jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Aegukka

Aegukga er også navnet på den sørkoreanske nasjonalsangen, se Aegukga.Aegukka (Chosŏn'gŭl: 애국가) er den nordkoreanske nasjonalsangen. Den er også kjent under navnet hentet fra sangens første strofe Ach'imŭn pinnara («La morgenen skinne»).
Nord-Korea tok sin nyskrevne nasjonalsang i bruk i 1947. Teksten er skrevet av Pak Se-yǒng (1902–1989) og musikken er komponert av Kim Wǒn-gyun (1917–2002).


== Tekst ==


== Eksterne lenker ==
MIDI fil
Tekst og MP3 framført av den koreanske folkearmeens kor
Kiska

Kiska er en øy i øygruppen Aleutene utenfor Alaska. Den ble oppdaget av Vitus Bering i 1741 og overført til USA i 1867. Under andre verdenskrig ble øya okkupert av japanske styrker. Disse styrkene trakk seg imidlertid ut like før den amerikansk-canadiske frigjøringen av øya. 


== Kilder ==
(no) Kiska i Store norske leksikon
Edinburgh of the Seven Seas

Edinburgh of the Seven Seas er hovedstaden på øya Tristan da Cunha som tilhører Storbritannia og befinner seg i Sør-Atlanterhavet. 
Hovedstaden ble oppkalt etter Prins Alfred, Hertug av Edinburgh, dronning Victorias andre sønn, da han besøkte øya i 1867. Innbyggerne kaller hovedstaden for The Settlement (engelsk for «bebyggelsen»). 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Edinburgh of the Seven Seas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Edinburgh (andre betydninger)

Edinburg og Edinburgh kan vise til:

Edinburgh – hovedstaden i Skottland
Edinburgh (Indiana) – en by i delstaten Indiana i USA
Edinburgh of the Seven Seas – hovedstadeni Tristan da Cunha
Edinburg (New York) – en by i delstaten New York i USA
Edinburg (Texas) – en by i delstaten Texas i USA
En britisk jager, se HMS «Edinburgh» (D97)
Safrantistel

Safrantistel (Carthamus tinctorius), også kjent som saflor og fargetistel, er en ettårig urt som kan bli opp til seksti centimeter høy. Den oransjegule tistelen gir farge, men ingen smak ved matlaging, og har blitt brukt som falsk safran.
Saflorolje (Safflower oil) fås fra frøene av Carthamus tinctorius og C. oxyacantha, vekster som lenge er dyrket i stor omfatning for fargestoffet. Oljen fremstilles nå i industriell produksjon og anvendes både som matolje og som olje for farge, framfor alt i tilvirkning av ikke-gulnende alkydhartser. Den anvendes som erstatning for linolje i kunstnerfarger, men dens motstandskraft mot aldring – forsprøning – er ikke like stor som linoljens.
I april 2007 ble det rapportert at genmodifisert saflor har blitt brukt til å produsere insulin via genmodifisert biosyntese (Engelsk: Pharming).

Det kanadiske selskapet SemBioSys Genetics er nå i en fase 2 studie med dette som eventuelt vil bli et lavkost- alternativ til dagens bruk av genmodifiserte E.Coli-bakterier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Safrantistel – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Safrantistel i Encyclopedia of Life 
(en) Safrantistel i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Safrantistel hos Artsdatabanken 
(sv) Safrantistel hos Dyntaxa 
(en) Safrantistel hos ITIS 
(en) Safrantistel hos NCBI 
(en) Safrantistel hos The International Plant Names Index 
(en) Safrantistel hos Tropicos 
(en) Kategori:Carthamus tinctorius – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Carthamus tinctorius – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
http://www.sembiosys.com/ SemBioSys Genetics' hjemmeside.
Lifjell (Jondalen i Kongsberg)

Lifjell er en ås i Kongsberg kommune i Viken fylke. Den har en høyde på 820 meter over havet. Åsen ligger øverst i Jondalen, helt sørøst på Blefjell.


