jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vannsklie

En vannsklie eller vannrutsjebane er en sklie eller et rør med rennende vann. Vannet reduserer friksjonen slik at man kan skli raskere nedover. Vannsklier ender vanligvis opp i et svømmebasseng på slutten.
Vannsklier er populære attraksjoner i vannparker.
Corinne Rey-Bellet

Corinne Rey-Bellet (født 2. august 1972, død 30. april 2006 i Les Crosets, Valais) var en sveitsisk alpinist.
Rey-Bellet delte sølvmedaljen i utfor i VM 2003 i St. Moritz og vant totalt fem verdenscuprenn. Hun la opp i 2003 på grunn av en rekke skader i det høyre kneet.


== Pallplasseringer i verdenscupen ==


== Drap ==
Rey-Bellet ble skutt og drept i foreldrenes hjem i den sveitsiske landsbyen Les Crosets. Broren Alain ble også funnet drept, mens moren Verena ble alvorlig skadet. Det ble utstedt arrestordre på Corinnes mann, Gerold Stadler, som var mistenkt for drapene. Tre dager senere ble han funnet skutt, med en revolver ved siden av seg. Alt tydet på at han hadde begått selvmord.
Ekteparet var blitt separert om lag ti dager før drapene fant sted.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Corinne Rey-Bellet – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Corinne Rey-Bellet – Olympedia 
(en) Corinne Rey-Bellet – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Corinne Rey-Bellet – FIS (alpint) 
(en) Corinne Rey-Bellet – ski-db.com 
Rey-Bellet
Det nasjonalrepublikanske partiet

For partiet til Abraham Lincoln til George W. Bush, se Det republikanske parti.
For partiet til Thomas Jefferson, se Det demokratisk-republikanske parti.
Det nasjonalrepublikanske partiet (engelsk: National Republican Party) var et amerikansk parti som eksisterte på 1820-tallet. 
Partiet var et utbryterparti fra Det demokratisk-republikanske parti på grunn av indre uengigheter rundt styrkeforholdet mellom presidenten og Kongressen, samt forholdet mellom føderale myndigheter og delstatene.
Det endte med at et mindretall rundt president John Quincy Adams, som ønsket å begrense presidentembetets makt, brøt ut og dannet Det nasjonalrepublikanske partiet. Også utbrytere fra det splittede Føderalistpartiet sluttet seg til denne fløyen.
Etter at Adams tapte presidentvalget i 1828 gikk partiet i oppløsning, men store deler av partiet ble videreført Whig Party som oppsto på 1830-tallet og senere også av Det republikanske parti.
KOffice

KOffice er en kontorprogramvarepakke for skrivebordsmiljøet K Desktop Environment (KDE). Alle komponentene i pakken har blitt utgitt under en fri programvare-lisens. Siste versjonen av KOffice er versjon 2.3.1, som ble utgitt 19. januar 2011.
Tradisjonelt sett har KOffice-programmene først og fremst blitt utviklet for frie Unix-baserte operativsystemer, men fra og med KOffice 2 er et av målene også å støtte proprietære systemer som Microsoft Windows og Mac OS X. KOffice blir derfor iblant mange sett på som en kommende lettvektig konkurrent mot markedslederne Microsoft Office og OpenOffice.
KOffice har støtte for OpenDocument-formatet.


== KOffice-komponenter ==
KOffice består av følgende komponenter:

KOffice har importfiltre for noen av filformatene til andre kontorpakker. KOffice gis ut separat fra KDE-utgivelser.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) KOffice – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) KOffice – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Annonsering om KOffice 1.5 hos www.koffice.org
En første titt på: KOffice 1.5
Part 1: The major applications
Part 2: The minor applications
Ralph Nader

Ralph Nader (født 27. februar 1934) er en amerikansk politiker og aktivist. Han er utdannet jurist.


== Forbrukeraktivist ==
Nader kom i 1965 i nasjonens søkelys etter at han lanserte en rapport som viste at bilindustrien systematisk firte på sikkerhetskravene for å kunne senke prisene og selge flere biler. Han var også den første som eksplisitt lanserte tesen om at multinasjonale selskaper bevisst lager lite holdbare forbruksvarer for at forbrukerne skal tvinges til å handle oftere og mer. Dette inspirerte en rekke unge aktivister som etter hvert skulle bli kjent som «Nader’s Raiders».
Resultatet av dette ble organisasjonen Public Citizen som ifølge egne opplysninger har over 100 000 medlemmer og jobber på felter som energipolitikk, handelspolitikk, politisk åpenhet, forbrukervern, medisinsk feilbehandling og offentlig helse. Nader har senere trukket seg ut av organisasjonen. Han har siden også opprettet en rekke uavhengige organisasjoner som jobber innenfor tilstøtende felter.


