jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Eight Days a Week

«Eight Days a Week» er en sang kreditert Lennon-McCartney, innspilt av The Beatles og utgitt i desember 1964 på deres album Beatles for Sale. Den er i hovedsak skrevet av Paul McCartney, men den ble sunget av John Lennon.
Tittelen i seg selv var noe som var en dekkende beskrivelse av The Beatles sin daværende hverdag da albumet Beatles For Sale kom ut. Tekstens jeg i originalen beskriver en mann som er forelska i en jente og har henne i tankene åtte dager i uka.
Den ble utgitt som singel i USA den 15. februar 1965, der den gikk rett til topps på hitlistene.
John Lennon sang førstestemme, med støtte fra McCartney i enkelte partier. Instrumenteringen er et klassisk oppsett for rockeband; elektrisk gitar, akustisk gitar, bassgitar, trommer og håndklapping.
The Beatles spilte aldri «Eight Days a Week» på konserter, men den var første sang på repertoaret da Paul McCartney åpnet sin «Out There»-turne 4. mai 2013 i Belo Horizonte i Brasil.


== Coverversjoner ==
«Eight Days a Week» har blitt spilt inn av andre musikere:

Alma Cogan i 1965 som en dobbel A-side singel, den andre sangen var «Help!»
The Swinging Blue Jeans i 1965
Procol Harum i 1975 på deres album Procol's Ninth
Den norske humortrioen Prima Vera spilte inn en norsk coverversjon kalt «Åtte dagers uke», opprinnelig utgitt 20. september 1977 som åpningsspor på debutalbumet Prima Vera. Jonas Fjeld Band spilte inn kompet 19. august 1977. Vokal ble lagt på 20.-21. august 1977. Trioen parodierte The Beatles i Flimra (sendt 24. mai 1977) med en annen innspilling av sangen. I parodien satt Lisbeth Larsen bak trommene mens Teigen, Herodes Falsk og Tom Mathisen var i forgrunnen og mimet med hver sine instrumenter.
Joan Jett i 1982
The Libertines i 2003


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Song-by-Song Listing for «Eight Days A Week»
Alan W. Pollack's Notes on «Eight Days A Week»
Frederik Schmidt

Frederik Schmidt (født 27. mai 1771, død 16. februar 1840) var en norsk/dansk teolog, dikter og medlem av Riksforsamlingen på Eidsvoll.
Schmidt var født i Asminderød i Danmark. Faren Christen Schmidt ble  biskop i Akershus stift i 1773 og familien flyttet til Christiania. Schmidt studerte teologi i København og ble Cand.theol. i 1791. Han arbeidet deretter som fengselsprest i Christiania, sokneprest i Eiker og fra 1808 var han prost i Kongsberg. Schmidt var en typisk opplysningsteolog og opptatt av skolesak og fattigomsorg.
Han representerte Buskerud Amt ved riksforsamlingen på Eidsvoll og var medlem av konstitusjonskomitéen. Schmidt ble regnet til selvstendighetspartiet. Han var kanskje riksforsamlingens fremste husdikter. Schmidts mange hyllingsdikt til Christian Frederik gjorde ham upopulær hos unionistene.  I tillegg skrev han dagbok som har blitt en viktig kilde: se nedenfor under «Eksterne lenker». 
Han var også medlem av det første stortinget høsten 1814.
Schmidt flyttet til Danmark i forbitrelse over unionen med Sverige, men nok også i frustrasjon over at han ikke ble biskop i Bergen. I Danmark fikk han anerkjennelse som salmedikter. 
Han gjorde også videre studier og fikk den teologiske doktorgrad i 1824. Han var innehaver av Dannebrogordenen.
Hans hjem i 1814, den storslåtte Eiker prestegård, ble revet i 1902.


