jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hvem skal trøste Knøttet?

Hvem skal trøste Knøttet? (svensk Vem ska trösta knyttet?) er en bildebok fra 1960 som er skrevet og illustrert av den finlandssvenske forfatteren og tegneren Tove Jansson. Den norske utgaven utkom i 1960, gjendiktet av André Bjerke.
Handlingen i boka foregår i Tove Jansons «mummiunivers», men uten at Mummifamilien deltar. Hovedpersonen er et knøtt (svensk Knytt), en liten, forskremt skapning som lever ensomt i det store huset sitt. Knøttet drar ut på reise, og treffer homser [sic], hemuler, filifjonker, hattifnatter og en mumrik, men er for sjenert til å bli kjent med dem. Til slutt finner han en flaskepost fra det like ensomme Nurket, som gjør ham modig og sterk nok til å beseire Hufsa og redde Nurket (svensk Skruttet). Teksten i boken er formet i jambiske vers med enderim. Tegningene er store, utfallende tablåer med rare figurer i slående komposisjoner, utført i svart pennestrek og med grafiske fargeflater. Selv om handlingen i boka forteller om reise og kamp, er bildene stillestående, tablåaktige.Boka handler om «angst, ensomhet og om det å bryte ut av isoleringen og møte fellesskapet og kjærligheten. […] det at noen har behov for trøst, gjør at knøttet makter å bryte ut av ensomheten». Knøttets to prosjekter blir til to sider av samme sak: å befri Nurket for så å befri seg selv fra sin egen ensomhet gjennom henne. Redningen er også toveis og gjensidig: «Knyttet och Skruttet ska turas om att rädda varandra, trösta varandra, uppmuntra varandra.»Hufsa symboliserer det farlige som Knøttet må overvinne for å redde Nurket. I motsetning til andre av mummibøkene er Hufsa her «framstilt som nokså troskyldig. […] hendene henger slapt og initiativløst ned langs siden.» Hufsa kan derved like gjerne oppfattes som en ytre konkretisering av en indre, abstrakt motstander: Knøttets egen redsel.I løpet av fortellingen vokser Knøttet i selvsikkerhet, noe som gjenspeiles både i bildene og i fortellingen. «När han hittar flaskposten befinner han sig mitt på ett uppslag. Likaså när han ger sig iväg för att rädda Skruttet. Och för första gången lägger folk märke till honom.» Motivet med den usynlige som gjør noe aktivt for å bli synlig for seg selv og andre, bruker Jansson også i tittelnovellen i samlingen Det usynlige barnet (1962).


== Film og teater ==
Hvem skal trøste Knøttet? ble filmert som en 25 minutter lang tegnefilm i 1980 i regi av den svenske animatøren Johan Hagelbäck (født 1946). Musikken fra filmen var ved Torbjörn Eklund og sangen ved sangartisten Peter Lundblad (født 1950) og er utgitt på plate i flere opplag etter førsteutgivelsen i 1978. Den norske utgaven synges av Kine Hellebust.
Boka har også blitt satt opp som barneteater.


== Referanser ==
Bastøy

Bastøy, Bastø eller Bastøya er en øy på 2,28 km² som ligger i Oslofjorden sørøst for Horten i Vestfold. Øya ligger i Horten kommune, men eies av staten.


== Historie ==


=== Bastøy fyr ===
Se egen artikkel om Bastøy fyrBastøy fyr ble opprettet 1840. Fyret bestod av et steinhus med et lavt tårn. Det ble erstattet av en lanterne i 1986. Fyret på Bastøy er ikke lenger betjent, men brukes fortsatt til blant annet kursvirksomhet.


=== Bastøy kirke ===
Se egen artikkel om Bastøy kirkeBastøy kirke er en steinkirke bygd i 1902.


