jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ludvig Hope

Ludvig Hope (født 17. januar 1871 i Masfjorden i Hordaland, død 26. oktober 1954) var en norsk predikant og kristenleder. Han regnes som en av det 20. århundres sentrale norske kirkeprofiler som fremstående representant for lavkirkelig lekmannskristendom. 
Hope ble i ung alder omvendt til kristen tro og begynte som 19-åring som reisepredikant for det som da het Det norsk-lutherske Kinamissionsforbund, som senere ble til Norsk Luthersk Misjonssamband. Han var generalsekretær i samme organisasjon mellom 1931 og 1936. 
Hope hørte til den kirkekritiske delen av lekmannsbevegelsen, og er kjent for sitt foredrag i 1906 der han krevde at lekmenn fikk rett til å feire nattverdens sakrament utenfor kirkehuset.
Ludvig Hope gav ut en rekke bøker, som andaktsboken Mot Maalet (1924), reiseskildringen Rundt Jorda (1938) og boka Det gjorde Gud (1940).
Under 2. verdenskrig ble det på grunn av den tyske okkupasjonen av Norge inngått nye midlertidige allianser innen kristen-Norge. Hope og professor Ole Hallesby, som hørte til den konservative delen, samarbeidet med den liberale fløyen, og ble en del av den nasjonale motstandskampen. De to samarbeidet tett med biskop Eivind Berggrav og utgjorde ledelsen av det som ble kalt Den midlertidige kirkeledelse.
Hope og Hallesby ble arrestert av tyskerne fordi de skev et brev til Vidkun Quisling som kritiserte loven "Alminnelig nasjonal arbeidsinnsats". De ble dømt til å sendes til Tyskland, men de kom ikke lengre enn til Grini fangeleir. Hope satt på Grini fra 13. mai 1943 til 30. august 1944. 


== Litteratur ==
Oscar Handeland: Ludvig Hope Lunde forlag 1955
Fem Krigsår. Forbundets Forlag, 1946
Et ord idag, andaktsbok.  Lunde forlag ((1930))


== Eksterne lenker ==
Om Ludvig Hope i Store norske leksikon
Samuel Ryder

Samuel Ryder (født 24. mars 1858, død 2. januar 1936) var en engelsk handelsmann, født i Preston i Lancashire. Han er i dag mest kjent som mannen som ga navn til trofeet i golfturneringen Ryder Cup Matches.


== Handelsmann og borgermester ==
Ryder var sønn av en handelsmann fra Manchester, og tok sin utdannelse ved University of Manchester. Han bestemte seg i ung alder for å begynne å selge små poser med frø til hagebruk, og flyttet til St Albans i Hertfordshire og startet Heath and Heather Seed Company. Forretningene gikk godt, og han rykket raskt oppover i samfunnsklassene. I 1906 ble han valgt til borgermester i byen, og i denne jobben arbeidet han så mye at han ble syk av overanstrengelse. For å bli frisk fikk han beskjed om å få mye sol og frisk luft, og det var sånn at han etter hvert begynte å spille golf.


== Referanser ==
Kroatisk kuna

Kroatisk kuna (kroatisk hrvatska kuna) var den offisielle myntenheten i Kroatia fra 30. mai 1994 til 31. desember 2022 da den ble etterfulgt av euro. 1 kuna var delt inn i 100 lipa. Valutakode (ISO 4217) er HRK.


== Eksterne lenker ==
Kroatias nasjonalbank
Katalog suvremenog hrvatskog novca
Slaget ved Kirchholm

Slaget ved Kirchholm sto 27. september 1605 mellom Polen-Litauen og svenske styrker under den polsk-svenske krigen i 1600–1611.  Slaget endte med polsk-litauisk seier.
Kirchholm var en liten by, i dag kjent som Salaspils i Latvia.
Geoffrey Rush

