jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
KLP

Kommunal Landspensjonskasse gjensidig forsikringsselskap (KLP) er et gjensidig forsikringsselskap. KLP leverer finans- og forsikringstjenester til offentlig sektor, virksomheter med tilknytning til denne og deres ansatte. Selskapet ble etablert i 1949, og har per 2017 ni datterselskaper. Konsernet leverer følgende produkter og tjenester: pensjon og pensjonskassetjenester, bank, forsikring, fonds- og kapitalforvaltning, samt eiendom.
KLPs hovedkontor ligger i Oslo. Konsernet har også kontorer i Bergen, Trondheim, Stockholm og København.
Ved inngangen til 2016 har 418 kommuner og fylkeskommuner sin pensjonsordning i selskapet. Det samme gjelder 26 av landets 27 helseforetak, i tillegg til de fire regionale helseforetakene, og om lag 2 500 bedrifter. Konsernets forvaltningskapital var på 669 milliarder kroner, noe som gjør KLP til Norges største livsforsikringsselskap.


== Historikk ==
Selskapet ble stiftet som en «forvaltet» kasse under Norsk Kollektiv Pensjonskasse 15. februar 1949 som følge av vedtak i Byforbundet og Herredsforbundet med formål å tilby de kommunalt ansatte tjenestepensjon. Det forvaltet da kundenes tjenestepensjonsavtaler. Samarbeidet varte til 1974 da KLP fikk sin egen konsesjon til å drive forsikringsselskap.
Selskapet startet beskjedent, men stadig flere kommuner sluttet seg til KLP etter hvert. I 1972 passerte forvaltningskapitalen en milliard kroner, i 2000 100 milliarder og i 2008 passerte selskapet 200 milliarder. Medlemstallene har også økt, i 2008 passerte KLP grensen for 300 000 medlemmer etter en vekst på 25 000 yrkesaktive medlemmer i løpet av fem år.De første 40 årene var KLP et selskap som først og fremst administrerte kollektive pensjonsordninger i kommunene. Gjennom 1990-årene utviklet KLP virksomheten ytterligere blant annet ved å etablere eget skadeselskap, eiendomsselskap og kapitalforvaltningsselskap.
Konkurranseeksponering av kommunale tjenester ble etter hvert mer vanlig. De private livsforsikringsselskapene brukte store ressurser på å vinne andeler i det kommunale pensjonsmarkedet. Konkurransesituasjonen førte til en viss avskalling av kommunekunder. For KLP ble dette kompensert ved tilgang på nye bedriftskunder og vekst i helsesektoren.
I 2011 valgte syv kommuner og en fylkeskommune å ta sin tjenestepensjonsordning ut på anbud. Etter endelig behandling valgte syv av åtte KLP som leverandør av offentlig tjenestepensjon.


== Datterselskap ==
Selskapet har følgende heleide datterselskaper:

KLP Banken AS
KLP Boligkreditt AS
KLP Kommunekreditt AS
KLP Eiendom AS
KLP Huset AS
KLP Kapitalforvaltning AS
KLP Forsikringsservice AS
KLP Skadeforsikring AS


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
Oversikt over KLPs datterselskap
Nasjonale og internasjonale samarbeidspartnere
Eierforhold
Franchising

Franchising (fransk, egentlig (avgifts)frihet) er en forretningsmodell hvor en person med en forretningsidé (franchisor, «franchisegiver») lisensierer varemerker, produkter og forretningsmetoder til en forretningsutøver (franchisee, «franchisetaker») mot en avtalefestet avgift.
Franchising er en metode for distribusjon av helhetlige forretningskonsepter. Dette skjer gjennom et avtalefestet, tidsbestemt partnerskap mellom to selvstendige parter hvor franchisegiver eier, utvikler, tester og dokumenterer et komplett forretningskonsept som hun eller han gir en lokal driver, en franchisetaker, rett til å etablere og drive.
Franchisegiver er forpliktet til å overføre nødvendig kunnskap og gi løpende støtte til franchisetaker i avtaleperioden. Noen franchisegivere krever at bedriften drives som et aksjeselskap, andre ganger ikke. I 2012 ble det i Norge bestemt at kravet til aksjekapital er på 30 000 sammenlignet med 100 000 som det var tidligere


