jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ceará

Ceará er en delstat nordøst i Brasil og ligger ved atlanterhavskysten. Delstaten grenser til nabodelstatene Rio Grande do Norte, Paraíba, Pernambuco og Piauí. Delstatshovedstaden heter Fortaleza. Ceará hadde i 2015 et beregnet folketall på 8 904 459.


== Geografi ==
Ceará har en variert vegetasjon, bestående av blant annet mangrove, caatinga og jungel. Delstaten har et tropisk klima hvor temperaturen varierer fra 22 °C til 36 °C.
Delstaten har mange strender. Strendene rundt delstatshovedstaden kalles Costa Solpoente (Soloppgangskysten) og Costa Solnascente (Solnedgangskysten).


== Historie ==
Ceará ble kolonisert av portugisere på midten av 1600-tallet, i en periode da portugisere og nederlendere kjempet om kontrollen over Brasil.Området ble invadert to ganger av nederlenderne, en gang i 1644 og en gang i 1654. Begge ganger ble de kastet ut av de portugisiske bosetterne. Før nederlenderne trakk seg tilbake, rakk de imidlertid å etablere det som i dag er Fortaleza. I 1661 overga Nederland formelt sine krav om kontroll i Brasil til Portugal, noe som endte alle konfliktene i området.Under Dom Pedro II ble det gjort store forbedringer av infrastrukturen i regionen, hvor antall telefoner økte kraftig og hvor gassbelysning av gatene ble vanlig.


== Økonomi ==
Ceará er tradisjonelt en delstat hvor landbruket har dominert. Under militærjuntaen i Brasil i årene 1964-1985 satset man imidlertid mye på utvikling av industri, og industrisektoren står nå for om lag 39 % av verdiskapningen i delstaten. En annen viktig inntektskilde er turisme, hvor man også har satset på økoturisme. Rundt en halv million turister besøker delstatshovedstaden Fortaleza hvert år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(pt) Offisielt nettsted 
(en) Ceará – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ceará – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Turistguide Ceará
Turistguide Fortaleza
Maranhão

Maranhão er en delstat nordøst i Brasil, med São Luís som hovedstad. Nabodelstater er Piauí, Tocantins og Pará. Delstaten hadde i 2015 et beregnet folketall på 6 904 241.Rakettoppskytningsfeltet Alcântara ligger nord i delstaten, ikke så langt fra São Luís.
Andre byer er Imperatriz, Timon og Caxias.


== Historie ==
Franskmennene etablerte i 1612 en koloni i det som i dag er Maranhão hvor São Luís var hovedsete. Til tross for de franske grunnleggerne blir det hevdet at São Luís er en av byene i Brasil som mest likner på en portugisisk by. Tre år senere ble byen overtatt av portugisere som igjen tapte den til hollenderne året etter, i 1641. Portugiserne fikk endelig kontroll over byen i 1617. Byen ble inkludert i UNESCOs verdensarvliste i 1997.
Delstatene Ceará, Maranhão og Pará ble forent under navnet Estado do Maranhão i 1621. Området forble uavhengig frem til 1774, da det kom under administrasjon av kolonien Brasil.Maranhão deltok ikke i den brasilianske uavhengighetserklæringen fra 1822. Året etter ble imidlertid portugiserne fordrevet ut av admiral Lord Cochrane og delstaten ble dermed en del av keiserdømmet Brasil.


== Geografi ==
Det er en rekke elver i delstaten, slik som Parnaíba, Gurupi og Grajaú. Elvene gjør at delstaten ikke er like utsatt for tørke som de andre delstatene nordøst i Brasil.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(pt) Offisielt nettsted 
(en) Maranhão – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Maranhão – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Turistinformasjon om Maranhão
Asker-ulykken

Asker-ulykken var en flyulykke som hendte den 23. desember 1972 da Flight 239 fra Braathens SAFE på vei fra Ålesund lufthavn, Vigra til Oslo lufthavn, Fornebu styrtet ved Asker og 40 mennesker omkom. En overlevende dansk statsborger døde som følge av senskader i 1976, ifølge Dagbladets utgave 23. desember 1992. Ulykken var den verste flyulykken med et norsk flyselskap inntil Partnair-ulykken i 1989, og en av verste på norsk jord inntil Operafjell-ulykken i 1996. Ulykken ble også den første fatale styrten for flytypen Fokker F28 Fellowship. Den verste flyulykken i fastlandsnorge er flyulykken i Lavangen 11. oktober 1944, der 51 mennesker omkom.


