jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gullregnslekta

Gullregnslekta (Laburnum) er ei slekt i erteblomstfamilien som består av løvfellende trær og busker. De er svært populære hageplanter som har en spektakulær blomstring og er lette å dyrke.
Barken på stammen er grågrønn og glatt, mens unge greiner som regel er grønne. Bladene er trekoblete, langstilkete og mangler akselblad. De duftende blomstene er samlet i 10–35 cm lange, hengende klaser. Frukten er en 4–7 cm lang belg som er litt innsnevret mellom frøene.
Slekta omfatter to arter, gullregn (L. anagyroides) og alpegullregn (L. alpinum), som vokser vilt i fjelltraktene i Sør-Europa fra Frankrike til Balkan og Romania. De vokser på godt drenert jord som gjerne kan være kalkholdig.
Gullregn inneholder alkaloidet cytisin og er svært giftig, selv om dødsfall er sjeldne. Symptomer på gullregnforgiftning er intens trøtthet, oppkast, koma, frådende munn og ulikt utvidete pupiller. Til tross for at planten er giftig, er den vertsplante for larvene til flere sommerfuglarter, som gullregnminérmøll og oksehodespinner. 
Begge artene er blitt plantet i hager og finnes forvillet i Norge. Men de fleste gullregnplanter som nå dyrkes i hager, er  hybridgullregn (L. × watereri). Den er en hybrid mellom de to artene og kombinerer alpegullregnets lange blomsterklaser og vanlig gullregn sine fyldige blomster. Den setter svært lite frø, og det er derfor mindre sjanse for at barn skal spise frøene.
Adamsgullregn (+Laburnocytisus adami) er en podningskimære mellom gullregn og purpurgyvel (Cytisus purpureus) som av og til dyrkes i hager.


== Litteratur ==
K. Langeland (1994). Hagens vakreste busker og trær: løvfellende. Oslo: Schibsted. s. 108–109. ISBN 82-516-1511-9. 
B. Mossberg og L. Stenberg (2016). Gyldendals store nordiske flora. Gyldendal. s. 330. ISBN 978-82-05-42485-2. 
A. Mitchell (1977). Trær i skog og hage. Oversatt av I. Gjærevoll. Tiden. s. 307–308. ISBN 82-10-01282-7. 
«Gullregn». Den virtuella floran. Besøkt 22. januar 2020. 
ILDIS World Database of Legumes (2010). «Laburnum». In: Euro+Med Plantbase - the information resource for Euro-Mediterranean plant diversity. Besøkt 22. januar 2020. 
G.S. Robinson m.fl. (2010). «HOSTS - a Database of the World's Lepidopteran Hostplants». Natural History Museum. Besøkt 26. oktober 2022. 


== Eksterne lenker ==

(en) Gullregnslekta i Encyclopedia of Life 
(en) Gullregnslekta i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gullregnslekta hos Artsdatabanken 
(sv) Gullregnslekta hos Dyntaxa 
(en) Gullregnslekta hos ITIS 
(en) Gullregnslekta hos NCBI 
(en) Gullregnslekta hos The International Plant Names Index 
(en) Gullregnslekta hos Tropicos 
(en) Kategori:Laburnum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Laburnum – detaljert informasjon på Wikispecies
Rhodesia under Sommer-OL 1960

Rhodesia, dagens Zimbabwe, sendte en tropp på 14 utøvere til Sommer-OL i Roma i 1960. Rhodesia tok ingen medaljer under disse olympiske lekene.


== Medaljer ==


== Deltakeroversikt ==
Aleksandar av Jugoslavia (1924)

Aleksandar av Jugoslavia (serbisk: Александар (Павлов) Карађорђевић; født 13. august 1924 i White Lodge i Richmond Park, England, død 12. mai 2016 i Paris, Frankrike) var prins av Huset Karađorđević. Han var eldste sønn av prins Paul, som var regent av Jugoslavia fra 1934 til 1941, og hans hustru Olga av Hellas og Danmark.