== Politiker ==
De senere årene har Nader kanskje vært mest kjent for sine politiske ambisjoner. Allerede i 1972 ble det vurdert å stille ham som kandidat, men det skjedde ikke. I 1990 vurderte han å starte et nytt parti på grunn av det han kalte Demokratenes bankerott. Ved presidentvalget i 1992 ble det avholdt en write-in-kampanje i New Hampshire, som ga ham rundt 6 300 stemmer.
Først i 1996 ble han Green Partys presidentkandidat, dog uten å være medlem av partiet. Han fikk imidlertid bare stille i et fåtall stater på grunn av en lovgivning som favoriserer de to store partiene, og havnet på fjerdeplass med 0,7 % av stemmene.
I 2000 fikk imidlertid partiet anledning til å stille i flere stater, og Nader havnet på tredjeplass med 2,74 %. Demokratene, hvis kandidat Al Gore gikk på et knepent tap mot George W. Bush, anklaget i etterkant Nader for å ha kapret demokratiske velgere og dermed gikk Bush seieren. Dette argumentet ble spesielt ført i Florida der det offisielle resultatet ga Bush 536 flere stemmer enn Gore, mens Nader fikk 99 658 stemmer. På den annen side var det om lag åtte andre presidentkandidater i Florida som også fikk flere enn 536 stemmer.
Med en lignende argumentasjon valgte derfor Green Party ved valget i 2004 å ikke stille i vippestater. Dette kunne ikke Nader akseptere, og stilte dermed som uavhengig kandidat, noe som skapte problemer i en rekke delstater. I Indiana ble han for eksempel nektet å stille på grunn av uskrevne regler. I en del stater stilte han også som kandidat for United States Reform Party, et sentrum-høyreparti som var mot krigene i Irak og Afghanistan og som valgte å gi Nader sin plass i stater de hadde oppstillingsrett, på tross av politiske uenigheter. Denne gangen ble Nader også nummer tre i valget, men bare med 0,38 % av stemmene.I 2008 fikk Ralph Nader 0,5 % av stemmene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Ralph Nader – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ralph Nader – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ralph Nader på Internet Movie Database 
(en) Ralph Nader hos The Movie Database 
(en) Ralph Nader på Twitter 
(en) Ralph Nader på Facebook
Bose-Einstein-kondensasjon

Bose-Einstein-kondensasjon eller Bose-Einstein-kondensat er en faseovergang som skjer ved lav temperatur i kvantemekaniske systemer, beskrevet i Bose-Einstein-statistikk. 
Atomene nedkjøles til så vidt det absolutte nullpunkt; da er det så vidt de beveger seg. I stedet begynner de å klumpe seg sammen, og innta samme energinivå. Fra en fysikers synsvinkel blir de identiske, og hele atomklyngen begynner å oppføre seg som om den er ett eneste atom.Fenomenet ble beskrevet teoretisk i 1920-årene av Satyendra Nath Bose i samarbeid med Albert Einstein. Av Bose-Einstein-kondensatet fremkommer mange interessante og mye studerte fysiske fenomener, deriblant superfluiditet og superledning.


== Teori ==
Bosoner er partikler med heltallig spinn, og karakteriseres ved at et vilkårlig  antall partikler tillates å okkupere en hvilken som helst mikroskopisk tilstand. Ved termodynamisk likevekt, når det ikke finnes noe Bose-kondensat, er antallet partikler i hver tilstand gitt ved Bose-distribusjonsfunksjonen, som avhenger av temperatur og kjemisk potensial.
Etter faseovergangen bryter dette bildet delvis sammen og et makroskopisk antall partikler finnes i systemets mikroskopiske grunntilstand (resten beskrives fortsatt av Bose-distribusjonensfunksjonen). Med «makroskopisk» menes at hvis N er totalt antall partikler og N0 er antall partikler i kondensatet, er N0/N ulik null når N går mot uendelig. Denne faseovergangen skjer ved en gitt temperatur som kalles kritisk temperatur eller kritisk punkt. Den kritiske temperaturen er lav, men endelig, dvs. høyere enn 0 K.


