jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Norsk Standard

Norsk Standard (NS) er en benevnelse på standarder fastsatt og utgitt av Standard Norge.
Det er Standard Norge som har enerett på å fastsette og utgi Norsk Standard, og er det norske medlemmet i CEN og ISO.
Norsk Standard kan utvikles på de fleste områder i samfunnet, fra petroleum, bygg og anlegg, til samfunnsansvar og tjenester. Eksempel på Norsk Standard er standardbestemmelser for private anskaffelser (anbudskonkurranser og konkurranser om forhandlet kontrakt), kontrakter mellom oppdragsgivere/byggherrer og aktører innenfor bygge- og anleggsfagene (rådgivere og entreprenører), tekniske standardbeskrivelser for utførelsen av bygge- og anleggsarbeider, geografisk informasjonsteknologi, miljø- og kvalitetsstyring (ISO 9000), utforming av oppdrettsanlegg og kontoplan. Ett relativt nytt eksempel på en standard er NS 8178 Akustiske kriterier for rom og lokaler til musikkutøvelse eller Norsk Standard for musikkrom som den ofte kalles.
Standardene utarbeides vanligvis av høyt kvalifiserte fagfolk i komiteer med medlemmer utpekt av interesseorganisasjoner, bedrifter, myndighetsorganer eller andre som ønsker å engasjere seg i arbeidet. Dette kan påvirke innholdet i standardene som dermed vil kunne framstå som kompromisser eller forhandlingsresultater mellom ulike partsinteresser. Standardene utarbeides først som høringsutkast og vedtas deretter av Standard Norge.
Norsk Standard får gjerne høy prestisje og autoritet, slik at de rettslig sett blir ansett som «agreed documents». Norsk Standard er i utgangspunktet frivillig å bruke. Unntaket er når det henvises til standarder i lover og forskrifter, slik som ved offentlige anskaffelser, eller når det vises til en eller flere standarder i en kontrakt. Selv om standarder er frivillige å bruke, velger likevel mange å benytte dem. Grunnene kan være  at standardene er vanlige og velkjente i bransjen, at de kan gi praktiske løsninger, at kundene forventer at de blir brukt, og/eller at de gir bedre markedstilgang. Noen standarder er blitt kritisert for å være for kompliserte og for vanskelige å forstå og anvende i praksis. Andre standarder blir ignorert og overstyrt av andre organisasjoner som har kommet med andre løsninger. For eksempel Språkrådets definisjon av at DD.MM.YYYY (og varianter) er korrekt datoformat, ikke YYYY-MM-DD som står i standarden NS-ISO 8601. Språkrådet er likevel ikke fremmed for bruken av YYYY-MM-DD i internasjonal korrespondanse; «Denne måten kan brukast i internasjonal korrespondanse»Innholdet i Norsk Standard er dels regler som er i samsvar med vanlig praktiserte regler i de aktuelle bransjer, dels nye, spesielle regler som bare får anvendelse der den enkelte standard er gjort til avtale mellom partene og/eller er vedtatt av dem.


== Se også ==
Eurokode
CEN


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Standard Norge – Om oss
Heimskringla.no

heimskringla.no (tidligere Kulturformidlingen norrøne tekster og kvad) er et nordisk samarbeidsprosjekt grunnlagt av islendingen Jon Julius Sandal. Formålet med prosjektet er bl.a. å formidle norrøn litteratur på internett. I tillegg til kildetekster på originalspråket er det ulike oversettelser til nyere skandinaviske språk, klassiske vitenskapelige tekster og annet bakgrunnsmateriale.
Prosjektet ble først startet i 1997, men åpnet for publikum i august 2005 etter å ha gjennomgått en kraftig oppdatering.
I 2017 ble heimskringla.no tildelt Sokneprest Alfred Andersson-Rysst pris for sitt arbeid for styrking av samarbeid mellom Norge og Island og resten av det nordiske språkområdet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
heimskringla.no – norrøne tekster og kvad
Idealister får Edda på nettet
Ein som gjer noko av kjærleik
Julekalenderen på Oslo S

