jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Ondt blod i Vesten

Ondt blod i Vesten (originaltittel: Once Upon a Time in the West) er en italiensk-amerikansk westernfilm fra 1968 regissert av Sergio Leone. Filmen er lagt til det ville vesten på 1880-tallet. Fokus er på jernbanens fremvekst vestover og hvordan den bringer med seg sivilisasjonens goder, men også konflikter. De ledende rollene spilles av Claudia Cardinale, Henry Fonda, Jason Robards og Charles Bronson.


== Handling ==
Handlingen er lagt til USA på 1880-tallet. Jernbanen strekker seg stadig lenger vestover. Den bringer med seg sivilisasjonens goder, men også lovløshet. Jorda der jernbanen skal gå, blir verdifull, og folk skyr ingen midler for å skaffe seg den. 
Handlinga er bygget opp rundt to fortellinger. Den ene handler om Jill McBain. Hun er en desillusjonert, men sterk kvinne, på vei til å møte sin nye familie. Familien er imidlertid blitt massakrert av Frank og hans bandittgjeng. Den andre fortellingen tar utgangspunkt i Morton, som har leid inn Franks gjeng for å rydde vei for jernbanen han holder på å bygge. En mystisk mann med munnspill og desperadoen Cheyenne tar loven i egne hender, og forsøker å oppspore Frank og Morton. “The Man” knytter de to handlingsforløpene sammen. I store deler av filmen er han en mystisk person hvis motiver er ukjente.


== Om filmen ==


=== Popularitet og økonomi ===
Filmen ble meget populær i Europa og spesielt i Frankrike der den ble sett av nesten 15 millioner. Den ble den suverent mest besøkte filmen i Frankrike i 1969, og over dobbelt så mange besøkende som den nest mest besøkte (The Brain).


=== Anmelderne ===
Filmen ble meget godt mottatt av anmelderne og har fått så mye som 98 % på Rotten Tomatoes og 80 % på Metacritic. Den amerikanske filmanmelderen Roger Ebert gav den 2,5 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin gav den 3,5 av 4 stjerner.Den fikk også svært god omtale av de norske anmelderne. Både VG, Dagsavisen, Aftenposten gav den terningkast seks, mens Dagbladet gav den fem.I 2009 ble den inkludert i National Film Registry, et utvalg av filmer til bevaring i det amerikanske nasjonalbiblioteket Library of Congress.


== Rollebesetning ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ondt blod i Vesten på Internet Movie Database 
(no) Ondt blod i Vesten hos Filmfront 
(sv) Ondt blod i Vesten i Svensk Filmdatabas 
(da) Ondt blod i Vesten i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Ondt blod i Vesten på Allociné 
(nl) Ondt blod i Vesten på MovieMeter 
(en) Ondt blod i Vesten på AllMovie 
(en) Ondt blod i Vesten på Turner Classic Movies 
(en) Ondt blod i Vesten på Rotten Tomatoes 
(en) Ondt blod i Vesten på Metacritic 
 Wikiquote: Ondt blod i vesten – sitater
Notes from Planet Earth

Notes from Planet Earth er et samlealbum av Chris de Burgh. Den ble gitt ut i 2001. Plata inneholder en helt ny sang: «Two Sides to Every Story». «Missing You 2001» og «Patricia the Stripper 2000» er nye versjoner av de to gamle sangene.


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av Chris de Burgh.

«Don't Pay the Ferryman»
«Missing You 2001»
«Fatal Hesitation»
«Ship to Shore»
«The Lady in Red»
«When I Think of You»
«Sailing Away»
«Two Sides to Every Story»
«Tender Hands»
«A Spaceman Came Travelling»
«I Want It (And I Want It Now)» (DJ Q-ball Remix)
«Patricia the Stripper 2000»
«Borderline»
«Say Goodbye to It All»
«Where Peaceful Waters Flow»
«This Waiting Heart»
«High on Emotion»


== Eksterne lenker ==
(en) Notes from Planet Earth på MusicBrainz 
(en) Notes from Planet Earth på Discogs
Beautiful Dreams

Beautiful Dreams er et studioalbum/konsertalbum av Chris de Burgh. Den ble gitt ut i 1995. Plata er spilt inn direkte i musikkstudio med orkester, og inneholder gamle sanger av de Burgh og andre artister. «In Love Forever», «I'm Not Crying Over You» og «One More Mile To Go» er helt nye sanger. 
Albumet ble spilt inn i løpet av åtte dager. Alle sangene er spilt inn på «gamlemåten»; samtlige instrumenter, vokal inkludert,  ble spilt inn under én fremføring i studio på ett opptak, uten bruk av overdubbing.Plata solgte til gull i Norge i 1996.


