jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Naturtyper i Norge

Naturtyper i Norge er versjon 1.x av et system benyttet for å kartlegge naturtyper i Norge. Naturtype er definert i Naturmangfoldloven som «en ensartet type natur som omfatter alt plante- og dyreliv og de miljøfaktorene som virker der». Artsdatabanken laget en fullstendig arealdekkende naturtypeinndeling for Norge første gang i 2009 og senere oppdatert i Naturtypebasen og Norsk rødliste for naturtyper sist oppdatert i 2018. Systemet er revidert med versjon 2.x under navnet Natur i Norge
St. meld. 58, 1996-97, «Miljøvernpolitikk for en bærekraftig utvikling») anga som et politisk mål at alle landets kommuner skulle gjennomføre kartlegging og verdisetting av viktige områder for biologisk mangfold på sine arealer.
Dette ble fulgt opp av Direktoratet for naturforvaltning som utga en veileder i 2006, oppdatert i 2007 om kartlegging av naturtyper. I veilederen er naturtype beskrevet som synonymt med økosystem som brukt i Konvensjonen om biologisk mangfold.Miljødirektoratet anbefalte spesiell kartlegging av 56 særlig angitte terrestre naturtyper og 16 marine naturtyper.


== Miljødirektoratets prioriterte naturtyper 2006 ==
Myr
Intakt lavlandsmyr
Intakt høgmyr
Terrengdekkende myr
Palsmyr
Rikmyr
Kilde og kildebekk
Rasmark, berg og kantkratt
Sørvendt berg og rasmark
Kantkratt
Nordvendt kystberg og blokkmark
Ultrabasisk og tungmetallrikt berg i lavlandet
Grotte/­gruve
Fjell
Kalkrike områder i fjellet
Kulturlandskap
Slåttemark
Slåtte- og beitemyr
Artsrike veikanter
Naturbeitemark
Hagemark
Lauveng
Høstingsskog
Beiteskog
Kystlynghei
Småbiotoper
Store gamle trær
Parklandskap
Erstatningsbiotoper
Skrotemark
Grotter/gruver
Ferskvann/ våtmark
Deltaområder
Mudderbanker
Evjer, bukter og viker
Kroksjøer, flomdammer og meandrerende elveparti
Større elveører
Fossesprøytsoner
Viktige bekkedrag
Kalksjøer
Rike kulturlandskapsjøer
Dammer
Naturlig fisketomme innsjøer og tjern
Ikke-forsurede restområder
Skog
Rik edellauvskog
Gammel edellauvskog
Kalkskog
Bjørkeskog med høgstauder
Gråor-heggeskog
Rikere sumpskog
Gammel lauvskog
Urskog/gammelskog
Bekkekløfter
Brannfelt
Kystgranskog
Kystfuruskog
Havstrand/kyst/hav
Større tareskogforekomster
Sterke tidevannsstrømmer
Fjorder med naturlig lavt oksygeninnhold i bunnvannet
Spesielt dype fjordområder
Poller
Elvemunningsområder (estuarier)
Litoralbasseng
Israndavsetninger
Bløtbunnsområder i strandsonen
Korallforekomster
Kalkalgeforekomster
Sanddyner
Sandstrender
Strandeng og strandsump
Tangvoller
Kalkrike strandberg


== Natur i Norge ==
Natur i Norge versjon 2 deler naturtyper mellom fem naturtypenivåer: landskap, landskapsdel, natursystem og livsmedium, hvert med inntil tre generaliseringsnivåer. Beskrivelen av variasjon innenfor hovedtypene er delt mellom seks kilder til variasjon: dominans, tilstandsøkokliner, objektinnhold, lokale basisøkokliner, landformvariasjon og regionale økokliner.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bjerkely, Hans Jan. 2008: Norske økosystemer – økologi og mangfold. Universitetsforlaget Oslo 2008. ISBN 978-82-1501212-4
Fremstad, Eli. 1997: Vegetasjonstyper i Norge. NINA Temahefte 12, Norsk institutt for naturforskning. ISBN 82-426-0784-2. 279 sider.
Sheila McCarthy

Sheila McCarthy (født 1. januar 1956 i Toronto, Ontario) er en canadisk film- og TV-skuespillerinne. 


