jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Lockheedskandalen

Lockheedskandalen i 1976 involverte den japanske Marubeni Corporation og flere høytstående medlemmer av japansk politikk, industri og underverden (Yakuza-sirkelen). Flyprodusenten Lockheed Corporation hadde ansatt en høytstående leder i et kriminelt nettverk, Yoshio Kodama, som konsulent for å prøve å influere japanske flyselskaper, blant annet All Nippon Airways, til å gå til innkjøp av passasjerflyet Lockheed L-1011 «TriStar». Det kom frem at Lockheed hadde betalt rundt 1,8 millioner amerikanske dollar i forsøk på å bestikke den tidligere japanske statsministeren Kakuei Tanaka blant flere. I Japan er navnet Lockheed mer eller mindre forbundet med denne skandalen.
I Nederland samme år var det også en «Lockheedskandale» relatert til innkjøp av F-104G Starfightere til landets flyvåpen. Prins Bernhard ble anklaget for å ha mottatt bestikkelser på rundt 1 million amerikanske dollar fra Lockheed som motytelse for å sikre at selskapets jagerfly ville vinne kontrakten over Dassaults Mirage V. Den nederlandske statsministeren beordret en høring om denne hendelsen, men Prins Bernhard nektet å svare og sa følgende: "Jeg er hevet over slike saker." I et intervju som ble publisert etter hans død, innrømmet Prins Bernhard at han hadde mottatt rundt 1,1 millioner amerikanske dollar fra Lockheed. 


== Eksterne lenker ==
Kakuei Tanaka – En politisk biografi om det moderne Japan: Kapittel 4 –  Lockheedskandalen Arkivert 27. september 2011 hos Wayback Machine.
Interglossa

Interglossa er et internasjonalt hjelpespråk som blei lagt fram av Lancelot Hogben i 1943.
Hogben mente, som Giuseppe Peano og Edgar von Wahl, at internasjonale hjelpespråk var mest til nytte for intellektuelle, og at en viktig funksjon var å kommunisere vestens vitenskapelige kunnskap.
Men i motsetning til Peano og von Wahl mente han at det var østlige intellektuelle f.eks. i Asia, som trengte sånn overføring av kunnskap mest. Ulikt dem så han derfor ikke sitt hjelpespråk som særlig retta mot Vestens elite, men mot intellektuelle utafor den europeiske kulturkretsen. Språket måtte være spesielt lett for dem.
Interglossa skiller seg fra de samtidige nylatinske språka ved å hente mange flere røtter fra gresk, ut fra argumentet om at greske, og sekundært latinske, fremmedord er grunnlag for vitenskapens internasjonale språk.
Grammatikken derimot, likner mer på den kinesiske, men er også påvirka av Basic English. Interglossa er helt isolerende, ingen ord bøyes. Det samme ordet kan fungere som  substantiv, adjektiv og adverb, verb, preposisjon og konjunksjon. Egentlige verb er bare 20, verb fra vestlige språk oversettes med sammensetninger av et av dem og et annet ord.  Ordstillinga i setningen er fast bestemt.
Interglossa representerte en tendens stikk motsatt av den som rådde blant skapere av internasjonale hjelpespråk på midten av 1900-tallet. En del av ideene bak språket, bl.a. i grammatikken, kan ha vært med på å inspirere Loglan (publisert 1960).
Ei gruppe har fra 1981 jobbet for en reformert form for Interglossa med navnet Glosa.


== Språkeksempel ==
Interglossa:

an pre acte grapho auto nomino in bibli.ordrett oversettelse:

«Han før handle skrive eget navn i bok.»uttrykt på norsk:

«Han skreiv sitt eget navn i boka.»Fader vår på Interglossa:
Na parenta in Urani;
na dicte volo;
tu Nomino gene revero.
Plus tu Crati habe accido;
plus u Demo acte harmono tu Tendo epi Geo homo in Urani;
Na dicte petitio: Tu date plu di Pani a Na; plus 
Tu acte pardo plu malo Acte de Na;
metro Na acte pardo Mu;
Su acte malo de Na.
Peti Tu non acte dirigo Na a plu malo Offero:
Hetero, Tu date libero Na apo Malo.


