jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fingalshula

Fingalshula er ei stor hule som ligger i fjellsiden ved Tennfjord i Gravvik i Nærøysund kommune. Inngangspartiet ligger ved et platå oppe i kløfta mellom bergryggene. Inngangen til hula befinner seg ca. 150 moh. Den ligger ved foten av en ca. 30 meter høy, loddrett bergvegg som leder opp til toppen av fjellet Ramntind (182 moh.). I 1961 oppdaget en representant fra lokalbefolkningen, Trygve M. Johansen, hulemalerier i Fingalshulen. Tidligere var det bare oppdaget hulemalerier ett annet sted i Norge, i Solsemhula på Leka i 1912. Funnet i Gravvik førte til at arkeolog Sverre Marstrander dokumenterte funnet sommeren 1963. 
Hula går 115 meter inn i fjellet. Største høyde i hula er 20 meter og største bredde er 15 meter. På veg innover i hula møter man på en stor spiss steinblokk som ligner på en bauta. Den ruver 5 meter i høyden og er 4,5 meter bred. I hula er det 4 felt med hulemalerier, et på bautaen, to nesten halvveis inn og et helt innerst. Hulemaleriene forestiller menneskefigurer og enkelte dyrefigurer. Ca. førti av figurene forestiller mennesker, mens fire av dem virker dyreliknende. Hulemaleriene er datert tilbake til mellom ca. 1500 f.Kr. og 1000 f.Kr. Hula ble kartlagt av Vitenskapsmuseet i Trondheim i 1962 og 1963. Marstrander registrerte da 21 hulemalerier. I 2004-2005 var det nye undersøkelser i hula som kunne avdekke ytterligere 27 hulemalerier. Totalt 48 malerier av mennesker og dyr er nå registrert i hula. Figurene er malt med fargestoffet hematitt, også kjent som oker. Det er rødbrunt av farge. Dette er den største samling hulemalerier i Norge og sannsynligvis i hele Nord-Europa. Fingalshula er den sørligste av de registrerte hulene med malerier i Norge.
Fingalshula er kald, med en konstant temperatur året rundt på 6 grader. Med unntak av den innerste delen er den fuktig og det sildrer vann fra taket. Hula har derfor trolig ikke vært brukt som bolig, men heller vært benyttet i religiøs sammenheng.
Fingalshula er for tiden stengt for publikum. Stengingen ble gjort med bakgrunn i slitasje på kulturminnet og i påvente av tiltak for å sikre bevaring av hula for ettertiden.  Et annet problem nå er rasfaren. Det avventes en rapport om forholdene. Det arbeides for tiden lokalt med å utforme en forvaltnings- og skjøtselsplan for å gjøre deler av dette kulturminnet tilgjengelig for allmennheten. 


== Litteratur ==
Hansen, Runbjørg Bremset (2004). Nærøyfolket 1920-1970. Nærøy kommune, 7970 Kolvereid. ISBN 82-995754-2-7.
Marstrander, Sverre (1965). «Fingalshulen i Gravvik, Nord-Trøndelag».I: Viking. Norsk arkeologisk selskap. 1965. 
Norsted, Terje (2008). Maleriene i Fingalshula, Gravvik i Nærøy. -NIKU Rapport 23
Anders Martin Kvam. (1991). «Fingalshola i Gravvik : en liten navnejakt». Årbok for Namdalen, Nr 33 (1991), 106–112 : ill.
Sæter, Jon Arne (1996). Naturen i Trøndelag. Sæter forl. s. 126-127. ISBN 8291671001. Ytri Halfa. Hojem trykkeri. ISBN 82-993774-3-9


== Eksterne lenker ==
Om Fingalshula,  fra Museet midt bygdesamlinger
Sunndalsøra

Sunndalsøra er kommunesenter i Sunndal kommune i Møre og Romsdal. Tettstedet har 3 907 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger ved utløpet av elvene Driva og Litldalselva.