Julekalenderen på Oslo S er en adventskalender som er et fast innslag i eller på Oslo sentralstasjon.
Julekalenderen for 2005 på Oslo S var av kunstneren Ingrid Toogood Hovland fra Stavanger. Denne utstillingen har fått sin inspirasjon fra blant annet fortellingen om «Piken med svovelstikkene». Beretningen utviklet seg over 24 dager.
Som kunstneren selv sier det:

– Inspirasjonen for årets julekalender er den klassiske snøkula. Tilsynelatende hersker det ro og idyll i den lukkede kula. Men snur man den på hodet eller rister ekstra hardt endres formen - hva skjuler seg inni snøstormen?  Med dette som utgangspunkt har jeg fabulert videre og forsøkt å skape et «julens glansbilde», men som glimtvis avdekker noe foruroligende.
– Jeg har videre arbeidet med våre tradisjonelle julesymboler og spør meg: Har de mistet sitt innhold? Er de blitt oppbrukt? Hva betyr de for oss idag? «Piken med svovelstikkene» (H.C. Andersen) og «Karens jul» (Amalie Skram) er to slike symboler som jeg har latt meg inspirere av i dette arbeidet.Julekalendrene på Oslo S startet med prosjektet «Juletrekalender på Oslo S» i 2001.


== Eksterne lenker ==
Julekalenderen på Oslo S
Gummo Marx

Gummo Marx  (født Milton Marx 23. oktober 1892 i New York City, død 21. april 1977 i Palm Springs i California) var en av Brødrene Marx. Han jobbet sammen brødrene sine i vaudeville, men forlot scenen under begrunnelsen at han egentlig ikke like å være skuespiller. Dette skjedde før brødrene slo igjennom i filmen.
Etter at Gummo forlot scenen gikk han inn i tekstilindustrien, senere slo han seg igjen sammen med broren Zeppo Marx og ledet et teateragentur. Agenturet ble senere solgt og Gummo begynte da å representere sin bror Groucho Marx og TV-showet The Life of Riley, som han var med på å utvikle.
Kallenavnet Gummo fikk han på grunn av sin tendens til å snike bak scenen på gummisko uten en lyd og hoppe fram og skremme folk. Under et kortspill fikk alle brødrene navnene sine, Gummo, sammen med Groucho, Chico og Harpo. Således var også navnet Zeppo gitt, ved at det måtte ende med bokstaven O. Navnene fulgte dem resten av livet.
Gummo Marx som var ett år yngre enn sin bror Groucho døde faktisk samme år som ham.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gummo Marx på Internet Movie Database
Toby Jones

Toby Edward Heslewood Jones (født 7. september 1966) er en britisk skuespiller.
Han hadde stemmen til husnissen «Noldus» i filmen Harry Potter og Mysteriekammeret. Han har også spilt i iflmer som Finding Neverland, Infamous, Frost/Nixon, Harry Potter og dødstalismanene – del 1, Captain America: The First Avenger, Muldvarpen og The Hunger Games.
Han er sønn av karakterskuespilleren Freddie Jones.


== Filmografi (utvalg) ==
2018 - Jurassic World 2
2017 - Snømannen
2013 - The Hunger Games: Catching Fire
2012 - Titanic (TV-serie)
2012 - Snow White and the Huntsman
2012 - The Hunger Games
2011 - My Week with Marilyn
2011 - Muldvarpen
2011 - Captain America: The First Avenger
2011 - Your Highness
2010 - Harry Potter og dødstalismanene – del 1
2008 - Frost/Nixon
2008 - City of Ember
2006 - Infamous
2004 - Finding Neverland
2004 - Ladies in Lavender
2002 - Harry Potter og Mysteriekammeret (orig. Harry Potter And The Chamber of Secrets)
2001 - I krig og kjærlighet (orig. In Love and War)
1999 - Simon Magus
1998-1999 - Midsomer Murders (org. Mord og mysterier)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Toby Jones på Internet Movie Database 
(sv) Toby Jones i Svensk Filmdatabas 
(da) Toby Jones på Filmdatabasen 
(da) Toby Jones på Scope 
(fr) Toby Jones på Allociné 
(en) Toby Jones på AllMovie 
(en) Toby Jones hos Turner Classic Movies 
(en) Toby Jones hos Rotten Tomatoes 
(en) Toby Jones hos The Movie Database 
(en) Toby Jones hos Internet Broadway Database
Eric Flaim