== Se også ==
Planspråk: definisjoner
Morskogen

Morskogen ligger i Akershus, på den østre bredden av Mjøsa og grenser til Hedmark. Navnet kommer av det gamle navnet på Mjøsa, Mjors - og betyr altså "Mjøs-skogen". Folke-etymologien har foreslått "Mord-skogen" fordi en del overfall har skjedd langs veien der.
På Morskogen bor det rundt 150 mennesker. Det er flere hytter/fritidsboliger i området.  Morskogen er av de mest naturskjønne og attraktive områdene langs Mjøsa. Her finner vi landbruk og kulturlandskap som av fagmyndigheter er foreslått vernet.
Morskogen var under angrepet på Norge i 1940 åsted for kamper mellom tyske og norske styrker.I moderne tider er Morskogen best kjent for å ligge like ved E6 med uvanlig høy frekvens av dødsulykker. Det foreligger vedtak om en tunnelstrekning på 2,3 km forbi Morskogen for jernbane og veg som gir en stor miljømessig forbedring.  Bakgrunnen er behovet for å løse problemer med trafikksikkerhet og framkommelighet på stamvegen, og sikre bedre kapasitet på en av hovedstrekningene i det nasjonale jernbanenettet. Planene gjelder utvidelse av E6 og nytt dobbeltspor for Dovrebanen. Som følge av dette vil hensynet til kulturmiljøet/kulturlandskapet, naturtyper, nærmiljø/friluftsliv og lokalsamfunn ivaretaes på en god måte.  Tilgjengeligheten til strandsonen i området vil vesentlig forbedres.
Dovrebanen passerte tidligere Morskogen og Morskogen stasjon, men traseen er nå lagt utenom stedet.  I perioden 1941 - 1945 var ordfører i Sør-Fron, Egil Hernæs, stasjonsmester ved Morskogen stasjon.


== Litteratur ==
Aage Lunde (1983). Bygdehistorien fram til 1964. Eidsvoll: Eidsvoll kommune. 
Otto Nordheim (1967). Eidsvoll: Bygdebok for ungdom. Eidsvoll. 
Norske gardsbruk: Akershus fylke 2. Oslo: Forlaget Norske gardsbruk. 1967. 


== Referanser ==
Stange almenning

Stange almenning er en bygdeallmenning sør i Stange kommune. Almenningen strekker seg fra Mjøsa østover til Odalens grense og støter på nordsiden til Romedal almenning og på sydsiden til Eidsvoll almenning og privatskoger.


== Historie ==
1668 solgte kong Frederik III almenningen til lagmann Nils Toller. 29. august 1759 ble den lagt ut til auksjon med forbehold om kongens gjenkjøpsrett, men det heter seg at skogen var så forhugget, at ingen meldte seg som eier. Ved kongeskjøte av 8. januar 1789 solgte kong Christian VII almenningen til Jess Anker for 15155 riksdaler, og ved auksjonsskjøte solgte det Ankerske fideikommis den med Morskogen og 17 plasser videre til Stange almue for 5000 spesiedaler. Bruksrett i almenningen hadde almuen i Stange alltid hatt. I kjøpet deltok alle matrikulerte bruk unntatt prestegården, kapellangården Lundgård, enkesetet Kjemstad og gården Huse.