== Filmografi ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sheila McCarthy på Internet Movie Database 
(sv) Sheila McCarthy i Svensk Filmdatabas 
(da) Sheila McCarthy på Filmdatabasen 
(da) Sheila McCarthy på Scope 
(fr) Sheila McCarthy på Allociné 
(en) Sheila McCarthy på AllMovie 
(en) Sheila McCarthy hos The Movie Database
Wanke nicht, mein Vaterland

Wanke nicht, mein Vaterland, også kjent som Schleswig-Holstein-Lied, er den tyske delstaten Schleswig-Holstein sin nasjonalsang. Melodien ble skrevet av Carl Gottlieb Bellmann (1772–1862), kantor ved Sankt Johannis Kloster i Slesvig,  til Schleswiger Sängerfest i 1844. Den fikk opprinnelig en tekst skrevet av Karl Friedrich Straß, men en ny tekst ble skrevet av Matthäus Friedrich Chemnitz (1815–1870). 
Teksten uttrykker et ønske om at Schleswig-Holstein må bli gjenforent, uavhengig og tysk, og hadde et politisk budskap mot personalunionen med Danmark. Denne unionen opphørt etter andre slesvigske krig i 1864 da hertugdømmene Slesvig og Holstein ble erobret av Preussen og Østerrike, og til slutt innlemmet i Preussen. Etter folkeavstemmningen i 1920 ble den nordlige del av Schleswig (Nordslesvig, Sønderjylland) en del av Danmark.
2. klasse torpedobåt

2. klasse torpedobåt, også kalt Lyn-klassen, var en serie på 27 norskproduserte torpedobåter, bygget mellom 1882 til 1912. De ble bygget i Horten.
Båtene var raske for sin tid med sine 18 knop. Fram til 1902 hadde alle torpedobåter av 2. klasse en dampmaskin på 640 indikerte hestekrefter, mens de fra 1902 ble levert med forskjellige dampmaskiner. «Hauk» og «Falk» fikk maskiner på 750 hk, mens «Ørn» og «Ravn» hadde henholdsvis 1 024 og 1 048 hk – som igjen økte toppfarten. For Ørn og Ravns vedkommende lå denne på 23 knop, mot «Od»s 18 i 1882. «Kjell», den siste torpedobåten av 2. klasse som ble bygget, fikk en maskin på hele 1 864 hk, og en toppfart på 25,8 knop.
Bestykning bestod av én 37mm hurtigskytende kanon og ett torpedorør innebygget i baugen. Senere båter hadde også en torpedokanon på dekk, aktenfor skorsteinene. Fortregningen lå på rundt 40 tonn, mannskapet bestod av 11 mann, økt til 21 på de senere båtene.
Tiffani Thiessen

Tiffani-Amber Thiessen (født 23. januar 1974) er en amerikansk skuespillerinne. Etter å ha brukt sitt fulle navn i mange år, bruker hun nå bare Tiffani Thiessen.Som barn deltok Tiffani-Amber i mange skjønnhetskonkurranser, og hun vant «Miss Junior America» i 1987. Hennes første store gjennombrudd i show business var i rollen som den snille tenåringsjenta Kelly Kapowski i TV-serien Saved By The Bell. Rollen var veldig forskjellig fra hennes neste store rolle, som den bedragerske heksen «Valerie» i Beverly Hills 90210. Senere har hun hatt roller i situasjonskomedien Pizzagjengen og i den kortlivede amerikanske spenningsserien Fastlane.
Thiessens overgang til filmen har gått bra så langt, siden de fleste av hennes filmer har blitt godt mottatt av kritikerne. I 2002 opptrådte hun i filmen Hollywood Ending av Woody Allen.
Den 9. juli 2005 giftet Tiffani seg med skuespilleren Brady Smith, og deres bryllupsreise gikk til de greske øyer.


== Utvalgt filmografi ==
Good Morning, Miami (2003) (TV-serie)
Fastlane (2002) (TV-serie)
Hollywood Ending (2002)
Pizzagjengen (1998–2002) (TV-serie)
The Ladies Man (2000)
Shriek If You Know What I Did Last Friday the 13th (2000)
Love Stinks (1999)
Beverly Hills, 90210 (1990–1998) (TV-serie)
Son in Law (1993)
Saved by the Bell (1989) (TV-serie)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tiffani Thiessen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tiffani Thiessen på Internet Movie Database 
(sv) Tiffani Thiessen i Svensk Filmdatabas 
(da) Tiffani Thiessen på Scope 
(fr) Tiffani Thiessen på Allociné 
(en) Tiffani Thiessen på AllMovie 
(en) Tiffani Thiessen hos Rotten Tomatoes 
(en) Tiffani Thiessen hos The Movie Database 
tit 4 tat Productions – Tiffani Thiessens eget produksjonsselskap. Inkluderer en profil av Thiessen.
Intervju med Tiffani Thiessen
«Rave» – Tiffani Thiessen fanside.
Kristin Roskifte