Geoffrey Roy Rush (født 6. juli 1951) er en australsk skuespiller. Han er født i Toowoomba i Queensland, og begynte sin skuespillerkarriere ved Queensland teaterkompani i Brisbane. Rush studerte ved universitetet i Queensland, der han bodde sammen med Mel Gibson.
Rush vant Oscar, Golden Globe, BAFTA og Screen Actors Guild Award for rollen som David Helfgott i filmen Shine (1996). Han vant Golden Globe, Emmy og Screen Actors Guild Award for rollen som Peter Sellers i TV-filmen The Life and Death of Peter Sellers (2004). Rush ble nominert til Oscar for beste mannlige birolle for rollen som Lionel Logue i Kongens tale (2010). Han har også spilt rollen som Hector Barbossa i Pirates of the Caribbean-filmene, produsert av Jerry Bruckheimer.
Rush ble utnevnt til Companion of the Order of Australia (AC) i 2014.


== Filmografi (utvalg) ==

1998 – Shakespeare in Love

2002 – Frida

2003 – Pirates of the Caribbean: The Curse of the Black Pearl

2005 – München

2006 – Candy

2006 – Pirates of the Caribbean: Dead Man's Chest

2007 – Pirates of the Caribbean: At World's End

2010 – Kongens tale

2011 – Pirates of the Caribbean: On Stranger Tides

2011 – Green Lantern

2013 – The Book Thief


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Geoffrey Rush på Internet Movie Database 
(sv) Geoffrey Rush i Svensk Filmdatabas 
(da) Geoffrey Rush på Filmdatabasen 
(da) Geoffrey Rush på Scope 
(fr) Geoffrey Rush på Allociné 
(en) Geoffrey Rush på AllMovie 
(en) Geoffrey Rush hos Turner Classic Movies 
(en) Geoffrey Rush hos The Movie Database 
(en) Geoffrey Rush hos Internet Broadway Database 
(en) Geoffrey Rush hos Behind The Voice Actors
Salaspils

Salaspils (kjent som Kirchholm før 1915) er en regional by i Latvia.  Den ligger omtrent 18 km sørøst for hovedstaden Riga. Kommunen hadde 22 391 innbyggere i 2011.


== Referanser ==


== Se også ==
Slaget ved Kirchholm


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Salaspils – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
John Gay

John Gay (født 30. juni 1685, død 4. desember 1732) var en engelsk poet og dramatiker. Han er mest kjent for Tiggeroperaen (1728), med musikk av Johann Christoph Pepusch. Rollefigurene Captain Macheath og Peachum i The Beggar's Opera er basert på henholdsvis Jack Sheppard og Jonathan Wild, berømte tyver fra Gays samtid.
John Gay omgikk sin samtids kløktige penner, som Jonathan Swift og Alexander Pope, og var medlem av den kortvarige litterære klubben Scriblerus Club.
Han ble begravet i Westminster Abbey. Alexander Pope stod for gravskriften, som følges av Gays vers.

Life is a jest, and all things show it,
I thought so once, and now I know it.


== Bibliografi ==
Blant Gays verker:

Wine - 1708
The Present State of Wit - 1711
The Rural Sports - 1713
The Shepherd's Week - 1714
The What D'ye Call It - 1715
Trivia, or The Art of Walking the Streets of London - 1716
Acis and Galatea - 1718
Poems on Several Occasions - 1720
Fables (også kjent som Fifty-one Fables in Verse eller Fables of John Gay) - 1727 (Part the Second - 1738)
The Beggar's Opera (Tiggeroperaen) - 1728
Polly - 1729
Achilles - 1733
The Distress'd Wife - 1743
Three Hours After Marriage - 1717


== Referanser ==


== Litteratur ==
Melville, Lewis (1921): Life and Letters of John Gay (1685-1732): Author of «The Beggar's Opera». Daniel O'Connor.
Gaye, Phoebe Fenwick (1938): John Gay: His place in the Eighteenth Century (illu. utg.). Collins.
Irving, William Henry (1940): John Gay: favorite of the wits. Duke University Press.
Gay, John (1966): The Letters of John Gay. Oxford. (Burgess, C.F, red.)
Warner, Oliver (1971): John Gay. Writers and Their Work: No 171 (Revi. utg.). For the British Council av Longman.
Gay, John (1974): Poetry and Prose [2 bind]. Oxford. (Dearing, Vinton A, red.) ISBN 0-19-811897-X.


