jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fossheimfoss kraftverk

Fossheimfoss kraftverk er et lite elvekraftverk beliggende ved Røn i Vestre Slidre kommune i Innlandet fylke.
Det utnytter fallet på 7 m mellom Slidrefjorden og Strondafjorden.
Kraftverket ble satt i drift i 1994, og har en ytelse på 1,9 MW.  Årsproduksjon i et normalår er på rundt 11 GWh.
Aggregatet består av en kaplanturbin med kapasitet på 31 m³/s.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Hafslund E-CO
Slang

Slang (uttale: «slang» eller «slæng») er en ikke-standardisert form for bruk av ord innenfor en gruppe mennesker med samme interesser og innenfor rammene av et ordinært språk (som norsk eller engelsk) og som typisk sett har et kortvarig liv. Slang er måter å snakke på hvor bestemte ord blir byttet ut med andre for å gi rasistiske, humoristiske, irrelevante eller annen effekter til ordet. 
Slang skjer når nye ord skapes som erstatning for gamle, som «ka han melle?» for hva gjør du, «kjei» for pike, og «sneip», «kårer» eller «sigg» for sigarett, og «wallah» for jeg lover eller «tør», som er slang for kul og disse slanguttrykkene går av og til inn i det ordinære språket når de blir vanlige utenfor den opprinnelige interne gruppen, som «kul» og «kjip»
Slang er ofte tilknyttet en bestemt gruppe, og kan benyttes for å signalisere tilhørighet, for eksempelvis brukte jazzmusikere på 1950-tallet en intern sjargong eller slang. På 1960-tallet brukte de som definerte seg som hippier en bestemt form for slang. 
Innenfor lingvistikken er en sosiolekt (fra «sosial dialekt») det språk som blir snakket av en sosial gruppe, en sosial klasse eller en subkultur.


== Opprinnelse ==
Ordet «slang» dukket opp i England rundt 1750 som en betegnelse på de yrkeskriminelles særspråk. Opprinnelsen av ordet stammer mest sannsynlig fra en forkortelse av «slanguage», som igjen skal stamme fra beggar's language (tiggerspråket). I norsk språk dukket ordet slang opp i andre halvdel av 1800-tallet.


== Se også ==
Kebabnorsk
Kronolekt
Multietnolekt
Sosiolekt
Sjargong


== Eksterne lenker ==
Søk etter Slang i Bokmålsordboka og Nynorskordboka eller i Det Norske Akademis ordbok  
Store norske leksikon: Slang
Rolla (Nord-Dakota)

Rolla er en amerikansk by. Den ligger i Rolette County i Nord-Dakota, og har 1280 innbyggere. Den ble grunnlagt i 1873, og er oppkalt etter fylket den ligger i.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Rolla, North Dakota – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Innbyggertall 2010 - 2019 – United States Census Bureau
Den første schlesiske krig

Den første schlesiske krig (1740–1742) var del av den østerrikske arvefølgekrig 1740–1748.  


== Forhistorie ==
Den første schlesiske krig begynte etter Karl VIs død, som i sin pragmatiske sanksjon hadde muliggjort sin datter Maria Theresias arvefølge.
Selv de fleste stater i Karl VIs levetid hadde anerkjent den pragmatiske sanksjon, ble den etter hans død i 1740 bestridt av Fredrik II av Preussen og Karl Albert av Bayern (den senere keiser Karl VII)
Karl Albert av Bayern gjorde krav på keisertronen og de fleste habsburgske landene, mens Fredrik II gjorde krav på Schlesien.
Fredrik II begrunnet sitt krav med Schwibus-traktaten av 1537s bestemmelse om at de schlesiske fyrstedømmene Liegnitz, Wohlau og Brieg etter Piastdynastiets utdøelse skulle tilfalle Brandenburg. Selv om Piastdynastiet utdøde 1675 hadde ingen forsøkt å gjøre traktaten gjeldende.
Det kom til et forbund mellom Preussen og Bayern, Frankrike, Sachsen, Kurköln, Spania, Sverige og Napoli. Disse maktene ønsket en svekkelse av det habsburgske riket.
Med Habsburg-riket sluttet på den annen side Storbritannia, Sardinia, Nederland og Russland forbund.


