jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Giampaolo Pazzini

Giampaolo Pazzini (født 2. august 1984) er en italiensk fotballspiller som fra 1. september 2020 er klubbløs.
Han debuterte i Serie A for Atalanta 12. september 2004 mot Lecce. Pazzini ble hentet til Fiorentina fra Atalanta i januar i 2005-sesongen for 6,5 millioner euro, og i januar 2009 solgt videre til Sampdoria for 8 millioner euro. 
Pazzini slet med å få spilletid i Fiorentina da Adrian Mutu og Luca Toni ble foretrukket som spisser. Derfor var det også snakk om en utlånsavtale januar 2007, hvor blant annet Palermo var interessert. Fiorentina ville derimot ikke låne ut spilleren, og etter sesongen 2006/2007 ble Luca Toni solgt til Bayern München. Januar 2009 ble imidlertid spissen solgt, da han fikk lite spilletid i Fiorentina. Flere klubber meldte sin interesse, men det var til sist Sampdoria som fikk tilslaget. Overgangssummen skal ha vært rundt 8 millioner euro. I tillegg ble Emiliano Bonazzoli lånt ut til Fiorentina som en del av overgangen. 
Pazzini ble dobbelt historisk den 24. mars 2007 da han i åpningskampen på nye Wembley mellom U21-landslagene til England og Italia, scoret det første målet på det nye stadionet etter 29 sekunder, noe var det raskeste på Wembley noensinne. Pazzini scoret to mål til, og endte opp med hat-trick i kampen.
I januarovergangsvinduet 2011 signerte han for Inter, hvor han mottok draktnummer 7.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Giampaolo Pazzini – FIFA 
(en) Giampaolo Pazzini – UEFA 
(fr) Giampaolo Pazzini – LÉquipe 
(en) Giampaolo Pazzini – Transfermarkt 
(en) Giampaolo Pazzini – national-football-teams.com 
(en) Giampaolo Pazzini – WorldFootball.net 
(en) Giampaolo Pazzini – FootballDatabase.eu 
(de) Giampaolo Pazzini – fussballdaten.de 
(en) Giampaolo Pazzini – Soccerway 
(en) Giampaolo Pazzini – EU-Football.info
Tom Curry

Tom Curry (født 1. september 1894 i South Shields, England, død 6. februar 1958 i flyulykken i München, Tyskland) var fotballtrener for Manchester United og tidligere spiller for Newcastle United. 


== Karriere ==
Han spilte «half-back» da han var aktiv, og fikk tilsammen 221 kamper (5 mål) i 1920-årene. Han ligadebuterte for Newcastle mot Arsenal på åpningsdagen av 1919-20 sesongen, selv om han hadde kommet til klubben 7 år tidligere, fra et juniorlag i South Shields. Han mistet mange aktive sesonger på grunn av 1. verdenskrig, men fikk likevel mange kamper for klubben. Han vant ligaen med Newcastle i både 1919-20 og i 1920-21, men gikk glipp av Newcastle Uniteds finaleseier i FA-cupen mot Aston Villa (2-0 på Wembley foran 91 695 tilskuere). Han passerte 30 år, men ble værende i klubben 5 år mer, selv om han knapt fikk spille for førstelaget, og måtte dermed hjelpe ungdomsspillerne i «North-Eastern League» (reserveligaen). I januar 1929 forlot han Newcastle til fordel for Stockport County på fri transfer. Året etterpå ble han trener for Carlisle United. I 1934 fikk han jobb i Manchester Uniteds trenerteam. I 1948 var han trener for Storbritannias olympiske lag, under ledelse av manager Matt Busby. Samme mannen var også sjef for Curry i Manchester United, og skal ha uttalt at «Tom Curry is the best trainer in Britan»[1].
Han døde i flyulykken i München sammen med 22 andre, deriblant åtte spillere på Manchester Uniteds lag.


