jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Geir Lysne Listening Ensemble

Geir Lysne Listening Ensemble (etablert 1999) er et 20-manns storband ledet av Geir Lysne.  Bandet har høstet internasjonal berømmelse, spesielt i Tyskland for sine fremføringer av Lysnes komposisjoner.  Det musikalske uttrykk ligger innen frijazz og samtidsmusikk.
For verket M.B. ble ensemblet nominert til Edvard-prisen (2000).  
Diktet «Hornelen» av Jakob Sande  introduserte  den 4-delte suiten, Aurora borealis (Groove Records, 2000), fulgt opp med Live in Berlin – Aurora Borealis (ACT (plateselskap), 2002) fra Berlin Jazzfestival (2001) som ga storbandets gjennombrudd i Tyskland.
På bandets tredje plate, Korall (ACT, 2003), bidro Sondre Bratland.
Den siste av fire utgivelser er Boahjenásti, samisk for Nordstjernen, der Johan Sara joiker i konsertopptak fra Cosmopolite (ACT, T2006).  Platen ga den tyske kritikerprisen Jahrespreis der Deutschen Schallplattenkritik.
Musikere som har medvirket inkluderer

Trompeter: Frank Brodahl, Marius Haltli, Eckhard Baur, Ole Jørn Myklebust
Saksofoner:  Morten Halle, Klaus Graf, Andi Malle, Fredrik Ø. Jensen, Bernhard Seland, Tore Brunborg
Tromboner: Helge Sunde, Christian Jaksjø, Jørgen Gjerde, Ketil Hovland, Anders Wiborg
Fløyter: Ketil Vestrum Einarsen, Piano: Jørn Øien
Bass: Jan Olav Renvåg, gitar: Hallgrim Bratberg
Trommer og perkusjon: Knut Aalefjær, Kenneth Ekornes, Terje Isungset


== Utgivelser ==
Korall (ACT, 2003)
Aurora Borealis - Northern Lights (ACT, 2002)
Boahjenásti - The North Star ACT Music, 2006. ACT 9441-2


== Eksterne lenker ==
(en) Geir Lysne Listening Ensemble på Discogs 
(en) Geir Lysne Listening Ensemble på MusicBrainz
Bente-Marie Ihlen

Bente-Marie Ihlen (født 1952) er en norsk psykolog og forsker med rusbruk og narrativ psykologi som spesialområde. Hun driver egen praksis sammen med sin søster Heidi Ihlen og har utgitt tre bøker innen sitt fagfelt.
Ihlen tok hovedfag i psykologi i 1983 ved Universitetet i Oslo og en doktorgrad om rus og graviditet i 1995 ved samme universitet. Avhandlingen hadde tittelen Graviditet og rusmiddelbruk: en prospektiv studie av alkohol, tobakk, neonatale effekter: holdnings- og konsumendringer fra 1985 til 1990.Hun arbeidet mye med rusproblematikk tidligere i yrkeskarrieren. Senere har hun vært opptatt av kommunikasjon og gruppebygging og har hatt et omfattende samarbeid rundt disse temaene med sin søster, Heidi Ihlen, som også er psykolog. Hun tok videreutdanning i narrativ psykologi og via denne utviklet hun en større interesse for kognitiv tenkning. Hun har vært privatpraktiserende siden hun i 1992 etablerte Parkveien psykologisenter, sammen med sin søster og psykolog Marit Mogstad. Senere etablerte de to søstrene Ihlen-psykologene i Sandvika. Både hun og søsteren har vært brukt som motivasjonsrådgivere av toppidrettsutøvere, næringslivsledere og organisasjonsledere. Blant annet så har skøyteløper Johann Olav Koss jobbet med teoriene deres i praksis – blant annet på skøytebanen.Ihlen har utgitt bøkene Effekt, falske smil og ekte ørefiker: en bok om kommunikasjon og teambygging (1997) (sammen med Heidi Ihlen og Johann Olav Koss), På seg selv kjenner man ingen andre: om kommunikasjon og teambygging (2003) (sammen med Heidi Ihlen) og Ubehag: Om hvordan vanskelige følelser kan gi gode relasjoner  (2014) (Sammen med Heidi Ihlen).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettside – Ihlenpsykologene
Martin Koch (dikter)

