jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Rune Andersen (komiker)

Rune Andersen (født 1962) er en norsk skuespiller, konferansier, tekstforfatter, humorist og standup-komiker. Han er særlig kjent for imitasjon av diverse kjendiser i Norge.


== Biografi ==
Andersen ble utdannet adjunkt i 1987, men har ikke praktisert læreryrket.Han startet karrieren som skuespiller i 1987 via den lokale revygruppen Tangakavalerene i Kristiansand. I 1990-årene ble han en del av revygruppen Løgnaslaget sammen med Per Inge Torkelsen. I 1998 deltok han i Tusenårsrevyen (med Are Kalvø) på Det norske teatret og i 2004–2005 var han aktuell med forestillingen Hurra for Andersen! som turnerte i de fleste større byer i Norge. Forestillingen ble sett av over 100 000 og fikk terningkast seks både av Dagbladet og VG. I 2006 var han aktuell med musikalen Kveiteprinsen, en samfunnssatire der han delte rollene med Åsleik Engmark og Siw Anita Andersen.  
Han har opptrådt flere ganger på norsk TV. Blant annet i humorprogrammet Egentlig som gikk på NRK fra 1993–1997 og i matprogrammet Kystmat som har gått på TV 2 siden 2019. Han var også i mange år med i det humoristiske radioprogrammet Hallo i uken. 
I 2005 vant han Komiprisen for "beste forestilling - scene" og "beste mannlige artist, revy og komedie" (for forestillingen Hurra for Andersen!).I 2019 mottok han Jon Lilletuns ærespris for sin åpenhet om vold i nære relasjoner. Bakgrunnen var at han ble utsatt for grov vold av sin egen far i oppveksten. Faren døde på 1980-tallet. Den vonde oppveksten med faren skildret han i teateroppsetningen Lykkeliten som hadde premiere i 2018. Han gikk offentlig ut med disse opplevelsene fra barndommen i 2016.


== Privatliv ==
Andersen ble gift i 2002. Ekteskapet ble oppløst i 2008. Han ble gift for annen gang i 2018.


== Diskografi ==
Diverse artister (2005)
Utsolgt! (Løgnaslaget) (2002)
Myggen: Is i magen (1995)
Hallo i uken vår 98 (1998)
Hallo i uken høst 98 (1999)
Et rop om hjelp: Hallo i uken 1990–99 (2000)
Finnes det da ingen grenser! Hallo i uken 2002 (2002)
Krig & fred på nye eventyr, Hallo i uken 2003 (2003)
Nasjonale prøvelser – Hallo i uken 2005 (2005)
Barn av den rødgrønne regnbuen, Hallo i uken 2006 (2006)
Bunnen er nådd, Hallo i uken 2008 (2008)
ESS Engros: Latterkuler – Norske humorklassikere i 50 år (2013)
ESS Engros: Latterkuler 2 – Norske humorklassikere i 50 år (2014)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rune Andersen på Internet Movie Database 
(no) Rune Andersen på Stand Up Norge
(no) Reklameside for Rune Andersens CD-innspilling Diverse artister med lydeksempler
Trøgstad flyplass

Trøgstad flyplass (også kalt Løvestad flyplass) var en flyplass ved gården Løvestad i Trøgstad kommune i Østfold. Flyplassen er nå grodd til og er nedlagt.


== Eksterne lenker ==
Mikroflygernes egne flystriper
Trøgstad er nedlagt
Tjenesteorientert arkitektur