== Næringsliv ==
Viktige næringsveier er landbruk og industri. Hydro Aluminiums fabrikk på stedet ble modernisert i 2004 og produserer nå om lag 500 000 tonn aluminium per år, og kjører på 306 kA. Totalt forbruk av elektrisk energi ved Hydro Sunndal er om lag 5 300 GWh.
Aura kraftverk (Statkraft) ble bygd før første verdenskrig. Arbeidene ble startet igjen etter andre verdenskrig. Kraftanlegget ble høsten 2006 totalstanset og stor renovering ble gjennomført. Anlegget har en kapasitet på 290 MW og årlig gjennomsnittsproduksjon på 1623 GWh.


== Hovedveier ==
Fylkesvei 62 går fra Sunndalsøra på vestsiden av fjorden i retning Molde.
Riksvei 70 kommer nedover Sunndalen fra Oppdal, og går videre på østsiden av Sunndalsfjorden i retning Kristiansund.


== Kultur ==
Sunndal har et aktivt kulturliv.
Hydro cup er en fotballturnering for aldersbestemte klasser som arrangeres hvert år.
Sunndal Kulturfestival med musikkspillet "Lady Arbuthnott - Frua på Elverhøi" , skrevet og komponert av Stig Nilsson og Lars Ramsøy-Halle, sentralt på festivalplakaten, er blitt et populært kvalitetsarrangement. Festivalen arrangeres hvert år i løpet av ti hektiske dager i juni
Sunndal Rockefestival ble arrangert i årene 1998-2006


== Klima ==
Værstasjonen i Sunndalsøra har registrert den høyeste temperaturen i Norge i januar (19,0 °C år 2020) og februar (18,9 °C år 1990). Slike høye temperaturer skyldes først og fremst fønvind.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sunndalsnett


== Lokale aviser ==
Aura Avis
Driva
Vidar

Se også Fotballklubben Vidar, Vidar (navn) og Vidar (tidsskrift)Vidar (eller Víðarr) er i den norrøne mytologien sønn av Odin og jotunkvinnen Grid. Nest etter Tor er han den sterkeste av alle gudene.
Vidar var stillfaren, stor, og som nevnt svært sterk. Alle lær/skomakere i hele verden måtte spare en lapp fra hvert produkt de lagde. Disse ble i neste omgang sydd på den ene skoen til Vidar. Etter at Fenrisulven sluker Odin i Ragnarok, er det Vidar som er utsett til å hevne drapet og drepe ulven. Han setter foten i ulvens underkjeve, griper overkjeven på ulven med begge hender, og sliter munnen i stykker. Vidar er en av dem som overlever inn i den nye æraen, sammen med halvbroren Våle. 
Snorre Sturlasson skriver i Skaldskaparmål, hvor Ægir kommer til drikkegilde i Åsgard, hvor 20 av Æsene er tilstede, tolv av de mannlige og åtte Åsynjer, at Vidar er inkarnert i den legendariske greske helten Aeneas, særlig kjent fra fortellingene om Trojakrigen, som var sønn av selveste Afrodite, med sin jordiske elsker Angxises.
Vidars gate i Oslo er oppkalt (1896) etter æsen Vidar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gylvaginning, Den eldre Edda
Anwar Sadat

Anwar Sadat (født 25. desember 1918, død 6. oktober 1981) var en egyptisk offiser og politiker som var Egypts president og overtok etter president Gamal Abdel Nassers død i 1970.
Han tok beslutningen til Jom kippur-krigen i 1973, en krig som styrket ham både nasjonalt og internasjonalt. Deretter brøt han med Sovjetunionen og knyttet seg til USA. Fire år senere reiste han sensasjonelt til Jerusalem for å inngå fredsavtale med den tidligere fienden Israel. Resultatet av dette ble blant annet den såkalte Camp David-avtalen, oppkalt etter den amerikanske presidentens feriested, der forhandlingene foregikk. For dette fikk han Nobels fredspris sammen med den israelske statsministeren, Menachem Begin.Sadat lovte Muhammed Reza Pahlavi, den avsatte sjahen av Iran, at han kunne bli i Egypt resten av sitt liv. Da Reza Pahlavi døde i juli 1980 fikk han en statlig begravelse i Egypt.
Han ble skutt og drept 6. oktober 1981 av en ytterliggående islamsk gruppe under en militærparade i Kairo.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sadat, Anwar: «Mitt liv – mitt land»