Martin Koch (født 23. desember 1882, død 22. juni 1940) var en svensk forfatter og visedikter.
Koch skrev flere romaner. Han var en av de første betydelige skildrerne av arbeidere i Sverige med bøker som Arbetare 1912 og I Guds vackra värld 1916. I 1920-årene virket han som utenrikskorrespondent i Paris. Han gav også ut samlingen Dansvisor i 1929 med visetekster som han selv skrev melodi til. Han var fetter av Karin Juel som sang inn flere av hans viser på grammofon.
Martin Koch brukte pseudonymet Greven som forfatter av en del humoristiske tekster i avisen Söndags-Nisse.


== Noen kjente viser (tekst og melodi) ==
Blomman – 1929
Lyckan – 1936
En gammal lek – 1937


== Bibliografi ==
Ellen – 1911
Arbetare – 1912
Timmerdalen – 1913
I Guds vackra värld – 1916
Mauritz – 1940
Bondefolk
Vattendroppen
Dikter


== Referanser ==
Martin Koch

Martin Koch er navnet til flere personer:

Martin Koch (dikter) (1882–1940), svensk dikter og komponist
Martin Koch (skihopper) (1982–), østerriksk skihopper
Britisk Malaya

Britisk Malaya var betegnelsen på en rekke mindre stater på Malayahalvøya som ble kolonisert av Storbritannia i det 18. og 19. århundre. Områdene som dannet Britisk Malaya inngår i dagens Malaysia.
Malaya kan også referere til Malayarkipelet, bestående av hele øygruppen i området med bl.a. Indonesia, Øst-Timor og Papua Ny-Guinea.


== Områder ==

Betegnelsen Britisk Malaya for områdene Storbritannia kontrollerte på Malayahalvøya fikk gjennomslag fra 1919 og utover. Britisk Malaya var aldri en egen koloni eller administrativ enhet. Området var organisert i en rekke stater og kolonier:

De fødererte malaystater, 1895–1946
Negeri Sembilan
Pahang
Perak
Selangor
Ikke-fødererte malaystater (uformell betegnelse), 1909–1946
Johor
Kedah
Kelantan
Perlis
Terengganu
Straits Settlements, 1826–1946
Malakka
Penang
Singapore, først del av Straits Settlements, så separat koloni 1946–1963
Den malayiske union, bestående av fødererte og ufødererte malaystater, samt deler av Straits Settlements, 1946–1948
Malaya-føderasjonen, omdannelse av Den malayiske union, 1948–1957 (selvstendighet)De britiske besittelsene på Borneo, kongedømmet Sarawak, sultanatet Brunei og Britisk Nord-Borneo, gikk under navnet Britisk Borneo. Disse ble ikke regnet til Britisk Malaya.


== Befolkning ==
Malayahalvøya var befolket av malayer. Fra begynnelsen av 1500-tallet gjorde europeere seg gjeldende. Utover 1800-tallet ekspanderte Storbritannia sin interessesfære på Malayahalvøya, både ved å etablere kolonier og ved å undertegne avtaler med herskerne i de forskjellige malaystatene.
Fra midten av 1800-tallet fant det sted en betydelig innvandring av kinesere, indere og malaysiere fra øyene. Grunnen til dette var behovet for arbeidskraft i utvinning av tinn og ekspansjon i plantasjedrift.Folketellingen i 1911 viste at de forskjellige delene av Britisk Malaya samlet hadde en befolkning på 2 650 000. Malayene, områdets opprinnelige befolkning, utgjorde 46,8 % og tilflyttede malaysiere fra øyene 6,4 %. 34,7 % var kinesere, 10,1 % indere og 1,9 % andre.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Andaya, Barbara Watson og Leonard Y. Andaya: History of Malaysia, Basingstoke: Palgrave, 2001
Hooker, Virginia Matheson: A Short History of Malaysia. Linking East and West, Crows Nest: Allen & Unwin, 2003