== Systemer med Bose-Einstein-kondensat ==
Superfluider. Superfluiditet som fenomen oppstår fordi det finnes et kondensat som kan bevege seg kollektivt uten viskositet. For superflytende helium er bildet av kondensatet mer komplisert enn beskrevet over, siden helium er en væske med forholdsvis sterk vekselvirkning mellom partiklene (Det finnes per i dag ingen mikroskopisk teori for superflytende helium).
Superledere. Her er partiklene som kondenserer par («Cooper-par») av elektroner. Elektroner er fermioner, men som par kan de under gitte omstendigheter oppføre seg som bosoner og kondensere.
Ultrakalde, ultratynne gasser. Dette er de eneste systemene hvor en kan se Bose-Einstein-kondensatet i fysiske, nær ideelle, gasser. Disse har ingen praktisk nytte, men er svært viktige i forskningsammenheng.


== Referanser ==
Teodebald I

Teodebald I (fransk: Thibaud eller Théodebald; latin: Theudoaldus; født ca. 535, død 555) var merovingernes konge av Metz og Reims (eller Austrasia, som riket tidvis ble kalt) fra 547 eller 548 til 555. Han var sønn av Teodebert I og Deuteria. Teodebald ble konge som barn da hans far døde, og døde selv barnløs i 555.


== Liv og virke ==


=== Mindreårig ===
Teodebald var bare tretten eller fjorten år da han ble konge av Metz i 547 eller 548, og således fortsatt mindreårig Riket ble styrt av en guvernør mens han var mindreårig. Alamannerne, som hadde vært underlagt kongeriket Metz siden hans fars styre, forble lojale.Han giftet seg en gang rundt 552 med Waldrada, datter til langobardenes kong Wacho og søster av dronning Wisigarde, hans fars andre hustru. Det sikret en allianse med langobardene.
Betydningen av navnet Teodebald er teode = «folk» + bald = «dristig, modig»


=== Krigen i Italia ===
Ved sankt Gallus’ død ble Teodebald (eller hans guvernør) blandet inn i etterfølgelsen ved helgens kloster. Cato, Gallus’ etterfølger gjorde personalendringer, og havnet i klammeri med presteskapet, som krevde at Teodebald måtte fjerne ham, men han nektet. Større problemer fikk han med farens besittelser i nordlige Italia. østgoterne anmodet om frankernes støtte da den bysantinske keiser Justinian I sendte en armé under Narses i 552. Som hans far før ham, unngikk Teodebald direkte konfrontasjon med Det bysantinske riket. Det ble likevel reist en frankisk hær på rundt 70 000 menn, ble det hevdet, for å kjempe sammen med østgoterne, ledet av brødrene Leutaris og Buccelin, begge alamannerne. Frankerne tok Parma i besittelse, og Buccelin presset den bysantinske hæren ledet av Fulcaris. Etter at Fulcaris ble drept i 553 plyndret frankerne landet, unntatt kirkene, inntil Leutaris besluttet å dra tilbake til Frankerriket, men hans bror ble værende igjen for å slåss mot østromerne, og ble drept i kamp mot den store bysantinske generalen Narses.


=== Død ===
Teodebald hadde fysiske skavanker og var åpenbart svakelig. Hans fysiske helse ble verre til han ble sengeliggende og til sist døde i 555, knapt tjue år gammel. Han døde uten arvinger, og hans grandonkel Klotar I giftet seg straks med hans unge enke, og overtok hans rike. Klotar ble deretter frankernes enekonge.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gregorius av Tours: Historia Francorum; fransk versjon: Grégoire de Tours; Latouche, Robert, red. (1963): Histoire des Francs, collection «Les Classiques de l'histoire au Moyen Âge, 27-28», Paris: Les Belles Lettres, 2 bind, nyutgivelse i 1995.
d'Avenches, Marius (2006 ): Chronique, collection «Sources de l'Histoire», éditions Paléo, ISBN 284909207X.
Agathias Scholastikos, Maraval), Pierre, red. (2007): Histoires, Guerres et malheurs du temps sous Justinien, Paris: Les Belles Lettres, ISBN 2-251339-50-7.
Ayashi no Ceres

Ayashi no Ceres (妖しのセレス, Ceres: Himmelsk legende) er en tegneserieserie, manga, laget av Yû Watase som ble utgitt fra 1996 til 2000. I 2000 kom en animeserie.
Historien forteller om Aya og tvillingbroren hennes Aki; begge er medlemmer av den rike og mektige Mikage-familien. På deres 16-årsdag blir de tilkalt til bestefarens hus for å motta en spesiell gave. Gaven er egentlig en slags prøve. Gjennom denne prøven viser det seg at Aya er en reinkarnasjon av en tennyô (himmelsk kvinne), og når hun blir opprørt forvandles hun til denne tennyôen: Ceres. Ifølge legenden vil Ceres ødelegge Mikage-familien om hun får leve. Aya oppdager derfor snart at familien jakter på henne i den hensikt å drepe henne.