== Eksterne lenker ==
(en) John Gay (poet) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) John Gay på Internet Movie Database 
(sv) John Gay i Svensk Filmdatabas 
(fr) John Gay på Allociné 
(en) John Gay på AllMovie 
(en) John Gay hos The Movie Database 
(en) John Gay hos Internet Broadway Database 
(en) John Gay på Discogs 
(en) John Gay på MusicBrainz 
(en) John Gay på Spotify 
(en) Verker av John Gay i Prosjekt Gutenberg
(en) Verk av eller om John Gay i bibliotekene i (WorldCatkatalog)
(en) Luminarium: John Gay, hans liv, omfattende samling av verker og studieressurser
(en) Gay John fra FOLDOC
Russisk forsvar

Russisk er en sjakkåpning som defineres av åpningstrekkene 1.e4 e5 2.Sf3 Sf6. Åpningen ble gjort populær av den russiske mesteren Aleksandr Petrov midt på 1800-tallet. Russisk har blitt spilt av flere stormestere som Anatolij Karpov, Vladimir Kramnik og Fabiano Caruana.
Åpningen er et alternativ til det langt vanligere 2...Sc6. I stedet for å dekke bonden på e5, beholder svart symmetrien og angriper hvits bonde på e4. Åpningen regnes som ganske solid og remisaktig, men det er en del feller og partiet kan fort bli en taktisk batalje.


== Varianter ==
Hvits vanligste fortsettelse er 3.Sxe5. En felle svart må unngå er 3...Sxe4? 4.De2. Hvis den truede svarte springeren flytter (f.eks. ...Sf6??) kommer 5.Sc6+ som vinner dronningen. Bedre er 4...De7 5.Dxe4 d6, men svarts stilling er likevel ganske løs. Istedenfor å ta bonden tilbake straks er 3...d6 hovedfortsettelsen. En spennende men antakelig usunn fortsettelse er Cochranegambiten 4.Sxf7 som ofrer springeren for to bønder og en utsatt svart konge. Langt vanligere er 4.Sf3 Sxe4 da svart har fått tilbake materiellet men plassert springeren på en noe utsatt plass. En forholdsvis trygg variant er Emanuel Laskers fortsettelse 5.De2 De7 6.d3 som fører til avbytter og sannsynlig remis, hovedfortsettelsen er 5.d4 d5 6.Ld3 som forsøker å gjøre noe ut av den utsatte springeren på e4.
Et alternativ til 3.Sxe5 er 3.d4 som ble spilt av Wilhelm Steinitz. Trekket fører til et avbytte av bønder i sentrum og en åpning av stillingen. Svart kan velge om han vil ta bonden på d4 eller e4, begge deler gir noenlunde likt spill.
Josef Stiegler

Josef «Pepi» Stiegler (født 20. april 1937) er en tidligere østerriksk alpinist. Han er bosatt i Jackson Hole i Wyoming, USA, der han driver en skiskole.
Han kjørte for det østerrikske landslaget tidlig i 1960-årene, og vant blant annet tre olympiske medaljer.
Under OL 1960 i Squaw Valley fikk han sølv i storslalåm. Fire år senere, under OL i Innsbruck, ble det bronse i storslalåm og en meget populær gullmedalje i slalåm.
Josef Stiegler er far til alpinisten Resi Stiegler, som tok sjetteplass i slalåm under VM i alpint 2005.