== Referanser ==
Ponta Negra

Ponta Negra er en strand i byen Natal som ligger i delstaten Rio Grande do Norte nordøst i Brasil. Ved enden av stranda ligger den karakteristiske landformasjonen Morro do Careca.
Ponta Negra er en av de mest kjente turistområdene i Natal og besøkes av turister både fra Nord-Amerika og Europa.
Bajram Kosumi

Bajram Kosumi (født 20. mars 1960, i landsbyen Tuđevce i nærheten av byen Kamenicë/Kamenica) er en kosovisk politiker. Han var statsminister i Kosovo fra 2005 til 2006. 


== Biografi ==
Han deltok i en protestbevegelse som krevde mere selvstyre for den Sosialistiske autonome provinsen Kosovo i Jugoslavia. I mars 1981 ble han arrestert og dømt til 15 års fengsel. Han avtjente ti år i fengsel, og benyttet tiden til å studere filologi ved Universitetet i Priština. Han tok en mastergrad i albansk litteratur. I 2008 avla han doktorgrad.
Fra 1991 til 1993 arbeidet han som journalist. I 1993 ble han leder for «Partia Parliamentare e Kosovës», et sosialliberalt parti med vekt på forhandlingsløsninger. I 1992 ble han valgt som parlamentsmedlem for første gang, der han var partigruppeleder 1994−1996 og 2000−2002. Under Kosovokrigen 1998−99 støttet han Kosovos frigjøringshær men tok ikke til våpen og bar ikke uniform. I 1999 deltok han i forhandlingene i Rambouillet. Fra 2001 har han representert partiet AAK («Aleanca për Ardhmërinë e Kosovës»). Han inngikk i interimsregjeringen 2001, og ble minister for miljø og arealplan i 2004.
Statsminister Ramush Haradinaj måtte stille for krigsforbrytertribunalet, og Kosumi ble 23. mars 2005 utnevnt til statsminister av president Ibrahim Rugova. 2. mars 2006 måtte han avgå, etter betydelig kritikk og protester, og ble avløst av Agim Çeku.
I 2008 ble han professor ved Universitetet i Priština, og fra 2015 rektor ved Universitetet i Gjilan.
Han har forfattet flere bøker:

1991: Bok om frihet (sq) Libri i lirisë
1995: Et konsept om subpolitikk (sq) Koncept për subpolitikën
2000: Barbarenes ordforråd (sq) Fjalor i barbarëve
2001: Et konsept om den nye politiske idéen (sq) Koncept për mendimin e ri politik
2004: Brev fra fengsel (sensurert) (sq) Letra nga burgu
2004: Fisjtas lyrikk (sq) Lirika e Fishtës
2006: Litteratur fra fengsel (sq) Letërsia nga burgu
2006: Et avgjørende år (sq) Një vit vendimtarHan er gift og har fire barn.


== Referanser ==

(no) Bajram Kosumi i Store norske leksikon
Nexhat Daci

Nexhat Daci (født 26. juli 1944 i Preshevo-dalen) var leder for Kosovos nasjonalforsamling (Kuvendi i Kosovës) (2001- 2006).  Han representerer partiet LDD (Kosovos Demokratiske Forening). Har studert kjemi ved Universitetet i Beograd og ved universitetet i Zagreb og har etterutdannet seg i England og Belgia. Daci er gift og har tre barn.


