jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gutta fra St.Petri

Gutta fra St. Petri (dansk: Drengene fra Sankt Petri) er en dansk film fra 1991. Regien er ved Søren Kragh-Jacobsen, og manuskriptet ble forfattet av Bjarne Reuter, som også skrev boken som filmen bygger på. Filmen handler om en guttegjeng som driver sabotasjevirksomhet rettet mot den tyske okkupasjonsmakten under andre verdenskrig.


== Handling ==
Handlingen er løst bygget på historien om den danske sabotasjegruppen Churchill-klubben i Ålborg, som var en av de første organiserte motstandsgruppene i Danmark under den tyske besettelsen.
I begynnelsen av filmen møter vi seks danske gymnasiaster som bruker tiden etter skolen til spilloppmakeri. Guttene har en egen klubb som holder til på loftet til Sankt Petri kirke i København. En dag kommer en ny gutt med i vennegjengen; det er Otto, som vil at klubben skal drive med noe mer seriøst enn guttestreker. Så begynner de å stjele våpen og å sprenge fabrikker og jernbanelinjer. En dag blir de avslørt av okkupasjonsmakten. Samtlige blir arrestert og satt i fengsel, bortsett fra Otto som lykkes i å flykte til det nøytrale Sverige.


== Skuespillere ==
Tomas Villum Jensen som Lars Balstrup
Morten Buch Jørgensen som Gunnar Balstrup.
Nikolaj Lie Kaas som Otto Hvidmann.
Christian Grønwall som Søren Brinck.
Karl Bille som Olaf Luffe Juhl.
Joachim Knop som Aage Terkilsen.
Søren Hytholm Jensen som Anders Møller.
Xenia Lach-Nielsen som Irene.
Bent Mejding som Johannes Balstrup.
Helle Merete Sørensen som Ingeborg.
Solbjørg Højfeldt som Ottos mor.
Amalie Ihle Alstrup som Kylle.
Tilde Maja Frederiksen som Lis.
Morten Suurballe som politi-kommisær
Erik Wedersøe som Rektor Vasby.
Steen Springborg som Lærer Ib Junkersen.
Bjørn Watt Boolsen som Politimester.
Baard Owe som Fengselsbetjent.
Niels Anders Thorn som en orkester-leder.
Michael Lindvad som Tysk offiser.
Pernille Højmark som en tyskerjente
Ken Vedsegaard som en student


== Priser ==
Nikolaj Lie Kaas vant Bodilprisen for beste mannlige birolle og Robertprisen for årets mannlige birolle for rollen som Otto Hvidmann i 1992. Manon Rasmussen mottok Robertprisen for årets kostymedesigner og Dennis Knudsen Robertprisen for årets sminkør.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gutta fra St.Petri på Internet Movie Database 
(no) Gutta fra St.Petri hos Filmfront 
(sv) Gutta fra St.Petri i Svensk Filmdatabas 
(da) Gutta fra St.Petri i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Gutta fra St.Petri på Allociné 
(nl) Gutta fra St.Petri på MovieMeter 
(en) Gutta fra St.Petri på AllMovie 
(en) Gutta fra St.Petri på Rotten Tomatoes
Fotokjemisk internalisering

Fotokjemisk internalisering (engelsk:Photochemical internalization, forkortet PCI) er en unik fotokjemisk metode for frigjøring av molekyler eller virus fra endosomer og/eller lysosomer til cellens cytosol. Slike molekyler/virus (som regel makromolekyler) tas opp i celler ved endocytose og er for store til å transporteres eller diffunderes direkte gjennom plasmamembranen eller membranen til den endocytiske vesikkelen (endosom/lysosom). Dette fører til enzymatisk degradering av molekylene i sene endosomer og lysosomer, noe som medfører til at en rekke terapeutiske molekyler blir hindret i å utføre sin biologiske funksjon. Ved hjelp av PCI kan man derfor fotokjemisk ødelegge membranen til endocytiske vesikler som resulterer i at medikamentet frigjøres til cytosol eller cellekjernen hvor det kan virke.


