jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Konseptkunst

Konseptkunst eller konseptualisme er en kunstretning som hovedsakelig utviklet seg i Europa og USA fra siste halvdel av 1960-tallet. Konseptkunst kan fremfor noe karakteriseres som en idébasert kunstnerisk virksomhet, i den forstand at idéen bak et kunstverk blir vurdert som viktigere enn den håndverksmessige eller visuelle utførelsen. 
Den konseptuelle kunsten har sine røtter i første halvdel av 1900-tallet, i dadaismen og da særlig arbeidene til Marcel Duchamp. Duchamps bruk av readymades, og hans holdninger til kunst som først og fremst en meningsproduserende virksomhet, har hatt stor betydning for konseptkunstnerne.
Konseptkunsten var i utgangspunktet en radikal bevegelse som kritiserte både det formalistiske og mediespesifikke fundamentet for den modernistiske kunsten, og politiske og sosiale forhold, som feministiske spørsmål eller den amerikanske krigføringen i Vietnam.
Den konseptuelle kunsten stiller gjerne spørsmål ved selve kunstens vesen; dens innholdsmessige, politiske og institusjonelle premisser. Konseptualismen har også blitt kalt «den språklige vending i kunsten», idet den ofte gjør direkte bruk av tekst og tekstbaserte uttrykksformer. Forrige århundres språkfilosofi og filosofer som Ludwig Wittgenstein har vært viktig som utgangspunkt for mange konseptkunstnere.
Konseptualismen har vært en viktig referanse for mange kunstnere også i de siste tiårene, og i en viss forstand kan man si at det meste av det som omtales som samtidskunst i dag har et konseptuelt utgangspunkt. Kunstnere som mer spesifikt refererer til 1960- og 70-tallets konseptkunst, kalles gjerne post- eller nykonseptualister.


== Sentrale konseptkunstnere ==
Joseph Beuys
Allan Kaprow
Wolf Vostell
Nam June Paik
Charlotte Moorman
Yoko Ono
Joseph Kosuth
Lawrence Weiner
Mel Bochner
Dan Graham
Hanne Darboven
kunstnergruppen Art & Language
Sol LeWitt.


== Se også ==
Fluxus
Happening
Performance
Kunst
Dadaisme


== Eksterne lenker ==
Artlex.com
Thomas Dreher, "Conceptual Art and Software Art: Notations, Algorithms and Codes"
Cauca (departement)

Cauca er et departement vest i Colombia  som grenser til departementene  Valle del Cauca,  Tolima, Huila, Caquetá, Putumayo og Nariño. Cauca grenser også til Stillehavet. Departementshovedstaden er Popayán. Øya Gorgona inngår som en del av departementet.
Innenfor jordbruk er mais, sukkerrør, hvete, bananer, kaffe og poteter viktige produkter.


== Refera nser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cauca Department – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Cauca, bilder, kart og litt informasjon (engelsk)
Cesar

For mannsnavnet, se Cesar (navn)Cesar er et departement nordvest i Colombia som grenser til nabodepartementene La Guajira, Norte de Santander, Santander, Bolívar og Magdalena samt til nabolandet Venezuela. Departementshovedstaden heter Valledupar. Andre byer er Aguachica, Chiriguaná og Codazzi.
I fjellområdet Sierra Nevada de Santa Marta i nærheten av hovedstaden Valledupar ligger de to høyeste fjellene i Colombia, Pico Cristóbal Colón og Pico Simón Bolívar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cesar Department – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chocó

Chocó er et departement nordvest i Colombia. Dette er den eneste departementet som grenser både til Stillehavet og Atlanterhavet. Chocó er også Colombias eneste grensedepartement mot Panama. I øst grenser den mot departementene Antioquia og Risaralda mens den grenser mot departementet Valle del Cauca i sør. Departementshovedstaden ligger i Quibdó. Andre byer er Istmina og Riosucio.
Innenfor jordbruk er blant annet ris, bananer og mais viktige produkter. Tømmerhogst og gruvedrift er andre næringsveier. Det utvinnes gull, platina og sølv i departementet. Chocó har flere nasjonalparker:  Parque Nacional Los Katíos (grenser opp mot nasjonalparken Parque Darién i Panama),  Parque Nacional Utría og Parque Nacional Tatamá.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Portal for Chocó (spansk)
William Prynne