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Anwar Sadat – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) محمد أنور السادات – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Anwar Sadat på Internet Movie Database 
(fr) Anwar Sadat på Allociné 
(en) Anwar Sadat på Discogs 
(en) Anwar Sadat på MusicBrainz 

(en) Nobels fredspris 1978 hos Nobelprize.org
(en) Anwar Sadat hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobels fredspris 1978
Magnor

Magnor (skogfinsk: Mangnora) er et tettsted i Eidskog kommune i Innlandet. Tettstedet har 902 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger ikke langt fra grensen mot Sverige.
Magnor er et gammelt industristed med Magnor Glassverk, Hydro Extrusion Norway, H-vinduet og flere industribedrifter. Stedet har også barneskole og dagligvareforretning.
30. juni 2020 offentliggjorde den norske møbelprodusenten Vestre AS planer om å bygge en møbelfabrikk på Magnor. Investeringen er den største i norsk møbelindustri på flere tiår. Fabrikken «The Plus» er tegnet av BIG Bjarke Ingels Group i København og ble åpnet våren 2022.


== Se også ==
Magnor kirke
Magnor stasjon


== Referanser ==
Trofors

Trofors (sørsamisk: Trovvegarse) er et tettsted og administrasjonssenter i Grane kommune på Helgeland i Nordland. Tettstedet har 838 innbyggere per 1. januar 2022. E6 passerer gjennom stedet, og her starter også riksvei 73, som går via Hattfjelldal til Sverige. Nærmeste flyplass er Mosjøen lufthavn, Kjærstad, som ligger 5 km sør for Mosjøen, ca 40 minutter med bil unna Trofors. Nordlandsbanen går også innom Trofors, ved Trofors stasjon.
Ved Trofors møtes Svenningdalselva som kommer fra sør og Vefsna som kommer fra Hattfjelldal i øst. Deler av Lomsdal-Visten nasjonalpark ligger i Grane kommune. Kommunen er rik på villmark og fiskemuligheter, og har over 2 000 fiskevann.


== Kjente personer fra Trofors ==
Marcus Gunnarsen og Martinus Gunnarsen  (f. 2002), artister
Per Joar «Perry» Hansen (f. 1965), fotballtrener


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Friluftsliv i Trofors Arkivert 22. september 2010 hos Wayback Machine.
Bjørn Skagestad

Bjørn Skagestad (født 5. september 1950 i Oslo) er en norsk skuespiller.Han debuterte i 1969 på Det Norske Teatret og spilte roller som Benjamin i August Strindbergs Påske og Konstantin i Anton Tsjekhovs Måken. Skagestad vant en stor seier i dobbeltrollen som keiser Julianus og mystikeren Maximus i den første fullstendige oppsetningen av Henrik Ibsens Kejser og Galilæer (1987). Siden 1988 er han ved Nationaltheatret der han har hatt en rekke betydelige roller, blant annet Helmer i Et dukkehjem, Hjalmar Ekdal og grosserer Werle i Vildanden og assessor Brack i Hedda Gabler av Ibsen, Sganarelle i Molières Don Juan, Don José i Prosper Mérimées Carmen, James Tyrone jr. i Eugene O'Neills Lang dags ferd mot natt, Lange i Bjørnstjerne Bjørnsons Paul Lange og Tora Parsberg, Trigorin i Tsjekhovs Måken og vennen i Jon Fosses Dødsvariasjonar.På film har Skagestad hatt hovedroller i Min älskade (1979), Liv og død (1980), Forfølgelsen (1981), Martin (1981) og Svarte fugler (1983). I Liv Ullmanns filmatisering av Kristin Lavransdatter (1995) spilte han Erlend. Skagestad hadde også en rolle i TV-serien Vestavind (1994–1995).Høsten 2016 spilte han rollen som Kåre Krogstad, faren til Pelle og Beate Krogstad i såpeserien Hotel Cæsar. 
Bjørn Skagestad er sønn av teatersjef Tormod Skagestad.