== Referanser ==


== Kilder ==
Schmidts biografi på nettstedet Eidsvoll 1814
Biografi i www.kalliope.org (på dansk)
Biografisk informasjon om    Frederik Schmidt   , NSD Norsk senter for forskningsdatas politikerarkiv (nedlagt)
Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014, s. 215 flg.
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(en) Frederik Schmidt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Frederik Schmidt hos Norsk senter for forskningsdata 
Provst Frederik Schmidts dagbøker • Udgivet af DET DANSKE SPROG- OG LITTERATURSELSKAB og DET NORSKE SPRÅK- OG LITTERATURSELSKAP  i tre kommenterte bind ved O. Jacobsen og J. Brandt-Nielsen; bind 1 (København 1966) og 3  (København 1985) (men merkelig nok ikke bind 2) er tilgjengelig i skannet utgave hos Nasjonalbiblioteket: [1]  og [2]
Olav Søfteland

Olav Søfteland (født 8. november 1937) var i perioden 1992 til 2007 vegdirektør og sjef for Statens vegvesen.Han er utdannet sivilingeniør fra Norges tekniske høgskole (1960). Fra 1978 til 1981 var han vegsjef i Buskerud, trafikkdirektør fra 1981 til 1990. Deretter var han teknisk direktør i Vegdirektoratet inntil han ble utnevnt til vegdirektør. Søfteland trakk seg som vegdirektør i 2007 på grunn av kritikk i forbindelse med rasene i Hanekleivtunnelen i 2006.


== Referanser ==
Akrofobi

For den am. filmkomedien fra 1977 med Mel Brooks, se Høydeskrekk (film)
Akrofobi (fra gresk ἄκρος, akros, «topp», «høyde» + φόβος, phóbos, «frykt»)  er en sykelig angst for høyder.
Akrofobi kan være farlig, siden lidende kan oppleve en panikkfølelse på et høyt sted og kan bli overivrige etter å komme seg trygt ned. Noen personer som har akrofobi lider også av en irrasjonell trang til å kaste seg selv utfor høye steder, uten at de kan betraktes som suicidale. 
Denne fobien tilhører kategorien spesifikke fobier.


== Referanser ==


== Se også ==
Fobi
Fobier – liste over fobier
Ingunn Elise Haakonsen

Ingunn Elise Haakonsen (født 29. oktober 1976) er en norsk styrkeløfter som representerer IL Kraftsport. Haakonsen løftet i -67,5 og -75-kilosklassen, og er seks ganger norsk mester. 
Haakonsen drev med håndball da hun studerte idrettsfag ved Linderud videregående skole (nå Bjerke videregående skole) fra 1992 til 1995. Hun oppdaget at hun var sterkere enn medspillerne på håndballbanen, og fikk smaken på styrketrening, og begynte med styrkeløft siste året på videregående. I 1999 / 2000 sluttet hun på grunn av en ryggskade. Etter noen års pause startet Haakonsen med styrkeløft igjen i 2005, og ble europamester i 2007 med 522,5 kg sammenlagt. I mesterskapet vant hun gull i knebøy med 197,5 kg, sølv i benkpress med 122,5 kg, og gull i markløft med 202,5. Totalt  kilo i markløft, totalt 522,5 kg.
Hun har også representert klubbene Bjølsen AK og Fredrikstad SK.


== Meritter ==
Haakonsen har satt 14 norske rekorder og 1 europarekord
EM senior: gull 1997, gull 2007
VM senior: sølv 2007
NM senior: 7 gull (- 67,5 kg: 1996, 1997, 1998 og 2006. – 75 kg: 1999, 2000, 2010)
VM junior: 1 gull, 1 sølv og 1 bronse
EM junior: 2 gull og 2 sølv
NM junior: 5 gull (- 67,5 kg: 1995, 1996, 1997. – 75 kg: 1998, 1999)


=== Personlige rekorder ===
Dette er en liste over bestenoteringer i de tre styrkeløftsøvelsene, samt beste totalsum i en konkurranse.


