Stinius Fredriksen

Stinius Fredriksen (født 11. mars 1902 i Stavanger, død 7. juni 1977) var en norsk billedhugger og maler.  Han har laget en rekke offentlige minnesmerker, og fra 1945 ledet han skulpturarbeidet på Vestfronten på Nidarosdomen.
Fredriksen har lagd mange offentlige minnesmerker som blant annet kan sees i Oslo, Stavanger, Trondheim og Kirkenes.  Arbeid som Fredriksen utførte på tjuetallet er klassiske i utforming, men fra midt på tredvetallet får skulpturene hans en mer abstraherende form. 


== Liv ==
Stinius var sønn av gårdbruker Ole Fredriksen (født 1870) og Lina Talgø (født 1874). Fredriksen studerte først under Wilhelm Rasmussen på Statens kunstakademi i 1921-1923.  Han fikk stipend fra Conrad Mohr og den norske stat for å studere videre i utlandet.  I  1923-24 studerte han under Émile Antoine Bourdelle i Paris.  Senere besøkte han Paris igjen som elev av Charles Despiau i 1928 og 1933. 
I 1931 giftet Fredriksen seg med Irma Lønn (1908–1995). 


== Verk ==

Fra 1927 jobbet Fredriksen med restaurasjon av Nidarosdomen, et arbeid som med enkelte avbrudd varte fram til 1965.  Fra 1945 ledet han skulpturarbeidet på vestfronten.  I alt leverte han 24 verk til domen, med apostelen Andreas (1929) som det første bidraget.  
I arbeidet med Nidarosdomen utviklet Fredriksen en personlig gotisk stilart.  Til Dagbladet 20. november 1965 uttalte han «Dette med gotikken har aldri betydd noen tvangstrøye for meg.  Gotisk skulptur er friere og mer levende i forhold til arkitekturen enn noen annen form». Av medarbeiderne i Trondheim ble Fredriksen på spøk kalt «Sankt Inius». 
På Verdensutstillinga i Barcelona 1929 fikk Fredriksen æresdiplom.
Fredriksen var viseformann i Bildende Kunstneres Forening fra 1945 og formann i perioden 1951-55. Han deltok i etableringen av Norsk Billedhoggerforening i 1946, og han var medlem av Nasjonalgalleriets råd og innkjøpskomite, og medlem av den faste jury til Høstutstillingen.  
I 1962 fullførte Fredriksen fire helgenstatuer i østfronten på Stavanger domkirke, som en del av restaurasjonsarbeide. Statuene i kleberstein er i høygotisk stil og framstiller St. Katarina (1347-80), St Birgitta (1303-73), Stavangers skytshelgen St Svithun (861-) og St.Vincent. De fire er utstyrt med tradisjonelle attributter:  St.Katarina med sverd og marterhjul, St. Birgitta med bok, St. Svithun med bok og bispestav og St. Vincent med møllehjul og ravn.  Fredriksen har valgt fire av de helgenene som er knyttet til de tolv altrene som er kjent fra 1400-tallet i kirken.
Stavanger kommune deler ut en årlig kulturpris, der premien omfatter statuetten «Pike med sjal», laget av Fredriksen.  Kunstneren fikk selv Stavanger Aftenblads kulturpris i 1958.   
I 1969 ble Fredriksen utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden.


== Liste over arbeider ==
1925 «Gutten og bukken», bronse, byparken i Stavanger.  Midler fra Bertha Berg, født Randulffs legat.
1933 Statue av Peter Andreas Munch, bronse, Universitetsplassen i Oslo.
1934 Statuer utenfor Tinghuset i Bergen, «Visdommen» og «Rettferdigheten».
1935 Statue «Mor med unge», marmor. I Nasjonalgalleriet.
1936 Skulptur «Introduksjon». I Trøndelag kunstmuseum.
1940 Minnesmerke over Johan Svendsen, kvinnefigur med strengeinstrument, utenfor Oslo Konserthus.
1948 Statue av Lars Hertervig, granitt, Hertervigs plass i Stavanger.  Midler fra Stavanger Byselskap og Martha Berg, f. Randulffs legat.
1948 Relieffet «Dommedag», Nidarosdomen, Trondheim.
1950 Byste av Peter Waage, Universitetet i Bergen
1950 Byste av Cato Guldberg, Universitetet i Bergen
1950 Statue av Franklin D. Roosevelt, Rådhusplassen i Oslo. Førstepris i konkurranse.
1952 «Frigjøringsmonumentet», Kirkenes.
1955 Hode, Gunnar Reiss-Andersen
1957? Altertavle, Molde domkirke.
1957 Krigsminnesmerke, Rambergan i Tromsø.
1962 Fire helgenstatuer i østfronten på Stavanger domkirke, kleberstein.
1962 Byste av Vilhelm Bjerknes, Universitetet i Bergen.
1963 Statue av Ole Halvor Holta, Notodden
1964 Statue av Johan Sverdrup, Wessels plass i Oslo.
1970 Statue av Bergens skytshelgen St.Sunniva, Bergenhus festning, Bergen.
1972 Statue kong Haakon VII, Trondheim.
1981 Statue «Pike med sjal», bronse.  Støpt etter en modell fra ca. 1960.  Bjergstedparken i Stavanger.
u.å. Byste av Olav Duun, Det Norske Teatret.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lau Albrektsen, Jan Hendrich Lexow, Bodil Wold Johnsen (1986). Skulptur i Stavanger. Stavanger: Stavanger kommune. ISBN 82-991338-1-5. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Durban, Arne (1942). Norsk skulptur gjennom hundre år. Dreyer. s. 98f. 
Parmann, Øistein (1969). Norsk skulptur i femti år. Dreyer. 


== Eksterne lenker ==
(en) Stinius Fredriksen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons