Rjukan

Rjukan er en by og administrasjonssenteret i Tinn kommune i Vestfold og Telemark fylke. Byen ligger i Vestfjorddalen, midtveis mellom Møsvatn og Tinnsjå, og har sitt navn etter Rjukanfossen («den rykende fossen») vest for byen. Stedet het opprinnelig Saaheim, men den nye byen ble i 1912 døpt Rjukan av Tinn herredstyre. Tinn kommunestyre vedtok bystatus for Rjukan i 1996. Byen har 3 003 innbyggere per 1. januar 2022. De nærmeste byene er Notodden  (75 km) og Kongsberg (88 km). Byelva Måna renner gjennom byen, helt ned til Tinnsjøen som er en del av Rjukanvassdraget. Det jobbes nå med vannspeil oppover hele elva. Rjukan ligger på Østlandet og er landsdelens 33. største by av 37 byer.
Rjukan er på UNESCOs Verdensarvliste. Innskrevet ved UNESCOs verdensarvkomités 39. sesjon i Bonn som Rjukan - Notodden Industrial Heritage 5. juli 2015.
Norsk Hydro begynte kraft- og industriutbygging på stedet i 1907. I 1910 hadde Rjukan vel 2000 innbyggere, i 1920 vel 8000 og i 1960 vel 6500. Rjukan regnes som en av de første byene i Norge som ble planlagt fra grunnen og tegnet av arkitekter. Selv postkassene og parkbenkene ble designet spesielt.


== Historie ==
Rjukan fikk jernbaneforbindelse i 1909, med Norges første normalsporede privatbane, Rjukanbanen (opprinnelig kalt Vestfjorddalsbanen), som ble offisielt åpnet av Kong Haakon VII 10. august 1909.
17. mai 1914 «holdt arbeiderbevegelsen en anti-militaristisk demonstrasjon som endte med et […] basketak da politiet ville nekte demonstrantene å marsjere i gatene. […] Blant merkene de marsjerte under var «det brukne gevær» - et symbol som hadde blitt forbudt i mars samme år. «Affæren» ble sak i Stortinget, og på høsten ble om lag 15 arbeidere dømt til bøter eller fengsel».Rjukan var tidligere et vesentlig industrisenter i Telemark med over 12 000 innbyggere, bygget opp rundt Norsk Hydros etablering av «Rjukan salpeterfabrikker» på begynnelsen av 1900-tallet. Byen fikk sitt navn av Rjukanfossen, etter en intern navnekonkurranse. Opprinnelig het stedet Saaheim, som også var et mulig navn på byen. Norsk Hydros etablering skjedde i hovedsak på grunn av god tilgang på større mengder elektrisk kraft ved regulering av elva Måna og dens hovedkilde Møsvatn. Ingeniøren og industrigründeren Sam Eyde (1866–1940) regnes for å være Rjukans grunnlegger, og har fått en bronsestatue på Rjukan torg. Han skapte den norske nitrogenindustrien (kunstgjødselproduksjon) basert på Kristian Birkelands metode, bygde ut blant annet fossene Rjukan og Svelgfoss, og skapte dermed bysamfunnene Rjukan og Notodden.
I 1934 bygget Norsk Hydro verdens første kommersielle tungtvannsanlegg på Vemork på Rjukan. Det var den senere nobelprisvinneren Odd Hassel som fortalte Norsk Hydro at de faktisk produserte tungtvann, og at han godt kunne drikke dette vannet. Anlegget ble drevet av tyskerne sammen med Norsk Hydro under andre verdenskrig, og senere sabotert flere ganger av de allierte styrkene. Se egen artikkel om Vemork-aksjonen.
I dag er kraftstasjonen gjort om til Norsk Industriarbeidermuseum hvor man forteller Rjukan og industriarbeiderens historie, i tillegg til krigs- og sabotasjehistorien som er knyttet til stedet.
Etter 1960 ble det meste av salpeterproduksjonen på Rjukan overført til Hydros fabrikkanlegg på Herøya i Porsgrunn. Noe industri finnes fremdeles på Rjukan, blant annet eksportbedriftene Scana Skarpenord, Yara og Eka Chemicals. Rjukan hadde også Telemarks første generatorbil som kom til Rjukan allerede i juni 1940.
Generatoren var innkjøpt av Tinn kommune og ble montert på en buss som tilhørte Tinn Billag. Bussen gikk ruta Tessungdalen – Austbygda – Rjukan. Generatoren var levert av Strømmen verksted.