== Se også ==
Liste over kjente elever ved Bjerke videregående skole


== Kilder ==
Utøverprofil på styrkeløft.no
Utøverprofil på styrkeløft.org (med bilder)
Mihimaru GT

mihimaru GT er en J-Urban og J-Pop gruppe signert med Universal Music Japan. Medlemmene er Mitsuyuki Miyake og Hiroko. Navnet mihimaru GT ble lagt til gruppen ved å ta de to første bokstavene i begge artistene sine etternavn og legge til "maru" eller "perfekjson" på slutten, så vel som initialene til Miyakes favoritt spill, Gran Turismo. mihimaru GT har vært aktive siden 2003.


== Diskografi ==
Singler

Yakusoku (30. juli 2003)
Kaerouka (帰ろう歌) (28. april 2004)
Negai　(願 ～negai～) (28. juli 2004)
H.P.S.J.-mihimaru Ball MIX-/So Merry Christmas (17. november 2004)
Yurume no Lady (ユルメのレイデ) (6. april 2005)
Love is... (7. september 2005)
Koisuru Kimochi/YES (恋する気持ち／YES) (11. november 2005)
Sayonara no Uta (さよならのうた) (15. mars 2006)
Kibun Joujou (気分上々↑↑) (6. mai 2006)
Tsuyoku Tsuyoku (ツヨクツヨク) (12. luli 2006)
Itsumademo Hibiku Kono Melody/Magical Speaker (いつまでも響くこのmelody／マジカルスピーカー) (16. august 2006)
Kakegae no Nai Uta (かけがえのない詩) (28. februar 2007)
PUNKISH☆ (パンキッシュ☆) (4. april 2007)Albumer

mihimarhythm (8. september 2004)
mihimalife (21. desember 2005)
mihimagic (13. september 2006)
mihimania ~Collection Album~ (mihimania ～コレクション アルバム～) (15. november 2006)
THE BEST of mihimaru GT (2. mai 2007)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Mihimaru GT på Discogs 
(en) Mihimaru GT på MusicBrainz 
(en) Mihimaru GT på Songkick 
Offisiell UMusic Japan Side
Erik Stifjell

Erik Stifjell (f. 1976) er en norsk komponist og slagverker med musikerutdannelse fra Høgskolen i Tromsø og Nordjysk Musikkonservatorium, Aalborg. Komponistutdannelsen har han fra Vestjysk Musikkonservatorium, Esbjerg.
Ved siden av rene komposisjoner er han mye brukt som komponist for sceniske oppsetninger. Her nevnes i hovedsak hans arbeid med fri-teatergruppen 'Ferske Scener', Tromsø og deres oppsetning av Harold Pinters 'Ashes to Ashes', som høstet gode kritikker i Tromsø, Mo i Rana og Oslo, vinteren 2006. 
Som frilansmusiker har han spilt med flere symfoniorkestre i Norden, både som paukist og slagverker. I tillegg har han vært med i ulike impro- og støyprosjekter som f.eks. Pong Remix, Ur-Tur og Spontanfönk.
Stifjell har vært medlem av 'Northern light – fire art group', Musikalsk leder i 'Surtr – International Fire Art Symposium' og styreleder i 'Ny Musikk Tromsø'. I dag er han musikalsk ansvarlig i folkebevegelsen og kunstprosjektet Nordting, ledet av Amund Sjølie Sveen.
I 2006/2007 mottok Stifjell Troms fylkes kunstnerstipend. I 2004 ble han tildelt ung-kunst stipend med live-installasjonen 'Urbanic' under Festspillene i Nord-Norge.
Stifjell er stipendiat i komposisjon ved Musikkonservatoriet i Tromsø (2021–2025).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Arne Nygård-Nilssen

