jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mars (gud)

Mars var krigsguden i romersk mytologi, sønn av Juno og Jupiter, gift med sin søster Bellona, og i deler av mytologien var han elskeren til Venus som han fikk sønnen Eros med. Han har gitt navn til planeten Mars og måneden mars. Han tilsvarer i gresk mytologi krigsguden Ares. Hovedtempelet til Mars lå på Kapitolhøyden i Roma og var delt med Jupiter og Quirinus.


== Grødegud ==
Mars var den fremste av krigsgudene som ble dyrket av de romerske legionærene. Romerne betraktet ham kun etter Jupiter i betydning som var deres hovedgud. Mars' festivaler ble holdt i måneden mars (som ble oppkalt etter ham) og i oktober. Ettersom navnet Mars ikke har noen indoeuropeisk utledning er det mest sannsynlig en latinsk form for etruskernes jordbruksgud Maris, og opprinnelig synes Mars å ha vært en jordbruksgud, knyttet til grøderikdom og fruktbarhet, beskytter av krøtter, markene og landegrensene mellom bøndene. På 100-tallet f.Kr. rådet den konservative Cato den eldre at «For dine krøtter, for at de skal være friske, gjør ofringer til Mars Silvanus, og gjøre dette offeret hver år». Ettersom romerne var hovedsakelig bønder fryktet de pest og sykdom ville ødelegge deres avlinger. Insekter, skadelige smådyr, platesykdommer var fiender som «invaderte» deres land, og Mars ble guden som beskytter dem mot invasjonene. 


== Beskytter av Roma ==

Således ble Mars senere assosiert med kamp etter hvert som Roma og Romerriket begynte å ekspandere, og han ble identifisert med den greske krigsguden Ares.
I motsetningen til sin greske motpart ble Mars æret av de fleste, og rivaliserte selv Jupiter som den fremste guden. Han ble titulert som beskytter av byen Roma. Ettersom han ble sett som den legendariske far til Romas grunnlegger Romulus ble det likeledes antatt at alle romere nedstammet fra Mars.
Det er sagt at Mars var sønnen til Juno og en magisk blomst, eller kanskje Jupiter selv. Bellona, den romerske krigsgudinnen, skal ofte ha opptrådt på slagmarken sammen med han, og er i ulike fortellinger kona, søsteren, datteren eller søskenbarnet hans. Nerio er også nevnt som kona hans. I romersk kunst ble Mars hyppig framstilt som en kriger med hjelm.
Symbolet for krigsguden Mars ble i middelalderen merke for grunnstoffet jern, planeten mars og hankjønn. Det er i dag vanlig utbredt som generelt maskuline kjønnssymbol. Piktogrammet kan tolkes som krigsgudens skjold og spyd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mars (god) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mars (god) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Mars in Roman Religion (engelsk)
Gianduiotto

Gianduiotto er en sjokolade som blir produsert i Piemonte i Italia. Sjokoladens form ligner en båt som er snudd opp-ned, og hver sjokoladebit er pakket inn i sølv- eller gullpapir. Sjokoladen er laget av en blanding av sukker, kakao og en deig av hasselnøtter.
Skaperen av Gianduiotto skal ha vært Michele Prochet, som var den første som finmalte hasselnøttene til en deig før de ble blandet med sukker- og kakaoblandingen. Den offisielle «fødselen» til sjokoladen er satt til 1865.
Idéen med å blande hasselnøttbiter i «standardsjokolader» kom under Napoleons styre, da import av kakao fra Sør-Amerika ble ekstremt vanskelig. «Rå» kakao var veldig kostbart, noe som førte til at lokale sjokoladeprodusenter begynte å blande biter av ristede hasselnøtter i sjokoladen for å få den billigere. Hasselnøtter var lett å få tak i, siden de dyrkes lokalt i Piemonte.


