jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Michael Krohn (musiker)

Michael Krohn (født 25. august 1959) er en norsk rockeartist og låtskriver. Han er vokalist i bandet Raga Rockers som albumdebuterte i 1983. Krohn startet imidlertid sin karriere som trommeslager i bandet Kjøtt i slutten av 1970-årene. Han er studiomusiker på alle fire singler med Norske Gutter. Krohn har også gitt ut soloalbum under navnet Krohn & Co og under pseudonymene Tom Trussel og Micky Faust. Hans siste prosjekt er bandet Easy Riders, som gav ut et selvtitulert album i 2004 og en oppfølger i februar 2007.


== Solokarriere ==
Krohn har alltid skrevet tekster på norsk med to unntak: det kortlivede bandet Love Deniers (ca. 1985) og plateprosjektet Mickey Faust tidlig på nittitallet. Platebransjefolk hevder at det tar tre album å etablere en ny artist, så Krohn laget tre engelskspråklige album og ga dem ut på en gang – først i boks, og så separat. På grunn av dårlig salg er boksen i dag vanskelig å få tak i mens enkel-CD-utgavene må betraktes som store sjeldenheter. Han gjorde også en gjesteopptreden på Gorgoroths Incipit Satan under dette pseudonymet. 
Michael Krohn er også kunstmaler og stilte i 2004 ut på Kampen Bistro i Oslo. Både i 2007 og 2008 stilte han ut i Galleri Jan Graff.


== Sangstil ==
Michael Krohns dype stemme er lett gjenkjennelig og har sammen med hans tekster og melodier gjort til at hans mest kjente band, Raga Rockers, regnes som et av de fire store i norsk rock sammen med DumDum Boys, Jokke & Valentinerne og deLillos.


== Diskografi ==


== Bibliografi ==

Det var en gang (2012, Falck forlag)
The Raga saga – historien om Raga Rockers (2016, Gyldendal)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michael Krohn på Internet Movie Database 
(en) Michael Krohn på Discogs 
(en) Michael Krohn på MusicBrainz
Odd Hølaas

Oddleiv Sigurd Bang Hølaas (født 27. mars 1898 i Kristiansand, død 2. mars 1968 i Oslo) var en norsk journalist og forfatter. Han var gift med tekstilkunstneren Kjellaug Hølaas.
Han arbeidet som journalist i Nationen og Tidens Tegn, var presseattaché i København fra 1946 til 1950, kulturattaché i Washington D.C. fra 1951 til 1956, etter det arbeidet han i Dagbladet og var spaltist i ukebladet Aktuell. I 1968 ble han nominert til Nordisk råds litteraturpris for essaysamlingen Livstegn og speilinger, som blant annet handler om Ku Klux Klan og forholdene som de hvite rasistene i sørstatene i USA stelte i stand for sine afroamerikanske landsmenn.


== Priser og utmerkelser ==
1964 – Riksmålsforbundets litteraturpris
1964 – Gyldendals legat
1968 – Nominert til Nordisk råds litteraturpris for essaysamlingen Livstegn og speilinger


== Bøker ==
1936 Nederst ved bordet (Gyldendal, Oslo)
1940 Jordens erobring: fra Vinlandsferdene til Roald Amundsen  (Stenersens forlag, Oslo)
1941 Th. Kittelsen: den norske faun (Gyldendal, Oslo)
1946 De talte dager, kronikkar og essay (Gyldendal, Oslo)
1952 Norge under Haakon VII 1905-1952 ved Odd Hølaas, tidsrommet 1945-1952 ved Asbjørn Barlaup og Henning Storm (Cappelen, Oslo)
1957 Theodor Kittelsen: i tekst, tegninger og malerier (Gyldendal, Oslo)
1962 Troll i Norge som Th. Kittelsen så dem (Norsk Kunstproduksjon, Oslo)
1964 Øyne som ser: et galleri av kunstnere (Gyldendal, Oslo)
1966 Livstegn og speilinger, (Gyldendal, Oslo)
2001 Storm og lys: livstegn og speilinger 2, redigert av Gordon Hølmebakk (Aschehoug, Oslo)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Herbjørn Sørebø skriver om Hølaas og Livstegn og speilinger i Dag og Tid
(no) Odd Hølaas i Norsk biografisk leksikon
Passau bispedømme

Passau bispedømme er et katolsk bispedømme i den østlige delen av Bayern. Nåværende biskop er Wilhelm Schraml. Det bor 516 000 katolikker (av en befolkning på 591 000) i bispedømmet, som er suffraganbispedømme under München og Freising erkebispedømme. Bispedømmets katedral er Stephansdom, som har verdens største orgel.