Arne Nygård-Nilssen (født 5. april 1899 i Bergen, død 26. juli 1958 på Gol) var en norsk kunsthistoriker. Han var riksantikvar i perioden 1946–1958. 
Nygård-Nilssen kom tidlig i kontakt med den sentrale kulturhistoriske virksomheten, da han i 1922 fikk en assistentjobb ved Riksantikvarens kontor. Da han i 1927 hadde fullført magistergraden («Skulpturen i 19. og 20. aarhundrede»), fikk han vitenskapelig stilling ved embetet. I 1945 tok han doktorgrad med ei avhandling om norsk ovnsindustri («Norsk jernskulptur»).
I 1946 overtok Nygård-Nilssen riksantikvarembetet etter Harry Fett. Viktige saker i hans embetstid var bevaring og restaurering av og undersøkelser rundt Håkonshallen og Bryggen i Bergen, Akershus slott og Basarene i Oslo, bispegårdene i Trondheim og Hamar, Utstein kloster, Borgund stavkirke og kulturmiljøet på Røros.
Nygård-Nilssen var sekretær i Fortidsminneforeningen fra 1929 til 1946 og i lang tid redaktør for foreningas årbok. Han var en lang periode redaktør av tidsskriftet Kunst og Kultur og av publikasjonsserien Norske minnesmerker. Han var styremedlem (og en tid formann) i Foreningen for norsk bokkunst.
Han var gift med skulptøren Maja Refsum, og far til Kirsti Hopstock.


== Bibliografi (utvalg) ==
Fyrdiriks tegner og forteller, 1924
Skulpturen i 19 og 20. aarhundre. Magisteravhandling, i Norsk kunsthistorie, bd. 2, 1927
Moderne norsk veggmaleri, 1928
Piero della Francesca. Freskene i Arezzo. I Kunst og Kultur, 1929
Ibsens ikonografi. I Kunst og Kultur, 1932
Dommedag i norsk kirkekunst. Omkring noen nyfunne malerier. I fortidsminneforeningens årbok 1932, 1933
På arbeid. Næringslivet i norsk kunst, 1934
Bokbinderkunst til fest og hverdag (sammen med T. B. Kielland og W. P. Sommerfeldt), 1937
Brandvakten og basarene ved vår Frelsers kirke. I St. Hallvard,1937
Nordens Chicago? En treårs-beretning fra Oslo. I Fortidsminner 18, 1937
Norsk jernskulptur. Doktoravhandling i 2 bind, 1944
En boksamlers bekymringer, 1944
Norsk kunstforskning i det tyvende århundre. Festskrift til Harry fett 1875-8 september-1945. (redigert sammen med A. Bugge, T. B. Kielland og H. Sheteling, 1945
Stiltillempning i eldre arkitektur. Fortidsminner 29, 1948
Empirekvarteret og de antikvariske myndigheter. I Aftenposten 1949,
Forening for norsk bokkunst 1900-1950, 1950
Europa gjenreiser sine kulturminner. Fortidsminner 36, 1952
Antikvariske problemer ute og hjemme. I Fortidsminneforeningens årbok 1957, 1957Fullstendig bibliografi i: 

Pharo, A. L Arne Nygård-Nilssen. Bibliografi 1912-1958, 1959


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Arne Nygård-Nilssen i Norsk biografisk leksikon
Liste over kvinnenavn med norrøn opprinnelse

Liste over kvinnenavn med norrøn opprinnelse  er en liste over kvinnenavn som var brukt i norrøn tid.


== Se også ==
Liste over kvinnenavn med dansk opprinnelse
Liste over kvinnenavn med finsk opprinnelse
Liste over kvinnenavn med svensk opprinnelse
CFE-avtalen

