jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Muntjaker

Muntjaker (Muntiacus), som også kalles muntjakslekten og bjeffehjorter, er en slekt som tilhører hjortedyrene. Disse dyra holder til i de store eviggrønne skogene i Sørøst-Asia. Slekten inneholder elleve arter, hvorav flere er oppdaget ganske nylig.
Som gruppe oppsto muntjakene for omkring 15-35 millioner år siden. Det er også funnet spor etter slike dyr i Europa, blant annet i Frankrike og Tyskland.


== Beskrivelse ==
Muntjakene er små tropiske hjortedyr uten bestemte paringstider. De veier normalt mellom 8 og 50 kg, avhengig av art og kjønn. Tilnavnet bjeffehjort har de fått fordi de avgir en bjeffelignende lyd om de blir skremt. Klimaet gjør de i stand til å pare seg og få kalver året rundt. Med unntak av kjempemuntjak, som har et noe mer normalt utviklet gevir, så har hannene i denne slekten små gevir (hornstilker) som (om de) felles og vokser ut igjen som på andre hjortedyr. Bukkene kan være ekstremt territoriale og sloss villig med hverandre. Bukkene har også hoggtannlignende hjørnetenner i overkjeven, som utgjør et farlig redskap i slåsskamper.


=== Muntjak-arter ===
Artene nedenfor listes opp i alfabetisk rekkefølge.

Borneisk muntjak (Muntiacus atherodes)
Svartmuntjak (Muntiacus crinifrons)
Feas muntjak/thaimuntjak (Muntiacus feae)
Gongshan muntjak (Muntiacus gongshanensis)
Sumatra fjellmuntjak (Muntiacus montanus) ?
Indiamuntjak (Muntiacus muntjak)
Pu Hoat muntjak (Muntiacus puhoatensis) ?
Putaomuntjak/løvhjort (Muntiacus putaoensis)
Reeves muntjak/kinesisk muntjak (Muntiacus reevesi)
Roosevelts muntjak (Muntiacus rooseveltorium)
Truong Son muntjak (Muntiacus truongsonensis)
Nordlig rødmuntjak (Muntiacus vaginalis) ?
Kjempemuntjak (Muntiacus vuquangensis)


== Utbredelse og habitat ==

I dag finner man muntjak bare i beltet mellom temperert og tropisk eviggrønn regnskog i Sørøst-Asia, fra India i vest til det sørlige Kina, Taiwan og øyene i Indonesia i øst og sør. De trives i høyder opp til 2.500 moh. Reeves muntjak, eller kinesisk muntjak som mange kaller den, har dessuten blitt innført til Storbritannia, der den trives og er ganske vanlig i noen områder.
Kostholdet består av frukt, bær og løv.


== Annet ==
Muntjakene er spesielt interessante i evolusjonære studier, fordi disse dyra har en dramatisk variasjon i kromosomene og det faktum at det ganske nylig er oppdaget flere nye arter i denne slekten.
Trusselbildet for mange av artene er fortsatt ikke kjent. Flere står heller ikke oppført på IUCNs rødliste, siden de ganske nylig har blitt oppdaget.


== Kilder ==
The Ecology of the Reeves Muntjac (Deer-UK)
The earliest Muntiacus... (PDF-dokument)


== Eksterne lenker ==
(en) muntjaker i Encyclopedia of Life 
(en) muntjaker i Global Biodiversity Information Facility 
(no) muntjaker hos Artsdatabanken 
(sv) muntjaker hos Dyntaxa 
(en) muntjaker hos Fauna Europaea 
(en) muntjaker hos Fossilworks 
(en) muntjaker hos ITIS 
(en) muntjaker hos NCBI 
(en) Kategori:Muntiacus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Muntiacus – detaljert informasjon på Wikispecies
Chongming

