jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gojżewski-familiens mausoleum

Gojżewski-familiens mausoleum (polsk Mauzoleum Gojżewskich) ligger på Den gamle kirkegård i Łódź. Graven, som ligner en bysantinsk helligdom, rommer likene til Konstanty Gojżewski, en offiser i tsararmeen, og hans kone Aleksandra Gojżewska. 
Ekteparet ligger gravlagt i en felles krypt, men siden Konstanty (død i 1905) var ortodoks og Aleksandra (død i 1900) katolsk, ble Konstanty gravlagt på den ortodokse delen og Aleksandra på den katolske delen av kirkegården. 
Mausoleet ble restaurert i 2000. Det er bygd i hvit marmor og brun murstein, mens taksteinen er grønn. Innvendig er mausoleumskuppelen mørkeblå og dekorert med gylne stjerner. Like over inngangen finnes en innskrift skrevet med det kyrilliske alfabet: Семейная Гробница К. А. Гоижевского («K. A. Gojżewskis familiegrav»).
Zündapp Janus

Zündapp Janus er en mikrobil produsert av den tyske motorsykkelprodusenten Zündapp mellom 1957 og 1958. Zündapp produserte opprinnelig motorsykler, men bestemte seg i 1954 for å bygge et mer værbestandig kjøretøy. De vurderte forslag fra Kroboth, Brütsch og Fuldamobil, før de bestemte seg for en modell fra Dornier. Fordi det var vanskelig å skille foran og bak på bilen fikk den navn etter en romersk gud, Janus, som var en gud med to ansikter; et som peker fremover mens det andre peker bakover.
Bilen var utstyrt med en midtmontert totaktsmotor på 250 ccm med en effekt på 14 hestekrefter, noe som gav bilen en toppfart på 80 kilometer i timen. Hjulopphenget var av MacPherson-type, som viste seg å være svært komfortabelt. Produksjonen startet i juni 1957, men kun 1 731 eksemplarer ble bygget de første seks månedene. Sommeren 1958 droppet Zündapp prosjektet, og solgte fabrikken til Bosch. Totalt 6 902 eksemplarer ble bygget.


== Kilder ==
Kleinwagen, Small Cars, Petites Voitures, av Benedikt Taschen, 1994
Mår kraftverk

Mår kraftverk er et vannkraftverk ved Moflåt sør for Rjukan i Tinn kommune i Vestfold og Telemark fylke.
Kraftverket ble satt i drift i 1948 og modifisert i 1949 og 1954.
Kraftverket har 180 MW installert effekt på fem peltonturbiner og midlere årsproduksjon på 1145 GWh.
Verket henter vann fra et inntaksmagasin i nedre Grottetjørn.
Mårvatn som reguleres mellom 1121 og 1100 moh og Kalhovdfjorden som reguleres mellom 1087 og 1076 er magasiner for kraftverket. Begge magasinene er oppdemmet og dreneres normalt ikke  til Måna.
I tappetunnelen mellom Mårvatnet og Kalhovdfjorden er Stegaros kraftverk bygget.
Kraftverket er eid av Statkraft.
Kraftverket har pleid å ha åpent for publikum på hverdager om sommeren.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Statkraft
Heinzels kapell

Heinzels kapell (polsk Kaplica Heinzlów) ligger på den katolske delen av Den gamle kirkegård i Łódź ved Ogrodowa-gaten. 
Etter Juliusz Heinzels død oppførte familien hans en enorm familiegrav, hvor Juliusz og senere også hans kone Paulina Volkman og andre etterkommere ble gravlagt. I dag har mausoleet funksjon som kirkegårdskapell, og tjener i likhet med den andre palassene til Heinzel befolkningen i Łódź. Mausoleet er et av de siste kuplete kirkegårdskapeller. Dets form er inspirert av Sigismund-kapellet på Wawel i Kraków. Det ble reist i årene 1899–1903 i italiensk renessanse etter tegninger av den tyske arkitekten Franz Schwechten. 
Mausoleumsgesimsen er omkranset av en attikabalustrade, og ved pilastrene står skulpturer av engler i naturlig størrelse. Over inngangen finnes et halvsirkulært tympanon med et basalrelieff som forestiller Jesus Kristus. Bygningen er reist i sandstein, og neorenessansestilen pryder også kapellets indre.
Kortholdsammunisjon