Kristin Tornberg Roskifte (født 30. april 1975) er en norsk illustratør og barnebokforfatter.
Kristin Roskifte har mastergrad i illustrasjon fra Kingston University i England. Hun har illustrert og designet en rekke bøker, brosjyrer og plakater. Hun har dessuten skrevet og tegnet syv egne bildebøker. Illustrasjonsstilen hennes er rein og forenklet med lett naivistiske figurer og klare fargeflater. Hun fargelegger og bearbeider innskannede tusjtegninger ved hjelp av digitale tegneprogrammer som Photoshop. Flere av arbeidene hennes har fått priser, blant annet i Grafills Visuelt-konkurranse.
I 2007 etablerte Kristin Roskifte det vesle bildebokforlaget Magikon sammen med samboeren og illustratøren Svein Størksen.
I 2019 vant hun Nordisk råds pris for barne- og ungdomslitteratur for bildeboken Alle sammen teller.


== Bibliografi ==
2003: Alt vi ikke vet, bildebok
2004: 28 rom og kjøkken - historien om Alf og Beate, bildebok
2005: Still deg i kø, bildebok
2007: Jorda rundt på 29 bokstaver – Alf og Beate på ferie, bildebok
2009: 29 liv - Alf og Beate med familie og venner, bildebok
2011: Leilighetsdikt, lyrikk, Magikon
2012: Dyrenes skjønnhet, bildebok, Magikon
2019: Alle sammen teller, bildebok, Magikon


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Kristin Roskifte i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Kristin Roskifte i BIBSYS
Cappelen forlags presentasjon med bokanmeldelser
Egenpresentasjon i illustratørfellesskapet Patron i Oslo
Presentasjon på Magikon forlag
Barry Unsworth

Barry Unsworth (født 10. august 1930, død 4. juni 2012) var en britisk forfatter. Han vant Bookerprisen i 1992.


== Liv og virke ==
Unsworth ble uteksaminert fra Universitetet i Manchester i 1951. I 1960-årene reiste han vidt omkring i Hellas og Tyrkia, og foreleste blant annet ved Universitetet i Athen og Universitetet i Istanbul. Hans romaner om Det osmanske rike ved århundreskiftet, fin-de-siecle, henholdsvis The Rage of the Vulture og Pascali's Island, var inspirert av disse erfaringene. Han utga sin første roman i 1966, hans andre roman, The Greeks Have a Word For It, vokste ut av hans erfaringer som lærer i Athen.
Han har også undervist i engelsk og kreativ skriving ved University of Iowa og ved Kenyon College i Ohio. Han har vært «Writer in Residence» ved Liverpool University (1985) og Lunds universitet (1988). Han var medlem av Royal Society of Litterature. Unsworth bodde i Umbria i Italia.
Han debuterte med romanen The Partnership i 1966 og ble kjent for sine historiske romaner. Hans forfatterskap ble belønnet med en rekke priser. I 1992 fikk han Booker-prisen for romanen Sacred Hunger, som følger livet på et engelsk slaveskip på 1700-tallet. To av hans romaner er filmatisert: Pascali's Island, en spenningshistorie satt på en gresk øy i 1908 i Det osmanske rikets siste dager med Charles Dance, Helen Mirren og Ben Kingsley i hovedrollene, samt Morality Play, et mordmysterium fra England på 1300-tallet som ble filmatisert som The Reckoning med Paul Bettany og Willem Dafoe i hovedrollene.
Unsworth er ikke oversatt til norsk.