== Eksterne lenker ==
British Malaya, audiopresentasjon fra The National Archives, Storbritannia
Original Dixieland Jass Band

Original Dixieland Jass Band (O.D.J.B.) (etablert 1916 i New Orleans, nedlagt 1925 i New York) var et amerikansk dixieland-orkester, kjent for å ha antakeligvis gjort den første plateinnspilling innen musikkformen jazz.
Bandet besto av besetningen i Papa Jack Laine's «Reliance Brass Band», flyttet til Chicago (1916) med navnet Steins Dixie Jass Band.  Stein forlot, og bandet flyttet til New York (1917), der de på anbefaling fra Al Jolson fikk sin første gig på Reinsenweber's Cafe.
Under ledelse av Nick LaRocca kornett ga de så ut jazz-ens første plate, Livery stable blues/Dixie jazz band one step (Victor, 1917) og endret «jass» til «jazz» i navnet.  Andre medlemmer var Tony Sbarbaro trommer, Edwin Edwards trombone, Larry Shields klarinett og Henry Ragas piano.
Etter den første verdenskrig turnerte de og spilte inn plater i England (1919), som sådan ble de første jazzplater distribuert til Skandinavia.
Senere utkom en rekke plater på Columbia Records og Okeh, før LaRocca's sykdom ga splittelse (1925).  Innspillinger ble også gjort i kortvarige gjenforeninger (1936-40 og 45-46), med noen av den tidligere  besetning.


== Eksterne lenker ==
(en) Original Dixieland Jass Band – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Original Dixieland Jass Band – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Original Dixieland Jass Band på Discogs 
(en) Original Dixieland Jass Band på MusicBrainz 
(en) Original Dixieland Jass Band på Songkick 
(en) Original Dixieland Jass Band på AllMusic 
redhotjazz.com Arkivert 13. februar 2015 hos Wayback Machine. med historie, lydklipp og verksliste
jazzbasen.no om ODJB
Bill Strutton

Bill Strutton (født 23. februar 1923 i Sør-Australia, død 23. november 2003 i Palafrugell, Catalonia, Spania) var en produktiv manusforfatter som jobbet på mange av de best huskete britiske TV-seriene fra 1960-årene, slik som Ivanhoe, The Saint, The Avengers og Doctor Who.
14 år gammel vant Strutton et universitetsstipend, men forlot skolen etter to år for å jobbe i et kontor. Da den andre verdenskrig begynte gikk han inn i den australske hæren. Han ble fanget av tyskere på Kreta og sendt til Stalag VII. Det var der han ble interessert i å skrive.
Etter krigen begynte han å jobbe som journalist og i midten av 1950-årene begynte han å skrive bøker, slik som A Jury of Angels fra 1957. I 1958 skrev han manuset for Ivanhoe, som en ung Roger Moore spilte i. Han skrev for over 15 TV-serier de neste 11 årene. De siste manusene var for The Strange Report med Anthony Quayle og flere episoder av Paul Temple. Han pensjonerte seg i 1978 etter et hjerteattakk.
Strutton skrev historien The Web Planet for Doctor Who i 1964. Den er husket som en unik historie fordi det var den første som hadde ikke-menneskelige personer, slik som maur og dyr på størrelse med ett menneske. I 1965 skrev han boken basert på historien. Det var den tredje Doctor Who-boken basert på en historie fra TV-serien.
Strutton døde 80 år gammel på dagen da Doctor Who fylte 40 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bill Strutton på Internet Movie Database 
(en) Bill Strutton hos The Movie Database .
Fumimaro Konoe

Fumimaro Konoe (født 12. oktober 1891, død 16. desember 1945) var en politiker og fyrste av ætten Fujiwar. Konoe var tre ganger statsminister i Japan, den siste perioden var juli til oktober 1941.