Kortholdsammunisjon (engelsk Plastic Short Range Training Ammunition), ofte kalt blåplast, er en øvelsesammunisjon av blåfarget plast, tidligere vanlig i Norge er bakelitt. Den oppfører seg omtrent likt som vanlig skarp ammunisjon, men med en betydelig mindre rekkevidde. I Norge brukes den mest i kaliber 7,62 mm og 12,7 mm. Besparelsen ved bruk av blåplaster ved øvelser er stor, spesielt når man øver med 12,7x99 mm, her koster vanlig ammunisjon cirka 60 kr  per skudd men blåplast koster cirka 10 kr. Rekkevidden er betydelig kortere med blåplaster, cirka 30–40 m for en AG-3 (7,62x51 mm).
Short Range Training Ammunition (SRTA) og Plastic Short Range Training Ammunition (PSRTA) finnes i de fleste kalibrer og brukes i de fleste land. Materiale og oppbygning varierer.
Blåplast regnes som skarp ammunisjon og kan være dødelig på nært hold, da prosjektilet fortsatt har en høy fart og overfører store mengder kinetisk energi.


== Se også ==
Rødplast


== Eksterne lenker ==
Namo, Plastic training ammunition
Shannon–Erne-kanalen

Shannon–Erne-kanalen er en kanalforbindelse mellom elvene Shannon og Erne i Irland. Kanalen går igjennom innsjøen Lough Scur.
Kanalen er 62,5 km lang med sluser på 16 forskjellige steder. Over kanalen går det 34 stenbroer. Kanalen gikk mellom Ballinamore og Ballyconnell. 
Byggingen startet for alvor i 1846 ledet av ingeniøren John McMahon. På grunn av jernbanens inntreden og mindre behov for kanalen til transport ble den lite brukt fram til den ble nedlagt i 1869.
De siste årene er de utgravde kanalstrekningene renset opp. Det er bygget nye moderne sluser med moderne elektrisk/hydraulisk betjening på sluseporter. Mange gamle murer fra kanalens første tid kunne benyttes i moderniseringen. Kanalen ble åpnet i 1994.
Nå er det mye trafikk av lystbåter og utleiebåter på kanalen. Det er plass til båter med lengde 79 ft (24m), bredde 15 ft (4.5m), dybde 4 ft (1.2m) og høyde 10.5 ft (3.2m) over vannet. 
Kanalene i Irland begynner å fungere som et nettverk og gir mulighet for å reise med båt fra Nord-Irland, ned Shannon til vestkysten eller igjennom Grand Canal (Irland), Royal Canal og til Cork.
Det er god dekning av maritim VHF basestasjoner langs kanalen, og det oppfordres at alle båter på kanalen bør ha maritim VHF.


== Eksterne lenker ==
(en) Shannon-Erne Waterway – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Om kanalen fra The Inland Waterways Association of Ireland (engelsk)
Stegaros kraftverk

Stegaros kraftverk er et vannkraftverk ved Kalhovdfjorden i Skiensvassdraget i Tinn kommune i Vestfold og Telemark fylke.
Det ble satt i drift i 2002.
Kraftverket har 2,4 MW installert effekt fra en kaplanturbin, og midlere årsproduksjon på 10 GWh.
Det utnytter fallet i tappetunnelen mellom Mårvatn og Kalhovdfjorden som begge er magasiner for Mår kraftverk.
Kraftverket er eid av Statkraft og Tinn Energi.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Statkraft
Eidsfoss kraftverk (Telemark)

Eidsfoss kraftverk er et vannkraftverk i Eidselva i Nome kommune i Vestfold og Telemark fylke. Kraftverket ble satt i drift i 1964.
Kraftverket har 15 MW installert effekt på en kaplanturbin og midlere årsproduksjon på 84 GWh.
Ved siden av kraftverket ligger Eidsfoss sluser med 2 kammer, som leder Telemarkskanalen forbi fossen.
Kraftverket er eid av Norsjøkraft. Statkraft er driftsansvarlig.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Norsjøkraft Arkivert 31. juli 2019 hos Wayback Machine.


