jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Carina Dahl

Carina Jeanette Dahl (født 15. august 1985 i Trondheim) er en norsk sanger, låtskriver, tidligere modell og reality-TV-deltaker. Carina Dahl var med på Stjernekamp i sesong 10 (2021).


== Bakgrunn ==
Dahl startet yrkeskarrieren som modell og var en glamourmodell i en del år på 2000-tallet. Blant annet ble hun kåret til «Årets gatebilbabe» i 2005. I 2006 ble hun tilknyttet modellbyrået til Helene Rask. Parallelt med dette satset hun på en sangkarriere, og Stargate produserte noen sanger med henne mot slutten av 2000-årene. Hun har deltatt i Melodi Grand Prix tre ganger: i 2011 med «Guns & Boys», skrevet av Hanne Sørvaag; i 2013 med «Sleepwalking» skrevet av henne selv, Ben Adams og Søren Pagh; og i 2019 med «Hold Me Down», skrevet av Ashley Hicklin, Jeroen Swinnen, Pele Loriano, Laurell Barker og Laura Groeseneken. Dahl nådde imidlertid ikke opp i noen av finalene. 
Hun bodde fem år i Stockholm hvor hun arbeidet med det svenske plateselskapet TMC Entertainment, og ga ut debutalbumet Hot Child i 2010. Hun flyttet tilbake til Norge i 2012 og gav samme år ut sin første singel for plateselskapet daWorks Records, «NLTO (Not Like the Others)». Hun ble nominert til Spellemannprisen 2021 i den nyopprettede klassen festmusikk for samle produksjon fra 2021.Dahl har også deltatt i flere TV-program. Dette inkluderer realityserien Big Brother på TVNorge (2006), Tigerstaden på TV 2 Bliss, MasterChef på TV3, 71 grader nord på TVNorge (2018) og Stjernekamp på NRK (2021), hvor hun kom til semifinalen og endte på en 3. plass. 
Hun er datter av musikeren Morten «Diesel» Dahl fra heavy metal-bandet TNT.


== Diskografi ==


=== Album ===
Hot Child (2010, TMC)Hurricane Lover - Acoustic Sessions (2015, daWorks)«Hurricane Lover», duett med Agnete Saba 3:27
«Indistructable» 3:18
«Champions» 3:19
«Save the World» 3:33
«Somethin' Stupid», duett med Diesel Dahl 2:28
«Hurt Me Again» 3:54
«Little Bad Girl» 3:11
«Sleepwalking» 3:03


=== EP-er ===
Screw Remixes (2010, TMC)
I Don't Care - EP (2013)


=== Singler ===
«Screw / Song Stuck» (19. okt. 2009, TMC)
«Crash Test Dummy» (25, aug. 2010, TMC)
«Guns & Boys» (2011, TMC)
«NLTO (Not Like the Others» (2012, daWorks)
«Sleepwalking» (2013, daWorks)
«Sleepwalking - Rykkinnfella Remix» (2013, daWorks)
«I Don't Care» (2013, daWorks)
«If That's The Only Way» (2013, daWorks)
«We Are Who We Are» (2013, daWorks)
«It Gets Better» (2014, daWorks)
«Be My Lover» (2014, daWorks)
«(Come A Little) Closer» (2015, daWorks)
«Hurricane Lover», duett med Agnete Saba (2015, daWorks)
«Champions» (2015, daWorks)
«Burning» (2015, daWorks)
«Hot Crush (Coming Home With Me)», sammen med Östberg (2016, daWorks)
«You On Me» (2017, daWorks)
«Despacito», duett med Adrian Jørgensen (2018, daWorks)
«Waste No Time» (2018, daWorks)
«Hold Me Down» (2019)
«Bikinin» (2019)
«Shallow (Så ekte nå)», duett med Åge Sten Nilsen (2020, Generation),


== Priser og nominasjoner ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Carina Dahl på Internet Movie Database
Lirey

