jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Elingaard

Elingaard herregård ligger i Onsøy utenfor Fredrikstad by. Stedet har en ukjent alder, men har synlige kulturminner fra bronsealderen og fremover. Den første kjente eieren av gården var Jon Haftoreson, som mottok gården og fikk skjøte på gården "for seg og sine arvinger med til evig tid" i 1352. Gården gikk deretter i arv til hr Jons barnebarn, fru Åsa Ulfsdatter, som arvet arvet gården fra hr. Jon Haftoreson. Som umiddelbar slektning og derved arving etter hr Jon Haftoreson hadde Fru Åsa Ulfsdatter derfor odelsretten til gården og eide den derfor livet ut. Fru Åsa Ulfsdatter var gift med Olav Torsteinson, som skrev seg til stedet tidlig på 1400-tallet. Etter hennes død ble det avholdt et skifte i 1433 mellom hennes barn og hennes mann, hvorpå det ble besluttet at deres far, Olav Thorsteinson (Gyldenhorn) skulle beholde gården, og barna hadde intet imot dette.  

Elingaard har brent flere ganger. Den første kjente brannen var i 1645. I denne storbrannen gikk alle gårdens bygninger tapt, sammen med innbo, løsøre og arkiver. Daværende eier var Norges rikes kansler Jens Bjelke, men mye tyder på at det var hans sønn riksadmiral Henrik Bjelke som bygde opp igjen huset etter brannen. Kjelleren fra bygget som da ble reist er fortsatt bevart og består av fem rom med tønne- og krysshvelv, samt et stort massivt fundament for noe som kanskje kan ha vært et tårn. Hovedbygningen brant på nytt i 1746. Hovedbygningen slik den står i 2013, ble etter brannen reist i renessansestil og stod ferdig allerede i 1749. Denne er oppført over det eldre kjelleranlegget. Bygningen ble oppført i tre i to etasjer og består av en hovedfløy samt to sidefløyer.
Haven ble anlagt etter engelsk modell. Bygningen er omkranset av en mindre festningsvoll, bastioner og vollgrav, men dette er av så svak utførelse at det nærmet må sees på som symbolsk. En antar at «festningen» er anlagt mest til pryd og at den er av liten forsvarsmessig verdi. Den er imidlertid unik i norsk sammenheng og ble fredet sammen med hovedhuset i 1923. To keiserlinder ble plantet i hovedaksen av dronningene Margrethe av Danmark og Sonja av Norge 29. juni 1999.Elingaard gikk ut av slekten Huitfeldt i 1778 og har siden skiftet eiere en rekke ganger. Mellom 1948 og 1975 eide den næringspolitiske organisasjonen Libertas Elingaard. Libertas drev Elingaard som et kurs- og konferansehotell. I denne perioden ble det gjort store bygningsmessige forandringer både på hovedbygningen og stabburet. 
Elingaard drives i dag som museum og brukes som lokale for blant annet bryllup og lokale foreninger. I sommersesongen er Elingaard åpen for publikum.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Borges, Grethe: Elingaard – et gammelt herresete, Fredrikstad museum 2007


== Eksterne lenker ==
(en) Elingaard – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Fredrikstad museum: Elingaard herregård
Digitalt fortalt: «Jul på herregården» (skrevet av Elisabeth Mysen, Østfoldmuseene) (besøkt 16. mars 2012)
«Elingaard». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Arresthus

Et arresthus eller varetektsfengsel er en forvaringsplass for den som er varetektsfengslet av en domstol. I Sverige administreres arresthusene av Kriminalvården, og i Danmark administreres de av Kriminalforsorgen.
Fram til 1857 var arresthus betegnelsen på en bygning, eller del av bygning, som ble benyttet til forvaring av personer som hadde begått mindre lovbrudd, eller personer som satt i varetekt fram til en rettsavgjørelse.
Et arresthus hadde, i motsetning til et tukthus, svært åpne soningsforhold, og det var vanlig at flere av de som var anbrakt der kunne besøke hverandre fritt.  
På begynnelsen av 1800-tallet ble det av praktiske årsaker bygget flere arresthus som en integrert del av- eller i tilknytning til – bygging av tinghus i landets amter. Arresthusene var gjerne bygget til å huse fra to til ti personer av ulikt kjønn. Det var også vanlig at arresthusene var tilknyttet et verksted eller landbruksarealer for å sysselsette de anbragte.
Den som hadde ansvaret for driften av arresthuset hadde betegnelsen arrestforvarer.
Etter lov av 12. oktober 1857 forsvant betegnelsen arresthus, og disse ble gjerne omklassifisert enten som politiarrest eller som distriktsfengsel.


