jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Theodor Escherich

Theodor Escherich (født 29. november 1857 i Ansbach i Mittelfranken i Tyskland, død 15. februar i Wien) var en tysk barnelege og bakteriolog, som er mest kjent for beskrivelsen av bakterien Escherichia coli, den menneskelige tarmbakterien.


== Eksterne lenker ==
Who named it – biografi
Olderfjord

Olderfjord (nordsamisk: Leaibevuotna; kvensk: Leipovuono) er en bygd ved enden av Olderfjorden i Porsanger i Troms og Finnmark. Stedet ligger ved veikrysset mellom Europavei 6 og Europavei 69, og passeres av alle veifarende på tur til og fra Nordkapp. Olderfjord ligger omtrent 4,3 kilometer fra Smørfjord og 62,8 kilometer unna kommunesenteret Lakselv. Grunnkretsen Olderfjord/Russenes hadde 74 innbyggere per 1. januar 2019.Olderfjord har en nedlagt skole, Russenes oppvekstsenter, som hadde elever i 1.–10. klasse helt til kommunen la ned skolen i 2008. Nå går elevene på Billefjord sjøsamiske oppvekstsenter eller på Kokelv oppvekstsenter.
Olderfjord er også et av knutepunktene for bussforbindelser i fylket, med forbindelser til Alta, Hammerfest, Honningsvåg, Havøysund, Lakselv, Karasjok og Kirkenes.
Nærmeste lufthavn for reisende er Lakselv lufthavn, Banak, 66 km fra Olderfjord.


== Referanser ==
Kai Simonsen

Kai Simonsen (død 17. oktober 1891) var kadett ved Søofficerskolen i København men skjøt seg 17. oktober 1891 i Sjøoffisersskolens sovesal. Han var sønn til Niels Juel Simonsen, som var kammersanger ved Det Kongelige Theater i København. 
Etter sigende skulle eneste vitne til selvmordet være prins Carl, som senere skulle krones til kong Haakon 7.  av Norge. Selvmordet forårsaket et rykte om at Kai Simonsen og prins Carl skulle ha hatt et seksuelt forhold. Ryktet ble senere avvist av statsminister Christian Michelsen under et møte i Stortinget 19. oktober 1905.  


== Kilder ==
Vitne til sjølmord, Dag og tid [1].
Rykter i 100 år, Dagbladet [2]
Øystein Olsen (ishockeyspiller)

For andre personer med navnet Øystein Olsen, se pekersiden Øystein Olsen.Øystein Olsen (født 11. januar 1969 i Oslo) er en norsk ishockeytrener og tidligere ishockeyspiller. Han spilte 17 sesonger for Vålerenga og var også i en årrekke landslagsspiller med 72 offisielle OL- og VM-kamper for det norske landslaget. Olsen har til sammen ni kongepokaler med Vålerenga. 
Han er nå ansatt som trener i Manglerud Star som han har spilt for og er tillegg driftsansvarlig i Manglerudhallen. Han har også spilt for Jordal Ishockeyklubb. 


== Ishockeykarriere ==
Olsens moderklubb er Manglerud/Star, han var også innom samarbeidet Oslo Hockey på slutten av 80-tallet. Samt tatt ut på juniorlandslaget. Men det er imidlertid mer kjent for tiden i Vålerenga, der han tilbragte størstedelen av sin karriere. Olsen debutere for Vålerenga i Eliteserien i ishockey for menn 1990/91 og ble både seriemester og norgesmester samme året. Olsen kunne spille både back og forward, selv om det er som forward han har dominerte på 1990-tallet. Han ble en meget god hockeyspiller som kunne spille både i angrep og forsvar. Rask, stø og med god teknikk. Olsen var kjent for å "fyre opp publikum og motspillere" med sin spillerstil. 
I en opphetet kamp mot Storhamar på Jordal Amfi i 1996 endte Olsen i klammeri med daværende Storhamartrener Göran Sjöberg etter at  Sjöberg å ha fått matchstraff for å ha kranglet med dommerenbortvist fra benken etter å protestert for hardt mot dommeren, På vei ut havnet Sjöberg i basketak med Olsen og Sjöberg ble senere også nedslått av en tilskuer på Jordal Amfi. Sjöberg ble umiddelbart løst fra stillingen som Storhamartrener.I sesongen 2007/2008 spilte han sin 500. seriekamp for Vålerenga. På disse kampene har han scoret 221 mål og pådratt seg over 1500 utvisningsminutter, noe som tilsvarer over 25 timer i utvisningsboksen. I tillegg kan han skilte med hele ni kongepokaler, tolv seriegull. I Vålerenga har han alltid hatt trøye nummer 33. Øystein Olsen la opp etter 2007/08 sesongen. I 2017 fikk Olsen spille retro-match med en rekke tidligere Vålerenga og Storhamarspillere på Jordal Amfi før gamle Jordal ble revet.