== Historikk ==
Franchising begynte i 1860-årene da Singer Sewing Machine Company lot varene sine bli markedsført, solgt og reparert av frittstående næringsdrivende på den amerikanske landsbygda. Disse rettighetsinnehaverne (franchisetakerne) fikk tillatelse til å bruke varemerket Singer og hele konseptet for hvordan Singer drev virksomheten sin. Franchisemodellen slik vi kjenner den i dag ble utviklet av Martha Matilda Harper. Harper hadde i 1930-årene over 500 skjønnhetssalonger (Harper Shops) på verdenbasis drevet etter franchisemetoden. I Harper-konsernet fantes også en franchisesalong i Voldportgaten 70 i Gamle Fredrikstad. Franchising hadde sin største utviklingsperiode på begynnelsen av 1960-tallet i Texas i USA, med hjelp av bedrifter som McDonald's, Kentucky Fried Chicken, Seven Eleven og Avis. Andre kjente franchiseforretninger er ICA såvel som Western Unions telegrafsystem fra jernbanens barndom. I Norge er dagligvarekjeden REMA 1000 eksempel på en virksomhet som rendyrker franchise som forretningsmodell.


== Litteratur ==
Nilssen, Børge: Franchise: 2.utgave Verdiøkende samarbeid mellom selvstendige parter, Fagbokforlaget, 2008 ISBN 978-82-450-0451-9


== Referanser ==
Honningbier

Honningbier (Apis) er en slekt av vepser som hører til familien langtungebiene. De er særlig ettertraktet for sin fremstilling av honning, og for pollinering. I Norge er verdien av honningproduksjon og pollinering av frukt, bær, oljevekster, m.m. anslått til henholdsvis 100 mill. og 150 mill. kr pr. år; hertil kommer pollinering av ville planter.
Forskere inndeler gruppen i opptil elleve arter. De to artene som man først og fremst tenker på i forbindelse med birøkt er europeisk honningbie (Apis mellifera) og den asiatiske Apis cerana. 
Honningbier er eusosiale og lever i et samfunn som har en komplisert og effektiv sosial struktur. Det  har mange likhetstrekk med andre samfundsdannende arter innenfor årevingene, som stikkvepser, maur og humler. 
Eggene legges av én fruktbar hunn eller dronning. De fleste utklekkede biene utvikles til ufruktbare hunner som kalles arbeidere. I svermen er det også en rekke hanner, eller droner. 
Biene i en sverm kommuniserer med hverandre ved hjelp av feromoner. 


== Systematisk inndeling ==
Tradisjonelt har man delt honningbiene inn i fire arter, A. mellifera (= A. mellifica), A. cerana, A. florea og A. dorsata. Man har i de senere tiår begynt å skille ut flere arter fra de tre sistnevnte. A. florea og lignende arter omfatter de såkalte dvergbiene. A. dorsata og lignende arter omfatter de såkalte kjempebiene. 

vepser Hymenoptera
Apocrita, stilkvepser
Aculeata, broddvepser
Apoidea
Apidae, langtungebier
Apinae
Apini
Apis, honningbier
A. andreniformis
A. cerana
A. dorsata
A. florea
A. koschevnikovi
A. laboriosa
A. nigrocincta
A. nuluensis
A. mellifera, europeisk honningbie (= A. mellifica)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) honningbier i Encyclopedia of Life 
(en) honningbier i Global Biodiversity Information Facility 
(no) honningbier hos Artsdatabanken 
(sv) honningbier hos Dyntaxa 
(en) honningbier hos Fauna Europaea 
(en) honningbier hos Fossilworks 
(en) honningbier hos ITIS 
(en) honningbier hos NCBI 
(en) Kategori:Apis (insect) – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Apis (insect) – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Apis – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norges Birøkterlag
Honningcentralen A/L
Norsk Entomologisk forening
Aristandros fra Telmessos