Tjenesteorientert arkitektur (engelsk: service-oriented architecture, SOA)  er en arkitekturstil laget for å integrere datasystemer på en mer kostnadseffektiv måte.
Når den er riktig utformet gir tjenesteorientert arkitektur muligheten for løst koblede applikasjoner. Dette i motsetning til tett koblede applikasjoner. Endringer i tett koblede systemer er veldig kostnadskrevende da alle systemene som integrert må endres hvis ett system endres. Ved hjelp av tjenesteorienterte arkitektur-mønstre kan man få til løst koplede systemer der  man får et mellomlag i arkitekturen som isolerer endringen fra de tjenestekonsumentene. Systemer som bruker tjenesten forholder seg til en kontrakt (WSDL) som danner tjenestens grensesnitt. Hvordan dette grensesnittet er implementert holdes usynlig for tjenestekonsumenten.
For eksempel tilbyr vevtjenester (web services) de åpne standardene som er nødvendige for å kunne implementere allsidige, gjenbrukbare forretningsfunksjoner slik at man kan dele opp komplekse forretningsprosesser til enkle, administrerbare enheter.
Sentralt i den tjenesteorienterte arkitekturen er komponenten kalt tjenestebuss (enterprise services bus, ESB). Denne danner limet mellom de forskjellige systemene som skal integreres. Tjenestebussen skal etter beste praksis være tynn og kun utføre VETRO (verify, enrich, transform, route, operate, direkte oversatt: «verifisering, berikelse, transformasjon, ruting og drift»). Tilstand og logikk skal ikke implementeres på tjenestebussen, men i andre lag i arkitekturen.
Til behandling av tilstand og logikk i såkalte orkestreringsprosesser har man utviklet standarden Business Process Execution Language (BPEL). BPEL muliggjør orkestrering, det vil si å sette sammen tjenester til mer sammensatte tjenester, som da kan leve over lengre tid. En BPEL prosess kan vare lenge og huske sin tilstand. Det er mulig at prosessen dehydrerer (lagres på disk) for så å våkne ved en hendelse som vekker opp prosessen igjen.
Anne fra Bjørkely

Anne fra Bjørkely (originalt Anne of Green Gables) er en roman av den canadiske forfatteren Lucy Maud Montgomery, utgitt i 1908. Boken var tiltenkt lesere i alle aldersgrupper, men har siden hovedsakelig blitt ansett som en barnebok. Boken var den første i en serie bøker om Anne Shirley.
Foreldreløse 11-årige Anne blir ved en feiltakelse sendt fra barnehjemmet til søsknene Marilla og Matthew Cuthbert på gården Bjørkely i den oppdiktede småbyen Avonlea i den canadiske provinsen Prince Edward Island. Cuthbert-familien hadde bedt om en gutt som kunne hjelpe til med arbeidet på gården. Anne opplever mange eventyr på gården, og boken følger henne fram til hun er 16 år.


== Bokserien ==
Romanserien følger Anne gjennom oppveksten, utdanning til lærer, ekteskap og samliv. I alt skrev Montgomery 11 bøker fra Annes liv og miljøet rundt Green Gables og Avonlea; av disse er seks oversatt til norsk og utgitt flere ganger, sist i to samlebind i 1988-89.
Anne of Green Gables, 1908 (Anne fra Bjørkely)
Anne of Avonlea 1909 (Anne som frøken)
Chronicles of Avonlea 1912 Novellesamling
Anne of the Island 1915 (Anne drar fra Bjørkely)
Anne's House of Dreams 1917 (Annes drømmehus)
Rainbow Valley 1919 (Anne og regnbuedalen)
Further Chronicles of Avonlea 1920.
Rilla of Ingleside 1921 (Anne og Marilla)
Anne of Windy Poplars 1936
Anne of Ingleside 1939
The Blythes Are Quoted; skrevet 1942, utgitt 2009Novellesamlingene fra 1912 og 1920 dannet senere deler av grunnlag for tv-serien Veien til Avonlea (1990-96)


== Filmatiseringer ==
Boken har blitt filmatisert flere ganger.
1919 – Stumfilmen Anne of Green Gables, regissert av William Desmond Taylor
1934 – Anne of Green Gables, regissert av George Nichols Jr
1956 – Anne of Green Gables, TV-film regissert av Don Harron
1972 – Anne of Green Gables, britisk TV-film i fem deler, regissert av Joan Craft. Sendt på NRK i 2006
1985 – Anne of Green Gables, TV-film i åtte deler, regissert av Kevin Sullivan
1987 – Anne of Avonlea, en oppfølger til filmen fra 1985, som i video-versjonen ble omdøpt til Anne of Green Gables: The Sequel
2000 – Anne of Green Gables: The Continuing Story, en film som ikke var basert på romanserien
2017 - Anne with an E, TV-serie


