jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sderot

Sderot (hebraisk שדרות, betyr «bulevarder», arabisk سديروت) er en israelsk by nær grensen til Gazastripen. Byen ligger omtrent midt i Israel, nord for Negevørkenen og 10 kilometer øst-nordøst for Gaza by. Den tilhører Sørdistriktet.
Israels tidligere forsvarsminister, Amir Peretz, kommer fra Sderot. 


== By under angrep ==

Siden begynnelsen av den andre intifada i oktober 2000, har byen vært utsatt for en rekke rakettangrep fra Gaza. Etter den israelske tilbaketrekningen fra Gaza i 2005 har angrepene økt i intensitet, og frem til november 2007 hadde 6311 raketter falt over byen. 12 mennesker har blitt drept, mange har blitt lemlestet eller skadet, fysisk så vel som psykisk, og rakettene har forårsaket ødeleggelser på bygninger og infrastruktur.De israelske myndigheter har installert et «Red Dawn» (צבע אדום) alarmsystem for å varsle innbyggerne om rakettangrep slik at de kan løpe til nærmeste tilfluktsrom eller -grøft, men dets nytteverdi er begrenset av at folk bare har 15 sekunder fra alarmen går til rakettene treffer bakken. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sderot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bartolomeo Ammanati

Bartolomeo Ammanati (født 18. juni 1511 i Settignano nær Firenze, død 13. april 1592 i Firenze) var en italiensk billedhugger og arkitekt, hovedsakelig virksom i Firenze
I Firenze har Ammanati tegnet Fontana del Nettuno (Neptunbrønnen) (1563–1577) på Piazza della Signoria og den berømte Ponte della Trinità (Treenighetsbrønnen) (1567–1569), ødelagt i 1944 i et luftanfall under andre verdenskrig, men senere gjenoppbygd. Utenom dette, har han bidratt med tilbygg til Palazzo Pitti.
Også i Roma og Lucca finnes bygninger av Ammanati.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Svensk uppslagsbok, Lund 1929
Bjelland kraftverk

Bjelland kraftverk  er et  vannkraftverk i midtre Mandalsåni i Marnardal kommune i Agder.
Kraftverket utnytter et fall på 87,5 meter fra Tungesjø og er et elvekraftverk.
Samlet effekt er 55 MW fra to francisturbiner. Midlere årsproduksjon er på 294 - 312 GWh.
Produksjonen startet i 1974 med modifiseringer utført i 1975. Vannet ledes i en 5,8 km lang tunnel fra inntaket til kraftstasjonen.
Kraftverket erstattet et eldre verk fra 1918, Tungefoss. Det eldste verket ble bygget for å levere strøm til Flottorp molybdengruver.
Kraftverket eies av Agder Energi.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Agder Energi
Setedalsviki om Tungefoss
Settignano

Settignano er en landsby i fjellsiden nordøst for Firenze i Italia. Landsbyen er kjent for å ha oppfostret flere kjente billedhuggere: Desiderio da Settignano, brødrene Bernardo Rossellino og Antonio Rossellino og Bartolomeo Ammanati. Michelangelo bodde også i landsbyen en periode. Årsaken til de mange billedhuggerne er sannsynligvis marmorbruddene i området.


== Eksterne lenker ==
Settignanos nettside
Salten krematorium

Salten krematorium er et krematorium i Bodø lokalisert like ved Bodin kirke og skal dekke behovet for kremasjon i hele Salten-regionen.
En anbudskonkurranse ble åpnet høsten 1999 og bygget sto ferdig oktober 2002.
Bygget består i tillegg til krematoriet av et religionsnøytralt seremonirom og administrasjon/teknisk del.


== Seremonirommet ==
Seremonirommet er religionsnøytralt, men har likevel små symboler knyttet til solens gang og horisontale/vertikale linjer da de anses for viktige i flere kulturer uten at de er for framtredende.
Bygget har relativt tykke vegger for å gi assosiasjoner til den 750 år gamle Bodin kirke like ved og for å hindre støy fra innflygningen til Bodø lufthavn.


== Økning ==
Byggingen av krematoriet har ført til at antallet kremasjoner har gått opp fra 1 prosent før krematoriet kom til 12 prosent i 2005.