== Se også ==
Frøystul kraftverk
Vemork, 
Såheim kraftverk, 
Moflåt kraftverk, 
Mæl kraftverk, 
Svelgfoss kraftverk, 
Vrangfoss kraftverk
Panserbrytende ammunisjon

Panserbrytende ammunisjon er en type ammunisjon som er spesielt laget for å penetrere blant annet panserede kjøretøyer, skuddsikre vester, stridsvogner og betong.
Størrelsen på ammunisjonen kan være fra pistolkaliber helt opp til stridsvognammunisjon.
Delen av ammunisjonen som penetrerer er av et materiale med veldig høy tetthet som er designet slik at den opprettholder sin form og har maksimal mengde energi så dypt som mulig inn i målet.
Rifle- og pistolammunisjon generelt er bygget opp av en hard penetrator, for eksempel herdet stål eller wolfram karbid. Denne penetratoren er dekket av et mykere materiale, for eksempel kobber. Ved treff vil kobberbelegget bli knust, mens penetratoren fortsetter å penetrere målet.
Grunnen til at hele prosjektilet ikke er laget av samme materiale som penetratoren er fordi siden materialet er så hardt at det ville det slitt ut løpet på våpenet på relativt kort tid.
Fly- og stridsvognammunisjon har av og til en kjerne av en utarmet uran. Fordelen med denne urankjernen er i tillegg til høy egenvekt (som gir høy anslagsenergi) og hardhet blant annet at den selvantenner ved treff, noe som avgir en høy varmeenergi på et lite område på panseret til målet. Noen typer av panserbrytende ammunisjon inneholder også eksplosiver eller selvantennende spiss.


== Se også ==
Sporlys
Brannstiftende ammunisjon
Eksplosiv patron
Melhusbrua

Melhusbrua er ei veibru på fylkesvei 708 i Melhus kommune i Trøndelag. Brua er 400 meter lang og krysser Gaula like sør for Melhus sentrum. Den er en del av veiutbyggingen som førte Fv708 (på denne tiden Riksvei 708) og E6 utenom tettstedet. Den nye parsellen på Fv708, Tverrforbindelsen, åpnet 12. juni 2003, mens de to nye parsellene på E6, Sørparsellen og Nordparsellen, åpnet 23. september 2004 og 1. september 2005.


== Se også ==
GimstunnelenListe over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Eksterne lenker ==
Statens vegvesen: Melhusbrua
Statens vegvesen: Ny E6 Melhus
Våre Veger: Endelig kvitt E6
Pseudo-toppnivådomene

Et antall pseudo toppnivådomener for bruk til navngiving av computere har blitt definert til forskjellige tider. Disse «pseudo-TLD'ene» omfatter .bitnet, .csnet, .ip, .local, .onion og .uucp. Selv om disse «pseudo-TLD'ene» ser ut som toppnivådomener, og tjener samme syntaktiske funksjon i opprettelsen av navn for sluttpunktet i et nettverk, så har de ingen mening i det globale DNS-systemet og er (eller var) bare brukt for spesielle formål; hovedsakelig for adressering av maskiner som ikke var mulig å nå via Internet Protocol for bruk i tjenester som E-mail og Usenet via UUCP.
Selv om de ikke har noen offisiell status, som blir de vanligvis betraktet som uoffisielt videreført, (engelsk: «grandfathered»), og det er usannsynlig at de noensinne vil bli tildelt som toppnivådomener.
.arpa er unik i og med at det har vært et pseudo-toppnivådomene, tidligere brukt av ARPA, som nå er blitt et ekte toppnivådomene definert i internetts DNS-rot for bruk som et toppnivådomene for internett-infrastruktur.
Charles Austin