== Se også ==
Liste over Norges største grunneiere


== Eksterne lenker ==
Romedal og Stange almenninger
Svartelva (Innlandet)

Svartelva er en elv på Hedmarken. Den går fra Gjetholmsjøen som ligger ved grensa mellom Stange og Løten. Den renner på sin ferd gjennom Ådalsbruk og Ilseng. Elva renner gjennom store skogsområder og dyrket mark. Det største tilløpet er Rokoelva, som kommer østfra Rokosjøen. Fra Lageråas utløp danner elven stykkevis grensen mellom Stange og Hamar kommuner, inntil utløpet i Åkersvika i Mjøsa. Svartelva er ca. 32 kilometer lang og 18–26 meter bred og kun på enkelte steder dyp.
På slutten av 1800-tallet dannet elva et viktig grunnlag for fabrikkene Aadals Brug Jernstøberi og Mekaniske Verksted og Klevfos Cellulose- & Papirfabrikk, som begge holdt til på Ådalsbruk.


== Referanser ==
Norgessalpeter

Norgessalpeter eller Norgesalpeter var opprinnelig handelsnavn på Norsk Hydros kalksalpeter for anvendelse som gjødsel. Billig strøm fra vannkraft gjorde det mulig å fremstille rimelig salpetersyre i Norge ved hjelp av Birkeland-Eyde-prosessen. Den ble deretter nøytralisert ved hjelp av kalk, og sluttproduktet var et dobbeltsalt av kalsiumnitrat og ammoniumnitrat. Norgesalpeter var opprinnelig et mørkfarget produkt med 13 % nitrogen. Det ble senere erstattet med et rent hvitt produkt med 15,5 % nitrogen, markedsført som kalksalpeter Norge. 


== Eksterne lenker ==
SNL Norgesalpeter
YaraLiva KALKSALPETER
Registerreim

En registerreim er en tannet drivreim som forbinder veivakselen i en firetaktsmotor med kamakselen. Reimas oppgave er å få kamakselen, som igjen åpner og lukker ventilene, til å rotere. Kamakselen skal rotere nøyaktig halvparten så fort som veivakselen, og reimhjulene er tilpasset dette.
Registerreima kan også drive for eksempel vannpumpe, oljepumpe og/eller ev. fordeleren.
I mange motorer kan det være skadelig dersom denne reima ryker, hopper over flere hakk eller blir montert feil. Grunnen til det er at motoren er konstruert slik at ventilene kan slå nedi stempelet dersom ventilen blir stående åpen når stempelet går opp (såkalt interferensmotor).
Registereima bør skiftes med jevne mellomrom. Det kalles registerhavari dersom reima ryker. I motorer der registerhavari kan være skadelig (interferensmotorer) ser man vanligvis at ventilene bøyer seg ved kontakt med stempelet, men det hender faktisk også at stemplene blir skadet.
Noen motorer har kjede- eller tannhjulsdrevet kamaksel. Disse løsningene skal i teorien være mer holdbare på lang sikt enn det en reim er. En registerkjede vil imidlertid strekke seg over tid, og kan også behøve å byttes etter en periode.


== Se også ==
Interferensmotor
Barfrøstue

Barfrøstue eller barfrø var en bygning som er særegen for Østerdalen. På en ordinær én-etasjes østerdalsstue var det tilføyet et bislag i to etasjer. Underdelen var oftest utført i reisverk, men overdelen var alltid laftet, med gavler i motsatt retning av hovedbygningens. Dermed ble det dannet et frittstående, tårnlignende rom, som bruktes til oppbevaring. Det er dette bislaget som kalles barfrø.


