jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jane Darwell

Jane Darwell (født Patti Woodard 15. oktober 1879 i Palmyra i Missouri, død 13. august 1967 i Woodland Hills i California) var en amerikansk teater- og filmskuespiller.
Darwell medvirket i over 170 filmer. Hun vant Oscar for beste kvinnelige birolle for rollen som Ma Joad i filmen Vredens druer (1940). Darwell har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.


== Filmografi (utvalg) ==

1934 – Den røde keiserinne

1935 – Kampen for lykken

1936 – Craigs hustru

1939 – Tatt av vinden

1940 – Vredens druer

1941 – Du kan ikke kjøpe alt for penger

1943 – Dommer Lynsj

1952 – Vi er ikke gifte!

1964 – Mary Poppins


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jane Darwell på Internet Movie Database 
(sv) Jane Darwell i Svensk Filmdatabas 
(da) Jane Darwell på Filmdatabasen 
(da) Jane Darwell på Scope 
(fr) Jane Darwell på Allociné 
(en) Jane Darwell på AllMovie 
(en) Jane Darwell hos Turner Classic Movies 
(en) Jane Darwell hos Rotten Tomatoes 
(en) Jane Darwell hos The Movie Database 
(en) Jane Darwell hos Internet Broadway Database 
(en) Jane Darwell på Internet Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Termodynamikkens første hovedsetning

Termodynamikkens første hovedsetning eller lov sier at energi kan aldri oppstå eller tilintetgjøres, men kun kan gå over i andre former. Denne fundamentale naturloven omtales også som energiprinsippet eller loven om energiens bevarelse. Energimengden i et isolert system er konstant. Prinsippet ble etablert på midten av 1800-tallet og først klart formulert av de tyske fysikerne Hermann von Helmholtz og Rudolf Clausius.
Loven handler om energi som kan opptre på forskjellige måter. Energi i et system kan utveksles med omgivelsene i form av arbeid W eller varme Q. Dermed forandres systemets indre energi U. Energiloven sier at ved å tilføre systemet en liten varmemengde ΔQ, vil denne være lik summen av forandringen ΔU av den indre energien og det lille arbeidet ΔW som systemet samtidig utfører. Den tilførte energien i form av varme forsvinner ikke, men går bare over i andre former. Matematisk skrives dette som

  
    
      
        Δ
        U
        =
        Δ
        Q
        +
        Δ
        W
      
    
    {\displaystyle \Delta U=\Delta Q+\Delta W}
  Termodynamikkens andre hovedsetning sier at den tilførte varmen vil gi en forandring ΔS ≥ ΔQ /T  i systemets entropi S når systemet har  absolutt temperatur T. Det utførte arbeidet  ΔW  kan være mekanisk, kjemisk eller av elektromagnetisk natur.


== Forklaring og eksempel ==

I dagligtale kan det sies at «energi forsvinner» eller «blir borte», men energi kan aldri bli borte ifølge termodynamikkens 1. hovedsetning. Det som skjer er at energien blir spredd utover, entropien øker.
Når for eksempel en pil suser av gårde gjennom luften på vei mot en blink, kan vi si at den inneholder energi i kraft av sin bevegelse (se: bevegelsesenergi). Når pilen så treffer blinken, går denne bevegelsesenergien over i vibrasjoner i blinken (og i pilen). Disse vibrasjonene forplanter seg videre utover, og når de er blitt små nok, kaller vi dem for varme. Varme er en energiform, men den er den energiformen som i minst grad kan utnyttes til nyttig arbeid. Det er heller ikke mye vi merker til varmen som frambringes av vibrasjonene fra blinken i form av temperaturøkning. (Temperaturen i blinken og omgivelsene øker med kanskje 0,0001°C.) Energien som pilen hadde da den beveget seg gjennom luften, har altså ikke blitt borte. Den er omdannet til varme.
Omvendt kunne vi tenke oss at denne lille oppvarmingen av blinken kunne samle seg og omdannes til mekanisk energi som ville slynge pilen tilbake mot bueskytteren. Dette er fullt mulig  ifølge 1. hovedsetning. At det ikke skjer i virkeligheten, skyldes termodynamikkens 2. hovedsetning.