== Eksterne lenker ==
(de) Josef Stiegler – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Josef Stiegler – Olympedia 
(en) Josef Stiegler – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Josef Stiegler – FIS (alpint) 
(en) Josef Stiegler – ski-db.com
Aston Martin DB5

Aston Martin DB5 er en britisk bilmodell som ble lansert i 1963. Den er en oppgradert versjon av forgjengeren DB4. DB5 er mest kjent for å være James Bonds firmabil i filmene Goldfinger, Thunderball, GoldenEye og Skyfall. Bilen var en av to som var tiltenkt Bond. Den andre var Jaguar E-type. Siden Aston Martin DB5 hadde innebygget spionutstyr, ble den valgt som Bonds bil i Goldfinger. 
Hovedforskjellen mellom DB4 og DB5 er motoren. DB5 økte motorvolumet til 4,0 liter (3 995 cc) og 282 hk, i tillegg hadde DB5 mulighet for 5-trinns girkasse. Toppfart lå på 238 km/t.
DB5 ble i tillegg til coupé og cabriolet også produsert som stasjonsvogn av den uavhengige bilbyggeren Harold Radfort i tolv eksemplarer.


== Spesifikasjoner ==
Vekt: 1565 kg
Motorvolum: 4.0 liter (3 995 cc) rekkesekser
Motorkraft: 282 hk (210 kW) ved 5 500 omdr. 390 Nm ved 3 850 omdr.
Toppfart: 229 km/t
0-100 km/t: 8,6 sekunder


== DB5 Vantage ==
DB5 ble levert i en superutgave, DB5 Vantage, som hadde 314 hk (234 kW). Kun 65 DB5 Vantage ble produsert.


== DB5 Cabriolet ==
Kun 123 cabrioleter av DB5 ble produsert. Aston Martins navn for cabrioleter, Volante, ble aldri brukt for DB5. Cabrioleten ble bygget fra 1963 til 1965.


== Kilder ==
Aston Martin DB4 1963–1965 på autoevolution.com (en)
Se, han snakker

Se, han snakker er en komedie fra 1989 med John Travolta, Kirstie Alley og Bruce Willis som medvirkende. 


== Handling ==
«Mollie» og hennes sjef «Albert», får barn sammen. Filmen utforsker hennes forsøk på å få «Albert» til å avfinne seg med at han har et ansvar for sønnen «Mikey», og å betale barnebidrag. «James Ubraccio» er en drosjesjåfør som blir venn med «Mollie» mens hun går igjennom prøvelsene det er å være nybakt alenemor.
Mye av filmen er portrettert gjennom «Mikey»s tanker.


== Oppfølgere ==
Filmen var suksessrik nok til å bringe fram to oppfølgere: Se, hun snakker også (1990) og Se hvem som snakker nå (1993). Suksessen etter de to første filmene inspirerte også en sitcom fra ABC som het Baby Talk, som gikk på luften i USA fra 1991 til 1992, og der Tony Danza hadde stemmen til «Baby Mickey».


== Rolleliste ==


== Eksterne lenker ==
(en) Se, han snakker på Internet Movie Database 
(no) Se, han snakker hos Filmfront 
(sv) Se, han snakker i Svensk Filmdatabas 
(da) Se, han snakker i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Se, han snakker på Allociné 
(nl) Se, han snakker på MovieMeter 
(en) Se, han snakker på AllMovie 
(en) Se, han snakker på Turner Classic Movies 
(en) Se, han snakker på Rotten Tomatoes 
(en) Se, han snakker på Metacritic
Dodoma

Dodoma (bokstavelig «det har sunket» på gogo) er Tanzanias hovedstad og administrativt senter i regionen Dodoma. Ved den offisielle folketellingen i 2012 hadde byen en befolkning på 410 956 innbyggere. Antatt antall husholdninger er 74 914, med et gjennomsnitt på 4,3 medlemmer per husstand.
Dodoma ligger sentralt i Tanzania, og det blei beslutta å flytte landets hovedstad fra Dar-es-Salaam til Dodoma i 1973. Tanzanias nasjonalforsamling blei flytta til Dodoma i februar 1996, men mange statlige etater har fortsatt tilhold i Dar-es-Salaam, som er landets største by og kommersielt sentrum. Dodoma ligger 486 km vest for Dar-es-Salaam, og 441 km sør for Arusha, som er hovedkvarteret til Det østafrikanske fellesskap.
Universitetet i Dodoma blei åpna i 2007, og skal etter planen ha en kapasitet på 40 000 studenter innen 2025, dobbelt så mange som Universitetet i Dar-es-Salaam, som er det største universitetet i Tanzania per 2012.