CFE-avtalen (norsk: Avtale om konvensjonelle styrker i Europa)  (engelsk: Treaty on Conventional Armed Forces in Europe) er en nedrustningsavtale fra 1990 som ble inngått mellom den daværende Warszawapakten og NATO-landene.
Avtalen, som omhandler konvensjonelle styrker i Europa, ble undertegnet den 19. november 1990 i Paris av de 22 enkeltmedlemmene, og trådte i kraft 17. juli 1992.
Warszawapakta ble oppløst 1. juli 1991, før avtalen skulle iverksettes.
CFE-avtalen er siden modernisert og tilpasset de endringer som fant sted i europeisk politikk i 1990-årene. CFE-avtalen er en grunnpilar i arbeidet for å begrense offensiv militær kapasitet og sikre politisk stabilitet. Den bidrar således til å hindre destabiliserende styrkeoppbygging, og er ment å virke også i eventuelle krisesituasjoner. Marineavdelinger og deres aktivitet er ikke omfattet av dokumentet. 
Avtalen setter rammer for avtalerelatert materiell for medlemslandene. Avtalen gjelder for konvensjonelle våpen i Europa fra Atlanterhavet til Uralfjellene. Det er et ufravikelig krav at materielltakene skal overholdes. Medlemslandene skal holdes rettidig informert om mengden av avtalerelatert materiell og materiellets lokalisering. Avtalen gir rett og plikt til å gjennomføre og motta et antall inspeksjoner og/eller evalueringer av militære avdelinger.
CFE-avtalen dekker materiell innenfor kategoriene stridsvogner, pansrede kampvogner, artilleriskyts med kaliber på 100 millimeter og over, kampfly og kamphelikopter. Avtalen har ført til kraftig reduksjon i antall konvensjonelle våpen i Europa. 


== Norge ==
Avtalen forvaltes i Norge av Rustningskontrollseksjonen i Forsvarsstaben på vegne av Forsvarsdepartementet og Utenriksdepartementet.


== Historie ==
Forhandlingene før avtalen starta i 1989 etter at MBFR-forhandlingane om MBFR - Gjensidige og balanserte styrkereduksjoner ble avslutta uten avtale. Arbeidet med avtalen ble i 1990-åra ført videre av KSSE (OSSE) og samarbeidsorganet mellom NATO og den tidligere Warszawapakta, NACC. Etter at Sovjetunionen ble oppløst, klaget Russland over skjev styrkefordeling og krevde derfor endringer i avtalen.
Forhandlingene om å tilpasse CFE-avtalen til nye sikkerhetspolitiske rammer i Europa resulterte i at «Tilpassing av CFE-avtalen» ble undertegnet under OSSE-toppmøtet i Istanbul i 1999. Russland har ratifisert den, men de andre partene har ikke ratifisert fordi Russland ikke har holdt de såkalte «Istanbul-pliktene» som gjaldt tilbaketrekking av styrker fra Georgia og Moldova.


=== Verifikasjon ved inspeksjoner ===
Avtalen har krav til detaljert informasjonsutveksling, inspeksjoner innenfor militærbaser, militærleirer og garnisoner, definerte områder også utenfor slike baser - og overvåking av destruksjon av militært materiell.


== Status ==
Russland suspenderte CFE-avtalen med virkning fra 12. desember 2007.
 Etter at Barack Obama overtok som president prøvde USA å gjenopplive avtalen gjennom forhandlinger med Russland, men forhandlingene stranda i 2011. I 2015 annonserte Russland at de trakk seg helt fra deltakelse, fordi NATO de facto hadde brutt avtalen.


== Referanser ==
Dalane–Suldallinjen

Dalane–Suldallinjen er en 1,1 km lang forbindelseslinje på Sørlandsbanen i Kristiansand. Linjen er anlagt for at tog som bare skal passere Kristiansand skal slippe å kjøre innom Kristiansand stasjon, som er en sekkestasjon. Linjen er en-sporet og ble åpnet for midlertidig trafikk til Kristiansand-Audnedal i 1943. «Urlauber-tog» for Deutsche Wehrmacht ble kjørt fra 15. mai 1943 (benevnt «anleggstog»), mens det ble åpnet for reisende og reisegods fra november 1943. Midlertidig trafikk til Sira fra 17. desember 1943. Ordinær drift fra 1. mars 1944.