== Landslaget ==
Olsen var med i Norges herrelandslag i ishockey under Vinter-OL 1992  Albertville i Frankrike. "Femmåls-Olsen" scoret de fem første målene og hadde assist på det siste målet da Norge slo Ungarn 6–4 under B-VM i 2004, og ble hyllet på hjemmebane av et fullsatt Jordal Amfi. Denne prestasjonen bidro sterkt til at han ble kåret til mesterskapets beste løper (forward). Han spilte seg også inn på årets lag i eliteserien samme sesong. 


== Annet ==
På vårparten 2009 fikk Øystein Olsen medieomtale etter at Olsen ble ranet i Oslo sentrum av to Norsk-somalieren, raneren skal ha blitt slått ned da han truet Olsen. Rånerene ble senere dømt for ran. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Øystein Olsen – Olympedia 
(en) Øystein Olsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Øystein Olsen – Eurohockey.com 
(en) Øystein Olsen – Eliteprospects.com
Ramy Brooks

Ramy Brooks (født 24. desember 1968 i Fairbanks, Alaska) er en amerikansk hundekjører fra Healy, Alaska, USA. Han er sønn av Roxy Wright, den anerkjente sprint-hundekjøreren og første kvinnelige vinneren av Anchorage Fur Rendezvous World Championship Sled Dog Race. Wright ledet et lag som dominerte sprint hundekjøring i Alaska gjennom en årrekke. 
Hans morfar, Gareth Wright, fra Fairbanks, Alaska, er tidligere vinner av verdensmesterskapet, og en anerkjent hundeoppdretter i Alaska.
Brooks vokste opp i Alaska, men forlot delstaten som tenåring da han gikk inn i marinen. Senere studerte han ved universitetet i Washington før han returnerte til Alaska.
Han startet med hundekjøring da han var 4 år og hadde stor suksess i aldersbestemte klasser opp til 14 år.
I 1994 debuterte Ramy Brooks i hundesledeløpet Iditarod, og med en 17.-plass i dette løpet fikk han prisen som beste førstegangskjører. Totalt har han deltatt 12 ganger i Iditarod, og han har to ganger blitt nummer 2. 
I 1996 vant han Henry Hahn 200, og i 1999 gikk han til topps i Yukon Quest.
I 2007 ble Ramy Brooks diskvalifisert fra The Iditarod Trail Sled Dog Race. I første omgang opplevde Brooks å falle fra en 11.-plass til en 15.-plass da han ble straffet etter løpets paragraf 44 fordi han fortsatte løpet fra siste sjekkpunkt Safety til målovergang i Nome med en død hund i sleden. Brooks 3 år gamle tispe Kate avled mellom sjekkpunktene White Mountain og Safety. 
Et dommerpanel på 3 besluttet noe senere å diskvalifisere Brooks grunnet anklagelser om mishandling av hundespannet i Golovin, et lite tettsted før sjekkpunktet White Mountain. 
Det er 17 år siden en diskvalifisering i Iditarod har blitt vedtatt på tilsvarende grunnlag.


== Eksterne lenker ==
(en) Ramy Brooks – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ramy Brooks – Iditarod Trail Sled Dog Race 
Biografiside fra Cabela
Hjemmeside


== Plasseringer i Iditarod ==
Jessie Royer

Jessie Royer (født i Montana, USA) er en amerikansk hundekjører fra Fairbanks, Alaska, USA. 
Royer vokste opp i Montana, og hun startet med hundekjøring da hun var 10 år. I 1994, 17 år gammel, vant hun Race to the Sky. Dette er et 500 miles (805 km) langt hundesledeløp i Montana. Jessie Royer ble den første kvinne som vant dette løpet, og hun var også den yngste som hadde vunnet det.
Andre løp som hun har vunnet er Northern Lights Challenge i 1998, La Grande Odyssee Race i 2005 og Canadian Challenge i 2006.
I 2001 debuterte hun i Iditarod med en 14.-plass, og ble dermed beste førstegangskjører dette året. Totalt har hun deltatt 5 ganger i verdens lengste hundesledeløp, og hennes beste plassering kom i 2005 da hun ble nummer 8.