Konoe forsøkte å unngå krig med USA, men mislyktes og gikk av som statsminister. Etter andre verdenskrig var han under etterforskning for krigsforbrytelser og begikk selvmord for å unngå en sannsynlig rettssak.


== Referanser ==
Naproksen

Naproksen er et ikkesteroid antiinflammatorisk middel (NSAID), et propionsyrederivat. Medikamentet brukes hovedsakelig ved smerter, som febernedsettende og ved menstruasjonsplager. Naproksen er tilgjengelig reseptfritt som håndkjøpspreparat også utenfor apotek. I Norge markedsføres medikamentet som Napren, Napren-E, Naprosyn, Ledox og Naproxen. 


== Farmakologiske egenskaper ==
Se artikkel om NSAIDs for mer om virkningsmekanisme og bivirkningerSom alle NSAIDs virker naproksen ved å hemme prostaglandinsyntesen. Naproksen er svært nært beslektet med ibuprofen. Hovedforskjellen er en betydelig lengre halveringstid, over et halvt døgn mot ca. 2 timer for ibuprofen. Dette bidrar til at det er tilstrekkelig å dosere naproksen to ganger i døgnet. 
Siden NSAIDs hemmer dannelsen av prostaglandiner som beskytter mageslimhinnen, er det økt risiko for blødning i magesekken. Sammen med fare for utvikling av akutt nyresvikt er dette den mest fryktede bivirkningen, med en ikke ubetydelig fare for dødelig utfall. 
Nyere rapporter tyder på at bruk av naproksen i graviditetens første trimester kan gi medfødte hjertefeil hos fosteret. I forbindelse med etterspillet etter Vioxx-skandalen, har også naproksen blitt sett i sammenheng med økt risiko for hjerte- kar-dødelighet.


== Kilder ==
Felleskatalogtekst Naproxen Alpharma


== Eksterne lenker ==
(en) Naproxen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Glyn Jones

Glyn Jones (født 27. april 1931 i Durban, Sør-Afrika, død 2. april 2014) var en skuespiller, forfatter og regissør.
På slutten av 1964 kontaktet daværende manusredigerer for Doctor Who, David Whitaker, Jones og spurte om han ville skrive en historie for serien. Whitaker hadde tidligere møtt Jones i et selskap. Etter at Whitaker ble erstattet av Dennis Spooner, leverte Jones inn manuset til The Space Museum. Jones likt ikke forandringene Spooner gjorde på manuset der han fjernet mye av de komiske elementene. Spooner syntes ikke at slikt passet i serien slik som han så den. Dette ble Jones' eneste bidrag til serien. Han sendte inn et manus til i 1970, men det ble ikke godkjent av daværende manusredigerer, Terrance Dicks.
Jones spilte senere sontareren Krans i Doctor Who-historien The Sontaran Experiment (1975). Dette er en av de få gangene at noen som skrev for serien også spilte i den.
Jones skrev også for blant annet A King's Story (1965) og The Magnificent Six and ½ (1968) og han var manusredigerer på de amerikanske TV-seriene Here Comes the Double Deckers (1970) og The Gold Robbers (1969). Han har også produsert flere teaterstykker i både England og Amerika, slik som Thriller of the Year og Beautiful Forever.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Glyn Jones på Internet Movie Database 
(en) Glyn Jones hos The Movie Database 
(en) Glyn Jones på MusicBrainz
Alois Kälin

Alois Kälin (født 13. april 1939) er en tidligere sveitsisk langrenns- og kombinertløper.
Han tok sølv i kombinert under OL 1968 i Grenoble. Fire år senere, under OL 1972 i Sapporo, tok han en bronsemedalje, denne gang som medlem av det sveitsiske laget på 4 x 10 km stafett.
Han har også en bronsemedalje i kombinert fra VM 1966 i Oslo.
Kälin var den første sveitseren som tok en OL-medalje i nordiske grener, 1. februar 1968, bare fire dager før landsmannen Josef Haas tok bronse på den olympiske femmila (som ble vunnet av Ole Ellefsæter). Han er den foreløpig siste utøveren som har tatt OL-medaljer i både langrenn og kombinert.