Lirey er en kommune i departementet Aube i regionen Grand Est nord i Frankrike.
I middelalderen lå det her et kloster for augustinerkorherrene, og det kledet som i dag er kjent som likkledet i Torino (ettersom det oppbevares i den katolske katedralen i italienske Torino i Piemonte) ble i sin tid oppbevart der.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Lirey


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lirey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sekstillion

En sekstillion er tallet 1036, eller 1 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000 000.
Sillion er det samme tallet. Franskmannen Nicolas Chuquet anses som oppfinner av navnesystemet med eksponenter av millioner, som har gitt navn til dette tallet. I hans bok, Triparty en la science des nombres, kalte han tallet sixlion, som på fransk uttales "sillion".
En sekstilliondel er 10-36.
Det engelske ordet sextillion betyr «trilliard».


== Se også ==
Den korte og den lange skalaen for store tall


== Referanser ==
Gianduia

Gianduja er en av maskene som blir brukt i italiensk Commedia dell'arte. Denne representerer som oftest byen Torino (og ellers generelt sett regionen Piemonte).
Masken skal illustrere en ærlig bonde fra landsbygda i Piemonte med en viss forkjærlighet for vin, gastronomi og vakre jenter, mens han er fullstendig trofast til kjæresten Giacometta, som vanligvis representeres av en søt jente.
Giandujas opprinnelse er fra Callianetto, et område mellom byene Torino og Asti. Navnet lyder «Gian d'la dojia» på piemontesisk, og betyr omtrent «Johan som setter pris på god vin». Noe som også mange fra Piemonte gjør. Karakteren Gianduja ble opprinnelig laget som marionett og den er nå Torinos offisielle «karnevalskonge». Gianduja er normalt kledt i en trekantet hatt, en brun jakke med røde kanter og han er i godt humør.
Gjelle

Gjeller er et pusteorgan (for noen arter også fødeopptaksorgan) hos fisk og andre vannlevende organismer. De har to hovedoppgaver; gassutveksling og væskebalanseregulering. Gassutvekslingen består i å tilføre blodet oksygen fra vann og skille ut karbondioksid. Væskebalanseregulering består i å ta opp og skille ut salt for å sørge for at kroppens saltinnhold er forsvarlig.
Hos brusk- og beinfisker (gnathostomer) sitter det respiratoriske vevet på gjellebuer foran svelget. Bruskfisker tar inn vann både via munnhulen og gjelleåpningene (såkalte dorsale spirakler). Vannet presses over gjellebuene på to måter. Enten gjennom at muskler i munnhulen komprimerer volumet, eller at fiskene svømmer med åpen munn og lar vanntrykket drive den respiratoriske vannstrømmen. Beinfisker har et gjellelokk (operculum) som sammen med muskulaturen i munnhulen skaper trykkforandringer gjennom at vann suges inn i munnhulen og presses ut over gjellebuene.
Gjellene består av flere gjellebuer som er delt i flere tynne utposninger. I gjellebuene går det mange små blodårer som kan ta opp og gi fra seg gasser. Dette er basert på motstrømsprinsippet. I hårrørsårene, der gassutvekslingen foregår, strømmer blodet i motsatt retning av vannet. Dermed kan opptil 80% av oksygenet i vannet overføres til blodet i gjellene.


== Se også ==
Fiskens anatomi


== Eksterne lenker ==
(en) Gills – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Grua

Grua er et tettsted i Lunner kommune på Hadeland i Viken fylke. Tettstedet har 1 532 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger omtrent seks kilometer sørøst for kommunesenteret Roa og ca. 54 kilometer nord for Oslo. Det er et gammelt gruvested, derav navnet. 
Grua har to dagligvarebutikker, to frisørsalonger, tre bilforhandlere og en pub/bar. De har også et idrettslag som heter Grua UIL. Grua er et av de få tettstedene i Lunner som har en lokal kirke, som ble bygd i 1924.
Store deler av Grua ble bygd på 1970 og -80-tallet. I begynnelsen var det nesten bare bebyggelse rundt jernbanestasjonen. Det første massive boligfeltet ble bygget på 1980-tallet. Feltet består av mange små tomannsboliger i rekke. Feltet ble også starten på den nye skolen.
Grua stasjon på Gjøvikbanen ble åpnet i 1901. Stasjonen ligger ved Hadelandsvegen og har adkomst til tur- og skiløyper i Nordmarka.
Ved Grua ligger Østhagan landskapsvernområde med jerngruve som er nevnt første gang i 1538. I området finnes også flere gruver, kalkbrudd og kalkovner. Området har rik kalkflora og interessant geologi.