== Historie ==
Dodoma ble grunnlagt i 1907 under tysk kolonistyre ved byggingen av Tanganyikabanen. Den går fra Dar-es-Salaam i øst til Kigoma ved Tanganyikasjøen i vest. Jernbanen ble bygget langs en gammel karavanrute og en liten markedsby som var en del av karavanruten lå på stedet. Byutformingen fulgte den typiske koloniplanleggingen på den tiden med et europeisk kvarter adskilt fra en innfødt landsby.
Ved Tanzanias selvstendighet i 1967 var Das-Es-Salaam hovedstad. Byen hadde imidlertid problemer med infrastruktur og plass og et varmt klima. Dodoma derimot lå midt i landet, godt plassert i forhold til veier og jernbaner, hadde plass til å vokse og et behagligere klima. Allerede i 1915 hadde de tyske koloniherrene diskutert å flytte hovedstaden dit. I 1973 fikk Dodoma formelt status som landets hovedstad etter at det året før hadde blitt holdt en avstemning i det styrende TANU-partiet.  Det var da beregnet at flyttingen av hovedstaden ville ta ti år. Først i 1996, ble Tanzanias nasjonalforsamling flyttet til byen.


== Samferdsel ==
Byen har en flyplass: Dodoma lufthavn. En ny flyplass er planlagt, Msalato internasjonale lufthavn, som skal ha kapasitet til å ta imot større fly.


== Vennskapsbyer ==
 Jaipur, India
 Bangui, Den sentralafrikanske republikk
 Watsa, Den demokratiske republikken Kongo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dodoma – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rød Front i DNS

Rød Front i Det Norske Studentersamfund var en konstellasjon som styrte DNS i Oslo på størstedelen av 1970-tallet og i første del av 1980-tallet. Rød Front-styrene hadde ved de ulike valgene støtte fra forskjellige grupper, men var hele tiden dominert av ml-bevegelsen. 
De første par årene i Rød Front-perioden hadde DNS tilhold i Dovrehallen i Storgata i Oslo sentrum, men fra  høsten 1971 flyttet virksomheten til storsalen i det nye studenthuset Chateau Neuf på Majorstua.
Rød Fronts første valgseier i DNS kom i desember 1969, da Carl-Erik Schulz ble valgt til formann. Det stilte to andre kandidatstyrer; Sosialistisk Front og en koalisjon som soknet til Høyre, KrF, Sp og Venstre, med Hallgrim Berg i spissen. I første valgomgang fikk denne koalisjonen 497 stemmer, Rød Front 405 og Sosialistisk Front 377. I andre valgomgang vant Rød Front med 593 stemmer mot høyresidens 478.
Høsten 1970 vant Rød Front over et bredt «moderat» alternativ, med stemmetallene 1 277 mot 1 160. Dette året seiret Rød Front-styrer også ved valgene i studentersamfunnene i Bergen og Trondheim.
Det eneste tapet Rød Front hadde i denne perioden kom våren 1972. Da vant en «grønn» koalisjon med Jørund Ubøe Soma i spissen. Han fikk 1 600 stemmer, Rød Front 1 250. Men «Grønt Gras» regjerte kun én periode før Rød Front var tilbake.
Høsten 1974 stilte to kandidatstyrer opp mot Rød Front, både et «grønt» og et «blått». De konservative mobiliserte under parolen «Fei dem ut», og høyresidens kandidat var Lars Groth. Oppmøtet ble det største i DNS’ historie, og sprengte alle rammer i studenthuset: Mer enn fem tusen fylte både Chateau Neuf, Blindern-hallen og studentkantina Frederikke. Ved dette valget fikk Rød Front støtte av Universitetet SV, da SVs Olav Versto oppfordret forsamlingen til å stemme Rød Front. Fasit ble at Grønt Gras fikk 588 stemmer og Den Konservative Studentforening (DKSF) 1 500. Rød Front slo dem sammenlagt i første valgomgang med 3 245 stemmer.I neste semester var tallene mer beskjedne, da DKSF stilte med den senere stortingsrepresentanten Annelise Høegh. Hun fikk 260 stemmer, Rød Front 1 080.
Senere i perioden stilte ulike kandidatstyrer opp mot Rød Front, men stemmetallene var lave og forsøkene forgjeves. Først ved valget i 1986 var Rød Front-perioden slutt. Da vant Den Konservative Studentforenings mann, - med 75 stemmer bak seg.