== Eksterne lenker ==
(de) Alois Kälin – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Alois Kälin – Olympedia 
(en) Alois Kälin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Alois Kälin – FIS (kombinert) 
(en) Alois Kälin – FIS (skihopping)
Det utrolige døgnet

Det utrolige døgnet er en bok forfattet av Bjørn Bjørnsen. Boken kom ut på Gyldendal Norsk Forlag i 1977.


== Handling ==
Boken behandler det første døgnet under tyskernes okkupasjon av de på forhånd utvalgte steder langs norskekysten. Kampene mot de tyske krigsskipene som stevnet inn Oslofjorden gjengitt minutt for minutt og nøyaktige beskrivelser av hva som hendte på andre steder der tyskerne satte i land sine tropper i denne første fase av okkupasjonen.  
Boka forteller for eksempel om at det under erobringen av Trondheim, der politikorpset som var på vakt stillet seg på geledd utenfor Stiftsgården med hendene på ryggen og ventet på tyskerne – «for i det minste å kunne ta imot dem på en verdig måte.»
Boka ble av en historikerjury i 2015 kåret til en av de ti mest betydningsfulle norske bøkene om andre verdenskrig. I NRK-programmet Faktasjekken ble Fars krig kåret av medlemmer i Norsk faglitterær forfatter- og oversetterforening til 7. mest betydningsfulle norske sakprosabok utgitt etter 1945 i kategorien krigslitteratur


== Referanser ==
Bell Laboratories

Bell Laboratories, offisielt Nokia Bell Labs, og tidligere AT&T Bell Laboratories og Bell Telephone Laboratories, er en del av forskning- og utviklingsavdelingen hos finske Nokia, tidligere eid av amerikanske Alcatel Lucent og Bell System.  Nokia Bell Labs ligger i New Jersey.
Bell Telephone Laboratories Inc. ble etablert i 1925 av Walter Gifford, som da var sjef for AT&T. Den ble først etablert som en uavhengig entitet som skulle ta over for Western Electrics utviklingsavdeling.
På høyden var Bell Labs verdensledende, og en hel rekke revolusjonerende gjennombrudd kom herfra, inkludert radioastronomi, transistoren, laseren, operativsystemene Unix, Plan 9 og Inferno og programmeringsspråkene C, C++ og S.  Per 2018 var ni nobelprisvinnere tilknyttet firmaet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bell Labs offisiell hjemmeside
Garij Napalkov

Garij Jurjevitsj Napalkov (russisk: Гарий Юрьевич Напалков; født 27. juni 1948 i Gorkij) er en russisk tidligere skihopper som konkurrerte for Sovjetunionen. Han representerte Burevestnik Gorkij.
6. januar 1968 vant han hoppukerennet i Innsbruck og kom på sjetteplass sammenlagt. Den følgende vinteren vant han rennet i Oberstdorf, men ble bare nummer 15 i sammendraget.
Vinteren 1969/70 markerte høydepunktet i Napalkovs karriere. I hoppuka kom han på tredjeplass sammenlagt, og under VM 1970 i Štrbské Pleso gikk han helt til topps både i normalbakken og i storbakken.
Under OL i Grenoble i 1968 ble han nummer 11 i storbakken i Saint-Nizier og nummer 14 i normalbakken i Autrans. Under OL 1972 i Sapporo ble han nummer seks i storbakken og nummer sju i normalbakken. I VM i skiflyging ble han nummer 39 av 43 deltakere i Planica i 1972 og nummer 41 av 51 deltakere i Oberstdorf i 1973.
Garij Napalkov vant det individuelle hopprennet i Lahtisspelen i 1970. Samme år tok han andreplassen i Holmenkollrennet. Det året ble han sovjetisk mester i både stor- og normalbakke.