Charles Austin (født 19. desember 1967) er en tidligere amerikansk friidrettsutøver. Han vant gull i høydehopp i OL 1996 i Atlanta. Den 1,90 meter høye Austin gikk over 2,39 i sitt siste hopp (ny olympisk rekord), og henviste dermed Artur Partyka fra Polen til andreplassen.
Fem år tidligere vant Austin gull i verdensmesterskapet i Tokyo 1991. Han er innehaver av den gjeldende amerikanske utendørsrekorden med 2,40, et resultat han oppnådde i Zürich 7. august 1991.


== OL- og VM-medaljer ==
OL 1996  Atlanta - gull i høydehopp
VM 1991  Tokyo - gull i høydehopp


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Charles Austin – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Charles Austin – Olympedia 
(en) Charles Austin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Charles Austin – USAs olympiske komité 
(en) Charles Austin – World Athletics 
(en) Charles Austin – National Track & Field Hall of Fame
Allan Wells

Allan Wipper Wells (født 3. mai 1952 i Edinburgh) er en tidligere skotsk friidrettsutøver. Han ble olympisk mester for Storbritannia under OL 1980 i Moskva.
Wells satset opprinnelig på tresteg og lengdehopp, men gikk over til sprintløp i begynnelsen av 1970-årene. I 1978 vant han to medaljer for Skottland under Commonwealth-leken, og var nå Storbritannias raskeste sprinter.
Wells vant 100 meter-finalen i Moskva med svært liten margin foran cubaneren og forhåndsfavoritten Silvio Leonard. Wells ble dermed tidenes eldste olympiske mester på 100 meter. Han kom også til finalen på 200 meter, som også ble en svært jevn affære. Denne gangen måtte han se seg slått av italieneren Pietro Mennea med to hundredels sekunder, og sikret seg dermed sølv. Han avsluttet lekene ved å løpe inn til fjerdeplass på 4 100 m stafett.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Allan Wells – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Allan Wells – Olympedia 
(en) Allan Wells – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Allan Wells – Commonwealth Games Federation 
(en) Allan Wells – World Athletics 
(en) Allan Wells – Track and Field Statistics
Bartholomew de Burghersh, 1. baron Burghersh

Bartholomew de Burghersh (død 3. august 1355) var en engelsk adelsmann og soldat. Han var en yngre sønn av Robert de Burgersh, 1. baron Burgersh og Maud de Badlesmere, søster av Bartholomew de Badlesmere, 1. baron Badlesmere.Han ble født mellom 1287 og 1296. På et tidspunkt før 11. juni 1320 giftet han seg med Elizabeth de Verdun, datter og medarving av Theobald de Verdun, 2. baron Verdon. 
Han gjorde tjeneste i krigene i Skottland, og assisterte sin onkel Lord Badlesmere, som var Lord Warden of the Cinque Ports i 1320. Begge sluttet seg til den opprørske jarlen av Lancaster i slaget ved Boroughbridge den 15. mars 1321 eller 1322, og ble tatt til fange etter nederlaget. Lord Badlesmere ble hengt, men Burgersh ble benådet av dronning Isabella. 
Han ble Lord Warden of the Cinque Ports og dermed også konstabel av Dover Castle i 1327, og hadde dette embetet til 1330. I 1329 fikk han barontittelen, og fra 1335 til 1343 var han Justice in Eyre sør for Trent. 
I 1340 arvet han noen av eiendommene til broren, biskop Henry Burgersh. Han ble Knight Banneret i 1341, og ble sendt som deltager i en ambassade til paven i august 1343. Senere fikk han flere andre titler, som Lord Chamberlain of the Household, Admiral of the West samt Seneschal and Custos of Ponthieu and Montreuil. 
I slaget ved Crécy kjempet han i kongens divisjon, og han deltok også under beleiringen av Calais. I 1348 ble han igjen Lord Warden of the Cinque Ports, og den 27. juni 1355 ble han også konstabel av Tower. Han ble syk under et opphold i Dover Castle, og døde der 3. august 1355. 