=== Bastøy skolehjem ===
Se egen artikkel om Bastøy skolehjemI  1898 kjøpte staten Bastøy for 95 000 kroner og anla et skolehjem for forsømte gutter med tilpasningsvansker. Opprettelsen var en direkte følge av Vergerådsloven av 1896, Lov om behandling av forsømte barn, som påla Vergerådene å føre regelmessig tilsyn med barn, eller delegere slik myndighet. I starten lå institusjonen direkte under Kirke- og undervisningsdepartementet, men kom fra 1941 inn under Direktoratet for skolehjemmene. 
De første elevene kom til guttehjemmet i 1900. Hvert av de fem internatene på øya hadde plass til 30 gutter, og elevene var fra 8 til 19 år gamle. Selv om Bastøy hadde plass til rundt 150 elever, var elevtallet omkring hundre fram til andre verdenskrig. Seinere var det budsjettert med 90 elever. Opplæringen omfattet blant annet gårdsdrift og verkstedopplæring i tillegg til vanlig skoleundervisning. Da skolehjemmene ble overført til Sosialdepartementet i 1953, endret Bastøy skolehjem navn til Foldin verneskole og seinere Foldin offentlige skole. Navneendringen kom som en følge av lov av 23. november 1951 om spesialskoler, kapittel 9, som slo fast at ordet skolehjem skulle fjernes fra offentlig språkbruk. Guttehjemmet ble nedlagt omkring 1. oktober 1970.
Straffesystemet på skolehjemmene var svært hardt, og guttehjemmet på Bastøy liknet på flere måter et fengsel, særlig fram til like etter siste krig.
Yngvar Ustvedts «Djeveløya i Oslofjorden – Historien om Bastøy og andre straffeanstalter for slemme gutter» fra 2000 beskriver forholdene ved det beryktede guttehjemmet. Den norske spillefilmen «Kongen av Bastøy» er en dramatisert gjenfortelling av et opprør ved skolehjemmet  20. mai 1915.
Bastøy ble et svært kjent skolehjem, og et «ris bak speilet» som «uskikkelige gutter» over hele Norge kunne bli truet med.


=== Vernehjem og fengsel ===
Se egen artikkel om Bastøy fengselStatens vernehjem Bastøy overtok bygningene til Bastøy skolehjem etter at dette ble nedlagt i 1970. Fra 1971 tok vernehjemmet imot arbeidsuføre og bostedsløse alkoholskadde. Anlegget ble seinere kretsfengsel og fra 1988 landsfengsel under navnet Bastøy fengsel, en åpen anstalt med plass til rundt 115 fanger.


== Se også ==
Bastøy skolehjem
Bastøy fengsel
Bastøfergene


== Eksterne lenker ==
Kulturarv i Vestfold fylkeskommune om Bastøy
Zoombart flyfoto og kart over øya
Bastøy – Oslofjordens perle 
Bastøy fengsel
Om Bastøyas historie i »Borreminne» 2009
«DigitaltMuseum: Søk:  'bastø'». 
«DigitaltMuseum: Søk:  'bastøy'».
Garding

Garding er en by på halvøyen Eiderstedt i Nordfrisland i Schleswig-Holstein i Tyskland. Byen oppstod allerede på 1100-tallet og fikk bystatus i 1590.
Gardings vakre munkestenskirke stammer fra 1100-tallet og ble senere oppkalt etter Christian I (Christianskirken). Historikeren Theodor Mommsen kom fra Garding.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Garding – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Folkehelse

Folkehelse er «vitenskapen og kunsten å forebygge sykdom, skade, forlenge liv og fremme helse gjennom systematisk innsats og kunnskapsbaserte valg i samfunnet, organisasjoner, offentlige og private, lokalsamfunn og enkeltpersoner» (1920, CEA Winslow). Begrepet «helse» forstås bredt og omfatter fysiske, psykiske og sosiale forhold. Folkehelse er tverrfaglig og drar veksler på blant annet epidemiologi, biostatistikk, helsetjenesteforskning, miljøhelse, sosialmedisin, atferdsfag, helseøkonomi, offentlig politikk, mental helse, kjønns- og likestillingspørsmål, seksuell og reproduktiv helse og flere andre perspektiver.
Befolkningen i en folkehelsesammenheng kan være så liten som en håndfull mennesker, eller så store som alle innbyggerne i flere kontinenter (for eksempel i tilfelle av en pandemi).
Det er to grunnleggende ideer innenfor folkehelsen:

Forebyggende arbeid heller enn behandling
Arbeid på befolkningsnivå heller enn individuell helsehjelpFolkehelseintervensjoner er å forebygge helseproblemer gjennom overvåking av tilfeller og gjennom helsefremmende atferd. I tillegg er behandling av sykdom kritisk for å hindre spredning, for eksempel under et utbrudd av en smittsom sykdom. Håndvask, vaksinasjon og distribusjon av kondomer er eksempler på offentlige helsetiltak.
Målet for folkehelsen er å forbedre liv gjennom forebygging og behandling av sykdom. Verdens helseorganisasjon definerer helse som «en tilstand av fullstendig fysisk, mental og sosial velvære og ikke bare fravær av sykdom eller svakhet».


== Eksterne lenker ==
Nasjonalt folkehelseinstitutt
Norgeshelsa, statistikkbank for utvalgt helsestatistikk
Munkesten

Munkesten eller munkestein var teglstein som ble brukt til murverk i vegger, fra middelalderen og framover. 
I Norge ble murverk med mørtel mest brukt i kirkebygg, og i begynnelsen med murstein av naturstein, tilhugd, tuktet eller i råformat fra funnsted eller steinbrudd. 
Teglstein er første gang omtalt i teglkastellet i Tønsberg i 1276. Teglbrenning og produksjon av teglstein til muring ble ikke vanlig i Oslo før omkring 1300, da kong Håkon V utvidet Mariakirken og oppførte deler av Kongsgården og de eldste delene av Akershus festning i Oslo.Munkestein er betydelig større enn teglstein fra 1600-årene og fram til moderne tid, men størrelsen kan variere en del. Lengden er vanligvis omkring 30 cm, bredden fra 13 til 15 cm og tykkelsen fra 8 til 10 cm. Til sammenligning er standardformatet for norsk tegl ca. 11 x 23 x 6,5 cm, noe det har vært siden 1840.


== Referanser ==
Jiří Parma

Jiří Parma (født 9. januar 1963) er en tidligere tsjekkisk skihopper.
Under VM 1987 i Oberstdorf tok han gull i normalbakken. I tillegg har han en bronsemedalje fra lagkonkurransen under OL 1992 i Albertville.
Hans sønn, som også heter Jiri Parma, var på det tsjekkiske hopplandslaget først på 2000-tallet og deltok i flere verdenscuprenn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jiří Parma – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jiří Parma – Olympics.com 
(en) Jiří Parma – Olympic.org 
(en) Jiří Parma – Olympedia 
(en) Jiří Parma – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(cz) Jiří Parma – Tsjekkias olympiske komité 
(en) Jiří Parma – FIS (skihopping)
Løvøy kapell

Løvøy kapell er en langkirke fra 1200-tallet på Løvøya i Horten kommune, Vestfold fylke. Nord-Jarlsberg prosti, Tunsberg bispedømme.


== Kirkebygningen ==
Løvøy kapell er et steinkapell som er bygd en gang i tidsrommet 1223 – 1398 e.Kr. Langveggene er drøyt 10 meter og gavlveggene 7 meter. Etter tradisjonen skal den være bygget i Olav Kyrres regjeringstid (1066–1093). Kapellet var viet til St. Halvard og St. Martin.