Eric Joseph Flaim (født 9. mars 1967 i Pembroke, Massachusetts) er en amerikansk tidligere skøyteløper som deltok både i hurtigløp på skøyter og i kortbaneløp.
Flaims store sesong var 1987/88. Dette året tok han sølv på 1 500 meter under Vinter-OL 1988 i Calgary, Canada, bak den østtyske overraskelsesmannen André Hoffmann. Videre vant han allround-VM på Medeo-banen i Alma-Ata og tok bronsemedalje i sprint-VM 1988 på State Fair Park i West Allis, Wisconsin.
Fra 1988 og fire år fremover tronet Flaim øverst på Adelskalenderen, inntil Johann Olav Koss skjøv ham ned fra toppen.


== Personlige rekorder ==
Hurtigløp på skøyter


== Se også ==
Liste over flaggbærere for USA under OL


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eric Flaim – Olympics.com 
(en) Eric Flaim – Olympic.org 
(en) Eric Flaim – Olympedia 
(en) Eric Flaim – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Eric Flaim – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Eric Flaim – Speedskatingbase.eu 
(en) Eric Flaim – SpeedSkatingNews.info 
(en) Eric Flaim – SpeedSkatingStats.com 
(en) Eric Flaim – ShorttrackOnLine.info 
(en) Speedskating Hall of Fame – Speed Skaters : Eric Flaim på The National Speedskating Museum and Hall of Fame, Besøkt 17. juli 2016.
(en) Eric Flaim på The-Sports.org (noen resultater i både hurtigløp og i kortbaneløp på skøyter)Hurtigløp(en) Eric Flaim på www.ISU.html.infostradasports.com (for hurtigløp)
(en) Eric Flaim på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
«Eric Flaim» (engelsk). SkateResults.com. Arkivert fra originalen 20. februar 2008. Besøkt 17. juli 2016. Kortbaneløp(en) Eric Flaim på www.ISU.html.infostradasports.com (for kortbaneløp)
Live Songs

Live Songs er Leonard Cohens første konsertalbum, utgitt i 1973.
Albumet inneholder sanger opprinnelig fra Songs from a Room og komposisjoner som ikke finnes på studioalbum.


== Sporliste ==
Skrevet av Cohen der annet ikke er angitt«Minute Prologue» (1.13) (Royal Albert Hall, London, 23. mars 1972)
«Passing Through» (4.05), av Dick Blakeslee, arrangert av Cohen (samme konsert)
«You Know Who I Am» (5.22) (Ancienne Belgique, Brussel, 16. april 1972)
«Bird on the Wire» (4.28) (Salle Pleyel, Paris, 18. april 1972)
«Nancy» (3.48) (Royal Albert Hall 23. mars 1972)
«Improvisation» (3.17) (Salle Pleyel 18. april 1972)«Story of Isaac» (3.57) (Berliner Sportpalast, 8. april 1972)
«Please Don't Pass Me By (A Disgrace)» (13.00) (Royal Albert Hall 10. mai 1970)
«Tonight Will Be Fine» (6.10) (East Afton Down, Wight, 31. august 1970)
«Queen Victoria» (3.27) (et rom i Tennessee 1972)


== Sanginformasjon ==
Cohen spilte aldri inn «Minute Prologue» (soloimprovisasjon), «Please Don't Pass Me By» eller «Queen Victoria» (solodemo) i studio, men deltok på en innspilling av «Passing Through» sammen med blant andre Joan Baez noen år senere.
«Nancy» er «Seems So Long Ago, Nancy» fra Songs from a Room med små tekstendringer.
«Improvisation» er en improvisasjon over gitarriffet til «You Know Who I Am».
«Tonight Will Be Fine» har her flere vers enn studioinnspillingen.


