jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Cadel Evans

Cadel Evans (født 14. februar 1977 i Katherine) er en australsk, tidligere profesjonell, syklist. Han ble verdensmester i landeveissykling i 2009 og vant Tour de France 2011.


== Karriere ==
Evans begynte sykkelkarrieren innen terrengsykling hvor han blant annet fikk to VM-medaljer i U23-klassen. Under OL 2000 i Sydney kom han på sjuendeplass i terrengsykling.
I 2001 gikk han over til landeveissykling, og syklet for laget Saeco. I 2002 gikk han til Mapei, og i 2003 og 2004 kjørte han for T-Mobile Team (tidligere Team Telekom). Årene i T-Mobile ble, i likhet med Paolo Savoldelli, preget av velt og skader. Fra og med sesongen 2005 til og med 2009 har han kjørt for det belgiske laget Silence-Lotto (tidligere Davitamon-Lotto og Predictor-Lotto). 
Den første gangen han utmerket seg i store etapperitt var under Giro d'Italia i 2002. Dette året tok han over sammenlagtledelsen helt mot slutten av rittet, og hadde gode muligheter til å vinne. På den neste fjelletappen sprakk han imidlertid. Mot slutten av etappen kom han seg knapt oppover, selv om fortvilte hjelperyttere gjorde alt de kunne for å hjelpe ham. Evans tapte godt over 10 minutter til de andre i toppen av sammendraget og endte til slutt på 14.-plass sammenlagt. 
I sitt første Tour de France i 2005, endte han opp på en åttendeplass i sammendraget. Året etter gikk det enda bedre og han ble nummer fire. Før 2007-utgaven var han blant favorittene og endte opp på andreplass, kun 23 sekunder bak Alberto Contador. I Vuelta a España samme år ble han nummer fire, og sammen med flere andre topplasseringer sikret dette ham sammenlagtseieren i ProTouren med 247 poeng. 
Før Tour de France 2008 var han storfavoritt til sammenlagtseieren, men kom på andreplass bak Carlos Sastre. Tour de France 2009 ble ingen suksess, og han endte på 30.-plass sammenlagt. Vuelta a España 2009 gikk bedre – han fikk kjøre i den gyldne ledertrøya på en etappe, og endte på tredjeplass sammenlagt til tross for en ubeleilig punktering på en av de avgjørende etappene.
Under verdensmesterskapet i Mendrisio i september 2009 tok han sin største seier da han vant landeveisrittet etter å ha rykket fra de andre favorittene noen kilometer før mål.
Evans ble i 2013 utnevnt til medlem av Order of AustraliaHan la opp karrieren med første utgave av Cadel Evans Great Ocean Road Race, 1. februar 2014. 


== Meritter i utvalg ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Evans, Cadel og Arnold, R (2009): Cadel Evans: Close To Flying, Hardie Grant Books ISBN 978-1740666671


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Cadel Evans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cadel Evans – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Cadel Evans – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Cadel Evans – Olympedia 
(en) Cadel Evans – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Cadel Evans – Australian Olympic Committee 
(en) Cadel Evans – Commonwealth Games Federation 
(en) Cadel Evans – ProCyclingStats 
(en) Cadel Evans – Cycling Archives 
(en) Cadel Evans – Cycling Quotient 
(en) Cadel Evans – CycleBase
Andrej Kasjetsjkin

Andrej Kasjetsjkin (født 21. mars 1980 i Kzyl Ordinskaja) er en kasakhstansk syklist.
Kasjetsjkin ble profesjonell i 2001, og gikk i 2004 til Crédit Agricole. Etter to sesonger der gikk han til Astana Team. Under Tour de France 2005 stod Kasjetsjkin frem som en god klatrer, og kom på andreplass i ungdomskonkurransen.  I 2006-sesongen vant han en etappe og kom  på tredjeplass sammenlagt i Vuelta a España. Han ble også nummer tre sammenlagt i Deutschland-Tour.
Den 8. august 2007 ble det kjent at Kasjetsjkin hadde avlagt en positiv prøve på bloddoping. Testen skal ha blitt tatt på en uanmeldt dopingkontroll den 1. august. 31. august ble det bekreftet at også B-prøven var positiv, og han ble sparket fra laget.
I juni 2010 skrev han under for Lampre-Farnese Vini etter å ha deltatt i ett ritt etter utestengelsen, temporittet under VM i 2009. I august 2011 brøt han kontrakten for å gå tilbake til Astana.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andrey Kashechkin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Andrej Kasjetsjkin – Olympedia 
(en) Andrej Kasjetsjkin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Andrej Kasjetsjkin – ProCyclingStats 
(en) Andrej Kasjetsjkin – Cycling Archives 
(en) Andrej Kasjetsjkin – Cycling Quotient 
(en) Andrej Kasjetsjkin – CycleBase 
(en) Andrej Kasjetsjkin – TheSports.org
Bartolomeo Guidiccioni

