jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Masashi Kishimoto

Masashi Kishimoto (岸本斉史, Kishimoto Masashi, født 8. november 1974) er en japansk tegneserietegner. Han er opphavsmannen til den populære mangaserien Naruto. Kishimoto debuterte som tegneserietegner i 1996 med Karakuri. Det neste serien hans, Naruto, ble utgitt i mangabladet Shonen Jump.
Hans tvillingbror Seishi Kishimoto tegner også manga. Han har blant annet stått bak serien 666 Satan. Verkene til Seishi og Masashi Kishimoto har blitt karakterisert som svært like. I en av sine mangabøker skriver Seishi at grunnen til fellestrekkene i både Naruto og 666 Satan, er at de begge to har blitt påvirket av de samme inspirasjonskildene da de vokste opp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Masashi Kishimoto på Internet Movie Database 
(en) Masashi Kishimoto hos The Movie Database 
(en) NarutoFans biografi om Masashi Kishimoto
Albert Ballin

Albert Ballin (født 15. august 1857 i Hamburg i Tyskland, død 9. november 1918 samme sted) var en tysk skipsreder fra Hamburg. Han var generaldirektør for Hamburg-Amerika-linjen, og regnes som oppfinneren av cruiseskip.


== Liv og virke ==
Han ble født i en jødisk middelklassefamilie i Hamburg. Foreldrene var innvandret fra Danmark. Ballin var en av de mest betydningsfulle troende jøder i det tyske monarkiet, og en ivrig tysk patriot.
Før første verdenskrig startet stadig flere rederier å anskaffe cruiseskip til sine flåter.
Ballin pleiet personlig omgang med keiseren, og forsøkte å megle frem en overenskomst mellom England og Tyskland før utbruddet av første verdenskrig. Han var redd for å miste sine skip under eventuelle fiendtligheter til sjøs. Ballin ville ha en ordning der tyske og britiske passasjerskip skulle fortsette å kappes om å bli de beste passasjerbefraktere over Atlanterhavet, men at de ikke skulle konkurrere på det militære maritime område. Særlig realistisk var ikke denne planen. Utbruddet av krigen gjorde ham dypt desillusjonert og de siste årene av sitt liv så han sitt verk ødelagt over hele verden.
Redselen for ødeleggelsen - eller konfiskering - av hans livsverk av Hamburg-Amerika-linjeskip, kan ha bidratt til at Ballin tok en overdose sovetabletter to dager før krigsslutt, samme dag som keiseren bekjentgjorde sin abdikasjon.
Ballins anelser slo inn: Rederiets flaggskip, de tre SS Imperator, SS Vaterland og SS Bismarck ble avstått som krigsbytte til Storbritannia og USA.
SS «Albert Ballin» var oppkalt til ære for ham, og det samme er gaten Ballindamm i Hamburg.


== Litteratur ==
Franklin Kopitzsch, Dirk Brietzke: Hamburgische Biographie. Personenlexikon. Band 1. Hamburg 2001, S. 32ff, ISBN 3-7672-1364-8
Susanne Wiborg: Albert Ballin. Ellert & Richter, Hamburg 2000, ISBN 3-89234-945-2
Lamar Cecil, Albert Ballin; business and politics in imperial Germany, 1888-1918 (Princeton University Press, 1967)
Bernhard Huldermann, Albert Ballin (Berlin: Gerhard Stalling, 1922)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Verk av og om Albert Ballin i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Biografi fra Universität Hamburg
Biografi på cosmopolis.ch
SS «Albert Ballin»