== Bibliografi ==


=== Romaner ===
The Partnership (1966)
The Greeks Have a Word For It (1967)
The Hide (1970)
Mooncranker's Gift (1973)
The Big Day (1976)
Pascali's Island (1980) (opprinnelig utgitt som The Idol Hunter)
The Rage of the Vulture (1982)
Stone Virgin (1985)
Sugar and Rum (1988)
Sacred Hunger (1992)
Morality Play (1995)
After Hannibal (1996)
Losing Nelson (1999)
The Songs of the Kings (2002)
The Ruby in her Navel (2006)


=== Reiseskildringer ===
Crete (2004)


== Priser og utmerkelser ==
The Heinemann Award (The Royal Society of Litterature) 1973, for Mooncranker's Gift
Booker-prisen 1992, for Sacred Hunger
The Martin Beck Award 1997, for Döden och gycklarna (Morality Play)
Æresdoktor i litteratur, Universitetet i Manchester 1988


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Barry Unsworth på Internet Movie Database 
(en) Barry Unsworth hos The Movie Database 
(en) WiredForBooks: Audio interview med Barry Unsworth, 1983
Google Bøker

Google Books er en internett-tjeneste fra Google som lar deg søke etter bøker. I 2013 inneholder Google Books over 30 millioner bøker.


== Se også ==
Prosjekt Gutenberg
Prosjekt Runeberg
Wikibooks


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Google Books – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kensington Palace

Kensington Palace er et kongelig slott i Kensington Gardens i bydelen Kensington and Chelsea vest i London. Slottet har vært residens for kongefamilien siden 1600-tallet og er fortsatt eid av Charles III i retten til kronen. I dag er Kensington Palace den offisielle residensen til hertugen og hertuginnen av Gloucester, hertugen og hertuginnen av Kent, og prins og prinsesse Michael av Kent. Kensington Palace er også brukt på uoffisiell basis av prins Harry og hans kusine Zara Phillips.
Kensington Palace var den offisielle residensen til Diana, prinsesse av Wales (til sin død i 1997), prinsesse Margaret (til sin død i 2002) og prinsesse Alice (til sin død i 2004).
Deler av slottet er åpent for omvisning og administrert av det uavhengige veldedighetsorganisasjonen Historic Royal Palaces, en non-profitt organisasjon som ikke mottar offentlige midler. Kontorene og områder for privat overnatting i palasset er ansvaret for den kongelige husholdning og administreres av Royal Household Property Section. Palasset stiller også ut en rekke malerier og andre objekter fra den kongelige samlingen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Kensington Palace – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kensington Palace – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Arnfinn Vigrestad

Arnfinn Vigrestad (født 19. januar 1947) var ordfører i Time kommune i Rogaland fra 1999 til 2011, han representerte Kristelig Folkeparti (KrF). Han ble gjenvalgt i 2003 og 2007, siste gang gjennom direkte ordførervalg. I tillegg var han og ordfører fra 11. juni 1992 og ut 1993.  Vigrestad kommer opprinnelig fra Vigrestad i Hå kommune.  Han var lektor ved Bryne vidaregåande skule før han ble ordfører.Etter valget i 2011 overtok Reinert Kverneland (H) som ordfører.


== Referanser ==
David Guterson

David Guterson (født 4. mai 1956 i Seattle i Washington, USA) er en amerikansk forfatter, journalist og magasinredaktør.
Guterson er sønn av en forsvarsadvokat. Han studerte til Master of Arts ved University of Washington, og arbeidet deretter som lærer i high school før han påbegynte sin skribentkarriere. 
Han er best kjent for romanen Snow Falling on Cedars, en fortelling om skjebnen til japansk-amerikanere på USAs nordvestkyst under andre verdenskrig, som også kan leses som rettssaldrama og kriminalroman. Romanen ble en bestselger i flere land, vant flere priser og ble filmatisert av Scott Hicks med Ethan Hawke, Sam Shepard og Max von Sydow i hovedrollene.
Guterson er dessuten talsmann for bruk av hjemmeskole, og har utgitt boken Family Matters. Why Homeschooling Makes Sense (1992) om egne erfaringer. Alle Gutersons tre barn ble undervist hjemme av foreldrene.