== Plasseringer i Iditarod ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jessie Royer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jessie Royer – Iditarod Trail Sled Dog Race 
Biografiside fra Cabela
Hjemmeside
Lulach av Skottland

Lulach (skotsk-gælisk: Lulach mac Gille Coemgáin; født før 1033, død 17. mars 1058) var konge av skottene mellom 15. august 1057 og 17. mars 1058. Hans tilnavn var Tairbith, «den uheldige», og Fatuus, «den enkle» (eller «tåpen»).


== Liv og virke ==
Lulach var sønn av Gruoch fra hennes første ekteskap med Gille Coemgáin, mormaer av Moray, og således stesønn av kong Macbeth (Mac Bethad mac Findláich). Etter slaget ved Lumphanan den 15. august 1057, hvor Macbeth ble drept, plasserte kongens tilhengere Lulach på den skotske tronen. Han er den første kongen av Skottland hvor det er bevart detaljer av kroningsseremonien.
Lulach synes å ha vært en svak konge, en mann forfremmet over sitt kompetansenivå, noe hans nedsettende tilnavn indikerer. Han styrte i kun noen måneder før han ble myrdet og tronen overtatt av Malcolm III (Máel Coluim mac Donnchada), noe som ble forløperen skotsk-normanniske tidsalder.
Lulachs sønn Máel Snechtai ble mormaer av Moray, mens Óengus av Moray var sønn av en datter av Lulach.
Det er antatt at Lulach ble gravlagt på sankt Columbas hellige øya Iona i eller rundt klosteret, slik tidligere skotske konger ble det, men den nøyaktige posisjonen til graven er ukjent.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anderson, Alan Orr ([1922] 1990): Early Sources of Scottish History A.D. 500 to 1286, bind I, revidert og korrigert utgave, Stamford: Paul Watkins, ISBN 1-871615-03-8
Skene, William Forbes, red. (1867): Chronicles of the Picts, Chronicles of the Scots, and Other Early Memorials of Scottish History, Edinburgh: Edinburgh General Register House
Charter

Charter er en engelsk betegnelse for frihetsbrev, det vil si et dokument som bevilger bestemte rettigheter til en by, universitet, land eller institusjon. Charter kan i enkelte tilfeller også bety «lån av penger» (jf. gjeldsbrev). Begrepet er avledet fra en ordrot som betyr «papir». Et charter er et juridisk bindende dokument.


== Opprinnelse ==
Som John Fiske beskriver det i hans avhandling fra 1890 Origin of Civil Government in the United States:

Ordet «charter» betydde opprinnelig kun et papir eller et skrevet dokument, og det var ofte anvendt til handlinger som innebar å flytte fast eiendom. I kontrakter av slik viktig betydning ble papirer eller pergamentdokumenter skrevet og tegnet opp og omhyggelig oppbevart som ufravikelige bevis på transaksjonen. Deretter voktet byene nidkjært på deres charter som «benevnelser for deres friheter».Etter en stund ble ordet charter anvendt i England for et bestemt type dokument som spesifiserte enkelte viktige innrømmelser som ble gitt til folket av en meget uvillig regjerende fyrste. Dette dokument ble kalt for Magna Carta, eller Det Store Charter, signert ved Runnymede den 15. juni 1215 av Johan, konge av England.


== Historie ==
I angelsaksiske England ble charter brukt for til tildele landområder.
Charter ble i middelalderen tildelt ved kongelig forordning til en bestemt by (i Skottland kalt burgh) for retten eller friheten til å holde et market på ukentlig basis, eller for å kunne tollsette en veg eller en bro.


== Se også ==
Diplom
Burgh
Pavelig bulle


== Referanser ==
Olav Rusti

Olav Georg Martinius Rusti (Rusten) (født 29. mars 1850 i Vanylven, død 3. februar 1920), var en norsk tegner og maler. Han vokste opp med etternavnet Rusten, men endret det senere til Rusti, fordi det hørtes mer norsk ut.Rusti var aktiv i Vestmannalaget og var opptatt av målsaken og bygdekultur. Han giftet seg i 1892 med tyskfødte Frida Hoeck Rusti (1861–1963), som også var kunstner. Fra 1895 bodde de i huset Urdi i Bergen.
17 år gammel reiste Rusti til Christiania hvor han begynte på Johan Fredrik Eckersbergs malerskole.Her stiftet han blant annet bekjentskap med malerne Christian Skredsvig og Eilif Peterssen, som skulle bli hans venner for resten av livet.I årene 1869-71 studerte han hos Johan Frederik Vermehren ved Kunstakademiet i København. I studietiden var han sommeren 1870 på studiereise rundt om i Norge, hvor han utførte flere tegninger med nasjonalromantisk tilsnitt.