== Eksterne lenker ==
Artikkel i bladet MUR
Banda

Banda er en messingblåserbasert form for tradisjonell musikk i Mexico.
Banda-musikken inneholder en lang rekke sanger og rytmer, slik som ranchera, corrido, cumbia og bolero. Ranchera-musikken er mest kjent, men i dag spiller banda-orkestre gjerne moderne pop og cumbia. 
Kjente bandaorkestre og -utøvere er; La Banda el Recodo, Banda Jerez, El Coyote og Julio Preciado. Yolanda Pérez er en av få kvinnelige banda-utøvere. 


== Historie ==
Banda oppsto på slutten av 1930-årene i Sinaloa, en delstat i nordvestre Mexico. Også i nabostaten Zacatecas var banda tidlig populær. Populariteten eksploderte imidlertid på slutten av 1990-tallet, og denne musikken nådde ut i hele Mexico. Musikken kan beskrives som en blanding av tysk polka-musikk og meksikanske rytmer. I det sørlige Texas bodde det på denne tida mange tysk-amerikanere, og dette påvirket musikken i Nord-Mexico. Nå har også bandaen fulgt meksikanske innvandrere inn i USA, først til sørvest, fra Texas til California, men etterhvert også til resten av landet.


== Banda-toner ==
Et mangfold av messingblåsere utgjør et typisk banda-orkester. Tambora, en type tromme, utgjør den mest hørbare og laveste tonen i banda-orkesteret, og utgjør bassen i harmonien. Tambora'en spilles sterkt, og driver dermed de andre musikerne fram. Andre rytmeinstrumenter er blant annet tarola, en tromme, kugjeller og symbaler. Trompeter, klarinett, trombone, tuba og tortolitas er andre instrumenter som brukes. 
Bandaorkestre består av mellom 10 og 20 medlemmer, oftest rundt 15. Oftest har Banda-orkesteret en førstestemme og en andrestemme, noen ganger også en tredjestemme.
Digitalisert kabel-TV

Digitalisert kabel-tv har samme, fysiske infrastruktur som tradisjonell, analog, kabel-TV, men signalene som sendes på linjene er blitt digitalisert. En konsekvens av digitaliseringen er at brukere må anskaffe en mottakerboks (dekoder) som omdanner kodede, digital signaler slik at det opprinnelige bildet gjenskapes på TV-skjermen, Digital-TV. Brukere tilkoblet anlegg med digitaliserte signaler, får også mulighet til å se HDTV.


== Utvikling og digital konvergens ==
Opprinnelig var kabel-TV analogt og enveis, men det ble så også mulig å:

Gjøre kabelen toveis for digital bruk, (uten at man gjør noe med de analoge sendingene). Dette muliggjør tilgang til internett over kabelen, en tjeneste som blir tilbudt av mange kabel-TV selskaper. Kobberledningene til kabel-tv fungerer like greit for dette formålet som kobberledningene til telefonlinjen (som blir benyttet ved DSL).Digitalisere signalene, og tilby digital-TV.Punkt 2 er her en direkte konsekvens av punkt 1. Hvis man først kan ha tilgang til internett over kabelen, vil man også kunne ha 100 % digital IPTV (TV over internett). Ergo kan man bare hoppe over leddet med å tilby internett, og i stedet tilby digital TV direkte over den eksisterende kabelen.
Det som har skjedd er at: Internettlinjen kan brukes til TV (IPTV), og TV-linjen kan brukes til internett (Internett over Kabel-TV). Man har med andre ord fått en konvergens mellom kabel-TV og internett.
Jan Otto Fredagsvik

Jan Otto Fredagsvik (født 8. juni 1947 på Frøya) er en norsk politiker (Ap).
Han er utdannet lærer fra Trondheim lærerhøgskole og har arbeidet som lærer på Sistranda skole.Fredagsvik har hatt mange verv i politikk og idrett. Han ble første gang valgt inn i Frøya kommunestyre i 1971. Fra 1988 til 2003 var han ordfører i Frøya kommune, avbrutt av en periode fra 1993 til 1996 som fast møtende vararepresentant på Stortinget for Sør-Trøndelag. Han satt da i Stortingets justiskomité.Fredagsvik ble så ansatt i Frøya kommune som «lønnet ildsjel» og som seniorrådgiver i rådmannens stab.I 2018 ble han tildelt Kongens fortjenstmedalje for samfunnsnyttig virke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Jan Otto Fredagsvik hos Stortinget 
(no) Jan Otto Fredagsvik hos Norsk senter for forskningsdata
Egil Hestnes