== Se også ==
Manchester United
Manchester Uniteds historie (1945-1969)
Flyulykken i München


== Eksterne lenker ==
Artikkel om Tom Curry
Paul Oyuga

Paul Mbuya Oyuga (født 7. april 1973) er en kenyansk fotballspiller som spiller for Ålgård Fotballklubb. Der han og er spillerutvikler.
Han spilte i perioden 2004-2007 for Bryne FK.


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Oyuga – Transfermarkt 
(en) Paul Oyuga – national-football-teams.com 
(en) Paul Oyuga – WorldFootball.net 
(en) Paul Oyuga – Soccerway 
(no) Paul Oyuga – Norges Fotballforbund 
(en) Paul Oyuga – FBref
Allan Borgvardt

Allan Borgvardt (født 5. juni 1980) er en dansk tidligere fotballspiller.
Han har spilt på AGF, Esbjerg fB, Bramming B, Fimleikafélag Hafnarfjarðar, Viking og Bryne. Vinteren 2009/10 meldte han overgang til Sandnes Ulf. Etter 2010-sesongen avsluttet han kontrakten med Sandnes Ulf ett år før tiden og flyttet til Sverige.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Allan Borgvardt – Transfermarkt 
(da) Allan Borgvardt – Dansk Boldspil-Union 
(en) Allan Borgvardt – FBref 
BryneFK.no – Borgvardts spillerprofil hos Bryne Fotballklubb
B-gjengen.com – Borgvardts spillerprofil hos Brynes suporterklubb B-gjengen
Håvard Sakariassen

Håvard Sakariassen (født 28. august 1976), er en tidligere norsk fotballspiller som spilte spiss. Han spilte flere perioder Bodø/Glimt, men også for Moss FK, Bryne FK, Innstrandens IL og Aalesunds FK. Sakariassen er en del av den sportslige ledelsen i Bodø/Glimt med tittelen sport manager. 
Han kom til Bryne i 2006-sesongen fra Bodø/Glimt. Han har tidligere spilt for Moss. 22. juli 2008 ble det bekreftet fra Bodø/Glimt at Håvard Sakariassen skulle gjøre comeback i Glimt-trøya. Han spilte i perioder også midtstopper. 2. august 2011 offentliggjorde Bodø/Glimt at Sakariassen la opp som fotballspiller med øyeblikkelig virkning og ble en del av klubbens administrasjon. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Håvard Sakariassen – Transfermarkt 
(en) Håvard Sakariassen – FBref
Eva-Maria Hagen

Eva-Maria Hagen (født 19. oktober 1934 i Költschen i Kreis Oststernberg i Tyskland som Eva-Maria Buchholz, død 16. august 2022) var en tysk skuespiller- og sangerinne, også kjent som DDRs Brigitte Bardot.Hagen var mellom 1965 og 1972 samboer med Wolf Biermann. Hun er dessuten mor til sangerinnen Nina Hagen, og bestemor til skuespillerinnen Cosma Shiva Hagen.