== Forløp ==
1740
11. desember Fredrik II av Preussen fremsatte ovenfor Maria Theresia et ultimatium hvor han krevet avståelse av Schlesien til Preussen. Som motytelse ville han anerkjenne den pragmatiske sanksjon og støtte hennes mann Franz I Stefan av Lothringen ved keiservalget.
13. desember Fredrik II rykket inn i Schlesien uten å vente på svar på ultimatum. Det ble knapt gjort motstand.
1741
Fredrik II tilbød Maria Theresia et forbund mot å få hele Schlesien. Maria Theresia avviste dette.
Fredrik II inngikk forbund mot Østerrike
8. februar Glogau ble inntatt
27. februar Fektninger ved Baumgarten
10. april Ved slaget ved Mollwitz seirer den prøyssiske armé under generalfeltmarskalk grev Kurt Christoph von Schwerin.
Mai: Brieg beskytes
22. juli Rothschloss angripes
9. oktober Våpenstillstand inngås med Klein Schnellendorf-avtalen.1742
16. februar Krigshandlinger ved Lesch
17. mai Slaget ved Chotusitz
28. mai Avtale om å inngå fred.
11. juni Freden i Breslau. Preussen får Øvre Schlesien, Niederschlesien samt grevskapet Glatz. Opprinnelig regnet man med en deling der Østerrike hadde beholdt Oberschlesien, imidlertid beholdt Østerrike bare noen få byer mellom Troppau og Teschen som etterhvert ble kjent som Østerriksk Schlesien
De schlesiske kriger

De schlesiske kriger var tre kriger i årene fra 1740 til 1763. I disse kjempet Preussen mot Østerrike om herredømmet over Schlesien.
Den første schlesiske krig (1740–1742) og den annen schlesiske krig (1744–1745) var en del av den østerrikske arvefølgekrig.
Den tredje schlesiske krig (1756–1763) var en del av syvårskrigen.


== Eksterne lenker ==
Die schlesischen Kriege Friedrich des Großen
Lomen kraftverk

Lomen kraftverk ligger i Vestre Slidre kommune i Innlandet fylke. Det er plassert i fjell.
Kraftverket ble satt i drift i 1983, og utnytter fallet på 308 m fra Øyangen til Slidrefjorden.
Det er installert en francisturbin på 54,5 MW.  Normal årsproduksjon er på 186 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Hafslund E-CO
Den østerrikske arvefølgekrig

Den østerrikske arvefølgekrig (1740–1748) brøt ut etter Maria Theresias tronbestigelse, da flere tyske og europeiske fyrster ikke anerkjente hennes fars pragmatiske sanksjon som gjorde Maria Theresia til tronfølger i huset Habsburg da den saliske loven ikke godkjente kvinnelige tronfølgere. Mot Maria Theresia fremsatte fyrstene krav på de østerrikske arveland:

Karl Albrecht av Bayern som etterkommer av Ferdinand Is eldste datter Elisabeth av Østerrike (1526–1545).
Filip V av Spania som arving av den spanske linje av Habsburgerne.
Friedrich August II av Sachsen som ektemann til Josef Is eldste datter


== Krigshandlingene ==

Fredrik II av Preussen benyttet disse angrepene på Habsburgernes arverett og okkuperte 16. desember 1740 Schlesien (de schlesiske kriger). Med denne invasjonen utløste han den østerrikske arvefølgekrig. Kampene om Schlesien var de lengste og viktigste delen av denne krigen. 
Den første schlesiske krig i årene 1740-1742 første til freden i Breslau av 11. juni 1742, hvor Preussen får kontroll over store delen av Schlesien, og den andre schlesiske krig i årene 1744-1745 som endre med fredsslutning i Dresden 23, desember 1745 som ga Preussen full kontroll over Schlesien, mot at Preussen godkjente Maria Theresias ektemann Frans Stefan som keiser over Det tysk-romerske riket.
De øvrige stormaktene deltok i ulike tidsrom i krigen, blant annet i Italia under nesten hele krigen og det franske felttoget langs Donau i 1742. Videre var det kamper mellom engelske og franske styrker i Nord-Amerika (hvor krigen ble omtalt som Kong Georg-krigen og hvor britene erobret en fransk festning på Cape Breton) og India. 
Men de prøyssiske styrkene stod fram som særlig dyktige og med høy kvalitet, og skilte seg slik fra det øvrige soldatvesen hvor hærene ofte var en flokk mer eller mindre disiplinerte leiesoldater.