== Referanser ==
Fremgangsteologi

Fremgangsteologi etter engelsk prosperity theology), også kalt herlighetsteologi, er en teologisk retning innenfor lavkirkelig protestantisk kristendom som i sterk grad betoner at den troendes personlige forhold til Gud skal gi målbar framgang her og nå. «Suksesskristendom» er en ytterliggående trosretning, lekmannforkynnelse og «bibeltro» lære som kom fra USA til Europa og Skandinavia i 1980-årene gjennom den bibelinspirerte trosbevegelsen.Den er nært beslektet med og har sitt utgangspunkt i pinsebevegelsen og karismatisk kristendom.Fremgangsteologene knytter lykke, god helse og materiell rikdom til en bestemt tro, en positiv innstilling og gjerne også pengegaver. De lærer at alle Guds løfter i Bibelen er «rettigheter» som kristne kan kreve her og nå. Bevegelsen tror på «nådegaver» gitt av Gud. Gjennom fri vilje og riktige valg kan tilhengerne angivelig kontrollere Den hellige ånd og bruke kraften som en slags magi for å bli friske, lykkelige, populære og rike. «Åndens gaver» omfatter blant annet mirakuløs helbredelse ved bønn og håndspåleggelse, men også evnen til «tungetale» og «profetisk tale» (forstå og formidle Guds åpenbaringer i bibeltekstene). De mislykkede og syke kan være besatt av demoner og onde ånder. Ikke-troende og «uomvendte syndere» vil etter døden bli dømt av Gud til «evig fortapelse» i helvetet.Menighetene i trosbevegelsen er frikirker som typisk ledes autoritært og patriarkalsk av sterke mannlige pastorer med en engasjert forkynnerstil. I USA er det flere rike predikanter og «TV-evangelister» innen amerikansk evangelikalisme. De opptrer ofte som en slags superstjerner og religiøse kjendiser i «megakirker», det vil si menigheter med svært mange medlemmer. Deres materielle velstand blir finansiert av kollekt, almisser og donasjoner som gis av medlemmer og støttespillere i løfte om egen fremgang. Lederne forklarer sin suksess og luksus som velvilje og «velsignelser» fra Gud.Profilerte amerikanske predikanter innen framgangs- og herlighetskristendommen har blant andre vært trosbevegelsens grunnlegger Kenneth Hagin (1917–2003), Oral Roberts (1918–2009), Kenneth Copeland (født 1935) og Benny Hinn (født 1952). I Norden ble Ulf Ekmans menighet Livets ord særlig viktig. I Norge blir fremgangsteologi blant annet forkynt av Jan Hanvold og hans kristne fjernsynskanal TV Visjon Norge. 
Herlighetsteologi er for tiden i sterk vekst, spesielt i Sør-Amerika.Fremgangsteologien har ofte blitt  kritisert av andre kirkesamfunn, også ledere innen pinsebevegelsen.


== Referanser ==


== Se også ==
Trosbevegelsen
Karismatisk kristendom
Evangelikalisme
Samurai Sikkerhet

Samurai Sikkerhet er en norsk komiserie som gikk på TV 2 i 2014. Serien handlet om bedriften Samurai Sikkerhet, et uautorisert vaktselskap som besto av ufaglærte vektere med mer selvtillit enn selvinnsikt. Selskapet ble ledet av Kato Haugen, spilt av Henrik Elvestad. Andre sentrale roller ble spilt av Fridtjov Såheim, Nils Jørgen Kaalstad, Odd-Magnus Williamson og Janne Heltberg.Serien benyttet seg av de gjeldende fordommer og oppfatninger av vekterbransjen. Dette er folk som liker å gå i politiaktig uniform og snakke om beredskap, men som ikke hadde godt nok utviklede sjelsevner til å komme inn på Politihøyskolen. De kjører utrykningsbil med lamper på taket og jakter uautoriserte plakatoppklistrere med stort alvor. De er store barn med kjellerstua full av samurai- og kampsportgreier. En er tidligere dørvakt.
Premieren ble sett av 400 000.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Samurai Sikkerhet på Internet Movie Database
Innsatsstyrt finansiering

Innsatsstyrt finansiering (ISF) er en finansieringsmodell for somatiske sykehus i Norge, og har vært gyldig siden 1997. Finansieringssystemet er baset på DRG-systemet (Diagnose-relaterte grupper).
Kinas folkebank

Kinas folkebank (kinesisk: 中国人民银行, pinyin: Zhōngguó Rénmín Yínháng, eng: The People's Bank of China – PBC) er sentralbanken i Folkerepublikken Kina. Denne sentralbanken må ikke forveksles med Kinas sentralbank, som er sentralbanken i Republikken Kina.
Bankens hovedkvarter har ligget i Beijing siden 1949.