== Se også ==
Termodynamikk
Termodynamikkens andre hovedsetning
Krabbsundet bru

Krabbsundet bru er ei bru som forbinder øyene Hitra og Fjellværsøya, begge i Hitra kommune i Trøndelag. Brua er en del av Fjellværøyforbindelsen (arm av fylkesvei 714), som var første delprosjekt i Fastlandsforbindelsen Hitra–Frøya, som også omfatter Hitratunnelen, Frøyatunnelen og fastlandsforbindelse (bru og fylling) mellom Sunde og Hemnskjel i Snillfjord.
Krabbsundet bru er 316 meter lang, med lengste spenn 150 meter.
Bygging av Fjellværøyforbindelsen startet 25. august 1990 og åpnet 10. juli 1992, tre måneder før prosjektert. Brua og tilstøtende veier var prosjektert til 123 millioner kroner. Sluttprisen ble 95 millioner kroner, 28 millioner under budsjett.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==
Hattie McDaniel

Hattie McDaniel (født 10. juni 1895 i Wichita i Kansas, død 26. oktober 1952 i Woodland Hills i California) var en amerikansk skuespiller. 
McDaniel vant Oscar for beste kvinnelige birolle for rollen som Mammy i filmen Tatt av vinden (1939). Hun var den første afroamerikanske skuespiller som ble nominert til en Oscar og vant. McDaniel har to stjerner på Hollywood Walk of Fame.


== Filmografi (utvalg) ==

1935 – Det gule hav

1936 – Show Boat

1937 – Saratoga

1938 – To verdener

1939 – Tatt av vinden


== Eksterne lenker ==
(en) Hattie McDaniel på Internet Movie Database 
(sv) Hattie McDaniel i Svensk Filmdatabas 
(fr) Hattie McDaniel på Allociné 
(en) Hattie McDaniel på AllMovie 
(en) Hattie McDaniel hos Turner Classic Movies 
(en) Hattie McDaniel hos Rotten Tomatoes 
(en) Hattie McDaniel hos The Movie Database
Fay Bainter

Fay Okell Bainter (født 7. desember 1891 i Los Angeles i California, død 16. april 1968) var en amerikansk skuespiller.
Bainter vant en Oscar for beste kvinnelige birolle for sin rolle som Aunt Belle Massey i filmen Jezebel. Hun har en stjerne på Hollywood Walk of Fame.


== Filmografi (utvalg) ==

1938 – Jezebel

1942 – Årets kvinne

1961 – Løgnen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fay Bainter på Internet Movie Database 
(sv) Fay Bainter i Svensk Filmdatabas 
(da) Fay Bainter på Filmdatabasen 
(fr) Fay Bainter på Allociné 
(en) Fay Bainter på AllMovie 
(en) Fay Bainter hos Turner Classic Movies 
(en) Fay Bainter hos Rotten Tomatoes 
(en) Fay Bainter hos The Movie Database 
(en) Fay Bainter hos Internet Broadway Database 
(en) Fay Bainter på Internet Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Alice Brady

Alice Brady (født 2. november 1892 i New York City i New York, død 28. oktober 1939 i New York City i New York) var en amerikansk skuespiller. Hun medvirket i over 80 filmer hvorav et femtitall var stumfilmer. Brady vant Oscar for beste kvinnelige birolle for rollen som fru Molly O'Leary i filmen In Old Chicago (1938). Hun har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Alice Bradys far var den innflytelserike teatermannen William A. Brady. Hennes mor, Rosemarie Brady, var danserinne. Hun døde i 1895. Etter morens bortgang giftet hennes far seg igjen, med skuespillerinnen Grace George som dermed ble Alice Bradys stemor.