Egil Hestnes (født 1. juni 1943 på Hitra i Sør-Trøndelag) er en norsk politiker (H).
Han ble ansatt i trygdeetaten i 1964, og ble trygdesjef i Hitra kommune i 1974. Hestnes har blant annet vært formann i Trygdekontorenes fylkeslag i Sør-Trøndelag og medlem av Trygdekontorenes Landsforenings sentralstyre.Hestnes var medlem av Hitra kommunestyre 1968–1971, 1976–1983 og 1988–2007 samt ordfører 1988–1999 og 2003–2007. Han har vært medlem av Sør-Trøndelag fylkesting siden 2003, og satt også i perioden 1984–1987. Hestnes var personlig rådgiver for statsråd Leif Arne Heløe i Sosialdepartementet i 1985, og har ledet Hitra Høyre. Hestnes var vararepresentant til Stortinget fra Sør-Trøndelag 1989–1993, 2001–2005 og 2009–2013, og møtte i 7 dager.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Egil Hestnes hos Stortinget 
(no) Egil Hestnes hos Norsk senter for forskningsdata
Slaget ved Badr

Slaget ved Badr (arabisk: غزوة بدر‎) foregikk 17. mars 624 (17. Ramadan år 2 i den islamske kalenderen) på den vestlige siden av halvøyen Arabia (nåværende Saudi-Arabia). 
Det var et viktig slag i de første dagene av islam og et vendepunkt for Muhammeds kamp mot Quraish-stammen fra Mekka. Selv om slaget er et av de få som er nevnt i Koranen, er stort sett all samtidig kunnskap om slaget skaffet fra tradisjonelle islamske kilder, både samlinger av hadith og tradisjonelle Muhammed-biografier, skrevet mange tiår etter slaget.
Før slaget hadde muslimene og mekkerne vært involvert i flere mindre trefninger og ved år 623 og år 624 hadde den muslimske  ghazawāt (referanse til slag Muhammed deltok i) økt merkant. Badr, derimot, var det første store slaget mellom de to styrkene. Muhammed ledet et raid mot en Quraish-karavane, hvor han i stedet møtte den mye større Quraish-styrken. Muhammeds menn brøt ned mekkernes frontlinjer samtidig som de drepte flere viktige Quraish-ledere, inkludert den mest fiendtlige av Muhammeds fiender, 'Amr ibn Hishām.
For tidlige muslimer var slaget av stor betydning fordi det ble sett på som det første tegnet for at de kunne ha mulighet til å overmanne sine forfølgere i Mekka. Mekka var på denne tiden en av de rikeste og den mest mektige hedenske byer i Arabia, med en militær kapasitet tre ganger større enn det muslimene kunne måle.
Danio

Danio er en slekt med små fisker i karpefamilien, som omfatter sebrafisk en populær akvarieart og en vanlig art innenfor forskning. 
De har to par lange skjeggtråder. De fleste artene i slekten har vannrette striper slik som sebrafisken. 
Artene blir mellom 4 og 15 cm lange.
De lever vanligvis ikke lenger enn ca. fem år.
I naturen spiser disse fiskene forskjellige akvatiske insekter, skalldyr, mark i tillegg til plankton.


== Akvaristikk ==
De forskjellige medlemmene av gruppen Danio har ganske like krav til omgivelsene.
Alle artene leter hovedsakelig etter mat i vannflaten. I akvariet er de altetende og godtar mange typer fôr.
Når man kondisjonerer danioer for gyting, bør man gi dem rikelig med ferskfôr.
De er fredelige fisk som går godt sammen med andre fisk av tilsvarende størrelse i selskapsakvarier. De er stimfisk, og foretrekker å være i grupper på fire eller flere. Danioer foretrekker en pH på mellom 6 og 8, en hardhet på mellom 5 og 19 dGH, og en temperatur på mellom 18 og 24 grader celsius.
Danioer er blant de letteste akvariefiskene å få yngel på. De sprer eggene over substratet.


== Eksterne lenker ==
(en) Danio – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Danio i Encyclopedia of Life 
(en) Danio i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Danio hos ITIS 
(en) Danio hos NCBI 
(en) Kategori:Danio – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Danio – detaljert informasjon på Wikispecies
Alesso Baldovinetti

Alesso Baldovinetti, også Alessio Baldovinetti (født 14. oktober 1425 i Firenze, død 29. august 1499 i Firenze), var en italiensk maler i ungrenessansen.