== Referanser ==
Mark Halsey

Mark R. Halsey (født 8. juli 1961 i Welwyn Garden City i Hertfordshire) er en engelsk tidligere fotballdommer og FIFA-dommer. Halsey dømte i Premier League i perioden 1999 til 2013. Han dømte for Bolton i Lancashire. Han begynte å dømme i 1989 og ble Premier League-dommer i 1999. Hans første internasjonale kamp var mellom Belgia mot Frankrike i 2004.
Halsey ble oppnevnt av FA som dommer i Community Shield mellom Manchester United og Chelsea 5. august 2007. Han hadde med seg Darren Cann og Martin Yerby som assistentdommere og Chris Foy var 4. dommer. Manchester United vant finalen 3–0 på straffesparkkonkurransen.
Den 24. februar 2008 dømte Halsey finalen i Ligacupen mellom Tottenham og Chelsea på Wembley. Han hadde med seg assistentdommerne Andy Garratt og som i Community Shield-finalen Martin Yerby. 4. dommer var Peter Walton.
Mark Halsey har dømt 230 kamper i Premier League.


== Premier League 2010/11 ==


== Premier League 2009/10 ==


== Premier League 2008/09 ==


== Premier League 2007/08 ==


== Premier League 2006/07 ==


== FA Premier League 2005-06 ==


== Premier League-karriere ==
Oppdatert 29. november 2010


== Eksterne lenker ==
Mark Halseys profil på Professional Game Match Officials (PGMOL) offisielle side
Iljusjin Il-12

Iljusjin Il-12 ( NATO-kallenavn: «Coach» ) var et sovjetisk to-motors militært og sivilt passasjer- og fraktfly som ble utviklet på midten av 1940-tallet 
Flyet var ment som en avløser og etterfølger av  Lisunov Li-2 som var den lisensbygde DC-3, Det nye flyet var på mange måter et «klassisk» eksempel på et to-motors helmetall fly fra 1940-tallet.  En betydelig forbedring var at flyet var utstyrt med nesehjul, noe som gav bedre utsikt under start og landing  og taxing. Sammenlignet med sin forgjenger DC-3/Li2, hadde Il-12 kraftigere motorer og større vingeflate. 
Flyet gjennomførte sin jomfrutur den 15. august 1945, Flyet var utstyrt med to ACh-31 dieselmotorer (hver på 1 500 hk).  Jomfruturen viste at at flyet hadde for svake motorer og det ble  bestemt å utstyre flyet med sterkere motorer. Prototypen fikk så installert Shvetsov ASh-82 stjernemotorer, hver på  1 850 hk. Flyet fikk dermed 25% mer motorkraft og gjennomførte så sin andre jomfrutur den 9. januar 1946.
Flykroppen hadde et betydelig volum med åtte rektangulære vinduer på hver side. Med et mannskap på 3-5 kunne flyet frakte 32 fallskjermsoldater. 
En sivilutgave ble bygget for Aeroflot. Selv om militærutgaven kunne frakte opp til 32 fullt utrustede soldater, ble Aeroflots maskiner begrenset til maksimum  21, vanligvis 18 passasjerer.
Det ble bygget 663 eksemplarer av Il-12 og en forbedret modell ble benevnt Ilyushin Il-14.


== Varianter ==
Il-12 : To-motors sivilt passasjer- og fraktfly.
Il-12A : Umodifisert Iljushin Il-12.
Il-12B : Modifisert Iljushin Il-12, med forbedret av-isingssystem.
Il-12D : To-motors militært transportfly for Russlands flyvåpen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mer om flytypen
Jon Flatabø