Aristandros fra Telmessos i Karia var Aleksander den stores favorittspåmann (profet). De antikke kildene sier at han tolket tegn fra erobrerens fødsel til han døde. Selv om detaljer til tider varierer og noen hendelser er oppdiktede, hadde Aristander en innflytelsesrik tilstedeværelse i løpet av Aleksanders felttog og spilte en viktig rolle i å opprettholde moralen til den makedonske hæren ved å tolke jærtegn som fordelaktige. Der er indikasjoner på at han skrev skrifter om gudene enten før, i løpet av eller etter ekspedisjonen, selv om det også er mulig at disse verkene ble tilegnet ham.


== Aristandros’ skrifter ==
Skrifter av Aristandros er bevitnet av Plinius den eldre (Naturalis Historia, 17); Artemidoros fra Daldis (Oneirokritika, «Drømmetolkning», 1.31, 4.23-24); Origenes (Kata Kelsou, «Mot Kelsos», 6.8.10). Det er mulig at Aristandros’ skrifter framfor å være forfattet av ham selv var et produkt av en gruppe tilhengere eller elever. Hans hjemby Telmessos i Karia (dagens Fethiye i Tyrkia) var velkjent for sine mange spåmenn. 


== Litteratur ==
Berve, Helmut: Das Alexanderreich auf prosopographischer Grundlage no. 117
Grunewalt, William Steven (1982): «A Macedonian Mantis» AncW 5
Robinson, C. A. (1929): «The Seer Aristander», AJP 50.
Spalding, Timothy (1997): «Aristander the Prophet and the Alexander Historians», presentasjon ved møtet til Classical Association of the Middle West and South.


== Eksterne lenker ==
Wiki «Aristander of Telmessus» Arkivert 28. juli 2005 hos Wayback Machine., Classical Dictionary
Pothos.org: «Aristander» biografi av Marcus Pailing
Vårberget

Vårberget er den høyeste fjellkammen (ca. 60 moh.) på Vardøya i Vardø. Berget ligger helt øst på Austøya hvorfra man har en panoramautsikt utover byen i vest og Austhavet og Fiskerhalvøya i Russland i øst.
Siden 1952 har Vårberget vært militært område. I dag holder Forsvarets stasjon Vardø til her. I tillegg finnes et radarhode tilhørende LSTN Sørreisa; dette var tidligere en del av nå nedlagte LSTN Vardø. Tyskerne hadde under andre verdenskrig et krigslasarett i fjellet.


== Referanser ==
Poros av Pauravas

Poros (gresk: Πῶρος, Pôros) var en konge av Pauravas på 300-tallet f.Kr., et kongerike som strakte seg mellom elvene Hydaspes (Jhelum) og Akesines (Chenab) i den regionen som i dag er Punjab (delt mellom Pakistan og India). Poros er kjent kun fra greske kilder ved at han kjempet mot Aleksander den store i slaget ved Hydaspeselven i 326 f.Kr. Hans indiske navn er ikke kjent. Han led nederlag mot den greske hæren, men Aleksander skal ha blitt imponert over hans motstand, og ikke bare gjeninnsatte ham som satrap (guvernør) av det som hadde vært hans kongerike, men ga ham også herredømme over de landområder i nord som strakte seg til elven Hyphasis (Beas). Etter Aleksanders død i 323 f.Kr. ble Poros myrdet av Eudemos, en av Aleksanders hærførere, en gang mellom 321 og 315 f.Kr.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Arrianos: Livet til Aleksander, bok 5.
Lendering, Jona (2002): «Porus», Livius