I 1876 malte Rusti Kone med katt som ble nektet utstilt av styret i Christiania Kunstforening, fordi de mente damen var for stygg. Da også Gustav Wentzels Snekkerverksted ble refusert, fikk kunstnerne nok og arrangerte den uavhengige høstutstillingen fra 1882.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Olav Rusti – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
TypeMatrix

TypeMatrix er et selskap i Santa Barbara i California som designer og selger ergonomiske tastaturer for datamaskiner.
Tastaturene kan veksle mellom QWERTY og Dvorak i maskinvaren. 
Lovnadene er at tastaturene skal redusere smerter forbundet med hard bruk av tastatur. 
Dette skal oppnås ved å ha tastene i rette rader, fjerne en del knapper og samle flere funksjoner på enkelte taster. Enter og backspace er plassert på midten av tastaturet for at ikke lillefingeren skal måtte strekkes, her bruker man heller pekefingerene.
For at musen skal kunne plasseres nærmere tastaturet, har TypeMatrik-tastaturene integrerte numeriske tastaturer som aktiveres ved å holde en funksjonstast eller trykke numlock-tasten.
Nåværende modeller er EZ-Reach 2020 og den nyere 2030. Førstnevnte fåes i en QWERTY- og en QWERTY/Dvorak-utgave. 2030 finnes i en QWERTY, Dvorak og en blank versjon. Det eksisterer også en med svensk QWERTY-oppsett.


== Eksterne lenker ==
TypeMatrix – hjemmeside
Anmeldelse av "Contoured Ergonomic Keyboard" fra Kinesis og EZ-Reach 2030 – Peter Svensson fra Associated Press (lagt ut 26. mai 2005)
Lucille Opitz

Lucille Opitz (født 24. november 1977 i Berlin) er en tysk tidligere skøyteløper.
Under OL 2006 i Torino deltok hun i de innledende rundene av lagtempoøvelsen, og tok gull i øvelsen. Hun var ikke med i selve finalerunden, der gikk Daniela Anschütz-Thoms, Anni Friesinger og Claudia Pechstein for det tyske laget. Den femte deltakeren på Tysklands lag var Sabine Völker, som også bare deltok i de innledende rundene.


== Personlige rekorder ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lucille Opitz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lucille Opitz – Olympics.com 
(en) Lucille Opitz – Olympic.org 
(en) Lucille Opitz – Olympedia 
(en) Lucille Opitz – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lucille Opitz – Speedskatingbase.eu 
(en) Lucille Opitz – SpeedSkatingNews.info 
(en) Lucille Opitz – SpeedSkatingStats.com
Entrapment

Entrapment er en film fra 1999 med Sean Connery og Catherine Zeta-Jones i hovedrollene. Filmen fikk harde kritikker fra flere filmkritikere, og en gikk så langt som å si at filmen var «dedikert til én kvinnes rumpe» på grunn av et nærbilde av Zeta-Jones bakdel som ble vist i filmens trailer. Filmen fikk også klager fra Malaysia på grunn av at de mente filmen fremstilte landet feil. Konflikten førte til at filmen ble forbudt vist i Malaysia. 


== Handling ==
«Virginia Baker» (Zeta-Jones) arbeider for et forsikringsselskap, og forsøker å fange «Robert MacDougal» (en legendarisk kunsttyv spilt av Connery) ved å få ham til å tro at hun er en tyv selv, og slik lure ham. Det «Baker»s arbeidsgivere ikke vet er imidlertid at hun faktisk er en mestertyv, og håper å få «MacDougal»s hjelp til å utføre det som kan beskrives som millenniumets største tyveri.


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Entrapment – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Entrapment på Internet Movie Database 
(no) Entrapment hos Filmfront 
(sv) Entrapment i Svensk Filmdatabas 
(da) Entrapment i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Entrapment på Allociné 
(nl) Entrapment på MovieMeter 
(en) Entrapment på AllMovie 
(en) Entrapment på Turner Classic Movies 
(en) Entrapment på Rotten Tomatoes 
(en) Entrapment på Metacritic 
Entrapment på Dagbladets Alt om film
Mette Karlsvik

Mette Karlsvik (født 28. november 1978) er en norsk forfatter.