== Mekanisme ==
PCI er avhengig av flere viktige komponenter:

Et fotosensibiliserende stoff (photosensitizer). Dette er fargestoff som aktiveres ved absorpsjon av lys med bestemte bølgelengder. I PCI-sammenheng brukes lipofile fargestoffer som akkumuleres i membranene til endosomer og lysosomer. Etter lysaktivering oppnår fargestoffet høy nok energi som overføres til oksygen.
Molekylært Oksygen (O2) eksiteres til singlett oksygen som er svært reaktivt og er i stand til å ødelegge en rekke komponenter i cellen (inkludert membranlipider).
Molekyl av interesse. Dette er som regel et makromolekyl med terapeutisk potensial (legemiddel eller medikament) som tas opp ved endocytose og deretter akkumuleres i endosomer og lysosomer. Molekylet gis samtidig med det fotosensibiliserende stoffet og samlokaliseres etter hvert i de endocytiske vesiklene. Alternativt kan molekylet gis minutter eller få timer før lyseksponering
Lys. Ved hjelp av lys med en bestemt bølgelengde(r) fra enten lampe eller laser aktiveres det fotosensibiliserende stoffet og starter den fotokjemiske prosessen som ender i frigjøring av molekylet av interesse til cellens cytosol.


== Historikk ==
PCI er etablert av Dr. Kristian Berg sin gruppe [1] ved Avdeling for strålingsbiologi [2] (tidligere Avdeling for biofysikk), Institutt for kreftforskning ved Det norske radiumhospital. Metoden er demonstrert i over 80 forskjellige kreftcellelinjer, 10 ulike xenografter og i ett Phase I klinisk studie (PCI av bleomycin)
Forwardkontrakt

En forwardkontrakt (terminkontrakt på norsk) er en avtale mellom to parter om å kjøpe eller selge et underliggende aktivum på et forhåndsbestemt tidspunkt i fremtiden. Derfor skiller man mellom handelsdato og leveringsdato. Kontrakten brukes for å kontrollere og hedge risiko, som for eksempel i forbindelse med valutarisiko.
Selger plikter seg til å levere kontraktens underliggende aktivum, mens kjøper forplikter seg til å kjøpe det avtalte aktivum ved kontraktens utøvelsesdato. Forwardprisen avtales før partene signerer under på kontrakten. I en forwardtransaksjon vil ingen reelle kontanter utveksles mellom partene; eventuelle tap og gevinster realiseres ved utøvelsesdatoen. Dersom transaksjonen sikres ved garanti, vil overføring av margin finne sted i henhold til forhåndsavtalte vilkår. Ellers vil ingen aktiva av noe slag skifte eier før forwardkontraktens utøvelsesdato.
Forwardprisen i en slik kontrakt sees ofte i motsetning til spotprisen, som er den faktiske prisen hvor aktivumet skifter eier (på spotdatoen, normalt to virkedager). Differansen mellom spot- og forwardprisen blir gevinst og tap for de to partene.
En standardisert forwardkontrakt som handles på børs kalles for en futureskontrakt.


== Se også ==
Futureskontrakt
Derivater
Hedging
Opsjon
Swap-avtale
Torill Thorstad Hauger

Torill Thorstad Hauger (født 22. november 1943 i Vika i Oslo, død 4. juli 2014 samme sted) var en norsk forfatter og billedkunstner.
Hauger var utdannet fra Statens håndverks- og kunstindustriskole, og studerte etnologi, folkeminne og nordisk arkeologi ved Universitetet i Oslo
I perioden 1970–1975 jobbet Hauger ved Oldsaksamlingen ved Historisk Museum i Oslo. Da arrangerte hun museets utstillinger om vikingtida, i tillegg til at hun drev med guiding av besøkende.
De fleste av bøkene hennes er for barn og ungdom, og har handling fra ulike historiske perioder, ofte fra vikingtiden. De fem bøkene Røvet av vikinger, Flukten fra vikingene, Sigurd Drakedreperen,Tord Illugesson og Ravnejenta foregår i det samme miljøet, men sett fra ulike vinkler. I de to første bøkene ligger synsvinkelen hos irske treller, i den tredje hos en jarlesønn og i Ravnejenta hos ei jente som har legende evner, og derfor lever utenfor samfunnet.
Filmen Sigurd Dragedreper fra 1989 bygger på romanen Sigurd Drakedreperen.
En musikal basert på Karl Eugen Olsen fra Vika og Kristiane Kristiania ble satt opp på Bryggeteateret i 1989.