Bartolomeo Guidiccioni (født 1470 i Lucca i Italia, død 4. november 1549 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble utnevnt til biskop av Teramo i 1539, og senere til vikar for Roma.
Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539.
Som medlem av kommisjonen som skulle gi paven råd om jesuittordenen frarådet han at denne ordenen, og forsåvidt andre nye ordener, skulle opprettes. Men da paven likevel tillot jesuittene, ble han en sterk støtte for dem. I 1540 ble han medlem av en kommisjon for reformen av den romerske kurie, og senere ble han medlem også av andre reformkommisjoner, og fikk sentrale kurieverv.
I 1546 ble han utnevnt til erkebiskop av Lucca.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Biskop Andrea Novelli (?-1513)
Kardinal Giovanni Stefano Ferrero (1474-1510) *bispeviet 1500
Kardinal Bonifacio Ferrero (1476-1543) *1505
Kardinal Rodolfo Pio di Carpi (1500-1564) *1531
Kardinal Bartolomeo Guidiccioni (1470-1549) *1546


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Pierpaolo Parisio

Pierpaolo Parisio (født ca. 1473 i Cosenza], død 11. mai 1545 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble utnevnt til biskop av Anglona & Tursi i 1528, og ti år senere forflyttet til Nusco.
Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539, med Santa Balbina all'Aventino som tittelkirke.
Sammen med kardinalene Reginald Pole og Giovanni Morone ble han president for Tridentinerkonsilet 1. november 1542. Det lave antallet fremmøtte delegater førte til at konsilet ble suspendert den 6. juli 1543, og det ble ikke gjeninnkalt før etter Parisios død.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Cosenza

Cosenza er hovedstaden i provinsen Cosenza i regionen Calabria i det sørlige Italia, og har ca. 71 000 innbyggere.
Cosenza ble grunnlagt av bruttiene (Bruttii), og erobret av romerne i 204 f.Kr. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cosenza – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cosenza – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Tursi

Tursi er en gammel liten by med 5 387 innbyggere i provinsen Matera i regionen Basilicata i det sørlige Italia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tursi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tursi – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Nusco

Nusco  er en liten og gammel italiensk by med 4 240 innbyggere (2013) i provinsen Avellino i regionen Campania i Italia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nusco – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kharg

Kharg (iransk: Jazirat Kharg, engelsk: Khark Island eller Kharg Island) er en iransk øy i Persiabukta. Den hører inn under Bushehrprovinsen og er et meget viktig utskipningssted for iransk oljeeksport. 
Oljeanleggene på øya ble utsatt for flyangrep fra irakisk side under Iran-Irak-krigen mot slutten av 1980-tallet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kharg Island – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
John Gregory

John Gregory er navnet til flere personer:

John Gregory (fotballspiller) – tidligere engelsk fotballspiller
John Gregory (moralist) – skotsk moralist fra 1700-tallet
John Gregory (tennisspiller) – australsk tennisspiller fra 1920-årene
John Gregory (friidrettsutøver) – engelsk friidrettsutøver
Hans Scherfig

Hans Scherfig (født 8. april 1905 på Østerbro i København, død 28. januar 1979 i Hillerød) var en dansk forfatter og maler. Han er mest kjent for romanene Det forsømte forår, Den forsvundne Fuldmægtig, Idealister og hovedverket Frydenholm.