== Liv og verk ==
Baldovinetti studerte for Domenico Veneziano og fant inspirasjon hos ham og Fra Angelico. Han utførte flere fresker og temperamalerier med Bebudelsen som motiv. Hans mesterverk anses å være «Bebudelsen» i kirken Santa Annunziata i Firenze.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alesso Baldovinetti – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bianca Maria Sforza

Bianca Maria Sforza, også Maria Blanca Sforza (født 5. april 1472, død 31. desember 1511) var datter av hertug Galeazzo Maria Sforza av Milano, og var gift med den tysk-romerske keiser Maximilian I.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hellmut Andics: Die Frauen der Habsburger., J&V, Wien, 1985
Kenneth Turan

Kenneth Turan (født 1946) er en amerikansk filmkritikker og forfatter som var ansatt i Los Angeles Times, The Washington Post og magasinet TV Guide. Han har også vært foreleser ved University of Southern California. 
Han pensjonerte seg i 2020.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kenneth Turan på Internet Movie Database 
(en) Kenneth Turan hos Rotten Tomatoes 
(en) Kenneth Turan hos The Movie Database 
(en) Kenneth Turan på Twitter
Carlo Dolci

Carlo Dolci (født 25. mai 1616 i Firenze, Italia. død 17. januar 1686 i Firenze) var en italiensk barokkmaler, virksom i Firenze.
Han malte blant annet madonnaer og kvinnelige helgener i halvfigur.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carlo Dolci – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Slaget ved Uhud

Slaget ved Uhud foregikk den 23. mars 625 mellom en styrke fra det muslimske samfunnet i Medina, i det som nå er kjent som nordvest Arabia, og en styrke fra Mekka, ledet av Quraishstammen. Slaget fant sted ved Uhud, som ligger i nærheten av byen Medina. 
Dette var den verste trefningen muslimene hadde hatt siden slaget ved Badr. Muslimene trakk seg fra kampen etter å ha mistet syttifem menn. Selv om hensikten med angrepet var å drive muslimene ut av Medina, jagde ikke styrkene fra Mekka muslimene, men marsjerte derimot tilbake til Mekka. 
Slaget er generelt sett på som en seier for styrkene fra Mekka og et alvorlig tilbakeslag for muslimene. Derimot stilles det av historikere spørsmål om hvorfor styrken fra Mekka ikke fullførte det de bega seg ut for, nemlig å drive muslimene vekk fra Medina.


== Bakgrunnen for slaget ==
Muhammed spredte sitt budskap om islam i Mekka fra år 613 til 622. Han hadde tiltrukket seg et lite, sammenvevd samfunn. Dette mislikte Quraishstammen, stammen Muhammed var medlem av, og som regjerte i Mekka. Etter flere år med undertrykkelse og forfølgelse, hadde nemlig muslimene flyktet fra Mekka i år 622 og etablert seg i Medina (se hijra). Siden Medina befant seg like ved Mekkas hoved-handelsrute, førte dette til en tilspissing av situasjonen mellom det nylig etablerte muslimske samfunnet i Medina og stammelederne i Mekka.
I slaget ved Badr i år 624, overmannet en mindre muslimsk styrke en bedre utrustet og større hær fra Mekka. Mange muslimer anså denne uventede seieren som et bevis på at Muhammed som profet var foretrukket av Gud (Allah). Dermed var de selvsikre på at Gud ville ta deres side i kampen mot Quarishstammen.
De angrepslystne styrkene fra Mekka provoserte til krig flere ganger, og ble selv påført tap etter slaget ved Badr. Dette tapet ergret dem, og de ville ta hevn for sine døde slektninger. Påfølgende år, samlet de en ny styrke (anslått til å være 3000 menn), og satte kurs mot Medina. Styrken ble ledet av Abu Sufyan. Muhammad ble informert av utsendingene for vakthold, som rapporterte at et angrep var på vei. Før Mekkas styrke i det hele tatt fikk sjansen til å angripe Medina, forberedte Muhammad en hær for å møte angrepsstyrken ved utkanten av oasen ved Medina. 