== Eksterne lenker ==
(en) Porus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fiskerhalvøya

Fiskerhalvøya (russisk: Полуостров Рыбачий – Poluostrov Rybatsjij, skoltesamisk: Ǩiʹǩǩernjargg, nordsamisk: Giehkirnjárga, finsk: Kalastajasaarento) er ei halvøy i den nordvestlige delen av Kolahalvøya i Russland. Fiskerhalvøya ligger ca. 55 km sørøst for Vardø og øst for Grense Jakobselv. Administrativt er den en del av Petsjenga rajon i Murmansk oblast.
Før andre verdenskrig var bygda Tsypnavolok på Fiskerhalvøya befolket av utvandrede nordmenn fra Finnmark, såkalte kolanordmenn. Disse nordmennene ble evakuert derfra under krigen, og stedet er nå avfolket. Etterkommere av disse nordmennene gis i dag statsborgerskap i Norge. Hele halvøya er nå militært område. Etter den russiske revolusjonen i 1917 ble halvøya delt mellom Finland og Sovjetunionen. Fredsavtalen i 1920 befestet dette. Da vinterkrigen mellom Finland og Sovjetunionen brøt ut, ble området evakuert. Finland måtte overgi den vestre delen ved fredsavtalen i Moskva den 13. mars 1940. Avtalen ble ratifisert i den finske Riksdagen to dager senere.
Landområdet mellom Fiskerhalvøya og fastlandet har det norske navnet Mellomhalvøya.


== Eksterne lenker ==
Kart fra 1927 som viser delingen av Fiskerhalvøya mellom Finland og Sovjetunionen før 1940
Detaljerte topografiske og tematiske kart (på russisk)
Ensomfjellet

Ensomfjellet (Sindarin: Erebor) er et fiktivt fjell fra J.R.R. Tolkiens Midgard. Fjellet ligger i den nordøstre delen av Midgard, i Rhovanions nordøstre hjørne. Det var fra dette fjellet at elva Celduin kom fra. Det var dverger av Durins folk som bodde der, og det ble grunnlagt av Thráin I etter at dvergene var blitt fordrevet fra Khazad-dûm av balrogen.
Erebor var hjemmet for Kongen under fjellet, og det ble et av dvergenes festningsverk, hvor dvergene ble mange og folket blomstret. Den tids dverger var svært begavet i å smi og å arbeide med stein, og det var stor etterspørsel etter de tingene de laget vidt og bredt. Selvfølgelig ble dvergene veldig rike på grunn av dette, og samlet opp store lagre med gull og skatter. Det var dette som tiltrakk dragen Smaug.
En dag da Thorin Eikenskjold var ute å jaktet kom Smaug fra fjellene som en ennå ganske ung drage og tok Erebor. Dette var ca. i år 2770 i det tredje tidevervet. Thráin II, som var kongen under fjellet på den tiden, og flere andre dverger i følge med ham unnslapp (som det senere ble funnet ut) gjennom en hemmelig dør i siden av fjellet. I mange år levde dvergene i eksil i Blåfjellene helt til et tilfeldig møte mellom Thorin og Gandalv Grå. Sammen planla de å ta tilbake fjellet. Om dette er det fortalt i detalj i Ferden til Erebor, som er en del av boken Ufullendte fortellinger.
I Hobbiten drar hobbiten Bilbo Lommelun og Thorin og et følge på 12 andre dverger til Ensomfjellet for å vinne det og skatten tilbake fra Smaug. Hugd inn i fjellsiden var det en hemmelig dør som var fem fot høy og bred nok til at tre kunne gå side om side. Gandalv hadde klart å få tak i dørens nøkkel, men også nøkkelen ville bare åpne døren hvis den synkende solen og den siste høst månen var på himmelen sammen. Dette var ved et lykketreff ikke så mange dager etter at Bilbo og følget var kommet fram.
Med mer flaks enn visdom ble Smaug endelig drept, skutt ned fra himmelen med en velrettet pil mot hans eneste svake sted av Bard Bue, en mann fra Esgaroth. Og så krevde Thorin fjellet som sitt siden han var arving av de gamle kongene under fjellet. Bard ble senere konge av det området som lå i skyggen av fjellet og ble kjent som Dale. Men alvene fra Myrkskog og mennene fra Esgaroth krevde å få del i skatten som Thorin nektet å dele. Dette ledet til Femhærerslaget (2941 T.T.), hvor Dáin II Jernfot kom for å hjelpe sin fetter Thorin, men dvergene, alvene og mennene slo seg sammen med ørnene for å slåss mot orkene som også dukket opp. I dette slaget ble Thorin dødelig såret, og derfor gikk tittelen Kongen under fjellet og Konge av Durins folk til Dáin.
Da Riket under fjellet var gjenoppbygd ble området rundt Erebor blomstrende på ny. Dvergene og mennene ble gode venner igjen. Dáin ble drept i Ringkrigen og han ble etterfulgt av sin sønn Thorin III Steinhjelm.
Underholdningspresse