=== Teaterkarriere ===
Brady uttrykte tidlig et ønske om å få stå på scenen og gjorde sitt første scenefremtreden ved 14 års alder. I 1911, da hun var 18 år, fikk hun sitt første engagement på Broadway i oppsetningen The Balkan Princess som hennes far arbeidet med. Hun fortsatte å opptre på Broadway i 22 år, ofte i produksjoner som faren produserte. I 1931 spilte hun i uroppførelsen av Eugene O'Neills stykke Mourning Becomes Elektra, en rolle som av visse ble ansett som hennes største fremgang.


=== Filmkarriere ===

Bradys fars selskap arbeidet også med filmproduksjon og derigjennom fikk hun sin første filmrolle i As Ye Sow i 1914. Hun spilte i over 50 stumfilmer, ofte som glamorøs hovedrolleinnehaver. 
Fra 1923 og ti år fremover trakk hun seg tilbake fra filmen for å helt vie seg til teater. Da hun vendte tilbake til filmens verden i 1933 ble det starten på hennes aller mest produktive periode. I 1933 spilte hun inn fem filmer for Metro-Goldwyn-Mayer på ett år. Hennes første talefilm ble When Ladies Meet (1933). I karrieren spilte hun blant annet mot kjente skuespillere som Fred Astaire, Ginger Rogers og Mae West. 
Ved Oscarsgallaen i 1937 ble hun nominert til beste kvinnelige birolle for rollen i Godfrey kan alt (1936). Påfølgende år ble hun atter nominert i samme kategori og vant denne gang for rollen i In Old Chicago (1938).Alice Brady var gift med skuespilleren James Crane fra 1920 til 1922 og sammen fikk de sønnen Donald. Brady og Crane spilte mot hverandre i tre filmer.
Hennes siste filmrolle var i Young Me. Lincoln som hadde premiere i 1939. Samme år døde hun av kreft.

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Filmografi (utvalg) ==

1936 – Godfrey kan alt

1938 – In Old Chicago


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alice Brady på Internet Movie Database 
(sv) Alice Brady i Svensk Filmdatabas 
(da) Alice Brady på Filmdatabasen 
(fr) Alice Brady på Allociné 
(en) Alice Brady på AllMovie 
(en) Alice Brady hos Turner Classic Movies 
(en) Alice Brady hos Rotten Tomatoes 
(en) Alice Brady hos The Movie Database 
(en) Alice Brady hos Internet Broadway Database 
(en) Alice Brady på Internet Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Gale Sondergaard

Gale Sondergaard (født Edith Holm Sondergaard 15. februar 1899 i Litchfield i Minnesota, død 14. august 1985 i Woodland Hills i California) var en amerikansk skuespiller med danske foreldre.
Sondergaard medvirket i over åtti filmer i sin lange filmkarriere. For sin rolle som Faith Paleologue i filmen Anthony Adverse, hennes første film, vant hun i 1936 en Oscar for beste kvinnelige birolle. Hun var den første vinneren av prisen. 


== Eksterne lenker ==
(en) Gale Sondergaard på Internet Movie Database 
(sv) Gale Sondergaard i Svensk Filmdatabas 
(da) Gale Sondergaard på Filmdatabasen 
(fr) Gale Sondergaard på Allociné 
(en) Gale Sondergaard på AllMovie 
(en) Gale Sondergaard hos Turner Classic Movies 
(en) Gale Sondergaard hos Rotten Tomatoes 
(en) Gale Sondergaard hos The Movie Database 
(en) Gale Sondergaard hos Internet Broadway Database 
(en) Gale Sondergaard på Internet Broadway Database
(en) Gale Sondergaard på Internet Off-Broadway Database
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata
Landsorganisationen i Danmark

Landsorganisationen i Danmark (LO) var en dansk hovedorganisasjon for 17 fagforbund som ble stiftet i 1898. Den 1. januar 2019 fusjonerte LO med den nest største hovedorganisasjonen, FTF, og dannet Fagbevægelsens Hovedorganisation. Den består av 79 fagforeninger med i alt 1,4 millioner medlemmer. FH ivaretar især politiske og overordnede overenskomstmessige oppgaver. FHs motpart på arbeidsgiversiden er Dansk Arbejdsgiverforening (DA).