== Musikere ==
Leonard Cohen, vokal og akustisk gitar
Ron Cornelius (bandleder), akustisk og elektrisk gitar (1970 og 1972)
Bob Johnston, orgel (1970), munnspill og gitar (1972)
Peter Marshal, kontrabass og elektrisk bass (1972)
David O'Connor, akustisk gitar (1972)
Jennifer Warnes, kor (1972)
Donna Washburn, kor (1972)
Charlie Daniels, elektrisk bass og fele (1970)
Elkin «Bubba» Fowler, banjo og gitar (1970)
Aileen Fowler, kor (1970)
Corlynn Hanney, kor (1970)


== Eksterne lenker ==
(en) Live Songs på Discogs 
(en) Live Songs på MusicBrainz 
(en) Live Songs på AllMusic 
The Leonard Cohen Files – sangtekstene
Helsingin Sanomat

Helsingin Sanomat (norsk: Helsingfors avis) er Finlands og Nordens største abonnementsavis. I 2003 var hverdagsopplaget 429 244 og søndagsopplaget 500 269. Navnet til avisen kommer fra Finlands hovedstad Helsingfors, hvor avisen utkommer.


== Historie ==
Helsingin Sanomat ble grunnlagt under navnet Päivälehti (Dagsavisa) i 1889 som talerør for det politiske partiet Ungfinnene. Blant grunnleggerne var Eero Erkko, forfatteren Juhani Aho og maleren Arvid Järnefelt. Det første nummeret ble utgitt 16. november 1889, regelmessige utgaver seks dager i uka kom først i 1890.
Päivälehti ble stoppet av myndighetene i juni 1904 fordi avisa omtalte mordet på generalguvernør Nikolaj Bobrikov i positive ordelag. I stedet grunnla utgiverne Helsingin Sanomat, det første nummeret kom ut 7. juli 1904. 
Helsingin Sanomat har en dominerende posisjon på det finske avismarkedet, særlig etter at den eneste riksdekkende konkurrenten, Uusi Suomi, gikk inn i 1991. Internett, gratisaviser og tabloidavisene Ilta-Sanomat og Iltalehti har likevel svekket monopolet til Helsingin Sanomat det siste tiåret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fi) Offisielt nettsted 
(en) Helsingin Sanomat – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Omsk

Omsk (russisk: Омск) er en by vest i Sibir i Russland. Byen ligger i lavlandet vest i Sibir ved elven Irtysj. Omsk ble grunnlagt i 1716. Byen har om lag 1,2 millioner innbyggere. Omsk er administrasjonsby for Omsk oblast. 
Omsk er en viktig industriby for Russland. Byen har også universitet, fra 1974. Omsk er et knutepunkt innen det transsibirske jernbanenettet. Jernbanen har hatt mye å si for utviklingen til Omsk.


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Omsk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Омск – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Luftens friheter

Luftens friheter er et sett med regler som regulererer den kommersielle luftfart.
Luftens friheter, opprinnelig Luftens fem friheter, er en avtale regulert i Chicago-konvensjonen (Convention on International Civil Aviation] fra 7. desember 1944.   
Senere har andre «friheter» blitt lagt til, selv om de ikke er offisielt godkjent under internasjonal avtale.


== Første frihet ==
Rett til overflyging uten landing.
Etter den kalde krigen er den første frihet nesten fullstendig universell, selv om enkelte land krever en forhåndsnotis før en overflyvning. Under den kalde krigen var det ikke tillat å fly over Sovjetunionen eller Kina, et problem på ruter Europa-Japan.


== Annen frihet ==
Rett til teknisk mellomlanding (uten trafikkrettigheter).
Det mest kjente eksemplet på anvendelsen av den annen frihet var Shannon Airport, som ble brukt til tekniske mellomlandinger for fly fra Kontinentet og frem til 1960-årene. For SAS-fly i atlanterhavstrafikk ble Prestwick i Skottland brukt tilsvarende. SAS kjørte København–Tokyo over Nordpolen med mellomlanding i Alaska, USA, da man ikke fikk fly over Sovjetunionen.


== Tredje frihet ==
Rett til å sette av passasjerer og last fra flyets hjemland, i et annet land.