== Filmografi (utvalg) ==

1957: Vergeßt mir meine Traudel nicht
1957: Spur in die Nacht
1958: Nur eine Frau
1959: Ware für Katalonien
1959: Weißes Blut
1960: Immer am Weg dein Gesicht (fjernsyn)
1960: Liebe auf den letzten Blick
1960: Der schweigende Stern
1961: Das Kleid
1961: Italienisches Capriccio
1961: Gewissen in Aufruhr (fjernsyn)
1962: Das grüne Ungeheuer (fjernsynsserie)
1962: Die letzte Chance
1962: Fanny (fjernsyn)
1963: For eyes only (Streng geheim)
1965: Ohne Paß in fremden Betten
1965: Wolf unter Wölfen (fjernsyn)
1966: Reise ins Ehebett
1968: Stunde des Skorpions, fjernsynsserie
1967: Meine Freundin Sybille
1967: Brot und Rosen
1967: Die Fahne von Kriwoj Rog
1968: Tod im Preis inbegriffen
1968: Heroin
1971: Tod eines Millionärs
1972: Polizeiruf 110: Die Maske (fjernsynsserie)
1972: Polizeiruf 110: Minuten zu spät (fjernsynsserie)
1973: Polizeiruf 110: Siegquote 180 (fjernsynsserie)
1973: Die Legende von Paul und Paula
1973: Die Hosen des Ritters von Bredow
1974: Zum Beispiel Josef
1974: Johannes Kepler
1975: Heiraten/weiblich (fjernsyn)
1976: Liebesfallen
1976: Nelken in Aspik
1979: Gibbi – West Germany
1982: Marmor Stein und Eisen bricht
1982: Heimkehr nach Deutschland
1983: Christinas Mutter
1987: Warten auf Marie
1992: Herzsprung
1995: Novalis – die blaue Blume
1999: Eine Jugendsünde (fjernsyn)
1999: Die Seherin (Fernsehen)
1999: Für die Liebe ist es nie zu spät (fjernsyn)
1999: Ein Mann für gewisse Sekunden
1999: Von Fall zu Fall: Stubbe und die Seherin
2000: Familiengeschichte – Die Hagens (fjernsyn)
2000: Für die Liebe ist es nie zu spät
2002: Gefährliche Nähe und du ahnst nichts
2003: Pfarrer Braun (Pfarrer_Braun/Episodenliste#Der siebte Tempel)
2004: Das Bernstein-Amulett
2005–2006: 4 gegen Z
2005: Nimm Dir Dein Leben – eine Heimatkomödie aus Sachsen Anhalt (fjernsyn)
2006: Die Kinder der Flucht (fjernsynsserie)
2006: Schröders wunderbare Welt
2008: Das Glück am Horizont (Fernsehfilm)
2009: Dinosaurier – Gegen uns seht ihr alt aus!
2012: SOKO Wismar: Die Fremde (fjernsyn)
2012: Lore
2012: Fliegen lernen (fjernsyn)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Eva-Maria Hagen på Internet Movie Database 
(sv) Eva-Maria Hagen i Svensk Filmdatabas 
(fr) Eva-Maria Hagen på Allociné 
(en) Eva-Maria Hagen på AllMovie 
(en) Eva-Maria Hagen hos Rotten Tomatoes 
(en) Eva-Maria Hagen hos The Movie Database
Cosma Shiva Hagen

Cosma Shiva Hagen (født 17. mai 1981 i Los Angeles, California) er en tysk skuespillerinne. 
Hun er datter av sangerinnen Nina Hagen og musikeren Ferdinand Karmelk. Hennes bestemor er skuespilleren og sangerinnen Eva-Maria Hagen som dannet par med visesangeren og poeten Wolf Biermann. 
Cosma har vært delaktig på både film-, teater- og musikkscenen, og er mest kjent i den tysksproglige verden. Hun taler flere sprog flytende. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Cosma Shiva i 7 Zwerge - Der Wald ist nicht genug
(en) Cosma Shiva Hagen på Internet Movie Database 
(no) Cosma Shiva Hagen hos Filmfront 
(fr) Cosma Shiva Hagen på Allociné 
(en) Cosma Shiva Hagen på AllMovie 
(en) Cosma Shiva Hagen hos Rotten Tomatoes 
(en) Cosma Shiva Hagen hos The Movie Database
Det hellige kors’ kirke (Stirling)