== Organisering ==
LO tok seg av fagbevegelsens overordnede oppgaver på tvers av de faglige områdene. Det var i LO at medlemsforbundene koordinererte sitt arbeid.
LO hadde 17 ulike forbund og 1,3 millioner medlemmer.


== Medlemsforbund ==
Fagligt Fælles Forbund (3F) ca. 382 000 medlemmer
HK/Danmark ca. 375.000 medlemmer
FOA - Fag og Arbejde ca. 203 000 medlemmer
Dansk Metal ca. 146 000 medlemmer
Forbundet Træ-Industri-Byg i Danmark (TIB) ca. 70 000 medlemmer
Nærings- og Nydelsesmiddelarbejder Forbundet (NNF) ca. 36 000 medlemmer
Teknisk Landsforbund (TL) ca. 31 200 medlemmer
Socialpædagogernes Landsforbund (SL) ca. 31 000 medlemmer
Dansk EL-Forbund ca. 30 000 medlemmer
Dansk Funktionærforbund - Serviceforbundet ca. 21 700 medlemmer
Malerforbundet i Danmark ca. 13 600 medlemmer
Blik og Rørarbejderforbundet i Danmark ca. 9 000 medlemmer
Dansk Jernbaneforbund ca. 5 500 medlemmer
Dansk Frisør og Kosmetiker Forbund ca. 5 400 medlemmer.
Hærens Konstabel- og Korporalforening (HKKF) ca. 4 400 medlemmer
Dansk Artist Forbund ca. 1 500 medlemmer
Spillerforeningen ca. 650 medlemmerForbundene var delt i seks ulike kartell:

CO-industri
Bygge- Anlægs- og Trækartellet
Grafisk Industri- & Medie Kartel 
Handelskartellet i Danmark
Statsansattes Karel
Det kommunale Kartel


== Ledelse ==
Den øverste myndighet var kongressen som ble samlet hvert fjerde år. Det var kongressen som valgte LOs leder og nestleder. Ved kongressen i 2015 ble Lizette Risgaard leder. Hun fortsetter som leder for FH.


== Arbeidsoppgaver ==
Arbeidsoppgavene for LO ble beskrevet på følgende måte:
LO er forbundenes felles stemme overfor det danske Folketinget, regjeringen og EU. LO deltar i trepartsforhandlinger om lovgivning på arbeidsmarkedet og gir høringssvar til lovgivning på hele velferdsområdet.
LO inngår og reviderer hovedavtaler med arbeidsgiverorganisasjonene og koordinerer tarifforhandlingene og arbeidskonflikter i visse situasjoner.
LOs juridiske avdeling fører medlemsforbundenes saker i arbeidsretten og LO gir de enkelte forbund juridisk bistand på konkrete områder, når forbundene ønsker det.


== Referanser ==


== Se også ==
Landsorganisasjonen i Norge
Landsorganisationen i Sverige


== Eksterne lenker ==
Landsorganisationen i Danmark
Grumman Aircraft Engineering Corporation

Grumman Aircraft Engineering Corporation, senere Grumman Aerospace Corporation, var en ledende produsent av militære og sivile luftfartøyer i det 20. århundre. Virksomheten ble grunnlagt i 1929 av Leroy Grumman og Jake Swirbul. Selskapet opphørte å eksistere som selvstendig foretak i 1994 da det ble kjøpt opp og fusjonert med Northrop Corporation som dannet Northrop Grumman.


