jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gunnar Martinsen

Gunnar Martinsen (født 16. november 1916, død 14. mars 1994) var en norsk sanger, tenor, dirigent og sangpedagog.


== Utdannelse ==
Gunnar Martinsen studerte hos blant annet K. Aagaard Østvig i Oslo og hos den danske tenorsangeren Aksel Schiøtz i København samt Torrelli i Paris.


== Karriere ==
Martinsen debuterte i Oslo i 1949, og var lærer ved Musikkonservatoriet i Oslo fra 1957 og på Huseby offentlige Blindeskole fra 1959. Han ble førsteamanuensis ved Norges musikkhøyskole fra 1973, og var i mange år leder for blant annet Drammens mannskor. 
I en årrekke var han solist ved oppføringer av store pasjoner og oratorier i blant annet Oslo domkirke i over 20 år fra 1960-tallet og frem til 1980-tallet hvor han sammen med domorganist Rolf Karlsen og Oslo domkantori og musikere fra Filharmonien var solist i den årvisse Pasjon av Johann Sebastian Bach i Oslo domkirke. Oftest var det Bachs store Matteuspasjonen eller innimellom Bachs andre store pasjon Johannespasjonen som sto på programmet i helligdagene i påsken. Dette er to store verk som varer i over 3 timer og som er lidelsesfortellingen i Bibelens Det nye testamentet fortalt via resitativer (tenor) og arier og korpartier med orkester og instrumentalsolister.


== Musikklærer ==
Gunnar Martinsen hadde en spesiell evne til å lære bort sin egenutviklede sangteknikk hvor avspenning var et vesentlig ledd i hans teknikk. Noe av det man spesielt la merke til når han sang selv var den meget begrensede åpning i munnen under fremførelsen av sangen og likevel hadde han en særegen og flott lyrisk tenorstemme som egnet seg spesielt godt til kirkemusikk.
Gunnar Martinsen er beskrevet som av «den eldre skole» og meget ærlig i sin bedømning av elever, og var vesentlig strengere mot elever som var kommet inn på høyskolen enn de elever som var privatister. Dette gjorde nok at han fikk noen elever som ikke likte hans ærlige bedømming av sin egen ferdighet og fremgang.


== Referanser ==


== Kilder ==
Hildur og Oddveig Sandstad: «Gunnar Martinsen», nekrolog i Aftenposten 29. mars 1994
Norge under Vinter-OL 1984

Norge under Vinter-OL 1984. Femtiåtte sportsutøvere fra Norge, femti menn og åtte kvinner, deltok i åtte sporter under Vinter-OL 1984 i Sarajevo i Jugoslavia. De deltok i aking, alpint, skiskyting, langrenn, skihopping, skøyter, kombinert og ishockey. Norge kom på åttendeplass med tre gull-, to sølv- og fire bronsemedaljer. Skøyteløperen Bjørg Eva Jensen var Norges flaggbærer under åpningsseremonien.


== Medaljer ==


== Medaljevinnerne ==


== Aking ==


== Alpine grener ==


=== Menn ===


== Skiskyting ==


== Nordiske grener ==


=== Langrenn ===


==== Menn ====
4 x 10 km stafett


==== Kvinner ====
4 x 5 km stafett


=== Kombinert ===


=== Skihopp ===


== Hurtigløp på skøyter ==


=== Menn ===


=== Kvinner ===


== Ishockey ==


== Eksterne lenker ==
Norges resultater i Vinter-OL 1984 hos olympedia.org
Celebdil

Celebdil (Sindarin), også kjent som Zirakzigil (Khuzdul) eller Sølvertind er et fiktivt fjell fra J.R.R. Tolkiens univers Midgard.
I et brev fra 1968 identifiserer Tolkien det Sveitsiske fjellet Silberhorn (Sølverhorn), som det virket på han da han var på camping i nærheten av Mürren i 1911, og beskrev det som Sølvertinden (Celebdil) av mine drømmer.
Celebdil var en topp i Tåkefjellene, og var en av de tre toppene som sammen dannet Morias fjell, som sto over dvergenes by Khazad-dûm. De to andre fjellene var Caradhras og Fanuidhol. På toppen av Zirakzigil stod Durins tårn. Denne toppen var stedet hvor kampen mellom Gandalf og Durins bane ble utkjempet.
Cirith Gorgor