== Kjente personer fra Grua ==
Håkon Ørnulf Schiong


== Se også ==
Hadeland Bergverksmuseum


== Referanser ==
Kulturhuset Sentrum

Kulturhuset Sentrum i Ytre Arna i Bergen kommune er et av landets største lagsdrevne kulturhus. Siden 1973 har huset vært eid av Interesseselskapet Samhold, som består av frivillige lag og organisasjoner. Selve huset ble bygget av Arne Fabrikker. Etter noen års planlegging ble grunnsteinen nedlagt 24. mai 1895.Huset stod på det nærmeste ferdig i 1946, og ble da tatt i bruk som administrasjonsbygg for trikotasjefabrikken Arne Fabrikker. I 1951 ble Bernhard Greves freskomaleri i festsalen ferdig, en komposisjon med motiver fra nordisk mytologi, fra skapelsen til ragnarok. Dette ble feiret med en stor innvielsesfest.Kulturhuset Sentrum blir brukt til arrangementer av ulike typer, og Bergen offentlige bibliotek har en filial i bygget. Storsalen har plass til ca. 330 personer i konsertoppsett.


== Referanser ==
Smiskaret

Smiskaret er et boligområde i Malvik i Trøndelag, vest for tettstedet Hommelvik. Utbyggingen av området startet i 1987, og tomtene ble fordelt av et kommunalt tomteselskap, ved loddtrekning mellom de interesserte.


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden
Holi

Holi er en hinduistisk høytid som også kalles «fargefestivalen» eller «kjærlighetsfestivalen». Det er en vårfestival som assosieres med gudene Shiva og Krishna. Festivalen har religiøse røtter, men det er lite religiøs aktivitet i feiringen. Den feires i månedskiftet februar/mars; den første dagen kalles Holika Dahan eller Chhoti Holi, og den andre festivaldagen kalles Rangwali Holi, Dhuleti, Dhulandi eller Dhulivandan.Holi er en av de mest intense hinduistiske festivalene, preget av mye humor. Selv ikke de mest strikte reglene for samkvem mellom kastene gjelder under denne festivalen. Holi kalles også «fargefestivalen», og man feirer den blant annet ved å kaste farger på hverandre. Mest normalt er å helle vann over seg først og så kaste fargepulver på hverandre i alle slags farger. Holi er en feiring av skapelse og fornyelse.
Holi-festivalen markerer starten på våren, og feires med stor entusiasme og innlevelse over hele verden. Tradisjonelle skillelinjer som kaste, kjønn, status og alder blir satt til side i en storslått feiring av våren og jordens fruktbarhet. 
Fargene skal symbolisere at det skal bli et friskt år med et mangfold av fargerike planter. Helsemyndighetene advarer mot farlige kjemikalier under feiringen, og har gjennom store annonsekampanjer bedt den feststemte befolkningen bruke fargestoffer som ikke er helseskadelige.


== Bildegalleri ==

		
		


== Referanser ==
Force Marsjør Juzz-Band

Force Marsjør Juzz-Band (FMJB) er studentorkesteret ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Bergen og er en del av Juristforeningen. Orkesteret ble stiftet i 1979, og bærer tilnavnet «Norges ledende Juzz-Band». Navnet spiller på det juridiske uttrykket force majeure.
FMJB er også kjent for sine «fotnoter». En «fotnote» er dansende medlem i Force Marsjør Juzz-Band. Fotnotene er kjent for sine dansende tolkninger av klassikere som «You Can Leave Your Hat On» og «The Final Countdown».