== Liv og virke ==
I 1920-årene startet Scherfig på et universitetsstudium i zoologi, men oppga det etter sin debututstilling i 1928 til fordel for billedkunsten. Mot slutten av 1920-årene malte han blant annet kubistisk, men han er mest kjent for sine litografier, som idylliserer jungelens dyr på en måte som er blitt beskrevet som naivisme. Selv oppfattet han denne kategoriseringen som meningsløs.En øyesykdom som reduserte synet til ca. 2% gjorde – ifølge Scherfig selv – at skrivingen ble prioritert fremfor billedkunsten. I 1929–1930 foretok han en reise i USA, der han blant annet opplevde det store børskrakket. Opplevelsene kom til å  prege ham for resten av livet og ga næring til hans sosiale indignasjon, først uttrykt gjennom en serie voldsomt satiriske noveller. Han debuterte i bokform i 1931 med Hvad lærer vi i skolen?. Samme år ble han også medlem av det danske kommunistpartiet.
Han skrev syv romaner, hvorav en, Skorpionen, utkom i mer enn 20 land. Av mange regnes romanen Frydenholm (1962), et oppgjør med dansk samarbeide med de tyske okkupantene under andre verdenskrig, som hans hovedverk. I Norge er han nok mer kjent for den ironiserende samfunns- og skolekritikken  i romanen Det forsømte forår (1940). Minst to av Scherfigs satiriske romaner, Den døde mand (1937) og Den forsvundne fulmæktig (1938) er også blitt stående som klassikere i dansk kriminallitteratur. Også Det forsømte forår regnes av mange som fullgod kriminalroman.Scherfig behersket også andre litterære uttrykksformer enn romanen. Nevnes kan hans reiseskildring fra Kirgisistan, som ser verden gjennom et helt annet filter enn det mange kjenner fra hans romaner.I skarp motsetning til hans jungelmalerier står hans essays, for eksempel Naturens uorden, samt Amsteds møte med naturen i Den forsvundne fuldmægtig. Her skildres naturen som kaotisk og vill.I bortimot 15 år arbeidet han på et verk om gullsmeder, men rakk ikke å fullføre det før sin død. Ifølge ham selv skulle dette ha blitt hans viktigste verk.Scherfig er begravd på Assistens kirkegård i København. Gravstenen er navnløs, godt skjult og forestiller en skilpadde, utført av billedhugger Carl Otto Johansen i 1975. Scherfig fikk skilpadden i gave av sin kone, og ønsket den som gravstein til glede for alle.


== Priser (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hans Scherfig på Internet Movie Database 
(da) Hans Scherfig på Filmdatabasen 
(da) Hans Scherfig på danskefilm.dk 
(da) Hans Scherfig på danskfilmogtv.dk 
(en) Hans Scherfig hos The Movie Database
Ascanio Parisani

Ascanio Parisani (født i Tolentino i Italia, død 3. april 1549 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble utnevnt til biskop av Caiazzo i 1528, og bispeviet av erkebiskop Gabriele Mascioli Foschi, O.E.S.A.
Året etter ble han forflyttet til Rimini.
Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Dionisio Neagrus Laurerio

Dionisio Neagrus Laurerio (født 1497 i Benevento i Italia, død 17. september 1542 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han virket i pavelig diplomatisk tjeneste både i forhold til England og senere Skottland. Han tilhørte servittordenen.
Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539, med San Marcello al Corso som tittelkirke.
Noen måneder etter ble han utnevnt til biskop av Urbino.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Caiazzo

Caiazzo  er en liten bykommune med 5 626 innbyggere i provinsen Caserta i regionen Campania i Italia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Caiazzo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pierce-Arrow

Pierce-Arrow var en amerikansk produksjonsbedrift i sving fra 1901 til 1938.  De er best kjent for sine luksuriøse biler, men de produserte også lastebiler, brannbiler og sykler.
Biler fra Pierce-Arrow ble brukt av amerikanske presidenter (William Howard Taft), Hollywood-stjerner, bedriftseiere og kongelige.
Studebaker kjøpte opp aksjemajoritet i firmaet i 1928, men solgte seg ut igjen da de nærmet seg konkurs i 1933.
Selskapet gikk konkurs i 1938, etter at salget sviktet på 1930-tallet.