== Se også ==
Tukthus
Fengsel
Politiarrest
Varetektsfengsel
Shinigami

Shinigami (死神, shinigami, «dødsgud») er det japanske navnet på forskjellige personifiseringer av døden, og da spesielt «mannen med ljåen», hvor døden fremstilles som et levende skjelett med en stor ljå. Selv om ordet oversatt direkte betyr «dødsgud» er altså ordet shinigami mer et navn på den vestlige fremstillingen av døden som «mannen med ljåen». Dette er også fordi tegnet 神 (uttales som oftest kami eller gami) ikke betegner en allmektig monoteistisk gud som i kristendommen, jødedommen eller islam.
I nyere tid har imidlertid ordet shinigami blitt brukt i forskjellige sammenhenger for å representere en guddom for død, selv om dette ikke forekommer i shintoismen, som er religionen som begrepet kami skriver seg fra.


== Forekomst i moderne populærkultur ==
I den japanske manga-tegneserien Bleach er en shinigamis oppgave å sende sjeler videre til enten himmelen eller helvete. 
Også i Death Note er det Shinigami, som bor i Shinigamiriket, en utenomjordisk verden. Deres oppgave er å skrive navn på folk som er klar for å dø. Noen ganger mister de boken sin ned på jorden og hvis et menneske får tak i den eiere han/hun den. Shinigamien følger da etter eieren hele tiden ettersom det er bare en som har tatt i den som kan se dødsguden.
Fylkesvei 6060

Fylkesveg 6060 går mellom Bud og Farstad i Hustadvika.


== Nasjonal turistvei ==

Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 235.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Hustadvika


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kartverkets norgeskart
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6060
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Uli Biaho

Uli Biaho (6 417 moh.) er en markant topp i fjellkjeden Baltoro Muztagh i Karakorum, Pakistan. Fjellets stupbratte vegger regnes som en av de største utfordringene for klatrere i Karakoram.
Uli Biaho ble første gang besteget av fire amerikanske klatrere via en direkterute opp fjellets østvegg. Bestigningen ble gjort i alpin stil, og klatrerne sto på toppen 3. juli 1979.
Tite Kubo

Noriaki Kubo (久保 宣章) (født 26. juni 1977), også kjent under psevdonymet Tite Kubo (久保 帯人, Kubo Taito) er en japansk mangaforfatter. Han er best kjent som forfatteren og tegneren bak den populære serien Bleach.
Han fikk publisert sin første manga, Ultra Unholy Hearted Machine, i Shueisha's Weekly Shonen Jump Special i 1996. Deretter fulgte to andre korte historier, og i 1999 kom hans første serie, Zombie Powder, også i Weekly Shonen Jump, der den gikk i fire utgaver til 2000. Den neste serien hans, Bleach, som handler om en skoleelev som blir en shinigami og bekjemper onde makter, begynte å gå i det samme bladet i 2001. Til og med juli 2007 har det blitt 399 kapitler av Bleach. Mangaen vant Shogakukan Manga Award i sin kategori i 2005, og en film om Bleach ble sluppet i Japan 16. desember 2006, med en oppfølger planlagt for utgivelse i desember 2007.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tite Kubo på Internet Movie Database 
(en) Tite Kubo hos The Movie Database
Fylkesvei 6050

Fylkesveg 6050 går mellom Jendem og Aureosen i Hustadvika.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 228.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Hustadvika