== Figurer ==
Aya Mikage (御景妖 Mikage Aya)
Aki Mikage (御景明 Mikage Aki)
Ceres (セレス)
Mikagi
Tôya (十夜)
Yûhi Aogiri (梧雄飛 Aogiri Yūhi)
Suzumi Aogiri (梧納涼 Aogiri Suzumi)
Alexander 'Alec' Howell
Oda Kyû (小田玖)
Chidori Kuruma (来間千鳥 Kuruma Chidori)
Shuro Tsukasa (司珠呂 Tsukasa Shuro)


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(en) Ayashi no Ceres på Internet Movie Database
Soissons

Soissons er en by og kommune i departementet Aisne i regionen Hauts-de-France nord i Frankrike. Soissons ligger ved Aisne-elven rundt 90 km nordøst for Paris. Den er en av de eldste byene i Frankrike, og er antagelig den antikke hovedstaden til suessionerne.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Soissons


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Soissons – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Avstander til omkringliggende steder og kommuner Arkivert 27. desember 2015 hos Wayback Machine.
Kommunekart 1
Kommunekart 2
Austrasia

Austrasia var et historisk rike på 500-700-tallet som utgjorde den nordøstlige delen av det frankiske kongedømmet til merovinger. Det var hovedsakelig sentrert ved elvene Maas, midtre Rhinen og Mosel. Det besto av deler av territoriet til dagens østlige Frankrike, vestlige Tyskland, Belgia og Nederland. Metz var primært dets hovedstad, men noen av Austrasias konger hersket fra Reims. Det var det opprinnelige området til frankerne som Klodvig erobret etter først å ha tatt kontroll over grenseområdene til romerske Gallia, nå nordlige Frankrike, som tidvis er beskrevet i denne perioden som Neustria.Etter at den frankiske kong Klodvig døde i 511, delte hans fire sønner kongedømmet mellom seg. Teoderik I fikk Austrasia. Austrasia og dets nabo, Neustria, ble involvert i stadige konflikter. Disse urolighetene nådde sitt klimaks i krigene mellom dronning Brunhilda av Austrasia og dronning Fredegunde av Neustria. I 567 ble Austrasia et adskilt kongerike innenfor Frankerriket og ble styrt av Sigibert I På 600- og 700-tallet ble det en maktbase hvor karolingerne, opprinnelig maior palatii, rikshovmestre, og adelskap som dux et princeps Francorum, hertug av frankerne, og ble de facto herskerne av frankerne som den virkelige makten bak tronen. De tok makten over alle frankerne, hele Gallia, det meste av Tyskland og nordlige Italia. Under dette dynastiet, var ikke Austrasia lenger et eget kongedømme. Etter denne perioden med forening ble det større Frankerriket igjen delt i østlige og vestlige kongeriker hvor den østlige delen utviklet seg til bli kongeriket Tyskland.


== Navn ==
Navnet Austrasia er ikke godt dokumentert i den merovingske perioden. Det er en latinsk utgave av et gammelfrankisk navn nedtegnet først av Gregorius av Tours ca 580 og deretter av Aimoin av Fleury ca 1000. Som med navnet Østerrike inneholder Austrasia ordet for «øst» i betydningen østlige land for henvise til frankernes område som lå øst for Neustria, «det vestlige land», i nordlige Gallia. Grensene for hva Austrasia var ble uklare over tid, men Aimoin streket opp en primitiv utstrekning for landet med «Da frankerne [opprinnelig]tok alle disse provinsene kalte de Austrasia regionen som strakte seg nordover og ligger mellom Maas og Rhinen, og Neustria det som strakte seg fra Maas og så langt som til Loire.» Philippe Briet på 1500-tallet var mer forsiktig: «Det er ikke lett å bestemme grensene til Austrasia ettersom de tidvis var minsket og tidvis forstørret». Fra senmiddelalderen og til den franske revolusjonen tjente Austrasia som et arkaisk navn for hva som ellers ble kalt for Lorraine.