Selve kirkeformen er kjent fra Orknøyene og Man, med skip og kor bygget sammen uten skillevegg. Også de sirkelrunde lysåpningene i gavlveggene er typiske kjennetegn for denne kirkearkitekturen. Av 1200-tallets opprinnelige kirkebygg er det gamle steinalteret fremdeles i bruk. Selve alterplaten har sin egen historie ettersom den kom til rette på Falkensten bruk der den hadde gjort tjeneste som dørhelle i mange år. Den ble brakt tilbake til kirkebygget under restaureringen på midten av 1900-tallet.
Etter reformasjonen 1536 lå kirken i mange år i ruiner. I 1882 ble ruinene fredet, i 1928 ble restaureringsarbeidet tatt opp, og i 1950 kunne Løvøy kapell gjenåpnes til kirkelig bruk.
St. Olavsbrønnen som ligger ved kirken, var et av de viktigste valfartssteder på Østlandet i katolsk tid, den ble regnet som en «hellig kilde» og man trodde at vannet i brønnen hadde helbredende kraft.  Løvøy var også stoppested for mange pilegrimer på vei til Nidaros.


== Interiøret ==
Alterbordet hører til kirkens eldste inventar. Det er murer av sten med marmor topp-plate.
Kunstnerparet Britt Bakken og Hans Gerhard Sørensen har stått for det meste av kirkens utsmykning, slik som Altertavlen – et korsformet mosaikkarbeide med motivet "Den oppstandne Kristus", den dreibare kleberstensdøpefonten med fire motiv fra Jesus liv og prekestol og alterring. Av andre nevneverdige detaljer kan nevnes det store krusifikset på nordveggen, som er et håndarbeide fra Oberammergau i Tyskland og kristusfiguren  som står bak i kirkerommet, Denne er Italiensk, og innkjøpt til kapellet i København.
Kirkens orgel er plassert bak i kirkens nordvestre hjørne, og er bygget av Vestfold Orgelbyggeri i 1969, med en ekstra stemme lagt til i 2010.

		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bertelsen, Oskar (1939). Løvøykirken og sagnene fra Løvøya : St. Olavs brønn. Tønsberg: Vestfold historielag. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Løvøy kapell». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Om Løvøya kapell med omgivelser på nettsidene til Kulturarv i Vestfold fylkeskommune
Vestfolds vakre middelalderkirker
«Løvøy kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Rica Hotels

Rica Hotels AS var et driftsselskap for hoteller i Norge og Sverige. Navnet Rica er satt sammen av de to første bokstavene i navnene til grunnleggerne Jan Eilef Rivelsrud og Carl Bernadotte. Kjeden hadde kurs-, konferanse-, forretnings- og fritidshoteller.


== Historie ==
Selskapet ble stiftet i 1975 under navnet Rica hotell-og restaurantkjede A/S. Fra starten drev selskapet to restauranter med navnet Bajazzo i Oslo og Bodø. Deretter kjøpte selskapet to hoteller, i Kirkenes og i Hammerfest. Selskapet ekspanderte og etablerte en kjede på 1980- og 1990-tallet med oppkjøp av mange uavhengige hoteller. Det største oppkjøpet var den tidligere kjeden North Cape Hotels, som bestod av flere hoteller i Finnmark og Nordkapphallen. 
Rica Hotels drev 76 hoteller i Norge og Sverige, og selskapet eide en lang rekke av disse, helt eller delvis. Noen av disse hotellene ble drevet som franchise-hoteller, som innebærer en samarbeidsavtale med frittstående hoteller som omfatter salg, markedsføring og innkjøp. Kjeden samarbeidet med Arp-Hansen-kjeden i Danmark, Restel Hotel Group i Finland og Skene House i Skottland.
I 2014 ble Rica Hotels kjøpt av Scandic Hotels. I løpet av 2014 og 2015 ble alle Rica-hotellene omprofilert til Scandic-hoteller.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rica Hotels – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sentrumskirken

Sentrumskirken er en arbeidskirke fra 1972 i Horten kommune, Vestfold fylke.
Byggverket er i tegl og har 300 plasser.