== Referanser ==


== Kilder ==
Sports Reference: Gary Napalkov Arkivert 14. desember 2012 hos Wayback Machine. (besøkt 20. november 2011)
Jens Jahn, Egon Theiner: Enzyklopädie des Skispringens. AGON Sportverlag, Kassel 2004. ISBN 3-89784-099-5, flere sider
Lahden Kaupunginmuseo (Lahtis bymuseum): Salpausselän kisat - Lahti Ski Games Arkivert 19. oktober 2011 hos Wayback Machine. (alle resultatene) (finsk, engelsk)
Ski jumping and nordic kombination Nizhny Novgorod: Flights ski ikars of Nizhniy Novgorod on championships and international competitions (maskinoversatt engelsk) (russisk)


== Eksterne lenker ==
(de) Garij Napalkov – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Garij Napalkov – Olympedia 
(en) Garij Napalkov – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Garij Napalkov – FIS (skihopping)
Vysoké Tatry

Vysoké Tatry er en by og kommune i regionen Prešov nordøst i Slovakia. Byen ligger i Høye Tatra, en del av Tatrafjellene. Det er blant byene med størst areal i Slovakia, 360 km². Byen er det største turistmålet i Slovakia etter hovedstaden Bratislava.
Vysoké Tatry har ingen samlet bybebyggelse, men består av 3 områder med 14 bosettinger: 

Starý SmokovecHorný Smokovec
Dolný Smokovec
Nový Smokovec
Starý Smokovec
Tatranská Polianka
Tatranské Zruby
Nová PoliankaŠtrbské PlesoVyšné Hágy
PodbanskéTatranská LomnicaTatranská Lomnica
Tatranská Kotlina
Tatranská Lesná
Kežmarské Žľaby
Tatranské Matliare


== Historie ==
Kommunen Vysoké Tatry ble etablert i 1947. I 1960 ble kommunen delt opp i mindre enheter: Starý Smokovec, Štrbské Pleso, Tatranská Lomnica, Ždiar og Štôla. I 1990 ble Starý Smokovec, Štrbské Pleso og Tatranská Lomnica slått sammen til byen Starý Smokovec som i 1999 skiftet navn til Vysoké Tatry. 
Ski-VM 1935 og Ski-VM 1970 ble arrangert i området.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sk) Offisielt nettsted 
(en) Vysoké Tatry (town) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mora

Mora kan vise til:

Mora (art), en fiskeart i gruppen morider
Forsinkelsesrente, også kjent som «morarente»
Mora (lingvistikk), en enhet innen fonologi for å måle en stavelses vekt
Mora (roman), en roman av den russiske forfatteren Maxim Gorkij
Mora (kvinnenavn)


== Geografi ==
Mora (Costa Rica) – costaricansk kanton
Mõra – en elv i Estland
Mora (Kamerun) – kamerunsk by i departementet Extrême-Nord
Mora kommune i Dalarna i Sverige
Mora (Sverige) – tettsted og administrasjonssenter i Mora kommune
Mora (Säter kommune) – tettsted i Säter kommune i Dalarna i Sverige
Glen Drover

Glen Drover (født 25. mai 1969 i Ottawa) er en kanadisk gitarist. I 1993 stiftet han power metal-bandet Eidolon med broren sin, Shawn Drover. Han og broren ble med i det amerikanske thrash metal-bandet Megadeth da bandet  gjenoppstod i 2004, men han forlot bandet 13. januar 2008 for å fokusere på familien. Broren Shawn Forlot bandet i 2014. Glen Drover ble erstattet av Chris Broderick.
Drover har tidligere også vært gitarist i det danske heavy metal-bandet King Diamond.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Glen Drover – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Glen Drover på Discogs 
(en) Glen Drover på MusicBrainz 
(en) Glen Drover på Encyclopaedia Metallum 
(en) Glen Drover på AllMusic
Ari-Pekka Nikkola