== Historie ==
Kristendommens historie i området rundt dagens Passau går tilbake til omkring år 300, da de første romerske innbyggerne lot seg døpe. Den hellige St. Florian, vandrebiskopen St. Valentin og St. Severin levde den gang i Passau. Selve bispedømmet ble grunnlagt i år 739 av Bonifatius. Fra 798 lå det som suffraganbispedømme under Salzburg erkebispedømme.


=== I det tysk-romerske rike ===
Under Det tysk-romerske rike var Passau med 42 000 km² det største bispedømmet, og strakk seg på begge sider av Donau over Wien like til Ungarn. I løpet av 1200-tallet lyktes biskopen også å bygge opp et eget verdslig territorium (høystift), selv om dette var mye mindre enn selve bispedømmet (991 km²). Høystiftet omfattet byen Passau (ervervet 999) samt omegn (grevskapet Ilzgau og herligheten Vichtenstein, ervervet 1207 resp. 1227). 1262 bekreftet keiseren biskopens riksumiddelbarhet ved å gjøre ham til fyrstbiskop.


=== Delinger ===
Fyrstbiskopene av Passau stod i stadige maktkamper med tre mektige naboer, Bayern i vest, Østerrike i øst og metropolitanerkebiskopen av Salzburg i sør. Mesteparten av Passau bispedømmet hørte til Østerrike. Derfor prøvde de østerrikske erkehertugene å få opprettet egne bispedømmer på sitt territorium. Hvis man ser bort ifra det lille bispedømmet Wien (skilt ut i 1469), lyktes ikke østerrikerne med dette før i 1785. Dette året ble Linz og St. Pölten bispedømme opprettet, slik at Passau bare sto igjen med den bayerske delen av bispedømmet. På den andre siden hadde fyrstbiskopen i 1728 vunnet tautrekningen om den kirkelige uavhengigheten fra Salzburg ved å bli eksemptert, dvs. ved å bli løst fra metropolitanbispedømmet og bli lagt direkte under paven.


=== Fra 1803 ===
Fyrstbispedømmets slutt kom med riksdeputasjonsbeslutningen i 1803: Passau høystift ble sekularisert og dets territorium først fordelt mellom Bayern og Salzburg. 1806 falt også den salzburgske (østlige) delen til Bayern. Statusen som eksempt bispedømme tok slutt i 1821, da Passau ble lagt til kirkeprovinsen München-Freising.


== Dekanater ==
Altötting
Burghausen
Freyung
Grafenau
Hauzenberg
Hengersberg
Landau an der Isar
Neuötting
Osterhofen
Passau-Stadt
Passau-Süd
Passau-Nord
Pfarrkirchen
Regen
Simbach am Inn
Vilshofen
Waldkirchen


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Roman Catholic Diocese of Passau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Seilmaker

En seilmaker er en håndverker som lager seil til fartøyer.
Menneskeheten har brukt fartøyer med seil i 6-7 000 år.  Det skandinaviske samfunnet var basert på sjøfart fra rundt år 1000.  Mange europeiske stater bygget opp skipsflåter til handel og krigføring i løpet av 1300-tallet; denne flåten krevde mange seil.  I Norge så ble det på 1800-tallet bygget opp en betydelig handelsflåte, noe som økte etterspørselen etter seil og seilmakere.
Både seiltyper og materialer har endret seg drastisk siden de første seilene.  Etter Bermudariggens inntog, som er mest brukt i dag, så har utviklingen innen faget vært mest konsentrert om materialer.  Før andre verdenskrig var bomull det mest vanlige materialet, men fra 50-tallet ble nye stoffer som Dacron og Terylene tilgjengelig.  Dette førte til, sammen med en forbedret økonomi, til økt interesse for seilsport på 60- og 70-tallet.
I dag brukes avanserte datasystemer og ofte eksotiske materialer som Kevlar, Mylar og Spectra.  Seilmakeren kan også produsere trekk, presenninger og kalesjer på mål og for forskjellige bruksområder.
I Norge i dag er utdannelsen til dette yrket innen utdanningsprogrammet Design og håndverk. Du må gå ett år på skole og tre år i lære i bedrift.  Første skoleåret er Vg1 Design og håndverk.
Seilmakerfaget er (pr. 2016) med på Utdanningsdirektoratets liste over små og verneverdige håndverksfag. Dette innebærer blant annet at bedrifter innen faget mottar utvidet støtte fra fylkeskommunen når de tar inn nye lærlinger.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Brit Berggreen: Sjømann og håndverker. Seilmakere ved Oslofjorden og Skagerak 1850-1914. Norsk Sjøfartsmuseum 1974.