== Bibliografi ==
Karl Eugen Olsen fra Vika (1976)
Røvet av vikinger (1978)
Flukten fra vikingene (1979)
Det kom et skip til Bjørgvin i 1349 (1980)
Trekk fra Oslos historie (1981)
Sigurd Drakedreperen (1982)
Krestiane Kristiania (1984)
I Dorotheas hus (1986)
Ravnejenta (1989)
Varulven og Iselin (1992)
Sagaen om Håkon og Kristin (1993)
Tarzan på loftet (1993)
Tord Illugesson (1995)
Den lange reisen:
Del 1: Amerika, Amerika (1987)
Del 2: Rødhudenes land (1988)
Del 3: Lincolns blå soldat (1990)
Del 4: Oppbrudd (1991)
Den store Chicagoreisen (1999)
Ulvebarna i Vikingdalen (2003)


== Priser ==
Kultur- og kirkedepartementets litteraturpris for barne- og ungdomslitteratur 1980, for Det kom et skip til Bjørgvin i 1349
Norsk litteraturkritikerlags barnebokpris 1980, for Det kom et skip til Bjørgvin i 1349
Kultur- og kirkedepartementets litteraturpris for barne- og ungdomslitteratur 1982, for Sigurd Drakedreperen
Bokhandlerprisen 1984, for Krestiane Kristiania
Prøysenprisen 1984
Innstilt til IBBY Honour List 1984, for Sigurd Drakedreperen
Oslo bys kunstnerpris 1987
Pier Paolo Vergerio-prisens æresliste for fagbøker 1989, for Den store Chicagoreisen
Skolebibliotekarforeningens litteraturpris 1989, for hennes historiske romaner for barn og ungdom
Dobloug-prisen 1991
Kultur- og kirkedepartementets spesialpris for barne- og ungdomslitteratur 1991, for Den lange reisen
Nordisk Skolebibliotekarforenings Børnebogspris 1994
Æresprisen «Bypatrioten», tildelt av Oslo Byes Vel


== Litteratur ==
Birkeland, Risa, Vold. Norsk barnelitteraturhistorie. 2. utg. Samlaget, 2005 ISBN 82-521-5933-8


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Torill Thorstad Hauger på Internet Movie Database 
(en) Torill Thorstad Hauger hos The Movie Database 
(no) Digitaliserte bøker av Hauger og om Hauger hos Nasjonalbiblioteket.
Australopithecus

Australopithecus (fra latin austral, «sørlig» og gresk pithecus, «ape») er en utdødd slekt av førmennesker (uttales "australo pitekus"). Kalles også søraper, sammen med søsterslekten Paranthropus. 
Sørapene levde i Afrika etter at menneskets stamtre ble skilt fra sjimpansens, og er mest sannsynlige forløper for menneskeslekten (Homo). Den eldste kjente arten er Australopithecus anamensis som levde øst for Turkanasjøen i Kenya for 4 millioner år siden. 
Seks andre arter av søraper er også beskrevet: Australopithecus aethiopicus, Australopithecus africanus og Australopithecus sediba kalles de grasile sørapene, i motsetning til de robuste Paranthropus aethiopicus, Paranthropus robustus og Paranthropus boisei. De robuste sørapene danner en sidegrein i menneskets stamtre. 


== Morfologi ==
Selv om Australopithecus africanus var på størrelse med en sjimpanse, var hjernen større enn denne apens. De delene av hjernen som står for språket var imidlertid ikke utviklet. De fleste antropologer mener at Australopithecus afarensis og Australopithecus africanus holdt til i trærne, mens andre antar at de var kommet ned på bakken, selv om skjelettene fortsatt viser tilpasninger til klatring. 