== Linjekart ==


== Litteratur ==
Bjerke, Thor og Holom, Finn m.fl (2004). Banedata 2004. Oslo / Hamar: Norsk Jernbanemuseum & Norsk Jernbaneklubb. s. 248. ISBN 82-90286-28-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Liste over kvinnenavn med hebraisk opprinnelse

Liste over kvinnenavn med hebraisk opprinnelse er en alfabetisk liste over kvinnenavn. Den viser også land hvor navnet er mye brukt.
Jeanette

Jeanette, Jeanett og Jeannette er opprinnelige fransk kvinnenavn. De er dimimutive former av Jeanne, den feminine formen av mannsnavnet Jean som er den franske formen av Johannes.  Betydningen er «Gud er nådig».
Navnene har mange forskjellige skrivemåter, blant annet: Janet, Janeth, Janett, Janette, Jannet, Jannit, Jeanet, Jeaneth, Jeanett, Jeannet, Jeannett, Zsanett, Žanet. Formen Janet kan i tillegg til å være en skrivemåte av Jeanette også være en engelsk kjæleform av Jane.
Jeanette har navnedag 21. april i Norge, 29. mai i Sverige og 15. november i Finland. Janette har også navnedag 15. november i Finland.


== Utbredelse ==
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til fornavnet Jeanette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.

Navnet Jeanette ble tatt i bruk i Norge sent på 1800-tallet med opplevde ikke en større popularitet før begynnelsen av 1980-tallet. I 2007 har om lag 3900 personer Jeanette i Norge som første eller eneste fornavn.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Jeanette Jerome
Jeanette Wolff
Jeanette Roede
Jeanett Kristiansen (f. 1992), norsk håndballspiller


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Jeanette
(en) Think Baby Names: Jeanette
U.S. Africa Command

U.S. Africa Command (AFRICOM) er en av de ti hovedkommandoene i det amerikanske forsvaret. Kommandoen ble vedtatt opprettet 6. februar 2007 og vil være fullt operativ 30. september 2008. Hovedkvarteret ligger i Stuttgart i Tyskland frem til en permanent base er ferdig bygget. Ansvarsområdet består av det afrikanske kontinent med unntak av Egypt. I tillegg kommer atlanterhavsøyene Kapp Verde, São Tomé og Príncipe, øyer tilhørende Ekvatorial-Guinea og indiahavsøyene Komorene, Madagaskar, Mauritius og Seychellene.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) United States Africa Command – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hemsil I kraftverk

Hemsil I kraftverk er et vannkraftverk i Hemsedal kommune i Viken fylke.  Kraftverket ble satt i drift i 1960, og utnytter et fall på 540 meter fra Flævatn til elven Hemsil.  Flævatn reguleres mellom 1109 og 1084 moh. Vannet er oppdemmet og ved høy vannstand består magasinet av Gyrinosvatnet og Flævann. Deler av magasinet ligger i Ål kommune. Kraftverket er ett av fire i Hemsilutbyggingen.
Det er installert to francisturbiner hver på 35 MW. Normal årsproduksjon er på ca. 293 GWh.
Tilsiget er på 225 millioner m³ og nedslagsfeltet er på 250 km². Magasinkapasiteten er på 205 millioner m³.
Kraftverket forsynes gjennom en driftstunnel på 15 km.
Kraftverket eies og driftes av E-Co Energi


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Hafslund E-CO


== Se også ==
Hemsil II kraftverk, Brekkefoss kraftverk og Gjuva kraftverk.
Triskaidekafobi

Triskaidekafobi er betegnelsen på frykt for tallet 13. Dette er en fobi som vanligvis blir sett på som en overtroelse. 
Kristne tradisjoner hevder at i det siste måltid var Judas, disippelen som forrådte Jesus, den 13. person som satte seg ved bordet, og av den grunn tror man tallet 13 bringer med seg en slags forbannelse eller ulykke. Dette er antakelig opphavet til den overtro at hvis tretten personer samles vil en av dem dø i løpet av det neste året. Senere skal man i kristne tradisjoner ha trodd at Satan var Guds 13. engel.
Triskaidekafobi har også hatt sin innvirkning på Vikingene. I norrøn mytologi er Loke antatt å være gud nummer 13. Loke skal etter tradisjonen også ha stått bak drapet av guden Balder, og Loke var den 13. person som ankom begravelsen.
Enkelte har en spesiell frykt for fredag den 13.
Patrick Finnerhan

Patrick Finnerhan (født mars 1872 i Northwich, død 1941) var en engelsk fotballspiller.
Finnerhan spilte for Northwich Victoria og Manchester City, før han ble kjøpt til Liverpool i mars 1897. Debuten for Anfield-klubben kom 11. september samme år. Han spilte 5 kamper i ligaen og scoret 1 mål mot Wolverhampton dette året. Målet hans var forøvrig Liverpools mål nr. 300 i ligaen. Han spilte også 3 kamper i FA-Cupen for de røde dette året.
Finnerhan fikk kun denne sesongen i Liverpool. Han signerte for Bristol City i 1898.