== Filmografi (utvalg) ==
Hotel Cæsar (2016)
Øyevitne (2013)
Georg Von Trapp i Sound of Music (2008)
Kodenavn Hunter (2007 og 2008)
 Vildanden (2005)
Jul på Månetoppen (2002)
Sejer - se deg ikke tilbake (2000) (TV-serie)
Livets dans (forteller) (1998)
Kristin Lavransdatter (1995)
Vestavind (1994)
Lakki (1992)
Adjø solidaritet (1985)
Jenny (1983) (TV-serie)
Svarte fugler (1983)
Forfølgelsen (1981)
Martin (1981)
Liv og død (1980)
Ungen (1974)
Edderkoppen (1973) (TV-episode)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bjørn Skagestad på Internet Movie Database 
(no) Bjørn Skagestad hos Nationaltheatret 
(sv) Bjørn Skagestad i Svensk Filmdatabas 
(da) Bjørn Skagestad på Filmdatabasen 
(en) Bjørn Skagestad hos The Movie Database
FSB (Russland)

FSB (russisk: Федера́льная слу́жба безопа́сности Российской Федерации - ФСБ России Federalnaja sluzjba bezopasnosti) er en føderal sikkerhetstjeneste i Russland internt. FSB utgjør den viktigste etterfølgeren til den sovjetiske Tsjekaen, KGB og NKVD. Hovedkvarteret ligger i Moskva, er direkte unerlagt Presidentembetet (Russland), og mye av virksomheten er hemmelig. FSB er hovedsakelig opptatt av rikets indre sikkerhet og kan sammenlignes med PST.
Direktøren i 2017 er Aleksandr Vasiljevitsj Bortnikov.


== Omorganisering ==
Organisasjonen gjennomgår stadig omorganisering og større reformer er underveis på disse områdene:

Den russiske grensevakten
Kontraspionasje
Kontraterrorisme
Kamp mot store former for kriminalitet
Etterretning
Informasjonssikkerhet


== Sammensetning ==


=== Spesialstyrker ===
FSBs enheter, inkludert den russiske grensevakten, omfatter:

«Alfa» 
«Vympel»og tre enheter i tillegg.


=== Stabsapparat ===
Den nasjonale antiterroristkomiteens apparat (NAC)
Koordinering av kontraspionasje (CTR)
Institutt for militær kontraspionasje (spesielle avdelinger)
Tjeneste for vern av konstitusjonell orden og kamp mot terrorisme (SZKSiBT)
Det spesielle formålssenteret for FSB av Russland (CSN)
Administrasjon «A» («Alfa»)
Ledelse «B» («Vympel»)
Kontor for spesielle operasjonar
Økonomisk sikkerhetsstjeneste (SES)
Kontroll og koordinering av kontraspionasje
Støtte til industrielle foretak («P»)
Transport («T»)
Kreditt- og finanssystem («K»)
Det russiske innenriksdepartementet
EMERCOM i Russland (MChS]
Det russiske justisdepartementet («M»)
Kamp mot smugling, menneskehandel og narkotika («N»)Tjeneste for operativ informasjon og internasjonale forhold (SOIiMS)
Støtte av organisasjonspersonellarbeid (SOKR)
Støtte til forretninger
Personleg sikkerhetsadministrasjon
Grensevakt (FS)
Grensemyndighet
Regional grenseledelse
Faglig grensekontroll i grensevaktsstyrkene
Divisjoner og grupper i FSB
Vitenskaplig og teknisk teneste (NTS)
Kontrollfunksjoner
Undersøkelsesavdeling (etterforskning)
Forvalting av registrerings- og arkivfond (URAF)


