jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Midtstuen skole

Midtstuen skole er en ungdomsskole i bydel Vestre Aker i Oslo. Skolen ligger inntil Holmenkollbanen mellom Midtstuen og Skådalen stasjoner, med Nordmarka som nærmeste nabo. Skolen tar imot elever fra Grindbakken skole, Svendstuen skole og Slemdal skole.
Åpningen av Midtstuen skole i 1988 skjedde samtidig med at ungdomsskolen på Ris ble lagt ned. I starten ble både rektor og en stor del av lærerstaben flyttet over fra Ris. Skolebygningen rommer 18 tradisjonelle klasserom, og i mange år hadde Midtstuen fulle klasser og et samlet elevtall på 540 elever. I dag er to av klasserommene gjort om til datarom, og skolen har de siste årene hatt om lag 460 elever.
Skoletomtens smale form har satt sitt preg på bygningen. I alt består skolen av seks enheter, samlet i to bygningskropper.  Bygningene ligger som et bånd langs tomtens buede østgrense, tett inntil en turvei. Uteområdet på motsatt side omfatter to små amfiteatre, en ballbane og en ballbinge. Skolens to gymsaler ligger i bygningen nærmest parkeringsplassen. Da skolen ble vedtatt bygget høsten 1986, var budsjettet på 63,5 millioner kroner. Samlet byggesum ble til slutt 77 millioner kroner. Overskridelsen skyldtes blant annet at arkitektkontoret hadde glemt å tegne inn elevtoaletter.I skoleåret 2011/2012 tilbyr Midtstuen skole undervisning i spansk, fransk, tysk og mandarin. Til sammen 38 lærere har undervisningsposter ved skolen. Av disse er 19 kvinner og 19 menn, noe som innebærer at Midtstuen skole er den ungdomsskolen i Oslo med størst mannsandel og best kjønnsbalanse i lærerstaben.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Data og statistikk - MinOsloskole, Oslo kommune. Besøkt 7. februar 2018.
Skolens hjemmeside
Svendstuen skole

Svendstuen skole er en barneskole i bydel Vestre Aker i Oslo.


== Eksterne lenker ==
Data og statistikk - MinOsloskole, Oslo kommune. Besøkt 7. februar 2018.
Skolens hjemmeside
Landskapsarkitekt

Landskapsarkitekten planlegger og formgir arealer utendørs som gater, torg, små hager, regulerings- og kommuneplaner til store landskapsområder. Tidligere kaltes landskapsarkitekter for hagearkitekter, men landskapsarkitektur er et mye bredere fagfelt som inkluderer både detaljprosjektering, overordnet planlegging (som byplanlegging) og forvaltning. Fagområdet ble etablert på Institutt for landskapsplanlegging allerede i 1916. Dette fagmiljøet er et av de eldste fagmiljøene innen landskapsarkitektur i verden og det største i Norge.
Utdannelsen kan i Norge tas ved Institutt for landskapsplanlegging ved Norges miljø- og biovitenskapelige universitet (NMBU) og Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo (AHO). NMBU tilbyr et femårig masterprogram, mens AHO har en to-årig mastergrad. Man kan også studere landskapsarkitektur som del av arkitekturfaget ved Bergen Arkitektskole (BAS) og som del av samfunnsfag om Landskapsplanlegging ved Høgskulen i Sogn og Fjordane.
I Norge organiserer landskapsarkitektene seg i NLA som ble stiftet i 1929. For å bli medlem kreves en mastergrad i landskapsarkitektur, og medlemmer titulerer seg MNLA.
Institutt for landskapsplanlegging på NMBU utdanner også landskapsingeniører. 


== Eksterne lenker ==
Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av landskapsarkitekt
Institutt for landskapsplanlegging NMBU
Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo
Nonne

En nonne er en kvinne som har viet seg til et religiøst liv. Betegnelsen blir oftest forbundet med kvinner som har avlagt klosterløftene i en religiøs orden innen den romersk-katolske kirken der en finner flertallet av kristne nonner. Det finnes imidlertid også nonner innen den ortodokse, den anglikanske og den evangelisk-lutherske kirken samt innen ikke-kristne religioner, for eksempel buddhismen, der ordensvesenet også er omfattende, jainismen og taoismen. 