SS «Albert Ballin» var et cruiseskip tilhørende Hamburg-Amerika-linjen. Det ble sjøsatt i 1923, og var oppkalt etter Albert Ballin, rederiets visjonære direktør og oppfinner av cruiseskip, som hadde begått selvmord i desperasjon over første verdenskrigs ødeleggelser i 1918.
«Albert Ballin» ble bygget av Blohm & Voss i Hamburg, og seilte på linjen Hamburg-New York. I 1928 ble en turistklasse introdusert, og en ny maskin øket skipets hastighet til 19 knop i 1929. I 1934 ble skipet forlenget med 50 fot og hastigheten øket til 21,5 knop.
Skipet ble omdøpt til «Hansa» av Hamburg-Amerika-linjens styre i 1935 fordi Albert Ballin var jøde. «Hansas» siste atlantiske tur var i 1939. I 1945 ble skipet satt inn i evakueringen av Gotenhafen, men gikk 6. mars på en mine utenfor Warnemünde og sank.
Vraket ble berget og gjenbygget av Sovjetunionen ca. 1949, og gitt navnet «Sovjetski Sojus». Dette skipet ble det største passasjerskip som seilte under sovjetisk flagg. Fra 1955 seilte skipet mellom Vladivostok og destinasjoner i Det fjerne østen. Det ble omdøpt til «Sojus» i 1980, men et år senere ble det hugget opp.


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 5335993 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) SS «Albert Ballin» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Verne Troyer

Vernon Jay «Verne» Troyer (født 1. januar 1969 i Sturgis i Michigan, død 21. april 2018 i Los Angeles i California) var en amerikansk skuespiller og stuntmann som spilte i flere filmer. For det meste hadde han roller uten replikker. Troyer var født med akondroplasi, en form av kortvoksthet, og var kun 81,3 cm høy. Han vokste opp og hadde sin utdannelse fra Centreville i Michigan. Troyer gikk ut fra Centreville High School i 1987. Han har gitt navnet sitt til Verne Troyer Festival, som holdes i hans hjemby Centreville.
Troyers mest kjente rolle er Mini-Me i Austin Powers-filmene, en rollefigur som skal være miniatyr-kloningen av «Dr. Evil» («dr. Ond»), spilt av Mike Myers. Han opptrådte også som «Klotak» i Harry Potter og De vises stein, den lille servitøren i Frykt og avsky i Las Vegas, og Grinchen.
Troyer var en kort periode i 2004 gift med Playboy-modellen Genevieve Gallen, men søkte om oppløsning av giftermålet kort tid etter.Troyer ble innlagt på sykehus 3. april med et høyt alkoholnivå i blodet og døde der 21. april 2018. I oktober samme år meldte Los Angeles' coroner at dødsårsaken var selvmord ved alkoholforgiftning. Han skal ha slitt med depresjon og selvmordstanker. Gallen hevdet i 2009 at Troyer nesten drakk seg ihjel like etter de traff hverandre. I 2017 la han seg inn på avvenningsklinikk for å få hjelp mot alkohol-avhengigheten.


== Filmografi ==
2018 (planlagt utgivelse): Hipsters, Gangsters, Aliens and Geeks ... Emperor Beezel-Chugg
2015: Gnome Alone ... The Gnome
2012: Keith Lemon: The Film ... Archimedes
2008: The Love Guru ... Trener Punch Cherkov
2007: Postal
2004: Karroll's Christmas ... Spike
2003: Pauly Shore is Dead
2002: Austin Powers in Goldmember - mannen med det gyldne lem ... Mini-Me
2002: Hard cash (orig. Run for the Money) ... Atilla
2001: Bubble Boy ... Dr. Phreak
2001: Harry Potter og de vises stein ... Klotak
2000: Grinchen ... Band member
1999: Austin Powers – Spionen som spermet meg ... Mini-Me
1998: Frykt og avsky i Las Vegas ... Wee Waiter
1997: Men in Black ... Alien son
1996: Bjelleklang ... Little Santa


=== Som stuntmann ===
1998: My Giant
1997: RocketMan
1997: Volcano
1996: Apestreker
1995: Masked Rider (TV-serie)
1994: Alene på by'n


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Verne Troyer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Verne Troyer på Internet Movie Database 
(sv) Verne Troyer i Svensk Filmdatabas 
(da) Verne Troyer på Scope 
(fr) Verne Troyer på Allociné 
(en) Verne Troyer på AllMovie 
(en) Verne Troyer hos Turner Classic Movies 
(en) Verne Troyer hos Rotten Tomatoes 
(en) Verne Troyer hos The Movie Database
Paul Whitehouse

Paul Whitehouse (født 17. mai 1958 i Wales) er en walisisk komiker og skuespiller, godt kjent for sitt arbeid med Harry Enfield og som en av stjernene i det populære BBC-programmet The Fast Show.