== Eksterne lenker ==
Force Marsjørs hjemmeside
Lasur

Lasur kan vise til:  

Lasering, maleteknikk der en maler med et tynt, gjennomsiktig fargelag som lar underfargen skinne igjennom
Lasurstein, dypblå stein som kan benyttes som smykkestein
Lasurbeis, alkydbasisbeis, men med lite bindemiddel og lite pigmenter
Lasurstein

Lasurstein eller lapislasuli (latin: lapis lazuli, «himmelblå stein») er en dypblå stein. Dens kjemiske formel er Na3Ca(Al3Si3O12)S.
Lasurstein er blitt verdsatt siden antikken for sin dypblå farge, og fordi den lett lar seg polere, er den mye brukt som smykkestein. Den er også blitt brukt i mosaikk og temperafarger og av og til i oljemaling. Men den bruken opphørte da man fant en metode for å lage syntetisk blåfarge, prøyssisk blå (berlinerblå, pariserblå) eller såkalt fransk ultramarin.
De eldste gruvene finnes i Afghanistan, i provinsen Badakhshan i elvedalen hvor elven Kokcha, som er en sideelv til Amu-Darja, renner. Disse gruvene har blitt drevet i mer enn 6000 år, og var en viktig handelsvare i blant annet oldtidsbyen Ur.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Lazurite Mineral Data», Webmineral.com
Fossilt brensel

Fossilt brensel er hydrokarbonholdige stoffer som kull, olje, naturgass, oljeskifer og tjæresand. De finnes i jordskorpen, og utvinnes som en kilde til energi ved forbrenning. Alternativt kunne de vært brukt som råstoff for blant annet plastproduksjon. Utnyttelsen av fossilt brensel har vært avgjørende for den industrielle utviklingen. Petroleum er en fellesbetegnelse for olje og naturgass. Fossilt brensel er altså petroleum + kull.
Når elektrisitet dannes fra forbrenning av fossilt brensel blir ofte en turbin brukt. I gamle turbiner ble ofte damp direkte fra forbrenningen brukt til å drive turbinen, i nyere turbiner drives de av avgassene til forbrenningen direkte.
Med global modernisering i det 20. og 21. århundre har energibehovet (spesielt behovet for bensin som blir utvunnet fra olje) vært årsaken til mange regionale og globale konflikter. En global bevegelse i mot fornybar energi for å møte de økte globale energibehovene.
Forbrenningen av fossilt brensel av mennesker er den største kilden til karbondioksidutslipp, den viktigste av drivhusgassene som forårsaker global oppvarming. En liten andel av hydrokarbonbaserte brenseler er biobrensel.
Bob Latchford

Robert Dennis «Bob» Latchford (født 18. januar 1951 i Birmingham i England) er en fotballspiller som tidligere har spilt for Birmingham City, Everton FC, Swansea City og det engelske landslaget.
Latchford hadde sine fremste kvaliteter i luften, men var også god langs bakken. Dessuten var han rask, særlig på kortere distanser, til tross for at han var storvokst. Han opplevde aldri nevneverdig suksess i form av medaljer og trofeer i noen av klubbene han spilte for, men han betegnes som en hardtarbeidende spiller som scoret jevnt gjennom hele karrieren.
Han startet karrieren i Birmingham City og lagde store overskrifter da han i 1974 ble solgt til Everton FC i en handel som tok senere Everton-manager Howard Kendall motsatt vei. Overgangssummen var på den gang svimlende £ 350 000, noe som gjorde ham til tidenes dyreste britiske spiller. På Goodison Park var Bob Latchford toppscorer i seks år på rad og i sesongen 1977/78 oppnådde han evig heltestatus i Merseyside-klubben da han ble toppscorer i engelsk 1. divisjon med hele 30 mål.
«Fat Latch», som var ett av kallenavnene hans, gikk inn i historien som en spiller som aldri var med på å vinne noe som helst i løpet av en ellers suksessrik fotballkarriere. Det nærmeste han kom var en tapt finale i Ligacupen i 1977.
Mange mener det er urettferdig at Latchford aldri fikk flere enn tolv landskamper for England, ettersom han var en av de fremste målscorerne i engelsk fotball på 70-tallet. Hans 30 ligamål i 1977/78-sesongen og hans totalt 138 mål vitner om nettopp dette.
I 1981 trappet han ned og meldte overgang til Swansea City, hvor han i sin debutkamp scoret hattrick.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bob Latchford – UEFA 
(en) Bob Latchford – Transfermarkt 
(en) Bob Latchford – national-football-teams.com 
(en) Bob Latchford – EU-Football.info
Breistein