William Prynne (født 1600, død 24. oktober 1669) var en engelsk politiker i det 17. århundre. Han var puritaner, og motstander av erkebiskopen av Canterbury, William Laud. Dermed ble han en sentral person i opptakten til den engelske borgerkrigen.
Prynne ble født i Swanswick, nær Bath i Somerset. Han studerte jus ved Oxford University. Etter studiene begynte han å angripe arminianisme, den høykirkelige retningen innen Den engelske kirke, og det han oppfattet som umoral ved hoffet. Han skrev pamfletten Histriomastix, som var et angrep på teateret. Hans fordømmelse av skuespillerinner i dette verket ble av mange sett på som et fordekt angrep på dronning Henrietta Maria. I 1633 ble han stilt for retten i Court of the Star Chamber, og dømt til fengsel og til å få deler av ørene skåret av.
Han fortsatte sin aktivitet fra fengselet, og i 1637 ble han dømt til å få resten av ørene skåret av og til å bli brennemerket med bokstavene S L for seditious libeller (undergravende sladdermaker). Selv sa han i ettertid at bokstavene sto for stigmata Laudis, «Lauds merker». 
Det lange parlamentet, som ble innkalt i november 1640, løslot ham, og under borgerkrigen støttet han parlamentarianerne. Han deltok ved rettssaken mot Laud, som endte med dødsdom over erkebiskopen. Samtidig endret konstellasjonene seg, slik at Prynne som tidligere hadde vært fremst i den radikale opposisjonen nå tilhørte de konservative presbyterianistene som sto mot Oliver Cromwells uavhengige. 
Cromwell fikk ham fengslet fra 1650 til 1653 for motstand mot militært styre. Senere støttet Prynne gjeninnføringen av monarkiet da Karl II kom til makten. Han ble for dette belønnet med et embete; han ble arkivar i Tower of London, og var en mønsteransatt i den offentlige administrasjonen.


== Referanser ==
Once (Nightwish)

Once er det femte musikkalbumet av den symfoniske metal-gruppa Nightwish, utgitt 7. juni 2004. Spinefarm Records slapp også en spesialutgave den 24. november. Den inneholdt to bonuslåter samt musikkvideoen «Nemo» av Antti Jokinen. Den amerikanske versjonen av Once inneholdt isteden en musikkvideo av sangen «Wish I Had an Angel».
I løpet av sin første uke havnet Once øverst på salgslistene i Tyskland, Finland, Norge og Hellas. Bare i Tyskland solgte den over 80 000 eksemplarer. Den første singelen fra albumet som ble sluppet i mai var «Nemo», etterfulgt av «Wish I Had an Angel» i september, «Kuolema tekee Taiteilijan» (bare i Finland) i november og «The Siren» i juli 2005.
Nightwish la til flere nye element i musikken på dette albumet, men uten å endre sitt øvrige lydbilde. Noe av det viktigste var kammerorkesteret Academy of St Martin in the Fields. Sangen «Ghost Love Score» er et godt eksempel på orkesterets og Nightwishs samarbeid.
Once er forøvrig gruppens siste album hvor Tarja Turunen medvirker.