== Betegnelser ==
På mange språk bruker en ofte betegnelsen nonne om kvinner som lever et kontemplativt liv i kloster, mens de som lever et apostolisk liv i en apostolisk orden, kalles «religiøse søstre» eller bare «søstre». En kan finne begge former for religiøst liv innenfor en og samme kristne orden, for eksempel hos Dominikanerordenen, som i Oslo har nonner i Lunden kloster og søstre på Katarinahjemmet. Overhodet for et nonnekloster kalles abbedisse, som tilsvarer en abbed i et munkekloster, men som ikke har rett til å utøve prestelig virksomhet. Både nonner og andre søstre tiltales som søster; overhodet for et hus tiltales normalt som moder eller moder superior.
Selvet ordet nonne kommer av det latinske nonna, en hunkjønnsform av nonnus, det vil si «munk», som opprinnelig  var en tiltaleform for eldre personer. Nonna kunne også bety «dadda» på barnespråk.


== Kjente nonner ==
Hildegard von Bingen
Mor Teresa


== Se også ==
Munk


== Eksterne lenker ==
(en) Nuns – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Riksvei 833

Riksvei 833 (Rv833) var en forbindelsesvei mellom Harstad/Narvik lufthavn og Nautå i Evenes. Veien var 547 meter lang, og den var dermed en av Norges korteste riksveier.
2019 ble veien del av europavei 10.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Nordland fylke ===

EvenesFlyplassveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Fylkesvei 8290

Fylkesvei 8290 går mellom Grov i Tjeldsund og Snubba i Evenes. Veiens lengde er 21,4 km, hvorav 2,5 km i Nordland og 18,9 km i Troms og Finnmark.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei 829, etter at regionsreformen trådte i kraft fikk den status som fylkesvei.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 829 og er primær fylkesvei.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Troms og Finnmark fylke ===

Tjeldsund


=== Nordland fylke ===

EvenesGrovfjordveien 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv8290
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Ski-VM 1966

Ski-VM 1966 ble arrangert 17. – 27. februar i Oslo. 


== Langrenn ==


=== Menn ===


==== 15 km ====
20. februar


==== 30 km ====
17. februar


==== 50 km ====
26. februar


==== 4 x 10 km stafett ====
23. februar


=== Kvinner ===


==== 5 km ====
23. februar


==== 10 km ====
19. februar


==== 3 x 5 km stafett ====
27. februar


== Kombinert ==


=== Normalbakke / 15 km ===
20. og 21. februar


== Skihopping ==


=== Normalbakke ===
19. februar


=== Stor bakke ===
27. februar


== Medaljestatistikk ==
  


=== Nasjoner ===


== Referanser ==


== Litteratur ==
Per Bjørn Amundsen (1966). VM på ski 1966 : de nordiske grener. Oslo: Aschehoug. 


== Eksterne lenker ==
(en) FIS Nordic World Ski Championships 1966 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bilder på Flickr fra Billedbladet NÅ's arkiver overlevert til Riksarkivet.


== Kilder ==
1966 World Championships hos skisport365.com
Fylkesvei 585

Fylkesvei 585 går mellom Sentrum og Paradis  i Bergen.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Frem til 2019 var strekningen mellom Sandviken og sentrum del av veien, denne har blitt fylkesvei 577.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestland fylke ===

Bergen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv585
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Riksvei 580

Riksvei 580 (Rv580) går mellom Hop og Bergen lufthavn i Bergen med arm fra Rådal.
Før 1. januar 2010 var fylkesvei 580 del av veien.
Et stykke motorvei på 1 km ble bygd som del av prosjektet E39 Svegatjørn–Rådal, det ble åpnet 31. oktober 2022.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestland fylke ===

Bergen
Arm fra RådalskryssetFanavegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kartverkets norgeskart
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Rv580
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 564

Fylkesvei 564 går mellom Rossland og Krossneset i Alver.
Fra 1954 gikk det ferge mellom Frekhaug og Salhus. Etter at Hagelsundbrua ble tatt i bruk 1982, overtok ferjesambandet Knarvik–Steinestø biltrafikken, sambandet Frekhaug–Salhus ble derfor nedlagt 1985 etter at det ikke lenger fikk offentlige tilskudd.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei.
Frem til 2019 var også veien mellom Salhus og Åsane i Bergen del av Fv564, den har fått eget nummer fylkesvei 5300.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestland fylke ===

Alver


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv564
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 566

Fylkesvei 566 går mellom Haugo i Osterøy og Herland i Bergen.
Før 1. januar 2010 var veien riksvei, etter at regionsreformen trådte i kraft har den status som fylkesvei. Fv5422Fylkesvei 5422 var opprinnelig del av veien.