Breistein er et tettbebygd sted i Åsane bydel i Bergen i Vestland. Breistein ligger ved Sørfjorden, ca. 15-20 minutter med bil fra Bergen sentrum. Ferjesambandet Breistein-Valestrandsfossen opereres av Osterøy Ferjeselskap.Her var det tidligere garveri, skofabrikk, møbelfabrikker, vindusfabrikk, bakeri, frisør, post og butikk. Kun postadressen 5111 Breistein er i behold. Tidlig på sekstitallet ble Vestlandsheimen, en av Norges største institusjoner for psykisk utviklingshemmede, bygget her. Etter HVPU-reformen ble den nedlagt, og deler av den har fungert som asylmottak fram til 2005. Her ligger også Norsk lærerakademis avdeling for førskolelærer- og lærerutdanning.
Skuespilleren Jon Eikemo er født og oppvokst på Breistein. Faren startet Johs. Eikemo Handel. Rasmus Breistein kom også herfra og var en kjent regissør i filmens barndom.
Idrettslaget Hovding har sin base her på Leikvang idrettsplass. Like ved ligger Haukås skole, Bergen fengsel, Bergen Travpark, Bergen Campingpark og Eikås motorsportsenter. I området ligger også gårdene Breistein, Brurås, og Haukås, som er oppdelt i flere bruk. 
Breisteinsåta, også kalt Hetlebakksåta, kneiser over bygda i vest og gjør at solen knapt viser seg i vintermånedene. 
Breistein omfattes av grunnkretsene Breistein og Haukås i Bergen kommune, som hadde totalt 1 157 innbyggere 1. januar 2012 og et samlet areal på 6,70 km², av dette 0,13 km² ferskvann. Tettbebyggelsen her inngår i tettstedet Hylkje, som hadde til sammen 2 195 innbyggere 1. januar 2009.


== Referanser ==
Turid Haaland

Turid Haaland (født 23. juni 1908 i Oslo, død 12. oktober 1979) var en norsk skuespiller. 
Haaland debuterte i 1926 på Det Norske Teatret. Hun spilte dattera i Runar Schildts stykke Den store rolla, mens foreldrene ble spilt av hennes virkelige foreldre, Mally Carenius Haaland og Ingjald Haaland, som begge var skuespillere. Hun var senere i hovedsak knyttet til Det Nye Teater (som senere skiftet navn til Oslo Nye Teater), i hovedsak med komedieroller som Nille i Jeppe på Bjerget.
Haaland var også aktiv som filmskuespiller. Hun debuterte i Familien på Borgan i 1939. Hun var særlig aktiv på lerretet på 1950-tallet, og spilte blant annet i flere av Arne Skouens filmer. Hun hadde en av hovedrollene i Aldri annet enn bråk.
Haaland var stemmen til Karius i dukkefilmen om Karius og Baktus. 