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anne of Green Gables – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kjerre

Kjerre (norrønt kerra, latin carrus) er en enkel vogn som vanligvis blir drevet av dyre- eller håndkraft, og har vanligvis to eller fire hjul. Kjerrer har blant annet blitt brukt til gårdsdrift, varetransport, transport av personer og annet. 
Kjerrer blir ofte dratt av hester, men kan også dras av andre dyr som muldyr, esel, okser, bøfler, kameler, hunder eller geiter. De er som regel enkelt konstruerte med enten flat topp eller med karmer som kan være avtagbare. Langs tohjulskjerrer går det skjæker, og disse kan være bøyd inn for å passe sammen med seletøyet på hesten. 
En kjerreveg er en vei som passer til å kjøre med en kjerre, men som kan være dårlig for andre farkoster. «Kjerre» brukes også av og til spøkefullt for å vise til en (dårlig) bil. 


== Bruksområder ==

Tohjult: Møkkakjerre til transport av naturgjødsel fra møkkakjelleren. Den var alltid med karmer som sjelden var tette. Andre tohjulinger hadde andre navn: Trille, karjol, sulky.
Firehjult: Transport av alt som lot seg løfte på, inklusive passasjerer, last og bagasje. Med karmer på mest til transport av høy (høyvogn). Finere varianter: karét, connestoga, diligense, Begravelsestrille.
Håndkjerre eller drakjerre var tohjult og var beregnet på mannemakt over ikke for store avstander. Ble mye brukt i byene, vanligvis av bybud, men også til last internt innen handel og industri.


== Etymologi ==
Fra latinsk 'Carrus', en vektenhet som er basert på et eldre gallisk og indoeuropeisk ord å frakte gods i en vogn.


== Se også ==
Barnevogn
Ordnance QF 95-mm howitzer

Ordnance QF 95-mm howitzer var en britisk haubitser brukt under den andre verdenskrig i CS-varianter ( Close Support ( nærstøtte ) ) av britiske stridsvogner fra slutten av 1942. Den var tilpasset lavetten brukt av stridsvognskanonen «Ordnance QF 6-pdr» og ble hovedsakelig brukt av CS-varianter av stridsvogner som brukte denne kanonen. Den ble gjort unødvendig av stridsvognskanonen «Ordnance QF 75-mm» da denne ble tatt i bruk fra våren 1944 siden denne selv kunne brukes effektivt til nærstøtte.


== Spesifikasjoner Ordnance QF 95-mm howitzer ==
Kaliber: 95 mm
Lengde: 2184 mm
Rekkevidde: Opptil 5487 m ( HE )
Utgangshastighet: 503 m/s ( HEAT )
Skuddhastighet: 18 per min.
Ammunisjonstyper:
HE
HEAT
MV HE


== Kampkjøretøyer utstyrt med Ordnance QF 95-mm howitzer ==

Centaur IV stridsvogn
Cromwell VI stridsvogn
Cromwell VIII stridsvogn
Churchill V stridsvogn
Churchill VIII stridsvogn
Churchill XI stridsvogn
Alecto I selvdrevet artilleri
Dustin Watchman

Dustin Watchman (født 2. mars 1979 i Salem i Oregon) er en amerikansk skuespiller. Han vokste opp i Colorado og bor for tiden på Hawaii hvor han går på college. 
Watchman har rollen som Scott Jackson på TV-serien Lost.