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6050
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Herman Foss’ gate (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Herman Foss' gate.Herman Foss' gate (1-29, 2A-26B) er en gate på Ila i bydel St. Hanshaugen i Oslo. Gaten er cirka 300 meter lang  og går fra Brandts gate nær parken St. Hanshaugen til Ilagata der den munner ut i Evald Ryghs plass. 
De fire og fem etasjers gårdene på vestsiden av gaten stammer fra 1890-tallet og lå nokså alene i strøket frem til Ila skole ble bygget på østsiden av gaten i 1916. Bak nr. 12-22 ligger gårder i rekke nr. to (bakgårder) med nr. 12B osv.
Mellom Fredrik Petersens gate og Elias Blix' gate ligger Ila skole langs gaten. Gården på østsiden nærmest Evald Ryghs plass (nr. 21-29) er en del av Ilakomplekset som ble bygget sent på 1920-tallet. 
Herman Foss' gate fikk navn i 1874 etter oberstløytnant, statsråd og medlem av konstitusjonskomiteen og den norsk-svenske unionskomite Herman Foss (1790–1835).
Idrettslaget Frigg ble opprinnelig stiftet som en gutteklubb i Herman Foss' gate i 1904.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Herman Foss' gate». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 243-244. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
Oslo kommunes bydelsoversikt
8. SS Kavaleridivisjon «Florian Geyer»

8. SS Kavaleridivisjon «Florian Geyer» (tysk 8. SS-Kavallerie-Division „Florian Geyer“) var en kavaleridivisjon i Waffen-SS under andre verdenskrig.
Styrken varierte mellom ca. 9 000 og 13 000 mann. Rundt 40% av soldatene var Volksdeutsche fra Transilvania og Banat.
Det var først i mars 1944 at avdelingen fikk navn etter den tyske ridderen og diplomaten Florian Geyer (1490–1525) som blant annet ledet Schwarzer Haufen («Svarte hopen»), en avdeling på mellom 8 000 – 10 000 mann bestående av leiesoldater og bønder fra Odenwald under Den tyske bondekrigen.


== Utplassering ==

Divisjonen ble opprettet sommeren 1941 og tjenestegjorde i Polen (mars til september 1942), ulike steder på Østfronten (sørlig og sentrale sektor) i tiden (september 1942 til desember 1943) hvor den blant annet deltok i nedkjempingen av oppstanden i Warszawagettoen, i Tsjekkoslovakia og Polen (desember 1943 til april 1944) og ble til slutt nedkjempet av Den røde armé i Budapest i Ungarn i februar 1945.
Allerede da divisjon var nyetablert, ble den hurtig sent til Østfronten og deltok i kamper ved  Rzjev- og Orjol-sektorene i det sentrale Russland fram til våren 1943. Divisjonen ble da flyttet til områdene rundt Babrujsk i Hviterussland hvor de hadde ansvar for den interne sikkerheten og anti-partisanvirksomhet fram til september 1943 da divisjonen igjen ble sendt til det sørlige frontavsnittet og deltok i det tyske tilbaketoget til Dnepr.
Divisjonen ble deretter sent til Ungarn i oktober 1943, hvor panserjeger- og stormbataljonene ble slått sammen i en rekognoseringsbataljon. Etter denne reorganiseringen ble divisjon utplassert i Kroatia, men vendte tilbake til Ungarn i april 1944 og deltok i kampene i Transilvania etter at fronten i Romania hadde brutt sammen.
Divisjonen ble fanget i Budapest sammen med andre tyske Waffen-SS-enheter da Den røde armé omringet byen i desember 1944. Divisjonen ble her involvert i harde nærkamper mann mot mann og fra hus til hus. I disse kampene ble divisjonen utslettet og da den russiske beleiringen var over var det bare 800 mann av de opprinnelige 30 000 tyske soldatene som var i byen som kom tilbake til tyske linjer. 


== Litteratur ==
Charles Trang: Florian Geyer Division, 2000, ISBN 2-84048-141-3
Tonhalle

Tonhalle var en konsertsal i München i Tyskland. Den ble reist som «Kaim-Saal» etter Franz Kaim som var grunnlegger av  «Kaim'sches Philharmonisches Orchester», siden 1924 «Münchner Philharmoniker». Bygningen ble omdøpt til «Tonhalle» i 1905. Den ble ødelagt av bomber i 1944.
Gustav Mahlers Das Lied von der Erde ble urframført i Tonhalle 20. november 1911.
Henry A. Wallace