== Filmografi ==


=== Fjernsyn ===
Whitehouse har jobbet fortrinnsvis for BBC, først som manusforfatter, deretter som skuespiller i show som Harry Enfield's Television Programme, hvor han utviklet et utall figurer, inkludert «Mike Smash» i Smashie and Nicey. I 1994 utvidet hans berømmelse seg, da han ble en del av skuespillerstaben i The Fast Show, hvor han spilte sammen med sin gamle venn fra universitetet, Charlie Higson. 
I 2001 og 2002 skrev og spilte Whitehouse i to serier av komedie-dramaet Happiness for BBC, hvor han spilte en voice-over-skuespiller i midtlivskrise.
I den senere tid har Whitehouse skrevet, produsert og opptrådt sammen med Chris Langham) i komedie-dramaet Help (2005), også dette for BBC. I dette showet innehar han 25 forskjellige roller, alle pasienter hos Langhams psykoterapeut, unntatt én, hvor han spiller Langhams psykoterapeuts psykoterapeut.


=== Filmer (utvalg) ===
Whitehouse har hatt en rekke små roller i filmer, og her følger et utvalg:

20017 Ghost Stories som Tony Matthews
2017 The Death of Stalin som Anastas Mikoyan
2016 Alice Through the Looking Glass som March Hare.
2015 Mortdecai som Spinoza
2010  Alice i Eventyrland som March Hare.
2005 Corpse Bride, «William Van Dort», «Mayhew»
2004 Finding Neverland, «Stage Manager»
2004 Harry Potter og Fangen fra Azkaban (orig. Harry Potter and the Prisoner of Azkaban), «Ridder Callagal»
2000 David Copperfield
2000 Kevin & Perry Go Large (orig. Kevin and Perry Go Large)
1999 Robbie the Reindeer in Hooves of Fire


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
BBC – South East Wales – Hall of Fame  -side om Paul Whitehouse.
BBC Comedy Guide Arkivert 25. juni 2007 hos Wayback Machine..
(en) Paul Whitehouse på Internet Movie Database 
(sv) Paul Whitehouse i Svensk Filmdatabas 
(en) Paul Whitehouse på AllMovie 
(en) Paul Whitehouse hos The Movie Database 
(en) Paul Whitehouse hos Behind The Voice Actors
Sitara Shah

Sitara Shah (født 21. januar 1991 i London) er en britisk skuespiller som spilte rollen som «Parvati Patil» i de første tre Harry Potter-filmene. Hun ble kun kreditert for sin opptreden i Harry Potter og Fangen fra Azkaban.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sitara Shah på Internet Movie Database
Hapag-Lloyd

Hapag-Lloyd AG er et tysk transport- og logistikkselskap med sete i Hamburg. Selskapet omfatter både cruiseskipsfart og containerskipsfart.
Selskapet oppstod i 1970 ved fusjon av to tradisjonsrike tyske rederier: Norddeutscher Lloyd (grunnlagt 1857) og Hamburg-Amerikanische Packetfahrt-Actien-Gesellschaft (HAPAG; bedre kjent som Hamburg-Amerika Linie, HAL, grunnlagt 1847).
I august 2005 gjorde TUI kjent at de ville kjøpe det kanadisk-britiske rederiet CP Ships, og legge det under Hapag-Lloyd, som dermed bli verdens 5. største containerrederi. Hapag-Lloyd var tidligere eid av TUI, men TUI har solgt seg ned til å bli en minoritesaksjonær.