== Ulykken ==
Ulykkesårsaken er aldri helt klarlagt. Havarikommisjonen kunne konstatere at flyet fløy inn i skogen rundt fire nautiske mil ute av kurs i mørke og tåke under nedstigning for landing mot øst på Fornebus rullebane 06 (øst-nordøst), men de bakenforliggende årsaker til kursavviket kunne ikke fastlegges. Flyet styrtet i nærheten av vannet Asdøltjern, omkring 15 kilometer fra Fornebu.
Flyet fløy for lavt i forhold til innflyvningsruten og var i tillegg ute av kurs med ti nautiske mil sett ut fra ILS, enten på grunn av at mannskapet ønsket å ta en snarvei eller fordi ILS–systemet ikke fungerte slik det skulle. Da dette skjedde, hadde for øvrig besetningen private samtaler angående julen med områdekontrollen.(referanse? Nrks"Hele historien" sier at de private samtalene var med tårnet på Fornebu). Tåke og lavt skydekke kan også ha vært avgjørende faktorer.
Da redningsmannskapet ankom ulykkesstedet rundt kl 23.00 fant de bare syv overlevende, hvorav to døde kort tid etter. Flyet hadde 42 passasjerer og en besetning på 3. Av de totalt 45 personene som var om bord mistet 40 personer livet. I tillegg skal en person som overlevde selve ulykken, ha dødd i 1976 som følge av senskader. Det har i ettertid blitt reist et minnesmerke over flyulykken ved stien omtrent 250 meter nordøst for Myggheim.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aviation-safety.net – Informasjon om Braathens Flight 239
Airsafe.com – Oversikt over fatale ulykker med Braathens SAFE siden 1970
Airliners.net – Bilde av flyet før ulykken
Brasiliansk real

Real (flertall portugisisk: reais, flertall norsk: realer) er offisiell valuta i Brasil. 1 real er delt inn i 100 centavos.
Finistère

Finistère (bretonsk: Penn ar Bed) er et departement i Bretagne i Frankrike. Departementet er det ytterste i Bretagne og dermed departementet lengst nordvest i Frankrike. Dette er også grunnlaget for navnet Finistère, «slutten på land». Departementets hovedby er Quimper. Den største byen er Brest.


== Historie ==
Det nåværende departementet består av den historiske regionen Léon og deler av Cornouaille og Trégor, begge deler av det før-revolusjonære Bretagne.


== Navn ==
Navnet Finistère er avledet fra latinske Finis Terræ i betydningen «slutten på land». I England finnes et tilsvarende område kalt for Land's End og i Norge finnes tilsvarende Verdens Ende på Tjøme i Vestfold. Det bretonske navnet på Finistère er Penn ar Bed og kan oversettes som «Verdens ende/odde» og er tilsvarende til det korniske navnet for Land's End, Pedn-an-Wlas («Verdens ende/odde»). I Spaniafinner man Kapp Finisterre; dette navnet på den vestligste odden av Galicia har samme forklaring og betydning.


== Se også ==
Kommuner i departementet Finistère


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Finistère – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Finistère – galleri av bilder, video eller lyd på Commons  (fr)
Pará

Pará er en delstat i Brasil og ligger i nordre del av landet. 
Nabodelstater er (fra nord med klokka) Amapá, Maranhão, Tocantins, Mato Grosso, Amazonas og Roraima. Delstaten grenser også til Guyana og Surinam (inkludert området kalt Para i Surinam). Delstaten hadde i 2015 et beregnet folketall på 8 175 113.Delstatshovedstaden er Belém, og andre byer er Santarém og Óbidos.


== Geografi ==
Pará er hovedsakelig dekket av jungelen i regnskogen i Amazonas. I skogen vokser blant annet pepper og guaraná samt trær som produserer gummi. Ved Porto de Moz løper elva Xingu ut i Amazonas og ved Santarém renner elva Tapajós ut i Amazonas.