== Sporliste ==
«Dark Chest of Wonders» (4:29)
«Wish I Had an Angel» (4:06)
«Nemo» (4:36)
«Planet Hell» (4:39)
«Creek Mary's Blood» (8:30)
«The Siren» (4:45)
«Dead Gardens» (4:28)
«Romanticide» (4:58)
«Ghost Love Score» (10:02)
«Kuolema Tekee Taiteilijan» (3:59)
«Higher Than Hope» (5:35)
«White Night Fantasy» (på spesialutgaven) (4:05)
«Live to Tell the Tale» (på spesialutgaven) (5:02)


== Eksterne lenker ==
(en) Once på Discogs 
(en) Once på MusicBrainz 
(en) Once på Encyclopaedia Metallum 
(en) Once på Spotify 
(en) Once på AllMusic
Air Force One

For filmen med samme navn se Air Force One (film).

Air Force One er kallesignalet som brukes over radioen når USAs president er ombord i et hvilket som helst av det amerikanske flyvåpenets luftfartøyer. Når presidenten oppholder seg om bord i et av flyvåpenets luftfartøyer, er dette fartøyet altså pr. definisjon «Air Force One». Flyet som visepresidenten oppholder seg i kalles på samme måte «Air Force Two».Tilsvarende brukes uttrykket Navy One om luftfartøyet presidenten oppholder seg i hvis det tilhører marinen, Marine One hvis det tilhører marineinfanteriet, Army One hvis det tilhører hæren og Coast Guard One hvis det tilhører kystvakten. Executive One er betegnelsen på et sivilt luftfartøy som frakter presidenten. Hvis noen av disse transporterer presidentens familie, men ikke presidenten selv, får flyet rett til å bruke kallesignalet Air Force One Foxtrot. Foxtrot står for «Family» (familie).
Når uttrykket «Air Force One» ofte knyttes til et bestemt fly, skyldes det at presidenten normalt reiser rundt med et av flyvåpenets to ombygde Boeing 747-fly. Disse flyene, som er stasjonert på Andrews Air Force Base, er basert på modellen 747-200B, med den militære betegnelsen VC-25A og har henholdsvis nummer 28000 og 29000 malt på halen.

Begge flyene var på besøk i Norge under den daværende amerikanske presidenten Bill Clintons besøk 1. og 2. november 1999.
Flyet 29000 befant seg på Gardermoen 10. og 11. desember 2009 mens USAs daværende president Barack Obama mottok Nobels fredspris i Oslo.


== Fly ==
Boeing VC-25A, (29000) 1991–
Boeing VC-25A, (28000) 1990–
VC-137, (27000) 1962–1990
VC-137, (26000) 1962–1990
VC-140B 1961–1987
VC-121E
C-118 Liftmaster
C-54 Skymaster
C-87 Liberator ExpressI februar 2018 bestilte den amerikanske regjeringen to nye presidentfly av typen Boeing 747-8 til 3,9 milliarder dollar.


== Referanser ==


== Kilder ==
Whitehouse.gov: Air Force One Besøkt 8. april 2015
Windjammer

Windjammer var en amerikansk film hvor filmteamet fulgte seilskipet «Christian Radich». Det var den første filmen som ble tatt opp i Cinemiracle som gav dem som så den en spektakulær opplevelse av seilasen på 17 500 nautiske mil.
Skipet og dets besetning ble filmet under seilasen fra Oslo, over Atlanterhavet til Karibien, så videre til New York og derfra tilbake til Oslo. Verdenspremiere var ved Grauman's Chinese Theatre i Hollywood, den 8. april 1958, og filmen gikk i 35 uker.


== Rolleliste ==

Fortelleren gjennom hele filmen er Erik Bye.


== Eksterne lenker ==
(en) Windjammer på Internet Movie Database 
(sv) Windjammer i Svensk Filmdatabas 
(nl) Windjammer på MovieMeter 
(en) Windjammer på AllMovie 
(en) Windjammer på Turner Classic Movies 
(en) Windjammer på Rotten Tomatoes 
Utfyllende side på engelsk og tysk om filmen
Engelskspråklig side, "cast and credit"
Baltimore

Baltimore (619 493 innbyggere, 2011) er den største byen i delstaten Maryland i USA, og en av landets viktigste havnebyer. Den er nesten helt omkranset av Baltimore County unntatt i sør. Selve byen Baltimore er uavhengig, og ikke del av noe fylke. I Baltimore finnes flere universiteter og høyskoler, blant annet Johns Hopkins University. Baltimore er hjemsted for det amerikanske fotballaget Baltimore Ravens. Baltimore–Washington internasjonale lufthavn er nærmeste internasjonale lufthavn.
Kriminaliteten i Baltimore har vært over gjennomsnittet for USA i mange år. Den er særlig konsentrert til områder med mye fattigdom og bruk, kjøp og salg av narkotika.