== Historie ==


=== Hapag ===
Hamburg-Amerikanische Packetfahrt-Actien-Gesellschaft ble grunnlagt av forretningsmenn i Hamburg i 1847 for transportvirksomhet over atlanteren.
I 1891 oppfant Albert Ballin cruiseskipet, senere tatt i bruk både av Hapag, Lloyd og andre rederier.
I 1910 ble Hapag involvert i flyproduksjon for første gang, og sponset Zeppelinere.
Under første verdenskrig ble hele Hapags flåte på 175 skip ødelagt, deriblant mange cruiseskip. Det førte til Ballins selvmord i 1918.
Under annen verdenskrig mistet selskapet sin flåte på nytt.


=== Lloyd ===
Lloyd ble grunnlagt i 1856 i Bremen for transportvirksomhet mellom Bremerhaven og New York, og bygget en stor flåte som transporterte 240 000 passasjerer over atlanteren bare i 1913.
Utbruddet av første verdenskrig førte til at hele rederiets flåte gikk tapt. Virksomheten ble tatt opp igjen i 1922. Under annen verdenskrig ble flåten igjen tapt.


=== Hapag-Lloyd ===
Selskapene bygget seg opp igjen etter begge krigene. De fortsatte å konkurrere inntil de etablerte en felles containerlinje i 1968. I 1970 fusjonerte selskapene under navnet Hapag-Lloyd.
Konglomeratet grunnla i 1972 flyselskapet Hapag-Lloyd Flug, og kjøpte noen Boeing 727-fly for å fly sine passasjerer fra Tyskland til cruiseskipenes oppholdssteder. Flyselskapet begynte etterhvert også med regulære passasjerflyvninger.
Aksjemajoriteten i Hapag-Lloyd ble i 1998 overtatt av turismekonglomeratet TUI i Hannover. I 2002 ble Hapag-Lloyd et heleiet datterselskap. I 2004 ble det imidlertid planlagt å selge ut noen aksjer i selskapet. Per 2015 hadde TUI en aksjepost på ca. 14%.


== Datterselskaper ==
Hapag-Lloyd Flug
Hapag-Lloyd Express (HLX)
Hapag-Lloyd Kreuzfahrten
Hapag-Lloyd Container Linie
Hapag-Lloyd Reisebüro


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hapag-Lloyd – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hapag-Lloyd – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Die Geschichte der Hapag-Lloyd AG
Die Welt: TUI will zum Containerriesen aufsteigen
Maria Jepsen

Maria Jepsen (født 19. januar 1945 i Bad Segeberg) er en tysk prest. Hun er verdens første kvinnelige evangelisk-lutherske biskop. Hun ble i 1992 biskop av Hamburg i den evangelisk-lutherske nordelbiske kirke, og forble i dette embede til hun i juli 2010 trakk seg tilbake.
Etter Abitur (artium) i 1964 i Bad Segeberg studerte Jepsen klassisk filologi og luthersk teologi ved Eberhard-Karls-Universität Tübingen, Christian-Albrechts-Universität Kiel og Philipps-Universität Marburg. Hun tok sin første teologiske eksamen i Kiel i 1970, og kom som vikar til Lemsahl-Mellingstedt. I 1972 tok hun sin andre teologiske eksamen, og ble sogneprest i Meldorf. I 1977 ble hun sogneprest i Leck, hvor hun virket til 1990. I 1991 ble hun prostinne i Hamburg-Harburg. Den 4. april 1992 ble hun valgt til etterfølger etter Peter Krusche som biskop av Hamburg. Hun ble gjenvalgt for ti nye år av synoden i 2002. Hun kunngjorde sin fratreden 16. juni 2010, etter at hun var blitt utsatt for kritikk i sammenheng med hennes håndtering av misbruksbeskyldninger mot en prest i hennes bispedømme.
Hun er siden 1972 gift med presten Peter Jepsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 (en) Maria Jepsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fredrik Bjørkan

Fredrik André Bjørkan (født 21. august 1998 i Bodø) er en norsk fotballspiller som spiller for Bodø/Glimt.Han er sønn av Bodø/Glimts sportslige leder Aasmund Bjørkan. 


== Karriere ==


=== Bodø/Glimt ===
Bjørkan har spilt for Bodø/Glimt fra ungdomsalder, og fikk sin debut for førstelaget i offisiell kamp da han som 17-åring ble byttet inn mot Molde 17. april 2016. Fra 2019 var Bjørkan fast i Bodø/Glimts startoppstilling, og var med på å vinne sølv i serien 2019 og gull 2020.