== Økonomi ==
Delstaten har rike forekomster av bauksitt som er et råstoff for aluminium. Companhia Vale do Rio Doce eier og driver selskapene Mineração Rio do Norte S.A. og Alumina do Norte do Brasil S.A. Disse to selskapene drives i samarbeid med Norsk Hydro.


== Historie ==
Portugiserne etablerte seg i Pará i 1616 da de etablerte festningen Forte do Castelo i Guajará-bukten. Dette fortet skulle etter hvert utvikle seg til byen Belém.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Pará – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Pará – galleri av bilder, video eller lyd på Commons  (portugisisk)
Brasils ambassade i London
Cheshire

Cheshire (arkaisk kalt County Palatine of Chester; forkortet til Ches) er et grevskap i England som grenser til Merseyside og Stor-Manchester i nord, Derbyshire i øst, Staffordshire og Shropshire i sør, og samt det walisiske grevskapet Clwyd i vest. Administrasjonssenteret er Chester, og det tilhører regionen Nordvest-England. Det seremonielle grevskapet inkluderer to enhetlige myndigheter (unitary authorities), Halton og Warrington.
Betydelige byer utenom Chester er Congleton, Crewe, Ellesmere Port, Macclesfield, Northwich, Runcorn, Widnes, Wilmslow, og Winsford. Noen av de nordlige deler av Cheshire er i praksis forsteder til Manchester og Liverpool, og en betydelig del av befolkningen pendler til disse byene. Det seremonielle grevskapet inkluderer to enhetlige myndigheter (unitary authorities), Halton og Warrington.
Grevskapet dekker 2 343 km2 og har en befolkning på litt over en million innbyggere (2014). Det er hovedsakelig rural med et antall små byer og landsbyer som støtter jordbruket og annen produksjon med framstille ost som har navn etter distriktet, cheshireost, foruten salt, kjemikalier og silke.


== Historie ==

Vilhelm Erobreren gjorde Cheshire til et palatinatsgrevskap, styrt av jarlen av Chester. I Domesday Book omtales Cheshire som et mye større grevskap enn det er i dag. Den nordlige grensen gikk ved elven Ribble, og flere områder nord for elven Mersey var dermed tatt med i Cheshire. 
I 1182 ble områdene nord for Mersey overført til det nye grevskapet Lancashire, og senere ble to steder, Atiscross og Exestan, del av Wales. 
Grevskapet hadde sitt eget parlament, og ble ikke representert i det engelske parlamentet før i 1541. Først i 1830 ble de siste av privilegiene som palatinatstatus innebar fjernet, og Cheshire kalles fortsatt formelt et palatinatsgrevskap selv om dette ikke lenger har noen praktisk betydning.
I 1974, da det ble gjennomført en reform av lokaladministrasjonene i England, ble noen områder nær grensen til Lancashire del av de ny grevskapene Stor-Manchester og Merseyside. Samtidig ble Warrington og omegn tilbakeført til Cheshire fra Lancashire.
De urbane områdene Halton og Warrington ble selvstyrte enheter 1. april 1998, men er fortsatt del av det seremonielle grevskapet, og har felles brannvesen og politimyndighet. 
En folkeavstemning om endringer i lokalstyret skulle avholdes i 2004, men ble avlyst.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Higham, N. J. (1993): The Origins of Cheshire. Manchester, UK: Manchester University Press. ISBN 0-7190-3160-5.


== Eksterne lenker ==
(en) Cheshire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Cheshire hos DMOZ
Cheshire Lieutenancy
Cheshire Market Towns – guide til Cheshires markedsbyer
DiscoverCheshire offisielt nettsted Arkivert 9. august 2014 hos Wayback Machine. – guide til Cheshires rekreasjonssteder og parkanlegg
Giro

Giro (fra latin gyrus, krets, omløp eller overføring) er en form for betaling fra en bankkonto til en annen, som settes i gang av den som betaler. Hovedsakelig gjennomføres en girering ved at betaler tar initiativ til å belaste sin bankkonto og godskrive betalingsmottakers bankkonto, for eksempel når man skal betale en faktura.
Selv om debitering og kreditering oftest involverer bankkonto, er girotjenesten åpen for å gjøre betalinger uten bruk av bankkonto både for betaler (ved kontant betaling når girering skjer i skranke i bank eller post) og for betalingsmottaker (utstedelse av Giro Utbetaling per post).
I utgangspunktet var giro en blankettbasert betalingstjeneste, men siden gjøres det meste av gireringer elektronisk.