Chongming (øy) og Chongming fylke (kinesisk: 崇明县, pinyin: Chóngmíng Xiàn， på Wu: Dzonmin Jeu) tilhører byprovinsen Shanghai og ligger i utløpet av floden Chang Jiang (Yangtzekiang) i Østkinahavet. Chongming har et areal på 1041,38 km² og hadde en befolkning på 694 600 i 2001.
Som fylke omfatter det tre større øyer: Chongming-øya (崇明岛, pinyin: Chóngmíng Dǎo), Changxing og Hengsha. Disse tre øyene er lavtliggende alluviale øyer, som altså er blitt bygget opp over lang tid av sedimenter som Chang Jiang har ført med seg nedover. Chongming-øya ble «født» i 618, og er vokst til en av Kinas største øyer. Kun Taiwan og Hainan er større. 

Bystaten Shanghai bestod før årtusenskiftet av en rekke fylker, men nå (2006) er de omgjort til distrikter. Chongming fylke er det eneste som fortsatt har fylkesstatus. Det var lenge det med landlige område av Shanghai, men med den pågående bygging av tunnel over floden, er det mange som flytter over til øyene blant annet for å lete etter gull. Chongming er også et viktig omplasseringsområde for folk som er blitt fortrengt av de tre slukters demning. 
Det planlegges en ny by, Dongtan, på øya. Det er meningen at byen skal stå klar med boliger for 50 000 mennesker innen åpningen av Expo 2010 i Shanghai. I 2040 skal byen etter planene dekke et område som tilsvarer en tredel av Manhattan og ha en befolkning på 500 000.
Chong Mings nasjonale skogspark er også her.
Shanghais byregjering ønsker å utvikle øya for turisme (2008). Et langtidsplan som går frem til år 2020 setter utviklingen i forbindelse med den etter kinesiske myndigheters vurdering svært vellykkede utvikling av Pudong. Det er meningen av øyas skogsareal innen målåret skal ga vokst fra 16 % til 55 %. Øya skal bli «miljøvennlig».


== Administrative enheter ==
Storkommuner:

Chengqiao (城桥镇), administrativt sete; Buzhen (堡镇镇); Changxing (长兴镇); Chenjia (陈家镇); Dongping (东平镇); Gangxi (港西镇); Gangyan (港沿镇); Jianshe (建设镇); Lühua (绿华镇); Miao (庙镇); Sanxing (三星镇); Shuxin (竖新镇); Xianghua (向化镇); Xinhai (新海镇); Xinhe (新河镇); Zhongxing (中兴镇);Kommuner:

Hengsha (横沙乡), Xincun (新村乡).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Chongming District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tormentor

For den norske black metal-musikeren med pseudonymet Tormentor, se Tormentor (musiker)Tormentor er et ungarsk black metal-band som startet i 1986.
Bandmedlemmene gikk hver til sitt i 1991, kom så sammen igjen i 1999, men har igjen tatt en pause. Deres vokalist, Attila Csihar, er for tiden vokalist i det norske black metal bandet Mayhem.
Tekstene til låtene omhandler hovedsakelig satanisme.


== Nåværende medlemmer ==
Attila Csihar – vokal, gitar
Machat St. Zsoltar – trommer
Mugambi Zoldun Bwana – gitar
Zeno Galoca – bass


=== Tidligere medlemmer ===
Szigeti Attila – gitar
Farkas György – bass
Dubecz Márton – trommer
Budai Tamás – gitar


== Diskografi ==
7th Day of Doom (Demo, 1987)
Anno Domini (Studioalbum, 1988)
Black and Speed Metál (Split album, 1989)
Live in Hell (Konsertalbum, 1999)
Live in Damnation (EP, 2000)
The Sick Years (Konsertalbum, 2000)
Recipe Ferrum (Studioalbum, 2001)
Anno Domini (remastered) (Album, 2005)


== Eksterne lenker ==
(en) Tormentor på Discogs 
(en) Tormentor på MusicBrainz 
(en) Tormentor på Encyclopaedia Metallum 
(en) Tormentor på Songkick 
(en) Tormentor på Last.fm 
Tormentor hos MySpace
Yalu