== Eksterne lenker ==
(no) «Sentrumskirken». Kirkesøk. Den norske kirke. 
(no) Horten kirkelige fellesråd (PDF-brosjyre)
«Sentrumskirken». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Skoppum arbeidskirke

Skoppum arbeidskirke er en arbeidskirke fra 1989 på Skoppum i Horten kommune, Vestfold fylke.
Byggverket er i mur og har 200 plasser. Det er L-formet.


== Litteratur ==
Rasmussen, Alf Henry, red. (1993). Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 548. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Skoppum arbeidskirke». Kirkesøk. Den norske kirke.
Kill Hannah

Kill Hannah er et rockeband fra Chicago i USA. Bandet ble stiftet i 1994 og har til nå gitt ut seks album. 
Navnet deres kommer av at vokalisten Mat Devine i 1994 innledet et intenst og het forhold med en jente som het Hannah. Forholdet endte med Mats første hjertesorg. Kompisene kom da på at de ville kalle bandet for Kill Hannah.


== Medlemmer ==
Mat Devine: vokalist
Dan Wiese: gitar, kor
Jonathan Radtke: gitar, kor
Greg Corner: bassElias Mallin: slagverk (turnémusiker)


== Diskografi ==
The Beauty In Sinking Ships (1996)

Beauty in Sinking Ships
Lightbulbs
Whirlwind
Lightning Causes Madness
Glacier
Surreal
Don't Breathe My Air
Kill Hannah (bedroom demo)
Nothing Is Mysterious
Linda Evangelista
Hit the Planes Down
Kill Hannah
Berlin After the BombingHere are the Young Moderns (1998)

Stunt Pilots
Hyperactive
Get Famous
Nerve Gas
Hummingbirds the Size of Bullets
Love Sick
Sleeping Like Electric Eels
Kill Hannah
Chloroform (Slow Reaction)
Toy SoldierAmerican Jet Set (1999) 

Future Number One
All That He Wants
Gerve Gas
Don't Die Wondering
Sick Boy
Hyperactive
Get Famous
Los Angeles
A New Medicine
He Believes in Time MachinesFor Never And Ever (2003)

They Can't Save Us Now
Kennedy
10 More Minutes With You
New Heart For Xmas
Boys and Girls
From Now On
Raining all the Time
Race the Dream
Unwanted
Is Anyone Here Alive?
No One Dreams AnywayThe Curse of Kill Hannah (2004) (samlealbum)

Hummingbirds the Size of Bullets
Kill Hannah
He Believes in Time Machines
The Trains are So Loud
No One Dreams Anyway
Hummingbirds the Size of Bullets
Sleeping Like Electric Eels
Dazzle These Nights Dead
Held on by Wires
Agent Orange Skies
Stunt Pilots
Lovesick
Chloroform (Slow Reaction)Until There's Nothing Left Of Us (2006)

Life in the Artic
Believer
Lips Like Morphine
Black Poison Blood
Love You To Death
The Collapse
Statues Without Eyes
Crazy Angel
Under The Milky Way
Songs That Saved My Life
Scream
Sleep Tight


=== DVD-er ===
Welcome to Chicago (2005)


=== EP-er ===
Honestly Mistaken (1993)
Hummingbirds The Size of Bullets (1996)
Sleeping Like Electric Eels (1996)
Lovesick (1997)
Stunt Pilots (1998)
Welcome to Chicago Motherfucker (2000)
Unreleased Cuts (2001)
Kennedy (2002)
Unwanted (2002)
Lips Like Morphine (2006)


== Eksterne lenker ==
(en) Kill Hannah på Discogs 
(en) Kill Hannah på MusicBrainz 
(en) Kill Hannah på Spotify 
(en) Kill Hannah på Songkick 
(en) Kill Hannah på Last.fm 
(en) Kill Hannah på AllMusic 
(en) Kill Hannah på MySpace
Europavei 41

Europavei 41 går mellom Dortmund i Tyskland og Altdorf i Sveits.
Trasé fastlagt av UNECE: Dortmund – Gießen – Aschaffenburg – Würzburg – Stuttgart – Schaffhausen – Winterthur – Zürich – Altdorf.