== Produsenter ==
Caffarel
Venchi
Matt Lucas

Matthew Richard «Matt» Lucas (født 5. mars 1974) i Paddington, London er en britisk komiker mest kjent for sine roller i BBC-serien Little Britain. 
Londoneren Lucas vokste opp hos sin jødiske familie i Stanmore i Stor-London, der han fikk sin utdannelse på Aske's Boys' School. Han studerte videre drama på Bristol University, og opptrådte sammen med  National Youth Theatre. Han oppdaget tidlig at han var homofil, men har selv uttalt at han hadde problemer med det på skolen. Han ble også skallet som barn, og pleier å komme med stadig nye forklaringer på hvorfor.
Han startet sin karrière som stand-upkomiker i London, med rollen som Sir Bernard Chumley, berømt skuespiller og anekdotemester (som senere dukket opp i Little Britain). I 1992 ble han oppdaget av komikeren Bob Mortimer, og i 1994 opptrådte han sammen med Mortimer og Vic Reeves i serien The Smell of Reeves and Mortimer. Han fortsatte å jobbe med paret i spørreprogrammet Shooting Stars, der han ble kjent for sin rolle som den trommespillende og poengtellende kjempebabyen George Dawes. Han spilte også i andre roller, blant annet Georges mor Marjorie Dawes, som også kom tilbake i Little Britain. Han har også skrevet materiale for Ali G (Sacha Baron Cohen) som han har gått på skole med. 
Sammen med David Walliams skapte han parodiserien Rock Profile i 1999. I serien fikk Lucas vist sin allsidighet siden en ny artist ble parodiert i hver episode. Men det er Little Britain som blir regnet som Lucas' beste opptreden. Showet begynte på BBC-radio, men ble snart flyttet til TV. Showet inneholder gjengående rollefigurer, gjerne med signatursitater. Serien ble populær, og tre sesonger ble spilt inn i perioden 2003-2006. Serien har blitt vist på TV 2 Zebra og BBC Entertainment.
I 2005 spilte Lucas sin første dramarolle i serien i BBC-dramaet Casanova. I  2010 og 2011 spilte Lucas i forskjellige roller i BBC serien Fly med oss! (originaltittel: Come Fly with Me) sammen med Walliams. Serien ble vist på NRK3.
I 2015 spilte Lucas i rollen som Pompidou i Netflix og BBC-serien med samme navn. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Matt Lucas på Internet Movie Database 
(sv) Matt Lucas i Svensk Filmdatabas 
(da) Matt Lucas på Scope 
(fr) Matt Lucas på Allociné 
(en) Matt Lucas på AllMovie 
(en) Matt Lucas hos The Movie Database
Scott Weiland

Scott Weiland (født 27. oktober 1967 i Santa Cruz i California, død 3. desember 2015  i Bloomington i Minnesota) var en amerikansk musiker. Han var vokalist i Velvet Revolver og Stone Temple Pilots.
Weiland ga ut to studioalbum:

12 Bar Blues (1998)
Happy in Galoshes (2008)Etter at Scott Weiland forlot Velvet Revolver (etter et show på Hammersmith Odeon) ble han gjenforent med Stone Temple Pilots. De ga ut albumet Buy This, som inneholdt åtte låter fra tidligere album.
Weiland slet med heroinmisbruk i store deler av sin musikkarriere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Scott Weiland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Scott Weiland på Internet Movie Database 
(en) Scott Weiland hos The Movie Database 
(en) Scott Weiland på Apple Music 
(en) Scott Weiland på Discogs 
(en) Scott Weiland på MusicBrainz 
(en) Scott Weiland på Spotify 
(en) Scott Weiland på Songkick 
(en) Scott Weiland på Last.fm 
(en) Scott Weiland på Genius — sangtekster 
(en) Scott Weiland på AllMusic 
Scott Weiland på Twitter 
Scott Weiland på Facebook 
Scott Weiland på Instagram 
Scott Weiland på YouTube 
Scott Weiland på Myspace
Jim Marthinsen

Jim «Jimmer'n» Marthinsen (født 15. april 1956) er en tidligere ishockeyspiller.