Underholdningspresse er en betegnelse som brukes om aktører innen underholdningsjournalistikken som primært fyller et behov for lett tilgjengelig underholdning i befolkningen. Innholdet som formidles i slike medier blir noen ganger beskyldt for en mer usikker eller forenklet kildebruk, enn i andre medier.
I Norge har betegnelsen vært brukt om noen få ukeblad, men enkelte regner også tabloidaviser, nettsteder og enkelte kommersielle radio- og fjernsynsprogrammer som en del av bransjen. Det er i større grad vanlig å bruke betegnelsen i land som Tyskland, Storbritannia og USA der det er mer vanlig med fabrikkerte historier.
Christian Wulff

Christian Wilhelm Walter Wulff (født 19. juni 1959 i Osnabrück) er en tysk politiker (CDU). Han var Tysklands president fra 2010 til han måtte trekke seg 17. februar 2012. Fra 2003 til 2010 var han ministerpresident i delstaten Niedersachsen.


== Utdannelse ==
Etter Abitur (artium) ved Ernst-Moritz-Arndt-Gymnasium i Osnabrück studerte han jus i Osnabrück, og tok 1987 den første og 1990 den andre juridiske statseksamen. Siden 1990 er han virksom som advokat.


== Familie ==
Christian Wulff var fra 1988 til 2007 gift med Christiane Wulff, som han har en datter med. I 2008 giftet han seg med Bettina Wulff (f. Körner), og paret har en sønn. De ble skilt i 2013, men gjenforent i 2015.


== Parti ==
Siden 1975 er han medlem av CDU. Han engasjerte seg først i Schüler Union, som han var leder for mellom 1978 og 1980. Mellom 1979 og 1983 var han medlem av sentralstyret i Junge Union, og var mellom 1983 og 1985 leder for Junge Union i Niedersachsen. Siden 1984 er han medlem av CDUs styre i Niedersachsen, og siden 1994 er han leder for CDU i Niedersachsen. Dessuten er han siden 7. november 1993 nestleder for CDU på riksbasis.


== Parlamentsmedlem ==
Mellom 1986 og 2001 var han rådsherre i byen Osnabrück, fra 1989 til 1994 som leder for CDU-fraksjonen.
Han er medlem av landdagen (parlamentet) i Niedersachsen siden 21. juni 1994. Han var leder for CDUs landdagsfraksjon frem til han tiltrådte som ministerpresident.


== Ministerpresident ==
Christian Wulff var CDUs kandidat som ministerpresident (regjeringssjef) i Niedersachsen både i 1994 og 1998. Med resultater på 36,4 % (1994) og 35,9 % (1998) tapte han begge ganger mot sittende statsminister Gerhard Schröder. Men i 2003 fikk CDU 48,3 % av stemmene, og Wulff kunne etterfølge Sigmar Gabriel som ministerpresident den 4. mars det året.