== Historie ==
Ifølge Aasen er barfrø en utbygning på forsiden av et hus. Ordet settes i forbindelse med gammelfransk berfroi eller gammeltysk bercvrit, bervrit, men Aasen tilføyer at opprinnelsen er uviss. Navnet barfrø finnes første gang i Norden i et fredsforlik, stiftet 1339 i Skåne mellom kong Magnus Smek og Johan Uffeson, i formen barfrith. Dette er en forvanskning av det middelhøtyske bercvrit eller berfrit, som egentlig betyr et beleiringstårn av tre.
Barfrøet fantes i store deler av Østerdalen, men mest vanlig i Stor-Elvdal og Rendalen. I Stor-Elvdal ble barfrøet vanlig på 1770-tallet. Foruten Østerdalen finnes det også i de tilgrensende svenske bygdene, først og fremst Dalarna. Sørensen (1990) skriver at barfrøet i Dalarna må sees som «en utløper fra det østerdalske kjerneområdet».
Hverken navnet eller bygningen kjennes i Norge utenfor Østerdalen, men her synes bygningsstilen å ha vært temmelig anvendt. I nyere tid fjernet man imidlertid barfrøene, fordi de på grunn av sin plass foran hovedbygningens tak hindret vannets frie avløp og derved fremkalte råte i stuehuset. Ifølge Nicolaysen var det i 1878 neppe over 10 barfrøer tilbake i hele Østerdalen, deriblant ett på Hammeren ved Koppang, ett på Svestad, tre på Trønnesgårdene, ett på prestegården i Alvdal, ett på Steien og ett på Nytrøa.
I dag finnes ulike barfrøstuer bevart på Norsk Folkemuseum, Glomdalsmuseet, Hedmarksmuseet, Tynset bygdemuseum, Stor-Elvdal Hotell (tidl. Koppangtunet) og Nordstumoen (Midt-Østerdal videregående skole).


== Litteratur ==
Berg, Gösta. «Barfrustugans härkomst». I: By og bygd, Norsk folkemuseums årbok. Oslo, 1988
Helland, Amund. Topografisk-statistisk beskrivelse over Hedemarkens amt. Kra, 1902
Meyer, Johan. Fortids kunst i Norges bygder. Østerdalen bind II. Forum forlag, 1987. ISBN 82-7365-018-9 (Første utg.: Aschehoug, 1936)
Sørensen, Steinar. «Barfrø» I: Jeg fant, jeg fant; 57 korte artikler fra museene i Hedmark. Redigert av M. Haugen og E. Randmo. Elverum, 1990
Sørensen, Steinar. «Barfrø i Stor-Elvdal» I: Nytt om gammalt, Glomdalsmuseets årbok. Elverum, 1986


== Eksterne lenker ==
Galleri NOR Bilde av barfrø
«Klipp og bygg din egen barfrøstue»; glomdalsmuseet.no
Barfrøloft på Nordøsterdalsmuseet (Digitalt museum)
Ramloftstue

Ramloftstue er en gammel bygningstype særegen for Gudbrandsdalen og omkringliggende strøk. 
Ei ramloftstue er en kombinasjon av ei stue (egentlig ei årestue) og et loft. Loftet ligger i den ene tverrenden av bygningen, og er bygd opp i to fulle etasjer, mens selve stua er begrenset til en etasje, åpen til mønsåsen. Loftet har sin egen møne, på tvers. En utvendig trapp fører opp til loftet.Det finnes svært få ramloftstuer bevart. På Glomdalsmuseet finnes en ramloftstue fra omkring 1630 fra Stemsrud i Grue. På Maihaugen finnes to ramloftstuer, fra gårdene Lykre og Hjeltar i Skjåk. Ei ramloftstue fra Serkland i Siljan er flyttet til Fylkesmuseet for Telemark. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kristofer Visted og Hilmar Stigum: Vår gamle bondekultur. 
J.W.Cappelens forlag. Oslo 1971. Bind I . Digital bok i Bokhylla.no
Ally McCoist