== Eksterne lenker ==
«History of Islam and Muslims». Besøkt 22. juni 2018.
Public Opinion

Public Opinion (Offentlig Mening) er en bok fra 1922 om medier og demokrati av Walter Lippmann. Blant andre ting argumenterer den for at 20. århundres framgang i teknologien for å «produsere samtykke» vokser til «en revolusjon» i «demokratisk praksis» fordi den tillater eliten å styre offentlig mening om verden og om offentlighetens interesser i verden. Styring av offentlig mening er en mulighet til å styre offentlig oppførsel. 
Lippmann hevder at når det blir skikkelig utnyttet er fabrikasjon av samtykke nyttig og nødvendig for det moderne samfunn fordi «den felles interesse», som jo angår alle i samfunnet, ikke er tydelig i mange tilfeller og bare blir klar ved omhyggelig datainnsamling og analyse. De fleste mennesker er uinteressert i dette og synes det er greit at eksperter sammenfatter sakene for dem.
Det er på denne bakgrunn han hevder at man trenger en spesialisert klasse som samler og analyserer data og overrekker konklusjonene til beslutningstakerne, som så tar beslutninger og bruker overtalelsens kunst til å informere offentligheten om avgjørelsene og omstendighetene rundt den. 
Boka er ikke oversatt til norsk. Den har ISBN 0-02-919130-0


== Eksterne lenker ==
Public opinion som e-bok hos Gutenberg
Sankt Georg

«St. Georg» omdirigeres hit; se også bydelen St. Georg (Hamburg)Sankt Georg, Sankt Jørgen eller Sankt Jøran, var en kristen martyr i Palestina under keiser Diokletians forfølgelse. Han er en katolsk helgen med festdag 23. april eller 6. mai (Bulgaria, Georgia, Russland, Serbia, Makedonia). Det er uvisst om han er en historisk person eller en legendarisk person, men man har forsøkt å tidfeste hans liv til 280–303.


== Liv og virke ==
Hans ry lever stadig, særlig i det kristne østen, men ingen historiske detaljer om hans liv har overlevd. Noen forskere mener at han aldri har eksistert, eller at det var tale om en kristen versjon av en hedensk myte, men høyst sannsynlig er legendene basert på en virkelig person.

Lite er kjent om Sankt Georgs liv. Han ble født i Kappadokia i nåværende Tyrkia. Som offisér i Diokletians armé vant han stor berømmelse og fikk innflytelse ved det keiserlige hoffet. Han lyktes å omvende keiserinnen Alexandra til kristendommen, og dette kan ha foranlediget den hittil temmelig tolerante keiseren å innlede sin blodige forfølgelse av de kristne. I 303 ble Georg fanget, torturert og til slutt, sammen med Alexandria, henrettet utenfor byen Diospolis i Palestina.
Legenden forteller at Georg reddet en by, iblant også en jomfru eller prinsesse, fra en drage.


== Kultus ==
Georgkultens geografiske utgangspunkt var Diospolis i Palestina, hvor det ble bygd en kirke over graven hans på midten av 300-tallet. Kirken ble ødelagt av hærføreren Saladin i 1191.
Sankt Georg ble regnet som en av de fjorten nødhjelpere.
Han ble særlig kjent i vesten gjennom helgenbiografisamlingen Legenda Aurea fra ca 1260, men var kjent også tidligere. Sankt Georg er flittig anvendt som symbol i Russland, egentlig Moskvas skytshelgen, og gjenfinnes blant annet i det russiske riksvåpenet. Han er også skytshelgen for England, Portugal, Catalonia, Litauen, Serbia, Bulgaria, Montenegro, Georgia, Etiopia, Freiburg im Breisgau, Genova, Lod, speiderbevegelsen, og kavalerister.
Skulpturen «Sankt Georg og dragen» fra 1489 i Storkyrkan, Stockholm var Nord-Europas første store rytterstatue.
Han var skytshelgen for spedalske, og mange spedalskesykehus har fått hans navn, slik også St. Jørgens Hospital i Bergen.