Det Hellige Kors' Kirke (Church of the Holy Rude – Rude eller Rood er gammelengelsk og betyr kors), grunnlagt 1129, er den nesteldste bygningen etter Stirling Castle i den skotske byen Stirling. Med unntak av Westminster Abbey er denne kirken den eneste overlevende kirke i Storbritannia som har hatt en kroning og som fortsatt benyttes til gudstjeneste.
Stirling var tidlig et betydningsfullt sted og lenge også Skottlands hovedstad ved at skottenes konge oppholdt seg her. Den første kirken ble grunnlagt av kong David I i 1129, men den ble ødelagt av brann i 1406. Kort tid etter bevilget Skottlands hoffmarskalk (Lord Chamberlain) en ny kirke, og det sydlige sideskip og tårnet ble bygget ferdig omtrent 1414. Denne del av kirken med runde søyler, gotiske hvelvinger og originale takkonstruksjon av eiketre fremstår i dag, til tross for endringer, bortimot i den samme form som da den ble bygget.
Ettersom menigheten var større enn kirken ble den østlige delen (koret) bygget i årene 1507 og 1546. I 1530 var også tårnet bygget ferdig.
På grunn av religiøse motsetninger mellom kirkens to prester og deres delte tilhengere lot byrådet i 1656 sette opp en skillevegg på det sted hvor korset står i dag. Således ble det dannet en østlig og en vestlig kirke som hadde gudstjeneste med hver sin prest, en ordning som varte helt til 1935 da de to menighetene – etter 279 år – igjen ble forent under en prest.
I årene 1936–1940 ble det gjort store restaureringsarbeider hvor de to korte tverrskipene ble hevet, et sakristi ble bygget under koret og ikke minst at skilleveggene ble fjernet. 
Skottenes dronning, Maria Stuart, deltok i gudstjeneste i kirken og Skottlands reformator, John Knox, har holdt preken i kirken. Maria Stuarts babysønn, James VI av Skottland, den senere James I av England etter dronning Elisabeths død, ble kronet her den 29. juli 1567.


== Eksterne lenker ==
The Church Of The Holy Rude
Bruksstudier

Bruksstudier (Uses & Gratifications) er en forskningtradisjon innen medievitenskap som undersøker publikums mediebruk og studerer det. Istedenfor det tradisjonelle spørsmål "hva gjør media med publikum?", snur bruksstudiene spørsmålet på hodet og spør "hva gjør publikum med media?" 
Bruksstudiene søker å undersøke hva publikum bruker ulike medier til og hva slags utbytte de får. Denis McQuail (1987:73) har utarbeidet en typologi over de vanligste behov eller forventninger for eksempel tv- seere har til fjernsynsprogrammer. De 4 hovedfunksjonene media kan ha for publikum er 

informasjon
personlig identitet
sosialt fellesskap og
underholdning.Målinger av mediebruk er gjerne finansiert av medieinstitusjoner som ønsker data om publikums oppslutning. Målingene viser hvem som bruker hvilke medier og hvor mye. I tillegg til målinger av bruken er også bruksstudietradisjonen opptatt av hvorfor publikum bruker de ulike mediene. 
Bruksstudier oppstod som en kritikk mot effektforskningen på 1940-tallet.  En av de første undersøkelsene med en bruksstudietilnærming var Herta Herzogs "What do we really know about daytime serial listeners?" som var en undersøkelse av hjemmeværende kvinner som lyttet på radiohørespill. Utgangspunktet var en innholdsanalyse foretatt av Arnheim som konkluderte med at hørespillene fungerte som dagdrømmerier for de kvinnelige lytterne. Herzog fant, gjennom åpne intervjuer, at lytterne fikk en form for emosjonell forløsning og at hørespillene ga lytterne råd om hvordan de kunne takle problemer i livet. 
På 1960- 1970-tallet fikk retningen navnet Uses & Gratifications. Bruksstudiene har en kvalitativ tilnærming, men har blitt kritisert for å være veldig psykologisk slik som effektforskningen kan kritiseres for å være mer sosiologisk. De har også blitt kritisert for å være for funksjonalistiske og tautologiske. De sentrale begrepene i tradisjonen (motiv, behov, bruk) er vanskelige å operasjonalisere og det stilles store spørsmålstegn ved antagelsen om publikum som rasjonelle, aktive og selektive. 