== Europeiske allianser ==

Bayern, Frankrike og Spania sluttet 1741 gjennom traktaten i Nymphenburg et forbund, som senere også Preussen, Sachsen, Sverige, Napoli, Kurpfalz og Kurköln tiltrådte. Med Østerrike var Storbritannia og Nederland, Frankrikes tradisjonelle fiender, allierte.
Fra 1741 var nesten samtlige europeiske makter involvert i krigen. De viktigste konfrontasjonene var krigene mellom Østerrike og den oppadstrebende makt Preussen. Deler av krigen ble også utkjempet av kolonimaktene Frankrike og Storbritannia i Nord-Amerika og India.


== Krigens følger ==
Arvefølgekrigen endte 18. oktober 1748 med en fredsslutning i Aachen (Den andre fredstraktaten i Aachen). Denne freden gjenopprettet i hovedsak situasjonen før krigen (status quo ante bellum) og fredsslutningene i Breslau og Dresden, slik at Schlesien ble underlagt Preussen og Maria Theresia ble akseptert på tronen i Wien.
Men avslutningen av krigen markerte også innledningen på den tyske rivaliseringen mellom Preussen og Østerrike, en rivalisering som etter hvert skulle nøre opp under tysk nasjonalisme og ønsket om å samle Tyskland til ett rike.
Slaget ved Mortimer’s Cross

Slaget ved Mortimer's Cross ble utkjempet nær Wigmore i Herefordshire, England, den 2. februar 1461, under rosekrigene. Stedet var mellom Leominster og Leintwardine, ved elven Lugg, ikke langt fra den walisiske grensen. Det var et betydelig slag under rosekrigene. De motstående styrkene var en hær ledet av Jasper Tudor og hans far Owen Tudor, og andre adelsmenn lojale til kong Henrik VI fra huset Lancaster, hans dronning Margaret av Anjou, og deres sju år gamle sønn Edward på den ene siden, og hæren til Edvard, jarl av March (senere Edvard IV) på den motsatte siden. En del kilder hevder at slaget ble utkjempet den 3. februar, og dessuten har det nøyaktige stedet for slagmarken vært et emne for spekulasjon.March ønsket å hindre at lancastrianske styrker fra Wales, ledet av Owen Tudor og hans sønn Jasper, fikk slutte seg til Lancasters hovedstyrke. Yorkistene seiret i slaget, og Jasper Tudor flyktet mens Owen Tudor ble fanget og henrettet. Dette la veien åpen for kroningen av Edward senere samme år. 
Før slaget skal Edward ha inspirert sine menn ved å fortelle om en visjon om tre soler ved daggry, en såkalt «parhelion», som han sa var et tegn på forestående seier. Bruken av solen som et yorkistsymbol kommer antagelig fra denne hendelsen. 
William Shakespeare beskrev dette fenomenet og dets illevarslende symbolisme i akt 2, scene 1 av sitt drama Henrik VI, del 3:

Three glorious suns, each one a perfect sun;
Not separated with the racking clouds,
But sever'd in a pale clear-shining sky.
See, see! they join, embrace, and seem to kiss,
As if they vow'd some league inviolable:
Now are they but one lamp, one light, one sun.
In this the heaven figures some event.Imidlertid utelater Shakespeare enhver omtale av selve slaget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Battle of Mortimer's Cross – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 

'
Bisol

En bisol (latin, fra gresk, parhelion) eller solhund er et nokså vanlig atmosfærisk optisk fenomen, som opptrer når sollys reflekteres fra og brytes av små iskrystaller i cirrus- eller cirrostratus-skyer. De opptrer normalt som en lys og noen ganger fargerik flekk på himmelen, omkring 22 ° til venstre, høyre eller begge sider for solen. 
For at fenomenet skal kunne observeres må skyene bestå kun av iskrystaller, hvilket krever en temperatur på omkring −40 °C. Det opptrer derfor bare i ekstremt kalde regioner eller med et skydekke på godt over 7000 m. Det er spesielt hyppig forekommende i Antarktika.