== Sporliste ==
Alle sangene er skrevet av Chris de Burgh unntatt hvor annet er notert.

«Missing You» – 3:58
«Girl» (John Lennon, Paul McCartney) – 2:50
«Carry Me» – 4:06
«Discovery» – 3:23
«The Snows of New York» – 3:36
«In Love Forever» – 3:06
«Shine On» – 4:03
«The Lady in Red» – 4:10
«In Dreams» (Roy Orbison) – 3:09
«I'm Not Crying Over You» – 3:57
«Always On My Mind» (Johnny Christopher, Mark James, Wayne Carson Thompson) – 3:22
«Say Goodbye To It All» – 4:39
«One More Mile To Go» – 3:32


== Personell ==
Chris de Burgh – vokal, akustisk gitar, piano
Dave «Clem» Clempson – elektrisk gitar
John Giblin – bass
John Themis – akustisk gitar
Ian Thomas – trommer
Peter Oxendale – keyboard, kapellmester
Nick Ingman – dirigent
Gavyn Wright – dirigent
London Session Orchestra – orkester


== Se også ==
Salgstrofeer i musikkbransjen i Norge i 1996


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Beautiful Dreams på MusicBrainz
Kim Clijsters

Kim Clijsters (født 8. juni 1983 i Bilzen i Belgia) er en profesjonell tennisspiller som har vært rangert nummer 1 i verden i 2003 og 2011.Clijsters ble profesjonell tennisspiller i 1999 og har i løpet av sin tenniskarriere hittil vunnet 30 single- og 11 doubleturneringer. Hun har vunnet seks Grand Slam-titler, fire single og to i double. Hun har siden 2001 vært blant verdens fem beste kvinnelige singlespillene på rankingen og ved to anledninger har hun toppet listen (august 2003 og januar 2006). Hun var også ranket som verdens beste kvinnelige doublespiller i januar 2003.
I år 2000 vant hun to single- og en doubleturnering og året etter vant hun tre singletitler og nådde sin første Grand Slam-finale. Hun møtte Jennifer Capriati i damesinglefinalen i French Open og tapte knepent med 6-1, 4-6, 10-12.
I 2003 var Clijsters i minst semifinale i 20 av 21 turneringer og hun spilte hele femten finaler hvorav hun vant ni. Hun var i to Grand Slam-finaler, French Open og US Open, men tapte begge mot Justine Henin-Hardenne. I 2005 vant hun sin første Grand Slam-tittel da hun i finalen 10. september vant over Mary Pierce med 6-3, 6-1.
Kim Clijsters har også deltatt på det belgiske Fed Cup-laget. I perioden 2000–2005 har hun spilt 20 kamper hvorav hun har vunnet 18. I 2001 vant det belgiske laget cupen da de i verdensfinalen beseiret Russland.
Clijsters ble valgt inn i International Tennis Hall of Fame i 2017. Hun er gift med den amerikanske basketballtreneren og tidligere -spilleren Brian Lynch, som hun har tre barn med.Hun la opp i 2007, gjorde comeback i 2009, la opp igjen i 2012 og gjorde det kjent i september 2019 at hun hadde tenkt å gjøre et nytt comeback.


== Grand Slam-titler ==
 French Open:
Double kvinner: 2003 (sammen med Ai Sugiyama)
 Wimbledon:
Double kvinner: 2003 (sammen med Ai Sugiyama)
 US Open:
Single kvinner: 2005 (hun beseiret Mary Pierce med 6-3, 6-1 i finalen)
Single kvinner: 2009 (hun beseiret Caroline Wozniacki med 7-5, 6-3 i finalen)
Single kvinner: 2010 (hun beseiret Vera Zvonarjova med 6-2, 6-1 i finalen)
 Australian Open:
Single kvinner: 2011 (hun beseiret Li Na med 3-6, 6-3, 6-3 i finalen)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Kim Clijsters – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kim Clijsters – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kim Clijsters på Internet Movie Database 
(en) Kim Clijsters hos The Movie Database 
Kim Clijsters på Twitter 
Kim Clijsters på Facebook 
(de) Kim Clijsters – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Kim Clijsters – Olympedia 
(en) Kim Clijsters – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Kim Clijsters – WTA Tennis 
(en) Kim Clijsters – ITF Tennis 
(en) Kim Clijsters – FedCup 
(en) Kim Clijsters – International Tennis Hall of Fame
Sykepleietiltak