Alistair Murdoch McCoist (født 24. september 1962 i Bellshill) er en tidligere skotsk fotballspiller og senere trener for Rangers. Han er Rangers' toppscorer gjennom tidene med 251 mål i den skotske ligaen, og 355 mål totalt i alle turneringer. Han spilte også 61 landskamper for Skottland, og scoret 19 landslagsmål.
McCoist startet karrieren i St. Johnstone FC, og var senere innom engelske Sunderland AFC i to sesonger, før han i 1983 ble kjøpt av Rangers, hvor han tilbragte de neste 15 sesongene. I løpet av sin tid på Ibrox, ble McCoist ligamester ti ganger. Han ble toppscorer i den skotske ligaen ved tre anledninger, og ble i 1992 kåret til årets spiller i Skottland.
På landslagsnivå deltok McCoist i VM-sluttspillet i 1990, og EM-sluttspillene i 1992 og 1996. I sistnevnte turnering ble han matchvinner mot Sveits, men Skottland ble likevel slått ut i gruppespillet.
I 1998 forlot McCoist Rangers, og avsluttet karrieren med tre sesonger i Kilmarnock FC. Han la opp som spiller sommeren 2001, og han begynte som ekspertkommentator for den britiske TV-kanalen ITV. Han ble ansatt som assistent under Walter Smith i 2004 da Smith var trener for Skottlands landslag, og ble i 2007 med som assistent i Rangers da Smith gjorde comeback etter at Paul Le Guen sa opp etter et halvt år i klubben.
McCoist ble 22. februar offisielt utnevnt til å ta over styringen i Rangers etter Smith som gikk av som manager 15. mai 2011. McCoist gikk av som trener 21. desember 2014  etter manglende resultater i kampen for opprykk til Scottish Preminership.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Ally McCoist – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ally McCoist – FIFA 
(en) Ally McCoist – UEFA 
(fr) Ally McCoist – LÉquipe 
(en) Ally McCoist – Transfermarkt 
(en) Ally McCoist – Transfermarkt (manager) 
(en) Ally McCoist – national-football-teams.com 
(en) Ally McCoist – WorldFootball.net 
(en) Ally McCoist – FootballDatabase.eu 
(en) Ally McCoist – EU-Football.info
Den tredje Razzie-utdelingen

Den tredje Golden Raspberry Awards-seremonien ble avhold den 11. april 1983. Utdelingen skulle presentere det dårligste filmindustrien hadde å tilby i 1982. «Vinnerne» er listet opp med fet tekst.


== Verste film ==
Inchon (MGM), produsert av Mitsuharu Ishi

Annie (Columbia/Rastar), produsert av Ray Stark
Butterfly (Analysis Releasing), produsert av Matt Cimber
Megaforce (20th Century Fox), produsert av Albert S. Ruddy
The Pirate Movie (20th Century Fox), produsert av David Joseph


== Verste skuespiller ==
Laurence Olivier i Inchon

Willie Aames i Paradise og Zapped!
Christopher Atkins i The Pirate Movie
Luciano Pavarotti i Yes, Giorgio
Arnold Schwarzenegger i Conan


== Verste skuespillerinne ==
Pia Zadora i Butterfly

Morgan Fairchild i Dødelig begjær
Mia Farrow i En midtsommernatts sexkomedie
Kristy McNichol i The Pirate Movie
Mary Tyler Moore i I morgen er det for sent


== Verste mannlige birolle ==
Ed McMahon i Butterfly

Michael Beck i Megaforce
Ben Gazzara i Inchon
Ted Hamilton i The Pirate Movie
Orson Welles i Butterfly


== Verste kvinnelige birolle ==
Aileen Quinn i Annie

Rutanya Alda i Amityville II: Djevelens forværelse
Colleen Camp i Dødelig begjær
Dyan Cannon i Deathtrap
Lois Nettleton i Butterfly


== Verste regissør ==
Ken Annakin for The Pirate Movie  (delt førsteplass)Terence Young for Inchon  (delt førsteplass)

Matt Cimber for Butterfly
John Huston for Annie
Hal Needham for Megaforce


== Verste manus ==
Inchon, skrevet av Robin Moore og Laird Koenig

Annie, manus av Carol Sobieski, basert på skuespillet Annie av Thomas Meehan, igjen basert på tegneserien Little Orphan Annie av Harold Gray (ukreditert)
Butterfly, manus av John Goff og Matt Cimber, tilpasset film av Matt Cimber, basert på romanen av James M. Cain
The Pirate Movie, skrevet av Trevor Farrant, «stjålet fra» Gilbert og Sullivans operette The Pirates of Penzance
Yes, Giorgio, manus av Norman Steinberg, «inspirert» av romanen av Annie Piper