== Barn ==
Han fikk fem barn med sin hustru Elizabeth:

Henry de Burgersh (døde barnløs november 1348, gift med Isabel St John, datter av Hugh St John, 2. baron St John av Basing)
Bartholomew de Burgersh, 2. baron Burgersh (død 1355, gift med Cecily de Weyland)
Thomas de Burgersh
Joan de Burgersh (gift med John Mohun, 2. baron Mohun)
Margaret de Burghersh (gift med Maurice FitzThomas FitzGerald, 4. jarl av Kildare)


== Referanser ==
Roger Neil Wheeler

Roger Neil Wheeler (født 1941) er en britisk offiser som var Chief of the General Staff, hærsjef for British Army, fra 1997 til 2000. Han ble i 2001 utnevnt til konstabel av Tower. 
Wheeler studerte ved Hertford College, og fikk deretter en offiserspost i Royal Irish Rangers. Han hadde deretter flere kommandoer og stabsposter i Storbritannia, Tyskland, på Falklandsøyene og Kypros. 
Etter tre år som sjef for militære operasjoner i Nord-Irland ble han kommandant for britiske styrker på NATO-oppdrag i Bosnia. Han ble øverstkommanderende for landstyrkene i 1996, og Chief of the General Staff året etter. I 2000 gikk han av med pensjon. 
Som pensjonist er han ved siden av det seremonielle embetet som konstabel av Tower ikke-utøvende direktør i Aegis Defence Services, medlem av styret for Serious Organised Crime Agency og trustee i Royal Armouries. 
Wheeler er utnevnt til Knight of the Grand Cross av Order of the Bath og er derigjennom adlet. Han har dermed rett til å føre tiltaleformen Sir foran sitt navn. Wheeler er også kommandør av Order of the British Empire.


== Referanser ==
Katrin Siska

Katrin Siska (født 10. desember 1983 i Estland, Tallinn) er en estisk musiker. Hun er mest kjent som medlem av gruppen Vanilla Ninja. 
Siska gikk på skole i Tallinn med band-kamerat Piret Järvis. Da hun ble ferdig med videregående (Estonian Lyceum), gikk hun til Tallinn forretningsskole. Etter det gikk også på musikkskole i tre år. Senere lærte hun å spille piano, gitar og bass av en privatlærer. I 2002 ble Katrin medlem av popgruppa Vanilla Ninja. Selv om hun nå har vært medlem i over fem år, har Katrin bare sunget på gruppas første sang; «Klubikuningad». 
Før hun ble medlem av Vanilla Ninja, jobbet hun på TV og som modell.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Katrin Siska – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Katrin Siska på Internet Movie Database 
(en) Katrin Siska på Discogs 
(en) Katrin Siska på MusicBrainz
Lenna Kuurmaa

Lenna Kuurmaa (født 26. september 1985 i Tallinn) er en estisk musiker. 
Da hun var fire år gammel sendte foreldrene henne til barne-koret til Eesti Televisioon ETV, hvor hun sang en lang stund. Hun gikk på den tyske videregående skolen i Tallinn. Kuurmaa spilte en kort stund i et tysk band på denne tiden samtidig som hun lærte å spille fiolin og keyboard. 
Hun har vært med i musikalene The King And I, The Sound Of Music, Voice of Music og Charlie Brown. Hun var også med i showet «Fizz Superstar 2002», og kom til semi-finalen.
Senere på året ble hun medlem i bandet Vanilla Ninja, og da bandet måtte dra til Tyskland bestemte Kuurmaa seg for å slutte på skolen. I bandet spilte hun gitar helt fram til 2006, og har vært vokalist for bandet helt siden de startet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lenna Kuurmaa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lenna Kuurmaa på Internet Movie Database 
(fr) Lenna Kuurmaa på Allociné 
(en) Lenna Kuurmaa på AllMovie 
(en) Lenna Kuurmaa på Discogs 
(en) Lenna Kuurmaa på MusicBrainz 
(en) Lenna Kuurmaa på Spotify 
(en) Lenna Kuurmaa på Songkick 
Lenna Kuurmaa på Twitter 
Lenna Kuurmaa på Facebook 
Lenna Kuurmaa på Myspace
20th Century Fox Television