Sykepleietiltak (sykepleieintervensjon) er innen sykepleie et tiltak med det mål å løse et helseproblem. Dette omfatter selvstendige tiltak iverksatt av sykepleieren som resultat av en sykepleiediagnose, tiltak i samarbeid med annet helsepersonell, og delegerte tiltak der sykepleieren utfører tiltak forordnet av lege eller andre samarbeidspartnere. Hjelp med aktiviteter i dagliglivet som pasienten ikke kan utføre selv regnes også som sykepleietiltak.
Det er flere prosjekter for å klassifisere sykepleietiltak, blant dem ICNP og NIC.
Marian Saastad Ottesen

Astrid Marian Saastad Ottesen (født 1975) er en norsk skuespiller som har medvirket i produksjoner både på film, TV og scene. Hun er ansatt ved Nationaltheatret.


== Biografi ==
Ottesen ble født i Bergen, men vokste opp i Florø og Skien. Hun gikk på Statens Teaterhøgskole fra 1996 til 1999.Hun scenedebuterte som amatørspiller i Tor Åge Bringværds Mowgli på Sommerteatret i Frognerparken i 1998. Hun hadde sin profesjonell debut i Karlson på taket i Kruttårnteatret i 1999. I 2001 ble hun ansatt ved Nationaltheatret. Her har hun blant annet spilt rollen som Madame Bonacieux i De tre musketerer, Dunasja i Kirsebærhaven, Tine i Det kalde barnet, Sarah i Teatermakeren, Adele i Flaggermusen, Kamomilla i Folk og røvere i Kardemomme by, Yngre kvinne i Når vi døde..., Lisbet i Erasmus Montanus, Petrine i Reisen til julestjernen, Sara i Mysterier, Fanny i Borkman, Abbie i Begjær under almene og Elida Wangel i Fruen fra havet. Hun har også medvirket i oppsetninger ved Oslo Nye Teater, Det Norske Teatret, Riksteatret og Folketeateret. Dette innbefatter stykker som blant annet Ville engler (debutrolle ved Oslo Nye Teater, 1999), Den gjerrige, Rocky Horror show, Vest for Eden, Happy Happy og Ole Brumm. 
Hun filmdebuterte i en liten birolle i Detektor (2000) og har ellers hatt notable roller i Elsk meg i morgen (2005), Kunsten å tenke negativt (2006) og Tatt av kvinnen (2007). Sistnevnte innbrakte henne Kanonprisen 2007 i klassen beste kvinnelige hovedrolle. Hun ble nominert til Amandaprisen i 2006 og 2008.Hun TV-debuterte i komiserien Nissene på låven (2001) og har ellers hatt notable roller i serier som Nissene over skog og hei (2011), Lilyhammer (2012–2014), Vikingane (2016–2020) og Nissene i bingen (2021).


== Familie ==
Marian Saastad Ottesen er niese av skuespiller og tidligere teatersjef Helle Ottesen.


== Filmografi ==


=== Film ===
2007 Andre omgang ... Kaja
2007 Tatt av kvinnen ... Marianne
2006 Kunsten å tenke negativt ... Marte
2006 Alene menn sammen ... Lena (kortfilm)
2005 Elsk meg i morgen ... Lone
2003 Fia og klovnene ... Ekspeditrise
2003 Franks prolaps ... Trine
2002 Anolit ... Vibeke


=== TV-opptredener ===
2021 Nissene i bingen ... Anne-Gro Lamo
2019 Heimebane ... Petronella Nagelsmidt
2016–2020 Vikingane ... Hildur
2013 Moving On - Visiting Order ... Liv
2013 Torsdag kveld fra Nydalen .... Seg selv
2012–2014 Lilyhammer .... Sigrid Haugli
2011 Nissene over skog og hei .... Anne-Gro Lamo
2002 Lekestue NRK (mini-serie) .... Anja, Glørs kjæreste
2001 Nissene på låven TVNorge .... Anne-Gro Lamo


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Marian Saastad Ottesen på Internet Movie Database 
(sv) Marian Saastad Ottesen i Svensk Filmdatabas 
(da) Marian Saastad Ottesen på Filmdatabasen 
(fr) Marian Saastad Ottesen på Allociné 
(en) Marian Saastad Ottesen på AllMovie 
(en) Marian Saastad Ottesen hos The Movie Database
Flubergbrua