== Eksterne lenker ==
(en) Parhelia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Parhelion – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Andre slag ved St. Albans

Andre slag ved St. Albans ble utkjempet ved St. Albans den 22. februar 1461, under rosekrigene.Etter at Richard Plantagenet, 3. hertug av York falt i slaget ved Wakefield i desember 1460 var hans sønn Edward, jarl av March opptatt i vest, hvor han mindre enn tre uker tidligere hadde seiret i slaget ved Mortimer's Cross. Margaret av Anjou ledet derfor lancastrianernes hær mot London, og plyndret underveis. 
Nær St. Albans ble de avskåret av en yorkiststyrke under Richard Neville, 16. jarl av Warwick. Warwick plasserte sine soldater i defensive posisjoner, og styrket disse med grøfter og spisse påler. Men han hadde regnet med at lancastrianerne skulle ankomme fra Luton, og da de i stedet kom fra Dunstable var forsvarsverkene til liten nytte, og lancastrianerne seiret. 
Henrik VI, som var yorkistenes fange, tilbragte angivelig slaget sittende under et tre mens han sang. Lancastrianerne befridde ham og hadde dermed igjen kontroll over tronen. Men de utnyttet ikke fordelen de hadde fått gjennom seieren til å gå mot London. Det er uklart hvorfor, men det er mulig at ryktet de hadde fått om at de var hensynsløse plyndrere førte til at londonerne hadde lukket byportene for dem, og at de derfor anså det som nytteløst å prøve å komme inn i byen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Warner, Philip (1975): British Battlefields: the South, Fontana
Burley, Elliott & Watson (2007): The Battles of St Albans, Pen & Sword, ISBN 978-1-84415-569-9
Rowse, A.L. (1966): Bosworth Field & the Wars of the Roses. Wordsworth Military Library. ISBN 1-85326-691-4.
Towton

Towton er en liten landsby og verdslig sogn i distriktet Selby i grevskapet North Yorkshire i England. I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen og sognet en befolkning på 226 innbyggere.Stedet er mest kjent for slaget ved Towton, som ble utkjempet på palmesøndag 29. mars 1461 under rosekrigene. Det var ved dette slaget at David Ap Mathew reddet livet til Edvard IV. Straks Edvard IV ble konge ga han David Ap Mathew retten til å bruke 'Towton' på familiens våpenskjold.


== Referanser ==
Elizabeth de Burgh

Elizabeth de Burgh (født ca. 1289, død 27. oktober 1327) var den andre konen til Robert I av Skottland, også kjent som Robert Bruce.
Elizabeth ble født i Dunfermline, Fife, Skottland som datter av Richard Og de Burgh, den mektige jarlen av Ulster og en nær venn av Edvard I av England.


== Bryllup og kroning ==
Elizabeth møtte antagelig Robert Bruce ved det engelske hoffet og de ble gift i 1302 ved Writtle, nær Chelmsford, Essex, England.
Robert og Elizabeth ble kronet som konge og dronning av Skottland i Scone den 27. mars 1306. Kroningen ble holdt til tross for det engelske kravet om overherredømme over Skottland, og den nye kongen måtte straks sende sin dronning, sammen med den øvrige kongelige familie, til Kildrummy Castle for at de skulle være i sikkerhet under beskyttelse av kongens bror, Nigel.


== I fangenskap ==
Etter det skotske nederlaget etter slaget ved Methven 19. juni 1306 beleiret engelskmennene festningen som den kongelige familie oppholdt seg i. Festningen falt da engelskmennene bestakk en smed med «alt det gull han kunne bære» til å sette ild på kornbeholdningen. Engelskmennen hengte og kappet hodet av Robert Bruces bror og deretter det samme med de øvrige mennene på den beseirete festningen.
Engelskmennene fengslet Bruces søstre Mary og Isabel, grevinne av Buchan, i et trebur festet til veggene i slott i Berwick og Roxburgh, og de sendte Bruces 12 år gamle datter Marjorie Bruce til et nonnekloster. Ettersom den engelske kongen ikke ville opprøre jarlen av Ulster ble Elizabeth sent til husarrest i England.
Åtte år senere, etter at Robert Bruce fikk sin store seier ved slaget ved Bannockburn i 1314 ble Elizabeth endelig satt fri i utveksling mot tilfangetatte engelske adelsmenn.
Elizabeth fødte sin mann to sønner og to døtre, John, Matilda, Margaret og David (den framtidige kong David II av Skottland).