== UNESCOs verdensarvliste ==
Rjukan ble oppført på UNESCOs Verdensarvliste sammen med Notodden som Rjukan-Notodden industriarv den 5. juli 2015, for Verdensarv med fremragende universell verdi.
Rjukan ble i 2009 oppført på Norges tentative liste til UNESCOs verdensarvliste, sammen med Notodden, og Odda og Tyssedal. I januar 2013 besluttet Miljøverndepartementet at serienominasjonen skulle splittes i to faser, 1. søknad for Rjukan/Notodden oversendes til UNESCO i januar 2014, og i fase 2 ble det jobbet videre med utvidelse av nominasjonen for å inkludere Odda/Tyssedal med eventuell oversendelse til UNESCO i januar 2016, noe det siden ikke er blitt noe med. I januar 2014 ble verdensarvsøknaden sendt til UNESCO. Rjukan og Notodden blir her foreslått listeført som fremragende representanter for den andre industrielle revolusjonen og nominasjonen består av fire komponenter: industri, vannkraft, transportsystemer, fabrikkbyer. Søknaden ble bearbeidet og godkjent av UNESCOs rådgivende organ ICOMOS 15. mai 2015, og kom opp til endelig adoptering på UNESCOs Verdensarvliste i Bonn klokka 09.30 den 5. juli 2015, 108 år og 1 dag etter at Sam Eyde besluttet at byen Rjukan skulle bygges. Rjukan-Notodden industriarv ble listeført under kriterium II og IV, med følgende, fremragende universelle verdi:

Located in a dramatic landscape of mountains, waterfalls and river valleys, the site comprises hydroelectric power plants, transmission lines, factories, transport systems and towns. The complex was established by the Norsk-Hydro Company to manufacture artificial fertilizer from nitrogen in the air. It was built to meet the Western world’s growing demand for agricultural production in the early 20th century. The company towns of Rjukan and Notodden show workers’ accommodation and social institutions linked by rail and ferry to ports where the fertilizer was loaded. The Rjukan-Notodden site manifests an exceptional combination of industrial assets and themes associated to the natural landscape. It stands out as an example of a new global industry in the early 20th century.


== Hagebyen Rjukan ==
Vesentlige deler av Rjukans boligmasse ble opprinnelig bygget etter hagebyens prinsipper. Magnus Poulsson var en av de sentrale arkitektene som Norsk Hydro benyttet til dette arbeidet.


=== Bydeler ===
Krosso, Bøhagen, Flekkebyen, Rødbyen, Bøen, Granli, Saaheim, Ingolfsland, Tveito, Bjørkhaug, Øverland, Svadde, Tvergrot (øst for sentrum) og Dale Bakhus.


=== Kirker ===
Rjukan kirke, St. Johannes katolske kapell, Frøystul kirke, Baptistkirken, Dal kirke, Filadelfia. I tillegg har Jehovas vitner Rikets sal på Svadde.


=== Skoler ===
Rjukan barneskole, Rjukan ungdomsskole, Rjukan videregående skole, Miland skole, Tinn Montessoriskole, Rjukan Voksenopplæring.


=== Parker ===
Gunnar Sønstebys park (tidligere kjent som Adminiparken), Tveitoparken, Rallarparken, Bråvollparken, Ja-parken og de to småparkene Vaskekoneparken og  Rjukanhusparken.


== Næringsliv ==


=== Turisme ===
Så tidlig som i 1935 ble det sendt ut en brosjyre rikt utstyrt med bilder: «Reis til Rjukan – eventyrbyen». Rjukan var den første byen i Norge som markedsførte seg direkte til turister.Rjukan satser i dag i stor grad på turisme. Blant attraksjonene er skimuligheter, fjellvandring, historie, og isklatring. Rjukan blir sett på som en av de bedre destinasjonene i Europa for isklatring, med mange fosser og stabil is i en lang sesong.
Naturforholdene har gjort Rjukan til et attraktivt område for fritidsboliger. De mest kjente områdene er Gaustablikk og Møsvatn/Skinnarbu. Fylkesvei 37, som også er Sam Eydesgate gjennom byen, er hovedveien til og fra Rjukan. Sam Eydesgate gjennom byen er 7 kilometer lang, og Norges lengste hovedgate. På vinteren er det to lyskastere som lyser opp fjellveggene i Rjukan sentrum.
Norges 19. høyeste byggverk ligger på Rjukan: Saaheim kraftverk, kjent som Saaheimsoperaen, rager 60 meter over bakken.