== Eksterne lenker ==
(en) Pierce-Arrow Motor Car Company – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Medellín

Medellín er den nest største byen i Colombia. Den befinner seg i Aburrádalen i departementet Antioquia. Selve kommunen hadde 2 441 000 innbyggere i 2013. Med omkringliggende områder er befolkningen på rundt 3,7 millioner, noe som gjør Medellín til en av verdens 100 største byer. Bykjernen preges av skyskrapere, kjøpesentre og et hektisk natteliv. Lenger ut fra bykjerna finner man fattigkvarterer, der det blant annet bor folk som har vært nødt til å flykte fra de væpnede konfliktene andre steder i landet.
Byen ligger 1500 moh. i den sentrale delen av Andesfjellene. Medellínelva renner gjennom byen. Byen har et temperert klima, hvor temperaturen ligger på om lag 24°C, noe som har gitt byen kallenavnet «den evige vårens by.» Årstidene består av to regnperioder (vinter) og to tørrperioder (sommer) per år.
Medellín var lenge kjent som kokainhandelens hovedstad, med påfølgende vold og terror. Etter at flere av de største narkotikakongene (hvor Pablo Escobar var den mest kjente) ble myrdet, har sikkerheten i byen økt. Disse dagene er langt forbi nå som byen opplever sterk økonomisk vekst.


== Bydeler ==

Byområdet i Medellín kommune er delt inn i 16 administrative bydeler (comunas):

Popular
Santa Cruz
Manrique
Aranjuez
Castilla
Doce de Octubre
Robledo
Villa Hermosa
Buenos Aires
La Candelaria
Laureles - Estadio
La América
San Javier
El Poblado
Guayabal
BelénKommunens rurale områder, både øst og vest for byen, er delt inn i fem corregimientos, uten fastsatt rekkefølge:

Palmitas
San Cristóbal
Altavista
San Antonio
Santa Elena


== Personer født i Medellin ==
Juan Pablo Ángel – fotballspiller
Mauricio Ardila – syklist
Víctor Aristizábal – fotballspiller
J Balvin – komponist og artist
Griselda Blanco – «kokaindronning»
Fernando Botero – billedhugger og maler
Santiago Botero – syklist
María Luisa Calle – syklist
Iván Córdoba – fotballspiller
Andrés Escobar – fotballspiller
José Darío Uribe Escobar – økonom
René Higuita – fotballspiller
Darío Castrillón Hoyos – kardinal
Juanes – komponist og artist
Mauricio Molina – fotballspiller
Víctor Ortega – stuper
Álvaro Uribe Vélez – politiker
Pablo Escobar - narkobaron


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Medellín – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Medellín – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Medellín reiseside hos Colombia Reports
Medellín reise- og expatblog
Forvandlingen av Medellín
Off2Colombia Reise til Medellín
Colombia’s City On A Hill, fra Newsweek
Enrique de Borja y Aragón

Enrique de Borja y Aragón  (født 1518 i Gandía i Spania, død 16. september 1540 i Viterbo av en violenti et incognito morbo – voldsom og ukjent sykdom) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han ble utnevnt til biskop av Squillace i 1539, men ikke bispeviet på grunn av for lav alder. Han døde 22 år gammel, før han hadde oppnådd kanonisk alder.
Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539.
Han var onkel til kardinal Rodrigo Luis de Borja y de Castro Pinós (kreert 1536), og oldebarn av pave Alexander VI.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Hydrocephalus

Hydrocephalus (eller vannhode) er en sykdomstilstand hvor det foreligger forstyrrelser i omsetningen av cerebrospinalvæske og hvor hjernens væskehulrom blir utvidet. Patofysiologisk skjelner man mellom obstruktiv og ikke-obstruktive former for hydrocephalus. Sykdommen kan være medfødt, som f.eks. ved akveduktstenose, oppstå i tidsrommet omkring fødselen i barneårene eller i voksen alder.
Det kan medføre vansker som kan minne om aspergers syndrom, som feks. forståelsesvansker, og lyd-/lys-sensitivitet, men graden av dette varierer på lik linje med aspergers syndrom. 