== Eksempler på kontraspionasje ==
I 2006 ble Storbritannia anklaget for å ha plassert avansert opptaksutstyr og en liten radiosender i en pakke som så ut som en stein i nærheten av et sensitivt område.Den 5. desember 2017 Ble en tidligere norsk grenseinspektør, Frode Berg, pågrepet og siktet for spionvirksomhet i Moskva.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Структура ФСБ России на сайте Agentura.Ru.
Как растет бюджет российских спецслужб // Agentura.Ru.
Отчет ФСБ за 2011 год и критика Медведева // Agentura.Ru.
ФСБ России на сайте Razvedinfo.ru.
Историческая справка (1998 год) на сайте politika.su.
Символика Федеральной службы безопасности России. Знаки, награды, памятные медали.
Условия правомерности применения оружия и специальных средств сотрудниками органов ФСБ
[1]
Visa

Visa Inc. er et amerikansk selskap som er notert på New York-børsen.
Selskapet tilbyr betalingssystemer til finansinstitusjoner under Visa-navnet. Systemet ble etablert på 1970-tallet og 21 000 banker og finansinstitusjoner er i dag tilknyttet systemet.Visa var tidligere eiet av banker og finansinstitusjoner over hele verden, men ble børsnotert som et amerikansk selskap i mars 2008. Selskapets styreformann og administrerende direktør er Joseph Saunders. Visa Inc. har omkring 8 500 ansatte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Visa Inc. – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Visa Arkivert 30. september 2009 hos Wayback Machine.
Valnesfjord kirke

Valnesfjord kirke er en langkirke i tre fra 1905 i Valnesfjord i  Fauske kommune. Kirken betjener et sogn i den norske kirke med samme navn, og er del av Fauske prestegjeld i Salten prosti.
Byggverket har 250 sitteplasser og er tegnet av  K. Tessem.


== Litteratur ==
Valnesfjord kirke 1905–1980. Menighetsrådet. 1980. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Valnesfjord kirke, Valnesfjord». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 171. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Valnesfjord kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Valnesfjord kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Fauske kirkelige fellesråd
Anders Larsen Bakke

Anders Larsen Bakke (født Anders Larsen Karlsrud 13. desember 1815, død 25. februar 1899) var en norsk sjømann, snekker, bonde, gründer, meieripionér og produktutvikler. 
Etter at han i 1848 kjøpte gården Østre Bakke i Våle i Vestfold, skiftet han etternavnet fra Karlsrud til Bakke. På gården  startet han med meieri- og ysteridrift. Og det var her han utviklet etter mange eksperimenter jarlsbergosten. Dette ble omtalt offentlig første gang i Amtsberetning 1855 for Jarlsberg og Larvik amt. På sine eldre dager flyttet han til Vestre Holm i Våle, og hans etterkommere tok derfor Holm som slektsnavn.

Imidlertid var den ægte Schweizerost kommet i handelen til gode priser, og Anders Bakke fik da den idé at fremstille en lignende vare. Det var først efter utallige mislykkede forsøg, der vidner om hans ubøielige energi og stempler ham som foregangsmanden, at det endelig lykkedes ham at fremstille en nogenlunde ensartet vare, den senere saa bekjendte Jarlsbergost. Da først byggede han eget lokale for ystingen og maatte kjøbe op melk fra en mengde gaarder i omegnen. Han var nu en navngjeten mand, og hans assistance paakaldtes for oprettelse af ysterier omkring i bygdene”.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kiær, A. Th. (1916). Jarlsberg og Larviks amt: 1814-1914 : en oversigt over amtets økonomiske utvikling i de sidste hundrede aar. Tønsberg. s. 45. 
Ånestad, Svein.  Historien om Jarlsbergostens far, Anders Larsen Bakke 1815-1899.  Kåseri på Våle Prestegård 26. august 2000, trykt manus 10 sider.
Skagestad, Odd Gunnar, «Et moderne folkeeventyr. Osten og æren i jubileumsåret», tidsskriftet Fortid nr. 2, 2008, s.55-69; https://web.archive.org/web/20120401024125/http://www.fortid.no/fortid_web/fort0208.pdf
Legering