Jon Flatabø (født 7. april 1846 i Vikør (nå Kvam), død 10. februar 1930 i Oslo) var en populær forfatter av folkelivsdiktning rundt 1900.
Flatabø ble født i Kvam i Hardanger, og utdannet seg til lærer. Senere virket han bl.a. som klokker, avisredaktør, forfatter og litterat. 
Flatabø var en typisk representant for populærlitteraturen omkring 1900. Etter å ha arbeidet bl.a. i Hardanger, Odalen, Elverum og Jarlsberg, kom han i 1880-årene til Kristiania, som avisredaktør og folkeskribent. Her ble han en del av den såkalte Kristiania-bohemen. 
Hans skildringer av den jevne bondes liv og kår – i bøker som Brudefærden i Hardanger, Petra, perlen fra Smaalenene, Husmannsdatteren fra Odalen, Fattiges gjenvordigheter, Hun fridde selv osv. – fikk meget stor utbredelse, lang større enn tidens berømte diktere. Sammen med Rudolf Muus ble Flatabø en av norsk underholdningslitteraturs første bestselgerforfattere. 
Lyrikeren Inger Hagerup skrev i 1948 om Jon Flatabø:
«I min barndom hadde vi en vidunderlig romanforfatter i Norge. Han het Jon Flatabø og døde for noen år siden, gammel og mett av dage, visstnok over femogåttiår. Det var en mann som visste hvordan romaner skulle skrives. Han slapp sjelden fra seg en bok på under femhundre sider. Bruderovet i Hardanger, som jeg husker spesielt, fordi det assosierer seg med en tydelig lukt av brente vafler, var på fjorten hundre sider, og det var spenning og kjærlighet på hver eneste side. Signe, prestens forlovede og Petra, perlen fra Smålenene, hørte også til Flatabøs bestselgere. Dagdrømmene var enklere den gangen enn i vår Ambertid; dyden ble alltid belønnet (hvis den ikke druknet seg, noe den snilde Flatabø forresten bare hadde hjerte til en eneste gang), og lasten ble i hvert fall ettertrykkelig straffet. Det var lett å følge med i begivenhetene både for leseren og forfatteren. Men så kom den psykologiske roman, og dermed gikk det galt med så mange mennesker.»
Flatabø er oldefar til forfatteren Tom Egeland, som i et intervju med Aftenposten fortalte at hovedpersonen Bjørn Beltø i Sirkelens ende er oppkalt etter to av Flatabøs pseudonymer: Bjørn Botnen og Sven Beltø. Et annet pseudonym Flatabø brukte, var Olav Isjøkul.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Digitalt tilgjengelig innhold hos Nasjonalbiblioteket: bøker av Jon Flatabø, bøker om Jon Flatabø, arkiv etter Jon Flatabø
(no) Jon Flatabø i Store norske leksikon
(no) Jon Flatabø i Norsk biografisk leksikon
Margarita av Baden

Prinsesse Margarita av Baden (født: 14. juli 1932 i Salem kloster i Tyskland, død 15. januar 2013 i Farnham i Storbritannia) er datter av prins Berthold av Baden og prinsesse Theodora av Hellas og Danmark. Hun var gift med prins Tomislav av Jugoslavia 7. juni 1957 til 1981.Hun var den 508. arvtageren til den britiske tronen.


== Referanser ==
Elvenes flyplass

Elvenes flyplass er en flyplass ved gården Elvenes i Salangen kommune i Troms og Finnmark fylke. Nord-Norsk Luftsportssenter er under etablering ved flyplassen. 
Flyplassen kalles også Tryggve Gran-jordet ettersom den norske flyverlegenden Tryggve Gran tok av fra et jorde på gården Elvenes, 8. september 1915 kl. 09.30, bare tolv år etter at brødrene Wright foretok verdens første flytur.Under andre verdenskrig ble flyplassen brukt av det tyske Luftwaffe.


== Eksterne lenker ==
Artikkel om luftsportsenter på Elvenes
Elvenes på norskeflyplasser.no
Tomislav av Jugoslavia

Prins Tomislav av Jugoslavia (serbisk: Томислав Карађорђевић) (født 19. januar 1928 i Beograd, død 12. juli 2000) var sønn av kong Aleksandar og dronning Marija og bror til Jugoslavias siste konge, kong Petar.Han fikk to barn med Margarita av Baden, Katarina og Nikolas. De skilte seg i 1982 og han giftet seg med Linda Mary Bonney og fikk to barn med henne Đorđe og Mihailo.


== Referanser ==
Norge Rundt

Norge Rundt er et norsk underholdningsprogram som har gått på NRK-TV siden 1976. Materialet i programmet er et utvalg av det som distriktskontorene rundt i Norge har å tilby, og har dermed fått tilnavnet «Distriktenes magasin».
Programmet sendes på fredager, like etter Distriktsnyhetene, på NRK1. Eneste unntak fra dette sendetidspunktet var høsten 2000 da det ble sendt på søndager kl. 21. I januar 2001 var programmet tilbake på fredagskvelden, etter et massivt folkekrav.Programmet har hovedkontor i Bergen.


== Om programmet ==
Musikken som har vært brukt programvignetten har siden starten vært utdrag av «Norsk dans nr. 2» av Edvard Grieg.Arnt Ryvold fra NRK Troms var den aller første programlederen.I 2016 hadde Norge Rundt sendt over 10 000 reportasjer. Det ble da gjort en opptelling over temaer som særlig hyppig hadde blitt gjenstand for reportasjer, og funnet at det var blitt sendt 128 reportasjer om treskjærere, 818 dyrehistorier – hvorav 213 om hunder, 39 reportasjer om taletrente papegøyer og undulater – og 97 om oppfinnere. 2 898 av intervjuobjektene var omtalt som utøver av en eller annen form for håndarbeid. 125 977 personer hadde i samme periode vært med i programmet.