Henry Agard Wallace (født 7. oktober 1888 i Orient, død 18. november 1965 i Danbury) var en amerikansk demokratisk politiker. Han var landbruksminister 1933–1940, visepresident 1941–1945 og handelsminister 1945–1946. Han var kjent for sine venstresympatier.
Han ble uteksaminert fra Iowa State College i 1910, og var redaktør i tidsskrifter om jordbruk før han begynte sin politiske karrière.
Da president Franklin D. Roosevelt gikk inn i sin 4. periode som president ble Wallace erstattet av Harry S. Truman som visepresident. Grunnen til dette var at Roosevelts helse var dårlig, og demokratene ønsket en annen som visepresident (og etterfølger til presidentembedet) dersom han skulle dø før perioden hans var omme. Dette var fordi Wallace ble ansett som litt for liberal, og av enkelte også upålitelig.Wallace ble i stedet utpekt til handelsminister i 1945. Han ble avskjediget fra den posten i september 1946 av Truman, som nå hadde overtatt etter den avdøde Roosevelt, da Wallace var motstander av den nye regjeringens harde linje mot Sovjet. Noen dager tidligere, den 12. september, hadde Wallace også holdt en oppsiktsvekkende tale i Madison Square Garden der han ga et helt annet syn på hvordan politikken overfor Sovjet skulle bedrives enn det utenriksministeren James F. Byrnes sto for. Truman hadde lest deler av talen og godkjent den på forhånd. Presidenten følte seg derfor ganske skamfull for måten han hadde håndtert hendelsen på.Wallace stilte opp som presidentkandidat ved valget i 1948 for antikrigspartiet Progressive Party, men endte opp med bare 2,4 % av stemmene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Culver, John C.; Hyde, John (2002). American Dreamer: The Life and Times of Henry A. Wallace.
Markowitz, Norman D. (1973). The Rise and Fall of the People's Century: Henry A. Wallace and American Liberalism, 1941–1948.
Maze, John Maze; White, Graham (1995). Henry A. Wallace: His Search for a New World Order. University of North Carolina Press.
Schapsmeier, Frederick H. (1968). Henry A. Wallace of Iowa: the Agrarian Years, 1910–1940.
Schapsmeier, Edward L.; Schapsmeier, Frederick H. (1970). Prophet in Politics: Henry A. Wallace and the War Years, 1940–1965.
Schmidt, Karl M. (1960). Henry A. Wallace, Quixotic Crusade 1948.
White, Graham; Maze, John (1995). Henry A. Wallace: His Search for a New World Order.
Walker, J. Samuel Walker (1976). Henry A. Wallace and American Foreign Policy.


== Eksterne lenker ==
(en) Henry Wallace – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Henry A. Wallace hos Amerikas forente staters kongress' biografiske kartotek 
(en) Henry A. Wallace hos American National Biography
Fylkesvei 6160

Fylkesveg 6160 går mellom Heggemsneset og Settemsdalen i Surnadal.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen Fv330.


== Kommuner og knutepunkter ==

 SurnadalNordstrandsvegen 

Bøfjordvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6160
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Elprice

Elprice AS var et norsk selskap med forretningskontor i Fyllingsdalen. Holta Invest kjøpte i november 2008 98% av aksjene i selskapet fra Aston Holding AS som er eid av Erlend Bruvik. Holta Invest eier fra før Deal.no. Aston Holding har vært holdingselskap for en kjede av forhandlere av forbrukerelektronikk og elektriske husholdningsapparater. I 2005 ble markedsandelen stipulert til 4%. Selskapet har hatt stor vekst de siste årene og forventes i 2008 å omsette for nærmere 1 milliard kroner (ex mva). Totalmarkedet ble i 2006 stipulert til 28 milliarder kroner.Selskapet har 25 utsalg i Norge, i hovedsak lokalisert i Hordaland, Rogaland og i Oslofjord-området, samt nettbutikken elprice.no. Utsalgene skiller seg ut ved at de hovedsak ikke stiller ut varene i butikken, men at varene som finnes på lager presenteres på egne produktark. På den måten kan Elprice ha et stort vareutvalg uten å ha store butikker. De hadde i 2008 200 ansatte og 760 millioner kroner i omsetning, hvorav 140 på internett.
Elprice har flere ganger vært klaget inn for forbrukerombudet. Elprice har vært beskyldt for villedende markedsføring og utsendelse av produkter som ikke samsvarer med oppgitte data.I 2011, gikk et av eierselskapene til Elprice konkurs. Det var samtidig bare 4 utsalg igjen, av de 25 totale utsalgssteder.