== Historie ==
Byen ble grunnlagt i 1729, og oppkalt etter baron Baltimore, en av de britiske grunnleggerne av kolonien Maryland. Havnen tjente opprinnelig tobakkshandelens behov. Men snart tjente den også den amerikanske samhandel med Europa og Karibia. Da Philadelphia var okkupert av britene i 1777, trådte kontinentalkongressen sammen i Baltimore. 
I 1827 ble USAs første jernbanelinje, Baltimore & Ohio Railroad, åpnet i Baltimore.
Havnen utviklet seg på 1800-tallet til den nest største innvandringshavnen i USA, etter New York.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Baltimore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Baltimore, Maryland – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en)  Baltimore hos Wikivoyage
https://web.archive.org/web/19961219050459/http://www.ci.baltimore.md.us/ (engelsk)
http://www.baltimoretourism.com (engelsk)
Tobias Linderoth

Tobias Jan Håkan Linderoth (født 21. april 1979) er en svensk tidligere fotballspiller. Han er sønn av den svenske fotballspilleren, og senere også treneren, Anders Linderoth. Linderoth ble hentet til Stabæk Fotball fra svenske IF Elfsborg for fem millioner kroner, og senere solgt til Everton i engelsk Premier League i 2002 for hele 35 millioner kroner. Der spilte han 2 sesonger før han ble hentet til danske FC København av Hans Backe (ex. Stabæk). I juni 2007 gikk han over til Galatasaray.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tobias Linderoth – FIFA 
(en) Tobias Linderoth – Transfermarkt 
(en) Tobias Linderoth – national-football-teams.com 
(en) Tobias Linderoth – Soccerbase.com 
(en) Tobias Linderoth – FootballDatabase.eu 
(en) Tobias Linderoth – Soccerway 
(en) Tobias Linderoth – EU-Football.info 
(en) Tobias Linderoth – Tyrkias fotballforbund 
(en) Tobias Linderoth – FBref
Pierre François Charles Augereau

Pierre François Charles Augereau, duc de Castiglione (født 21. oktober 1757 i Paris, død 12. juni 1816), var fransk feltmarskalk og kjempet både i de franske revolusjonskriger og i  Napoleonskrigene.


== Referanser ==
Carla Bley

Carla  Bley (født Borg, 11. mai 1938 i Oakland i California) er en amerikansk jazzkomponist, arrangør, band-leder, pianist og organist. 
Hun ble oppmuntret til å lære å synge og spille piano av faren, som var pianolærer og ledet et kirkekor. 17 år gammel flyttet hun til New York og ble sigarettpike i Birdland. Der møtte hun jazzpianisten Paul Bley, som hun giftet seg med i 1957. Han oppmuntret henne til å begynne med komposisjon. De ble senere skilt, men han fortsatte å spille komposisjonene hennes.
Sammen med Michael Mantler ledet hun Jazz Composers' Orchestra, for dette orkesteret komponerte hun i årene 1968 til 1971 Escalator over the Hill, en av de få jazz-operaene som har blitt skrevet. 
Hun arbeidet også sammen med andre musikere – for Charlie Haden arrangerte og komponerte hun musikken til Liberation Music Orchestra, for Gary Burton skrev hun A Genuine Tong Funeral. 
Musikalsk partner på el-bass er nesten alltid Steve Swallow.