En elv lenger nord heter også Yalu.Yalu (kinesisk: 鸭绿江, pinyin: Yālǜjiāng) eller  (koreansk:) Amnokgang eller Amnok, er en grenseelv mellom Folkerepublikken Kina og Nord-Korea.
Den utspringer 2500 meter over havet ved Paektufjellet i Changbaifjellene og renner etter 790 kilometer ut i Gulehavet mellom den kinesiske byen Dandong og den koreanske byen Sinŭiju. De viktigste sideelvene er Changjin-gang, Hŏch'ŏn-gang og Tongro-Gang. Elvas nedslagsfelt er på 31.739 km².
I Sakchu noe ovenfor Sinŭiju, er det på koreansk side blitt bygd ett av Asias største vannkraftverk, Supung-demningen, 100 meter høy og over 850 meter lang.
Den eneste broen som ikke ble ødelagt under koreakrigen krysser mellom Sinŭiju og Dandong og kalles i dag Den kinesisk-koreanske vennskapsbrua.
Grensen mellom de to landene følger stort sett midtlinjen i elven, men noen steder har elven senere skiftet løp slik at Nord-Norea der har mindre områder på nordvestlig («kinesisk») side av Yalu.


== Se også ==
Liste over elver i Korea


== Kilder ==
Atlas of Korea, Sung Ji Mun Hwa Co. Ltd, Gyeonggi, 2008 ISBN 978-89-390-0060-5, 93980
Ailaofjellene

Ailaofjellene (kinesisk: 哀牢山, pinyin: Āiláoshān, hani: Hhaqlol haolgaoq) ligger i de sørlige deler av provinsen Yunnan, sørvest i Folkerepublikken Kina.  
Ailaofjellene naturreservat ble opprettet der i 1986, og har et areal på 677 kvadratkilometer. Det utgjør den største eviggrønne fjellskog der trærne er blomsterplanter (altså ikke bartrær) i den subtropiske del av Kina. Xujiaba økologiske reservat innen dette naturreservatet har stor betydning som tilhold for en rekke fuglearter. 


== Litteratur ==
Shangyue Shen, Qirong Wei, Huilan Cheng, Xuanxue Mo og Qinglai Feng: «Two kinds of silicalites in Mount Ailao belt, Yunnan Province», i: Chinese Science Bulletin bind 45, nr. 23  (Desember 2000), s. 2176-2181
Zhijun Wang, C. Carpenter og S.S. Young: «Bird distribution and conservation in the Ailao Mountains, Yunnan, China», i: Biological conservation, 2000, bind 92, nr. 1, s. 45-57
Atna flyplass

Atna flyplass er en flyplass som ligger på sørøstsiden av Atna sentrum i Stor-Elvdal kommune i Innlandet fylke.
Flyplassen ble anlagt på slutten av 1960-tallet, da man trengte en flyplass for gjødsling og sprøyting av skogeiendommer. De første årene ble flyplassen brukt til skogbruksformål. Idag brukes den mer tilfeldig av private småfly.


== Eksterne lenker ==
Atna på norskeflyplasser.no
Steril

Steril er flertydig, og kan bety:  

Steril (bakteriefri), brukt om ting som er bakteriefrie.
Steril (ufruktbar), ufruktbarhet, forekommer både hos mennesker, dyr og planter, og er fraværet av evnen til å bære frem barn/frukt.
Ytre Møkkalasset fyr

Ytre Møkkalasset fyr også kalt Tvedestrand fyr, er et nedlagt fyr på et skjær mellom Kilsund og Kalvøysund i Arendal. Fyret kan i 2021 bli rehabilitert og på sikt tatt i bruk igjen.
Fyret fungerte som led-/innseilingsfyr og ble opprettet i 1888 etter ønske fra Tverdalsøens Sømandsforening. Dette var det første støpejernstårnet i Aust-Agder.