== Historie ==
PBC ble etablert 1. desember 1948 ved en sammenslåing av 3 andre banker, men først i 1983 ble det besluttet av banken skulle fungere som en sentralbank. Sentralbankloven i Kina ble vedtatt 18. mars 1995, der bankens rolle som sentralbank ble bekreftet.
I 2003 ble sentralbanken omorganisert, slik at den delen av banken som hadde ansvar for å overvåke banknæringen, forvaltningsselskaper, investeringsselskaper og lignende selskaper ble skilt ut i et eget selskap; Den kinesiske bankreguleringskommisjonen.
Senere i 2003 fikk sentralbankloven et tillegg som styrket sentralbankens aktive ansvar innen penge- og kredittpolitikken, for å sikre stabil inflasjon og valuta, og sikre trygge, finansielle tjenester i landet.


== Sentralbanksjef ==
Yi Gang ble utnevnt til sentralbanksjef 19. mars 2018, av Den Nasjonale Folkekongress. Han kom fra stillingen som visesentralbanksjef, og overtok etter Zhou Xiaochuan. Sentralbanksjefen velges av nasjonalforsamlingen.


== Se også ==
Liste over verdens sentralbanker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) People's Bank of China – kategori av bilder, video eller lyd på Commons  (engelsk versjon)
Kaderparti

Kaderpartiet er et parti som er oppbygd i samsvar med den marxist-leninistiske partimodellen, slik den ble utformet av Lenin. Medlemmene i kaderpartiet omtales som kadre, derav navnet. Det kommunistiske kaderpartiet ble av Lenin omtalt som «et parti av ny type».


== Styreform ==
Kaderpartiet styres etter prinsippet om demokratisk sentralisme. Det vil si at motsetninger og uenigheter holdes internt slik at partiet kan holde en felles front utad. Medlemmene står fritt til å diskutere partiets standpunkter internt, men det forventes full lojalitet når diskusjonen er avsluttet og vedtaket fattet.
Fraksjonering innad i partiet er forbudt og danner grunnlag for eksklusjon. I frontorganisasjoner som kaderpartiet prioriterer er det påbudt at partimedlemmene organiserer seg i èn felles fraksjon.
Prinsippet om demokratisk sentralisme blir påstått å være arbeiderklassens organisasjonsform. Når flertallet i klubben har stemt for streik, aksepteres det ikke at mindretallet trosser flertallet og tyr til streikebryteri.


== Medlemskap og aktivitetsplikt ==
Medlemmer opptas individuelt etter søknad. Som medlem i et kaderparti er man pliktig å betale kontingent og å delta aktivt i partiet og de frontorganisasjoner som partiet prioriterer. Kontingenten utregnes på grunnlag av inntekt. Passivt medlemskap godtas kun for syke og eldre.


== Kritikk av kaderpartimodellen ==
Mange kommunistpartier som har fulgt prinsippene om demokratisk sentralisme har i praksis endt med å bare være sentralistiske. Systemet er ment å gi partiet sterkere enhet og dermed større slagkraft, men det har ofte ført til at nødvendige debatter ikke har blitt tatt og på lengre sikt resultert i store skred av utmeldinger og avskallinger.
En viss grad av demokratisk sentralisme finner en i de fleste organiserte grupperinger, men det er bare kommunistpartiene som har systematisert og institusjonalisert ordningen.
Prinsippet med fraksjonsforbud viser seg ofte i praksis å føre til uformelle og skjulte fraksjoner og nettverk, siden folk har forskjellige måter å definere fraksjonering på. Disse kan misbrukes i skjulte maktkamper innad i organisasjonen.