Flubergbrua er ei hengebru med bjelker, ingen opphengte sidespenn. Den krysser nordre del av innsjøen Randsfjorden i Innlandet. Brua krysser sjøen mellom Rødnes og Haga i Søndre Land kommune og er 359 meter lang. Ifølge Statens vegvesens database, Brutus, er lengden 179,52 meter. Brua har tre spenn, hvorav hovedspennet er 139,52 meter. 
Flubergbrua er en del av fylkesvei 2394. Byggeår er 1966.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==
Flettesortering

Flettesortering (engelsk: merge sort) er en effektiv sammenligningsbasert sorteringsalgoritme. De fleste implementasjoner produserer en stabil sortering, noe som betyr at implementasjonen bevarer innmatningens rekkefølge av like elementer i den sorterte utmatningen. Flettesortering er en splitt og hersk-algoritme som ble oppfunnet av John von Neumann i 1945. En detaljert beskrivelse og analyse av flettesortering ble gjort i en rapport av Neumann og Hermann Goldstine i 1948.


== Referanser ==
Australian Open 1988

Australian Open 1988 


== Menn ==


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Finale ===


== Kvinner ==


=== Kvartfinaler ===


=== Semifinaler ===


=== Finale ===


== Eksterne lenker ==
ITF Menn, Kvinner
Anbudsselskap

Et anbudsselskap er et selskap som etableres med det formål å kunne konkurrere om anbud på tjenesteyting i anbudskonkurranser. Vanligvis er det offentlige selskaper som etablerer anbudsselskap, for på den måten å kunne konkurrere om anbud på lik linje med private selskaper. Anbudsselskap kan også etableres av to eller flere private selskaper som ønsker å jobbe sammen om spesifikke anbudskontrakter. Anbudsselskapet har eget styre og fører eget regnskap. Etablering av anbudsselskap er spesielt vanlig i samferdselssektoren.


== Eksempler på norske anbudsselskap ==
Agder Buss (Eiere: Setesdal Bilruter og Telemark Bilruter)
Fjord1 Partner, senere Keolis Norge (Eiere: Keolis og Fjord1)
Nexus Trafikk, senere UniBuss (Eier: Sporveien AS)
Nor-Ferjer (Eiere: Tide og Stavangerske)
NSB Anbud, senere Vy Gjøvikbanen (Eier: Vy)
Telemark Kollektivtrafikk (opphørt) (Eiere: Nettbuss Sør og Telemark Bilruter)


== Referanser ==
Bård Breivik

Bård Breivik (1948–2016) var en norsk skulptør. Han arbeidet hovedsakelig innen «konkrete objekter» som skulptur. Han startet sin karriere som en av konseptkunstens pionerer i Norge. Han beveget seg videre i mange retninger, alltid globalt orientert, både mot kunstneriske tendenser, uttrykksformer og teknikker. Breivik jobbet i små, store og monumentale formater. Han var først og fremst billedhugger og skulptør, samtidig som kunstens hans utfoldet seg i grenselandet mot arkitektur, landskapskunst og byplanlegging.
Han regnes som en av de mest markante norske billedhuggerne i sin tid.


== Liv og virke ==
Bård Breivik vokste opp på Laksevåg. Han var utdannet fra Bergens Kunsthåndverksskole (1967–1970), og Central Saint Martins College of Art and Design i London (1970–1971). Han var professor i skulptur ved Kunstakademiet i Stockholm 1982–1985. Han ble særlig kjent som skulptør, og fikk sitt internasjonale gjennombrudd etter at han stilte ut på Guggenheimmuseet i New York i 1982.

Som kunstner var han opptatt av håndverkstradisjoner, og hadde gjennom årene og under flere omfattende utenlandsreiser studert og brukt forskjellige håndverksteknikker i sine arbeider. Han hadde ca. 70 utstillinger over hele verden bak seg, og har blitt innkjøpt av museer og samlinger i Norden, Vest-Europa og Nord-Amerika. Han utførte også en rekke offentlige og private utsmykkinger.
Mot slutten av sitt liv bodde og arbeidet han i Oslo, men han hadde tidligere også opphold i Williamsburg New York, Beijing og Xiamen i Kina og Sibbhult i Sverige.
Han mottok Ingeborg og Per Palle Storms ærespris i 2009 og Anders Jahres kulturpris i 2011.Breivik døde i 2016, 67 år gammel, etter å ha fått påvist uhelbredelig kreft i 2014.