== Det første anlegget ==
Fyret er et sjeldent eksempel på et lavt støpejernstårn med marginale boforhold. Det har et 15 meter høyt støpejernstårn plassert på en 3 meter høy steinsokkel. Det ble innredet et lite kjøkken og to små rom, i steinsokkelen et kjellerrom og en oljebod, samt vannbeholder. På det lille skjæret var det ikke plass til noen familiebolige, og fyrvokterboligen ble satt opp i Brårvikkilen på Flosterøya. Fyret ble tent 15. september 1888.
I 1945 ble tårnet skadet ved angrep av allierte fly. Tårnet og lykta ble reparert i 1946, men samtidig ble fyret automatisert og avfolket. Det ble installert en fyrlykt med en acetylengassbrenner. Fyret ble slokket og nedlagt i 1986.


== Dagens anlegg ==
I dag er fungere ytre Møkkalasset som dagmerke. Siden 1986 har fyret stått og forfalt, med kun mindre vedlikehold. Fyret ble fredet i 1997 etter lov om kulturminner.


== Eksterne lenker ==
Sjømerker i Arendal
Ytre Møkkalasset Fyr
«Ytre Møkkalasset fyr». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Daiki Itō

Daiki Itō (født 27. desember 1985) er en japansk skihopper. Itō var med på Japans lag som ble verdensmestere i mixed lag, normalbakke under Ski-VM 2013 i Val di Fiemme.


== Karriere ==
Itō har (per januar 2011) oppnådd 9 pallplasseringer i verdenscupen. Han sto på seierspallen for første gang i mars 2004, da han kom på tredjeplass i finske Lahtis. En ny tredjeplass ble det 6. januar 2005, da satte han bakkerekord med et hopp på 143 meter i Paul Außerleitner-bakken i Bischofshofen, i det avsluttende rennet i den tysk-østerrikske hoppuka. I januar 2006 kunne han klatre ett trinn høyere, med 2.-plass i storbakken på hjemmebane i Sapporo.
Han var med på laget som vant bronse i laghopp i Ski-VM i Sapporo 2007, de tre andre var Shōhei Tochimoto, Takanobu Okabe og Noriaki Kasai. De samme hopperne forsvarte bronsen i Liberec i 2009.
Han vant sitt første verdenscuprenn i Sapporo 28. januar 2012 kun ett tidel foran nordmannen Anders Bardal.I Vinter-OL 2014 hoppet han på det japanske laget som tok bronse i laghopp, sammen med Reruhi Shimizu, Taku Takeuchi og Noriaki Kasai.Under Ski-VM 2017 tok han bronse også i mixed lagkonkurranse med det japanske laget som for øvrig bestod av Sara Takanashi, Taku Takeuchi og Yūki Itō.Han har også den offisielle bakkerekorden i Granåsen i Trondheim på 141 m, satt 8. mars 2012.


== Verdenscupseire ==
Per 9. mars 2012 har Itō fire seire i verdenscupen:

Sapporo (Japan) – 28. januar 2012
Sapporo (Japan) – 29. januar 2012
Lahtis (Finland) – 4. mars 2012
Trondheim (Norge) – 8. mars 2012


== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Daiki Itō – Olympics.com 
(en) Daiki Itō – Olympic.org 
(en) Daiki Itō – Olympedia 
(en) Daiki Itō – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Daiki Itō – FIS (skihopping) 
(pl) Daiki Itō – skijumping.pl
Økologisk fotavtrykk