== Eksterne lenker ==
Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av seilmaker
Design og håndverk – Seilmaker
Boheman fuglereservat

Boheman fuglereservat er et 2 076 dekar stort naturreservat som omfatter øyene sør for Bohemanflya, sørøst på Oscar II Land på Spitsbergen på Svalbard. Reservatet ligger på nordsiden av Isfjorden, og ble opprettet ved kongelig resolusjon 1. juni 1973.
Fuglefjellene befolkes av ærfugl, gjess og andre arter sjøfugl. Her er også noe havhest, men ikke så mye som litt lengre sørvest på Alkhornet. Man skal holde lang avstand fra fuglereservatene i hekketiden for å unngå at fugleforeldre blir skremt bort og rovfugl eller fjellrev tar eggene. Fuglene kan forstyrres selv på flere hundre meters hold.


== Se også ==
Verneområder på Svalbard


== Referanser ==
Pineau des Charentes

Pineau des Charentes er en sterkvin som produseres i Cognac-regionen i Frankrike. 
Drikken består av nypresset druemost og cognac, og finnes i både rød og hvit utgave. Drikken er fatlagret på eikefat, i likhet med cognac. Mange cognachus selger også Pineau des Charentes som et supplement til cognacen, bl.a. Tiffon, Hardy, Bache-Gabrielsen (Dupuy), Moulin, Larsen og Jean Fillioux
Dunøyane fuglereservat

Dunøyane fuglereservat er et naturreservat som omfatter alle øyer i Dunøyane vest for Dunøyhamna, utenfor den sørvestre delen av Wedel Jarlsberg Land på Spitsbergen på Svalbard. Dunøyane fuglereservat ligger innenfor Sør-Spitsbergen nasjonalpark, og har siden 1985 status som ramsarområde, på grunn av sin betydning for trekkfugler.

Reservatet ble opprettet ved kongelig resolusjon 1. juni 1973, for å sikre et viktig hekke- og oppholdsområde for fugl, spesielt ærfugl og gjess. Fredningen var en del av en større vernepakke for Svalbard, som omfattet tre nasjonalparker (Sør-Spitsbergen nasjonalpark, Forlandet nasjonalpark og Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark), to ordinære naturreservat (Nordaust-Svalbard naturreservat, Søraust-Svalbard naturreservat) og 15 fuglereservater langs vestkysten av Spitsbergen.
Det er en rekke dammer og småtjern på øyene, og det er store grunne områder i farvannene rundt. Det er rik vegetasjon her, av gress, og øyene er et viktig hekkeområde for hvitkinngås, ærfugl og rødnebbterne. 
Det er restriksjoner i ferdselen i området for å beskytte fuglene mot forstyrrelse. Man skal holde lang avstand fra fuglereservatene i hekketiden for å unngå at fugleforeldre blir skremt bort og rovfugl eller fjellrev tar eggene. Fuglene kan forstyrres selv på flere hundre meters hold.


== Se også ==
Liste over ramsarområder i Norge
Verneområder på Svalbard


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Dunøyane fuglereservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
sabima.no: Ramsarområdene i Norge
Forlandsøyane fuglereservat