== Programledere ==

Norge Rundt har ingen fast programleder, men bytter programleder hver tredje måned. Programlederne hentes fra NRKs distriktskontorer. Siden starten og frem til 2010 hadde det vært mer enn 190 forskjellige programledere for Norge Rundt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Norge Rundt på Internet Movie Database 
(no) Norge Rundt på NRK TV 
(no) Kart med lenker til videoklipp for hvor 10000 Norge Rundt-innslag her filmet
Jernbanetorget (Oslo)

Jernbanetorget (1-5, 2-6) er et torg i Oslo sentrum. Torget har i mange år vært et transportknutepunkt i Oslo. Torget har fått sitt navn fra jernbanestasjonen Oslo Ø som nå er erstattet av Oslo sentralstasjon. 
Under torget ligger Jernbanetorget stasjon som i sin tid var endestasjon for T-banen i Oslo.
Torget gjenåpnet 26. april 2009 etter to års ombygging.


== Historikk og bygninger med adresse til Jernbanetorget ==
Da Christiania ble grunnlagt i 1624, lå området hvor Jernbanetorget nå ligger, under vann. Det ble først fylt opp og utbygd etter 1739. Plassen har også gjennomgått store endringer, både ved anleggingen av jernbanen og Østbanestasjonen som sto ferdig i 1854, og da T-banen ble anlagt på 1960-tallet. 
Kvartalet mellom Fred. Olsens gate og Strandgata på torgets sydside var fram til 1914 bebygd lenger inn på det som i dag er torget. Bygningene ble kjøpt av kommunen i 1914 og revet. 1/3 av tomten ble tillagt Jernbanetorget, og resten solgt til Den norske Amerikalinje, som reiste sitt monumentalbygg i 1918.På adressen Jernbanetorget nr.1 ligger Oslo S, Østbanehallen og Trafikanten. 
Der Østbanehallen ligger lå Byens Civile Sygehus som ble innviet i 1808, det ble revet i 1851 til fordel for Østbanestasjonen. 

Bygget som tidligere inneholdt Den norske Amerikalinjes hovedkontor (nr. 2)
Jernbanetorget apotek (nr. 4)
Byporten (nr. 5 og 6), kjøpesenter
		
		
		
		
		
		
		


== Se også ==
Jernbanetorget holdeplass
Jernbanetorget stasjon


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Jernbanetorget». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 282. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (J)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Godahfeltet

Godahfeltet er et oljefelt i Blokk 32 i Jemen. Feltet ligger om lag 14 km øst for Tasourfeltet i samme letelisens. Første brønn ble fullført den 8. februar 2006 og testet 1 839 fat olje per dag og ikke noe vann.


== Eksterne lenker ==
Oppdatering første brønn
Oppdatering tredje brønn
Det andre Dáil

Det andre Dáil var det irske parlamentet Dáil Éireann fra 16. august 1921 til 8. juni 1922. Parlamentet var et revolusjonært lovgivende organ for Den irske republikk, og ble ansett som en ulovlig forsamling av britiske myndigheter.
Representantene i det andre Dáil ble valgt i 1921. En av forsamlingens viktigste handlinger var å avslutte den irske uavhengighetskrig ved å ratifisere den anglo-irske traktat.


== Valget ==
I 1920 vedtok Det britiske parlamentet Government of Ireland Act. Hensikten var å finne en løsning på «det irske problemet» ved å dele øya i to deler, Sør-Irland og Nord-Irland, som hver skulle ha et parlament og begrenset selvstyre, Home Rule. De første valgene til disse forsamlingene ble holdt i 1921.
Nasjonalister fra Sinn Féin deltok i disse valgene, men nektet å anerkjenne de nye parlamentene. I stedet regnet de begge valg som valg til det andre Dáil.
I Nord-Irland ble valget holdt 24. mai. Av 53 seter ble 40 vunnet av unionister, seks av moderate nasjonalister og seks av Sinn Féin. I Sør-Irland ble det ikke avholdt noen avstemning, ettersom samtlige kandidater stilte uten motkandidat. Av de 128 setene tok Sinn Féin 124, mens fire uavhengige unionister representerte University of Dublin (Trinity College).
Kun Sinn Féins representanter deltok i det andre Dáil. 130 var valgt, men da fem av dem var valgt i både nord og sør ble det totale antallet representanter 125.