== Kommuner og knutepunkter ==


=== Vestland fylke ===

Osterøy

Bergen


== Eksterne lenker ==
Kartverkets norgeskart
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv566
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Sakkarin

Sakkarin (E954) er et kunstig søtningsstoff som tilhører gruppen av energifrie/energifattige søtstoffer.

Stoffet tilsettes i små mengder i brus og andre leskedrikker, og er omtalt som et stoff som er 400 ganger søtere enn sukker. I 1977 ble stoffet forbudt i USA, fordi man trodde det kunne være kreftfremkallende, sakkarin ble senere lovlig og tatt i bruk igjen. Datidens forskning viste at man måtte drikke flere hundre liter brus hver dag før det var fare for kreft, nyere forskning har ikke klart å motsi denne konklusjonen.
Ski-VM 1989

Ski-VM 1989 ble arrangert 17. – 26. februar i Lahtis i Finland.


== Langrenn ==


=== Menn ===


==== 15 km klassisk ====
22. februar


==== 15 km fristil ====
20. februar


==== 30 km klassisk ====
18. februar


==== 50 km fristil ====
26. februar


==== 4 x 10 km stafett ====
24. februar19 nasjoner deltok i stafetten, blant annet lag fra Hellas, Nederland, Australia og Danmark.


=== Kvinner ===


==== 10 km fristil ====
19. februar


==== 10 km klassisk ====
17. februar


==== 15 km klassisk ====
21. februar


==== 30 km fristil ====
25. februar


==== 4 x 5 km stafett ====
24. februar


== Kombinert ==


=== Individuelt (Normalbakke K90 / 15 km) ===
18. og 19. februar


=== Lag (storbakke K 120/ 3x5 km) ===
23. og 24. februar


== Skihopping ==


=== Normalbakke K90 ===
26. februar


=== Storbakke K114 ===
20. februar


=== Lag storbakke K114 ===
22. februar


== Medaljestatistikk ==
  


=== Nasjoner ===


== Kilder ==
1989 World Championships hos skisport365.com
Alfred Dregger

Alfred Dregger  (født 10. desember 1920 i Münster, død 29. juni 2002 i Fulda) var en tysk konservativ politiker (CDU).  Han var overborgermester i Fulda (1956-1970) og formann for CDU/CSU-fraksjonen i Forbundsdagen (1982-1991).
Etter utdannelsen på skolen i Werl avtjente Dregger verneplikt fra 1939 og meldte seg inn i NSDAP i 1940. Han tjenestegjorde i den tyske hær under andre verdenskrig og ble utnevnt til kaptein og bataljonsjef i slutten av krigen. 
I 1946 begynte han å studere jus, og tok doktorgraden i 1950. 
Dregger var medlem av CDU og fra 1967 til 1982 var han leder for CDU i Hessen. Han var medlem av den hessiske landdagen mellom 1962 og 1972 og fra 1972 til 1998 var han medlem av tyske parlamentet. I 1969 var han valgt som medlem av CDUs nasjonale styre. Dregger var kjent som sterkt konservativ og var det mest prominente medlem av den såkalte Stahlhelm-Fraktion, den nasjonalkonservative fløy av CDU. Han var blant annet opphavsmannen til slagordet Freiheit statt Sozialismus.
Han var gift og hadde to barn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alfred Dregger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alfred Dregger på Discogs 
(en) Alfred Dregger på MusicBrainz 
(de) Alfred Dregger hos Forbundsdagen 
(en) Alfred Dregger hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
CDU
Realisme (statsvitenskap)