== Evolusjon ==
Det er sannsynlig at Australopithecus afarensis ga opphav til Australopithecus africanus som igjen er en forløper for Homo habilis. 
De robuste sørapene ble mer og mer apelignende. Den siste døde ut omtrent samtidig med at de to sjimpanseartene ble separert, og det er mulig at Paranthropus boisei møtte konkurranse både fra sjimpansene (Pan) i skogene og Homo i det åpnere landskapet.
Den amerikanske paleontologen og evolusjonsbiologen Steven M. Stanley hevder i boken Children of the Ice Age at Australopithecus-hunnene fraktet de nyfødte og småungene omtrent slik som sjimpansene gjør det. Deres unger klamrer seg fast i mora like etter fødselen. Dette krever at hjernen er så ferdig ved fødselen at ungen kan kontrollere kroppen sin. Når en sørape ble truet av et kattedyr, kunne mora flykte opp i et tre med ungen klamrende til kroppen. Denne overlevelsesmekanismen kan ha vært viktigere enn stor intelligens. 
For 2,5 millioner år siden inntraff den første av istidene på den nordlige halvkule, og vannet som ble bundet opp i is førte til at Afrika ble tørrere. Skogene minket på bekostning av savanner. Dette kan ha gitt støtet til endret levesett, der redskaper og gruppestørrelse ble viktigere overlevelsesmekanismer enn rask flukt til nærmeste tre.


== Arter ==
†Australopithecus africanus
†Australopithecus garhi
†Australopithecus sediba
Også kalt Paranthropus
†Paranthropus aethiopicus
†Paranthropus robustus
†Paranthropus boisei
Også kalt Praeanthropus
†Australopithecus afarensis
†Australopithecus anamensis
†Australopithecus bahrelghazali


== Se også ==
Lucy (Australopithecus), fossil


== Eksterne lenker ==
(en) Australopithecus i Encyclopedia of Life 
(en) Australopithecus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Australopithecus hos Fossilworks 
(en) Kategori:Australopithecus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Australopithecus – detaljert informasjon på Wikispecies
Veuglaire

Veuglaire (fra Tysk Vogler og Vogelfänger, og Flamsk Vogheler, etter en våpensmed ved navn Vögler) var en kanon i smijern, og en del av Frankrikes artilleri i middelalderen. Den ble brukt til beleiringsvåpen og under feltslag. Kaliberet varierte fra 2,5 til 25 cm, og lengde på løpet mellom 0,9 og 3m. Veuglaire var ikke bare ment til bruk på en ribaudequin ved siden av andre løp, men også på en hjullavett for kun et løp om gangen. En veuglaire har et stort, tungt jernløp, omkranset av en jernring, med samme utseende som den mye større bombard som var montert på en massiv trebjelke kalt stokklade og kunne forsynes med hjul som en hjullavett.

En Veuglaire var opp til 3 meter lang, veide mellom 150 kg og flere tonn, og kan sammenlignes med Crapaudins eller Crapaudaux, som var kortere (1,2–2,4 meter) og lettere enn en Veuglaire. Veuglaires var vanligvis bakladet og brukte derfor et separat kruttkammer (boîte à poudre) der krutt og kule lå når ladd.Veuglaire, sammen med Crapaudin, ble ansett som å være et våpen av middels størrelse og pleide å ha mindre kammer enn en bombard. De tilhørte en kategori våpen som ble utviklet fra sent i 14. århundre, som hadde et trangere løp og flatere bane. Kategorien inkluderer culverin, curtall, serpentines, falcon (våpen) og arkebuse.Våpenet var tatt i bruk som feltskyts etter ca. 1420 som et viktig våpen under de siste slagene i hundreårskrigen og under de burgundiske krigene fram til 1477. Deres tyngde i større kaliber gjorde disse mest egnet på bakken etter at hjulene var tatt vekk og stokkladen lagt på bakken for avfyring. I mindre kaliber kunne de avfyres fra sin hjullavett uten frykt for at hjulene skulle bryte sammen. De ble først laget av smijern, men utover 1400-tallet ble de støpt i bronse. Veuglairen som feltskyts ble oppgitt ved begynnelsen av 1500-tallet, erstattet av feltslanger: lange kanonskyts med stor rørlengde laget av bronse og smijern eller støpejern.


== Referanser ==


== Kilder ==
Early Gunpower Artillery, John Norris ISBN 1-86126-615-4
Armies of Medieval Burgundy 1364-1477 ISBN 0-85045-518-9
Romfartsforetak

Et romfartsforetak er enten en organisasjon eller et selskap som driver innenfor romfartsnæringen. Det finnes flere slike foretak, dette er store nasjonale eller internasjonale, offentlig eller private organisasjoner og selskaper. De viktigste nasjonale, eller internasjonale, offentlige organisasjonene som driver med romvirksomhet er:

NASA (USA)
ESA (Vest-Europa)
RKA (Russland)
JAXA (Japan)
CNES (Frankrike)
ISRO (India)EUMETSAT (Den europeiske organisasjonen for meteorologisatellitter)
USAF, NRO, NSA, NIMA (amerikanske militære organisasjoner som har oppgaver innen militæer romvirksomhet)Eksempler på større private selskap som er tungt involvert i romvirksomhet er:

United Launch Alliance - Et samarbeid mellom Boeing Defense, Space & Security og Lockheed Martin Space Systems (USA)
Arianespace, Astrium (Europa)
Krunitsjev, Energia (Russland)
SpaceX (USA)
Orbital Sciences Corporation (USA)De offentlige organisasjonene kjøper svært ofte tjenester eller produkter, som bæreraketter eller satellitter, av private selskap.
Vaasan Palloseura

Vaasan Palloseura (også forkortet VPS) er den finske byen Vasas mest kjente fotballag. Klubben ble grunnlagt i 1924.


== Sesonger ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Klubbens offisielle nettsider
Spillerstall - Transfermarkt
Vannbrokk

Vannbrokk eller hydrocele testis er en væskeansamling i pungen i en "væskehinnedekket vannblemme" mellom testikkelen og huden. Normalt fungerer hinnen som et glidelager mellom huden og testikkelen og inneholder bare få dråper væske. Den er en rest etter bukhinnen som fulgte med testikkelen da den i fosterlivet vandret ned fra området ved nyrene, bak på bukveggen, og ned i pungen. Hos noen få kan det være forbindelse mellom denne cysten og bukhinnen. 
Vannbrokk er som regel ufarlig, men kan være plagsom. Tilstanden oppstår dersom det samler seg væske i cysten for eksempel ved skade, etter operasjon eller betennelse. Vannbrokket oppstår vanligvis kun ved den ene testikkelen. Ved undersøkelse av vannbrokk med lys, kan man se at lyset går igjennom.


== Symptomer ==
Pungen blir større
Som regel lite smerter
Kjennes som en elastisk kul i pungen.
Den ene testikkelen vil kunne variere i størrelse


== Operasjon ==
Hos nyfødte barn går tilstanden gjerne over i løpet av det første leveåret. Dersom den ikke gjør det, kan man vurdere operasjon. Hos voksne kan man operere dersom vannansamlingen er plagsom. Operasjon kan gi komplikasjoner som blodansamling i pungen, infeksjon, og det kan i noen tilfeller ta lang tid før såret gror.
Isolert bonde

I sjakk er en isolert bonde en bonde som ikke har noen bønder av samme farge i nabolinjene. I diagramstillingen er bonden på d4 isolert. Slike bønder kan ikke forsvares av andre bønder og regnes ofte som svake. I tillegg er feltet foran en isolert bonde et «hull» som ikke kan angripes av noen vennlig bonde.
Det er likevel flere stillinger der det er fornuftig å påta seg isolerte bønder. Diagramstillingen er en av stillingene som kan oppstå i mottatt dronninggambit. Ved å påta seg den isolerte d-bonden har hvit en terrengfordel i sentrum og fritt spillereom for offiserene sine. Svart på sin side har sjanser hvis offiserene avvikles og den isolerte bonden kan angripes i sluttspillet.
Arthur O’Shaughnessy

Arthur William Edgar O'Shaughnessy (født 14. mars 1844, død 30. januar 1881) var en britisk dikter, bosatt i London.


== Liv og virke ==
Som syttenåring, i juni 1861, fikk han arbeid som transkribent i biblioteket ved det britiske museum, angivelig med Edward Bulwer Lyttons hjelp. To år senere fikk han en assistentstilling i naturhistorieavdelingen, hvor han spesialiserte seg i iktyologi. 
Hans sanne lidenskap var imidlertid litteratur. Han utga sin første diktsamling, An Epic of Women, i 1870. Den ble fulgt av en ny utgivelse i 1872 og ytterligere en i 1874. Etter at han giftet seg, tretti år gammel, publiserte han ingen nye diktsamlinger. Et siste bind med dikt fra hans hånd, Songs of a Worker, ble utgitt posthumt i 1881.
Billedkunstnerne Dante Gabriel Rossetti og Ford Madox Brown tilhørte O'Shaughnessys vennekrets, og kvinnen han giftet seg med i 1873, Eleanor Marston, var datter av forfatteren John Westland Marston og søster til dikteren Philip Bourke Marston. I samarbeid med sin hustru skrev O'Shaughnessy en barnebok med tittelen Toy-land (1875). Paret fikk to barn, hvorav begge døde som små. Eleanor døde i 1879; O'Shaughnessy to år senere.
I sin samtid var O'Shaughnessy en forholdsvis ukjent poet, men i løpet av 1900-tallet fikk diktene hans betydelig popularitet. I antologien The Golden Treasury erklærer Francis Turner Palgrave at av moderne poeter hadde O'Shaughnessy, trass den begrensede produksjonen, et talent som sto tilbake kun for Tennysons.