== Fjerde frihet ==
Rett til å ta opp passasjerer og last bestemt for flyets hjemland.
Det mest kjente eksemplet på anvendelse av tredje og fjerde frihet var det islandske flyselskapet Loftleiðir. På grunn av Islands lave trafikkgrunnlag hadde ikke selskapet noen mulighet for økonomisk å kunne operere i atlanterhavstrafikken. Fra 1950-tallet tok Loftleiðir en stor del av atlanterhavstrafikken ved å kombinere de to friheter. Passasjerer mellom Europa og USA ble utstyrt med to billetter, en for strekningen Europa – Island og en for Island – USA, selv om det ble benyttet samme fly hele veien. Dette er egentlig den sjette friheten.
Tredje og høyere friheter reguleres av avtale mellom land. Svalbard er ikke listet i avtale mellom Norge og Finland, og dekkes ikke av EU/EØS-regler fordi Svalbard er ikke med i EØS. Finnair ble i 2016 ikke tillatt å fly mellom Finland og Svalbard av denne grunn.


== Femte frihet ==
Rett til å ta opp og sette av passasjerer og last mellom to fremmede land, for flyruter som begynner eller ender i hjemmelandet.


== Sjette frihet ==
Retten til å frakte passasjerer og gods fra et annet land til et tredje, ved å mellomland i ens eget land


== Syvende frihet ==
Retten til å frakte passasjerer og gods mellom to fremmede land.


== Åttende frihet ==
Retten til å frakte passasjeres og gods innen et fremmed land i forbindelse til eller fra ens eget land.


== Niende frihet ==
Retten til å frakte passasjerer og gods innen et fremmed land uten forbindelse til eller fra ens eget land.
Denne frihet har British Airways tidligere brukt i Norge på sin rute Billund – Oslo – Geilo. Norwegian Air Shuttle bruker den for å fly innenriks i Sverige. Wizzair flyr innenriks i Norge.
EU tillater alle friheter for flyselskaper fra EU/EØS innenfor EU/EØS.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
UDs instruks: Bistand til norske luftfartøyer
Continental (tysk selskap)

Continental AG er et selskap som produserer dekk, bremsesystemer, stabilitetskontrollsystem og andre komponenter til bil. Selskapets hovedkontor ligger i Hannover i Tyskland.
Continental, eller Conti, har 210 000 ansatte globalt. Selskapet ble etablert i 1871 som en gummiprodusent..
Continental hadde tidligere dekkfabrikker i Askim i Norge og Gislaved i Sverige. Viking dekkfabrikk i Askim ble nedlagt i 1992 mens Gislaved Däck ble nedlagt i 2001.
Noen varemerker for dekk som inngår i Continental er:

Continental
Gislaved
Viking
Uniroyal
Semperit
Barum
General
Mabor
Sportiva


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Continental AG – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
OTCBB: CTTAY
Serum Serum

Serum Serum er en norsk humor- og eventyrserie for barn og ungdom som ble sendt på NRK i 1980. Den var den første TV-serien Pelle Parafins Bøljeband. Rollene spilles av Tramteatret. Musikken er sentral i serien.


== Rolleliste ==
Arne Garvang – Pelle Parafin
Anders Rogg – Leon Latex
Liv Aakvik – Frida Frosk
Marianne Krogness – Sandra Salamander
Anne Nyutstumo – Ragna Rekkverk
Kine Hellebust – Randi
John Nyutstumo – Ronny
Carsten Loly – Guttorm Grevling
Billy Johansson – Billy Betong


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Serum Serum på Internet Movie Database 
(no) Serum Serum hos Filmfront 
(no) Serum Serum på NRK TV 
Hele serien på NRK Nett-TV
Betzy Sneedorff

Elisabeth (Betzy) Sneedorff (født Tønder 19. september 1790, død 12. mars 1875) var dansk-norsk hoffdame først hos Christian Frederiks første ektefelle Charlotte Frederikke
og deretter hos hans to søstre; Juliane Sofie og Louise Charlotte. Hun var hoffdame hos dronning Desideria av Sverige og Norge.Hun var datter av Hans Christian Sneedorff og Marie Elisabeth Tønder og ble gift 19. februar 1816 i Brockdorffs palé på Amalienborg med 
Erik Theodor Christian Bernhard Anker, sønn av Carsten Anker.Betzy Sneedorff var mor til Carl Johan Anker og svigermor til Hans Gude og Theodor Kjerulf.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Geir Thomas Risåsen: Eidsvollsbygningen : Carsten Anker og Grunnlovens hus, Damm forlag 2005, ISBN 82-04-09489-2
Ólafur Örn Bjarnason

Ólafur Örn Bjarnason (født 15. mai 1975) er en tidligere islandsk fotballspiller som er trener for FK Fyllingsdalen i Bergen. 
Fra 2004 til 2010 spilte han for norske Brann. 