== Litteratur ==
McQuail, D (1987): Mass Communication Theory: An Introduction (2nd edn). London: Sage
Waldahl, R (2001): Mediepåvirkning (2. utgave). Oslo: Gyldendal
Nedre Vollgate (Oslo)

Nedre Vollgate (1–19, 4–20) er en gate i Kvadraturen i Oslo sentrum. Gaten går fra Rådhusgata til Wessels plass.
Opprinnelig het gaten Øvre Gade og gikk helt inntil vollene som var anlagt rundt byen. Den fikk navnet Nedre Vollgate rundt 1750; da hadde vollene blitt fjernet og Øvre Vollgate anlagt.Bebyggelsen i området besto tidligere av små trehus hvor den mindre bemidlede delen av befolkningen bodde. Man hadde fått dispensasjon fra kravet om å bygge i mur. Flere av husene ble flammenes rov under bybrannen i 1686.


== Bygninger (utvalg) ==
Nedre Vollgate 1 er en kontorbygning fra 1955, den ligger på hjørnet vendt ut mot Rådhusgata og festningsområdet på den andre siden. Bygningen er kommunalt listeført og omtales som «Representativ arkitektur fra 1950-tallet. Flott bygning med mange originale detaljer. Høy arkitektonisk verdi.» hos Riksantikvarens nettside Kulturminnesøk.

Ved siden av dette bygget, i nummer 3, er en forretningsgård som blant annet huser Kasakhstans ambassade. Tidligere lå det et trehus på tomten hvor avisen  Morgenposten ble grunnlagt av William Nissen i 1860.Gården i nummer 11 er en forretningsgård fra 1915 tegnet av Henrik Nissen og sønnen Henrik Nissen d.y. for Norges Hypothekbank. «Perminalen» lå i mange år i nummer 18, gården ble kjøpt av Stortinget i 1998 og inneholder kontorer.
Frimurerlosjen har nummer 19 og ligger langs en stor del av gaten. Arkitekt for dette bygget var også Henrik Nissen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Fra Nedre Vollgate». Historier.no. Besøkt 7. april 2019.
Øvre Vollgate (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Øvre Vollgate.Øvre Vollgate (3-15, 2-12) er en gate i Kvadraturen i Oslo sentrum. Gaten går fra Rådhusgata til Tollbugata. Gaten ble ikke bebyget før omkring år 1700, da vollene ble fjernet.


== Kjente bygninger ==
Øvre Vollgate 15: Bokhandelens hus (tidligere Nissens Pigeskole)


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Øvre Vollgate». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 641. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (Ø)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015. 
«Fra Øvre Vollgate 1896.». Historier.no. Besøkt 6. april 2019.
Tordenskiolds gate

Tordenskiolds gate eller Tordenskjolds gate finnes flere steder i Norge:

Tordenskjolds gate (Bergen)
Tordenskjolds gate (Bodø)
Tordenskiolds gate (Drammen)
Tordenskiolds gate (Fredrikstad)
Tordenskjolds gate (Gjøvik)
Tordenskjolds gate (Halden)
Tordenskjolds gate (Harstad)
Tordenskjolds gate (Holmestrand)
Tordenskiolds gate (Hønefoss)
Tordenskiolds gate (Kongsberg)
Tordenskjolds gate (Kristiansand)
Tordenskjolds gate (Langesund)
Tordenskjolds gate (Larvik)
Tordenskjolds gate (Mosjøen)
Tordenskjolds gate (Namsos)
Tordenskiolds gate (Oslo)
Tordenskiolds gate (Porsgrunn)
Tordenskjolds gate (Sarpsborg)
Tordenskiolds gate (Skien)
Tordenskjolds gate (Stavanger)
Tordenskiolds gate (Trondheim)
Tordenskjolds gate (Tønsberg)Tordenskjoldsgade finnes flere steder i Danmark:

Tordenskjoldsgade (Esbjerg)
Tordenskjoldsgade (Frederikshavn)
Tordenskjoldsgade (Horsens)
Tordenskjoldsgade (København)
Tordenskjoldsgade (Køge)
Tordenskjoldsgade (Slagelse)
Tordenskjoldsgade (Thisted)
Tordenskjoldsgade (Ærø)
Tordenskjoldsgade (Aalborg)
Tordenskjoldsgade (Århus)