== Historikk ==
Giroer har blitt brukt i Egypt siden det 1. århundre. I moderne tid var Østerrike først ute med postgiro i 1883. Etter en tid fulgte flere land etter: Sveits i 1906, Tyskland i 1909, Belgia i 1913, Nederland og Frankrike i 1918. Norge fikk derimot først postgiro i 1943.
I Norge eksisterte bankgiro og postgiro som to selvstendige girosystemer, men disse ble samordnet som én felles tjeneste med felles blankett i 1996–97.


== Referanser ==
Fylkesting

Fylkestinget er det øverste, folkevalgte organ i fylkeskommunen. Det er fylkestinget som angir rammene for den fylkeskommunale virksomheten. Dette skjer gjennom vedtak om fylkesplan, økonomiplan og årsbudsjett.


== Historikk ==
Fylkestinget har røtter tilbake til «amtsformandskabet» (senere amtstinget) som ble etablert i henhold til formannskapslovene i 1837. Amtstinget var sammensatt av ordførerne i amtets herreds- eller landkommuner. Stortinget vedtok lov om kommuner og fylkeskommuner i 1961, og fra 1964 valgte samtlige kommunestyrer inn representanter til fylkestingene tilnærmet proporsjonalt etter innbyggertall. Fylkesmannsembetet var også fylkeskommunens administrasjon.
Fra 1. januar 1976 er representantene valgt ved direkte valg hvert fjerde år, samtidig med kommunestyrevalget. Fylkeskommunen fikk sin egen administrasjon ledet av en fylkesrådmann, og fikk ansvar for videregående utdanning og eierskap og ansvar for drift av sykehusene.
Driften av sykehusene ble overført til statlige helseregioner i 2002. Tittelen fylkerådmann ble fjernet i 2003.


== Fylkesutvalg ==
Fylkesutvalget er et arbeidsutvalg som forbereder saker for fylkestinget. Medlemmene velges av og blant fylkestingets medlemmer og består av minimum fem medlemmer. Utvalget ledes av fylkesordføreren. Medlemmer og varamedlemmer velges for fire år av gangen. Utvalget behandler forslag til økonomiplan, årsbudsjett og skattevedtak. Utover dette fastsetter fylkestinget selv området for fylkesutvalgets virksomhet. 
«Fylkesutvalget kan tildeles avgjørelsesmyndighet i alle saker hvor ikke annet følger av lov.»Det tilsvarende organ på kommunenivå, formannskapet, består av medlemmer fra kommunestyret og ledes av ordføreren.


== Fylkesråd ==
I fire fylker (Troms og Finnmark, Nordland, Viken, Oslo) har man valgt en parlamentarisk styreform.  Da velges det ikke et fylkesutvalg, men i stedet danner en koalisjon av partier et fylkesråd. Fylkesrådet utgjør den øverste administrative ledelse i fylkeskommunen.


== Referanser ==
Avenue des Champs-Élysées

Avenue des Champs-Élysées er en aveny i Paris. Med alle kinoer, kaféer og luksuriøse spesialbutikker er Champs-Élysées blitt en av verdens mest berømte gater. Mange store motehusene har butikker på eller nær Champs-Élysées.
Den 3 kilometer lange avenyen går gjennom 8. arrondissement i det nordvestlige Paris, fra Place de la Concorde i øst til Place Charles de Gaulle (tidligere Place de l'Étoile) i vest. Nedre del er omgitt av et parkbelte på begge sider (Marigny-parken); her ligger også Marigny-teatret, Grand Palais og Petit Palais. Øvre del kranses av en rekke forretningsarkader («galeries»), kinoer, teatre (Lido, Champs-Élysées-teatret) og berømte restauranter og kafeer (Fouquet's, Ladurée)
På Bastilledagen går hvert år Frankrikes største militærparade ned Champs-Élysées, inspisert av Frankrikes president. Innkomsten på siste etappe i sykkelrittet Tour de France skjer på Champs-Élysées.