== Kultur ==
Byen har flere festivaler og byfester, som Rjukan Rockfestival (nedlagt etter 19 år i 2019), Rjukan Trubadurfestival og Solfesten, som byen feirer rundt tiden da solen når Fabrikkbrua 12. mars. Byen feiret 100-årsjubileum i 2008. I august 2009 ble det feiret 100-årsjubileum for Rjukanbanen, og da ble både toget og tinnsjøfergene på Mæl satt i drift for noen dager.


=== Årlige arrangementer ===
Solfesten, Rjukan Matfestival, Kjerringsveiven, Marispelet ved Rjukanfossen, FIS World Cup Telemark, Rjukan Rockfestival, Rjukan Trubadurfestival, Bilens dag på Rjukan, Rjukan Ice Festival, TelemarkHelten, Tinnsjøtreffet, Viking Challenge, Norseman Xtreme Triathlon.


== Severdigheter ==
Rjukan - Notodden Industriarv på Unescos verdensarvliste.
Vemork med Norsk Industriarbeidermuseum med Tungtvannskjelleren og Vemorkjuvet.
Såheim kraftverk med med den opplyste Tungtvannskolonna.
Mår kraftverk med verdens lengste innendørs tretrapp (3875 trinn).
Solspeilet som lyser ned på Rjukan torg.
Krossobanen med Gvepseborgs panoramarestaurant og Solstien.
Gaustatoppen 1883 moh. med turisthytta Gaustahytta like nedenfor toppen.
Gaustabanen inne i Gaustatoppen.
Hardangervidda nasjonalpark.
Hardangervidda Villreinsenter avdeling Sør på Skinnarbu.
Rjukanbanen
Tinnsjøfergene MF «Storegut» og DF «Ammonia»
Tinn museum
Rjukanbadet
Turisthistorisk senter er i ferd med å bli dannet ved Krokan Turisthytte.


== Fosser ==
Kvitåi, Rjukanfossen, Haugsfossen, Tjønnstabergfossen, Pissern. Det er mange småfosser og bekker oppover i Vestfjorddalen, men ikke alle har navn.


== Kollektivtransport ==


=== Busstrafikk ===
Tinn Billag drev inntil 2019 kollektivtrafikken i byen, da Vy overtok etter å ha vunnet anbudskonkurranse for de neste 8 årene. Rjukanekspressen har flere daglige avganger mellom Rjukan – Notodden – Kongsberg – Drammen – Oslo og Rjukan – Notodden – Skien – Porsgrunn.


=== Flyplass ===
Nærmeste flyplass er 7 mil fra Rjukan. Notodden flyplass, som er en ruteflyplass som går til og fra Bergen (Flesland). Notodden lufthavn ligger på industriområdet Tuven vest for Notodden by. Nest nærmest er Torp flyplass ved Sandefjord er 17 mil fra Rjukan, mens Oslo lufthavn Gardermoen er tredje nærmeste 20 mil unna.


== Lokale media ==
Rjukan Arbeiderblad (RA) er lokalavisa for Rjukan og Tinn, med nattavis og 3 papirutgivelser i uken, og utgir samtidig PDF-avis. RA holder til i Storgata 29A.
Radio Rjukan (RR) er lokalradioen for Rjukan og Tinn. RR holder til i gamle Rjukan stasjon på Jernbaneplassen. RR har også lokal nettavis.
De to mediehusene inngikk i 2018 et samarbeid for å styrke lokale medier, og for å få RA på nett med nettavis. Samarbeidet har fortsatt etter prøveperioden.


== Idrett ==
Breddeidretten har vært viktig på Rjukan i alle år. Største idrettslag er fleridrettslaget Rjukan Idrettslag, som ble stiftet i 1911, og som består av 15 ulike grupper.
Viktigste toppidrettssatsing er gjennom Stiftelsen Rjukan Idrett, som er en integrert del av Rjukan videregående skole.
Rjukan stod som fast arrangør for World Cup i skiidretten Telemark inntil koronapandemien i 2020, og avholdt VM i telemarkski i 2011 og 2019. Fra 2020 har det ikke blitt avholdt.