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Eidsfoss kirke

Eidsfoss kirke er en korskirke fra 1904 i Holmestrand kommune, Vestfold og Telemark fylke.
Byggverket er i tre og har 200 plasser.


== Litteratur ==
Eldal, Jens Christian og Havran, Jiri (2002). Kirker i Norge, bind 3: Med historiske forbilder. 1800-tallet. Oslo: ARFO. s. 200-201. ISBN 82-91399-11-5. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Rasmussen, Alf Henry (1993). Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 549. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Eidsfoss kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Hof kirkelege fellesråd
Nord-Jarlsberg museum
«Eidsfoss kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Hillestad kirke

Hillestad kirke er en langkirke fra 1724 i Holmestrand kommune, Vestfold fylke. Byggverket er i tømmer og har 150 plasser.
Kirkens gravminner er registrert av DIS-Norge.


== Eksterne lenker ==
(no) «Hillestad kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Hillestad Kirke på vf.DISNorge.no
Brosjyre på www.Kirken.no/Tunsberg (2 siders .pdf-fil).
«Hillestad kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Grégory Vignal

Grégory Vignal (født 19. juli 1981 i Montpellier i Frankrike) er en fransk fotballspiller som for tiden er klubbløs etter at hans kontrakt med Birmingham City FC gikk ut sommeren 2010.


== Klubbkarriere ==
Vignal startet sin karriere i hjembyens klubb Montpellier HSC. Han etablerte seg som et stort talent og i 2000 ble han hentet til Liverpool FC for 500 000 britiske pund.
Han imponerte med en gang for reservelaget deres og han fikk sin debut for A-laget mot Rotherham United i FA-cupen. Han spilte ytterligere seks kamper 2000/01 sesongen.
Han imponerte for Frankrikes U-18 landslag i fotball og spilte noe bra kamper for Liverpool i starten av 2001/02 sesongen. Men han klarte ikke å slå litt mer rutinerte John Arne Riise i kampen om plassen som venstreback på Liverpool og han fikk bare 9 kamper den sesongen.
2002/03 sesongen fikk han bare 4 kamper, og han ble etter hvert lånt ut til SC Bastia. I 2003/04 sesongen ble han lånt ut den første halvdelen av sesongen til Stade Rennais FC og den andre halvdelen til RCD Espanyol.
I 2004/05 sesongen var han lånt ut til Rangers FC der han imponerte stort og var med på å vinne Skotsk Premier League og Skotsk Ligacup.
I slutten av sesongen gikk kontrakten hans med Liverpool ut og Rangers ville gjerne signere ham permanent, men forhandlingene strandet og han gikk i stedet til Portsmouth FC. Men han ble frigitt fra klubben etter å ikke ha imponert Harry Redknapp i løpet av 2005/06 sesongen. Han gikk dermed gratis til RC Lens. Lens lånte ham ut i siste halvdel av 2006/07 sesongen til den tyske klubben 1. FC Kaiserslautern. I juli 2007 ble han utlånt til Southampton.


== Meritter ==


=== Liverpool FC ===
FA-cupen 2001
UEFA-cupen 2001


=== Rangers FC ===
Skotsk Premier League 2005
Skotsk Ligacup 2005


== Eksterne lenker ==
(en) Grégory Vignal – FIFA 
(fr) Grégory Vignal – Ligue de Football Professionnel 
(en) Grégory Vignal – Transfermarkt 
(en) Grégory Vignal – Soccerbase.com 
(en) Grégory Vignal – FootballDatabase.eu 
(en) Grégory Vignal – Soccerway 
Profil på Liverpoolfc.tv
Profil på Lfchistory.net
Rondo (TV-serie)