== Eksterne lenker ==
Avenue des Champs-Elysées
Barry Bergdoll, Columbia University: Kart over Paris
Britiske kommandosoldater

Britiske kommandosoldater ble første gang opprettet av den britiske hæren i juni 1940, tidlig i den andre verdenskrig som en godt utrustet og spesialtrent styrke som kunne benytte ukonvensjonelle og irregulære taktikker for å overfalle, forstyrre og rekognosere på fienden på det europeiske kontinentet og i Norge.
Opprinnelig ble raid vanligvis utført av relativ små grupper i løpet av kort tid og om natten, men vokste senere i kompleksitet og størrelse. Kommandosoldatene ble dannet, og opererte, i hemmelighet og skapte en demoraliserende effekt på de tyske kyststyrkene samtidig som de ble berømte hos det engelske folket, og de mytene som ble spunnet om dem var kun sammenlignbart med berømmelsen og beundringen som ble tildelt flygerne i kampfly. Etter hvert som krigen utviklet seg opererte kommandosoldatene stadig mer som sjokktropper, stundom i antall tilsvarende en brigade og noen ganger sammen med ordinært infanteri.


== Historie ==
Allerede den 18. juni 1940 hadde Winston Churchill skrevet til sjefen for forsvarsministeriets stab, general Hastings L. Ismay, at man burde overveie å opprette avdelinger av «stormtropper». Han ville ha 20 000 mann i slike spesialavdelinger. Deres oppgave skulle være å uskadeliggjøre alle fiender som forsøkte å gå i land i Storbritannia. Han antydet at de skulle kalles «leoparder».
Senere på sommeren fastslo Churchill at det måtte gjøres fortgang i opprettelsen av slike offensivt innstilte avdelinger som kanskje kunne settes inn mot tysk-okkupert område. Da kalte han dem for «angrepskompanier», en betegnelse som senere ble erstattet med kommandostyrker.


== Eksterne lenker ==
Combined Operations
Commando Veterans Association
30 Commando Assault Unit – Ian Fleming's 'Red Indians'
Corazón Aquino

Corazón Cojuangco Aquino (oppr. María Corazón Sumulong Cojuangco, populært kalt Cory Aquino) (født 25. januar 1933 i Paniqui i provinsen Tarlac på Filippinene, død 1. august 2009 i Makati) var en filippinsk politiker som var landets president fra 1986 til 1992. Hun var enken etter den populære opposisjonspolitikeren senator Benigno S. Aquino (Ninoy), som ble myrdet på Manilas internasjonale lufthavn i 1983 ved hjemkomsten fra eksil.


== Liv og virke ==


=== Unge år ===
Cory Aquino var født som paret Don José C. Cojuangcos og Doña Demetria Sumulongs fjerde barn. Hun vokste opp i velstand i provinsen Tarlac, som medlem av en ledende familie i det filippinske oligarki. Paniqui, byen familien bodde i, er en av de få byer i provinsen der språket er pampangeño.
Cory Aquino ble utdannet av assumpsjonistnonner i Manila, ved Ravenhill Academy i Philadelphia i USA, ved Notre Dame Convent School i New York, ved College of Mount Saint Vincent i New York og ved Far Eastern University i Manila.
Da hun var 22 år gammel, giftet hun seg med Benigno S. Aquino, som akkurat var blitt valgt til borgermester for Concepción i Tarlac. Han ble etterhvert guvernør for provinsen og så senator. Under Marcos-tiden ble han arrestert, dømt til døden og så sendt i eksil. Corazón ledsaget sin mann i landflyktighet i 1980.


=== Politiker ===
Etter at Benigno S. Aquino ble myrdet på lufthavnen i Manila da han kom tilbake, gikk Corazón til politikken i hans sted. Hun ble leder for Laban-koalisjonen og stilte mot Ferdinand Marcos ved presidentvalget i februar 1986. Både Marcos og Aquino hevdet at de hadde vunnet, og begge lot seg hver for seg tas i ed som president den 25. februar. Etter enorme folkelige demonstrasjoner (People Power Revolution) og uvillighet fra det militæres side til å slå ned protestene, forlot så Marcos landet.


