jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The Andrews Sisters

The Andrews Sisters var en amerikansk «close harmony» sanggruppe bestående av søstrene LaVerne Andrews (contralto; født 6. juli 1911, død 8. mai 1967), Maxene Anglyn Andrews (high harmony; født 3. januar 1916, død 21. oktober 1995) og Patty (Patti) Andrews (hovedstemme; født 16. februar 1918, død 30. januar 2013). Alle tre var født i Minnesota. Faren var innvandrer fra Hellas og moren var norsk-amerikaner. 
De startet sin karriere som imitatorer av en annen fremgangsrik sanggruppe, The Boswell Sisters. Etter å ha sunget med forskjellige danseband og reist rundt på vaudeville, fikk de et nasjonalt gjennombrudd med sine plateutgivelser og radioopptredener i 1937. Deres musikk underholdt allierte styrker under annen verdenskrig. De solgte «war bonds», opptrådte i flere filmer (blant annet noen Abbott and Costello-filmer) og opptrådte for soldater som tjenestegjorde utenlands. Deres første film med Abbott and Costello, førkrigskomedien Buck Privates, introduserte deres best kjente plateinnspilling, Boogie Woogie Bugle Boy. 
De spilte også inn mange sanger med Bing Crosby, blant dem mange av hans juleslagere, som Jingle Bells. Det ble oppdaget etter krigen at deres musikk også ble smuglet inn til Tyskland (kamuflert med nye etiketter som f.eks. «Hitlers yndlingsmarsjer»). 
Etter et kort opphold etter krigen fortsatte søstene, og opptrådte i klubber i USA og Europa. De sluttet som gruppe i  1953, og da valgte Patty å fortsette solo. Deres siste opptreden sammen var i 1966 på The Dean Martin Show. 


=== Hits ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Andrews Sisters – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Andrews Sisters på Internet Movie Database 
(en) The Andrews Sisters på AllMovie 
(en) The Andrews Sisters på Apple Music 
(en) The Andrews Sisters på Discogs 
(en) The Andrews Sisters på Discogs 
(en) The Andrews Sisters på MusicBrainz 
(en) The Andrews Sisters på Spotify 
(en) The Andrews Sisters på Songkick 
(en) The Andrews Sisters på Last.fm 
(en) The Andrews Sisters på AllMusic 
Andrews Sisters on BigBands.net
Vocal Group Hall of Fame page on the Andrews Sisters
Clip of the Andrews Sisters performing 'Six Jerks In A Jeep' from Private Buckaroo. Free download. Windows and Real Media formats (Public Domain)
Free Mp3 download of Andrews Sisters songs
Kaolinitt

Kaolinitt er et  leirmineral med den kjemiske sammensetning Al2Si2O5(OH)4. Det er et silikatmineral med ett tetrahedralt lag lenket gjennom oksygenatomer til et oktahedralt lag av alumina oktahedra. I mikroskop ser kaolinkrystallene ut som bokstabler som ligger etter hverandre.
Steiner som er rike på kaolinitt er kjent som porselensleire eller kaolin ( 高 岭土 =Gāolǐng tǔ), etter Gaoling ("høyåsen") i Jingdezhen i provinsen Jiangxi i Kina og ble tradisjonelt benyttet til produksjon av porselen. Kaolin dannes i tropiske strøk og jordarten kalles lateritt.


== Eksterne lenker ==
(en) Kaolinite – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Monacan

Monacan er en liten nordamerikansk indianerstamme. I Jahr 1989 ble stammen anerkjent av delstaten Virginia  (state recognition) som Monacan Indian Tribe of Virginia. Den største delen av dem bor i Amherst County i Virginia i USA, nær Lynchburg.  


== Referanser ==


== Litteratur ==
Houck, Peter W. Indian Island in Amherst County.  Lynchburg: Lynchburg Historical Research Co., 1984.
Estabrook, Arthur H. & McDougle, Ivan E. Mongrel Virginians: The WIN Tribe. Washington: Carnegie Institution, 1926.