Realisme er et teoretisk paradigme innenfor studiet av internasjonale relasjoner. Realismens kjerneidé er at det internasjonale samfunn er et anarki, uten noen form for overordnet makt. Dette resulterer i at alle statsmakter til enhver tid er overlatt til seg selv, økonomisk, militært, og sikkerhetspolitisk. Dette er utgangspunktet for realpolitiske prioriteringer og vurderinger, som igjen skal ivareta statsmaktens langsiktige strategiske interesser - overlevelse, suverenitet, og militær og økonomisk sikkerhet for befolkningen.Realisme som navn på internasjonal politisk teori ble først brukt av Hans Morgenthau i hans bok Politics Among Nations fra 1948, som i dag regnes som et standardverk i studiet av internasjonale relasjoner. Realisme som fenomen ble imidlertid beskrevet allerede av Thukydid i hans verk om Peloponneskrigen fra ca. 400 f.Kr., hos Sunzi i Kunsten å krige fra ca. 500 f.Kr., samt grundig utredet av Niccolò Machiavellis i hans renessanseverk Fyrsten fra 1532. Blant mange andre teoretiske forløpere kan nevnes Thomas Hobbes og Leviathan fra 1651. 
I fagdebatten om internasjonal politisk teori stod realismen særlig sterkt under og etter den andre verdenskrig. Noen viktige teoretikere var George F. Kennan, Nicholas J. Spykman, Herman Kahn og E.H. Carr, og sentralt stod oppdemmingspolitikken. Dette kan sees på som en reaksjon på mellomkrigstidens idealistiske og liberale tilnærming, som realistene mente var illusjonsskapende og tilslørende. Fra 1970-årene fikk nyrealismen gjennomslag ved teoretikere som Robert J. Art, Robert Jervis, Kenneth Waltz, Samuel P. Huntington, Stephen Walt, John Mearsheimer og Robert Gilpin.
I dag blir realismen gjerne inndelt i retningene klassisk realisme, nyrealisme/strukturell realisme og nyklassisk realisme. Innenfor nyrealismen finnes ellers retninger som defensiv og offensiv realisme, særlig forbundet med henholdsvis Waltz og Mearsheimer. Til forskjell fra defensive realister, mener offensive realister at stater ikke vil bli tilfredsstilt med en gitt mengde makt, men søker hegemoni for sin egen sikkerhet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knutsen, Torbjørn L. (1997). A History of International Relations Theory (engelsk) (2 utg.). Manchester University Press. 
Mearsheimer, John (2001). The Tragedy of Great Power Politics (engelsk). New York: W. W. Norton & Co. 
Morgenthau, Hans (1948). Politics Among Nations: The Struggle for Power and Peace (engelsk). New York: Alfred A. Knopf. 
Morgenthau, Hans (1951). In Defense of the National Interest (engelsk). New York: Alfred A. Knopf. 
Toje, Asle (2012). Neoclassical realism in European politics: Bringing power back in (engelsk) (1 utg.). Manchester University Press. 
Waltz, Kenneth (1959). Man, the State, and War (engelsk). New York: Columbia University Press. 
Waltz, Kenneth (2008). Realism and International Politics (engelsk). Routledge.
Jean Monnet

Jean Omer Marie Gabriel Monnet (født 9. november 1888 i Cognac, død 16. mars 1979 i Bazoches-sur-Guyonne, Yvelines) var en fransk forretningsmann. Han var stedfortredende generalsekretær i Folkeforbundet.
Etter andre verdenskrig ledet han arbeidet med Monnet-planen for gjenreisning av Frankrikes økonomi. Han medvirket ved utarbeidelsen av Schuman-planen som førte til opprettelsen av Den europeiske kull- og stålfellesskap. Monnet ble den første president for Den høye myndighet, kull- og stålfellesskapets utøvende organ.
Monnet hadde aldri noe folkevalgt, politisk verv. Den europeiske union (EU) regner ham som en av organisasjonens grunnleggere. Monnet mottok Karlsprisen i 1953, og ble i 1976 utnevnt som den første æresborger av Europa.