== Kaderpartier i Norge ==
Partier og organisasjoner som praktiserer demokratisk sentralisme er blant annet Arbeidernes Kommunistparti, Norges Kommunistiske Parti, Tjen folket, Rød Ungdom og ML-gruppa Revolusjon.
Liste over Russlands føderasjonssubjekter rangert etter befolkningsstørrelse

Dette er en liste over Russlands føderasjonssubjekter rangert etter befolkningsstørrelse. Tallene er fra folketellingen i 2002.


== Se også ==
Liste over Russlands føderasjonssubjekter rangert etter areal
Russlands føderasjonssubjekter


== Referanser ==
Sint Philipsland

Sint-Philipsland er en halvøy og en del av kommunen Tholen i den nederlandske provinsen Zeeland. På halvøyen ligger, bortsett fra tettstedet Sint-Philipsland, også tettstedene Anna Jacobapolder og De Sluis. Beboerne kaller Sint-Philipsland Flupland og seg selv fluplanders.
Her er cirka 2500 mennesker (2004) fordelt på rundt 23 km² bosatt. 1. januar 1995 ble kommunen Sint-Philipsland slått sammen med Tholen. 
Sint-Philipsland fikk i 1973 en fast veiforbindelse i sydlig retning med Tholen via Krabbenkreekdemningen (fylkesvei N656). På nordsiden forbinder Philipsdemningen (fylkesvei N257) siden 1988 Sint-Philipsland med øyene Goeree-Overflakkee i Zuid-Holland og Schouwen-Duiveland. Dette gjorde at fergeforbindelsen mellom Anna Jacobapolder og Zijpe, som om sommeren var en viktig forbindelse til Zeelands kyst for mange turister, ble opphevet.


== Historie ==
Den første delen av dagens Sint-Philipsland bestod av kwelder (leirbanker) som ble «tatt tilbake fra vannet». Anna av Burgund befalte i 1487 at det skulle bli anlagt diker rundt dem slik at de ble tørrlagt. Anna var en uekte datter av hertug Filip den gode (av Burgund) og det antas at halvøyen er oppkalt etter ham. Takket være sterke stormer i 1530 og 1532 ble den daværende halvøyen oversvømmet og det tok mer enn hundre år før dikene hadde blitt reparert (1645). Sint-Philipsland anno 2005 fikk sin form først i 1937.


== Eksterne lenker ==
(en) Sint Philipsland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunens hjemmeside
Turistkontorets hjemmeside (Sint-Philipsland)
Grunnleggende informasjon om Tholen (på nederlandsk)
Nuoro (provins)

Provinsen Nuoro (it. Provincia di Nuoro) er en provins i regionen Sardinia i Italia. Nuoro er provinsens hovedstad.
Det var 164 260 innbyggere ved folketellingen i 2001.


== Geografi ==

Provinsen Nuoro grenser:

i nord mot provinsene Sassari,
i øst mot Tyrrenerhavet,
i syd mot provinsene Sud Sardegna  og
i vest mot provinsen Oristano.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Province of Nuoro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Province of Nuoro – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Louisa Frederica Augusta von Alten

Grevinne Louisa Frederica Augusta von Alten (født 15. juni 1832 i Hannover, død 15. juli 1911) var datter av grev Karl Franz Viktor von Alten, en hannoversk adelsmann. 
22. juli 1852 ble hun gift i Hannover med vicomte Mandeville, eldste sønn av George Montagu, 6. hertug av Manchester. Han etterfulgte sin far som 7. hertug av Manchester den 8. august 1855 og Louisa ble hertuginne av Manchester. Hun var regnet som en av sin tids største skjønnheter, og ble utnevnt til Mistress of the Robes for dronningen den 26. februar 1858 og beholdt denne stillingen inntil Lord Derbys konservative regjering falt 11. juni 1859. Hertugen av Manchester døde i Napoli den 22. mars 1890, og den 16. august 1892 giftet den 60 år gamle hertuginnen seg med Spencer Cavendish, 8. hertug av Devonshire, som hadde hatt et forhold til henne i mange år. Hun ble dermed hertuginne av Devonshire, og blir noen ganger kalt «dobbelt-hertuginnen». 
Etter å ha blitt enke for annen gang den 24. mars 1908 døde hun ved Esher Park i Surrey i 1911.