Cirith Gorgor er et fiktivt møtepunkt fra J.R.R. Tolkien Midgard. Det er det punktet der de to fjellkjedene Ered Lithui og Ephel Dúath møttes, i det nordvestre hjørnet av landet Mordor. Cirith Gorgor var stengt av Morannon (den svarte port) og bevoktet av de to tårnene som ble kalt Tennenes to tårn, Carchost og Narchost.
Caradhras

Caradhras, også kalt Rødhornet (den bokstavelige oversettelse fra Sindarin), er navnet på en av de mektigste toppene av Tåkefjellene.
Ringens brorskap prøvde å krysse Tåkefjellene ved å gå over Rødhornspasset på deres vei mot Dommedagsberg. Passet forbant det forhenværende Noldoriske riket Eregion i vest og Dimrenndalen på den østre side i Anduins dal.
Etter Khazad-dûms fall ble dette passet bare brukt av alvene som reiste mellom Lothlórien og Eriador.
Caradhras (Baranzibar i Khuzdul, dvergenes språk) var en av de tre fjellene som sto over Moria, og sammen med fjellene Celebdil og Fanuidhol dannet det Morias fjell. Caradhras var også det stedet i Midgard hvor det var funnet mithril. Men det var også her at dvergene vekket Durins bane, balrogen i Moria, da de gravde for dypt og for grådig etter mithril.
Caradhras var kalt den onde av dvergene og hadde i lange tider hatt et dårlig rykte. Rødhornpasset (også kalt Rødhorns porten) var kjent for å være forrædersk og lunefull. Det var i dette passet at Celebrian, konen til Elrond og datter av Galadriel, ble fanget av orker. Dette var også den veien som ble brukt av hobbitene som emigrerte fra Sverdliljevollene og inn til Eriador.
I Peter Jacksons film Ringenes herre: Ringens brorskap, da brorskapet prøvde å krysse Caradhras brukte Saruman en trylleformel som forårsaker et voldsomt snøvær på fjellet. I boken skylder brorskapet hovedsakelig på fjellet selv.
Aili Keskitalo

Aili Keskitalo (født 29. oktober 1968 i Hammerfest) er en norsk samisk politiker fra Kautokeino. Hun representerer Norske Samers Riksforbund. 
Hun var sametingspresident i det norske Sametinget i tre perioder, fra 2005 til 2007, fra 2013 til 2016 og fra 2017 til hun i 2021 overlot presidentvervet til partifellen Silje Karine Muotka.
Keskitalo ble partileder for Norske Samers Riksforbund første gang i 2003, og har vært innvalgt representant på Sametinget fra 2005 til 2021. Hun er gift og har tre barn. 
Hun har Master of Public Administration fra Copenhagen Business School, med avhandlingen Høyere utdanningsinstitusjoner for urfolk -i en moderniseringstid : en komparativ analyse av endringer i rammebetingelser for Sámi allaskuvla/Samisk høgskole og Ilisimatusarfik ved årtusenskiftet.


=== Verv i Sametinget ===
2017–2021 Sametingspresident
2013–2016 Sametingspresident
2009–2013 Medlem av plan- og finanskomitéen
2007–2009 Parlamentarisk leder for NSRs sametingsgruppe
2005–dd Medlem av Samisk parlamentarisk råd
2005–dd Medlem av styret i Parlamentarisk råd
2007–2009 Medlem av oppvekst- og utdanningskomitéen
2005–2007 Sametingspresident