== Rød Front-styreledere ==
1970 Carl-Erik Schulz
1970 Sigmund Grønmo
1971 Helga Forfang
1971 Per Gunnar Gabrielsen
1972 Eivind Stø
1973 Asbjørn Solevåg
1973 Jørgen Gunnerud
1974 Astrid Schlytter
1974 Narve Trædal
1975 Leif Gusland
1975 Tuva Gry Øyan
1976 Geir Imset
1976 Tarald Rohde
1977 Jørn Magdahl
1977 Jan Hattestad
1978 Idar Kirkeby-Garstad
1978 Geir Ulvestad
1979 Kristin Høyland
1979 Jostein Greibokk
1980 Evelyn Dyb
1983 Ingebjørg Gram
1984 Ingebjørg Gram
1984 Kjetil Grøntoft
1985 Grete Nausdahl
1985 Tone Gellein


== Se også ==
Liste over formenn i Det Norske Studentersamfund


== Referanser ==
Demo

Demo har flere betydninger:

Forkortelse for demonstrasjon
Demo (dataprogram)
Demo (tidsskrift)
Demo (musikk)
Demo (tidsskrift)

Demo er et redaksjonelt uavhengig, radikalt tidsskrift som tar for seg ideologi, politikk, akademia og kultur under vignetten «For sosialistisk folkestyre». De har tidligere gitt ut numre med temaer som kultur og klasse, Fremskrittspartiet, postmodernisme og nytale.
Demo kom ut for første gang vinteren 2001, og startet med utgangspunkt i miljøet rundt Rød Front på Universitetet i Oslo. Tidsskriftet er medlem av Norsk Tidsskriftforening, og mottar støtte fra Kulturrådet og Fritt Ord. De er i dag tilknyttet miljøet rundt Stiftelsen Manifest.


== Eksterne lenker ==
Om Venstrealliansen på Studentersamfundets hjemmeside (Besøkt 22. desember 2010)
Stiftelsen Manifests hjemmeside (Besøkt 22. desember 2010)
Det amerikanske romersk-katolske militærordinariat

Det amerikanske romersk-katolske militærordinariat (Roman Catholic Archdiocese for the Military Services) er Den katolske kirke i USAs militærordinariat for de amerikanske styrkene. Militærordinariatet ble opprettet i 1939 og har status som erkebispedømme. Det driver feltprestvirksomhet i hæren, flyvåpenet, marinen, marinekorpset og kystvakten. Setet ligger i Silver Springs rett nord for Washington, DC.
I Norge har militærordinariatet ansvar for amerikanske soldater som er stasjonert ved NATOs anlegg; disse er således ikke formelt sett medlemmer av de norske katolske menigheter. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Roman Catholic Archdiocese for the Military Services, USA – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kurt Allan Hansen

Kurt Allan Hansen (født 1960) er en norsk illustratør og reklametegner. Han har tegnet både Pelle Politibil og traktoren Gråtass i samarbeid med Åge Magnussen, Johan Ludvik Carlsen og Fantasifabrikken AS i Tønsberg. Han står også bak Lilleby Brannstasjon.
Royal Army Chaplains’ Department

Royal Army Chaplains' Department er et korps i den britiske hæren bestående av ordinert kleresi, feltprester. Feltprestene er kapellaner men tituleres padre i engelsk dagligtale. Prestene tilhører et av flere kristne trossamfunn, eller den jødiske tro. Kristne og jøder bærer forskjellig luemerke.
Feltprestene er alle offiserer i den britiske hæren og bærer uniform, men ikke våpen (og er de eneste offiserene som ikke bærer sabel på parade). Paradeuniformen er vanligvis svart istedenfor mørk blå, og insigniene er lilla. De kan også bære prestekrage under uniformen. I formelle situasjoner bærer prestene sine medaljer og dekorasjoner på presteantrekket (mange feltprester er dekorert for heltemodighet i strid, inkludert flere Victoria Cross).