== Eksterne lenker ==
(en) Dustin Watchman på Internet Movie Database 
(en) Dustin Watchman hos The Movie Database
Norsk Farmasihistorisk Museum

Norsk Farmasihistorisk Museum ble stiftet i 1963, men det bygger på en eldre samling. Dagens museum ble åpnet i 1974 og har gjenstander, inventar og litteratur som er samlet inn fra hele Norge.
Museet holder til i Generalitetsgården, en privatbolig fra Christiania oppført i 1714. Den ble revet i 1918 og siden gjenreist på Norsk Folkemuseum på Bygdøy. Hjørnerommene i 1. og 2 etasje og en trappeoppgang er fra den opprinnelig bygningen. Offisinet fra Apoteket Hjorten i Oslo er rekonstruert i museet. Det viser et byapotek fra 1860-årene.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Norsk Farmasihistorisk Museum – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Norsk Farmasihistorisk Museum på Kulturnett.no
Bilder fra museet
Presentasjon av museet laget til farmasidagene 2007 pdf
Norsk Farmasihistorisk Museums arkiv på Norsk Folkemuseum
Anne Grethe Solberg

Anne Grethe Solberg (født 1957) er en norsk sosiolog, forsker, lederutvikler og bedriftsrådgiver.


== Biografi ==
Solberg er utdannet cand.sociol. ved Universitetet i Oslo i 1993. Hun ble ph.d. med en avhandling om kjønn og ledelse i 2012.Solberg har arbeidet mye med kjønnsbalanse i organisasjoner. Hun har delvis arbeidet gjennom sitt enkeltpersonforetak, Gender Balance, og har i tillegg hatt en deltidsstilling som forsker ved Arbeidsforskningsinstituttet.Hun har arbeidet som hodejeger med fokus på å rekruttere kvinner, samt utvikle kvinnelige kandidater til lederstillinger i finansnæringen. Hun har ledet flere karriere- og lederutviklingsprogram. Blant annet var hun en av fagpersonene bak prosjektet FUTURA i 2005. Videre har hun utviklet Oda Talent-program for å øke antall kvinnelige ledere i IKT-næringen for IKT Norge, samt ledet Abelias satsing for å oppnå bedre kjønnsbalanse. Hun har vært ansatt i firma som ISCO Group, Hartmark, Ernst & Young og Capgemini.Solberg har skrevet flere bøker innenfor sitt forskningstema, blant annet Kvinner og ledelse, gjennom glasstaket? (1995)  sammen med Irmelin Drake (også overført til dokumentarfilm) og  Kjønnsbalanse i ledelse (2017).
Hun har også hatt verv, blant annet var hun leder i Oslo Kvinnesaksforening 1994–1996 og sentralstyremedlem i Norsk Kvinnesaksforening 1996–1998. Hun har også vært styreleder i Oslo Maraton (2017–2020) og i Bislett Alliansen (2018–2020) samt styremedlem i Oslo Museum.
I 2015 utgav hun Et helt menneske i en halv kropp, som handler om livet som funksjonshemmet etter hun ble skutt to ganger med haglegevær av sin fraseparerte ektemann. Hun mistet en arm og fikk en ødelagt hofte under angrepet. Hun måtte gjennomgå ti operasjoner og var innlagt på sykehus i tre måneder. Historien ble også presentert i dokumentarserien Overleverne som gikk på NRK i 2018. Serien motto Gullruten i 2019. Hun har i tiden etter vært opptatt av å sette fokus på vold mot kvinner i nære relasjoner og har holdt flere foredrag om hvordan man kan ta i bruk sin indre kraft og styrke for å kjempe seg tilbake til et normalt liv.


== Utmerkelser ==
I 2012 ble hun kåret til Årets konsulent og kom på delt andreplass i Constantinus International i USA. Hun har også mottatt Fredrikkeprisen fra Norske Kvinners Sanitetsforening for å gi vold mot kvinner et ansikt. I 2016 ble hun tildelt æresprisen av Achilles International i New York for å ha inspirert funksjonshemmede til å løpe.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Anne Grethe Solberg på Internet Movie Database
BESA Medium Machine-Gun

«BESA Medium Machine-Gun» var en britisk luftavkjølt 7,92 mm mitraljøse utviklet fra den tsjekkiske «ZB vz.37» av samme kaliber. BESA MMG var fra 1939 brukt i de aller fleste britiske kampkjøretøyer under den andre verdenskrig.