== Historie ==
I 1997 solgte familien Bruvik butikkjeden Bonus Elektro som var grunnlagt av og kontrollert av Johs Bruvik, til Expert ASA. Erlend Bruvik avtalte karantene i fra bransjen i 3 år med kjøperne. Da karantenen gikk ut i 2000 startet han nytt selskap i samme bransje. I de første årene utviklet selskapet seg rolig. Erlend Bruvik var mest opptatt med det internettbaserte verdipapirforetaket Stocknet. I 2004 ble Stocknet solgt til konkurrenten Nordnet og Erlend Bruvik tok umiddelbart en aktiv rolle i å utvikle selskapet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettbutikk Elprice.noOm forretningstidéen
Fylkesvei 6156

Fylkesveg 6156 går mellom Hamnes og Øye i Surnadal.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 328.


== Kommuner og knutepunkter ==

 SurnadalHamnesvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kartverkets norgeskart
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6156
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 6150

Fylkesveg 6150 går mellom Øye og Åmot i Surnadal.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 325.


== Kommuner og knutepunkter ==

 SurnadalNordsida 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6150
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 326 (Møre og Romsdal)

Fylkesvei 326 i Møre og Romsdal går mellom Torvikneset og Skei i Surnadal. Veiens lengde er 13,7 km.
2019 ble strekningen mellom Naustmyra og Skei del av fylkesvei 6152, sammen med fylkesvei 327, strekningen mellom Naustmyra og Torvika fikk nytt nummer fylkesvei 6154.


== Kommuner og knutepunkter ==

 SurnadalTorvikvegen 

Endepunkt Torvika
Surna kaiSurnadalsøra 

Fv327Fylkesvei 327 Industrivegen fra Naustmyra mot Fv328Fylkesvei 328 Sylte (2,2 km)Øravegen 

SurnadalsøraSkeivegen 

65Fylkesvei 65 Høgskulebakkan fra Skei mot 670Fylkesvei 670 Lykkjeeidet (ca. 200 m), og mot Europavei 39 Betna i Halsa


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Vegliste Møre og Romsdal

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv326
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 6164

Fylkesvei 6164 går mellom Mjohølkrysset og Bolmen i Rindal. Veiens lengde er 6,3 km.
Før Rindal kommune ble overført fra Møre og Romsdal til Trøndelag 1. januar 1019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 340.


== Kommuner og knutepunkter ==

 RindalMjohølvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6164
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 343 (Møre og Romsdal)

Fylkesvei 343 i Møre og Romsdal gikk mellom fylkesgrensen ved Østbø og Tiset i Rindal. Veiens lengde var 12,7 km.
Da Rindal kommune ble overført til Trøndelag 1. januar 2019 ble veien del av fylkesvei 6170.


== Kommuner og knutepunkter ==

 RindalLomunddalsvegen 

Fv6170Fylkesvei 6170 (Trøndelag) Lomunddalsveien fra Østbø mot Fv6496Fylkesvei 6496 Øyasæter i Orkdal
Fv344Fylkesvei 344 Rørdalsvegen fra Lomundsjøen til Høgholten (8,6 km)
Fv344Fylkesvei 344 Rørdalsvegen fra Høgholten til Lomundsjøen
65Fylkesvei 65 Rindalslina fra Tiset mot 701Fylkesvei 701 Storås i Meldal, og mot 670Fylkesvei 670 Skei i Surnadal


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Erlend Bruvik

Erlend Bruvik (født 30. april 1968 i Bergen) er en norsk gründer og investor. Han er utdannet sivilingeniør, siviløkonom, Master of business administration. Mest kjent er han for suksess med internettselskapet Stocknet som ble etablert i 1999, og hvor han var eier og styreleder. Selskapet var Norges første online meglerhus. I 2004 ble det klart at Stocknet hadde brutt Lov om verdipapirhandel og benyttet midler tilhørende klienter på en uriktig måte. Som en konsekvens av dette tvang Kredittilsynet Erlend Bruvik til å selge selskapet sitt til konkurrenten Nordnet. 
Etter perioden med Stocknet har Erlend Bruvik fortsatt med sine mange virksomheter innenfor finans og IT, blant annet gjennom StockLink. I mange år var det konkurransen med store selskaper som Expert og Elkjøp igjennom Elprice som var den viktigste investeringen. Elprice ble i 2008 solgt og Bruvik trakk seg ut av forbrukerelektronikk.
I årene etter har Bruvik jobbet med selskapene Marketmind og Netpower. Marketmind leverer IT-løsninger til finansmarkedet, mens Netpower leverer skreddersøm-prosjekter, nettbutikker, avvikssystemer og CRM til norske kunder.
I tillegg til egne investeringer har Bruvik roller og styreverv i flere selskaper, hovedsakelig innenfor IT.
Bladet Kapital vurderte formuen hans i 2007 til 540 millioner kroner, opp fra 420 millioner kroner i 2006.