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over frankiske konger
Donald Wilson

Donald Wilson (født 1. september 1910 i Dunblane, Skottland, død 6. mars 2002 i Gloucestershire, England) var en skribent og produsent for TV. Han er mest kjent for sitt bidrag til BBCs versjon av The Forsyte Saga i 1967.
Han begynte sin karriere i filmindustrien hvor han jobbet for MGM i Elstree Studios som «Assistant Director». Han jobbet på blant annet Jericho (1937) og Goodbye, Mr. Chips (1939). Under andre verdenskrig jobbet han med dokumentarfilmer og i 1955 ble han ansatt hos BBC av Michael Barry, sjefen for dramaavdelingen. Som sjef for manuskriptavdelingen, var Wilson ansvarlig for å overse bestillinger og utvikling av alle originale manuskripter som ble filmet og vist på BBC.
Etter at Sydney Newman kom til BBC og omorganiserte dramaavdelingen i 1962, ble Wilsons avdeling overflødig. Han ble da gitt stillingen som sjef for serier under Newman i dramaavdelingen. Der ble han ansvarlig for å overse utviklingen av en ny serie Newman hadde kommet på, en lærerik science fiction-serie for barn kalt Doctor Who. Wilson skrev, sammen med Newman og skribent C. E. Webber, det første dokumentet som omhandlet formatet for den nye serien.
Wilson var ansvarlig for mye av den tidlige utviklingen av serien.  Han prøvde å overtale produsent Verity Lambert til ikke å bruke Terry Nations manuskript om en rase kalt daleker. Etter at det hadde blitt vist på TV og ble en fenomenal suksess, kalte Wilson Lambert inn til sitt kontor og fortalte henne at hun tydelig visste bedre enn han hvordan serien skulle være og at han ikke ville blande seg inn i hennes avgjørelser mer.
I 1965 sluttet Wilson i stillingen som sjef for serier slik at han kunne konsentrere seg med å filmatisere The Forsyte Saga, noe han hadde villet gjøre lenge. Han både skrev og produserte serien og den ble en av BBCs mest populære og suksessfulle dramaserier. Serien ble først vist på BBC Two i 1967 og sendt i reprise på BBC One ikke lenge etterpå. Han fortsatte med å skrive og produsere flere dramaserier, som The First Churchills (1969) og Anna Karenina (1977).
Wilson gikk senere over til Anglia Television, hvor han jobbet frem til han pensjonerte seg. Han døde 91 år gammel i mars 2002.


== Referanser ==


== Kilder ==
Purser, Philip – Obituary: Donald Wilson, The Guardian, 12. mars 2002.


== Eksterne lenker ==
(en) Donald Wilson på Internet Movie Database 
(en) Donald Wilson hos The Movie Database
Kontact

Kontact er en personlig informasjonsbehandler (PIM) og en gruppevareapplikasjon for skrivebordsmiljøet KDE. Det støtter digital kalender, addressebok, notater, gjøremålsliste, nyhetsgrupper og e-post. Det bruker KParts til å integrere de forskjellige applikasjonene inn i Kontact.


== Historie ==
Den opprinnelige gruppevarebeholderapplikasjonen var skrevet en ettermiddag av Matthias Hoelzer-Kluepfel, og ble så lagt inn i sammen med andre programmer i KDE-skrivebordsmiljøets versjonskontrollsystem og vedlikeholdt av Daniel Molkentin. Denne beholderapplikasjonen er essensiell for å kunne kjøre Kontact, men er uten nytte hvis ikke brukt sammen med andre integrerbare komponenter.
De første komponentene til å bli integrert, ble laget av Cornelius Schumacher. Han modifiserte applikasjonene KAdressBook og KOrganizer til adressebok, og planleggerkomponenter. Til da fantes det ingen e-postkomponent, så det manglet fortsatt en gruppevareapplikasjon som integrerte seg i KDE. Men Cornelius Schumachers banebrytende arbeid fungerte som en prototype for andre utviklere å basere sitt arbeid på.
Ved å modifisere KMail til én komponent, lagte Don Sanders den manglende e-postklienten til Kontact. Sammen med adressebok og planleggerkomponentene ble disse integrert i beholderapplikasjonen og pakket som Kontact. Kontact sin nettside, kontact.org, ble laget samtidig som denne pakken.
Daniel Molkentin, Cornelius Schumacher og Don Sander utgjorde da det opprinnelige utviklingsteamet for applikasjonen. Endringene gjort i KMail og beholderapplikasjonen ble lagt til i KDEs versjonskontrollsystem, og Kontact ble utgitt som en del av KDE 3.2.
Samtidig som applikasjonspakken Kontact ble utviklet, var det også gjort utvikling på Kolab gruppervaretjener. Denne tjenerapplikasjonen ble ferdig utviklet omtrent samtidig. Arbeidet med Kolab var en del av Korupware-prosjektet, som også drev med å modifisere KMail og KOrganizer til å gi dem bedre gruppevarestøtte. 
Kontacts kjerneteam, Kolab-konsortiumet og flere andre selvstendige KDE PIM-utviklere arbeidet så sammen for å integrere Kroupware-funksjonaliteten inn i Kontact, slik at Kolab ble hovedtjenerapplikasjonen for Kontact.
I tillegg ble en nyhetskomponent utviklet med utgangspunkt i applikasjonen KNode, og Kontact ble modifisert til å støtte en rekke av hovedsakelig vevbaserte applikasjonspakker for sambarbeid.