== Eksterne lenker ==
Monacan Nation hjemmeside
Clarence Thomas

Clarence Thomas (født 23. juni 1948 i Pin Point i Georgia i USA) er en amerikansk jurist som i 1991 ble dommer ved amerikansk høyesterett. Han er den eneste afroamerikanske ved domstolen, og regnes som den mest konservative av de ni høyesterettsdommerne.
Han ble nominert av president George H.W. Bush da Thurgood Marshall trakk seg i 1991. Under nominasjonsprosessen ble han beskyldt for seksuell trakassering av Anita Hill mens de begge jobbet i utdanningsdepartementet. Thomas nektet for dette, og ble godkjent av USAs senat med 52 stemmer mot 48 - den minste marginen på over hundre år. Høringen i senatet ble ledet av Joe Biden.Thomas har blitt kjent for sin stillhet under offentlige høringer, hvor dommerne har mulighet til å stille spørsmål til de forskjellige advokatene. 29. februar 2016 stilte han flere spørsmål i en sak om våpenrettigheter Hans juridiske tenkning regnes som å tilhøre skolesetningen originalisme.


== Referanser ==
Lincolnmonumentet

«Lincolnmonumentet» (på engelsk Lincoln Memorial) er et nasjonalmonument i Washington, D.C. i USA oppført 1915–1922 til minne om Abraham Lincoln (1809-1865), som var USAs 16. president (1861–1865). Monumentet er utformet som et dorisk marmortempel med en kjempestatue av presidenten. Det er plassert på National Mall, et grøntområde som strekker seg fra Det hvite hus i nord ned via Washingtonmonumentet til Jefferson Memorial ved Potomac River. Monumentet ble designet av arkitekten Henry Bacon og marmorstatuen laget av billedhoggeren Daniel Chester French.
Lincolnmonumentet var stedet der den svarte borgerrettsforkjemperen Martin Luther King holdt sin berømte tale 28. august 1963, årsdagen for slaveriets avskaffelse, der han ytret ordene «I have a dream».


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Lincoln Memorial – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lincoln Memorial – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Død postkasse

En død postkasse, også kjent ved de engelske navnene dead drop eller dead letter box, er et faguttrykk fra spionasjens verden, og dreier seg om et sted som benyttes til hemmelig overlevering av meldinger eller gjenstander mellom to personer, uten at det blir nødvendig for dem å møtes. Ofte ledsages den av tegn plassert annetsteds som signal om at en melding er plassert eller avhentet. Et dead drop er vanligvis et sted som de involverte med rimelig letthet kan oppsøke uten å vekke oppsikt på sin vei eller ved et uvanlig langt fravær eller avvik fra vanlig rutine, og såpass avskjermet at de ikke risikerer å bli observert når de anbringer f.eks konvolutten. Det kan dreie seg om en bibliotekbok, en hul stein, en sprekk i en mur, under en bro på en gangsti. Signalet kan være et krittmerke på en stolpe, en potteplante i vinduet – bare fantasien setter grensene.


== Digitale døde postkasser ==
Fra tusenårsskiftet har for eksempel britisk etterretning tatt i bruk digitale døde postkasser – innretninger i terrenget som kan motta og avlevere informasjon direkte fra en iPhone uten at spionene trenger å stoppe opp og grave under et tre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Old spying lives on in new ways», BBC, 23. jan. 2006
Kempeitai

Kempeitai (japansk: 憲兵隊, Militærpolitigruppe) er egentlig kun det japanske ordet for militærpoliti, men når det omtales er det ofte i forbindelse med andre verdenskrig. Det japanske militærpoliti som det var organisert innen den keiserlige hær i 1881 hadde også oppgaver som hemmelig politi. Ved avslutningen av andre verdenskrig hadde Kempeitai 36 000 offisielle medlemmer.Et medlem av korpset ble kalt en kenpei (憲（けん）兵（ぺい）).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Deacon, Richard, Kempei Tai: A History of the Japanese Secret Service Berkley; Reprint edition 1990. ISBN 0425074587
Revejakt

Revejakt er en tradisjonell og populær form for jakt som bedrives over store deler av verden, ikke minst i Norden, der bestanden av (spesielt) rødrev er stor. For å kontrollere revebestanden har man tradisjonelt benyttet gift, feller og våpen, men i nyere tid har det blitt stadig mer populært å jakte rødrev for sportens del. Jakten har foregått både med og uten jakthund, som regel en støvertype. Revejakten begynner 15. juli og varer til 15. april. Revejakt har vært en populær form for jakt i lang tid, dette på grunn av det flotte skinnet og for å verne småviltbestanden. Reven er også en smittebærer og derfor er det stort fokus på å ta ut rev som har smitte som skabb slik at dette ikke blir overført til andre dyr.