=== President ===
Til tross for sin enorme personlige popularitet og den nye filippinske konstitusjon som ble vedtatt ved folkeavstemning i 1987, var Aquinos presidentperiode plaget av gjentatte kuppforsøk fra de yngre militære sjikt og under ledelse av oberst Gregorio B. Honasan (som tidligere hadde bidratt til at president Marcos ble styrtet), og måtte samtidig forholde seg til fortsatt geriljavirksomhet fra den kommunistiske «New People's Army».
Da hennes presidentperiode var forbi ble hun etterfulgt den 30. juni 1992 av general Fidel V. Ramos, Marcos' militære øverstkommanderende som under den folkelige revolusjonen hadde snudd Marcos ryggen og dermed vesentlig medvirket til maktskiftet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Robert H. Reid: Corazon Aquino and the Brushfire Revolution. Louisiana St University, 1995.
Jill C. Wheeler: Corazon Aquino. Abdo Pub Co, 1991.
Jose C. Cojuangco

Jose II. Cojuangco (egentlig Jose Chichioco Cojuangco, populært kalt Don Pepe, født 3. juli 1896 i Malolos på Filippinene, død 21. august 1976 i Manila) var far til Filippinenes president  fra 1986 til 1992 Cory Aquino.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Cojuangcoene er en fremstående og rik filippinsk familie. Ekteparet som på Filippinene ble kjent som Jose Cojuangco I og Antera Estrella, var kinesiske innvandrere fra Zhangzhou i Fujian-provinsen, og ankom Paniqui, en by i provinsen Tarlac, omkring 1870. Cojuangco antas å ha vært Jose seniors fullstendige kinesiske navn sammendratt til ett ord, slik vanlig var blant kineserne på Filippinene. Jose og Antera fikk sønnen Melecio, som 34 år etter giftet seg med en velstående kinesisk mestiza, Tecla Chichioco. Melecio og Tecla fikk fire sønner. Den andre var Jose II. 


=== Hacendero ===
Jose Cojuangco var hacendero (storgodseier) i provinsen Tarlac nord for Manila. Han var gift med Doña Demetria Sumulong og sammen fikk de fire barn. Corazon var det siste.  Barna vokste opp i velstand på godset Hacienda Luisita i provinsen Tarlac. 
Hacienda Luisita er en 5 000 hektar store plantasje som Cojuangco kjøpte for 16 mill peso fra det spanskeide firmaet Tabacalera i 1958. Den ble den første sukkerplantasjen på Filippinene som ble eid og drevet av filippinere. 
Foruten å bli hacendero har Jose II Cojuangco vært parlamentsrepresentant for Tarlac, sukkermagnat og bankier.   


== Referanser ==
KNM «Bergen» (F301)

KNM «Bergen» (F 301) var en norsk fregatt av Oslo-klassen. Skipet var oppkalt etter Bergen by, og hjemmehørende ved Haakonsvern orlogsstasjon i Bergen.
KNM «Bergen» og søsterskipene undergikk moderniseringer mellom 1987 og 1990. Skipene ble utstyrt med to chaffkastere, en ny Spherion TSM-2633 baugmontert sonar, MSI 3000 data- og trusselinformasjonsbehandler og en ny 40 mm/70 Boforskanon, som kom på bekostning av aktermontert 76 mm-kanon. Link 11 og 14 SATCOM, GPS og Plessey AWS-9 radar ble installert 1996–1997. For ytterligere detaljer se Oslo-klassen.
KNM «Bergen» ble tatt ut av tjeneste i juni 2005 og avløst av KNM «Fridtjof Nansen». Skipets siste seilas var besøket i Oslo under hundreårsfeiringen for unionsoppløsningen. Skipet ble deretter kontorbygning ved Haakonsvern. I september 2007 ble skipet slept til Ramsund orlogsstasjon for å brukes som øvingsobjekt for ubåter.


== Bilder ==