== Familie ==
Etter ekteskapet med Paul Bley fant Carla  Bley en ny musikalsk og personlig partner i Michael Mantler. Sammen fikk de datteren Karen Mantler, som nå selv er jazzorganist.


== Diskografi (ufullstendig) ==
A Genuine Tong Funeral (1968, med The Gary Burton Quartet)
Communications Nos. 8-11 (1968)
Liberation Music Orchestra (1969, med Charlie Haden)
Escalator over the Hill (1971)
Tropic Appetites (1974)
Dinner Music (1976)
European Tour (1977)
Musique Mechanique (1978)
Social Studies (1980)
Carla Bley Live! (1981)
Heavy Heart (1983)
I Hate To Sing (1983)
Night-Glo (1985)
Sextet (1987)
Duets (1988)
Fleur Carnivore - Live Montmartre (1988)
The Very Big Carla Bley Band (1990)
Dream Keeper (1990, med Charlie Haden)
Go Together (1992)
Big Band Theory (1993)
Songs With Legs (1994)
Goes To Church (1996)
Fancy Chamber Music (1997)
Are We There Yet? (1998)
4 x 4 (1999)
Looking For America (2002)
The Lost Chords (2003)
Not in Our Name (2005, med Charlie Haden)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Carla Bley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Carla Bley på Internet Movie Database 
(en) Carla Bley på Discogs 
(en) Carla Bley på MusicBrainz 
(en) Carla Bley på Songkick 
(en) Carla Bley på Last.fm 
(en) Carla Bley på AllMusic 
(en) Carla Bley in conversation with Frank J. Oteri
Magdalena (elv)

Magdalena (spansk: Río Magdalena) er den viktigste elva i Colombia. Den renner fra sør til nord gjennom Magdalenadalen, mellom fjellkjedene Cordillera Central og Cordillera Oriental og er om lag 1 497 kilometer lang. Elva er farbar med større båter til byen Honda, omtrent 1 000 kilometer oppover fra munningen.
Río Magdalena har sitt utspring i Colombia-massivet, som er en del av Andesfjellene, beliggende i departementet Huila sør i landet. Elva renner ut i Det karibiske hav ved byen Barranquilla. Største sideelv er Cauca, som kommer fra Cali og har tilførsel fra elva Porce fra Medellín. Ei annen sideelv i øst starter ved hovedstaden Bogotá, slik at alle Colombias fire millionbyer ligger i Magdalena-vassdraget.


== Referanser ==
Forte di Fenestrelle

Forte di Fenestrelle er et stort festningsanlegg i Alpene i dalen Val Chisone i den italienske regionen Piemonte. Herskerne fra Huset Savoia bygget på 1700-tallet et enormt nettverk av befestninger her for å beskytte Savoia mot fiendtlige angrep. Fire fort bler anlagt og forbundet med hverandre med en innebygget trappegang opp Monte Orsieras bratte heng. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Fort of Fenestrelle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fenestrelle

Fenestrelle er en kommune i Storbyområdet Torino i regionen Piemonte i det nordlige Italia.


== Severdigheter ==
Forte di Fenestrelle


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Fenestrelle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Fenestrelle – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Opel Diplomat

Opel Diplomat A ble introdusert som Opels flaggskip i 1963. Den ble levert med åttesylindrede V-motorer på henholdsvis 4,6 og 5,4 liter. Da Diplomat ble introdusert var dette den største bilen i Tyskland fram til Mercedes-Benz lanserte sin 600. 
A-modellen ble også levert i kupéversjon med 5,4 liters motor. Motorene kom fra GM i USA, og var henholdsvis 283 og 327 kubikktommers «Small block» Chevrolet V8. Disse var til dels tilpasset Opel, men basert på standarddeler. 
Gearkassene kom også fra USA. Man benyttet seg av totrinns «Powerglide» automatgear. Bakakselen ble også levert direkte fra USA, den kom fra Pontiac. A-modellens design ble utført i USA, hvorpå en ferdig modell i leire ble sendt til Tyskland hvor Opels designere gjorde mindre tilpasninger. 
A-modellen ble produsert i følgende antall: 

