systemet lå i Aldersundet i Lurøy kommune. Museet i Grønsvika ligger ved riksvei 17, Kystriksveien, like nord for Stokkvågen, og er i dag en del av Helgeland Museum. Museet er åpent mellom 0845 og 1700 i sommersesongen, og ellers etter avtale. Sør for kystfortet er det laget en skiltet naturinformasjonsløype som går langs en gammel tysk veg ned til selve Grønsvika, hvor man også finner et monument over de sovjetrussiske krigsfangene som døde under arbeidene på kystfortet.


== Litteratur ==
Fjørtoft, Jan Egil (1983). Tyske kystfort i Norge. Arendal: Agder presse. ISBN 8299087813. 


== Eksterne lenker ==
Helgeland Museum, avd. Lurøy
AtlantikWall.net
Kystfort.com
Udinsk

«Udinsk» kan også referere til udinere.Udinsk er et dagestansk språk som snakkes av udinerne hovedsakelig i Aserbajdsjan, men også i Georgia, Russland og Turkmenistan. 
Man tror dette var hovedspråket i Albania i Kaukasus (Aghbania), som strakk seg fra dagens Aserbajdsjan til Nakhitsjevan og Tyrkia. Språket går tilbake til det 10. århundre f.Kr. Det tales av om lag 5000 mennesker i de aserbajdsjanske landsbyene Nij og Mirzabeyli, i Qabala-rajonen, og dessuten noe i Oguz-rajonen.
Udinsk er i slekt med lezgisk og tabassaransk. Sammen med lakisk, darginsk, og andre, danner de gruppen lesgiske språk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Udi på Ethnologue
The Udis (engelsk)
Historisk kart
Fondue

Fondue (fra fr. fondre; «å smelte») er et samlebegrep for flere vanlige franske og sveitsiske matretter tilberedt rett på bordet i en kjele over en flamme. Tilsvarende på italiensk heter fonduta.


== Ostefondue ==
Ostefonduen ble oppfunnet i de sveitsiske alpene av ren nødvendighet, grunnet behovet for spiselig mat i vintersesongen.
Det finnes mange typer ostefondue. Felles er at en kjele gnis inn med hvitløk. Det tilsettes ost, vin, krydder og maismel eller hvetemel. Brødterninger dyppes ned i blandingen.

Sveitsiske fonduer:
Fondue neuchâteloise: gruyère og emmental
Fondue moitié-moitié: (halvt-om-halvt): gruyère og Fribourg vacherin
Fondue vaudoise : gruyère
Fondue fribourgeoise: pure Fribourg vacherin (serveres ofte med poteter i stedet for brød)
Fondue de Suisse centrale : gruyère, emmental og sbrinz
Tomatfondue: Gruyère, Emmental og knuste tomater i stedet for vin
Krydderfondue: gruyère, rød og grønn pepper og chili
Mushroom Fondue : gruyère, Fribourg vacherin og sopp
Franske fonduer:
Fondue savoyarde: comté savoyard, beaufort og emmental
Fondue jurassienne: comté
Italienske fonduer:
Fonduta: blir tilbredt i Aosta i Italia, og består av fontina, melk, egg og trøffelI en perfekt ostefondue, blir blandingen holdt på en temperatur som er lav nok til å forhindre at innholdet brenner seg fast i bunnen av kjelen, men samtidig høy nok til å holde osten jevn og flytende. Ideelt vil det nederst i kjelen være et tynt lag med stekt, men ikke brent, ost. På fransk blir dette laget kalt la religieuse.


== Fondue Chinoise (kraftfondue) ==
I denne fonduetypen blir tynne skiver med kjøtt dyppet i varm kraft. Dipper og sauser blir servert ved siden. Fondue Chinoise er oppkalt etter sin asiatiske variant, hot pot.


== Fondue Bourguignonne (kjøttfondue) ==
I Fondue Bourguignonne blir små terninger med kjøtt og noen ganger grønnsaker eller sjømat spiddet på fonduegafler og stekt i olje av hver enkelt rundt bordet. Som tilbehør blir sauser brukt for dipping.


== Dessertfondue ==
På 1960-tallet dukket dessertfonduen opp. Vanligvis blir fruktbiter dyppet i en kjele med smeltet sjokolade.