== Karriere ==
Jim Marthinsen er fra Lambertseter og drev opprinnelig med fotball. Moderklubben var Lambertseter IK, men gikk til toppklubbene Vålerengen i 1975 fram til 1988. Senere spilte Martinsen for flere toppklubber Trondheim ishockeyklubb etter 13 år i Vålerenga men var tilbake i Vålerenga for han avsluttet i Storhamar. Marthinsen tok syv NM-titler med Vålerenga i 1982, i 1985, fra 1987 til 1988 og fra 1991 til 1993. Han tok også tre NM-titler med Storhamar i perioden 1995 til 1997. Marthinsen ble også seriemester med Trondheim IK i 1989.  Han har også vært trener for Hasle/Løren.


== I media ==
I 2007 var han deltager i TV 2s underholdningsprogram Isdans, der han demonstrerte sine skøyteferdigheter som isdanser sammen med Kaja Hanevold. I 2010 var han med i NRK-serien Mesternes Mester.


== Meritter ==
10 NM, 21 seriegull totalt
114 landskamper
509 kamper for Vålerengen


== Se også ==
Gullpucken


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jim Marthinsen på Internet Movie Database 
(en) Jim Marthinsen – Olympedia 
(en) Jim Marthinsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jim Marthinsen – Eliteprospects.com
Kyuzo Mifune

Kyuzo Mifune (født 1883, død 27. januar 1965) var en japansk judoutøver på Kodokan med beltegrad 10. dan.
Han begynte med judo som 13 åring på Kodokan i 1903. I 1912 hadde han allerede Rokudan (6. dan) og var en Kodokan instruktør. Han sto til slutt som leder for alle Kodokan instruktørene.
Måten han tilegnet seg nye teknikker på kan sammenlignes med farten i hans graderinger. Han ble tildelt 10. dan 25. mai 1945, som den nest yngste i historien med denne graden. Han holdt graden i nesten 20 år, lengst i historien av noen 10. dan.
I 1964 ble han tildelt Den oppadstigende sols orden av japanske myndigheter. Han var da den første til å motta denne utmerkelsen i live. Før hans død i 1965 var han den eneste levende 10. dan i verden.


== Referanser ==
judoinfo.com Profiles of Kodokan 10th Dan Holders
Kaichiro Samura

Kaichiro Samura (japansk: 佐村 嘉一郎 Samura Kaichirō, født 1880, død 1964) var en japansk judoka. Han var en av de lengst levende 10. dan (beltegrad) judoutøvere i verden.
Han ble medlem i Kodokan i 1898 og ble tildelt sin 10. dan i april 1948. 
I 1899 ble han leder for judo-seksjonen i Butokukai, og 1931 begynte han som trener på Kodokan.
Han reiste mye og lærte bort judo på forskjellige skoler og politiakademier.


== Referanser ==

judoinfo.com Profiles of Kodokan 10th Dan Holders
Dora Baltea

Dora Baltea (IPA-uttale: /'dɔ:ra 'baltea/) (italiensk: Dora Baltea; fransk: Doire Baltée; frankoprovençalsk: Duère eller Jouère) er en italiensk elv. Den er en sideelv til Po og er rundt 168 km lang. Elvens utspring er i Aostadalen (Valle d'Aosta) ved Mont Blanc, og den renner gjennom dalen og lenger sør gjennom Piemonte. Her renner den gjennom byen Ivrea og Canavese før den når fram til Po i nærheten av Chivasso.
Dora Baltea er en populær elv for rafting med gummibåt og kajakk. Tidlig om sommeren, i mai og juni, har elvene høy vannføring på grunn av snøsmelting fra fjellene. I juli, august og september er elvene roligere og temperaturen høyere.