== Strid som president ==
17. februar 2012 meldte Wulff at han trakk seg som president etter at statsadvokaten i Hannover søkte Forbundsdagen om at Wulffs politiske immunitet som president skulle oppheves, noe påtalemyndigheten ikke tidligere har gjort mot en tysk president. Wulff hadde mottatt et omdiskutert lån på en halv million euro fra private venner til et huskjøp mens han var ministerpresident i Niedersachsen, og hadde senere truet sjefredaktøren i avisen Bild med «krig», noe han senere ba om unnskyldning for. Dette førte til at statsadvokaten startet etterforskning og senere tok ut tiltale. Landgericht Hannover frikjente Wulff for alle anklager ved dom avsagt 27. februar 2014.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christian Wulff – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christian Wulff – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christian Wulff på Internet Movie Database 
Wulffs nettsider
(no) «Den tyske presidenten trekker seg», Aftenposten 17. februar 2012
Redningshund

Redningshund er en fellesbetegnesle for hunder som er trent til livreddende oppgaver, det være seg hunder som er trent til søk i snøskred (lavine), ruiner eller terrenget, eller hunder som er trent i å redde folk fra drukningsdøden i vann.

Lavinehunder er trent for å finne folk i snømasser.
Ettersøkshunder er trent for å finne folk i terrenget.
Ruinhunder er trent for å finne folk i ruiner og jordmasser.
Livredningshunder er trent i å redde folk fra drukningsdøden.Politihunder har utdannelse innenfor redningstjeneste. Politiets hunder har godkjenning på lavinesøk, ettersøk og ruinsøk. Av de fire overstående typene, utdanner og organiserer Norske Redningshunder de tre første kategoriene, og Norsk Redningshund Organisasjon (NRO) i første rekke ettersøkshunder. Basis for ruinhund, som er en tilleggsutdannelse, er en utdannet og godkjent lavinehund eller ettersøkshund. I tillegge til Norske Redningshunder og NRO utdanner også Forsvarets hundeskole slike militære tjenestehunder.


== Se også ==
«Barry» (1800–1814), verdens mest berømte alpine redningshund gjennom tiden


== Eksterne lenker ==
Norsk Politihundelag
Oslo Sivile Redningshunder (OSR) Arkivert 3. februar 2011 hos Wayback Machine.
Norske Redningshunder
Norsk Redningshund Organisasjon (NRO)
Forsvarets hundeskole (FHSK)
Creative Commons

Creative Commons (CC) er en internasjonal, ideell organisasjon som utvikler og stiller til rådighet et sett med kvalitetssikrede lisenser for skapere av åndsverk, produsenter og utøvere. Creative Commons ble etablert i 2001 og har som formål å øke antallet åndsverk som alle lovlig kan dele med andre og bygge videre på. Organisasjonens hovedvirke har vært utarbeidelsen av en rekke lisenser som opphavsmenn kan bruke fritt på sine verk, hvor rettighetshaveren har muligheten for å si fra seg enkelte av de beskyttelsene åndsverksloven gir under bestemte vilkår. 
Åndsverkshavere kan velge mellom fire kriterier når de setter sammen en CC-lisens: om en skal krediteres, om verket kan brukes i kommersielle sammenhenger, om verket kan forandres og bygges videre på, og om man i såfall må gi det ut det nye verket under samme lisens.
Flere nettsteder, inklusive Wikipedia, benytter seg av CC-lisensiering som en måte å tilgjengeliggjøre innhold på. Fotonettstedet Flickr er et eksempel som lar en merke bildene en legger ut med CC-lisens. Musikknettsteder som Jamendo, Magnatune, ccMixter og Beatpick er tuftet på denne måten å lisensiere innhold på. 
Creative Commons-lisenser har også blitt brukt på bøker, blant annet til barneboken Grisen og Kassen og debattboken Delte meninger, utgitt på Universitetsforlaget med daværende fornyingsminister Heidi Grande Røys som redaktør.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Offisiell blogg 
(en) Creative Commons – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Offisiell norsk hjemmeside
Creative Commons' lisenser
Animasjon som beskriver Creative Commons
Grafisk veiviser: Å dele det man skaper Arkivert 16. oktober 2011 hos Wayback Machine.
Lavinehund