== Bakgrunn og arbeid ==
Karlsvik er utdannet billedkunstner fra Glasgow school of art, og har også utdannelse fra bl.a. NBI og Skrivekunstakademiet i Bergen. I 2005 fikk hun Tarjei Vesaas' debutantpris i for romanen Vindauga i matsalen vender mot fjorden. Høsten 2011 var romanen Bli Björk nominert til Brageprisen, og ble i 2012 den første mottakeren av Stig Sæterbakkens minnepris.


=== Bibliografi ===
2005 – Vindauga i matsalen vender mot fjorden – roman, utgitt på Det norske samlaget
2006 – Rosa Prosa - novelle i antologi, Gyldendal Norsk Forlag
2007 – Flytårn – roman, Samlaget
2008 – Pol – roman, Samlaget
2009 – Varmestafetten - tekster i antologi, Gyldendal
2009 – 1–2–TRE – barnebok, Samlaget
2010 – Akkurat Nå – novelle i antologi, Vigmostad & Bjørke
2011 – Post Oske/ Dagar og netter i Reykjavík – dokumentar, Flamme forlag
2011 – Trafo.txt/ en jubileumsantologi for trafo.no 2001-2011 – medredaktør for antologi, Trafo/Høgskulen i Agder
2011 – Bli Björk – roman, Samlaget
2012 – Vis meg ditt bibliotek, intervjubok, Biblioteket i Bergen
2012 – Prinsland – roman illustrert av Svein Størksen, Magikon Forlag
2013 – Behind Silence – bidrag til diktbok gitt ut for Janne Kruses utstilling på Kunstnerforbundet. Bidrag også fra Katrine Kildal, Inger Wold Lund og Janne Kruse
2013 –  «Drømmefabrikken. Teaterhøgskolens historie sett gjennom åtte forfatteres øyne», kapittel i antologien 1996-2003: Ein revolusjon?, Transit Forlag
2013 – Ey/ Øy – roman, utgitt av House of Foundation, (bestillingsverk)
2013 – Vekstvillkår – sakprosa, Spriten Forlag
2014 – Dyrebar – roman for barn, illustrert av Katrin Berge, Magikon Forlag
2014 – K. Mustermann – bidrag til antologi, Magikon Forlag
2014 – Den beste hausten er etter monsun – roman, Det norske samlaget
2015 – UR – poesi, Spriten Forlag
2016 – Avstand – sakprosa, Spriten Forlag
2016 – Varmá – roman, Det norske samlaget
2017 – Mørkerom – roman, Det norske samlaget
2018 – Spore - tegneseriebok, Magikon Forlag
2019 – Meieriet - roman, Det norske samlaget
2021 – Same tid neste veke. Samtaler med Thorvald Steen, Pax


== Priser og stipender ==
2005 – Tarjei Vesaas' debutantpris for Vindauga i matsalen vender mot fjorden.
2011 – Det Norske Samlagets Sigmund Skard-stipend
2012 – Bokhandlerstipendet
2012 – Nordmøre Mållags Målprisen
2012 – Stig Sæterbakkens minnepris
2013 – Skien kommunes Kunstnerstipend


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Mette Karlsvik i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Karlsviks Hjemmeside
Det norske samlaget Mette Karlsvik (Informasjonsside om forfatteren)
Flamme forlag Bokintervju
Digitaliserte bøker av Mette Karlsvik i Nasjonalbiblioteket
Artikler av og om Mette Karlsvik i Norart
Svenska Jazzriksförbundet

Svenska Jazzriksförbundet (stiftet 1948) er en svensk musikkpolitisk organisasjon, med det formål å spre jazzmusikk til det ganske land, og være et samlende og støttende organ for lokale jazzforeninger. Den ble opprettet fem år før det tilsvarende Norsk jazzforbund.  Den praktiske koordinering av konserter og turneer har i den senere tid blitt delegert til det nyopprettede Svensk jazzforum.
Siden 1995 har prosjektet «Pulsslag», i samarbeid med Sveriges Radios P2 og Svenske Rikskonserter promotert sentrale utøvere i media, samt gjennom fem sentrale klubber i Umeå, Eskilstuna, Malmö, Stockholm og Västerås.  «Musik Direkt» avholdes årlig for å kåre årets unge musikere, i samarbeid med Svenske Rikskonserter og regionale aktører.
Forbundet avholder den årlige «jazzriksdagen» med kåring av «Årets jazzkommun», utdeling av skulpturen «Basisten» til enkeltpersoner innen organisasjonen, utmerkelsen «Jazzkannan» til nyskapende utøvere, samt «Hedersprisen» til et svensk eller internasjonalt individ eller organisasjon for lang og tro tjeneste innen faget.
Forbundet har i 2005 over 100 lokale klubber tilsluttet, og er lokalisert i Stockholm, sammen med bl.a. Orkesterjournalen og Svenske Rikskonserter.  Ledelsen har rundt 25 årsverk.