== Produkter ==
Jagerfly
Grumman FF
Grumman F2F
Grumman F3F
F4F Wildcat
XF5F Skyrocket
F6F Hellcat
F7F Tigercat
F8F Bearcat
F9F Panther
F9F Cougar
XF10F Jaguar
F11F Tiger
F-14 Tomcat
Angrepsfly
AF Guardian
A-6 Intruder
Bombefly
TBF Avenger
Amfibiske fly
JF Duck
J2F Duck
G-21 Goose
G-44 Widgeon
Grumman HU-16 (Coast Guard UF-1/UF-2, Navy U-16, Civilian G-111) "Albatross"
Grumman G-73 "Mallard"
Andre fly
C-1 Trader
E-1 Tracer
S-2 Tracker
Northrop Grumman E-2 Hawkeye
C-2 Greyhound
OV-1 Mohawk
EA-6B Prowler
Grumman X-29
Romfart
Apollo Lunar Module
Sivile fly
Grumman Gulfstream I og 2
Grumman American AA-1 (1971–76)
Grumman American AA-1B Trainer (1971–76)
Grumman American AA-5 Traveler (1972–75)
Grumman American AA-5A Cheetah (1976–79)
Grumman American AA-5B Tiger (1975–79)


== Eksterne lenker ==
Nils Engevik

Nils Engevik (født 1972) er en tidligere norsk langdistanseløper, som i juni 2006 ble dømt av Norges idrettsforbund og olympiske og paralympiske komité til livsvarig utestengelse fra all organisert idrett på grunn av doping. Det spesielle ved Engeviks dopingsak var at han faktisk innrømmet å ha dopet seg på testosteron i perioden 2000–2003.


== Eksterne lenker ==
Engevik utestengt på livstid – nyhetsoppslag i Aftenposten 2. juni 2006
DMOZ

Open Directory Project (ODP), også kjent som DMOZ (fra det opprinnelige domenenavnet directory.mozilla.org), var en flerspråklig nettkatalog drevet av frivillige og eid av Netscape (som ble kjøpt opp av AOL). Katalogen ble stitet av Rich Skrenta og Bob Truel i 1998, først som Gnuhoo og senere som Newhoo. Disse to navnene ble forlatt fordi Richard M. Stallman og Free Software Foundation reagerte på bruken av Gnu (siden det ble hevdet at prosjektet ikke hadde noe med fri programvare å gjøre) og fordi Yahoo! reagerte på bruken av Hoo. Navnet ODP kom da de ble kjøpt opp av Netscape Communications Corporation sent i oktober 1998.
ODP-data var tilgjengelige for fri distribusjon og bruk under betingelsene i Open Directory-lisensen. Denne lisensen krever at hver eneste side som bruker ODP-data har en boks med lenker (tilpasset kategorien som vises på siden) som peker tilbake til ODP. Lisensen gjør at kreativ bruk av ODP-data er meget vanskelig uten å bryte betingelsene. 
Ved starten i oktober 1998 hadde katalogen cirka 100 000 sider. Ett år etter var tallet steget til en million sider. Siden var det en jevn vekst, og i desember 2003 hadde katalogen indeksert fire millioner sider.  
Hvem som helst kunne søke om å bli redaktør i ODP, og hvis søknaden ble godkjent, kunne de fritt legge inn lenker i den kategorien i katalogen hvor de søkte. Som en naturlig konsekvens av katalogens struktur var redaktørmodellen i ODP hierarkisk. Man startet med en liten kategori og etter man har holdt på en stund og fått litt erfaring, kunne man søke om flere eller større kategorier. Erfarne redaktører kunne få ekstra rettigheter knyttet til sin redaktørrolle. editall gav rett til å redigere hvor som helst. meta gav i tillegg rett til å behandle redaktørsøknader og rapporter om misbruk. cateditall var det samme som editall begrenset til en kategori (med underkategorier), og catmod var det samme som meta begrenset til en kategori. I tillegg fantes catmv som gav en rett til å flytte eller endre navn på kategorier.
Nettstedet ble stengt 17. mars 2017 og er ikke lenger tilgjengelig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisiell blogg 
Mate-URL 
(en) DMOZ – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Statisk speil av DMOZ
Daghandel

Daghandel (engelsk: day trading) er en form for handelsmønster ved handel av aksjer og andre verdipapirer, hvor den som kjøper og selger gjør dette med et høyt tempo hvor vedkommende utnytter kursvariasjonene som oppstår innenfor en enkelt handelsdag.
Daghandel er mest kjent i valutamarkedet. En kjøper kan vurdere paret EUR/USD (euro/dollar) og selge spots med moderat fortjeneste. Valutapar varierer fra «enkel» til «teknisk» handel. 