== Filmroller ==


== Eksterne lenker ==
(en) Turid Haaland på Internet Movie Database 
(no) Turid Haaland hos Sceneweb 
(sv) Turid Haaland i Svensk Filmdatabas 
(en) Turid Haaland hos The Movie Database 
(en) Turid Haaland hos Behind The Voice Actors
Altertavle

En altertavle er et religiøst kunstverk som er plassert over eller bak alteret i en kristen kirke.
Altertavlen kan være laget av forskjellig materiale. Den kan være malt, hugget i stein eller utskåret i tre.
Allerede fra gresk og romersk tid var det vanlig å utsmykke alteret. I den første kristne tid sto presten bak alteret. Endring i liturgien gjorde at presten fikk sin plass foran alteret og vi fikk da de store alterskap med plass til helgenbilder og med dører for å åpne på særlige festdager. Etter reformasjonen fikk vi enklere altertavler, men vi ser formen fra alterskapene, men nå med faste dørfløyer. Etter hvert fikk denne altertypen påsatt ornerte fløyer og toppstykker. De første lutherske altertavlene hadde ofte rene tekstfylte flater, men dette ble erstattet med bildefremstillinger ofte i kombinasjon med tekst.


== Se også ==
Alterskap
Alter
Alterfrontal
Fondvegg 


== Litteratur ==
Engelstad, Svein: Kunstordliste UiO 2003


== Eksterne lenker ==
(en) Altarpieces – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kari Diesen

Kari Diesen (født Heide Steen 24. juni 1914 i Kristiania, død 18. mars 1987 samme sted dvs. i Oslo) var en norsk skuespiller og sanger. Hun ble særlig kjent som revyartist og for flere filmroller.


== Liv og arbeid ==


=== Bakgrunn ===
Kari Diesen var datter av Harald Steen og Signe Heide. Moren tilhørte den store Heide-slekten. Kari og hennes tre søsken Åse, Harald og Randi fikk alle etternavnet Heide Steen. Kari brukte likevel bare navnet Kari Steen frem til hun giftet seg og tok ektemannens etternavn.
Barna i Heide Steen-familien vokste opp i Grønnegaten ved Pilestredet, like nedenfor Lasson-villaen der blant andre søstrene Alexandra Thaulow, Oda Lasson og Bokken Lasson hadde vokst opp. Åtte av morens ti søsken arbeidet innen teater- og musikkfaget. Kari bestemte seg følgelig allerede i barndommen for å gå til scenen.


=== Karriere ===
Seks år gammel fikk hun sin første filmrolle i filmen Kaksen på Øverland. 
Hun ble ballettpike hos Ernst Rolf femten år gammel, og hun debuterte som revyaktør på vårrevyen på Casino i 1930 med visen «Forbudt for barn under 16 år». Etter hvert ble hun ansatt på Chat Noir i Oslo. Hun ble der til hun i 1944 ble tilknyttet revyteateret Edderkoppen. I perioden 1947-1964 vekslet hun mellom Chat Noir og Edderkoppen. 
Som voksen hadde hun flere filmroller, og er mest kjent for filmene Støv på hjernen, Sønner av Norge og Sønner av Norge kjøper bil. Kari Diesen var ellers stemmen til Baktus i filmen om Karius og Baktus.
Blant revynumrene som hun husker for er Harry, Suffløsen, Tykk og dum og deilig, Halvveis, Jacobsen og Fotballvisa. Mange har fremholdt nummeret Uteliggerne (sammen med Arvid Nilssen) som en av hennes fremste prestasjoner. Monologen Mannfolk har også gått over i revyhistorien. I 1957 fikk hun en stor plateslager med Vilhelm Dybwads Hovedøen på His Master's Voice.


== Familie ==
Kari Diesen var gift med skuespilleren Ernst Diesen (1913–1970), og mor til NRK-veteranen Andreas Diesen (født november 1945) og Kari Diesen d.y. (1939–2016).


== Filmografi ==


== Priser og hedersbevisninger ==
På sin 70-årsdag den 24. juni 1980 mottok hun Kongens fortjenestesmedalje i gull. 
I 1971 mottok hun Leonardstatuetten, som er norsk revys høyeste heder.
I 1980 ble hun tildelt Juryens hederspris under utdelingen av årets Spellemannprisen.
I 2001 ble det utgitt et frimerke med et portrett av Kari Diesen som motiv.