== Parforsejakt ==
Parforsejakt er en form for hetsjakt, en jaktform der et jaktlag av jegere jakter rødrev fra hesteryggen og bruker et kobbel  av hunder, tradisjonelt av hunderasen foxhound eller en annen hurtig støvertype som jager i flokk, til å søke opp og hetse etter reven til dyret styrter.
Parforsejakt har vært spesielt utbredt blant adel og rikfolk i Storbritannia. Denne formen for revejakt, som av mange regnes som en bestialsk måte å jakte på, har lenge vært forbudt i store deler av den industrialiserte delen av verden, men på De britiske øyer viste det seg å være langt vanskeligere å få en slutt på den. Jakten ble forbudt i England og Wales i 2005.


== Åtejakt ==
Åtejakt er en av de mest effektive jaktmetodene som kan brukes på rødrev. Man legger ut åte (kjøttrester, fiskerester osv.) og setter seg for å vente på at rødreven skal komme på åten. Det beste stedet man kan sitte og vente, er i et fjøs, der reven er vant til å finne mye mat, og det er støy fra fjøset, slik at reven ikke hører jegeren. Man kan selvsagt sitte fra husvinduet eller fra ei lita bu, men da kreves det mye mer stillhet og forsiktighet. 


== Se også ==
Parforsejakt
Hetsjakt
Tadamichi Kuribayashi

Tadamichi Kuribayashi (født 7. juli 1891 i prefekturet Nagano i Japan, selvmord ca. 23. mars 1945 på Iwo Jima) var en japansk generalløytnant og kommandant for den japanske garnisonen på øya Iwo Jima under slaget på Iwo Jima. Kuribayashi kom fra en samuraifamilie. Fra 1928 var han i to år militærattasjé ved den japanske ambassade i Washington i USA.
General Kuribayashi skal ha begått selvmord i sluttfasen av slaget om Iwo Jima; hans legeme ble aldri identifisert.


== Referanser ==
Jinja

En jinja (神社, betyr «gudenes steden(e)») er en shintoistisk helligdom med området rundt. I vanlig språkbruk menes det med jinja ofte bare helligdommens bygninger. Til forskjell fra en kirke eller en moské er en jinja tradisjonelt ikke et sted for forkynnelse, men har som formål å ivareta og dyrke en kami (神, betyr «gud» eller «ånd»).
Holter kirke

Holter kirke er en langkirke fra 1600 i Nannestad kommune, Viken fylke. Den er en del av Den norske kirke og hører til Øvre Romerike prosti i Borg bispedømme.
Byggverket er i tre og har 208 plasser.


== Eksterne lenker ==
(no) «Holter kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Holter kirke i «Norges kirker»
«Holter kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Holter menighet
LFF

LFF kan vise til:

Landslaget Fysisk Fostring i Skolen
Latvijas Futbola federācija - Det latviske fotballforbundet
Lietuvos futbolo federacija - Det litauiske fotballforbundet
Libyan Football Federation - Det libyske fotballforbundet
Liberals for Forests - et tidligere politisk parti i Australia
Landslaget Fysisk Fostring i Skolen

Landslaget Fysisk Fostring i Skolen (LFF) er en interesseorganisasjon for lærere i faget kroppsøving. Organisasjonen ble opprettet i 1922. LFF er en sammenslutning av to tidligere organisasjoner: Landsrådet Fysisk Fostring i Skolen (start 1922) og Landslaget Kroppsøving og Idrett i Skolen (start 1964). Sammenslutningen fant sted i februar 1983.
LFF er utgiver av fagtidsskriftet Kroppsøving.
LFF står bak flere kurs og seminarer, der Landskonferanser for kroppsøvingslærere, skoleledere og skoleeiere er de største. Idrettsfagseminar for Norges videregående skoler med Utdanningsprogram for idrettsfag er et årlig arrangement. 
Høsten 2015 opphørte LFF. Årsaken var manglende tilskudd fra myndighetene.


== Eksterne lenker ==
LFFs nettsider
Stensgård kirke

Stensgård kirke er en langkirke fra 1902 i Nannestad kommune, Viken fylke. Kirken ligger øst for fylkesvei 120, nær sørenden av Hurdalssjøen. Kirken er tilknyttet Den norske kirke og hører til Øvre Romerike prosti i Borg bispedømme.
Byggverket er i tre og har 92 plasser.
Det er kirkegård ved kirken.