== Eksterne lenker ==
swedejazz.se
Johs. Bergh

Johannes «Johs.» Bergh (født 3. oktober 1932 i Oslo, død 24. mai 2001) var en norsk jazzhistoriker, plateprodusent og journalist.
Bergh var formann i Norges eldste jazzklubb, Oslo Jazz Circle, leder i Norsk jazzforbund 1961–1963) og var mangeårig redaktør og journalist i Jazznytt. I 1981 etablerte han Norsk jazzarkiv som han ledet fram til 1991. Han var programsekretær i NRK 1976–1996, og var statsstipendiat fra 1996 for sin forskning innen jazzhistorie.Bergh var arrangør, konferansier og jazzfaglig utøver for jazzfestivaler. Moldejazz’ Break of day in Molde med Karin Krog hadde tekstlig bidrag av Bergh. Johs. Berghs Minnefond ble etablert i 2002, og åpnet med en hyllestkonsert i Oslo Konserthus.Han var sønn av høyesterettsadvokat Johannes Bergh (1900–1956) og var bror til jazzmusiker Totti Bergh (1935–2012). Johs. Bergh var gift med jazzvokalisten Karin Krog. De har to barn Cathrine Bergh og Dot Elisabeth Bergh.


== Premier ==
Den 3. Molderosen 1969
Statsstipendiat 1996


== Referanser ==


== Utgivelser ==
Johs Bergh, The Big Chief jazz-club 1953--1963 (1963)
Bjørn Stendahl, Jazz, hot & swing: Jazz i Norge 1920-1940, diskografi av Johs. Bergh (1987).
Bjørn Stendahl og Johs. Bergh, Sigarett Stomp: Jazz i Norge 1940-1950 (1991),
Johs. Bergh og Jan Evensmo, Jazz tenor saxophone in Norway 1917-1959 (1996)
Bjørn Stendahl og Johs. Bergh, Cool, kløver og dixie: Jazz i Norge 1950-1960 (1997),
Johs. Bergh, Norwegian jazz discography 1905-1998 (1999)
Florida Department of State

Florida Department of State er et departement i den amerikanske delstaten Floridas regjering. Departementet ledes av en minister som utnevnes av delstatsguvernøren, og har ansvar for valg, kunst og kultur og stiftelser og selskaper.


== Organisering ==
Division of Elections
Division of Corporations
Division of Library and Information Services
Division of Cultural Affairs
Office of Cultural and Historical Programs


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
EM i friidrett 1934

Det første EM i friidrett ble arrangert 7.–9. juni 1934 i Torino. Øvelsene ble arrangert på Stadio Comunale Benito Mussolini. Bare menn deltok, kvinner kom først med fra og med EM 1938.Mesterskapets høydepunkt var den nye verdensrekorden i spydkast, satt av finske Matti Järvinen (76,66 meter).


== Resultater ==


=== Løpsøvelser ===


=== Landeveisøvelser ===


=== Tekniske øvelser ===


== Medaljestatistikk ==


== Forklaringer ==
VR: Verdensrekord


== Referanser ==
Jazznytt

Jazznytt er et norsk fagtidsskrift om jazz. Det ble etablert av Norsk jazzforbund i 1960.
Redaktør var Petter Pettersson (1961–62). Senere har Olav Angell, Eivind Solberg, Bjørn Stendahl, Per Husby (1981–84)Rune Klakegg, Carl Morten Iversen, Geir Dahle (1999–2000), Torstein Ellingsen (2001–02) og Jan Granlie (2002–) hatt redaktøransvar.
I 2006 utkom tidsskriftet fire ganger i året, i et opplag på 8000. Redaksjonen består av redaktør, samt Ann Iren Ødeby, Bjørn Stendahl og Arild Rønsen (2007).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
jazzforum.no/jazznytt