== Eksterne lenker ==
Ryggmargsbrokk- og Hydrocephalusforeningen(en) Hydrocephalus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Umbukta

Umbukta er den norske delen av innsjøen Över-Uman (sørsamisk: Jillemes Upmeje) i Rana kommune i Nordland fylke. Den er ei bukt som strekker seg rundt fire kilometer nordover fra riksgrensa.   E12 følger østsida av innsjøen. Området rundt sjøen er mye brukt som friluftsområde for befolkningen i Ranaområdet.


== Umbukta fjellstue ==
Ved nordenden av sjøen, en kilometer sør for Umskartunnelen, ligger Umbukta fjellstue. Som fjellstue har den vært i bruk siden 1873, men det tilhørende gårdsbruket ble ryddet allerede på 1830-tallet. Fjellstua var et viktig stoppested for bønder og jegere som skulle fra Lappland til og fra Mo i Rana med sine handelsvarer. Under andre verdenskrig ble fjellstua inntatt av tyskerne, som brukte den som grensestasjon. Gårdsdrifta ble lagt ned i 1973 og fjellstua overtatt av Rana kommune, men driften ble lagt ned på 1980-tallet. Etter årtusenskiftet er fjellstua blitt overtatt av private og restaurert, og den drives i dag som serverings- og overnattingssted. Folk får også ha campingvognene og bobilene sine her, mot betaling.
Siiddasjávri

Siiddasjávri (nordsamisk) (lulesamisk: Sijdasjávrre, «svensk»: Sitasjaure) er en innsjø på grensen mellom Norge og Sverige. Mesteparten av sjøen ligger i Gällivare kommune i svensk Lappland, mens den langt mindre, norske delen ligger i den tidligere Ballangen kommune (Narvik kommune etter 1. januar 2020) i Nordland fylke. Innsjøen ligger i det nordsamiske språkområdet, men tett opp til språkgrensen for lulesamisk.Siiddasjávri er regulert for produksjon av vannkraft, og vannet fra sjøen føres i en 16 kilometer lang tunnel til Ritsem kraftverk ved Akkajaure. I forbindelse med utbyggingen av Skjomen kraftverk ble det også sprengt en vanntunnel til Siiddasjávri. Formålet med denne tunnelen er å kunne benytte Langvatnet, som ligger oppstrøms fra Siiddasjávri på norsk side, til magasinering av vann for kraftverkene i Skjomen. Om vinteren, når kraftprisene i Norge er høyest, tappes vann fra Langvatnet via Siiddasjávri og videre til Skjomen, mens det om sommeren føres en tilsvarende mengde overskuddsvann fra norsk side tilbake gjennom tunnelen til Siiddasjávri, hvor det benyttes til kraftproduksjon i Ritsem og nedenforliggende kraftverk langs Luleälven.
Om sommeren kan fjellvandrere overnatte på Sitasjaurestugorna, som drives av Svenska Turistföreningen og ligger ved veien mot Ritsem. Veien ble bygget i forbindelse med vannkraftutbyggingen og eies av Vattenfall AB, men den vedlikeholdes ikke i særlig grad. 


== Se også ==
Liste over innsjøer i Skandinavia


== Referanser ==
Giacomo Savelli

Giacomo Savelli (født i 1523 i Roma i Kirkestaten, død 5. desember 1587 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.  Han virket i den romerske kurie i mange år.
Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III den 9. desember 1539, med San Nicola in Carcere som tittelkirke.
Han var onkel til kardinal Giulio Savelli (kreert 1615), og tilhørte en aristokratisk slekt som også omfattet blant annet pavene Honorius III (1216–1227) og Honorius IV, og kardinalene Bertrand Savelli (1212), Cenzio Savelli (1216), Giovanni Battista Savelli (1471), Silvio Savelli (1596), Fabrizio Savelli (1647), Paolo Savelli (1664) og Domenico Savelli (1853).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Miguel da Silva