== Ode ==
Det mest kjente av O'Shaughnessys produksjon er de første linjene i diktet «Ode» fra samlingen Music and Moonlight (1874):

We are the music makers,
And we are the dreamers of dreams,
Wandering by lone sea-breakers,
And sitting by desolate streams;—
World-losers and world-forsakers,
On whom the pale moon gleams:
Yet we are the movers and shakers
Of the world for ever, it seems.Diktet består i sin helhet av ni strofer. Åpningsstrofene har blitt rost av flere diktere, blant dem William Butler Yeats. Edward Elgar har komponert musikk til diktet, «Opus 69», som også Zoltán Kodály har gjort. Første linje av «Ode» blir sitert i filmen Charlie og sjokoladefabrikken (1971).  


== Bibliografi ==
An Epic of Women – 1870
Lays of France – 1872
Music and Moonlight: Poems and Songs – 1874
Toy-land (i samarbeid med Eleanor W. O'Shaughnessy) – 1875
Songs of a Worker – 1881 (utgitt posthumt)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arthur O'Shaughnessy – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Arthur O'Shaughnessy hos Internet Broadway Database
Stadio Artemio Franchi

Stadio Artemio Franchi er et fotballstadion som ligger i Firenze i Toscana, Italia. «Franchi» fungerer som hjemmebane for fotballklubben Fiorentina i italiensk Serie A
Stadionet har en kapasitet på 47 282 og gressmatta måler 105m x 68m. Opprinnelig ble det bygget i 1931, den gang med løpebane rundt hele gressmatta. En opprusting i forbindelse med Fotball-VM i 1990 erstattet løpebanen med nye tribuneseksjoner. Et tilbakevendende problem er at stadionet er fredet som et kulturminnesmerke, noe som gjør modernisering og/eller ombygging vanskelig.
Artemio Franchi har gjennomsnittlig i overkant av 30 000 tilskuere når Fiorentina spiller kamp i serie A, med atskillig høyere tall på store kamper.
Fra 2012 skal også det italienske rugbylandslaget spille sine hjemmekamper i seksnasjonersturneringen på Artemio Franchi.
Galileo (romsonde)

Galileo var et ubemannet fartøy sendt av NASA for å studere planeten Jupiter og dens måner. Sonden, som er oppkalt etter astronomen Galileo Galilei, ble skutt ut den 18. oktober 1989 med romfergen Atlantis på STS-34-oppdraget. Den kom til Jupiter omtrent seks år senere, den 7. desember 1995.Galileo utførte det første flyby av en asteroide, oppdaget den første asteroidemåne, var det første romfartøy i kretsløp rundt Jupiter og sendte den første sonden inn i Jupiters atmosfære.
Den 21. september 2003, efter 14 år i rommet og 8 års aktiv tjeneste i kretsløp rundt Jupiter, ble Galileos oppdrag avsluttet ved å sende sonden ned i Jupiters atmosfære med en hastighet på nesten 50 km/s. Dette ble gjort for å sikre at sonden ikke styrtet ned på en av Jupiters måner og dermed forurenset denne med bakterier fra jorden. Det var spesielt ismånen Europa det var bekymring for i forskerkretser. Takket være Galileo spekuleres det nemlig nå på om der er et saltvannsosean under overflaten på denne månen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Meltzer, Michael. «Mission to Jupiter: a History of the Galileo Project» (PDF). NASA SP 2007–4231. 
«Galileo: In Depth» (engelsk). NASA. Arkivert fra originalen 7. mars 2017. Besøkt 29. februar 2016. 
O'Callaghan, Jonathan (18. juni 2012). «The probe that survived for 78 minutes inside Jupiter» (engelsk). Besøkt 29. februar 2016.