En legering er en kombinasjon av to eller flere grunnstoffer, hvorav minst ett skal være et metall. En legering er en jevn blanding av ulike metaller. 
Legeringer er vanligvis utviklet for å få frem egenskaper som er gunstigere til et gitt formål  enn i hvert enkelt grunnstoff alene. For eksempel er stål sterkere enn jern, mens messing er mer slitesterkt enn kobber og har finere glans enn sink.
En legering med to grunnstoffer kalles en binær legering, med tre grunnstoffer kaller man det en ternær legering, og med fire grunnstoffer kalles det en kvarternær legering.


== Smeltepunkt ==
Mens rene metaller vil ha et klart definert smeltepunkt, vil legeringer vanligvis ha et smelteområde hvor materialet er en blanding av fast og flytende fase. Temperaturen hvor smelting begynner kalles solidus og temperaturen hvor smeltingen er komplett kalles liquidus. I enkelte tilfeller kan man imidlertid ha legeringer med et definert smeltepunkt, disse legeringene kalles eutektiske.


== Navn på legeringer ==
I enkelte tilfeller vil man ha egne navn på legeringer, slik som for amalgam, bronse eller messing. I andre tilfeller vil grunnmaterialet være utgangspunkt for navnet, man snakker da om aluminiumlegeringer, magnesiumlegeringer eller sinklegeringer.


== Eksterne lenker ==
(en) Alloys – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jarlsberg (gods)

Jarlsberg, ofte omtalt som Jarlsberg hovedgård, er et gods og et stamhus like utenfor Tønsberg by i Vestfold. Det ble opprinnelig opprettet som et grevskap i 1673 for Peder Schumacher Griffenfeld under navnet Griffenfeldt Grevskab. Dette var Norges annet og siste grevskap. Ifølge adelsloven av 1821 opphørte Jarlsberg å være grevskap da den siste dansk-norske greve Peder Anker Wedel Jarlsberg døde i 1893 og tittelen greve gikk ut av bruk. Eiendommen brukes i dag av familien Wedel Jarlsberg. Gården omfatter et totalt areal på rundt 6 000 daa, hvorav drøyt halvparten er dyrket mark.


== Historie ==

		
		


== I dag ==

I 1999 døde faren til den nåværende eieren. Jarlsberg er det eneste av Norges to grevskaper der etterkommerne etter de opprinnelige adelige eierne fortsatt forvalter og driver eiendommen. I dag kalles forvalterne stamhusbesittere. De har rett til å disponere eiendommen og råder over avkastningen, med eier den ikke. Eiendommen er selveiende. Nåværende stamhusbesitter, Carl Nicolaus Wedel Jarlsberg, ble den trettende generasjonen da at han tok over i 1996. Hans mor bor i kårboligen på stedet. Eiendommen er skattefri og inkluderer fire naturreservater og ett landskapsvernområde.
Gården består i 2010 av totalt 6 098 daa, som fordeler seg på 3 107 daa fulldyrket jord, 220 daa innmarksbeite, 2 197 daa produktiv skog, 420 daa annet markslag og 151 daa ikke klassifisert areal. I tillegg leier gården 97 daa fulldyrket jord.
Slottet står i hovedsak som fra 1812, men med diverse utbedringer. I første etasje i hovedbygningen finnes kolonnesalen som har vært benyttet til konserter. Riddersalen i andre etasje benyttes til private selskaper.
Det går ellers offentlige turløyper over eiendommen langs sjøen og gjennom skogsområdet Gullkronene der det også er en privat gravlund.