== Se også ==
Slekten Heide-Steen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kari Diesen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kari Diesen på Internet Movie Database 
(no) Kari Diesen hos Sceneweb 
(en) Kari Diesen hos The Movie Database 
(en) Kari Diesen på Discogs 
(en) Kari Diesen på MusicBrainz 
(no) Kari Diesen på Rockipedia 
(no) Omtale i Norsk pop- og rockleksikon fra 2005
Alterskap

Et alterskap har hengslede dører som kan lukkes slik at bildene kan skjules eller vises etter liturgiske krav. Alterskapet brukes også på alteret.
I senmiddelalderen besto altrene i Norge og Nord-Europa oftest av et snekret, utskåret, malt og forgyllet alterskap. Rommene i alterskapet var ofte fylt med figurer av helgener eller figurerer som fremstiller en historie. Disse skapene var en viktig del av sengotikkens kunst. Den flamske malerne Hubert og Jan van Eyck laget også alterskap, blant annet alterskapet i St. Bavo-katedralen i Gent.


== Alterskap i Norge ==

Tidligere har man ment at alterskapene i senmiddelalderens Norge var importert av hanseatene fra Nordtyskland, særlig fra Lübeck. De ble dermed avfeid som «importkunst», men konservator Kristin Kausland sier at alterskapene i Norge var fremstilt med andre teknikker enn i Lübeck. Stilistisk er alterskapene påvirket av utlandet, men materialer og teknikker er ofte norsk håndverk. Det var laugsforbud mot å bruke falskt gull til forgylling. Like fullt ble gull imitert på ulike måter. Det er bare i Norge Kausland har sett noen tilsvarende blanding av teknikker og materialer. Det må ha eksistert verksteder som spesialiserte seg på fremstilling av kirkekunst, spesielt i Bergen som hadde mye kontakt med utlandet. Kausland fant prislister på fargepigmenter tilgjengelige i Norge. Kristin Kausland viser i sin avhandling at materialbruk og teknikker var lokale og del av en håndverkstradisjon som overlevde gjennom høy- og senmiddelalderen, og til 1700-1800-tallet. Et par alterskap importert fra det nordlige Nederland har overlevd i kirker på norskekysten, mens ikke et eneste eksemplar har overlevd lokalt i Nederland.Sigurd Grieg beskriver perioden 1450-1530 som alterskapenes store periode i Norge. For eksempel har Grip stavkirke et alterskap fra omkring 1520 og Ringsaker kirke et fra omtrent samme tid. Et alterskap laget i Lübeck rundt 1520 ble oppdaget av Bendix Edvard Bendixen i Hopen kirke i 1870; alterskapet ble flyttet til Hopen etter at Veien stavkirke ble revet i 1760.  En liten trefigur fra rundt 1500 i Hasvik kirke i Finnmark viser eksempel på fint kunsthåndverk. Utenom alterskapene i Onsøy kirke (opprinnelig fra Hallvardskirken i Oslo) og Mariakirken i Bergen, er alle bevarte alterskap fra kirker på landet. Grieg antok at alle alterskap var importvarer, og at norsk billedhuggertradisjon hadde gått sterkt tilbake etter svartedauden omkring 1350. Det var særlige gjennom hanseatene at nordtyske alterskap ble importert og havnet i kirkene i Nord-Norge. Fra Flandern ble det også innført alterskap i senmiddelalderen. Kristin Kauslands avhandling viser tvert om at håndverkskunsten ble videreført i Norge etter svartedauden og reformasjonen.


== Se også ==
Altertavle
Alterteppe
Alterfrontal
Triptyk


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gunnarsjaa, Arne (1999) Arkitekturleksikon. Oslo : Abstrakt forlag. ISBN 82-7935-007-1. (Forklart under stikkord «Alter») (e-bok fra bokhylla.no)