== Referanser ==
Michelozzo di Bartolommeo

Michelozzo di Bartolommeo (født 1396, død 1472) var en italiensk arkitekt og billedhugger, virksom i Firenze. Han arbeidet sammen med blant annet Lorenzo Ghiberti og Donatello.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michelozzo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fran Healy

Francis «Fran» Healy (født 1973) er en britisk musiker og vokalist i den skotske gruppa Travis. Han har skrevet de fleste sangene til gruppas album og regnes som frontfigur for bandet. Han utgav sitt første soloalbum i 2010.Han ble født i Stafford i England, men flyttet i ung alder til Glasgow i Skottland. Inspirert av Live Aid-konserten som 12-åring, ble Healy som etablert musiker en av drivkreftene for organisasjonen Make Poverty History. Han deltok også i Band Aids 20-årsjubileum og nyversjonen av sangen «Do They Know It's Christmas?» i 2004.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Fran Healy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Fran Healy på Internet Movie Database 
(en) Fran Healy på Discogs 
(en) Fran Healy på MusicBrainz 
(en) Fran Healy på Songkick 
(en) Fran Healy på AllMusic 
Travis gleder seg til stjernedugnad (NRK, 2004)
Jantelovens sønn (artikkel i Dagbladet, 2003)
Lorenzo Lotto

Lorenzo Lotto (født omkring 1480 i Venezia, død 1556 i Loreto) var en italiensk maler i renessansen, virksom i Venezia.


== Biografi ==
Lotto gikk formodentlig i lære hos Alvise Vivarini i Venezia, selv om hans virksomme liv stort sett ble utspilt i steder utenfor Venezia, blant annet i Roma, Bergamo og Loreto. Til tross for at han i ulike perioder tok sterke inntrykk av Giovanni Bellini, Tizian og Palma Vecchio, forble Lotto en sterkt individualistisk maler.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lorenzo Lotto – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lorenzo Lotto – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Snæfellsjökull

Snæfellsjökull er et fjell på Island med en jøkel eller isbre (islandsk jökull) som dekker toppen. Det har en høyde på 1446 moh. Fjellets navn er egentlig Snæfell, men det blir vanligvis kalt Snæfellsjökull for å skille det fra to andre fjell som også heter Snæfell. Snæfellsjökull dekker den vestligste delen av Snæfellsnes-halvøya på Island. Den kan noen ganger bli sett fra Reykjavík over bukta Faxaflói (Faxefjord), en avstand på rundt 120 km.
Fjellet er et av de mest berømte stedene på Island, først og fremst på grunn av romanen Reise til jordens indre (1864) av den franske forfatteren Jules Verne, der romanens hovedfigurer finner en inngang i Snæfellsjökull som leder til en passasje som fører til en fantastisk verden i jordens midtre.
Fjellet er en del av Snæfellsjökull nasjonalpark (Þjóðgarðurinn Snæfellsjökull).
Nedenfor Snæfellsjökull var det stedet der den historiske Eirik Raude på slutten av 900-tallet la ut på sin berømte seilas vestover, som førte til at han fant og utforsket Grønland.
I august 2012 var Snæfellsjökull for første gang helt uten snø. (is)


== Referanser ==
Hilde Solheim (direktør)

Hilde Charlotte Solheim (født 13. oktober 1972) er forfatter og journalist. Hun er styreleder for Brim Explorer, Hvitserk of Norway og Vitenparken ved NMBU. Hun er også medlem av styrene i Anno Museum AS, Vest-Agdermuseet IKS, stiftelsen Geitmyra matkultursenter for barn, Reisemål Hardangerfjord, og Hardangervidda Natursenter i Eidfjord.Solheim er tidligere direktør for reiseliv og kultur i Hovedorganisasjonen Virke. Hun er utdannet journalist (Høgskolen i Oslo 1999) og har mellomfag i Offentlig rett (Universitetet i Oslo 1996). Hun har arbeidet som direktør for kommunikasjon og næringspolitikk i NHO Reiseliv (tidligere RBL) (2005-2008). Hun har også vært journalist i Dagsavisen, Nettavisen, Kampanje, Aftenposten og VG.Hun var redaktør for den feministiske antologien Råtekst (1999). Hun var leder av Norges Gymnasiastsamband i perioden 1992-1993. Andre verv omfatter styret i Statens lånekasse for utdanning (elevrepresentant 1991-93), Gjøvik kommunestyre (fast medlem 1991-1995), Destinasjon Geilo (styreleder 2009-2011), Destinasjon Røros (styreleder 2015-2019), HSMAI Chapter Norway (styreleder 2008-2010), og landsstyret i Norsk Journalistlag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Hilde Solheim hos Stortinget 
(no) Hilde Solheim hos Norsk senter for forskningsdata
Mu’min

Mu'min (مؤمن) er en arabisk islamsk term referert i Koranen, betyr "troende", og betegner en muslim som har fullstendig overgitt seg for Guds vilje.


== Se også ==
De Troendes Mor
Leder av de Troende