== Eksterne lenker ==
I kø for å bli spekulanter– nyhetsoppslag i Dagens Næringsliv 2. juni 2006
To kvinner

To kvinner (orig. La Ciociara) er en italiensk dramafilm fra 1960 regissert av Vittorio De Sica og med Sophia Loren i hovedrollen. Handlingen er lagt til Italia under andre verdenskrig og handler om en kvinne og hennes tenåringsdatter som forlater Roma til fordel for landsbygda. Dette for å beskytte datteren mot krigens redsler, men det ender med at både moren og datteren blir voldtatt av vestallierte (franske-marokkanske) soldater. Selv om handlingen i filmen var fiktiv, var disse voldtektene basert på faktiske begivenheter. Filmen er basert på Alberto Moravias roman med samme tittel.
Sophia Loren vant Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for sine prestasjoner i filmen. Det var første gang en skuespiller fra en ikke-engelskspråklig film vant denne prisen. Hun vant også for beste kvinnelige hovedrolle under Filmfestivalen i Cannes, BAFTA, Bambi og David di Donatello.I 1989 lagde Dino Risi en todelt TV-versjon av filmen. Også den med Sophia Loren i hovedrollen.


== Handling ==
Cesira er en enke og butikk-eier som oppdrar sin religiøse tolv år gamle datter, Rosetta, i Roma under andre verdenskrig. Etter bombingen av Roma flykter mor og datter til Cesiras hjem-sted Ciociaria, en landlig provins i Sentral-Italia. Kvelden før de skal reise, har Cesira sex med Giovanni som bor i nabolaget hennes, som godtar å ta vare på butikken hennes i hennes fravær. Etter at de ankommer Ciociaria, får Cesira oppmerksomheten til Michele, en ung intellektuell som sympatiserer med kommunisme. Michele blir senere tatt til fange av tyske soldater, som tvinger ham til å være guide for dem gjennom det fjell-rike terrenget.
Etter at de allierte tar kontroll over Roma i juni 1944, bestemmer Cesira og Rosetta seg for å reise tilbake til hjem-byen deres. Men underveis blir de voldtatt i en kirke av marokkanske soldater knyttet til de invaderende allierte styrkene i Italia. Rosetta blir traumatisert av alt dette. Når de forsøker å finne ly i en annen landsby, forsvinner Rosetta om natten og Cesira får panikk. Hun oppdager også at Michele har blitt drept av nazistene.


== Medvirkende ==
Sophia Loren - Cesira
Jean-Paul Belmondo - Michele Di Libero
Eleonora Brown - Rosetta (datteren)
Carlo Ninchi - Filippo, Micheles far
Raf Vallone - Giovanni
Andrea Checchi - En fascist
Pupella Maggio - Bonde
Bruna Cealti - Flykting
Antonella Della Porta - En gal mor
Mario Frera
Franco Balducci - Tysker i høystakken
Luciana Cortellesi
Curt Lowens
Tony Calio
Remo Galavotti


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) To kvinner på Internet Movie Database 
(no) To kvinner hos Filmfront 
(sv) To kvinner i Svensk Filmdatabas 
(da) To kvinner i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) To kvinner på Allociné 
(nl) To kvinner på MovieMeter 
(en) To kvinner på AllMovie 
(en) To kvinner på Turner Classic Movies 
(en) To kvinner på Rotten Tomatoes
Keisha Castle-Hughes

Keisha Castle-Hughes (født 24. mars 1990 i Donnybrook Australia), er en australsk skuespiller. 
Hun flyttet, sammen med sine foreldre, som fire-åring til New Zealand og ble i 2001 newzealandsk statsborger. 27. januar, 2004, var hun den gang den yngste skuespilleren som hadde blitt nominert til Oscar for beste kvinnelige hovedrolle for sin rolle som «Paikea Apirana» (Pai) i filmen Whale Rider, basert på boken med samme navn.