== Død ==
Elizabeth Bruce døde den 27. oktober 1327 i Cullen Castle, Banffshire og er begravd i Dunfermline. Hennes ektemann døde åtte måneder senere.


== Referanser ==
Richard Og de Burgh, 2. jarl av Ulster

Richard Og de Burgh, også kjent som Richard de Burgh (født ca. 1259, død 1326), var den 2. jarl av Ulster, 3. lord av Connacht. Betydningen navnet hans, «Richard Og», er Richard den Unge, sannsynligvis en referanse til hans ungdom da han ble jarl i 1271, eller for å skille ham fra hans bestefar, Richard Mor. Han var også kjent som den «Røde Jarl».
Richard Og var den mektigste av alle de Burgh-jarlene av Ulster i Irland. Han var en venn av kong Edvard I av England, og ble rangert som den første blant jarlene på Irland. Richard Ogs kone Marguerite de Guines var kusine til kong Edvards dronning.
Richard Og fulgte en ekspansjonspolitikk som fikk ham på kant med de andre anglo-irske lordene, og han beseiret kong Felim mac Aedh Ua Conchobair av Connacht i den andre slaget ved Athenry i 1316. 


== Slektskap ==
Hans søster, Egidia de Burgh, ble gift med James Stewart av Skottland. Hans andre sønn, John de Burgh, ble gift med Elizabeth de Clare, granddatter av Edvard I. Hans sønn John døde i 1313, etterlot dermed arven til sin umyndige sønn William, kjent som William Donn de Burgh, 3. jarl av Ulster.
Hans døtre var:

Catherine, gift med jarlen av Desmond
Joan, gift med jarlen av Kildare
Avelina, gift med John, jarl av Louth
Matilda, gift med Gilbert de Clare, 8. jarl av Glouchester
Elizabeth, gift Robert Bruce, den senere Robert I av Skottland


== Referanser ==


== Kilder ==
Eamonn Burke, People and Places, Dublin, 1995.
Christian Bråtebekken

Christian Bråtebekken (født 13. januar 1980) er en norsk forfatter, bosatt på Gjesåsen i Hedmark. 
Han debuterte med barneboka Birger bilberger og burgermysteriet i 2005. 


== Bibliografi ==
2005: Birger bilberger og burgermysteriet – barnebok illustrert av Rune Johan Andersson
2007: Birger bilberger redder verden – barnebok illustrert av Rune Johan Andersson
2008: Birger bilberger redder dyrene i Afrika – barnebok illustrert av Rune Johan Andersson og Bjørn Borchmann
2008: Den store boka om Birger Bilberger – samlebok, Aschehoug


== Kilder ==
Presentasjon av Christian Bråtebekken i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Christian Bråtebekken i BIBSYS
Dronningen av Saba

Dronningen av Saba (hebraisk: מַֽלְכַּת־שְׁבָא – màlkaṯ-Šĕḇấ) omtales i Første Kongebok og Andre Krønikebok i Bibelen, i Koranen og etiopisk historie og var herskerinnen over Saba, et gammelt kongedømme man antar lå i dagens Etiopia eller Jemen. I etiopisk tradisjon kalles hun Makeda, i islamsk tradisjon Bilqis. Hun besøkte kong Salomo med store gaver etter å ha hørt om hans store visdom fra en handelsreisende som het Tamrin.


== Bibelens fortelling om dronningen av Saba og kong Salomo ==
Dronningen av Saba var åpenbart en velstående og gavmild kvinne. Og hennes gavmildhet ble gjengjeldt. Bibelen sier: «Kong Salomo ga dronningen av Saba alt det hun hadde lyst på og ba om, i tillegg til gaver som takk for det hun hadde hatt med til kongen.» (2. Krønikebok 9,12) Salomo selv skrev: «Den gavmilde får gode dager, den som øser ut til andre, får rikelig tilbake.» – Ordspråkene 11,25.
Dronningen av Saba brukte mye tid og mange krefter for å besøke Salomo. Etter alt å dømme lå Saba i det som nå er Jemen, så dronningen og hennes dromedarfølge reiste godt over 160 mil for å komme til Jerusalem. 
Første Kongebok 10,1–2 sier at dronningen av Saba kom «for å prøve [Salomo] med gåter. . . . [Hun] snakket med ham om alt som lå henne på hjertet.» Man beskriver så Salomos reaksjon: «Og Salomo ga henne svar på alt hun spurte om. Det fantes ikke den ting som var skjult for kongen så han ikke kunne gi henne svar.» – 1. Kongebok 10,3.
Dronningen ble forbløffet over det hun fikk høre og se, og sa ydmykt: «Lykkelige er dine menn, og lykkelige er disse tjenerne, som alltid får stå hos deg og lytte til din visdom!» (1. Kongebok 10,4–8)