== Liv og virke ==
Monnet var 16 år da han forlot Frankrike og reiste rundt i England, Skandinavia, Russland, Egypt, Canada og USA, som representant for sin fars cognac-selskap. Han returnerte til Frankrike i 1914, ved utbruddet av første verdenskrig. Monnet meldte seg til tjeneste for Frankrike og foreslo for landets president en plan for å koordinere de allierte ressurser, særlig med tanke på et bedre samarbeid mellom Frankrike og Storbritannia.Etter første verdenskrig ble Monnet en av verdens ledende finansrådgivere. Ved Fredskonferansen i Paris (1919) var Monnet assistent for Étienne Clémentel, den franske ministeren for industri og handel. Clémentel foreslo et nytt europeisk økonomisk system, det ble avvist av de andre seiersmaktene ved konferansen, men forslaget om europeisk integrasjon ble tatt opp igjen av Monnet etter andre verdenskrig, la grunnlaget for det som etterhvert ble Den europeiske union (EU). I 1920 deltok han i deler av arbeidet for økonomisk gjenreisning i sentral- og Øst-Europa. Fra 1919 til 1923 var han stedfortredende generalsekretær i Folkeforbundet.Monnet var i perioden 1934 til 1936 han rådgiver for Chiang Kai-shek. Umiddelbart før utbruddet av andre verdenskrig ble han oppnevnt av Edouard Daladier for å forhandle med USA og Storbritannia. I London i 1940 inspirerte han de Gaulle og Churchill med en plan om en fransk-britisk union som felles front mot Tyskland. Prosjektet ble avslått av Philippe Pétain. Han var under krigen leder av de alliertes forsyningsorganisasjon.Etter krigen ble han leder av Frankrikes planleggingskontor. Han utarbeidet i de siste krigsårene den såkalte Monnetplanen, for gjenreisningen av Frankrikes økonomi. Planen la vekt på et samarbeid mellom Frankrike og Tyskland. I perioden 1952 til 1954 var han president for Den Høye Myndighet for Det europeiske kull- og stålfellesskap.Monnet var medforfatter av den såkalte Schuman-planen. Forhandlingene om planen som Monnet ledet, førte til kull- og stålfellesskapet. Han grunnlag «Aksjonskomiteen for Europas forente stater», og ble i 1976 utnevnt som Europas første æresborger.

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jean Monnet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Subsidie

Subsidie er støtte, oftest brukt om økonomisk bidrag for å opprettholde et visst produksjonsnivå, eller for å sette i gang eller vedlikeholde eksport, mest kjent i form av støtte fra staten til en bedrift. Subsidier gis som oftest i form av direkte tilskudd fra staten, men kan også gis i det skjulte, som for eksempel i form av billig strøm eller gjennom investeringstilskudd. Medieoppmerksomhet kan også virke subsidierende, ved at bestemte geografiske områder tilgodeses mer enn andre. Hensikten kan for eksempel være å påvirke demografi eller migrasjon.
Ordet kommer opprinnelig fra romerske militære, der det gjerne betydde støttetropper. Senere kom det til å bety økonomisk støtte fra en makt til en annen, med avtale om gjentjeneste i form av militær støtte i tilfelle av en konflikt.
Bruken av subsidier var vanlig før, men er etterhvert oppfattet som problematisk i forhold til den rådende frihandelsideologi. De fleste land i verden er derfor i ferd med å omforme sine interne støtteordninger. Dette vises blant annet igjen i støtteordningene til landbruk i «marginale områder» og til vedlikehold av kulturlandskap, som ikke betraktes som subsidier. Et eksempel på en sektor som mottar massive subsidier er energisektoren, Det internasjonale pengefondet (IMF) beregnet i en rapport i 2015 det til rundt 5 billioner (5 tusen milliarder) US dollar (rundt 35 tusen milliarder norske kroner) i året for verden i sin helhet, eller rundt 6 % av verdens bruttonasjonalprodukt.
Subsidietenkning er etterhvert tatt i bruk også bedriftsinternt, slik at mens noen avdelinger før ble betraktet som «utgift til inntekts ervervelse», er der blitt mere vekt på at regnskapet skal gå i pluss. For å få dette til, sender avdelingene regninger til hverandre for utførte tjenester og leveranser.


== Se også ==
Statsstøtte


== Eksterne lenker ==
«Act Local, Solve Global: The $5.3 Trillion Energy Subsidy Problem», artikkel fra IMFs nettsted (engelsk)
European Currency Unit

European Currency Unit, ECU eller ecu, tidligere europeisk kunstig regne- og valutaenhet som bestod av en kurv av samtlige EU-lands valutaer. Den besto av fastlagte andeler av valutaene til medlemmene av det tidligere europeiske monetære system, omgjort til en enhet (korv). Andelene var fastlagt enstemmig. Bortsett fra enkelte myntslag, ble den aldri satt i omløp. Valutaen tjente som regneenhet ved fastleggelsen av EUs budsjett. ECU ble avskaffet ved innføringen av euro.


== Referanser ==


== Se også ==
Det europeiske monetære system
Euro
Arthur Seyss-Inquart

Arthur Seyss-Inquart (født 22. juli 1892 i Stannern (i dag Stonařov), Mähren som da var del av Østerrike-Ungarn, henrettet 16. oktober 1946 i Nürnberg i Tyskland) var en østerriksk-tysk nasjonalsosialistisk politiker og jurist. 