=== Verv ===
2013–d.d. Medlem av SCPAR (Standing Comittee of Parlamentariens of the Arctic Region)
2009–2013 Medlem av Barents regionråd
2008–2013 Leder i Norske Samers Riksforbund
2003–2005 Leder i Norske Samers Riksforbund
2003–2005 Leder i Guovdageainnu Sámiid Searvi
2001–2003 Styremedlem i Guovdageainnu Sámiid Searvi


== Referanser ==


== Litteratur ==
Torunn Pettersen, Jorunn Eikjok, Aili Keskitalo (2002): Vil de ikke – eller slipper de ikke til? En undersøkelse av den lave kvinnerepresentasjonen på Sametinget i Norge. Guovdageaidnu/Kautokeino, Sámi Instituhtta/Nordisk Samisk Institutt, Sámi allaskuvla/Samisk høgskole
Aili Keskitalo (2005): Høyere utdanningsinstitusjoner for urfolk -i en moderniseringstid : en komparativ analyse av endringer i rammebetingelser for Sámi allaskuvla/Samisk høgskole og Ilisimatusarfik ved årtusenskiftet


== Se også ==
Sametinget
Sametingsrådet
Sametingsvalg


== Eksterne lenker ==
(en) Aili Keskitalo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Aili Keskitalo på Internet Movie Database 
Aili Keskitalo på Twitter 
Aili Keskitalo på Facebook 
Aili Keskitalo på Instagram 
(no) «Aili Keskitalo» i Store norske leksikon
(no) Profil på Sametinget.no
(no) Aili Keskitalos blogg
Arne Sandstø

Arne Sandstø (født 21. oktober 1966) er en norsk fotballtrener og tidligere -spiller fra Bergen. Han har siden januar 2016 har vært hovedtrener for Grimstad-klubben Fotballklubben Jerv.Som spiller har han spilt for Bergen Nord, Brann, Varegg, Tennis Borussia Berlin, Hertha Berlin, Lillestrøm og Odd Grenland.
Sammen med Gaute Larsen delte han  treneransvaret for eliteserielaget Odd Grenland, en jobb som han overtok i 1999 etter Tom Nordlie. I 2000 ledet han Odd Grenland til norgesmesterskap.Arne Sandstø ble løst fra sin kontrakt i Odd 28. september 2007, etter 7 år som trener i klubben. Etter det ble han blant annet koblet til Aalesund, men ble 4. november 2007 klar som ny hovedtrener for Start. Han forlot Start i november 2008. Da hadde han ledet klubben til nytt opprykk. Høsten 2009 var Sandstø hovedtrener for Notodden Fotballklubb. Etter sesongen 2009 ble han klar som trener for Løv-Ham. I slutten av mai 2011 sa han opp jobben i Løv-Ham for å bli trener for Sandefjord Fotball.I 2016 ble han trener for Jerv i Grimstad. I 2021 ble laget nummer tre i OBOS-ligaen og rykket opp i eliteserien etter å ha vunnet kvalifiseringen til Eliteserien 2022.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arne Sandstø på Internet Movie Database 
(en) Arne Sandstø – Transfermarkt 
(en) Arne Sandstø – Transfermarkt (manager) 
(de) Arne Sandstø – fussballdaten.de 
(en) Arne Sandstø – FBref
Sophie von Dönhoff

Grevinne Sophie Juliane Dönhoff (født 17. oktober 1768 i Beynuhnen, Østpreussen, død 28. januar 1838 på Gut Beerbaum i Oberbarnim) var i morganatisk ekteskap gift med kong Fredrik Vilhelm II av Preussen.
Grevinne Sophie, som tilhørte den østprøyssiske adelsslekten Dönhoff, kom 1789 til det prøyssiske hoff som hoffdame for dronning Friederike Louise. Allerede året etter, den 11. april 1790, ble hun i Charlottenburgs slottskapell, viet til den prøyssiske kongen «til venstre hånd». Hun hadde en aparte fremtoning, og ble på grunn av sitt ungdommelige utseende kalt «Hebe» ved hoffet. Hun var dessuten en begavet pianistinne og sangerinne.
Snart kom det til uoverensstemmelser mellom Sophie og ektemannen, og de ble skilt allerede i juni 1792. Forgjeves hadde hun forsøkt å fri ham fra Bischoffswerders innflytelse og forholdet til Wilhelmine Encke. Kongen avviste imidlertid hennes forsøk på å blande seg inn i politiske anliggender. Selv om ekteskapet var meget kortvarig, fikk Sophie og kongen to barn:

Den senere prøyssiske statsminister grev Friedrich Wilhelm av Brandenburg (1792–1850)
Grevinne Sophie (Julie) av Brandenburg (gift med Ferdinand Friedrich av Anhalt-Köthen).I 1805 kjøpte grevinne Sophie godset Beerbaum, og viet seg engasjert til godsdriften.
Hun ble bisatt i 1838 på kirkegården til Beerbaum.


== Referanser ==
Bothwell

For den tredje ektemannen til Maria Stuart, se James Hepburn, 4. jarl av Bothwell.Bothwell (skotsk-gælisk: Boddle) er en liten bevaringsverdig by eller landsby i South Lanarkshire, Skottland, som ligger på nordlige bredden av Clyde, tilstøtende til Uddingston og Hamilton, 14 km rett øst-sørøst for sentrum av Glasgow. Byen er hovedsakelig et bostedsområde. Ved folketellingen i 2011 hadde landsbyen en befolkning på 6 458 innbyggere, beregnet til 6 410 for 2014.Bothwell har to grunnskoler, den relativt nye Bothwell Primary School og den katolske St. Bride’s School, foruten en golfklubb, bowlingklubb og et pleiehjem. Det finnes flere små butikker og forretninger langs byens hovedgate, sammen med en rekke puber og restauranter.


== Beskrivelse ==

Bothwell er en velstående pendlerby som tiltrukket seg et antall lokale kjendiser, inkludert flere fotballspillere fra Celtic FC og Rangers FC. Takket være en stødig økning i boligprisene har Bothwell fått et omdømme som en av Glasgows mest framgangsrike satellittbyer. En undersøkelse i avisen The Scotsman avdekket at Bothwells Imperial Way, hvor Gordon Strachan, tidligere manager for Celtic, har bodd, er den femte mest kostbare gaten i Skottland, tett fulgt av nabogatene Silverwells Cresent og Fife Crescent.Koret i den gamle gotiske kirken fra 1398 (restaurert på slutten av 1800-tallet) er fra den gamle sognekirken. Kirkebygningen har utviklet seg i århundrenes løp. Dagens bygning står på samme sted som en tidligere kirke fra 500-tallet som var dedikert til jomfru Maria som siden ble gradvis assosiert med sankt Bride eller Brigid, en populær irsk helgen. Dagens kirke har glassmalerier av Edward Burne-Jones, Gordon Webster, og Douglas Strachan.Poeten Joanna Baillie (1762–1851) ble født her og det finnes en minnesmerke etter henne ved sognekirken.


== Historie ==
Rojalistene under James Scott, 1. hertug av Monmouth, og de radikale presbyterianske opprørerne møttes i slaget ved Bothwell Bridge 22. juni 1679, hvor opprørerne tapte 500 mann og fikk bortimot 1000 tatt til fange. Tilstøtende til broen, på nordøstlige siden står festningen som tilhørte James Hamilton av Bothwellhaugh (1566–1580), attentatmannen på regenten James Stuart, 1. jarl av Moray, og rett ved en romersk bro som spenner over South Coulder.
Ruinene av Bothwell Castle ble opprinnelig eid av Andrew Murray som falt ved slaget ved Stirling Bridge i 1297, og eierskapet gikk via ekteskap til Huset Douglas. Jarledømmet ble i 1487 gitt til Patrick Hepburn, 1. jarl av Bothwell, 3. lord Hailes, 1. jarl av Bothwell, men ble abdisert i 1491 til fordel for Archibald Douglas, 5. jarl av Angus, kjent som «Bell-the-cat» (heng-bjelle-på-katten). En nærliggende herskapshus ble bygd av Archibald Douglas, 1. jarl av Forfar (1653–1712) og var kjent som «Det nye Bothwell Castle», men fikk skader av synkende grunn og ble revet i 1926.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bothwell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Bothwell Village
Bothwell Scarecrow festival
Brighter Bothwell
Bitu