== Klubbkarriere ==
Bjarnason startet sin karriere i Grindavík, der han debuterte i 1995. I 1998 gikk han til den svenske klubben Malmö FF, før han i 2000 reiste tilbake til Grindavik. I 2004 gikk han videre til SK Brann, der han spilte samtlige seriekamper i 2004-sesongen. Han etablerte seg også på det det islandske landslaget. I 2006 forsvarte Bjarnasson plassen i Branns midtforsvar. Sammen med landsmannen Kristjan Örn Sigurdsson var de tippeligaens beste stopperpar og ble kalt for Örneredet.Han returnerte til Grindavík i august 2010 som spillende manager. Med 213 offisielle kamper for Brann, er han den utenlandske spilleren med flest kamper for klubben og den spilleren med 11. fleste kamper totalt.


== Landslagskarriere ==
Bjarnason spilte 28 landskamper for det islandske landslaget. Han debuterte i en privatlandskamp mot Sør-Afrika som innbytter for Sverrir Sverrisson.


== Trenerkarriere ==
24. juni 2010 returnerte han til Knattspyrnudeild UMFG og erstattet Milan Stefán Jankovic som trener.


== Meritter ==
SK BrannSeriemester: 2007
Cupmester: 2004


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ólafur Örn Bjarnason – FIFA 
(en) Ólafur Örn Bjarnason – Transfermarkt 
(en) Ólafur Örn Bjarnason – national-football-teams.com 
(en) Ólafur Örn Bjarnason – Soccerway 
(en) Ólafur Örn Bjarnason – FBref
Kubisme

Kubisme er en kunstretning som oppstod omkring 1907. Navnet kubisme kommer av det greske ordet kybos som betyr terning. Kubismen blir ansett å være en av de viktigste kunstbevegelsene siden renessansen, og hadde stor påvirkningskraft på europeisk maleri og skulptur på begynnelsen av 1900-tallet
I 1907 ble det holdt en minneutstilling over maleren Paul Cézanne. Cezanne hadde vært opptatt av hvordan en kunne forklare formene i naturen ved hjelp av geometriske figurer som terninger, kuler og kjegler. Og med inspirasjon fra Cézanne skapte Picasso og maleren Georges Braque kubismen, hvor motivet ble brutt opp i geometriske enkeltformer.
Picasso malte samme året som minneutstilling et bilde som heter Pikene fra Avignon, og dette blir regnet for det første kubistiske maleriet.
Picasso og Braque, arbeidet i mange år med å analysere gjenstander de hadde foran seg. De forenklet dem og bygget dem opp som geometriske former. Et menneske fikk da for eksempel en kule til hode, og en sylinder til overarm. I tillegg til de geometriske formene var kubistene opptatt av afrikansk kunst.
Kubistene malte ikke et motiv bare fra en bestemt kant, men viste motivet som om det er sett fra forskjellige steder på samme tid. Dette var et forsøk på å presentere motivet på en så helhetlig måte som mulig. Ofte vil disse planenes overflate møtes med kanter som ikke viser noe gjenkjennelig dybdeperspektiv. Bakgrunnen og motivets plan møter hverandre på en måte som skaper bare en overfladisk dybdefølelse; noe som regnes som en av karakteristikkene ved kubismen. Kubismen var en komplett og klart definert estetikk.
Kvinnene på Picassos bilde «Pikene fra Avignon» har ansikter som ser ut som afrikanske masker. Med kantete trekk og med fordreide kropper. Det var mange som mente at det Picasso malte var forferdelig stygt.
Kubismen var i konstant forandring, og den deles inn i tre hovedfaser: fasett-kubisme, analytisk-kubisme og syntetisk-kubisme.
De mest kjente kunstnerne innen kubismen var Georges Braque, Pablo Picasso, Juan Gris og Fernand Leger.
Kubismen hadde også påvirkning på skulpturen.


== Eksempler ==


=== Malerier ===

		
		
		
		
		
		


=== Arkitektur ===

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cubism – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cubism – galleri av bilder, video eller lyd på Commons