== Referanser ==
Ogliastra (provins)

Provinsen Ogliastra (it. Provincia dell'Ogliastra) var en provins i regionen Sardinia i Italia. Byene Lanusei og Tortolì var provinsens hovedsteder.
Det var 58 389 innbyggere ved folketellingen i 2001. Arealet var 1 854 km².


== Geografi ==
Provinsen Ogliastra grenset:

i nord og vest mot provinsen Nuoro,
i øst mot Tyrrenerhavet og
i sydvest mot provinsen Cagliari.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Province of Ogliastra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Province of Ogliastra – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Lydbokforlaget

Lydbokforlaget var et norsk forlag som utga lydbøker. Forlaget ble etablert  i Melhus i 1987. I 1995 etablerte de en avdeling i Oslo og i 2013 ble hovedkontoret på Melhus ble nedlagt og flyttet til Oslo. Forlaget ble etablert og ledet av spesialpedagogen Herborg Hongset og Hilde Nyseth.  
Det var eid i like andeler av en stiftergruppe og de tre forlagene Aschehoug, Gyldendal og Damm. Omsetningen var på 17,5 millioner kr i 2001, drøyt 54 millioner i 2006.  og ca 40 millioner i 2013.  Etter at Stiftergruppen solgte seg ut av forlaget i 2014 ble Gyldendal og Achehoug stående igjen som eiere med 50 % hver.
En egen lydbokklubb ble etablert, men denne ble solgt til De norske Bokklubbene i 2003. Klubben hadde på den tiden rundt 1000 medlemmer.Hovedkontoret lå i en kommunalt eid bygning på Søreggen i Melhus sentrum. De hadde tidligere tilhold i en nabobygning like ved hovedveien.
I april 2022 endret Lydbokforlaget navn til Fabel Lyd AS.


== Fabel ==
Våren 2017 lanserte Lydbokforlaget strømmetjenesten Fabel. Fabel er en abonnementstjeneste for lydbøker, som gir muligheten til å høre så mange lydbøker en vil for en fast månedspris. Fabel er eid av Fabel Lyd AS


== Lydbokstemmen ==
Forlaget delte i samarbeid med Lydbokklubben, ut en årlig pris til det de mente var årets beste stemme innen lydbøker, gjerne i barne- og voksenklasse

2002 Kai Remlov for Genanse og Verdighet av Dag Solstad
2003 Gisken Armand for Prime Time av Liza Marklund og Nils Ole Oftebro for Trollmannens Hatt av Tove Jansson
2004 Klaus Hagerup for sin egen Markus og Karaokekongen og Andrea Bræin Hovig for Presten av Hanne Ørstavik


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fabel
Lydbokforlagets hjemmeside
Olbia-Tempio (provins)

Provinsen Olbia-Tempio (it. Provincia di Olbia-Tempio) var en provins i regionen Sardinia i Italia. Byene Olbia og Tempio Pausania var provinsens hovedsteder.
Det var 138 334 innbyggere ved folketellingen i 2001. Arealet var 3 397 km². Provinsen hadde 26 kommuner.
I 2016 ble provinsen en del av Provinsen Sassari.