== Se også ==
Statistikk om Liverpool FC.


== Eksterne lenker ==
Profil på LFChistory.net
Dime

Dime er en amerikansk mynt som er verdt en tiendedel (10 cent) av en amerikansk dollar.
Wolfgang Iser

Wolfgang Iser (født 22. juli 1926, død 24. januar 2007) var en av de mest markante skikkelsen innenfor leserorientert litteraturteori. 
Han grunnla, sammen med Hans Robert Jauss, den tyske resepsjonsestetikken. Mens Jauss utviklet den delen av den tyske resepsjonsestetikken som betegnes som resepsjonsteori, har Iser utviklet det som betegnes som estetisk responsteori. Isers teori er fenomenologisk orientert, og har klare hermeneutiske konsekvenser.I store deler av sin karriere virket han som professor ved Universitetet i Konstanz, og ved Universitetet i California, Irvine. 


== Bibliografi ==
Die Weltanschauung Henry Fieldings (1952)
Walter Pater. Die Autonomie des Ästhetischen (1960)
Der implizite Leser. Kommunikationsformen des Romans von Bunyan bis Beckett (1972)
Der Akt des Lesens. Theorie ästhetischer Wirkung (1976)
Laurence Sternes «Tristram Shandy». Inszenierte Subjektivität (1987)
Shakespeares Historien. Genesis und Geltung (1988)
Prospecting: From Reader Response to Literary Anthropology (1989)
Das Fiktive und das Imaginäre. Perspektiven literarischer Anthropologie (1991)
The Range of Interpretation (2000)
How to do theory (2006)


== Referanser ==
Sogn

Sogn kan vise til:

Kirkesokn, den laveste geografiske forvaltningsenheten i Den norske kirke
Sogn (distrikt), distrikt i Vestland fylke
Sogn (Oslo), strøk i Oslo
Karen Sogn (1931–2013), norsk politiker


== Se også ==
Sogn Avis, avis utgitt i Sogndal
Sogn og Fjordane, tidligere fylke i Norge
Sogn studentby, studentby i Nordre Aker i Oslo
Sogn tingrett, tidligere domstol under Gulating lagdømme
Sogn videregående skole, skole i Nordre Aker i Oslo
Sogns Tidend, tidligere avis utgitt i Sogndal
Sokn (øy), øy i Stavanger kommune
John Doe

For det norske bandet med lignende navn, se Johndoe.John Doe er det amerikanske navnet for en anonym mann eller en generell, ikke spesifikk amerikansk mann. Det kvinnelige navnet er Jane Doe. 
Navnet brukes blant annet i rettslige sammenhenger, der parter er ukjente, eksempelvis John Doe & Al.(llied parts), eller som navn på uidentifiserte lik.
Tilsvarende i Norden for navn som henviser til ikke spesifikk mann av nasjonal opprinnelse er Medel-Svensson (Sverige), Holger Danske (Danmark) og Ola og Kari Nordmann (Norge). Holger Danske henviser til en legendarisk sagnhelt fra middelalderen. I Sverige brukes iblant «N.N.», fra latin nomen nescio («Jeg kjenner ikke til navnet») eller notetur nomen («Her bør navnet skrives»). En variant av dette er navnet Navn Navnesen.

Frank Capra regisserte spillefilmen Meet John Doe, utgitt i 1941.


== Se også ==
Nomen nescio
Ola Nordmann
Personer som nasjonalsymboler


== Referanser ==