== Komponenter ==
Kontact integrerer følgende:

Oppsummeringsside
Viser ulest e-post, oppkommende avtaler, siste nyheter og været.
E-post
KMail – KDE skrivebordmiljøets e-post.
Adressebok
KAddressbook – KDE skrivebordmiljøet sin adressebok.
Kalender
KOrganizer – En personlig kalender for KDE
Gjøremål
KOrganizer
Journal
KOrganizer
Notater
KNotes – KDE skrivebordmiljøet sin notatbehandler
Feed
Akregator – KDE sin RSS- og Atom-klient
Nyheter (Usenet)
KNode
Nyhetstikker
KNewsTicker
Vær
KWeather


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Kontact – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Walter Stewart, 3. High Steward av Skottland

Walter Stewart (født  omtrent 1198, død 1246), 3. High Steward av Skottland og justiciar av Skottland.
Walter Stewart var født en gang før 1198 som sønn av Alan fitz Walter, 2. High Steward av Skottland og hans andre hustru Alesta av Mar. Hans bestefar på morssiden var Morggán av Mar.
Hans far fulgte Rikard I av England, også kalt Rikard Løvehjerte, på Det tredje korstoget i 1191. Han døde i 1204 og Walter etterfulgte ham. Istedenfor benytte navnet ‘Walter FitzAlan’, den fransk-normanniske betegnelse for ‘sønn av Alan’, adopterte Walter navnet fra sin arvelige posisjon og ble kjent som Walter Stewart. Merk forskjellen i navnet Stewart og posisjonen Steward. Walter Stewart er dermed den første Stewart fra hvem alle andre med samme navn nedstammer fra.
Han ble utpekt som justiciar av Skottland i 1230 som var en øverste juridisk myndighet i middelalderens Skottland og England.
Walter Stewart er assosiert med festningen Rothesay Castle på øya Bute som han utbygget og styrket etter dårlige erfaringer med nordmenn.
Walter Stewart giftet seg med Beatrix de Angus av Forfar, datter av Gilla Críst av Angus og hans hustru Marjorie. Majorie er oppgitt å ha vært en datter av Henry av Skottland, 3. jarl av Huntingdon. Walter og Beatrix fikk følgende barn:

Alexander Stewart, 4. High Steward av Skottland. Alexander tjenestegjorde også som regent av Skottland.
Sir Robert Stewart av Tarbolten og Crookston.
John Stewart (d. 1249). Drept ved Damietta i Egypt i løpet av Det syvende korstoget.
Walter («Freckled» (= «Fregnete») Bailloch Stewart. Han giftet seg med Mary de Mentieth og ble jarl av Menteth.
William Stewart.
Beatrix (Elizabeth) Stewart. Hun giftet seg med Maol Domhnaich av Lennox.
Christian Stewart.
Eupheme FitzAlan. Hun giftet seg med Patrick de Dunbar, 5. jarl av Dunbar.
Margaret Stewart. Hun giftet seg med sin fetter Niall av Carrick. De ble foreldre til Marjorie av Carrick som giftet seg med Robert Bruce, 6. lord av Annandale. Marjorie and Robert ble foreldrene til kong Robert I av Skottland, den kjente Robert Bruce.
Sybella Stewart. Hun giftet seg med Colin Fitzgerald, 1. lord av Kintail.


== Referanser ==