== Geografi ==
Provinsen Olbia-Tempio grenset:

i nord og øst mot havet – stredet mellom Sardinia og Korsika samt Tyrrenerhavet,
i syd mot provinsen Nuoro og
i vest mot provinsen Sassari.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Province of Olbia-Tempio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Province of Olbia-Tempio – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Karlsuniversitetet

Karlsuniversitetet (tsjekkisk: Univerzita Karlova, tysk: Karlsuniversität, latin: Universitas Carolina) er det eldste, største og mest prestisjefulle universitet i landskapet Bøhmen i Den tsjekkiske republikk, og et av de aller første i Sentral-Europa. Det er et av de eldste universiteter i Europa som har vørt uavbrutt i aktivitet til i dag og er rangert blant de ypperste 1,5 prosent av verdens beste universiteter.Det ble grunnlagt i Praha (Prag) i 1348 av den bøhmiske konge og senere tysk-romerske keiser Karl IV med pavelig tillatelse fra pave Klemens VI fra året før.Som det eldste universitetet i Sentral-Europa tiltrakk det seg flere akademikere fra regionen, først og fremst fra de nærliggende statene i Det hellige romerske rike, som Bøhmen var del av på den tiden. Dets segl viser dets beskytter Karl IV med hans våpenskjold som konge av det tysk-romerske rike og av Bøhmen, og som kneler foran Venceslas, skytshelgen av Böhmen. Det er omgitt av inskripsjon: Sigillum Universitatis Scolarium Studii Pragensis (tsjekkisk: Pečeť studentské obce pražského učení; «Seglet til akademia i Prag»).Fram til den annen verdenskrig var universitetet både tysk- og tsjekkiskspråklig, med to separate seksjoner. Selv om universitetet hadde vært overveiende tyskspråklig tidligere, ble tsjekkisk tatt i bruk i økende grad fra slutten av 1800-tallet. Universitetet har i dag omkring 50 000 studenter og er delt i 17 fakulteter (tre ligger utenfor Praha).


== Organisasjon ==

Karlsuniversitetet består av sytten fakulteter:

Katolsk-teologisk fakultet
Evangelisk-teologisk fakultet
Husittisk-teologisk fakultet
Juridisk fakultet
Første medisinske fakultet
Andre medisinske fakultet
Tredje medisinske fakultet
Medisinsk fakultet i Plzeň
Medisinsk fakultet i Hradec Králové
Farmasøytisk fakultet i Hradec Králové
Kunstfakultet
Naturvidenskabeligt fakultet
Matematikk- og fysikkfakultet
Pedagogisk fakultet
Sosiologiske fakultet
Idretts- og sportsfakultet
Humanistisk fakultet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Offisiell historie (kort på engelsk)
Tidslinje for universitetets historie (engelsk)
Oristano (provins)

Provinsen Oristano (it. Provincia di Oristano) er en provins i regionen Sardinia i Italia. Oristano er provinsens hovedstad.
Det var 167 971 innbyggere ved folketellingen i 2001.


== Geografi ==
Provinsen Oristano grenser:

i nord mot provinsen Sassari,
i øst mot provinsen Nuoro,
i syd mot provinsene Cagliari og Medio Campidano og
i vest mot Middelhavet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Province of Oristano – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Province of Oristano – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Håkon Kolmannskog

Håkon Kolmannskog (født 5. juni 1974) er en norsk avis- og forlagsmann. Kolmannskog har vært engasjert i det venstreradikale miljøet rundt RV og Rød Ungdom og i målbevegelsen.
Kolmannskog begynte sin politiske karriere i Rød Ungdom, der han etter hvert kom inn i sentralstyret. Han markerte seg i studentpolitikken for Rød Front i Trondheim og var seinere med på å gjenreise Rød Front ved Universitetet i Oslo. Han var i noen år ansatt som debattredaktør i Klassekampen, før han i 2006 ble ansatt som leder av det nyopprettede Forlaget Manifest.
Fra 1996 til 1998 var Kolmannskog leder for Norsk Målungdom. Fra sin formannstid blir han først og fremst husket for å stått i brodden for Aksjon for språkleg rettferd i skulen, målungdommens protestaksjon mot forslaget til ny opplæringslov. Fra 2012 vil Kolmannskog være forlagssjef i Det Norske Samlaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Først mat, så moral» Kortintervju med Håkon Kolmannskog hos Flamme Forlag.
«Broilere eller idealister?» Intervju med Håkon Kolmannskog fra 1995 i studentavisa Under Dusken.