=== Hertha ===
Den 1. desember 2021 skrev han under for den tyske klubben Hertha BSC fra 1. januar 2022. Han får draktnummer 3.


=== Feyenoord ===
Den nederlandske klubben Feyenoord hentet ham på lån 29. august 2022. Bjørkan fikk sin debut for Feyenoord da han 3. september 2022 startet i en borteseier over Go Ahead Eagles. Bjørkan slet med å oppnå spilletid hos Hertha, og det har også vært tilfellet under låneoppholdet hos Feyenoord. Ved utgangen av 2022 har Bjørkan bare spilt én seriekamp for Feyenoord. 


== Landslaget ==
Den 6. november 2018 ble han tatt ut i sin første landslagstropp for Norge U21 i kampen mot Tyrkia U21 (20. november). 22. mars 2019 fikk han sin første landskamp for Norge U21 mot Finland.Den 26. mai 2021 ble han tatt ut i sin første landslagstropp for Norge i kampene mot Luxembourg (2. juni) og Hellas (6. juni).Den 6. juni 2021 fikk han sin første landskamp for Norge mot Hellas.


== Klubbstatistikk ==
Oppdatert per 15. oktober 2021


== Meritter ==


=== Klubb ===
Bodø/GlimtSeriesølv Eliteserien 2019
Seriemester Eliteserien 2020
Seriemester Eliteserien 2021


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fredrik Bjørkan – UEFA 
(en) Fredrik Bjørkan – Transfermarkt 
(en) Fredrik Bjørkan – national-football-teams.com 
(en) Fredrik Bjørkan – WorldFootball.net 
(en) Fredrik Bjørkan – Soccerway 
(en) Fredrik Bjørkan – EU-Football.info 
(no) Fredrik Bjørkan – Norges Fotballforbund 
(en) Fredrik Bjørkan – FBref
1566 Icarus

Icarus, eller 1566 Icarus, er en asteroide. Den bruker omkring 460 dager på å gå rundt solen. Dens avlange bane er slik at den når den er nærmest solen er nærmere enn Merkur, men når den er lengst borte fra solen, er lenger unna enn Mars. 
Asteroiden ble oppdaget i 1949 av Walter Baade. Icarus er den latinske formen av det greske navnet Ikaros, som for øvrig var navnet på en mytisk person som tok på seg vinger og fløy for nær solen.


== Eksterne lenker ==
(en) 1566 Icarusʼ baneparametre hos JPL Small-Body Database 
(en) 1566 Icarusʼ oppføring hos Minor Planet Center 
(en) 1566 Icarus hos JPL Small-Body Database:
Norsk Forfattersentrum

Norsk Forfattersentrum er en forening for skjønnlitterære og sakprosa forfattere i Norge. Foreningen formidler opplesningsoppdrag og forfatterbesøk på skoler, bibliotek, i foreninger og liknende samt arrangerer turneer, kunstnerseminarer og litterære festivaler. 