Bitu er en elv og et vassdrag i Vinje kommune i Telemark. Elva drenerer Bitdalsvatnet, og munner ut i Totak, i Rauland. Bituvassdraget er en del av Skiensvassdraget.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Annine Qvale

Annine B. Qvale Gjesvik (født 28. april 1963, død 27. november 2014) var en norsk maler, illustratør og barnebokforfatter. Hun var utdannet ved blant annet Oslo Tegne- og Maleskole 1983–1987, og deltok på flere utstillinger med oljemaleriene sine. Qvale tegnet også til sine egne og andres barnebøker.
Qvale hadde en rekke tillitsverv i billedkunstnerorgansasjoner, deriblant Norske Billedkunstnere og Landsforeningen Norske Malere. I 2012 og 2013 var hun nestleder i Norske barne- og ungdomsbokforfattere.


== Bokutgivelser ==


=== Barnebøker med egne tekster og illustrasjoner ===
2001: Kastanjefolket
2002: Vår hos Kastanjefolket
2004: Formel og Pi, billedbok
2007: Bokbærerne, billedbok


=== Illustrasjonsoppdrag ===
2005: Den store boken med eventyr
2010: Den store Teskjekjerringboka
2011: Teskjekjerringa som prinsesse Pompadur


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Annine Qvale i BIBSYS
Annine Qvales hjemmesider
Presentasjon på Gyldendals forfattersider
Bjørn Ingvaldsen. «Annine Qvale (1963-2014)», nbuforfattere.no, 4.12.14
Nordagutu

Nordagutu er et tettsted i Sauherad kommune i Telemark. Tettstedet har 325 innbyggere per 1. januar 2022. Nordagutu stasjon er en del av Bratsbergbanen, og stasjonen er knutepunkt mellom Vestfoldbanen og Sørlandsbanen. Det gammelnorske navnet var «Norðangata» som betyr «nord for vegen», jamfør Norðragøta på Færøyene.


== Referanser ==
Walter Oliphant av Aberdalgie

Walter Oliphant av Aberdalgie, sheriff av Stirling, (død 1378) var sønn av William Oliphant av Aberdalgie, Perthshire, (død 1329), som var den eldste sønn til Walter Oliphant. William Oliphant var kommandant på Stirling Castle i 1304.
Walter Oliphant ble i 1365 gift med Elizabeth Bruce, yngste datter til Robert Bruce, kong Robert I av Skottland. De fikk et barn, Walter Oliphant som senere giftet seg med Mary Erskine.
Siccar Point

Siccar Point er en odde på Skottlands østkyst i Berwickshire i regionen Borders.
Stedet er en av verdens mest berømte geologiske lokaliteter etter at James Hutton gjorde bruk av den som bevis for sin revolusjonerende teori om den geologiske syklus. Her ligger lag av rød sandstein over eldre, nesten vertikalt stilte lag av gråvakke. Hutton forsto at her måtte de eldre lagene, etter å ha blitt avsatt i et hav og siden omdannet til fast fjell, siden blitt hevet over havnivå og skråstilt. Deretter ble de blitt utsatt for erosjon og igjen dekket av hav der rød sand så var blitt avsatt og omdannet til sandstein. Ukonformiteten mellom de to bergartene har fått navnet «the Hutton Unconformity».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.gardenvisit.com/travel/guides/edinburgh/siccar-point-geology.htm
Foto av Hutton unconformity
Jan O. Henriksen

Jan Oddvar Henriksen (født 3. mai 1945 på Andørja i Troms, død 26. august 2018 i Trondheim) var en norsk avistegner og illustratør.  
Henriksen arbeidet som fast tegner under signaturen «Jan O.» i avisene Fædrelandsvennen (1967–1974), Aftenposten (1985–1987) og Adresseavisen (1966–1967, og fra 1987). Han illustrerte også flere bøker, blant annet av Tande P. Tegnestilen hans kjennetegnes av en ledig pennestrek og sikker karikatur- og tegnekunst.Jan O. Henriksen var selvlært.