== Se også ==
Nedre Tordenskjolds gate i Stavanger
Tordenskjoldsgate skole i Kristiansand
Tordenskiolds gate (Oslo)

Se pekerside for flere forekomster av Tordenskiolds gate.Tordenskiolds gate (1-11, 2-12) er en gate i området rundt Oslo rådhus i Oslo. Gaten er en av de uvanlige gatene som går i nummerrekkefølge mot sjøen, ikke fra som er vanligst i Oslo. Gaten går fra Stortingsgata til Rådhusplassen. Før utbyggingen av Rådhuset sluttet gaten i Tordenskiolds plass.
Gaten har fått navn etter adelsnavnet til viseadmiral Peter Wessel, Tordenskiold (1690–1720).


== Utvalgte bygninger ==
Nummer 1 er en forretningsgård fra 1898 på hjørnet ut mot Stortingsgata, arkitekt Carl Michalsen. I første etasje ligger butikken Ferner Jacobsen og tidligere holdt Hotel Boulevard til i de øverste etasjene.
Tordenskioldsgate 12 ligger helt nede i kvartalet mot Rådhusplassen. Den kalles Oslo Trygdekasses bygning eller Oslo Trygdekontors bygning. Bygget er fra 1937 og er tegnet av F.S. Platou. Fra det var nytt og frem til rundt 1990 holdt Oslo trygdekontor til i bygningen. I 2014 huser bygningen Fylkesmannen i Oslo og Akershus.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt (red): Oslo byleksikon, side 244 og 571, Kunnskapsforlaget 2010, ISBN 978-82-573-1760-7


== Eksterne lenker ==
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (T)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 26. oktober 2014. Besøkt 7. november 2015.
Ji Minjia

Ji Minjia 纪敏佳 (født 1982 i Chengdu i provinsen Sichuan i Folkerepublikken Kina) er en kinesisk popstjerne som fikk nasjonal berømmelse i Folkerepublikken Kina etter at hun deltok i «Super Girl»-konkurransen i landet i 2005. Dette er en kinesisk variant av «Idol». Hun synger både på kinesisk og engelsk.
Hun har i 2006 begynt et samarbeid med amerikanske agenter etter at hennes popularitet spredte seg til det kinesisk-amerikanske miljø. Hun har også blitt svært populær i Japan.    


== Eksterne lenker ==
Musikkvideo til Ji Minjas første første album YouTube
Musikkvideo «Between the earth and sky» YouTube
Musikkvideo «Curiosity Kills The Cat» YouTube
Ji Minja musikkopptak fra 2005 YouTube
Haugastøl stasjon

Haugastøl stasjon er en jernbanestasjon på Bergensbanen. Stasjonen ligger i Hol kommune i Viken, mellom stasjonene Ustaoset i øst og Finse i vest. Følger man sporet over Roa ligger Haugastøl 275,5 km fra Oslo sentralstasjon. Stasjonen ligger 988 meter over havet. Vest for Haugastøl går Bergensbanen og riksvei 7 hver sin vei, Bergensbanen tar den nordre ruten langs Hallingskarvet, mens Riksvei 7 går lengre sør frem til og gjennom Måbødalen.
Stasjonen ble åpnet i 1908. Stasjonsbygningen ble tegnet av jernbanearkitekten Paul Armin Due, og er en krysning mellom nasjonalromantisk og jugendstil. Bygningen ble renovert i 1963, blant annet ved bygging av toalett. I 2002 fattet Riksantikvaren et fredningsvedtak for både stasjonsbygningen og den tilhørende Sløtfjord vokterbolig.Rallarvegen har sitt utgangspunkt ved Haugastøl. Den var opprinnelig en anleggsvei bygget av rallarne som bygde jernbanen. Veien er nå en populær gang- og sykkelsti og er mye benyttet i sommermånedene, noe som gir stasjonen forholdsvis stor trafikk. Haugastøl er ikke blant de største stasjonene på høyfjellsstrekningen, og ekspresstogene betjener ikke stasjonen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thor Bjerke og Finn Holom (2004). Banedata 2004. Hamar/Oslo: Norsk Jernbaneklubb/Norsk Jernbanemuseum. s. 166–167. ISBN 82-90286-28-7. 
Nils Carl Aspenberg (1999). Fra Roa til Bergen. Historien om Bergensbanen. Oslo: Baneforlaget. s. 113. ISBN 82-91448-28-0. 
Aasmund Dahl, red. (1984). NSBs bygningsregistrering: Bergen distrikt. 1. NSB Arkitektkontoret. s. 286–301. 