=== Verker ===
Steinsamlingen fra Breiviks prisbelønte Citadell-utstilling utgjør grunnstammen i Klosterenga skulpturpark i Oslo. Samlingen er på 300 tonn og består av skulpturer, landskapselementer og historisk byggestein. Første byggetrinn av skulpturparken sto ferdig i 2000 og består av en mur som er 3,40 meter høy og 40 meter lang. Store deler av steinmaterialet i muren er gamle blokker tilhørende den tyske bestillingen tegnet av Albert Speer. Ca. 20 m² av muren er utført i mønster fra flere andre kulturer og belagt med bladgull. Det er innlagt vannførende nisjer med buddhahoder, eggformer i sort norsk stein og fem kantformete søyleelementer fra Tyrkia.
Breivik stod bak utsmykkingen av Institutt for informatikks hovedfasade (IFI) ved Universitetet i Oslo 2011. Han utformet også Tusenårsstaden Gulatinget som er et monument over tingstedet. Det består av «Tingveggen», «Tinghella» og «Eldsirkelen» og ble høytidelig åpnet sommeren 2005.Et av Breiviks større prosjekter i det offentlige rom var steinsøylene på Torgallmenningen i Bergen. Utsmykkingen på Torgallmenningen ble avdekket 17. mai 1999. Han ønsket å ha nye stålsøylene med på en større utstilling i Beijing før de etter planen skulle bli montert i hjertet av hjembyen Bergen i 2016.


== Oversiktsliste over arbeider ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bård Breivik – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Klosterenga Skulpturpark
Knut Engedal

Knut Arne Engedal (født 1946) er en norsk psykiater og forsker med alderspsykiatri og demens som spesialområde. Han har utgitt flere bøker innen sitt fagområde. Han hadde stillingen som professor i alderspsykiatri ved Ullevål universitetssykehus.
Engedal ble cand.med. ved Universitetet i Heidelberg  i 1971. Han ble deretter spesialist i allmennmedisin i 1984 og spesialist i psykiatri i 1993. I 1990 tok han en doktorgrad i geriatri ved Universitetet i Oslo i 1990. Avhandlingen hadde tittelen Mental impairment and dementia in old age: studies on diagnostic tools, epidemiology, and treatment through a day-care programme.Han startet yrkeskarrieren som turnuslege i Arendal. Deretter var han distriktslege på Vestlandet i en del år før han ble sykehjemslege i Oslo. Fra 1981 til 1987 arbeidet han ved ulike alders­ og voksenpsykiatriske avdelinger på Ullevål, Gaustad og Dike­mark sykehus. I 1990 var han med å starte den første hukommelsesklinikken i Norge og hadde i årene fra 1991 til 1997 en 60 prosent stilling ved Hukommelsesklinikken på Ullevål sykehus. I tidsrommet 1992–1996 ledet han et statlig utviklingsprogram om alderspsykiatri og i 1997 ble han faglig koordinator ved Nasjonalt kompetansesenter for aldersdemens. I 1994 ble han professor i alderspsykiatri (som den første i Norge) og seksjonsoverlege ved geriatrisk avdeling, Ullevål universitetssykehus.Som forsker har Engedal vært spesielt opptatt av fagområder som geriatri og i særdeleshet demens og alderspsykiatri. Han har i løpet av karrieren nedlagt et betydelig forskningarbeid på demens og har veiledet 16 Ph.D-studenter. Han har publisert over 380 vitenskapelige artikler i internasjonale tidsskrifter, samt en rekke populærvitenskapelige tekster. Han har holdt en rekke foredrag, organisert kurs for helsepersonell samt utgitt- og vært medforfatter på flere lærebøker om demens og alderspsykiatri. Av bøker han har utgitt kan en blant annet nevne Aldersdemens fakta og utfordringer (medforfatter, 1991), Urunde hjul : alderspsykiatri i praksis (2000), Makt og avmakt (2002) og En bok om demens : husk meg når jeg glemmer (2016).


== Utmerkelser ==
H.M. Kongens gullmedalje, Universitetet i Oslo (1984)
Demensprisen, Oslo fylkeslag i Nasjonalforeningen for folkehelsen (2003)
Ærespris fra Civitan Norges Forskningsfond for Alzheimers sykdom (2004)
Sohlbergs Nordiske Pris i Gerontologi (2006)
Hjelpestikkeprisen (Swedish Match) for demensforskning (2007)
Fortjenesteprisen, fra styret i Den internasjonale organisasjonen for alderspsykiatere (IPA) (2015)
Demensforskningprisen, Nasjonalforeningen for folkehelsen (2019).
Kommandør av St. Olavs Orden (2022).