Forlandsøyane fuglereservat er et naturreservat som omfatter Forlandsøyane, tre små øyer på utsiden av vestkysten av Forlandsletta, sør for Prins Karls Forland på Svalbard. Naturreservatet ligger innenfor Forlandet nasjonalpark og har siden 1985 status som ramsarområde, på grunn av sin betydning for trekkfugler.
Reservatet ble opprettet ved kongelig resolusjon 1. juni 1973, for å sikre et viktig hekke- og oppholdsområde for fugl, spesielt ærfugl og gjess. Fredningen var en del av en større vernepakke for Svalbard, som omfattet tre nasjonalparker (Sør-Spitsbergen nasjonalpark, Forlandet nasjonalpark og Nordvest-Spitsbergen nasjonalpark), to ordinære naturreservat (Nordaust-Svalbard naturreservat, Søraust-Svalbard naturreservat) og 15 fuglereservater langs vestkysten av Spitsbergen.
Områdene rundt øyene er grunne. Det er også noen få dammer på øyene. Vegetasjonen består hovedsakelig av gress. Øyene er viktige hekkeområder for ærfugl og hvitkinngås. Ellers er Forlandet og særlig Forlandssletta i sør særegen for sine bestander av vadefugler. Her hekker lomvi, Smålom, havelle og på fastlandet polarsvømmesnipe. På fastlnadssiden har også mange sjøfugøl tilholdssted om vinteren.Man skal holde lang avstand fra fuglereservatene i hekketiden for å unngå at fugleforeldre blir skremt bort og rovfugl eller fjellrev tar eggene. Fuglene kan forstyrres selv på flere hundre meters hold.


== Se også ==
Liste over ramsarområder i Norge
Verneområder på Svalbard


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Forlandsøyane fuglereservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
sabima.no: Ramsarområdene i Norge
Forlandsøyane

Forlandsøyane er en liten øygruppe på utsiden av vestkysten av Forlandsletta, sør for Prins Karls Forland på Svalbard. Øyene består av de tre små øyene Nordøya, Midtøya og Sørøya, samt noen skjær. Vegetasjonen på øyene består hovedsakelig av gress og området rundt øyene er grunne.
Forlandsøyane er vernet som fuglefredningsområde under Forlandsøyane fuglereservat. Reservatet ble opprettet ved kongelig resolusjon 1. juni 1973 og omfatter et areal på 5 390 dekar. Området er et viktig hekkeområde for hvitkinngås og ærfugl. Ellers er Forlandet og særlig Forlandssletta i sør særegen for sine bestander av vadefugler. Her hekker lomvi, Smålom, havelle og på fastlandet polarsvømmesnipe. På fastlnadssiden har også mange sjøfugøl tilholdssted om vinteren. Forlandsøyane fuglereservat ligger innenfor Forlandet nasjonalpark.
Norge har pr 1. januar 2008 utpekt til sammen 37 våtmarkssystemer til Ramsarlisten, hvor Forlandsøyane er en av fem områder på Svalbard. Forlandsøyane ble Ramsarområde 24. juli 1985. Ramsarkonvensjonen er en internasjonal avtale for bevaring og bærekraftig bruk av våtmarker. Formålet er å begrense tap av våtmarker og bremse det økende presset på våtmarksområder. Ramsarområdene på Svalbard er vernet i medhold av svalbardmiljøloven. 
Øyene har sitt navn etter Prins Karls Forland.


== Referanser ==
Forlandsletta

Forlandsletta er en lavtliggende slette på den sørlige delen av Prins Karls Forland på Svalbard. Sletta avgrenses av Bogtjørna, Methuenfjellet, Tjørnberget og Archibald Geikiebreen i nord til Vassdammen, det nordligste punktet på Persiskammen og videre øst til kysten. Forlandsletta er 19 km lang, 5–7 km bred og opptil 20 moh.
Sammen med resten av øya inngår Forlandsletta i Forlandet nasjonalpark som ble opprettet i 1973. Nasjonalparken rommer et variert dyreliv, med flere betydelige fuglefjell, en liten bestand av svalbardrein, verdens nordligste bestand av steinkobbe og to liggeplasser for hvalross.Forlandsletta har sitt navn etter Prins Karls Forland.


== Referanser ==
Frank A. Jenssen

Frank Adolf Jenssen (født 21. januar 1952 i Kjøpsvik i Tysfjord, død 9. juni 2017) var en norsk forfatter, journalist, fotograf, musiker, friluftsentusiast m.m.
Jenssen la ned et omfattende arbeide i å dokumentere bl.a. lofotfisket og småkvalfangsten. Han produserte også naturprogrammer for NRK radio.
Jenssen debuterte litterært i 1981 med romanen Saltbingen, som ble belønnet med Tarjei Vesaas' debutantpris og som er blitt oversatt engelsk under tittelen The Salt bin i 1998. Hans andre roman Lengselens år kom først 23 år senere.
Han var journalist i Lofotposten fra 1975 til 1979. I 1990 kjøpte han avisa sammen med Brynjar Tollefsen og Billy Jakobsen, og han var deretter administrerende direktør fram til avisa ble solgt til A-pressen i 1995.Frank A. Jenssen spilte bass i musikkgruppene Dr. Fish og Tysfjord Sang & Sement. I Tysfjord Sang & Sement spilte han også av og til fiolin, og han sto for tekster og musikk til gruppas eneste album, som kom ut i 1985. Jenssen spilte også fiolin i Svolværensemblet.