== Utgivelser ==
Henriksen, Jan O. (1995). JanO - en passant. [Trondheim]: Adresseavisens forl. ISBN 8271640399. 
Jan Henrik Jensen (1998). Jan H og Jan O - side om side. Trondheim: Adresseavisen. ISBN 8271640585. 


== Referanser ==
Daniel Craig

Daniel Wroughton Craig (født 2. mars 1968 i Chester i Cheshire) er en britisk skuespiller. Craig er best kjent for rollen som den britiske agenten James Bond, men har spilt i flere andre storfilmer, blant andre München, Det gylne kompasset (som var basert på Philip Pullmans roman med samme tittel), Road to Perdition (2002) med Tom Hanks og Paul Newman, og gjennombruddsfilmene Lara Croft: Tomb Raider og Spectre.


== Filmer (utvalg) ==


=== James Bond ===
Da det ble kjent at Craig skulle spille James Bond brøt det ut store protester i ulike fora på Internett. Bond-fans truet med å boikotte den kommende filmen, fordi Craig ikke var høy og mørk slik som sine forgjengere. Craigs første James Bond-film, Casino Royale, hadde premiere 14. november 2006 og spilte inn totalt 594 239 066 dollar på verdensbasis, noe som gjorde filmen til historiens mest innbringende James Bond-film.Etter premieren på Casino Royale fikk Craig rosende omtaler for sin rolleprestasjon. I 2006 ble Craig invitert til å bli medlem av Academy of Motion Picture Arts and Sciences. Craig har selv sagt at hans favoritt blant tidligere Bond-skuespillere var skotten Sean Connery, særlig i filmen From Russia with Love fra 1963.
Daniel Craigs andre James Bond-film, Quantum of Solace, hadde premiere 7. november 2008.
Den 23. desember 2010 kunngjorde produksjonsselskapet at Craig hadde signert en kontrakt for fem fremtidige James Bond-filmer, noe som ville slå Roger Moores rekord på syv filmer i rollen som Bond. Den 8. september 2012, like før premieren på Skyfall ble det imidlertid opplyst at Craig kun skulle spille i totalt fem filmer, ikke åtte som annonsert i 2010. Skyfall ble en ny kommersiell suksess.


=== Cowboys & Aliens ===

Craig spilte mot Harrison Ford og Olivia Wilde i Cowboys & Aliens, en amerikansk science-fiction film, basert på en tegneserieroman med samme navn.


== Privatliv ==
I 1992 giftet Craig seg med skuespilleren Fiona Loudon. Sammen har de datteren Ella. Paret skilte seg i 1994. Etter skilsmissen var han sammen med den tyske skuespilleren Heike Makatsch i syv år, frem til 2001. Han var sammen med filmprodusenten Satsuki Mitchell fra 2004 til 2010. Craig og skuespilleren Rachel Weisz ble sammen i desember 2010, og de giftet seg den 22. juni 2011 i en privat seremoni i New York City.I oktober 2008 betalte Craig 4 millioner pund for en leilighet i nærheten av Regents Park i London.
Craig er Liverpool F.C.-supporter.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daniel Craig på Internet Movie Database 
(no) Daniel Craig hos Filmfront 
(sv) Daniel Craig i Svensk Filmdatabas 
(da) Daniel Craig på Filmdatabasen 
(da) Daniel Craig på Scope 
(fr) Daniel Craig på Allociné 
(en) Daniel Craig på AllMovie 
(en) Daniel Craig hos Turner Classic Movies 
(en) Daniel Craig hos Rotten Tomatoes 
(en) Daniel Craig hos The Movie Database
Ole Edvard Antonsen