== Referanser ==
Voksen (andre betydninger)

Voksen har flere betydninger.
Hovedartikkelen voksen refererer til betegnelsen på eldre personer.


== Andre betydninger ==
Voksen (Oslo), område i Oslo
Voksen kirke og Voksen prestegjeld
Voksen skole
Demetrios fra Faleron

Demetrios fra Faleron (også Demetrius av Phaleron eller Demetrius Phalereus, gresk: Δημήτριος Φαληρεύς; født ca. 350, død ca. 280 f.Kr.) var en athensk orator fra Faleron, en elev av Theofrastos, og en av de første fra Aristoteles' peripatetiske skole. Han var en anerkjent statsmann som ble utpekt av den makedonske konge, Kassandros, til å styre over Athen, og som han styrte som enehersker over i ti år. Han innførte viktige reformer i det juridiske system samtidig som han opprettholdt et oligarkisk styre som støttet Kassandros. Han ble forvist av sine fiender i 307 f.Kr. og dro da til Theben, og etter 297 f.Kr. dro han til hoffet i Alexandria ved det ptolemeiske kongedømmet i Egypt. Han skrev omfattende om historiske, retoriske og litterære emner.


== Referanser ==
Plutos (komedie)

Plutos (gresk: Πλοῦτος, Ploutos, «Rikdom») er en antikk gresk komedie av Aristofanes, første gang satt opp scenen 408 f.Kr., senere revidert og satt opp igjen ca. 388 f.Kr. Det er en politisk satire over samtidens Athen som roterte rundt den personifisert guden for rikdom, Plutos. Stykket reflekterte utviklingen av den gamle komedie mot den nye komedie ved å benytte det faste typegalleri som den dumme herren og den ulydige slaven for å angripe samtidens moral.


== Handling ==
Stykkets hovedpersoner er en eldre athensk borger, Khremylos, og hans slave Karion. Khremylos presenterer seg selv og sin familie som anstendige, men fattige, og har således gått til oraklet i Delfi for å søke råd. Stykket begynner med at han vender tilbake til Athen fra Delfi hvor han har blitt instruert av guden Apollon til å følge med den første mannen han møter og overtale ham til å bli med hjem. Mannen viste seg å være guden Plutos, fremstilt som — i kontrast til alle forventninger — en blind tigger. Etter mye diskusjon blir Plutos overtalt til gå inn i Khremylos’ hjem hvor han vil få alle sin visjoner gjenopprettet, i betydningen «rikdom» vil fra nå gå kun til dem som fortjener det.
Den første delen av komedien forfølger tanken om at rikdom ikke er gitt til de dydige og anstendige, eller nødvendigvis til de som ikke er dydige, men isteden gitt til de tilfeldige, og ikke til de som fortjener det. Khremylos er overbevist om at dersom Plutos får synet tilbake vil disse feilene bli rettet og verden vil bli et bedre sted.
Den andre delen innfører gudinnen Fattigdom. Hun imøtegår Khremylos’ argument om at det er bedre å være rik ved å argumentere at uten fattigdom vil det ikke være noe slaver (ved at alle slaver kan kjøpe seg fri), og ingen kostbare varer eller luksuriøs mat (da ingen vil arbeide om alle var rike).
Etter at Plutos’ har fått tilbake synet i tempelet til Asklepios ble han formelt en del av Khremylos’ hus. Han kan nå se hvem han fordeler rikdom til, og på samme tid blir hele verden snudd opp-ned, både økonomisk og sosialt. Ikke overraskende gir det bitre kommentarer og utsagn om urettferdighet fra de som ikke lenger er rike.
Ved stykkets avslutning kommer gudenes budbringer, Hermes, for å fortelle Khremylos’ og hans familie om gudenes raseri. Som i Aristofanes’ stykke Fuglene har gudene ikke fått sine ofringer ettersom alle mennesker viser sin oppmerksomhet til Plutos (for å oppnå rikdom) og ikke lenger hyller og respekterer de tradisjonelle gudene. Hermes, som er bekymret for sin egen situasjon, tilbyr seg faktisk å arbeide for de dødelige og blir på disse betingelser en del av Khremylos’ husholdning som en tjener.


== Referanser ==


== Utgivelser ==
Aristophanes (2005). The Complete Plays (engelsk). Oversatt av Paul Roche. New American Library. s. 665.