== Se også ==
Griffenfeldt Grevskab, opprettet 1673, inndratt til kronen i 1676.
Jarlsberg Grevskab, opprettet 1684, omgjort til Jarlsberg fogderi 1821
Wedel-Jarlsberg, adelsslekt av nordtysk opprinnelse
Sem hovedgård, Sem kongsgård og lensherreresidens der Jarlsberg hovedgård ligger nå
Jarlsberg skole


== Litteratur ==
Anne Merete Knudsen: «Johan Caspar Herman Wedel Jarlsberg og Jarsberg hovedgård» i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014, s. 251- 256. ISBN 978-82-02-44564-5.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jarlsberg hovedgård – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kulturarv i Vestfold fylkeskommune om Jarlsberg hovedgård
Om Jarlsberg hovedgårds gårdshistorie i Sem og Slagen Bygdebok
Om Jarlsberg hovedgårds kulturhistorie i Sem og Slagen bygdebok
Mer om Jarlsbergs historie
Zoombart kart og luftfoto over Jarlsberg hovedgård
Skråfoto fra flere vinkler over Jarlsberg hovedgård
«Jarlsberg (gods)». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Trabant

Trabant (på folkemunne ofte kalt Pappe, Trabi eller Trabbi) er et bilmerke som ble produsert av den østtyske bilfabrikken VEB Sachsenring Automobilwerke Zwickau. Det var det vanligste kjøretøyet i DDR (Øst-Tyskland), og ble eksportert til andre østblokkland. Trabant ble også importert til Norge i perioden 1959–67.


== Historie ==

Navnet Trabant, som betyr «drabant» eller «satellitt» på tysk, ble valgt i en intern konkurranse i 1957, samme år som satellitten Sputnik 1 ble skutt opp.
Det var to hovedvarianter av Trabant. Mest kjent er Trabant 601, som er en del av Trabant P 60-serien og ble produsert i perioden 1963–1991. Den eldre varianten er Trabant 500 (også kjent som Trabant P 50), produsert fra 1957 til 1963. 
Felles for begge modellene er den tosylindrede totaktsmotoren og karosseriet laget av «duroplast», et plastprodukt forsterket med bomull resirkulert fra sovjetisk industri. En bensinmåler fantes ikke, man måtte åpne panseret og dyppe en målepinn ned i bensintanken.Mens den første Trabanten (P 50) hadde en motor på 18 hestekrefter og toppfart 90 km/t, hadde Trabant 601 en motor på 23 hestekrefter. I 1969 ble effekten økt til 26 hestekrefter, men en toppfart på 112 km/t. Denne motoren ble brukt i Trabant fram til 1990. Motoren var regna for å være umoderne allerede da den kom. Totaktsmotoren var i tillegg svært forurensende, noe som blant annet førte til at bilen ble forbudt solgt i Vest-Tyskland i 1980-årene. I 1989 kom det i stand en handelsavtale mellom DDR og Vest-Tyskland, slik at en lisensert Volkswagen Polo-motor erstattet totaktsmotoren.I 1990 kom en ny modell, Trabant 1.1, utstyrt med en firesylindret firetaktsmotor fra Volkswagen Polo. Siden andre biler ble tilgjengelige i Øst-Tyskland etter Berlinmurens fall, var modellen ingen salgssuksess, og Trabbi-produksjonen ble nedlagt i 1991, hvoretter samlebåndene i Zwickau ble solgt til Volkswagen.Totalt ble det laget 3 096 099 Trabant-biler. Gjennomsnittlig leveringstid var mellom tolv og 15 år. Det var derfor ikke uvanlig at DDR-borgere bestilte en Trabbi på attenårsdagen, så de kunne få bilen levert mens de ennå var tidlig i 30-årene. En brukt Trabant gikk for mer enn dobbelt pris av en ny.


== Modellene ==
Trabant P50 – senere kalt Trabant 500
Trabant 600
Trabant 601 (Nytt glassfiberkarosseri)
Trabant 601 S & Trabant 601 De Luxe
Trabant 601 Hycomat (Laget for sjåfører med skadet eller manglende venstreben. Bilen hadde et automatisk kløtsj-system.)
Trabant 1.1


== Galleri ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
[1]  På Trabant-safari i Berlin
(en) Trabant – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Trabant – galleri av bilder, video eller lyd på Commons