== Se også ==
Dora Riparia – en annen sideelv til Po


== Referanser ==
Hidekazu Nagaoka

Hidekazu Nagaoka (født 1876, død 22. november 1952)  var en japansk judoka. Han var en av verdens høyest graderte judoutøvere, og en av kun tre som ble tildelt sin grad av judoens grunnlegger Jigoro Kano.
Som 16-åring kom han fra sin hjemby Okayama til Tokyo. Han ble medlem av Kodokan i 1893.
Han var en fryktet utøver, men brukte mye tid på å utvikle gode trenere, og var av god assistanse for presidenten i Kodokan. 
Han ble tildelt 10. dan 27. desember 1937 av Jigoro Kano, bare noen måneder før Jigoro Kano døde. Han er en av kun tre judoka som er tildelt 10. dan av grunnleggeren selv. Nagaoka var dessuten den yngste til noensinne å motta 10. dan.


== Referanser ==
judoinfo.com Profiles of Kodokan 10th Dan Holders
Tanaro

Tanaro (kjent i oldtiden som Tanarus), er en 276 km lang elv nordvest i Italia og en sideelv til Po. Elvens kilde er i De liguriske Alpene i nærheten av grensen til Frankrike. Tanaro renner gjennom byene Ceva, Alba og Asti, før den renner ut i Po i nærheten av byen Alessandria.


== Eksterne lenker ==
(en) Tanaro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tanaro – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Sesia

Sesia er en elv nordvest i Italia og en sideelv til Po. Elvens utspring er i nærheten av Monte Rosa og grensen til Sveits. Sesia renner gjennom byene Borgosesia og Vercelli, før den renner ut i Po i nærheten av Casale Monferrato.
Sesia er en populær elv for kajakkpadling og var vertskap for europamesterskapet i 2001 og verdensmesterskapet i 2002.


== Eksterne lenker ==
Bilder
Paradise (band)

Paradise var et norsk band fra Drammens-distriktet som eksisterte i tidsrommet 1981–1984 og som ble oppløst før de rakk å utgi sitt første album. Bandet ble grunnlagt av Terje Fossheim og Stein Fossheim fra Hokksund, som en etterfølger av Skinny & Lean Band. Bandet hadde platekontrakt i Polygram. 
Paradise spilte såkalt «west coast rock», og hadde blant annet supergruppen Toto som ett av sine forbilder. Bandet gav ut singlen Sheila i 1983, høstet en del gode kritikker og ble spådd en lysende karriere. Bandet skulle etter planen gi ut sitt første album i 1984, men bandet ble i stedet oppløst våren 1984.


== Medlemmer ==
Carl Kristiansen, vokal
David Jensen, gitar
Torbjørn Svendsen, gitar
Terje Norli, keyboards
Erik Luzi, keyboards
Ove Nestaker, bass
Helge Norbakken, trommer
Terje Fossheim, trommerPlatekontrakt i Polygram


== Utgivelser ==
Sheila, PolyGram (1983)


== Sporliste ==
Sheila 2:57
Elected Boy 2:48


== Eksterne lenker ==
(en) Paradise på Discogs 
(en) Paradise på MusicBrainz
Melody A.M.

Melody A.M. er musikkduoen Röyksopps debutalbum som ble utgitt i desember 2001.
Albumet lå 61 uker på VGs albumliste i 2001, 2002 og 2003 med førsteplass som beste plassering


== Spor ==


=== Disk 1 ===
«So Easy»  4:09
«Eple» – 3:36
«Sparks» – 5:25
«In Space» – 3:30
«Poor Leno» – 3:57
«A Higher Place» – 4:31
«Röyksopp's Night Out» – 7:30
«Remind Me» – 3:39
«She's So» – 5:23
«40 Years Back/Come» – 4:45