== Spesifikasjoner BESA Medium Machine-Gun ==
Kaliber: 7,92 mm
Lengde: 1105 mm
Skuddhastighet: 550 per min. ( lav ) / 850 per min. ( høy )
Utgangshastighet: 777 m/s
Gelderske kriger

De gelderske krigene fant sted mellom 1502 og 1543 og var en serie konflikter mellom de Habsburgske Nederlandene: Holland, grevskapet Flandern, hertugdømmet Brabant og grevskapet Hainaut under ledelse av hertugene av Burgund på den ene siden og hertugdømmet Geldern, Groningen og Friesland under Karl av Gelderns ledelse på den andre. Disse krigene kan sees som en parallell til den større konflikten mellom Frankrike og Spania om herredømme i Europa. De siste krigene ble først og fremst utkjempet i Italia, de italienske kriger.
Konfliktene under de gelderske krigene ble kjennetegnet av at ingen store feltslag fant sted, de minner mer om geriljakrigføring med mindre aksjoner, plyndringstokt og bakholdsangrep. Selv om det derved virker som om konfliktene var mindre, var likevel følgene av dem store for befolkningen. Krigshandlingene var ikke begrenset til Geldern, men fant sted overalt i Nederlandene. Klimaks kom i 1528 da den gelderske feltherren Maarten van Rossum plyndret Haag.
De burgundiske Nederlandene seiret til slutt, og alle Nederlandene kom dermed under keiser Karl Vs sentrale styre. Denne avslutningen på de gelderske krigene viste seg å være viktig for formingen av dagens Nederland, da på denne måten det ble forhindret at en nedersaksisk stat kunne oppstå. Denne kunne ellers ha bestått av Gelderland, Overijssel, Drenthe, Groningen og Friesland. Under åttiårskrigen, femti år senere, ble Nederlandene delt mellom de to landene vi i dag kjenner som Nederland og Belgia.
Hertugdømmet Kleve

Hertugdømmet Kleve lå i den nederrhinsk-westfaliske rikskrets, som ble delt av Rhinen, og lå mellom bispedømmet Münster, abbediet Essen, og hertugdømmene Berg, Brabant, Geldern og Gulik. Innen dets grenser lå bortsett fra dagens tyske distrikter Kleve, Wesel og byen Duisburg også de nederlandske områdene / stedene Liemers, Huissen og 's-Heerenberg, helt sørvest i Achterhoek. Kleve var hertugdømmets hovedstad. 
Opprinnelig var Kleve et grevskap som falt under grevene av Teisterbant, rundt 1100 ble det et rikslen. Fra 1368 falt Kleve under greven av Mark, og i 1417 ble Kleve et hertugdømme. Johan III slår sammen Kleve med hertugdømmene Gulik og Berg i 1521. Etter at Karl av Geldern dør blir hertugen av Kleve også hertug av Geldern og greve av Zutphen, dette gjelder frem til 1543 da Kleve må avstå Geldern og Zutphen til keiser Karl den femte.
Hertug Johan Vilhelm IV dør i 1609 uten å etterlate seg arvinger, og ulike fyrsthus krever sin rett når det gjelder landområdene som falt under ham. Bortsett fra Kleve og Gulik gjelder dette også Berg, Mark, Ravensberg og Ravenstein. Fra 1609 tilfaller Kleve midlertidig i kurfyrsten av Brandenburg, noe som blir definitivt i 1666. Republikken De forente Nederlandene hadde forøvrig et militært detasjement i Kleve frem til 1672. 
Preussen, riket som etterfulgte Brandenburg, hersker over Kleve frem til 1795 da vestsiden av Rhinen blir annektert av Frankrike, med et lite avbrudd mellom 1757 og 1762.
Andre deler av hertugdømmet (Zevenaar, Huissen og Malburgen) tilfaller Den bataviske republikk i 1803. Dette endres i 1813 da Kleve igjen tilfaller Preussen. Kleves historie er videre en del av Preussens, og det tidligere hertugdømmet er i dag en del av Forbundsrepublikken Tyskland.