== Historikk ==
St. Hansdag i 1901 ble grunnstenen nedlagt ved en enkel høytidelighet. Den 26. november 1902 foregikk den høytidelige innvielsen ved biskop Anton Christian Bang, med bistand av åtte prester.
Kirken er oppført etter samme tegninger som Landsmarka kapell i Nome kommune i Telemark, som ble tegnet av arkitekten Herman Major Backer og stod ferdig i 1895. Stensgård kirke hadde derfor opprinnelig samme stavkirkeinspirerte stil som Landsmarka kapell, men i 1954–1955 ble den ombygd etter planer av Wilhelm Karlson. Kirken fikk nytt inventar ved samme anledning.


== Bildegalleri ==

		


== Litteratur ==
Bosse Tangen (2002). Stensgård kirke 100 år. Stensgård menighetsråd. 
Stensgård kapell i «Norges kirker»
Alf Henry Rasmussen (1993). «Stensgård kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 650. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Stensgård kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Stensgård kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Stensgård menighet
Årnes kirke

Årnes kirke er en kirke konstruert i en rektangulær form (langkirke), fra 1878 i Nes i Viken fylke. Den er en del av Den norske kirke og tilhører Øvre Romerike prosti i Borg bispedømme.
Byggverket er i tegl og har 375 plasser.


== Historie ==
Det er funnet indikasjon på en jernalderkult ved Årnes kirke. Et kokegropsfelt fra jernalderen ble kartlagt i arkeologiske utgravinger høsten 1994 i forbindelse med utvidelsen av Årnes kirkegård. Kokegropsfeltet lå på gården Årnes, som igjen ble skilt ut fra Runni alt i yngre jernalder. Navnet Runni, gammalnorsk Runnin, er en indikasjon på at området ble brukt som eng: Navnet stammer fra Runnvin og har endelsen -vin, som i gårdsnavn betyr eng. 
Det ble funnet 36 kokegroper på Årnes i et område på omtrent 10 ganger 40 meter. Som oftest tolkes kokegroper som rester etter rituelle måltider og fester, altså ikke en del av ordinær husholdning. Et så stort antall kokegroper på samme sted sannsynliggjør at dette var et rituelt viktig område for kulthandlinger i jernalderen. 
Etter germanske skikker var det vanlig med gudedyrkelse i hellige lunder, sier gamle skriftlige kilder. Området har trolig ikke vært brukt hovedsakelig for bosetting, da det mangler vanlige bosettingsspor som stolpehull og veggriller. Nabogården Drognes hadde en kirke i middelalderen i henhold til skriftlige kilder, og nærheten til kokegropene er interessant da det ikke var uvanlig å anlegge de første kirkene i Norge i nærheten av steder der rituell aktivitet ble praktisert i hedensk tid. Slik ønsket man trolig å markere den kristne tro, og holde praktiseringen av de hedenske ritualene i sjakk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sigrid og Håkon Christie: Årnes kapell i «Norges kirker»
(no) «Årnes kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Årnes kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Den nordiske matematikkonkurransen

Den nordiske matematikkonkurransen (NMC) er en matematikkonkurranse for skoleelever i de fem nordiske landene. Den har blitt avholdt årlig siden 1987. Fra Norge deltar de rundt 15 beste fra Abelkonkurransen, og den fungerer som del av kvalifisering til Den internasjonale matematikkolympiaden (IMO). Vanskelighetsgraden er ment å være et sted mellom de nasjonale finalene og IMO.
I NMC skal deltakerne løse fire oppgaver i løpet av fire timer, og hver oppgave gir opptil 7 poeng (5 poeng før 2015); den maksimale totalsummen er 28 poeng (20 poeng før 2015). Deltakerne løser i utgangspunktet oppgavene på sin egen skole.
Vinnere:

1987: Geir Agnarsson, Island; Richard Ehrenborg, Sverige; Elina Sihvola, Finland
1988: Patrik Andersson, Sverige; Daniel Bertilsson, Sverige; Mats Persson, Sverige
1989: Mattias Jonsson, Sverige
1990: Kimmo Uutela, Finland
1991: Jan Kristian Haugland, Norge; Xinwei Kong, Norge; Andreas Strömbergsson, Sverige
1992: Jan Kristian Haugland, Norge
1993: B V Halldórsson, Island
1994: Bjarne Knudsen, Danmark
1995: Uoti Urpala, Finland
1996: Hans Rullgård, Sverige
1997: Hans Rullgård, Sverige
1998: Hannu Niemistö, Finland
1999: Hannu Niemistö, Finland; Jonas Sjöstrand, Sverige; Dávid Kunszenti-Kovács, Norge; Marteinn Thor Hardarson, Island; David Rydh, Sverige;
2000: Jonas Sjöstrand, Sverige; Øyvind Grotmol, Norge
2001: Dávid Kunszenti-Kovács, Norge; Per-Andreas Andersson, Sverige; Riikka Korte, Finland
2002: Dávid Kunszenti-Kovács, Norge
2003: Dávid Kunszenti-Kovács, Norge
2004: Sebastian Dumitrescu, Finland; Lauri Ahlrot, Finland; Johan Bredberg, Sverige; David Ericsson, Sverige;  Paul Kjetel Soldal Lillemoen, Norge; Miika Nikula, Finland
2005: Sebastian Dumitrescu, Finland
2006: Jørgen Vold Rennemo, Norge
2007: Sebastian Dumistrescu, Finland; Gunnar Peng, Sverige; Zihan Hans Liu, Sverige
2008: Gunnar Peng, Sverige
2009: Niels Olsen, Danmark
2010: Aleksi Korpinen, Finland
2011: Karl Erik Holter, Norge; Asbjørn Christian Nordentoft, Danmark; Rebecca Staffas, Sverige
2012: Mårten Wiman, Sverige
2013: Mårten Wiman, Sverige
2014: Sigurður Jens Albertsson, Island; Johan Sokrates Wind, Norge
2015: Sigurður Jens Albertsson, Island; Malte Larsson, Sverige; Lisa Lokteva, Sverige; Eigil Rischel, Danmark; Garðar Andri Sigurðsson, Island; Lars Åström, Sverige
2016: David Wärn, Sverige
2017: Björn Magnusson, Sverige
2018: Hugo Eberhard, Sverige
2019: Layth Basbous, Sverige; David Engström, Sverige
2020: Andreas Alberg, NorgeFordelt på land (til og med 2020): 

Sverige: 28 (24 ulike)
Norge: 13 (9 ulike)
Finland: 12 (9 ulike)
Island: 6 (5 ulike)
Danmark: 4
Dávid Kunszenti-Kovács, Norge, er mestvinnende, med fire seire (1999 og 2001-2003).


== Eksterne lenker ==
Konkurransens hjemmeside
Abelkonkurransen
Den danske «Abelkonkurransen» om Den nordiske matematikkonkurransen
Tansu Çiller

Tansu Çiller (født 24. mai 1946 i Istanbul i Tyrkia) var Tyrkias statsminister fra 1993 til 1996.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Tansu Çillers far var guvernør for provinsen Bilecik på 1950-tallet.
Hun studerte økonomi ved handelshøyskolen i Istanbul, og fortsatte ved University of New Hampshire of tok doktorgrad ved University of Connecticut. Hun avsluttet senere sine postdoktorale studier ved Yale University.
Çiller underviste i nasjonaløkonomi ved Franklin och Marshall College i Lancaster i Pennsylvania. I 1978 ble hun foreleser ved Bogazici-universitetet i Istanbul og i 1983 ble hun utnevnt til professor ved samme institusjon. Hon ble senere ordførende i den senere nedlagte Istanbul Bank.


=== Politiker, finansminister ===
I 1990 meldte hun seg inn i det konservative partiet Den sanne vei. Hun ble valgt inn i parlamentet i 1991 og tjenestegjorde som minister med ansvar for økonomi i den daværende koalisjonsregjeringen ledet av Süleyman Demirel. Den 13. juni 1993 ble sitt partis leder.


=== Statsminister ===
I juni 1993 overtok hun som statsminister etter at Süleyman Demirel var blitt valgt til president. Hun var Tyrkias statsminister mellom 1993 og 1996. Etter at Det republikanske folkeparti (CHP) trakk seg ut av koalisjonen i 1995 forsøkte hun å danne en minoritetsregjering, men mislyktes i dette


=== Senere virke ===
Tansu Çiller var også Tyrkias utenriksminister og visestatsminister 1996-1997.
Etter et nederlag i valget i 2002 gikk hun i pensjon og trakk seg fra politikken.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biyografi.net - Biografi - Tansu Çiller
(en) Tansu Çiller – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
National Cherry Blossom Festival