=== Bonus CD (Dobbelt-disk) ===
«Poor Leno» (Jakatta Radio Mix) – 3:35
«Poor Leno» (Silicone Soul's Hypno House Dub) – 8:11
«Remind Me» (Someone Else's Radio Remix) – 4:04CD-en inneholdt også følgende musikkvideoer.:

«Eple» (musikkvideo)
«Poor Leno» (musikkvideo)
«Remind Me» (musikkvideo)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Melody A.M. på Discogs 
(en) Melody A.M. på MusicBrainz 
(en) Melody A.M. på AllMusic
Ride the Lightning

Ride the Lightning er det andre studioalbumet av Metallica.
Albumet ble sluppet i 1984. Denne platen inneholder to av bandets mest markante klassikere fra tiden med Cliff Burton, «For Whom the Bell Tolls» og «Fade to Black». Ride the Lightning er ikke et konseptalbum, men det gjennomgående temaet er døden.


== Sporliste ==
«Fight Fire With Fire» (Hetfield, Ulrich, Burton) – 4:45
«Ride the Lightning» (Hetfield, Ulrich, Burton, Mustaine) – 6:37
«For Whom the Bell Tolls» (Hetfield, Ulrich, Burton) – 5:10
«Fade to Black» (Hetfield, Ulrich, Burton, Hammett) – 6:57
«Trapped Under Ice» (Hetfield, Ulrich, Hammett) – 4:04
«Escape» (Hetfield, Ulrich, Hammett) – 4:24
«Creeping Death» (Hetfield, Ulrich, Burton, Hammett) – 6:36
«The Call of Ktulu» (instrumental) (Hetfield, Ulrich, Burton, Mustaine) – 8:54


== Eksterne lenker ==
(en) Ride the Lightning på Discogs 
(en) Ride the Lightning på MusicBrainz 
(en) Ride the Lightning på Last.fm 
(en) Ride the Lightning på AllMusic
Supperådet

«Supperådet» er en TV-sketsj fremført av komikerduoen Wesensteen (Harald Heide-Steen jr. og Rolf Wesenlund) på NRK Fjernsynet i 1969. Sketsjen var et innslag i humorserien Og takk for det.
I sketsjen skal en reporter (Wesenlund) intervjue Balle Clorin (Heide Steen jr.), lederen av Norsk Supperåd, et offentlig organ med 400–500 ansatte. Clorin er overstrømmende munter, muligens  alkoholpåvirket, og meget åpenhjertig når det gjelder rådets nytteverdi og arbeidsmetoder: Det produserer det meningsløse bladet Suppe i Sentrum med oppdiktet statistikk som viser at blomkålsuppe går opp og tomatsuppe ned, produserer tullete slagord; kort og godt: «Det er bare tull alt sammen! Bare tull!»
Sketsjen er en av duoen Wesensteens eksperimentelle TV-sketsjer fra slutten av 1960-årene; den er improvisert frem i en tagning, og Balle Clorin fullfører ikke mange setninger: For det meste forsvinner de i snøvling og latteranfall, og den fiktive suppestatistikken markeres med ivrig kaving med armene. Steen fremstilte også ledere for andre råd, blant annet Salatrådet og Mufferådet, men det er «Supperådet» som har vært sendt i reprise på TV utallige ganger og har vært utgitt på flere plater og videoer.
Selv om sketsjene opprinnelig var en parodi på opplysningskontorer og bransjeråd som gjerne ble dannet for å kunne få sendetid i NRK uten å regnes som reklame, har supperådssketsjen blitt den definitive parodien på overflødig byråkrati. «Supperåd» er anerkjent som et begrep i norsk språk; det betegner et byråkratisk organ uten reell innflytelse eller funksjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sketsjen på NRK Nett-TV
Den frigjørende latteren på Dagbladet.no om supperådet.
WSDL