Rondo er et norsk underholdningsprogram med Petter Nome som ble direktesendt på NRK fra 1993 til 1995. Nome ble assistert av Herborg Bryn, mens Synnøve Svabø var «stuntreporter». Nome inviterte kjente gjester i studio mens Svabø reiste rundt og lagde stunt-reportasjer både fra Norge og utlandet. Hun intervjuet personer som blant annet Yasir Arafat, Odd Nerdrum og Jens Stoltenberg, mens Nome hadde gjester som Rowan Atkinson, Maria Bonnevie, Sting, Bille August og den svenske pop-trioen Glenmark/Eriksson/Strømsted (GES).
Programmets fremste varemerke var en bevisst blanding av «rock & roll, høyt trøkk og sekvenser med substans og alvor». Programmet besto av to deler. Den første på ca. 60 minutter med høyt tempo, mye musikk og stemning, den andre på ca. 30 minutter med karakter av et nachspiel der et nærgående møte med en hovedgjest var hovedingrediens.Serien var for mange nordmenn den første introduksjonen til Internett, som ble presentert for seerne av Nome. Rondos nettsatsing var et samarbeide mellom NRK og de norske internett-pionerene Oslonett. Det var svært få som hadde internett hjemme på den tiden og var det første norske programmet som hadde ett opplegg på Internett.Premieren ble sett av 759 000.


== Annet ==
Husbandet bestod av Mats Johanson, Rino Johannessen, Ole Petter Hansen og Trond Nagell Dahl, mens husartist var Tove Kampestuen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rondo på Internet Movie Database 
(no) Rondo hos Filmfront 
(no) Rondo på NRK TV 
Bilder fra sendingen (Oslonett)
Mehmet Okur

Mehmet Okur (født 26. mai 1979) er en tyrkisk profesjonell basketballspiller. Han spiller for Utah Jazz i NBA. Han har også spilt for Detroit Pistons fra han ble profesjonell i 2002 til 2004. Han er 2,12 meter høy, veier 120 kilo og kallenavnet hans er «Memo».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mehmet Okur – FIBA 
(en) Mehmet Okur – euroleague.net 
(en) Mehmet Okur – eurobasket.com 
(en) Mehmet Okur – Basketball-Reference.com
Hem kirke

Hem kirke er en langkirke fra 1392 i Larvik kommune, Vestfold og Telemark fylke.
Byggverket er i stein og har 90 plasser.


== Litteratur ==
Christophersen, Øyvind; Horntvedt, Otto Emil; Kalleberg, Oddvar, red. (1992). Hem kirke 600 år 1992. Hem menighetsråd. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Rasmussen, Alf Henry (1993). Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 559. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Hem kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Vestfolds vakre middelalderkirker (PDF-bok)
«Hem kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Kavrepalanchok (distrikt)

Kavrepalanchok (transkriberes også Kavre Palanchok, Kavre, Kabhrepalanchok, Kavrepalanchowk, Kavreplanchok) er et av Nepals 75 administrative distrikter. Distriktet ligger i Bagmati sone i Sentralregionen.
Geografisk hører det til ås-områdene i Nepal. Det grenser mot Kathmandudalens tre distrikter i vest. Sindhulpalchok distrikt i nord, Ramechhap i øst og Makwanpur og Sindhuli i sør.
Dhulikhel (befolkning i 2005 anslått til 10 170) er distriktshovedstad.
Panauti (i 2005 anslått til 27 604) er distriktets største by. Banepa (befolkning 2005 17 154) er en annen by, som ligger like ved Dhulikhel.
I distriktet er det 87 landsbyutviklingskomiteer og 3 bykommuner.
Det høye antallet buddhister er bl.a. et uttrykk for det store innslaget av tamang-folk i distriktet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Kavrepalanchok-distriktet
Kart med helsestatistikk (på engelsk)