Ari-Pekka Nikkola (født 16. mai 1969 i Kuopio) er en tidligere finsk skihopper som konkurrerte fra 1986 til 1998. To ganger var med på å vinne OL-gull i laghopping, stor bakke: Først i OL 1988 i Calgary, deretter i OL 1992 i Albertville.
Enda større suksess hadde han i VM-sammenheng, der han fikk med seg hele sju medaljer: 

Fire gullmedaljer: Laghopp, stor bakke (1987, 1989, 1995 og 1997)
To sølvmedaljer: Invididuelt normalbakke: 1989, laghopp stor bakke 1991)
En bronsemedalje: Individuelt normalbakke: 199126. januar 2007 ble han utnevnt som hovedtrener til det slovenske hopplandslaget etter at Vasja Bajc fikk sparken på grunn av dårlige sportsresultater.


=== Sammenlagtplasseringer i verdenscupen ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Ari-Pekka Nikkola – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Ari-Pekka Nikkola – Olympics.com 
(en) Ari-Pekka Nikkola – Olympic.org 
(en) Ari-Pekka Nikkola – Olympedia 
(en) Ari-Pekka Nikkola – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Ari-Pekka Nikkola – FIS (skihopping)
Vikash Dhorasoo

Vikash Dhorasoo (født 10. oktober 1973 i Harfleur) er en fransk tidligere fotballspiller som sist spilte for AS Livorno Calcio i Italia.
Han gikk klubbløs etter at han i oktober 2006 ble sparket fra sin siste klubb PSG etter å ha blitt beskyldt for å ha «manglende lojalitet til klubben, oppsetsighet, manglende lydighet, nekt for å spille på reservelaget og stadige provokasjoner». Han ble blant annet jaget av Bolton. Dhorasoo har tidligere spilt for Le Havre, Lyon, Bordeaux, AC Milan og PSG. 11. januar 2008 bestemte Vikash Dhorasoo seg for å legge opp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vikash Dhorasoo – Olympedia 
(en) Vikash Dhorasoo – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(fr) Vikash Dhorasoo – LÉquipe 
(en) Vikash Dhorasoo – Transfermarkt 
(en) Vikash Dhorasoo – national-football-teams.com 
(en) Vikash Dhorasoo – WorldFootball.net 
(en) Vikash Dhorasoo – FootballDatabase.eu 
(en) Vikash Dhorasoo – EU-Football.info 
(en) Vikash Dhorasoo – Global Poker Index 
(en) Vikash Dhorasoo – The Hendon Mob
Shawn Drover

Shawn Drover (født 5. mai 1966 i Montréal) er en kanadisk trommeslager. I 1993 stiftet han power metal-bandet Eidolon med broren sin, Glen Drover. Han har også vært medlem av thrash metal-bandet Megadeth siden bandet gjenoppstod i 2004. Broren Glen spilte også i Megadeth fram til 13. januar 2008, da han forlot bandet.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Shawn Drover – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Shawn Drover på Discogs 
(en) Shawn Drover på MusicBrainz 
(en) Shawn Drover på Encyclopaedia Metallum 
(en) Shawn Drover på AllMusic 
Shawn Drover på Twitter 
Shawn Drover på Myspace
Bolivianos, el hado propicio

«Bolivianos, el hado propicio» er navnet på Bolivias nasjonalsang. Nasjonalsangen ble tatt i bruk i 1952. Teksten er skrevet av José Ignacio de Sanjinés og musikken av italieneren Leopoldo Benedetto Vincenti.


== Eksterne lenker ==
MIDI-fil