20th Century Fox Television er en av TV-produksjonsdivisjonene til 21st Century Fox. Selskapet produserer i hovedsak serier for Fox Television Stations Group, men også for salg til andre tv-stasjoner i USA og verden for øvrig.
Selskapet ble stiftet i 1949, som en avlegger fra 20th Century Fox under navnet TCF Television Productions, Inc. Logoen som ble brukt fra 1960 til 1992 kunne gi inntrykk av at navnet var 20th Television Fox, noe som ikke var riktig. Selskapet kjøpte opp Metromedia Producers Corporation i 1986 og MTM Enterprises i 1998, og overtok rettighetene for distribusjon av programmer laget av de to nevnte selskapene. 14. desember 2017 kunngjorde Disney-konsernet at en avtale om oppkjøp og sammenslåing av Disney og 21st Century Fox (som er 20th Century Fox' moderselskap) var ferdig forhandlet. I juli 2018 ble avtalen godkjent av aksjonærene i de to selskapene. Fusjonen som inkluderer både film- og TV-delen av 20th Century Fox, forventes gjennomført i løpet av 2019[trenger oppdatering].


== Referanser ==
Triinu Kivilaan

Triinu Kivilaan (født 13. januar 1989 i Viljandi, Estland) er en estlandsk sanger og tidligere modell, best kjent som tidligere medlem i popgruppa Vanilla Ninja. 
Hun gikk på videregående skole i Viljandi, men Kivilaan ville avslutte studiene i Tyskland.
Hun lærte å spille piano, saksofon og bass. I 2004 erstattet hun Maarja Kivi i popgruppa Vanilla Ninja.
En grunn til at hun erstattet Kivi var at de hadde mange like trekk ved utseende, til og med navnene lignet!
Kivilaan forlot bandet i 2006 på grunn av forskjellig musikkinteresse. Etter at hun forlot Vanilla Ninja har hun kommet tilbake som soloartist.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Triinu Kivilaan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Triinu Kivilaan på Internet Movie Database 
(en) Triinu Kivilaan på Discogs 
(en) Triinu Kivilaan på MusicBrainz 
Triinu Kivilaan på Facebook 
Triinu Kivilaan på Myspace
Blanche av Lancaster

Blanche av Lancaster (født 25. mars 1345, død 12. september 1369) var en engelsk adelskvinne. 
Hun var datter av Henry av Grosmont, 1. hertug av Lancaster og hans hustru Isabel de Beaumont. Både hun og hennes eldre søster Matilda eller Maud, grevinne av Leicester ble født på Bolingbroke Castle i Lindsey.
Den 19. mai 1359 giftet hun seg med John av Gaunt, en sønn av den regjerende monarken Edvard III og hans dronning Philippa av Hainault. Da hennes far døde uten mannlige arvinger i 1361 døde tittelen hertug av Lancaster ut med ham, men på grunn av ekteskapet med Blanche ble tittelen gjenopprettet for John av Gaunt. Han fikk titlene jarl av Lancaster, jarl av Derby, jarl av Lincoln og jarl av Leicester da Matilda/Maud døde i 1362, og hertugdømmet Lancaster ble gjenopprettet for ham noe senere. 
Da byllepest rammet England for tredje gang i 1369 - en av etterdønningene av svartedauden - var Blanche ett av ofrene. Hennes mann var til sjøs da hun døde. Han holdt årlige minnemarkeringer for hennes død resten av livet. Til en av disse fikk han den unge og fortsatt nokså ukjente poeten Geoffrey Chaucer til å skrive det som senere ble kjent som Hertuginneboken. Selv om Chaucers intensjoner ikke er beskrevet av ham selv, mener mange at han med verket ønsket å vise John at hans sorg over Blanche hadde gått for langt, og at han måtte komme videre i livet. 
I 1374 bestilte John bårestatuer av seg selv og Blanche i alabaster. Han ble stedt til hvile ved siden av henne i St. Pauls katedral i London i 1399. 