== Representerte trossamfunn ==
Feltprestene klassifiseres som enten jøder (for tiden kun i reservestyrken Army Reserve) eller som medlem av en av følgende kristne trossamfunn:

Den engelske kirke (inkludert Den irske kirke, Kirken i Wales og Scottish Episcopal Church)
Den skotske kirke (inkludert Presbyterian Church of Ireland)
Den romersk-katolske kirke
Metodistkirken
United Board, bestående av Baptist Church, United Reformed Church og Congregational ChurchDe fleste større forlegninger har en anglikansk feltprest, en romersk-katolsk feltprest og en tredje feltprest fra et annet protestantisk trossamfunn. Hver bataljon og hvert regiment har også sin egen feltprest.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Morten Myklebust

Morten Zeverin Myklebust (født 11. september 1961) er en norsk tegneserietegner og illustratør. Han har arbeidet under navnet Mykle Illustrasjoner siden 1985. I 1995 startet han Fantasi-Fabrikken A/S i Tønsberg sammen med kona Anne Thowsen. De har siden laget en rekke faktabøker for barn om norsk historie, blant annet om Middelaldergutten Brage, og barnefilmfigurene Pelle Politibil, Den lille traktoren Gråtass og Stubbefolket.
Morten Myklebust mottok i 1991 Sproing-prisen for beste norske tegneserie for Kristina av Tunsberg tekst av Kåre Holt. Han fikk samme år også Kulturdepartementets tegneseriepris for dette albumet, i 1994 også for I ramnens skugge, en tegneseriebok i samarbeid med tegnerne Knut Westad og Ragnhild Beate Nilsen.
Morten Myklebust bor og arbeider på tettstedet Eik like nord for Tønsberg i Vestfold. 


== Eksterne lenker ==
Fantasi-Fabrikkens nettsider
Blakopier i Nasjonalbibliotekets digitalarkiv av bøker illustrert, skrevet eller produsert av Morten Myklebust
Fantasi-Fabrikken

Fantasi-Fabrikken A/S er et produksjons- og utviklingsselskap i Tønsberg i Vestfold som særlig arbeider med tegneserier, barnebøker, barnefilmer og annen underholdning for barn med hovedvekt på utvikling av egne karakterer, univers og brand. Aksjeselskapet ble etablert i 1995 og eies av Morten Myklebust – kreativ leder og skaper – og Anne Thovsen – daglig leder og styreleder. Fantasi-Fabrikken har tidligere også laget en rekke historiske faktabøker for barn, blant annet fra norsk vikingtid og middelalder, deriblant om Middelaldergutten Brage, Olav – Viking og Helgen, Livet i Middelalderen, mfl.  I 2009 utviklet og produserte selskapet også TV-serien og teaterforestillingen om Stubbefolket. Selskapet har skapt og utviklet karakteren og universet Den lille traktoren Gråtass/Little Grey Fergie gjennom bøker, teater, tv-serier, musikk og filmer. i 2013 ble YouTube-kanalen med Little Grey Fergie etablert, som i dag har flere 100 millioner visninger. 
Fantasi-Fabrikken AS holder til i eget spesialtegnet fabrikkbygg på tettstedet Eik like nord for Tønsberg.


== Eksterne lenker ==
Fantasi-Fabrikkens nettsider
Iringa

Iringa er en by i Iringa-region i Tanzania, med en befolkning på 112 900 (2004). Den ligger på  7.77° sydlig bredde og 5.69° østlig lengde. Navnet kommer fra Hehe-ordet lilinga,  som betyr festning.  Festningen og hovedkvarteret til Chief Mkwawa lå i landsbyen  Kalenga like ved på  1890-tallet.