== Bakgrunn, medlemmer og aktiviteter ==
Norsk Forfattersentrum ble etablert i 1968 etter initiativ av forfatterne Einar Økland, Bjørn Nilsen, Dag Solstad, Kjell Askildsen, Arnljot Eggen og Tor Obrestad.
Norsk Forfattersentrum er en medlemsorganisasjon for forfattere, et serviceorgan for litteraturinteresserte, og et kompetansesenter for forfatter- og litteraturformidling. Alle norske forfattere som har utgitt skjønnlitterære bøker, kan søke om medlemskap (forutsetter ikke medlemskap i noen av forfatterforeningene). 
Forfattersentrum formidler forfattere til alle typer arrangementer, og bidrar også som en forskutterings- og faktureringstjeneste for medlemmene sine. Norsk Forfattersentrum omfatter over 1300 forfattere og har hovedkontor i Litteraturhuset i Oslo sentrum, og avdelingskontor på Sørlandet i Kristiansand, på Vestlandet i Bergen, i Midt-Norge i Trondheim og Nord-Norge i Tromsø. 
Kontoret i Bergen arrangerer hvert år blant annet De litterære festspill med årets festspilldikter som blir valgt av arbeidsutvalget ved avdelingskontoret. Trondheim arrangerer hvert andre år litteraturfestivalen ÆÅ Trondheim litteraturfestival, og kontoret i Tromsø arrangerer årlig Nordnorsk bokdag som ambulerer mellom de tre nordligste fylkene, samt samarbeidsarrangementer som Ordkalotten. Oslokontoret står for arrangeringen av Forfatterforelsinga, som det i 2011 og 2015 ble utgitt en antologi fra. Omkring halvparten av oppdrag registrert gjennom Forfattersentrum er skoleoppdrag. Norsk Forfattersentrum fikk oppgaven å være nasjonal aktør for litteraturformidlingen i Den kulturelle skolesekken i mai 2009.
Hedersprisen Wergelands åre ble innstiftet av Norsk Forfattersentrum i 1997 på initiativ fra Arne Ruste.
Daglig leder for Norsk forfattersentrum har siden 2006 vært Ingvild Christine Herzog. 


== Eksterne lenker ==
Norsk forfattersentrums nettsider
Litteraturbruket Arkivert 26. juni 2011 hos Wayback Machine.
Kultur- og kirkedepartementet om Norsk Forfattersentrum 2003
Norsk forening for komponister og tekstforfattere

Norsk forening for komponister og tekstforfattere (NOPA) er en forening for populærkomponister og sangtekstforfattere i Norge. Foreningen skal fremme norsk skapende tonekunst, musikkverk og tekst i musikkverk, styrke faglige fellesskap, skape møteplasser og arbeide for medlemmenes kunstneriske og økonomiske interesser. Det innebærer blant annet arbeid med opphavsrettslige spørsmål, utdeling av priser og stipendier, samt økonomisk støtte til ulike prosjekter. 
Foreningen organiserer i dag over 1250 medlemmer som skaper musikk på alle språk og i alle sjangre. Felles for NOPAs medlemmer er at de oppretter sin egen arbeidsplass, de fleste som selvstendig næringsdrivende eller frilansere. 
NOPA er medlemsorganisasjon under TONO og søsterorganisasjon av Norsk Komponistforening og Musikkforleggerne. Foreningen er dessuten tilknyttet Nordisk Populærautorunion.


== Prisutdelinger ==
NOPA deler ut prisene NOPAs hederspris, NOPAs tekst- og musikkpris, NOPA-stipendet og NOPAs formidlingspris. I tillegg er NOPA med å dele ut Prøysenprisene (Prøysenprisen / Teskjekjerringprisen / Alf Prøysens Ærespris) sammen med Norsk Viseforum, Norske Barne- og Ungdomsbokforfattere (NBU) og Prøysenhuset og Kardemommestipendiet på vegne av Egner-familien. Foreningen har tidligere delt ut prisen Årets verk.


== Historikk ==
NOPAs forløper Norsk Slagerkomponistforening ble stiftet i 1937 etter initiativ fra komponister som Kristian Hauger, Jolly Kramer-Johansen og Bjarne Amdahl. Foreningen skiftet navn til TONOs Populærkomponister i 1949 og senere til Foreningen Norske Underholdningskomponister (FNUK). I 1957 ble NOPA etablert som en paraplyorganisasjon for FNUK, TONOs Forfatterlag, Norsk Filmkomponistforening (alle tre TONO-foreninger) og Norsk Revyforfatterforening. Norsk Filmkomponistforening ble senere innlemmet i FNUK og i 1983 fusjonerte FNUK og TONOs Forfatterlag i det som i dag er NOPA.


== Styret (per desember 2021) ==


== Referanser ==
Norske Dramatikeres Forbund

Norske Dramatikeres Forbund (NDF) er et LO-forbund for forfattere som arbeider med dramatikk. Forbundets formål er å ivareta medlemmenes kunstneriske og økonomiske interesser, samt fremme norsk samtidsdramatikk. 