== Eksterne lenker ==
Kart over stasjonsområdet(no) Bane NORs informasjonsside om Haugastøl stasjon
(no) Haugastøl stasjon i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Bergensbanen
«Haugastøl stasjon». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Kåre Eikeland

Kåre Eikeland (født 27. oktober 1951) er en norsk avistegner, illustratør og maler. 
Kåre Eikeland er særlig kjent for sine muntre kommentartegninger og karikaturer i Stavanger Aftenblad, men har også tegnet for Aftenposten, Dagen og Bergens Tidende. Eikeland har ellers illustrert flere bøker og hatt utstillinger med oljemalerier, akvareller og tegninger, blant annet av båter og kystmotiver.
Kåre Eikeland illustrasjoner er kjennetegnet av en uanstrengt penneteknikk, ofte lett fargelagt med vannfarger. Stilen i avistegningene kan minne om uttrykket og streken til både den tidligere bergenstegneren Audun Hetland og avistegnerne Jan O. Henriksen og Herbjørn Skogstad.


== Bokillustrasjoner ==
1990: Jan Spurkeland: Stril med smil
1993: Jan Spurkeland: Spøt-Olina : og andre følk
1995: Jan Spurkeland: Stril i profil : Tinesen, Spøt-Olina og andre følk
1997: Dagfinn Malt: Ulricksen junior : en bergensprofil
1998: Frekt og kjekt om Bergen
2003: Jan Sagen: På tvers : norsk satirisk leksikon (medillustratør)


== Eksterne lenker ==
Avistegninger av Kåre Eikeland gjengitt på Aftenbladet.no
Erich Haagensen Jaabech

Erich Haagensen Jaabech (født 6. desember 1761, død 4. januar 1845) var bonde fra Øyslebø i Vest-Agder. 
Han flyttet til Jåbekk i Mandal og bodde der da han ble valgt som en av tre representanter fra Mandals amt til riksforsamlingen på Eidsvoll i 1814 og var med på å vedta Norges Grunnlov. De andre utsendingene tilhørte mindretallet og Unionspartiet. For Jaabech er dette usikkert. Jaabech spiller imidlertid en rolle om ny kirke i Mandal og får råd fra Christian Frederik om oppføring av en ny Mandal kirke. I 1814 bodde han sannsynlig den gamle hovedbygningen på Jåbekk, som i 1817 ble erstattet med ny hovedbygning. Dette brant ned i 1980. 
Enken etter Erik Hågensens sønn Hågen ble gift med stortingsmannen Søren Jaabæk.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Kathrin Papst: Erich Jaabech og Jåbekk gård i Halse i Mandal, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014 s. 337-339. ISBN 978-82-02-44564-5
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Eidsvollsmennene – Hvem var de?, Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2014, med eidsvollsmannens biografi, slekt, underskrift, bilde og beskrivelse av hans segl på Grunnloven 17. mai 1814


== Eksterne lenker ==
(no) Erich Haagensen Jaabech hos Norsk senter for forskningsdata 
Tallak Lindstøl: Stortinget og Statsraadet, 1814-1914. B. 1 D. 1 : Biografier A-K digital utgave side 431
Slektshistorie fra eskeland.net
Kathrin Papst: Erich Jaabech og Jåbekk gård i Halse ved Mandal, i Jørn Holme (red.): De kom fra alle kanter - Eidsvollsmennene og deres hus, Cappelen Damm 2014, s. 337-339. ISBN 978-82-02-55564-5