== Referanser ==
Fylkesvei 6166

Fylkesvei 6166 går mellom sentrum og Setra i Rindal. Veiens lengde er 13,9 km.
Før Rindal kommune ble overført fra Møre og Romsdal til Trøndelag 1. januar 1019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 340.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Rindal
Endepunkt Setra


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6166
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Opel Speedster

Opel Speedster er en toseters roadster produsert av Lotus for bilprodusenten Opel mellom 2001 og 2005. Modellen ble også solgt under navnet Vauxhall VX220 i England. I tillegg var enkelte biler utstilt i Sør-Korea med Daewoo-logoer, uten at noen biler ble solgt under dette navnet. Speedster er bygget på den samme plattformen som Lotus Elise, og ansees som en søstermodell av denne. Bilene karakteriseres ved høye ytelser og gode kjøreegenskaper, og er hovedsakelig laget av aluminium.
Ved lanseringen var modellen utstyrt med GMs 2.2 L 16-ventilers Ecotec L61-motor, som leverte en effekt på 147 hk (108 kW). Fra 2003 ble den også tilgjengelig med en 2.0 L turboladet utgave, som leverte en effekt på 200 hk (147 kW). Takket være bilens lave vekt kunne turboutgaven oppnå en topphastighet på 242 km/t, og akselerere fra 0-100 km/t på 4.9 sekunder.
Bilen var med i videospillene Forza Motorsport, Need for Speed: Hot Pursuit 2, Gran Turismo 3, Gran Turismo 4, Gran Turismo 5, Gran Turismo 6 og Sega GT 2002.


== Se også ==
Opel GT
Lotus EliseBle kun produsert i 7000 utgaver, alle bilene ble nummerert med sitt produksjonsnr i rekken.
Fylkesvei 6902

Fylkesvei 6902 (Fv6902) går mellom Stiklestad og Kråg i Verdal kommune.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 163 (Nord-Trøndelag).


== Kommuner og knutepunkter ==

 VerdalGamle Prestegårdsveg 

Rasvegen 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6902
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Demokrati-indeksen

Demokrati-indeksen (engelsk: Democracy Index) er en indeks rangert av Economist Intelligence Unit som måler graden av demokrati i 167 land. Indeksen er basert på 60 indikatorer i fem forskjellige kategorier: frie og rettferdige valgprosesser, sivile rettigheter, regjeringens funksjonalitet, politisk deltagelse og politisk kultur. Indeksen ble for første gang publisert i 2006, med oppdateringer i 2008 og 2010.
På oppdateringen av indeksen for 2010 var Norge rangert øverst med 9,80 poeng på en skala fra én til ti. Norge erstattet Sverige som hadde høyest poengsum i 2008 og som i 2010 er nr. fire. Nord-Korea ble rangert nederst på 167.-plass med en poengsum på 1,08, den samme som i 2008.
Landene er kategorisert i fungerende demokratier, ufullstendige demokratier, hybridregimer og autoritære regimer. I 13 land fikk endret status mellom 2008 og 2010; hvor 11 av disse ble nedgradert. For eksempel har negative politiske trender i Frankrike i de senere årene resultert i at landet har blitt degradert fra fungerende demokrati til ufullstendig demokrati. Italia ble også degradert fra fungerende demokrati til ufullstendig demokrati, på grunn av mediesituasjonen i landet, siden Silvio Berlusconi returnerte som statsminister i 2008. Bare to land (Ghana og Mali i Afrika) ble oppgradert, begge fra hybridregimer til ufullstendige demokratier. I 2011 ble Russland nedgradert fra hybridregime til autoritært regime på grunn av Vladimir Putins styre.


== Indeksen etter regimekategori ==
Denne tabellen viser antallet land i hver kategori i undersøkelsen fra 2010.

Verdens befolkning viser til det totale innbyggertallet i de 167 land som ble dekket. Siden undersøkelsen ikke dekket noen få mikrostater, var folketallet tilnærmet lik det totale antallet mennesker i verden i 2010.


== Rangeringer etter årstall ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
"The Economist Intelligence Unit's index of democracy"