== Bibliografi ==
The country ahead of us, the country behind. Stories, (1989)
Family Matters. Why Homeschooling Makes Sense, (1992)
Snow Falling on Cedars, (1994)
The Drowned Son, (1996)
East of the Mountains, (1999)
Our Lady of the Forest, (2003)


== Oversettelser til norsk ==


== Priser og utmerkelser ==
American Booksellers Association Book of the Year Award 1994, for Snow Falling on Cedars
The PEN/Faulkner Award 1995, for Snow Falling on Cedars
The Martin Beck Award 1996, for Snö faller på cederträden (Snow Falling on Cedars)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Guterson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) David Guterson på Internet Movie Database 
(en) David Guterson hos The Movie Database 
(en) David Guterson på Discogs 
(en) David Guterson på MusicBrainz 
(en) David Guterson på Songkick
Jack Straw

John Whitaker «Jack» Straw (født 3. august 1946 i Buckhurst Hill i Essex i England) er en tidligere britisk politiker for Arbeiderpartiet. Han var justisminister i Gordon Browns regjering. Han var Storbritannias innenriksminister fra 1997–2001 og utenriksminister fra 2001–2006. 5. mai 2006 ble han parlamentarisk leder i Underhuset og Lord Privy Seal. Han var medlem av Parlamentet for valgkretsen Blackburn fra 1979 til 2015.
Straw har som mange andre britiske politikere bakgrunn fra studentpolitikken i National Union of Students, og vant kampvoteringen om ledervervet i NUS mot den norske studentpolitikeren Carl I. Hagen i 1967.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jack Straw – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jack Straw på Internet Movie Database 
(en) Jack Straw hos The Movie Database 
(en) Jack Straw hos Hansards parlamentsdebatter 
Parlamentarisk leder i Underhuset
Sukat

Sukat (av latin sucus, saft) er skallet av en sitrusfrukt (oftest cedrat: Citrus Medica) som er utlutet og kandisert. Skallet av cedrat er særlig godt egnet både fordi det er spesielt tykt, og den indre delen av skallet er ikke like bitter som på andre sitrusfrukter. Etter kandisering blir sukaten enten tørket eller konservert i lake på glass.
Navnet sukat brukes også unntaksvis om andre former for frukt eller røtter som er kandisert.
Navnet «sukat» kan komme av enten latin sucus, «saft», eller det hebraiske סֻכּוֹת, sukkōt  siden frukten tradisjonelt inngår i feiringen av denne jødiske høytiden.
Sukat er mye benyttet av krigsgenerasjonen som tilsetning i blant annet den tradisjonelle julekaken. Sukat blir i Norge produsert av Freia, som eies av Mondelēz International.
Sukaten var et kjærkomment og populært innslag i et ellers sparsommelig kosthold i krigsårene, da Hans Claussens fabrikker på Olderneset på Laksevåg var Skandinavias største produsent av sukat med egne pumpeverk og kabler for sjøvann fra stor dybde. Produksjonen var svært plasskrevende. Fruktene til sukat ble kalt «cedrat» på norsk, italiensk cedri. De friske fruktene ble levert bare én gang om året og gjennomgikk deretter 7-8 måneders nøye kontrollert behandling. Etter de første 7-8 månedene var sukaten halvfabrikata som fremdeles krevde daglig pass.


== Referanser ==
Leinekvernene

Leinekvernene ved Vennis på nordsiden av Vangsmjøsa fem kvernhus langs Leinefossen. De ligger ved elva Leineåne som kommer fra Sanddalen. Det eldste kvernhuset er fra 1700-tallet. De andre er gjenoppbygget etter storflommen i 1860, da de fleste gamle kvernene i området ble ødelagt.
Tidligere hadde hver gård sitt eget kvernhus på samme måte som korngårdene i dag har hver sin skurtresker. I 1729 ble det registrert hele 79 kvernhus i Vang. Kvernene var i bruk helt fram til begynnelsen av 1900-tallet. Mot slutten av 1800-tallet ble det bygget større, konsesjonspliktige møller, som kunne male kornet i flere kvaliteter. Det viste seg imidlertid vanskelig å få bøndene til å frakte kornet til de større anleggene, ettersom dette tok tid og kostet penger. Ikke før etter at korntrygdloven ble innført i 1929, begynte bøndene å gjøre bruk av de nye møllene i større grad. Korntrygdloven virket slik at den ga et tilskudd til dem som benyttet de nye møllene.
Valdres Folkemuseum på Fagernes har det faglige ansvaret for vedlikeholdet av kvernene, mens det er Vang kommune som har det økonomiske ansvaret.
I elveleiet ved kvernene ligger flere jettegryter. I nærheten ligger også Leinesanden, hvor det hevdes at Olav den hellige prøvde å kristne vangsgjeldingene.