== Bibliografi ==
(no) Publikasjoner av Frank A. Jenssen i BIBSYS
Saltbingen – roman, Aschehoug (1981)
Boka om Lofotfiske – sakprosa, Forlaget Nord (1984)
Harpunen som flyr. Norsk småhvalfangst gjennom tidene – sakprosa, Forlaget Nord (1985)
Lofoten – billedverk, sakprosa, Lopo media (1994)
Havørnlandet – sakprosa, Forlaget Nord (1996)
Med solidarisk hilsen : Tysfjord arbeidsmannsforening 75 år : 1923-1998 – sakprosa (1998)
Fakta om lofotfisket – sakprosa (1999)
Til en jeger : jaktnotater – dikt, Forlaget Nord (2002)
Lengselens år – roman, Forlaget Nord (2004)
Snøen er aldri hvit – roman, Forlaget Nord (2011)
Torsk. Fisken som skapte Norge – sakprosa, Kagge (2012) ISBN 978-82-489-1197-5
Mitt Lofoten – sakprosa, Forlaget Nord (2016)


== Priser ==
Tarjei Vesaas' debutantpris 1981, for Saltbingen


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Frank A. Jenssen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
(en) Frank A. Jenssen på Internet Movie Database 
(no) Publikasjoner av Frank A. Jenssen i BIBSYS
(no) Frank Jenssen i NRK Forfatter
Jo Eggen

Jo Eggen (født 26. april 1952) er en norsk lyriker. Han debuterte i 1980 med diktsamlingen Ting og tings skygger, som ble tildelt Tarjei Vesaas' debutantpris.


== Bibliografi ==
Ting og tings skygger – dikt (1980)
Inne og ute – dikt og tekster (1982)
Med klar og uklar stemme – dikt (1983)
Eksildikt: Idyller – dikt (1990)
Osip Mandelstam m.fl.: Eg kviskrar det i svart kladd – gjendiktning (2000)
Forsinkelsen – dikt (1999)
Forholdninger – dikt (2001)
Stavkirkedikt – dikt (2010) ISBN 978-82-03-19601-0


== Priser ==
Tarjei Vesaas' debutantpris 1980, for Ting og tings skygger
Språklig samlings litteraturpris 2003


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Digitaliserte bøker av Eggen og om Eggen hos Nasjonalbiblioteket.
Maison Brillet

Maison Brillet er et konjakkhus (Frankrike). De har ca. 70 ha med vinmarker, som ligger dels i Grande Champagne, dels i Petite Champagne. 


== Historie ==
Guy Brillet (f. 1656) etablerte huset i sin tid, og siden har det vært i familien. I over 300 år har ti generasjoner drevet dette huset. I 1850 slo sjette generasjon Brillet seg ned der de holder til den dag i dag; på eiendommen Les Aireaux, midt på grensen mellom de to beste konjakkområdene. Der plantet de nye vinstokker, og fikk bygd en skikkelig vinkjeller, med «le paradis», der de eldste konjakkene samles. Fram til dette hadde de kun solgt konjakk på tønner til andre produsenter. Nå etablerte de i stedet sitt eget merke, selv om fortsatte å selge konjakk kun på tønner. Ikke før åttende generasjon begynte de å selge konjakk og Pineau des Charentes på flaske. I mellomkrigstiden brukte de store mengder av konjakklagrene sine til å produsere Pineau des Charentes, samtidig som de solgte ut mye av lagrene sine til de store negociantene. 
Fra 1985 bestemte de seg for å markedsføre konjakken sin under eget navn. Nå var det 10. generasjon Brillet, ved Jean-Louis Brillet som styrte huset. De hadde fortsatt mye konjakk i vinkjelleren sin, og har etter dette satset mye på single cru konjakk, dvs at man ikke blander årganger, og de blander heller ikke Grande og Petite Champagne. Rene årganger er ikke veldig vanlig i konjakk.