== Kleves herskere ==
1092–1119: Didrik I
1119–1147: Arnold I
1147–1172: Didrik II
1172–1188: Didrik III
1188–1198: Didrik IV
1198–1201: Arnold II
1201–1260: Didrik V
1260–1275: Didrik VI
1275–1305: Didrik VII
1305–1310: Otto
1310–1347: Didrik VIII
1347–1368: Jan
1368–1394: Adolf I
1394–1448: Adolf II
1448–1481: Jan I
1481–1521: Jan II
1521–1539: Johan III
1539–1592: Vilhelm V den rike
1592–1609: Johan VilhelmSe også: Kleve, Wesel, Xanten, Ruhrort, Duisburg


== Eksterne lenker ==
Edikte von Jülich, Kleve, Berg, Großherzogtum Berg (1475-1815) (Slg. Scotti) online (tysk)
Edikte des Herzogtums Kleve und der Grafschaft Mark (Slg. Scotti) (1418-1816) online (tysk)
Vilhelm III av Gulik

Vilhelm III av Gulik (født 5. mars 1364, død 16. februar 1402 i Arnhem, Nederland) styrte Geldern fra 1371 som hertug Vilhelm I, og fra 1393 var han hertug av Gulik.
Vilhelm er Vilhelm II av Gulik og Maria av Gelderns eldste sønn. Hans mor, Maria, var halvsøster av den siste hertugen av huset Geldern (Reinoud III). Etter at Reinoud døde, krevet hans far sin rett med hensyn til hertugdømmet Geldern, noe som førte til den Gelderske arvefølgekrigen mot Jan I av Kleve. I 1377 fikk Vilhelm herredømmet over hertugdømmet Geldern av den tyske keiseren Karl IV, men først i 1379 ble hans herredømme akseptert i hele Gelderland. Han deltok i korstogene til Østpreussen (1383, 1388/1389,1393), og overvant sammen med sin far kampen mot hertugdømmet Brabant 9 (1386–1388). I 1393 døde Vilhelm II av Gulik, og hertugdømmet Gulik tilfalt Vilhelm III.
I hundreårskrigen stred han på Englands side mot Frankrike, og i den tyske politikken deltok han takket være at en del av kroningsveien mellom Frankfurt am Main og Aachen var under hans kontroll. Slik forhindret han for eksempel at Rupert av Pfalz ble kronet i 1400.
I år 1400 ervervet han byen Cuijk for hertugdømmet Geldern, og Born, Euskirchen, Sittard, Boslar, Aldenhoven, Grave, Millen, Waldfeucht og Gangelt for hertugdømmet Gulik.
Vilhelm III giftet seg med Catharina av Bayern-Holland (1360–1400) i 1379, hun var datter av hertug Albrecht av Bayern og hertug Eduard av Gelderns enke. De fikk ingen barn, og Vilhelm IIIs bror Reinoud IV ble dermed hans etterfølger som hertug av Gulik og Geldern.
Venlotraktaten

Venlotraktaten som ble underskrevet 7. september 1543 var slutten på hertugdømmet Geldern. Hertug Vilhelm den rike av Kleve og Gulik overdro sin rett til Geldern og det tilhørende Grevskapet Zutphen til den habsburgske keiser Karl den femte. Keiseren slo området sammen med sine øvrige eiendommer i Nederlandene.
Dette er dermed også slutten på de gelderske krigene som begynte i 1502. I disse stred hertugene av Geldern (først Karl av Geldern og senere Vilhelm av Gulik støttet av Frankrike) mot Karl V. Ifølge traktaten beholdt Vilhelm Gulik (med Tegelen, Sittard, Born og Susteren) og hertugdømmet Kleve. I traktaten ble det også fastlagt at han ikke kunne konvertere, men måtte forbli katolikk.
Radio Røynda

Radio Røynda er et norsk humorprogram som gikk på NRK Radio fra 2001 til 2005. Programmet var i perioder et fast innslag i radioprogrammet Norgesglasset på P1. Det hadde et sterkt fokus på nynorsk og gikk under mottoet «I Radio Røynda er nynorsk hovudmål og Ivar Aasen Gud». De musikalske innslagene var også vesentlig. Programleder var Finn Tokvam.I 2006 ble det laget en egen TV-versjon som ble sendt på NRK2. Disse sendingene gikk under vignetten til Usett. Også dette programmet ble ledet av Tokvam.
Programmet dukket første gang opp som adventsserie i Norgesglasset i 2001.