Et økologisk fotavtrykk er en metafor som gir et tall for hvor mye produktivt jord- og vannareal som kreves for å produsere de ressursene vi forbruker og for å absorbere våre utslipp. Måling av det økologiske fotavtrykket er en vanlig metode brukt som et forsøk på å få en indikator på miljømessig bærekraft. Den har blitt brukt til å måle og regulere ressursforbruket i en økonomisk enhet. Det har blitt forsøkt brukt til å måle bærekraften til produksjons- og servicebedrifter, organisasjoner, regioner og nasjoner.
Økologisk fotavtrykk måles i areal, men det er ikke noen intuitiv metode å omregne utslipp av drivhusgasser til areal for å inngå i fotavtrykk-beregning. Dette er forsøkt løst ved å omregne utslipp av klimagasser til hvor stort areal med skog som måtte ha blitt plantet for å ta opp utslippene. Nesten hele «underskuddet» som økologisk fotavtrykk-beregninger finner skyldes denne regneøvelsen.Økologisk fotavtrykk har blitt omtalt eller promotert av blant annet World Wide Fund for Nature, Worldwatch Institute, FNs miljøprogram og Verdens naturvernunion.Uttrykket ble først brukt av den kanadiske professoren William Rees i 1992.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kalkulator for økologisk fotavtrykk
Et prosjekt som skulle beregne Oslos økologiske fotavtrykk
WWF om økologisk fotavtrykk
Global Footprint Network
Tanums store rettskrivningsordbok

Tanums store rettskrivningsordbok er en norsk ordbok på bokmål som har vært redigert av professor Jakob Sverdrup, rektor Marius Sandvei, Bernt Fossestøl og Boye Wangensteen. Den har utkommet på Johan Grundt Tanum Forlag og senere på Kunnskapsforlaget.
Den første utgaven kom ut i 1940 under tittelen Norsk rettskrivningsordbok og var redigert av Sverdrup og Sandvei. Det er siden utkommet ytterligere ni utgaver av ordboka, deriblant tredje utgave 1961, fjerde utgave 1974, femte utgave 1979, sjette utgave 1983, sjuende utgave 1989, åttende utgave 1996, niende utgave 2005 og tiende utgave 2015. 1989-utgaven er beryktet for å ha blitt trykt med feilaktig særskriving av tittelen på bokryggen.


== Referanser ==
Høygaffel

Høygaffel er en stor gaffel til behandling av høy. Må ikke forveksles med silogaffelen som kjennetegnes ved at den har et 1 – 1,5 m. langt skaft med et tverrstilt håndtak. En høygaffel har et langt skaft uten håndtak og tre spisse tinder i den andre enden. Gafler med stor avstand mellom tindene er godt egnet til å lempe store mengde lett gress, som høy. Silogaffelen har også tettere tinder da volumet av gress som skal løftes blir mindre. 


== Se også ==
Greip
Markgrevskapet Antwerpen

Markgrevskapet Antwerpen også kjent som mark Antwerpen var fra det 11. århundre navnet på området rundt byene Antwerpen og Breda. Det antas at markgrevskapet hadde sine røtter i Ottonenes politikk. Antwerpen var sammen med markgrevskapene Valenciennes og Ename, et militært bufferområde ved det tyske rikets vestgrense. På den andre siden av elven Schelde lå det franske kongeriket (det vestfrankiske riket).  Til å begynne med var markgrevskapet begrenset til områdene langs Schelde, noe som muligens kan komme overens med «de pagus Renensis». Etter at Ansfridus, den siste greven av gauet Toxandria, ble biskop av Utrecht i 994 skal også Taxandria ha blitt føyd til markgrevskapet.
Mark Antwerpen falt under hertugene av Nedre-Lotharingen så tidlig som i det 11. århundre, da keiser Henrik IV i 1076 utnevnte Godfried av Bouillon til markgreve. Etter at Godfried døde i 1101 fikk Henrik I av Limburg tittelen, han gjeninnførte betalingen av tiende til kirkene i Antwerpen som Godfried av Bouillon hadde fjernet. I 1106 ble hertugdømmet, og dermed også markgrevskapet Antwerpen gitt til Godfried I av Leuven (se liste over grever av Leuven og hertuger av Brabant). Grevene av Leuven fikk forøvrig råderett av herren til Breda over Leuven. Dirk VII, greve av Holland, gjorde også krav på Breda, men i 1200 ble byen definitivt lagt under hertugdømmet Brabant. Tittelen markgreve eller marki av Antwerpen var en embtstittel, som hørte til hertugdømmet av Nedre-Lotharingen, for hertugene av Brabant. Likevel viste de til denne for å bli tilkjent tittelen markgreve av det Det hellige romerske rike (marchio Sancti Emperii) i adelsprotokollen.
I 1549 utstedte keiser Karl V en pragmatisk sanksjon som anga margrevskapet Antwerpen som et separat område innen de sytten nederlandske provinsene. Denne delen av sanksjonen ble endret tilbake etter en stund, og Antwerpen ble på nytt sett som en del av Brabant. 
Etter åttiårskrigen forble Breda en del av Staats-Brabant (De forente Nederlandene), mens Antwerpen falt tilbake i spanske hender, se beleiringen av Antwerpen (1584-1585).  
Etter at markgrevskapet Antwerpen hadde mistet distriktet Breda, drostskapet Bergen op Zoom og Steenbergen, var det tre byer og syv distrikter med tilhørende områder som utgjorde Antwerpen. Byene var Antwerpen, Lier og Herentals. Herentals var samtidig et distrikt, ved siden av de seks andre: Land van Arkel, drostskapet Geel, Hoogstraten, Land van Rijen, Turnhout og drostskapet Zandhoven.
Mer enn to hundre år senere, under den franske okkupasjonen ble markgrevskapets områder delt inn i  departementet Deux-Nèthes (ned. Twee Neten).