== Traktaten ==
Under det andre Dáils periode startet Den irske republikk og den britiske regjeringen fredsforhandlinger. Som president for Dáil Éireann var Eamon de Valera i praksis statsoverhode. For å styrke Irlands sak i forhandlingene fikk han Dáil til å endre grunnloven slik at han fikk tittelen president av Den irske republikk. Dermed kunne man fra irsk side hevde at forhandlingene foregikk mellom to stater; fra britisk side så man det som forhandlinger mellom sentralregjeringen og lokale representanter.
Den 14. september 1921 ratifiserte Dáil utnevnelsen av Arthur Griffith, Michael Collins, Robert Barton, Eamonn Duggan og George Gavan Duffy til forhandlere med alle fullmakter, og den 6. desember signerte de fem traktaten.
Etter nesten en måneds hard og bitter debatt ratifiserte Dáil traktaten med 64 mot 57 stemmer den 7. januar 1922.
For å tilfredsstille britiske konstitusjonelle krav måtte traktaten også ratifiseres av Sør-Irlands parlament. For å kunne gjøre dette suspenderte Dáil-medlemmene sin boikott, og møtte der sammen med de fire unionistiske parlamentsmedlemmene for å ratifisere traktaten.


== Oppløsning ==
I henhold til traktaten ble det andre Dáil oppløst, og den 16. juni 1922 ble et provisorisk parlament valgt. Fra irsk side regnes dette som det tredje Dáil, mens det fra britisk side regnes som etterfølgeren til Sør-Irlands parlament.
En minoritet innen det republikanske miljøet mener at det andre Dáil ikke opphørte å eksistere på dette tidspunkt, og at dette parlamentet overførte sin myndighet til IRA Army Council i 1938.


== Referanser ==
Robert Barton

Robert Childers Barton (irsk Riobárd Bartún, født 4. mars 1881, død 10. august 1975) var en irsk advokat, politiker og gårdbruker. Han var en av forhandlerne som signerte den anglo-irske traktat i 1921. Barton var fetter av Robert Erskine Childers.
Barton ble født i Wicklow i en velstående protestantisk, jordeiende familie. Etter utdannelse i Rugby og Oxford ble han offiser i Dublin Fusiliers ved utbruddet av første verdenskrig. Da påskeopprøret brøt ut i april 1916 var han stasjonert i Dublin, og han frasa seg sin offisersstilling som protest mot britenes kraftige reaksjon på opprøret, og sluttet seg til den republikanske bevegelsen. 
I 1918 ble han valgt inn i Det britiske parlamentet for Sinn Féin i valgkretsen West Wicklow. I likhet med de andre Sinn Féin-representantene tok han ikke sitt sete der, men gikk i stedet inn i det første Dáil. I februar 1919 ble han arrestert for oppvigleri, men på St. Patricks dag klarte han å rømme fra Mountjoy fengsel. Han la igjen en lapp til direktøren hvor han forklarte at han følte seg tvunget til å rømme fordi cellen var så ubehagelig, og bad direktøren om å ta vare på bagasjen inntil han sendte bud på den. I januar 1920 ble han arrestert igjen og dømt til tre års fengsel, men slapp ut under et generelt amnesti i juli 1921. 
Deretter ble han utnevnt til jordbruksminister i Den irske republikk, fulgt av posten som utenriksminister. I 1921 ble han valgt av det andre Dáil som en av forhandlerne som skulle til England for å drøfte en traktat med britene. Han signerte motvillig traktaten i desember samme år, og forsvarte dette med at det var «det minste av to onder som ble påtvunget meg, mellom hvilke jeg måtte velge». Under den irske borgerkrig stod han på Eamon de Valeras side som traktatmotstander.
I juni 1922 ble han valgt inn i Dáil Éireann, men tok ikke sitt sete, og forlot politikken. Han ble dommer, og fra 1934 til 1954 var han formann for Agricultural Credit Corporation. 
Barton ble den siste gjenlevende av de som signerte traktaten. Han døde i sitt hjem i Wicklow 10. august 1975, 94 år gammel. Nitten dager senere gikk også de Valera bort.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Barton hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Robert Barton hos The Peerage 
(en) Robert Barton hos Oireachtas, Irlands parlament
Haldenprosjektet