== Verste nykommer ==
Pia Zadora i Butterfly

Morgan Fairchild i Dødelig begjær
Luciano Pavarotti i Yes, Giorgio
Aileen Quinn i Annie
Mr. T i Rocky III


== Verste «originale» sang ==
«Pumpin' and Blowin'» fra The Pirate Movie, musikk og tekst av Terry Britten, B.A. Robertson og Sue Schifrin

«Comin' Home to You» fra Lenge leve (for)fattern, musikk av Dave Grusin, tekst av Marilyn og Alan Bergman
«Happy Endings» fra The Pirate Movie, musikk og tekst av Terry Britten, B.A. Robertson og Sue Schifrin
«It's Wrong for Me to Love You» fra Butterfly, musikk av Ennio Morricone, tekst av Carol Connors
«No Sweeter Cheater Than You» fra Honkytonk Man, musikk og tekst av Gail Redd og Mitchell Torok


== Verste soundtrack ==
The Pirate Movie, musikk av Kit Hain

Butterfly, musikk av Ennio Morricone
Nådeløs by II, musikk av Jimmy Page
Monsignor, musikk av John Williams
John Carpenters Tingen fra en annen verden, musikk av Ennio Morricone


== Verste karrierevalg ==
Irwin Allen, «the master of disaster»


== Eksterne lenker ==
Offisielt sammendrag av prisutdelingen
Nominasjoner og priser Arkivert 15. mai 2008 hos Wayback Machine. på Internet Movie Database
Forsvarets befalsskole

Forsvarets befalsskole er en militær skole opprettet i 2019 som en del av Forsvarets høgskole og ligger i Sessvollmoen leir. Skolen har tre årlige kull, vinter, vår og høst.


== Bakgrunn ==
Skolen erstattet de tidligere befalskolene tilknyttet det enkelte våpen innen Forsvaret, da disse var tilpasset den tidligere ordningen med enhetsbefal.


== Utdanningen ==
Befalsskolen gir den grunnleggende lederutdanningen (befalsutdanning) i Forsvaret og varer i 12 uker. Det er ikke lengre mulig å søke seg direkte til en skoleplass, men etter endt førtegangstjeneste kan man søke seg videre til en jobb som spesialist innen en ulike fagområder. Deretter vil man på sikt kunne få tilbud om befalsutdanning og vil være en mulighet for spesialister som er tiltenkt lederansvar i stillingen sin.Ved fullført utdanning er elevene godkjente for å jobbe som sersjant eller kvartermester (OR-5) i Forsvaret. Det er ikke plikttjeneste knyttet til utdanningen.


== Krav til søkere ==
Fullført førstegangstjeneste
Søkere til Hæren skal normalt ha vært ansatt i minimum ett år etter førstegangstjenesten for å kunne søke.
Søkere til Luftforsvaret skal normalt ha vært ansatt i minimum to år etter førstegangstjenesten for å være søknadsberettiget.
Søkere til Sjøforsvaret behøver ikke noen tjeneste utover fullført førstegangstjeneste for å være søknadsberettiget.
Bestått årlig fysisk test.
Medisinsk godkjent for tjeneste i internasjonale operasjoner. Søkere til Sjøforsvaret må i tillegg være godkjent for sjøtjeneste.