== Eksterne lenker ==
De 17 statene som var tilstede ved Staten-Generaals møte 15. oktober 1555
Indiamuntjak

Indiamuntjak (Muntiacus muntjak), også kalt indisk muntjak, vanlig muntjak og rød muntjak, er et lite hjortedyr som finnes i Sørøst-Asia. Det er den mest utbredte arten av muntjaker.


== Beskrivelse ==
Indiamuntjak har en rødbrun- eller gråbrun kort og myk pels, som av og til kan ha innslag av mer kremfarget behåring. Den blir ca. 30-60 cm i skulderhøyde og veier gjerne omkring 15-35 kg. 
Bukkene utvikler gevir som består av en hornstilk som kan måle opp mot 15 cm. Geviret felles årlig og nytt vokser ut. Hannene er ekstremt territoriale og gjerne svært voldsomme i forhold til størrelsen. De vil utfordre andre bukker som kommer inn på territoriet og slåss med både horna og de forstørrede øvre hjørnetennene som våpen. De er også kjent for å kunne forsvare seg godt mot ulike mindre rovdyr, eksempelvis løshunder.
Arten parer seg året rundt. Kalvene blir kjønsmodne i 6-12 måneders alderen og må forlate mora når de er omkring 6 måneder gamle. Hunnen går drektig i omkring 6 måneder. Hun føder 1-2 kalver, som ved fødselen veier omkring 500 gram.


== Ernæring ==
Arten er nærmest altetende, selv om frukt, bær, urter, skudd og planter utgjør hovedføden. Det er imidlertid også kjent at indiamuntjaken spiser fugleegg og smådyr, herunder også kadaver, om anledningen byr seg.


== Annet ==
Arten har stått oppført på IUCNs rødliste som  LR/lc (lav risiko, ikke bekymringsfull) siden 1996, men flere underarter er allikevel truet. Jakt og tap av habitat er de vanligste årsakene.


== Underarter ==
Det er beskrevet minst 15 underarter, men det er usikkert om alle kan kalles egne underarter. Noen kan bli klassifisert som varieteter.

M. m. annamensis, Indokina
M. m. aureus, Indiahalvøya
M. m. bancanus, Billiton- og Bangkaøyene (Indonesia)
M. m. curvostylis, Thailand
M. m. grandicornis, Myanmar
M. m. malabaricus, Sør-India og Sri Lanka
M. m. montanus, Sumatra
M. m. muntjak, Java og Sør-Sumatra
M. m. nainggolani, Bali og Lombokøya (Indonesia)
M. m. nigripes, Vietnam og Hainanøya i Sør-Kina
M. m. peninsulae, Malaysia
M. m. pleicharicus, Sør-Borneo
M. m. robinsoni, Bintanøya og øygruppen Linga (Indonesia)
M. m. rubidus, Nord-Borneo
M. m. vaginalis, Myanmar til Sørvest-Kina