Miguel da Silva (født 1480 i Évora i Portugal, død 5. juni 1556 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble sendt av kong Manuel av Portugal til universitetet i Paris, og fortsatte senere med studier i Siena, Bologna og Roma, der han knyttet vennskap med ledende intellektuelle som Girolamo Osorio, Paolo Giovio, Lilio Giraldi, Pietro Bembo og Jacopo Sadoleto. Han var en dyktig forfatter med en grundig humanistisk dannelse, og en fremragende matematiker.Fra Roma dro han til Venezia. Senere reiste han rundt omkring i Europa og vendte tilslutt tilbake til Portugal der han ble tilknyttet det kongelige hoff. Han deltok under femte Laterankonsil (1512–1517), og var portugisisk ambassadør i Roma under pontifikatene til pavene Leo X (1513–1521), Hadrian VI (1522–1523) og Klemens VII (1523–1534). Disse pavene ville gjerne ha ham som kardinal, men kong João III av Portugal motsatte seg det. I 1526 ble han hentet hjem til ledende stillinger ved hoffet. Han var en personlig venn av maleren Raffaello Sanzio.Han ble valgt til biskop av Viseu den 21. november 1526, og ble senere portugisisk statsminister. Han foretrakk å bo i Roma fremfor ved hoffet i Lisboa, og bad kongen om tillatelse til å forlate riket for å delta ved Tridentinerkonsilet. Dette be nektet ham, men han ignorerte forbudet og dro i all hemmelighet til Italia i 1540 for aldri å vende tilbake til hjemlandet. Paven sendte ham som ambassadør til republikken Venezia i 1540.
Han ble utnevnt til kardinal in pectore av pave Paul III den 9. desember 1539, og dette ble publisert den 2. desember 1541. Dette satte den portugisiske konge lite pris på, og prøvde å forby ham å benytte seg av kardinalsverdigheten. Han mistet også sine kirkelige embedsinntekter i Portugal, og ble "denaturalisert". Kongen forbød alle portugisere fra å ha omgang eller korrespondanse med ham.
Han fratrådte embedet som biskop av Viseu i 1547, og ble deretter administrator av bispedømmet Massa Marittima i 1549.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Paolo Giovio

Paolo Giovio  (født 1483 i Como, død 1552 i Firenze) var en humanist som stod i pavenes tjeneste og ble biskop av Nocera de’ Pagani.
Han fikk legeutdannelse i Pavia og utøvde yrket først i Como og Milano og deretter i Roma i pavene Julius IIs og Leo Xs tjeneste. Etter å ha tjent også pave Klemens VII noen år ble han biskop i 1528. 
Han forlot Roma i 1549 og slo seg etterhvert ned i Firenze. Han har etterlatt seg et bredt forfatterskap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paolo Giovio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Krøderen (tettsted)

Krøderen er et tettsted i Krødsherad kommune i Viken fylke, det ligger i sørenden av innsjøen Krøderen der Snarumselva begynner, ca. 100 kilometer nordvest for Oslo. Tettstedet hadde 570 innbyggere per 1. januar 2022.

Krøderen er kanskje best kjent som endestasjon for Krøderbanen, som i dag er en populær museumsjernbane på sommerstid. Krøderbanen går mellom Vikersund og Krøderen og er ca. 26 km lang. Den ble åpnet som smalsporbane i 1872, men ble ombygd til normalspor 1909 sammen med Randsfjordbanen. Siden 1985 har den vært en museumsbane.
Tømmer fra Hallingdal ble lastet om ved Krøderen for togtransport videre til Drammen, persontrafikken hadde forbindelse med dampbåt fra Gulsvik.  Båtturen tok 2 1/2 time med D/S «Haakon Adelsten» (fra 1861), «Krøderen» og «Norefjeld». Siste dampbåt gikk i 1925, etter at Bergensbanen hadde blitt åpnet hadde ikke båttrafikken tilstrekkelig trafikkgrunnlag. Siden 1990 går det imidlertid turisttrafikk om sommeren.
Fra Krøderen er det kort vei til kjente utfartssteder som Norefjell og Vassfaret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Museet Krøderbanen
Martyrium

Martyrium vil si å ofre livet for sin tro. Ordrett betyr det underliggende greske ordet vitnemål. Den som lider et martyrium, blir martyr.
I arkitekturen betegner et martyrium et minnesmerke over en hellig person, reist på det stedet han er gravlagt eller har lidd martyrdøden.
Martyriene hadde gjerne en rund eller oktogon form. Bygningstypen går tilbake til oldkirken.