== Filmografi ==
2002 Whale Rider (originalt Whale Rider)
2005 Star Wars Episode III: Sithene tar hevn (originalt Star Wars: Episode III – Revenge of the Sith)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Keisha Castle-Hughes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Keisha Castle-Hughes på Internet Movie Database 
(sv) Keisha Castle-Hughes i Svensk Filmdatabas 
(da) Keisha Castle-Hughes på Filmdatabasen 
(da) Keisha Castle-Hughes på Scope 
(fr) Keisha Castle-Hughes på Allociné 
(en) Keisha Castle-Hughes på AllMovie 
(en) Keisha Castle-Hughes hos The Movie Database 
Keisha Castle-Hughes, a fan site featuring details and a discussion board
Taking Rider in her stride, at The New Zealand Herald
Whale Rider predicted to crest the wave, at The New Zealand Herald
Keisha Castle-Hughes: Star of the new flick Whale Rider, interview with Girlslife Magazine
Keisha Castle-Hughes is Virgin Mary, report on Empire Movies website
DS «Nidelven» (1850)

DS «Nidelven» var en hjuldamper som ble bygget i Trondheim i 1850 med tanke på rutetrafikk på Trondheimsfjorden. Skipet ble i 1857 kjøpt av det nystiftede Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab og satt inn i rutetrafikk Trondheim - Hamburg.


== Prosjektering og bygging av skipet ==
I 1846 startet en gruppe forretningsmenn i den nordlige delen av Trøndelag planlegging av dampskipstrafikk på Trondheimsfjorden. Det ble opprettet et styre som i 1849 besluttet å bygge hjuldampskipet Nidelven.
DS Nidelven ble bygget ved Trondhjems Skibsværft, med byggenummer 1. Dampkjele og maskin ble bygget og innsatt av Fabrikken ved Nidelven. Skipet ble ferdigstilt i 1850, og prøveturen foretatt den 24. november samme år. Skipet var Norges første dampdrevne passasjerskip.


== DS «Nidelven» i drift ==
26. november 1850 tok DS Nidelven opp rutetrafikk til småbyene i den nordlige delen av Trondheimsfjorden. Trafikken dekket imidlertid ikke utgiftene slik som planlagt. Bakgrunnen for dette var at befolkningen i Trondheim i liten grad kjøpte varer fra Innherredsbygdene. Det var heller ikke grunnlag for noen stor persontrafikk. Rederiet bestemt seg derfor å sette båten inn på rutefart til Nordland. Heller ikke disse turene viste seg å være lønnsomme og rederiet solgte skipet.
Etter intitiativ fra konsul Hans Peter Jenssen gikk flere av handelsforretningene i Trondheim i 1854 sammen om å kjøpe DS «Nidelven» og forlenge skroget med 35 fot. Året etter ble skipet satt inn i rutefart på Hamburg, noe som skapte  byens første ruteforbindelse til utlandet. I 1857 stiftet byens kjøpmenn rederiet Det Nordenfjeldske Dampskibsselskab, som overtok DS «Nidelven». Skipet gikk i rutetrafikk for selskapet til 1876.
Skipet ble hugget i 1895.
Som en kuriositet kan det nevnes at den kjente trondheimeren Hans Lemvig Christiansen tjenestegjorde en stund som restauratør om bord på DS «Nidelven».


== Litteratur ==
O.J.Johansen: Trondhjem - den tusenårige by ved Nidelven. Aktietrykkeriet 1936.


== Eksterne lenker ==
Oljemaleri av DS Nidelven (Digitalt museum)
Artikkel om Dampskibet Nidelven (WikiStrinda)