Web Services Description Language (WSDL) er et markeringsspråk for å beskrive vevtjenester (elektroniske tjenester over verdensveven/«World Wide Web»).  Hensikten er å ha en velkjent (standard) måte for å etablere dialog mellom kunder og tilbydere av elektroniske tjenester.  WSDL lar en tilbyder angi hvilke tjenester den har å velge mellom, og (for hver slik tjeneste), hvilke protokoller som kan brukes for å styre dialogen mot kunden, samt hvilket format som kan brukes i samtalen.  
Språket er utviklet av den frittstående organisasjonen World Wide Web Consortium.  Den opprinnelige formulering (versjon 1.0) kom i 2000, mens man i dag finner en revidert og utvidet beskrivelse (version 2.0).  Der beskrives protokollene SOAP og HTTP, samt dialogformatering i henhold til metaspråket XML.
Fiske

Fiske betegner fangst av viltlevende fisk og krepsdyr i saltvann og ferskvann. Fangst av muslinger regnes også tradisjonelt til fiske, mens fangst av sjøpattedyr benevnes som fangst (hvalfangst, selfangst osv.). Akvakultur, dvs. oppdrett av fisk, krepsdyr og muslinger i tilrettelagte anlegg, regnes vanligvis ikke til fiske.
Kommersielt fiske kalles vanligvis fiskeri. Fiske som form for friluftsliv kalles sportsfiske.
Det finnes mange ulike fiskeredskaper. For fiske i liten skala brukes gjerne en fiskeinnretning (fiskestang, oterfjøl m.m.) med snøre og en eller flere fiskekroker i enden. Alternativt kan man bruke et stikkvåpen, som en lystregaffel, men dette er nå forbudt i Norge.

Meitefiske
Fluefiske
Slukfiske
Dorging og trolling
Lystring
OtringFor fiske i større skala brukes gjerne fiskegarn, not, line eller jukse.


== Se også ==
Fiskemottak
Sjødyr
Sportsfiske
Fiskeri


== Eksterne lenker ==
(en) Fishing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Fishing – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Miljøstatus i Norge: Fritidsfiske i ferskvann
Miljøstatus i Norge: Fritidsfiske i sjøen
Miljøstatus i Norge: Advarsler mot fisk og sjømat
Anchoveta

Anchoveta (Engraulis ringens) er en fisk i ansjosfamilien.
Den er verdens viktigste kommersielle fiskeslag, målt etter fangstmengde. I 2003 ble det fisket 6,2 mill. tonn anchoveta. Bestandene er hardt beskattet, og fangstmengdene har tidligere vært betydelig høyere.


== Eksterne lenker ==
(en) Anchoveta – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Anchoveta i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Anchoveta hos FishBase 
(en) Anchoveta hos ITIS 
(en) Anchoveta hos NCBI 
(en) Kategori:Engraulis ringens – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Engraulis ringens – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Engraulis ringens – detaljert informasjon på Wikispecies
Alaskatorsk

Alaskatorsk (Gadus chalcogrammus) er en fiskeart i torskefamilien.
Alaskatorsk er et av verdens viktigste kommersielle fiskeslag, målt etter fangstmengde. I 2003 var verdensfangsten på over 2,9 millioner tonn.


== Beskrivelse ==
Alaskatorsk blir opptil 90 cm lang og 1,4 kg. Den har brun eller olivengrønn farge på ryggen som gradvis blir blekere og sølvaktig mot buken. 


== Utbredelse og habitat ==
Alaskatorsk finnes i det nordlige Stillehavet fra kysten av Japan via Alaska til kysten av California. Voksne individer lever vanligvis nær bunn ned til over 1200 m dyp.
Nyere forskning har vist at alaskatorsk og berlevågfisk som finnes nord i Atlanterhavet er samme art.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alaskatheragra – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Alaskatheragra i Encyclopedia of Life 
(en) Alaskatheragra i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Alaskatheragra hos Artsdatabanken 
(en) Alaskatheragra hos ITIS 
(en) Alaskatheragra hos NCBI 
(en) Kategori:Gadus chalcogrammus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gadus chalcogrammus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Gadus chalcogrammus (Pallas, 1814) Alaska pollock - FishBase
Japansk ansjos