=== Idrettsanlegg ===
Rjukanhallen
Saaheimhallen
Rjukanbadet
Bjørn Myhres Plass
Rjukan Stadion
Rjukan Sandbane
Saaheim Sandhall
Rjukan Golfbane er etablert på Miland.
Tungtvannskjeller'n Treningssenter
Rjukan klatrepark
Kvitåvatn Langrenns- og Aktivitesarena


== Vennskapsbyer ==
Varkaus
Sandviken
Nakskov var også vennskapsby inntil 2011, da Nakskov i brevs form meddelte Rjukan at de av rasjonaliseringsårsaker ønsket å trekke seg som vennskapsby.


== Personer med tilknytning til Rjukan ==
Sam Eyde (1866–1940), industrileder
Kristian Birkeland (1867–1917), professor (fysikk)
David Welander (1896 - 1971), salmedikter, offiser i Frelsesarmeen
Jon Snersrud (1902-1986), OL-utøver og bronsemedaljevinner i kombinert, OL i St. Moritz 1928.
Leif Tronstad (1903–1945), kjemitekniker, motstandsmann, Vemork-aksjonen
Else Poulsson  (1909–2002),  tegner, designer og tekstilkunstner
Gunnar Syverstad (1910–1945), motstandsmann, Vemork-aksjonen
Knut Haukelid (1911–1994), motstandsmann, Vemork-aksjonen
Arne Kjelstrup (1913–1995), motstandsmann, Vemork-aksjonen
Knut Lier-Hansen (1916–2008), motstandsmann, Vemork-aksjonen
Knut Magne Haugland (1917–2009), motstandsmann, Vemork-aksjonen og ekspedisjonsmedlem på Kon-Tiki
Jens-Anton Poulsson (1918–2010), motstandsmann, Vemork-aksjonen
Gunnar Sønsteby (Kjakan) (1918–2012), motstandsmann, Oslogjengen
Einar Skinnarland (1918–2002), motstandsmann, Vemork-aksjonen
Claus Helberg (1919–2003), motstandsmann, Vemork-aksjonen
Lillian Gabrielsen (1923-2019), motstandskvinne
Anton Blom (1924–2012), journalist, utenrikskorrespondent (NRK) og forfatter
Kjell Holler (1925–2000), politiker (Ap) og industrileder, statsråd 1959-63, direktør i Televerket 1980-1991.
Jan-Petter Blom (1927-2021), professor (sosialantropologi) ved UiB
Per Pynten (1933–2013), lokalhistoriker, overingeniør og laboratoriesjef ved Hydro Rjukan fabrikker.
Reidar Engell Olsen (1933-), tidl. ordfører (Ap) i Tinn (kommune), statssekretær 1973-79.
Olav Anton Haugen (1934-), professor emeritus (medisin) ved NTNU
Bernt Eggen (1944-), forfatter
Bernt Ivar Eidsvig (1953-), katolsk biskop av Oslo
Tom Bråthen (1953-), sanger og country-artist
Olav Ulleren (1954-), ordfører (Sp) i Tinn (kommune), statssekretær 1999–2000, direktør i Kommunenes Sentralforbund (KS) 2002-2009.
Stein Lier Hansen (1955-), statssekretær (Ap), direktør i Norsk Industri
Øivind Berg (1955-), forfatter
Tom Nilsen (1958-), lokalhistoriker, forfatter
Øystein Mæland (1960-), lege og politiker (Ap), statssekretær, politidirektør (2011-12), direktør for Akershus universitetssykehus (Ahus) fra 2014.
Jørn Lande (1968-), vokalist


== Se også ==
Vemork-aksjonen
Rjukanfossen
Revolusjonsfanen fra Rjukan
Gaustatoppen
Vestfjorddalen
Krossobanen
Rjukanbadet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rjukan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Rjukan turistkontor
Radio Rjukan
Rjukan Arbeiderblad
Rjukan lag av Norske Redningshunder, K9 saves lives
Tinn kommune
Rjukan Fjellsportgruppe Arkivert 5. desember 2006 hos Wayback Machine.
Rjukanbadet
Rjukan gjestegård
Rjukan skisenter
Historiske fotografier fra Rjukan og omegn ca. 1880–1948 i Nasjonalbibliotekets arkiv
Kjerringsveiven
Postkort fra Tinn
Poststempler fra Tinn