4,6 liter, 8 515 stk.
5,4 liter, 330 stk.
5,4 liter coupé, 304 stk.A-modellen ble i 1969 avløst av B-modellen, som ble produsert frem til 1977. B-modellen ble levert med både 5,4 liter V8 og med en sekssylindret rekkemotor på 2,8 liter og Bosch D-jetronic bensininnsprøyting. 
V8 motoren i B-modellen var den samme som for A-modellen, men gearkassen ble endret. Fra og med B-modellen var dette en tretrinns TH-400 automatgearkasse, som også var et GM-produkt. 
2,8-litersmotoren, som var Opels CIH-motor (Camshaft In Head), ble bare levert med tretrinns TH-180 automatgearkasse.
I forbindelse med introduksjonen av B-modellen ble det satt fokus på mer avansert teknikk enn i forgjengeren, som i stor grad var preget av amerikansk teknikk, noe den til dels ble kritisert for i Europa. På B-modellen ble det bl.a introdusert De-Dion bakaksel, ventilerte skivebremser på alle hjul, og elektronisk bensininnsprøytning for 2,8 liter motoren. 

Designet ble denne gangen i større grad påvirket av Europa, og da spesielt italiensk design, for å falle i europeisk smak.
Blant formgiverne er bl.a Claire McKichan og Hans Seer nevnt.
Diplomat-B ble produsert i et antall av 18 725 stk, derav 11 108 5,4 liter V8.
Diplomat var en del av den såkalte KAD-serien, som var forkortelse for KapitänAdmiralDiplomat-serien. A-modellen av henholdsvis Kapitän, Admiral og Diplomat hadde identisk utseende. Det som skilte dem fra hverandre var dels motorstyrken og dels utstyret, med Kapitänen som den mest spartanske. B-modellen av Admiral, Kapitän og Diplomat var også identiske, bortsett fra at Diplomat 5,4 hadde en litt annen front og hekk.
Opel Diplomat 5,4 utkonkurrerte tilsvarende Mercedeser og BMWer når det gjaldt ytelse og demonstrerte Opels amerikanske tilknytning gjennom General Motors (GM). Motoren var identisk med den som satt i Chevrolet Corvette, men var bedre tilpasset høyhastighetskjøring på tyske motorveier. Under utprøving av 5,4-literen viste det seg nemlig at Chevrolet-motoren brøt sammen. Opel ble derfor nødt til å forsterke Chevrolet-motoren, slik at den ble tilpasset tyske forhold. Motoren i Opel Diplomat 5,4 er med andre ord mer slitesterk enn tilsvarende motor i Chevrolet Corvette. Her kan du se en film om bilen: https://www.youtube.com/watch?v=VJSvOb5ILz4
Opel Admiral

Opel Admiral ble første gang introdusert i 1937 som Opels største vogn, med 3,6 liter 6 sylindret rekkemotor. Produksjonen av denne første utgaven varte frem til utbruddet av andre verdenskrig, og nådde et antall av 6404 eksemplar.
Den kom som både firedørs sedan og cabriolet, men ble også levert med forskjellige spesialkarosseri fra uavhengige karosserimakere.
Admiral ble introdusert på nytt som A-modell i 1963, og kunne fås med sekssylindret rekkemotor på 2.6 liter med støtstenger, og senere 2,8 liter med overliggende kamaksel. I tillegg kunne den fås med en åttesylindret motor på 4.6 liter. Denne motoren er nærmere beskrevet under artikkel om Diplomat.
Produksjonstall:
Admiral 2,6 liter R6: 30939
Admiral 2,8 liter R6: 22079
Admiral 4,6 liter V8: 623
A-modellen ble avløst av B-modellen i 1969 som ble produsert frem til 1977.
B-modellen følger teknisk sett Diplomat, med unntak av at V8-motor ikke ble levert på Admiral B.
Motorutvalget besto av tre forskjellige 2,8 liter CIH (Camshaft In Head) motorer.
Forskjellen besto i at den minste motoren, såkalt "S", hadde én forgasser med enkelt eksosanlegg. Den mellomste, såkalt "H", hadde to forgassere og dobbelt eksosanlegg. Den største, såkalt "E", var utstyrt med Bosch D Jetronic bensininnsprøytning og dobbelt eksosanlegg.
Admiral var en del av den såkalte KAD-serien (Kapitän Admiral Diplomat-serien). Admiral var mer luksuriøs enn Kapitän, men mindre luksuriøs enn Diplomat. A-modellene av henholdsvis Kapitän, Admiral og Diplomat hadde identisk utseende, mens Diplomat B adskilte seg i det vesentlige fra Kapitän B og Admiral B ved å ha annen front og hekk.
Lizz Wright