Ole Edvard Antonsen (født 25. april 1962 i Vang i Hedmark) er en norsk trompetist, musiker og dirigent. Han har tidligere vært ansatt i Oslo Filharmoniske orkester, men har etter hvert arbeidet mest som frilansmusiker og dirigent. Sistnevte hovedsakelig i Luftforsvarets musikkorps. Han er internasjonalt anerkjent, og er ofte brukt som trompetsolist.
Han er aktiv innen et vidt spekter av sjangere og spiller musikk innen klassisk musikk, kammermusikk, barokk, jazz og mer poprettet musikk. Han har gitt ut en rekke plater innen forskjellige sjangere og deltatt som solist på en rekke utgivelser med andre artister. For platen Tour De Force vant han Spellemannprisen 1992 i åpen klasse. Albumet har solgt over 140 000 eksemplarer i Norge. I 1995 fikk han Gammleng-prisen i klassen klassisk. 17. august 2007 ble han utnevnt til kommandør av St. Olavs Orden.
Ole Edvard er sønn av orkesterlederen Odd R. Antonsen og bror av musikerne Jens Petter og Tom Erik Antonsen.


== Diskografi ==
The Virtuoso Trumpet (1989) (med Einar Henning Smebye på piano)
Tour De Force (1992)
Trumpet Concertos (1993) (med English Chamber Orchestra og dirigent Jeffrey Tate)
Popular Pieces for Trumpet & Organ (1994) (med Wayne Marshall på orgel)
Shostakovich Concerto for Piano and Trumpet (1995) (med Berlin Philharmonic Orchestra, dirigent Mariss Jansons og Mikhail Rudy på piano)
Read My Lips (1997)
Twentieth-Century Trumpet (1998) (med Wolfgang Sawallisch på piano)
New Sound of Baroque (2000) (med broren Jens Petter Antonsen på trompet og TrondheimSolistene)
Ars Nova (2002) (med Solveig Kringlebotn og Wolfgang Plagge på piano)
The Golden Age of the Cornet (2007)  (med Kongelige Norske Marines Musikkorps og Ingar Bergby dirigent)
Nordic Trumpet Concertos (2007) (med Nordiska Kammarorkestern og Christian Lindberg dirigent)
Landscapes (2008)
Sommer i lufta (2008 med Bjarne Brøndbo og Luftforsvarets musikkorps)
Desemberstemninger (2009)


=== Deltakelser i andre utgivelser (utdrag) ===
Ut av havet 1990
With Strings Attached (2002) utgitt av Willem Breuker Kollektief
Jan van der Roost In Flanders' Fields Vol.39 (2003) musikk av Jan van der Roost
Absolute (2004)  utgitt av Spanish Brass Luur Metalls
Frelsesarmeens Juleplate (2004)
Earthsongs utgitt av Secret Garden (Grace)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ole Edvard Antonsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ole Edvard Antonsen på Internet Movie Database 
(en) Ole Edvard Antonsen på Discogs 
(en) Ole Edvard Antonsen på MusicBrainz 
(en) Ole Edvard Antonsen på Songkick
Eidselva (Nome)

Eidselva er ei elv i Nome kommune i Telemark. Den har utspring fra Flåvatn, og munner ut i Norsjø ved Ulefoss. Elva er en del av Skiensvassdraget og er 23,2 kilometer lang. Den har et nedbørfelt på 3 642,29 km² og middelvannføringen ved munningen er 106,71 m³/s. Over Vrangfoss kalles elva Straumen, mens strekningen mellom Lunde og Flåvatn også kalles Strengen.
Elva er en viktig del av Telemarkskanalen. På strekningen fra Ulefoss opp til Flåvatn er det anlagt fem sluseanlegg (14 slusekammer), med total løftehøyde på ca. 57 meter. Det er fem vannkraftverk i elva: Ulefoss og Aall-Ulefoss, Eidsfoss, Vrangfoss og Hogga.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Telemarkskanalen