== Medlemskap ==
Medlemskap i forbundet oppnås for den som har fått oppført minst ett helaftens skuespill eller en egen dramatisering av roman eller lignende på et profesjonelt norsk teater. Videre er forfattere av egne filmmanus og TV-serier kvalifisert for medlemskap. 


== Historie ==
Forbundet ble stiftet i 1938 og organiserer i dag over 320 dramatikere innenfor sceneteater, film, radio og fjernsyn. 
Forbundet ble opptatt som medlem i LO i 2016.


== Forbundsledere ==
Alex Brinchmann 1938–1940 og 1946–1967
Arne Skouen 1967–1972
Nils-Reinhardt Christensen 1972–1986
Kristin Bielenberg Søhoel 1986–1987
Rolf Losnegård 1987–1990
Kristin Bielenberg Søhoel 1990–1992
Kjell Kristensen 1992–1998
Eva Sevaldson 1998–2002
Inger-Margrethe Lunde 2002–2006
Gunnar Germundson 2006–2012
Monica Boracco 2012–


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dramatikerforbundets nettsider
NDF

NDF kan vise til:

Norges Døveforbund
Norske Dramatikeres Forbund
Norsk Dusteforbund
Norges Diabetesforbund (1984–2009) – tidligere offisielt navn for Diabetesforbundet
Norges Dykkeforbund
Nettverk for dyrs frihet
Richard Burns

Richard Burns (født 17. januar 1971, død 25. november 2005) var en britisk rallyfører. Han ble verdensmester i 2001.
Allerede det første året han kjørte i det britiske rallymesterskapet, 1993, vant han fire seirer. Han ble den yngste britiske mesteren i rally. I 1994 debuterte han i VM-sirkuset.
Han fikk fabrikksete for Mitsubishi i 1998 og vant sin første VM-seier samme år i Rally Sardinia. Samme år vant han også Rally Storbritannia.
I 2001 ble han den første engelske verdensmester i rally da han kjørte for Subaru.
Etter 2003-sesongen måtte han gi seg i VM-sirkuset etter at det ble oppdaget at han hadde svulst på hjernen. Han gikk gjennom en vellykket operasjon og hadde håp om å komme tilbake i en rallybil.
Men 25. november 2005 – på dagen fire år etter at han vant sin VM-tittel – måtte han gi tapt for sykdommen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Richard Burns – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Richard Burns – Rallye-info.com 
(en) Richard Burns – eWRC-results.com
Astrid Alma Aakra

Astrid Alma Aakra (født 29. september 1960 i Bergen) er en norsk tegner, animatør og filmskaper.Astrid Aakra har studert kunsthistorie ved universitetet og har ellers utdannelse fra NRK. Hun har arbeidet som journalist, avistegner, TV-produsent og illustratør.


== Animasjon ==
Aakra debuterte som filmskaper i 1992 med kortfilmen Komponisten. I 1999 hadde hennes første animasjonsfilm, Deep Shit, premiere. Den vant samme år prisen som beste debutfilm på Oslo Animation Festival.Hennes animasjonsfilm Snill fra 2006, som er basert på Gro Dahles bildebok Snill, fikk pris som beste norske kortfilm under Fredrikstad Animation Festival i 2007. Astrid Aakra har også animert store deler av Torill Koves Den danske dikteren som vant Oscar-pris i 2007.Blant andre produksjoner på animasjonsfeltet har hun hatt regi sammen med Wiliam John Ashurst på I ukjente farvann, På eventyr i Dypvannsgrotta ogTralles store dag, som er tre episoder i serien av animasjonsfilmer om den lille redningsskøyta Elias.


== Filmografi ==
1992: Komponisten (The Composer), kortfilm
1998: Deep Shit, tegnefilm
2002: Hell og lykke, herr Gorsky! (Good Luck, Mr Gorsky!), tegnefilm
2006: Snill, tegnefilm etter en bok av Gro Dahle


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Astrid Alma Aakra på Internet Movie Database