Lizz Wright (født 22. januar 1980 i Hahira, Georgia, USA) er en amerikansk jazzsanger.
Hennes musikksjanger kan betegnes som neo-soul, med innflytelse fra gospel, rhythm'n'blues og folk, fremført med en sangstil som er emosjonell betont.
Lizz Wright vokste opp i av Georgia der faren var prest, hun kom derfor tidlig i kontakt med gospelmusikk og var musikkansvarlig i farens kirke. Ved Georgia State University sang hun klassisk musikk og ved New School i New York studerte hun jazz og spirituals. På egen hånd satte hun seg inn i amerikanske folk. Wright begynte tidlig å fremføre Billie Hollidays musikk. Hun fremfører sanger av Ray Charles, Allen Toussaint, Nina Simone, Eric Clapton, Jimi Hendrix, Neil Young, Sister Rosetta Tharpe, k.d. lang og Bob Dylan. I en alder av 14 år hadde hun selv lært seg å spille piano, og begynte å spille i kirken hos faren. I 1996 vant hun "National Choral Award" for sin innsats i musikkprojekter på High School. Ved en Billie-Holiday-Tribute i Hollywood Bowl i Los Angeles ble hun oppdaget av fans og journalister. På sitt første album, Salt har hun skrevet fem av stykkene selv.
Grace og Freedom & Surrender gikk til topps på Billboards jazzliste.I 2006 besøker Wright Nasjonal jazzscene på Cosmopolite, Bergen jazzforum, Vossajazz og Kongsberg Jazzfestival. I 2018 holdt hun åpningskonserten under Sildajazzen. I 2016 opptrådte hun på Molde Jazzfestival.Chicago Tribunes skrev at om Wright sang telefonkatalogen ville det være overbevisende. Hun kan uanstrengt bevege seg langs hele sitt register som beskrives som alt (alto). New York Times anmelder skriver at stemmen hennes er en myk mørk alt som kan minner om gammel fatlagret whiskey («a smooth, dark alto possessed of qualities you might associate with barrel-aged bourbon»). The Times beskriver stemmen som en mørk kontraalt og med et repertoar som minner om en beskjeden Nina Simone. The Guardian skrev i 2017 at Wright er dronningen blant tidens jazzsangerinner.


== Diskografi ==
Salt (2003)
Dreaming Wide Awake (2005)
The Orchard (2008)
Fellowship (2010)
Grace (Concord, 2017)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lizz Wright – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lizz Wright på Internet Movie Database 
(en) Lizz Wright hos Rotten Tomatoes 
(en) Lizz Wright på Apple Music 
(en) Lizz Wright på Discogs 
(en) Lizz Wright på MusicBrainz 
(en) Lizz Wright på Spotify 
(en) Lizz Wright på Songkick 
(en) Lizz Wright på Genius — sangtekster 
(en) Lizz Wright på AllMusic 
Lizz Wright på Twitter 
Lizz Wright på Facebook 
Lizz Wright på Myspace 
Every Grain of Sand av Bob Dylan (via YouTube)
Old Man av Neil Young (YouTube)