== Legender ==
Ifølge noen legendariske tradisjoner utenom Bibelen fikk dronningen av Saba et barn med Salomo, sønnen Menelik I som ble konge over Etiopia. Dette gjengis blant annet i verket Kebra Negast fra 1300-tallet. Troen på at Salomo fikk etiopiske etterkommere har spilt en rolle i den etiopiske ortodokse kirke og senere i rastafarianismen.


== Referanser ==
Franz Krüger

Franz Krüger (født 10. september 1797 i Großbadegast ved Köthen, Anhalt, død 21. januar 1857 i Berlin), kalt Pferde-Krüger, var en tysk (prøyssisk) maler og litograf.
Han ble særlig kjent for sine romantiske og livfulle portretter og hestebilder, som gjorde ham til den mest betydningsfulle militær- og portrettmaler i Berlin. Hans fremstillinger av militærparader inneholdt hundrevis av portretter som gjerne viste stor deler av det «gode borgerskapet» i byene.


== Liv  og virke ==


=== Bakgrunn ===
Krüger var sønn av en anhaltsk embedsmann, og kom gjennom ornitologen Johann Friedrich Naumann fra nabolandsbyen Ziebigk tidlig i berøring med dyremaleri. I sin skoletid i Dessau kom han i kontakt med landskapsmaleren Karl Kolbe den eldre. Krüger studerte 1812–1813 ved Berlins kunstakademi og utviklet senere på egen hånd sine ferdigheter i naturtegning. 


=== Karriere ===
I 1818 ble hans militær- og jaktmalerier første gang utstilt i kunstakademiet. Portrettoppdrag fra prins August av Preussen (en sønn av Ferdinand av Preussen) og grev Neidhardt von Gneisenau la grunnlaget for hans berømmelse som portrettmaler, og også andre medlemmer av den kongelige familie lot seg gjerne portrettere av ham. 1825 ble han utnevnt til kongelig professor og medlem av kunstakademiet.
Flere reiser til det russiske tsarhoffet i St. Petersburg i 1836, 1845, 1847 og 1850/51,  samt reiser til hoffene i Hannover i 1839/40 og Schwerin i 1854 fulgte. Under en studiereise til Paris møtte han 1846 Eugène Delacroix. Ved marsrevolusjonen 1848 trakk han seg tilbake til Dessau, men i 1855 deltok han på verdensutstillingen i Paris.
I 1825 ble han gift med kunstneren Johanna Eunicke. Hun døde 1856. Han selv døde året etter, og ble bisatt på Dorotheenstädtisch-Friedrichswerderscher Friedhof i Berlin.
En av hans elever var dyremaleren Carl Steffeck, en annen var Hermann Gemmel.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Max Osborn: Franz Krüger. Hrsg. und mit einem Vorwort von Kerstin Englert. Gebr. Mann, Berlin 1997 ISBN 3-7861-1913-9 (Neuausgabe des Buchs von 1910)


== Galleri ==

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Franz Krüger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Franz Krüger – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Tag der Deutschen Einheit

Tag der Deutschen Einheit, «dagen for tysk enhet», er nasjonaldagen i Tyskland og blir feiret den 3. oktober, til minne om den tyske gjenforeningen på denne datoen i 1990.
Før gjenforeningen var (Vest-)Tysklands nasjonaldag 17. juni, til minne om arbeideroppstanden i Øst-Berlin i 1953, som ble slått ned av de sovjetiske okkupantene, mens DDRs nasjonaldag var 7. oktober, dagen da staten ble proklamert.
En annen dag som muligens kunne blitt brukt som Tysklands nasjonaldag ville vært 9. november, da Berlinmuren falt, denne dagen brukes ikke, siden 9. november også er dagen da jødeforfølgelsene startet, kort før andre verdenskrig, under den såkalte krystallnatten. 


== Eksterne lenker ==
(en) German Unity Day – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) German Unity Day – galleri av bilder, video eller lyd på Commons