"Lavinehund, hund utdannet til, ved hjelp av luktesansen, å finne mennesker som er blitt begravd i snøskred. Sammen med hunden utdannes også hundeføreren, som gjerne er hundeeier." 
« Hundeekvipasjer skal så raskt som mulig settes inn i skredet dersom det ikke er bekreftet at savnede er synlig. Andre søkemetoder skal ikke hindre hunden i søk». Nasjonal-veileder-for-redningstjenesten-ved-snøskredulykker.pdf (hovedredningssentralen.no)
I et overværssøk kan en hund søke av store områder på kort tid. Selv om det optimale for hunden er at skredet er minst mulig forurenset, så kan den også søke sammen med andre mannskaper. Hundens luktesans er unik, og gjennom trening så lærer de seg å finne og følge opp ferten som skiller seg ut fra omgivelsene. 
Ekvipasjene trener på å gjennomføre søk til fots, på ski/truger og under transport på snøscooter. 
Utdanning av lavine-ekvipasjer er en av to hoved-disipliner i Norske Redningshunder (Utdanning av USAR-ekvipasjer er en tilleggsutdanning.) Det tar 2-3 år å utdanne en godkjent lavine-hundekvipasje.
En godkjent lavine-ekvipasje skal kunne bistå på aksjoner etter savnede ved snøskred eller savnede i vinterfjellet. Kompetanse og kvalifikasjoner står beskrevet i Nasjonal Veileder for redningstjenesten ved snøskredulykker ( Nasjonal veileder for redningstjenesten ved snøskredulykker - Hovedredningssentralen).


== Utdanningsløpet ==
Utdanningen består av 4 moduler, hvorav modul 1 og 2 er felles for alle disipliner.
Modul 3 er en utdannings-modul som kan gjennomføres på:
-         Lokale treninger
-         Kurs/samlinger
-         Hovedkurs
Modulen er satt sammen tema som er relevante for aksjoner etter savnede personer ved snøskred og savnede personer i vinterfjellet. Rekkefølgen i modulen er valgfri, men følgende tema anbefales tidlig i utdanningsløpet da de anses som grunnlaget for andre temaer i modulen:
-         Vurdering av skredfare
-         Sikre veivalg
-         Primær søketeig
-         Forberedelser
-         Markering på skredtatt
-         Melding
Modul 4 er eksamens-modul. Denne gjennomføres på et av organisasjonens 2 hovedkurs lavine. Hovedkursene varer i en uke, og her blir ekvipasjene testet i sammensatte oppgaver fra modul 3. Oppgaveløsningen vurderes av 2 instruktører i Norske Redningshunder, 


== Godkjente lavinehund-ekvipasjer ==
Når ekvipasjene er godkjent så står de i beredskap hele året. Politiet eller Hovedredningssentralen kaller ut aktuelle ekvipasjer ved snøskred og søk i vinterfjellet. Dette gjøres via Felles Ressursregister, hvor den enkelte ekvipasje er synlig i et kart. På denne måten får man satt inn den nærmeste resursen på en effektiv måte. 
Lavine-hundekvipasjene fremstiller seg for re-godkjenning hvert 2.år.


== Referanser ==
Austhavet

Austhavet er den delen av Barentshavet som ligger nærmest Finnmark. I sørvest grenser Austhavet til Varangerfjorden, og vest til Norskehavet, ved Nordkapp.