== Barn ==
Blanche og John fikk seks barn:

Philippa av Lancaster (1360–1415, gift med Johan I av Portugal)
John Plantagenet (1362–1365)
Elizabeth Plantagenet (1364–1425, gift først med John Hastings, 3. jarl av Pembroke, så med John Holland, 1. hertug av Exeter, så med John Cornwall, 1. baron Fanhope)
Edward Plantagenet (1365–1368.
Henrik IV av England (3. april 1367–20. mars 1413)
Isabella Plantagenet: (født 1368, døde ung)


== Referanser ==
Dalceridae

Dalceridae er en liten familie av sommerfugler beslektet med sneglespinnere (Limacodidae). De finnes i Sør- og Mellom-Amerika og i de varme delene av Nord-Amerika. I likhet med sneglespinnerne har de sneglelignende, kortbeinte larver.


== Utseende ==
Små til middelsstore (forvingelengde 6,5 – 24 mm) møll med store, brede, avrundede vinger. På farge er de gjerne bleke, lysebrune eller oransje, av og til med en perlemoraktig glans. Kroppen er forholdsvis slank og tett hårete. Hodet er lite med reduserte maksillarpalper og sugesnabel. Antennene er ganske korte, bredt fjærformede hos hannene, smalere hos hunnene. Vingene er vanligvis omtrent ensfargede. Beina er kraftige og tett hårete. De hviler med vingene taklagt over kroppen.
Larvene er korte og trinne, med korte brystføtter. Vorteføtter mangler, men krokringene som vanligvis sitter på vorteføttene finnes hos de to siste larvestadiene. På oversiden har de rekker av geléaktige vorter, som skilles ut fra kjertelhår. Huden på undersiden er gjennomsiktig.


== Levevis ==
De voksne sommerfuglene flyr om natten, men er ganske dårlige flyvere. De kommer sjelden til lys. Siden de har reduserte munndeler, kan de ikke ta næring til seg. Larvene kan ete på mange ulike planter (polyfage), dalceride-larver er funnet på ca. 20 ulike plantefamilier. De kan noen ganger gjøre skade på kaffe, kakao og palmer.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen sommerfugler, Lepidoptera Linnaeus, 1758
Gruppen Glossata – Homoneura
Gruppen Coelolepida
Gruppen Myoglossata
Gruppen Neolepidoptera
Gruppen Heteroneura
Gruppen Eulepidoptera
Gruppen Ditrysia
Gruppen Apoditrysia
Overfamilien Zygaenoidea
Familien Dalceridae
Underfamilien Acraginae
Slekten Acraga Walker, 1855 – 40 arter
Slekten Dalcerides  Neumoegen & Dyar, 1893 – 11 arter
Slekten Zikanyrops  – to arter
Underfamilien Dalcerinae
Slekten Ca  Dyar, 1914– én art
Slekten Dalcera  Herrich-Schäffer, 1854 – fire arter
Slekten Dalcerina  – fem arter
Slekten Minacraga  – åtte arter
Slekten Minacragides  – én art
Slekten Minonoa  – tre arter
Slekten Oroya Miller, 1994 – én art
Slekten Paracraga  – sju arter


== Kilder ==
Dalceridae på Tree of Life: [1]


== Eksterne lenker ==
(en) Dalceridae i Encyclopedia of Life 
(en) Dalceridae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Dalceridae hos ITIS 
(en) Dalceridae hos NCBI 
(en) Kategori:Dalceridae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dalceridae – detaljert informasjon på Wikispecies Bildegalleri over arter fra Fransk Guyana: [2]