== Se også ==
Krigsskole
Militærordningen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Befalsutdanning - Forsvaret.no
Utdanning i Forsvaret
FOS Forsvaret.no
Liste over patrontyper

Liste over patrontyper er en liste over patrontyper med egen artikkel på Wikipedia på Norsk, gruppert etter måleenhet (metrisk / tomme), så sortert etter kaliber (kule eller løpsdiameter).
Livgardets dragoner

Livgardets dragoner er et svensk regiment som ble grunnlagt i 1975 etter en omorganisering av Livgardesskvadronen, samtidig som militærpolitiutdannelsen ble overført fra Livregementets husarer. I 1985 ble Livgardets dragoner slått sammen med Svea livgarde. I begynnelsen av 1994 ble Livgardets dragoner igjen en selvstendig avdeling og fikk ansvar for utdannelsen av blant annet militærpoliti- og militærpolitijegere. På grunn av Försvarsmaktens omstrukturering ble Livgardets dragoner lagt ned 30. juni 2000. Hoveddelen av personalet og oppgavene finnes nå i Dragonbataljonen i det nye Livgardet.


== Eksterne lenker ==
Livgardet
Livgardets dragonmusikkår

Livgardets dragonmusikkår er et svensk regiment som består av 30 musikere, større delen består av tillsvidareansette musikere, 8 er så kalte GSS-ansette soldater. Korpset ble grunnlagt i 1990 med tanke på å kunne bevare tradisjonen med den beridne «högvakten» som snart har eksistert i 100 år. 
Deres tjenstegjøringstid begynner i november og de utdannes ved Livgardets kavallerikaserne på Lidingövägen i Stockholm samt i Kungsängen.
Foruten at korpset hvert år gjennomfører drøyt 40 beridne «högvakter» så er det også aktivt med annen parade- og seremonimusikk i Stockholm med omegn samt tjenestgjør ved audienser og statsbesøk. Korpset gjennomfører også konserter.
Livgardets dragontrumpetarkår er et av de tre vernepliktige musikkorpsene i Sverige.  De andre er Arméns trumkår og Arméns musikkår som er det største.


== Eksterne lenker ==
(en) Life Guards' Dragoon Music Corps – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Livgardets Dragonmusikkår på MusicBrainz 
Försvarsmusikcentrum
LDK:s officiella hemsida
LDK:s inofficiella hemsida Arkivert 1. desember 2005 hos Wayback Machine.
Sappør

En sappør (fra fransk sapeur) var opprinnelig en soldat med oppgaver i beleiringsstrid. Sappørene gravde skyttergraver og løpegraver fremover mot motstanderens befestninger. Dermed kunne egne tropper rykke nær opp mot fienden under dekke i løpegravene. Til egen beskyttelse kunne sappørene ha eget kroppspanser og tung hjelm. Når en kom så nær at løpegravene ikke ga tilstrekkelig dekning, overtok minørene. 
Betegnelsen er i nyere tid brukt om ingeniørsoldater, særlig som mineryddere.
Det norske forsvar benytter betegnelsen stormingeniør (STING).


== Referanser ==
Oruro (departement)

Oruro er et departement i Bolivia. Den har en befolkning på 494 587 (2012). Delstatshovedstaden er byen Oruro. Departementet ligger i høylandsområdet, vest i Bolivia. Gruvedrift etter blant annet bly og tinn er viktige næringsveier.


== Provinser i departementet Oruro ==
Oruro er inndelt i 16 provinser (provincias):


== Referanser ==
Nedre Knive

Nedre Knive er en gård som ligger på Åskollen i Drammen kommune. I dag er gården en av Norges ledende griseprodusenter og har også noe jordbruk, men dette i en mindre skala.
Nedre Knive forveksles ofte med gården Øvre Knive. Disse to gårdene grenser til hverandre.
Kyrass

Et kyrass er en harnisk eller et bryst- og ryggpanser som opprinnelig ble laget av lær, senere av bronse og jern. Romerne kalte det for lorica. Kyrasser i ulike utforminger ble båret av soldater i tidligere tider, enten som del av en større kroppsrustning eller brukt alene. Kyrass ble særlig brukt av kavalerister kalt kyrassérer.


== Eksempler ==

		
		
		


== Se også ==
Rustning
Harnisk
Kyrassér, ryttersoldat ikledd kyrass


== Eksterne lenker ==
(en) Cuirasses – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Historisk uniformsterminologi på tysk, engelsk og fransk