Japansk ansjos (Engraulis japonicus) er en fisk.
Japansk ansjos er et av verdens viktigste kommersielle fiskeslag, målt etter fangstmengde. I 2012 var verdensfangsten på 1,3 mill. tonn. Den er svært lik europeisk ansjos.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Japansk ansjos – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Japansk ansjos i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Japansk ansjos hos FishBase 
(en) Japansk ansjos hos ITIS 
(en) Japansk ansjos hos NCBI 
(en) Kategori:Engraulis japonicus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Engraulis japonicus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Engraulis japonicus – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Engraulis japonicus Temminck & Schlegel, 1846 Japanese anchovy - FishBase
Jurel

Jurel, også kalt chilensk jack mackerel, (Trachurus murphyi) er en hestmakrell.
Jurel er et av verdens viktigste kommersielle fiskeslag, målt etter fangstmengde. I 2003 var verdensfangsten på 1,7 mill. tonn.


== Eksterne lenker ==
(en) Jurel – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Jurel i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Jurel hos FishBase 
(en) Jurel hos ITIS 
(en) Jurel hos NCBI 
(en) Kategori:Trachurus murphyi – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Trachurus murphyi Nichols, 1920 Chilean jack mackerel - FishBase
Trachurus murphyi i FAO FishFinder
Sverre Hamre

Sverre Ludvig Borgund Hamre (født 19. oktober 1918 i Bergen, død 15. mai 1990) var en norsk general i Hæren og forsvarssjef.


== Før verdenskrigen ==
Hamre gikk ut av gymnaset i 1938. Året etter tok han 4. divisjons befalsskole.Han tjenestegjorde deretter i Infanteriregiment nr. 9 og ble ved utbruddet av verdenskrigen satt inn i nøytralitetsvakt.


== Andre verdenskrig ==
Hamre deltok i kampene mot invasjonsstyrkene etter Tysklands angrep på Norge i april 1940. Etter Norges kapitulasjon forlot han Norge ombord på MK «Sjølyst» 30. oktober 1941 og ankom Lerwick 1. november. I Storbritannia gikk han inn i de norske styrkene. Han ble fenrik i 1941 og løytnant i 1942. I 1943 tok Hamre Krigsskolen i London.Under landgangen i Normandie tjenestegjorde Hamre i en britisk avdeling. Han kjempet siden i frigjøringen av Frankrike og deretter av Belgia, Nederland og til sist Tyskland. Da freden kom var Hamre nestkommanderende ved den norske befalsskolen i Mälsåker i Sverige.


== Etter andre verdenskrig ==
Etter krigen fortsatte Hamre sin tjeneste i Forsvaret. I 1947, samme år som han ble kaptein, avla han eksamen ved den svenske Krigshögskolan i Stockholm. Han avanserte til major i 1953, oberstløytnant i 1955, oberst i 1965 og ble utnevnt til generalmajor i 1972.Hamre spilte en viktig rolle for oppbyggingen av det norske forsvaret, særlig i tjenesten som sjef for Hærens Forsyningsstab og i materiellavdelingen i Forsvarsdepartementet. I åtte år var han øverstkommanderende i Nord-Norge. Hamre var forsvarssjef fra 1977 til 1982.


== Utmerkelser ==
Hamre ble utnevnt til kommandør med stjerne av St. Olavs Orden og ble tildelt St. Olavsmedaljen med ekegren, Forsvarsmedaljen med laurbærgren, Deltagermedaljen med rosett og Haakon VIIs 70-årsmedalje. Han mottok de britiske utmerkelsene Military Cross, 1939-1945 Star og France and Germany Star, og var kommandør av USAs Legion of Merit. Han mottok storkors av Finlands løves orden og ble utnevnt til kommandør av den svenske Sverdordenen.


== Referanser ==