== Utvalg ==
Konjakk

VSOP Reserve Grand Cru – 6 års fatlagring, ugni blanc-druer, ren Petite Champagne
Très Vieille Réserve XO – 20 års fatlagring
Extra Premier Grand Cru – 30 års fatlagring
Très Rare Heritage – 50 års fatlagring, ren Grande Champagne, 45% alkohol.
Très Rare Réserve Limitée – 100 år gammel konjakk, 50 års fatlagring, ren Grande Champagne
Très Rare Centenaire – En ren Grande Champagne destillert i år 1900, lagret på fat i 65 år før den ble tappet over på glassballonger, og tappet på flaske i 1999Andre drikker

Rød og hvit Pineau des Charentes (bl.a. Brillets Pineau des Charentes Extra Vieux, Pineau des Charentes Blanc Brillet og Pineau des Charentes Blanc Prestige)
Pærelikør (Belle De Brillet og Perle de Brillet Cocktail)
Første Vatikankonsil

Første Vatikankonsil var et av Den katolske kirkes økumeniske konsiler. Det ble innkalt 29. juni 1868 av pave Pius IX gjennom bullen Aeterni Patris. Første sesjon ble holdt i Peterskirken 8. desember 1869.
Pavens primære mål var å få bekreftet den stilling han hadde inntatt i dokumentet Syllabus Errorum i 1864, hvor han fordømte en lang rekke syn i forbindelse med rasjonalisme, liberalisme og materialisme. 
Konsilet skulle også avgjøre enkelte doktrinære spørsmål. Bare to konsistusjoner ble vedtatt: 

Dei Filius (Om katolsk forståelse av inspirert skrift)
Pastor Aeternus (Om pavens primat og ufeilbarlighet)
Hengning

Med hengning menes i alminnelighet en forårsakelse av et menneskes død gjennom strammende sammensnøring av halsen inntil kvelning eller brudd på nakken, for det meste med et tau knyttet i en renneløkke, under innflytelse av den hengte personens egen legemsvekt i svevende posisjon over bakken ved et av tauet avbrutt fall. Hengning er blant de hyppigste og mest utbredte selvmordsmetodene såvel som henrettelsesmåtene. Som henrettelsesart er den kjent tilbake til Perserriket, og er fortsatt mulig å bruke i to amerikanske delstater, Washington og New Hampshire, og i flere asiatiske land, f.eks. Japan og Singapore. Videre kan ufullbyrdet hengning anvendes som torturmiddel og behøver ikke også å bevirke den hengtes død.


== Rettslige henrettelsesmetoder ==
Det finnes to hovedmetoder: sakte hengning og hengning med fall. Den førstnevnte er den eldste typen, og utføres ved at den dømte enten heises opp eller dyttes ut fra en avsats uten at det er noen nevneverdig fallhøyde. Ved bruk av denne metoden inntreffer døden som en følge av en kombinasjon av kvelning og mangel på blod (og dermed oksygen) til hjernen, noe som fører til hjertestans. Det kan ta flere minutter før bevisstløshet inntrer, og det finnes eksempler på personer som er brakt tilbake til bevissthet etter opptil 15 minutter.
Hengning med fall ble innført i det 19. århundre. Repet er slakt, og den dømte dyttes ned fra en plattform eller faller gjennom en luke. Fallhøyden, kombinert med hvordan repet er lagt om halsen på den dømte, fører til at nakken knekker, og døden inntreffer umiddelbart i den grad utregningene har vært korrekte. Dersom fallhøyden er for liten, vil personen i stedet dø av kvelning, noe som tar lengre tid. Dersom fallhøyden er for stor, er det risiko for at hodet blir skilt fra kroppen, noe det finnes flere historiske eksempler på.


== Når repet brast ==
Etter folkerettens oppfatning skulle den dømte benådes, om repet brast under hengningen. Det ble sett som Guds fingerpek om at den dømte skulle få leve, og kjennes fra henrettelsen av en bonde som skulle henges i Bergen i 1566 for å ha stjålet tran. Repet brast, og bonden ramlet ned, brakk lårbenet og slo et øye ut. Han minnet bøddelen om at han nå skulle regnes som fri, men ble likevel klynget opp igjen. I 1627 var det en skotte som skulle henges i Bergen da repet brast og folkemengden brølte: «Han er fri!» Skotten forsvant i hast, men myndighetene fanget ham siden og hengte ham i all stillhet ti dager senere.


== Se også ==
Artikler om personer henrettet ved hengning
Liste over henrettelsesmetoder
Hengning, trekking og kvartering
Lynsjing
Kvelning


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Death by hanging – kategori av bilder, video eller lyd på Commons