Haldenprosjektet er et internasjonalt forskningssamarbeid under OECD tilknyttet Haldenreaktoren. Prosjektet er drevet av Institutt for energiteknikk.
Forskningsprogrammet er finansiert av de 19 medlemslandene, og fornyes hvert tredje år. 100 organisasjoner er medlemmer i Haldenprosjektet, blant disse inngår sikkerhetsmyndigheter i mange land.
Omsetning 2009: 251,4 mill. kr.
Følgende hovedområder inngår i Haldenprosjektet: Menneske-maskin kommunikasjon, industripsykologi, visualiseringsteknologi, IKT risiko og sikkerhet, kontrollromsystemer, materialteknologi, og kjernebrenselsikkerhet. Prosjektlederen er Margareth Magrath.
Fasiliteter: Haldenreaktoren, HAMMLAB (Halden Man-Machine Laboratory) og Halden Virtual Reality Centre. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted for Haldenprosjektet
Tablett

Tablett (tabuletta) er en legemiddelform beregnet til å tas gjennom munnen. Tabletter er den mest vanlige legemiddelformen; de består typisk av en blanding av aktive substanser og hjelpestoffer, vanligvis i pulverform som er komprimert. De vanligste hjelpestoffene i tabletter er fyllstoff, bindemiddel, sprengmiddel og smøremiddel.
Tabletten hadde en forløper, Terea sigillata, som betyr forseglet jord og som var kjent i gresk medisin. Moderne tabletter er kjent fra 1843.
I dagligtale omtales ofte tabletter noe upresist, som piller. 


== Smeltetabletter ==
Smeltetabletter er tabletter som løser seg raskt i spyttet i munnen, noe som gjør dem lette å svelge. De er spesielt egnet for pasienter som har problemer med å ta vanlige tabletter, slik som barn, eldre og sengeliggende. De første smeltetablettene dukket opp i markedet på 1980-tallet. Per definisjon er «smeltetabletter er frysetørrede preparater eller tabletter med hurtig frisetting av legemidlet. De er beregnet til å plasseres på tungen eller eventuelt å dispergeres, eller oppløses i vann før bruk».


== Se også ==
Kapsler


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om tablettillverkning (svensk)
Dansk Farmacihistorisk Fond
Tabletter og kapsler
Jernbanegata (Gjøvik)

Se pekerside for flere forekomster av Jernbanegata.Jernbanegata og Jernbanesvingen er to av Gjøviks sentrumsgater. Jernbanegata løper ut fra Hunnsveien i vest – og følger et nordlig løp forbi Fahlstrøms plass før den munner ut i Jernbanetorvet (Gjøvik) i sør. Etter torget skifter gateløpet både karakter og navn til Jernbanesvingen. Denne veien fortsetter ut fra torget og løper i vest sammen med Bjørnsons gate mens den i øst går i en sving forbi Gjøvik stasjon og munner ut i rundkjøringa ved Riksvei 4/Lillehammervegen. I gata er også innkjøring til storsenteret CC Gjøvik.
Langs Jernbanegata ligger to av paradebyggene i Gjøvik sentrum, Vingården og Grand Hotel. 
Begge gatene er oppkalt etter Gjøvik jernbanestasjon – som er endestasjon for Gjøvikbanen.


== Se også ==
Liste over Gjøviks gater


== Eksterne lenker ==
Lokalhistoriewiki
Darren Potter

Darren Michael Potter (født 21. desember 1984) er en irsk fotballspiller som spiller for den engelske klubben Tranmere Rovers FC.


== Biografi ==
Han er oppvokst i Liverpool og startet sin fotballkarriere for Liverpool FC.
Debuten for Liverpool kom borte mot Graz 10. august 2004.
Han spiller landslagsfotball for Irland og har 3 U21-kamper for Irland og kamper på flere aldersbestemte landslag.
Potter ble lånt ut til Southampton i januar 2006 for ca. 4 mnd.
I midten av august 2006 ble han lånt ut til Wolverhampton Wanderers for hele sesongen 2006/07.
Han gjorde sin debut for Wolves 19. august da han kom inn som innbytter i en 1–0 seier over Burnley FC og hadde sin første kamp fra start 4 dager senere i en uavgjort kamp (som Wolves tapte på straffer) mot Chesterfield FC i ligacupen.
Han gjorde han sine saker så bra i Wolves at klubben i januar 2007 kjøpte ham for £250 000.


== Karriere som spiller ==
Tabellen er oppdatert pr 23. januar 2007


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Darren Potter – Transfermarkt 
(en) Darren Potter – national-football-teams.com 
(en) Darren Potter – Soccerbase.com 
(en) Darren Potter – FootballDatabase.eu 
(en) Darren Potter – Soccerway 
(en) Darren Potter – EU-Football.info 
(en) Darren Potter – PlaymakerStats.com 
(en) Darren Potter – FBref 
(en) Liverpool.no om Potter