== Finn-Erix ==
Finn-Erix er et «superpopulærorkester» som ble startet i sammenheng med radioprogrammet/tv-serien. De spiller mest coverlåter, som t.d. Deep Purples «Smoke on the Water». Kjente personer som Stian Grimseth, Frode Grytten og Olav Stedje har deltatt i orkesteret, mens forfatter Jon Fosse ble nektet å være med. Finn Tokvam er vokalist, Odd Erik Lothe brilijerer på stueorgel og Halvor Folgerø bidrar på fagott.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Radio Røynda på TV
Andrew Stockdale

Andrew Stockdale (født 20. juli 1976) er gitarist og vokalist i bandet Wolfmother.Stockdale vokste opp i Ashgrove, Australia og utdannet seg senere i Brisbane. Datteren Juniper, som ble født i februar 2006, er oppkalt etter artisten Donovans sang Jennifer Juniper.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Andrew Stockdale på Internet Movie Database 
(en) Andrew Stockdale på Discogs 
(en) Andrew Stockdale på MusicBrainz 
(en) Andrew Stockdale på Last.fm 
(en) Andrew Stockdale på Genius — sangtekster 
(en) Andrew Stockdale på AllMusic 
(en) Andrew Stockdale på Twitter
Cold Response

Cold Response (CR) er norskarrangerte, multinasjonale militærøvelser arrangert i 2006, 2007, 2009, 2010, 2012, 2014, 2016 og 2022.Cold Response var planlagt også i 2008, men ble avlyst på grunn av økonomiske innsparinger. Cold Response 2009 pågikk fra 16. til 25. mars, mens Cold Response 2010 pågikk fra 17. februar til 4. mars med 14 deltakende land.
I 2011 ble det arrangert en mindre vinterøvelse med navnet Cold Challenge i perioden 20. til 30. mars. Storbritannia deltok med en helikopterskvadron, Sverige deltok med ett jegerkompani, mens Tyskland og Nederland bare deltok med fremskutte kommandoplasser.
I 2012 foregikk øvelsen mellom 12. og 21. mars. Cold Response 2016 ble holdt i mars. I 2018 ble Cold Response erstattet av den større øvelsen Trident Juncture.
Cold Response 2020 ble avbrutt og avlyst dagen før selve feltøvelsen skulle starte på grunn av koronavirusutbruddet i 2019–2020.


== Ulykker ==
Øvelsen i 2006 er kjent for dødsulykken som kostet to soldater fra Telemark bataljon livet da en Leopard 2 stridsvogn gikk gjennom isen på Veggfjellet. Det ble senere delt ut Forsvarets medalje for edel dåd i forbindelse med redningsforsøket av de forulykkede. To norske soldater mistet livet da en stridsvogn fra Telemark bataljon gikk gjennom isen i et myrvann under Cold Response 2006.Den 15. mars 2012 ble det norske C-130J-30 Hercules-flyet «Siv» (5630) meldt uteblitt fra Kiruna da det ikke ankom etter planen på sin flyvning fra Evenes. Siste radarkontakt var kl. 14.55 80 km vest for Kiruna, nær Kebnekaise. Flyet var med på militærøvelsen, og hadde fem personer om bord under denne flyvningen. Luftforsvaret satte de tre andre C-130J-30 flyene på bakken. Se også flyulykken på Kebnekaise.
På øvelsen i 2016 døde en person da «et pansret kjøretøy fra Forsvaret kolliderte med en sivilbil».Under øvelsen 18. mars 2022 ble et fly av typen MV-22B Osprey fra United States Marine Corps meldt savnet. Hovedredningssentralen bekreftet at flyet var funnet styrtet i Gråtådalen i Beiarn kommune i Nordland, men politi og redningsmannskap måtte ta seg inn i området via bakken grunnet værfoholdene. Flyet var på vei tilbake til Bodø, der det var stasjonert, da det styrtet. De fire om bord mistet livet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cold Response – kategori av bilder, video eller lyd på Commons