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Indiamuntjak i Encyclopedia of Life 
(en) Indiamuntjak i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Indiamuntjak hos Fossilworks 
(en) Indiamuntjak hos ITIS 
(en) Indiamuntjak hos NCBI 
(en) Kategori:Muntiacus muntjak – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Muntiacus muntjak – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Muntiacus muntjak – detaljert informasjon på Wikispecies 
Muntiacus muntjak (IUCN)
Royal League

Royal League var en internasjonal fotballturnering arrangert av fotballforbundene i Skandinavia. Turneringen ble arrangert i tre år, og gikk fra november til mai. De fire beste klubbene fra seriene i Norge, Sverige og Danmark deltok. Royal League ble avholdt første gang i 2004/2005-sesongen.
De 12 lagene ble delt opp i tre grupper i gruppespillet. Nummer 1 og 2 fra hvert land ble plassert i samme gruppe som nummer 3 og 4 fra de andre landene. De to beste lagene i gruppespillet, samt de to beste treerne, gikk videre til sluttspillet. Både kvartfinalen, semifinalen og finalen spiltes best av én kamp.
Royal League ble lagt ned etter 2006/07-sesongen da det ikke lenger var økonomisk grunnlag for å gjennomføre turneringen. De økonomiske problemene skyldtes i hovedsak at det ikke lyktes å forhandle frem en avtale om rettighetene til fjernsynssendinger fra kampene.


== Resultater ==
Royal League 2004/2005
Royal League 2005/2006
Royal League 2006/2007


== Eksterne lenker ==
Royal League.com
VG: Kroken på døra for Royal League
Abdülmecid

Abdülmecid I (osmansk tyrkisk: عبد المجيد اول ‘Abdü’l-Mecīd-i evvel, født 23. april 1823 i Istanbul, død 25. juni 1861 samme sted) var den 31. sultanen av Det osmanske riket.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Encyclopædia Britannica - Abdülmecid I
TheOttomans.org - Abdulmecid I
Toksisk sjokksyndrom

Toksisk sjokksyndrom (TSS) er en meget sjelden, men alvorlig sykdom som kan forekomme hos menn, kvinner og barn, Den forårsakes av en gift produsert av en bakterie som vanligvis finnes i menneskekroppen. Halvparten av tilfellene rammer menstruerende jenter og kvinner i forbindelse med bruk av tampong, og TSS kalles derfor iblant for «tampongsyken». TSS er satt i forbindelse med tampongbruk, men kan forekomme under menstruasjon selv om ikke tamponger brukes. TSS kan ha en dødelig utgang og diagnose må stilles hurtig slik at behandling kan iverksettes straks. 


== Symptomer ==
Uvelhet, høy feber (39oC eller mer), oppkast, diaré, hodeverk, sår hals, matthet, svimmelhet og rød varm hud, tilsvarende solbrenthet.
Tellus Radio

Tellus Radio var en lokalradio i Oslo- og omegn, og samtidig Norges første minoritetsspråklige radiostasjon. Radioen ble stiftet som Radio Immigranten i 1982 av Immigranten Kollektivet (Antirasistisk Senter). De sendte på FM 99,3 i varierte sendinger på 8 ulike språk. Sendingene kunne også streames gjennom kanales nettider.
Stasjonen var politisk uavhengig og sendte kulturstoff som litteratur, kunst, dikt, radioteater, subkultur og musikk. Tellus Radio arbeidet, så lenge det varte, for å øke informasjonsnivået blant minoritetsspråklige og styrke kommunikasjonen mellom minoritet og majoritet. De inviterte jevnlig artister og kulturpersonligheter til studio og dekket alt som berører det flerkulturelle aspektet i Oslo- og omegn. Over 70 frivillige bidrar til gjennomføringen av nær 50 sendetimer i uken. 
Fra 1. januar 2008 ble Tellus Radio av økonomiske årsaker nedlagt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Radiostasjonens nettsider