National Cherry Blossom Festival (Den nasjonale kirsebærtreblomstringsfestival)  er en årlig borgerlig fest i  Washington, DC som varer fra 31. mars til 15. april, til minne om den gave av 3 000 japanske kirsebærstrær som den 27. mars 1912 ble gitt til den amerikanske hovedstaden av Tokyos borgermester  Yukio Ozaki.  Borgermester Ozaki donerte trærne for å utdype det spirende vennskap mellom USA og Japan. 
Den drøyt to uker lange festival begynner med en åpningsseremoni, med en påfølgende serie med mangeartede aktiviteter og kulturelle evenemanger. Hver dag er det en sushi/sake-servering, undervisning om kirsebærstreblomster og en sykkeltur rundt the Tidal Basin. Det arrangeres også kunstutstillinger (fotografi, skulptur, animasjon), kulturelle forestillinger, rakugo, moteshow for kimono, dans, sang, kampsport og en turnering for rugby union. Feiringen inneholder enorme og fargerike heliumballonger, flottører, marsjerende band, musikk og andre aktiviteter.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) National Cherry Blossom Festival – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Cherry Trees of Washington by the National Park Service
Japan-America Society of Washington, D.C. Official Site
National Cherry Blossom Festival Guide
Photo Gallery of 2006 National Cherry Blossom Festival
Selected Internet Resources Cherry Blossoms : Library of Congress
A walk around the Tidal Basin during peak bloom - Cherry Blossom Festival - 41 minute video
SVR

Sluzhba Vneshney Razvedki  (Служба внешней разведки) (SVR, norsk: Utenriksetterretningstjenesten) er Russlands primære eksterne etterretningsorganisasjon. 


== Historie ==
SVR utviklet seg etter at KGB ble reorganisert etter Sovjetunionens sammenbrudd. I oktober 1991 overtok  Tsentralnaja Sluzjba Razvedki (TsSR, den sentrale etterretningstjeneste) etterretningsinnhentingen og -analysen som før hadde sortert under KGBs første hoveddirektorat. I desember samme år ble den tidligere sjefen for dette direktoratet, Jevgenij Primakov, utnevnt til leder for organisasjonen, som samtidig fikk det nye navnet SVR. SVR ble offisielt opprettet den 18. desember 1991.


== Sammensetning ==
Sjefen for SVR
Sjefens kanseli
Konsultgruppe
Kollegium
Første NK
Statssekretær
Presse og mediebyrå
NK personell
NK med ansvar for vitenskaplig og teknisk etterretning
NK med ansvar for materiell-teknisk støtte
NK for etterretningsoperasjoner
Operasjonsledelse
Operativ avdeling
Avdeling for operativ støtte
Informatikkavdeling
Høyskolen i SVR
Analyse- og informasjonsavdeling
Avdeling for fremmende sikkerhetstjenesteer
Avdeling for økonomisk etterretning


== Personell ==
Personellet er ikke ein del av de væpnede styrker, men er likevel militært oppsatt med militære grader og sivile tjenesteklasser.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Foreign Intelligence Service – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Special services of Russia,, Agentura.Ru profil
Washingtons metro

Washingtons undergrunnsbane (Washington Metro) er ryggraden i Washington D.C.s kollektivtransportsystem, og ble innviet i 1976. Man hadde tatt sikte på det året ettersom det var USAs 200-årsjubileum. Tunnelbanen var et svar på den vanskelige trafikksituasjonen i Washingtonområdet, med sin raskt økende befolkning. Ettersom Washington ble bygget på lavtliggende myrområder ved elven Potomac, innebar grunnvannshøyden at omfattende fortettingsarbeider måtte utføres. 

Stasjonene kjennetegnes av lyse vegger, romlighet og renhet samtidig med at det er svært få kommersielle rom. Dette var også intensjonene da tunnelbanesystemet ble bygd; man ville unnvike å ta etter New York Citys mørke og lave stasjonsrom.
Planleggingen av systemet begynte i 1960, bevigningevedtakene ble fattet i 1966 og byggingen tok til i 1969. Det tok syv år før det første avsnittet ble åpnet for trafikk. 
Tunnelbanesystemet i Washington er blant de største i USA, og det planlegges nye utbygginger. En Silver Line er under utbygging utover i de vestlige forsteder i retning Tyson's Corner og helt ut til Washington Dulles International Airport i Virginia. 
Innen sentrumsområdet har bydelen Georgetown ikke noen metro ettersom befolkningen der var negative i første omgang. 

Side som beskriver bakgrunnen til utbyggingen av metroen