== Bakgrunn og virke ==
Under første verdenskrig ble han såret i kamp og etter krigen utdannet han seg til jurist. Seyss-Inquart utviklet høyreorienterte ideer, agiterte på 1930-tallet for sammenslutning med Tyskland og ble frontfigur for nazistene i Østerrike. 
Han meldte seg inn i NSDAP i 1938 og ble i februar samme år østerriksk innenriksminister i Kurt Schuschniggs regjering etter press fra Hitler. Han var østerriksk forbundskansler 11. til 13. mars 1938, visegeneralguvernør for Polen 1939–1940 (under Hans Frank) og rikskommissær i Nederland 1940–1945. Han skal ha mislikt overgrepene begått av SS i Polen og ba om overføring til annen stilling. Han ble sivil administrator for Nederland i mai 1940 straks etter okkupasjonen. Der forsøkte han å utføre sitt virke gjennom samarbeid med landets elite og den eksisterende nederlandske sivile administrasjonen. I  1945 utnevnte Adolf Hitler ham testamentarisk til tysk utenriksminister.Etter andre verdenskrig ble Seyss-Inquart stilt for retten i nürnbergprosessen. Ifølge Telford Taylor påtok Seyss-Inquart seg ansvar for de fleste forbrytelsene begått under hans ledelse i Nederland. Forsvareren anstrengte seg lite for å få klienten til å motbevise anklagene. Seyss-Inquart leverte ikke et særlig sterkt forsvar. Mange av de avgjørende bevisene kom fra den tiltaltes egen forklaring som ble stadfestet av andre vitner. Vitnene bekreftet også at Seyss-Inquart hadde forsøkt å lette byrden ved okkupasjonen for nederlenderne, særlig i de siste månedene av krigen. Seyss-Inquart innrømte at han var antisemitt og forble lojal mot Hitler. Angående Anschluss fremstilte den tiltalte dette som et politisk og ikke strafferettslig spørsmål. Han ble funnet skyldig, dømt til døden og henrettet ved henging.I varetekt oppnådde han 141 i en intelligenstest (Wechsler Adult Intelligence Scale), mot for eksempel Ernst Kaltenbrunner som skåret lavest (113) blant de som ble testet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arthur Seyß-Inquart – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Arthur Seyss-Inquart på Internet Movie Database 
(sv) Arthur Seyss-Inquart i Svensk Filmdatabas 
(en) Arthur Seyss-Inquart hos The Movie Database 
(en) Arthur Seyss-Inquart på Discogs
Emil Hácha

Emil Hácha (født 12. juli 1872 i Trhové Sviny nær České Budějovice, Tsjekkoslovakia, død 26. juni 1945 i Praha), var en tsjekkoslovakisk jurist og politiker.
Etter Münchenavtalen mellom Adolf Hitler og de franske, britiske og italienske lederne 30. september 1938 vegret daværende president Edvard Beneš seg for å samarbeide med Tyskland og emigrerte til London. Hácha ble 30. november valgt til ny president.Ved et nattlig møte med Hitler og Hermann Göring ble Hácha tvunget med trussel om bombing av Praha og invasjon av sitt land. Uten å forhøre seg med det tsjekkoslovakiske parlamentet aksepterte han at Böhmen og Mähren ble innlemmet i Tyskland under betegnelsen Protektoratet Böhmen og Mähren. Hácha ble deretter marionettpresident i protektoratet. Han forsøkte å samarbeide med den tyske okkupasjonsmakten for på den måten å gjøre okkupasjonen litt gunstigere.
Ved Prahas frigjøring 13. mai 1945 ble Hácha arrestert. Han hadde meget dårlig helse, og han ble umiddelbart ført til et fengselssykehus der han døde i slutten av juni samme år.


== Referanser ==
Ultimatum

Et ultimatum (latin) er en siste erklæring eller ugjenkallelig krav som stilles på diplomatisk vei til en annen stat, og som i regelen følges av krig, hvis det ikke oppfylles. Begrepet brukes om en meddelelse fra en stat til en annen i en spent situasjon, der det blir stilt bestemte krav som må oppfylles hvis tvangsmidler skal unngås. Et ultimatum inneholder alltid en tidsfrist som gjerne er svært kort, særlig hvis det trues med krig.