== Galleri ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
Olavsrosa: Kvernhusa på Leine Arkivert 8. mars 2012 hos Wayback Machine.
Vang Historielag: Bekkekvernene på Vennis
Vang kommune: Kvernhusa på Leine
Shane Stefanutto

Shane Peter Stefanutto (født 12. januar 1980) er en australsk fotballspiller som for øyeblikket spiller for Brisbane Roar FC.
5. august 2009 gikk han til den australske klubben North Queensland Fury og 13. april 2010 undertegnet han en tre-årskontrakt med den australske klubben Brisbane Roar. Han har tidligere spilt for Lillestrøm, Fotballklubben Lyn, Edge Hill SC og Brisbane Strikers.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Shane Stefanutto – Transfermarkt 
(en) Shane Stefanutto – national-football-teams.com 
(en) Shane Stefanutto – WorldFootball.net 
(en) Shane Stefanutto – Soccerway 
(en) Shane Stefanutto – FBref
Christoffer Andersson

Christoffer T. Andersson (født 22. oktober 1978) er en svensk fotballspiller som spiller for Helsingborgs IF. 
Han har tidligere spilt for Nybro IF, Helsingborgs IF, Lillestrøm og Hannover 96.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christoffer Andersson – UEFA 
(en) Christoffer Andersson – Transfermarkt 
(en) Christoffer Andersson – Transfermarkt (manager) 
(en) Christoffer Andersson – national-football-teams.com 
(en) Christoffer Andersson – FootballDatabase.eu 
(en) Christoffer Andersson – Soccerway 
(en) Christoffer Andersson – EU-Football.info 
(en) Christoffer Andersson – FBref 
(es) Christoffer Andersson – as.com
Steinkjer Fotballklubb

Steinkjer Fotballklubb (SFK, stiftet 29. mai 1910 som Steinkjer Idretts- og Fotballklubb (SI & FK), er en fotballklubb fra Steinkjer som i 2011 rykket ned til 3. divisjon fotball for menn. I 2019 rykket laget ned til 4. divisjon fotball for menn. Dette er det laveste nivået klubben noensinne har vært på. Lagets hjemmebane er Guldbergaunet Stadion, hvor publikumsrekorden på 13 997 tilskuere ble satt i semifinalen i cupen i 1970. Blant klubbens profiler de siste årene, kan man nevne Rune Ertsås, Karl Morten Eek, Brede Moe og Bendik Bye. Trener i 2020-sesongen er svenske Mathias Nylund.


== Tabellen ==


== Historie ==
Steinkjer hadde sin beste periode på begynnelsen av 1960-tallet. Sesongen 1961/62 tok klubben sølv i Hovedserien, som den øverste divisjonen het da, slått av Brann. Samme sesong hadde klubben ni spillere i ulike landslag (Øyvind Dahl, Roar Eidem, Oddmund Bjørge, Edgar Stakset, Jan Forness, Jens Rosenlund, Olav Håkon Blengsli og Øystein Verstad og Arne Kotte). Etter å ha vært nære opprykk fra 2. til 1. divisjon (dagens Eliteserie) flere ganger midt på 70-tallet, lyktes det i 1977, men Steinkjer rykket ned igjen ved sesongslutt i 1978. Kjell Fiske, Dag Roar Austmo (ble senere seriemester med Vålerenga i 1981, 1983 og 1984), Geir Jenshus (spilte senere 74 kamper for Rosenborg), Finn Roy Vådahl, Tor Brevik (senere seriemester med Vålerenga, i 1981, 1983 og 1984) og Joar Vaadal (senere cupmester i 1985 og seriemester i 1986 med Lillestrøm) var blant profilene i denne perioden, de fire sistnevnte spilte også på landslaget.
Gunnar Dybwad var en viktig spiller for Steinkjer på 50- og 60-tallet, og han var den første spilleren fra en klubb nord for Trondheim som spilte på landslaget.
Totalt har Steinkjers fotballag spilt åtte sesonger i den øverste divisjonen. Fem ganger har de spilt semifinale i cupen – 1961, 1970, 1976, 1977 og 1983. Sju ganger har klubben spilt kvartfi­nale.
Steinkjer I&FK har hatt en spiller på det norske A-landslaget for kvinner, Marit Furuli.


=== Tidligere sesonger ===
Grønt markerer opprykk, mens rødt er nedrykk.


== Trenere ==
Steinkjer FK har hatt to tidligere Manchester United-spillere som managere, Bill Foulkes (fram til 1981) og Tony Dunne (1981 til 1983). 


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside Steinkjer FK