jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Blastoise

Blastoise er en fiktiv art fra Pokémon-universet av typen Water.
Den utvikler seg fra Wartortle ved level 36, og er den fullt utviklede formen av Squirtle
Blastoise har to alternative former:

Den kan Mega Evolve til Mega Blastoise
Den har en Gigantamax formBlastoise er spill-maskoten til Pokemon Blue
Blastoise er en gigantisk, blå, tobent skilpadde. Det som skiller den mest fra vanlige skilpadder er de to lukene i skallet, rett over skulderbladene. Bak disse skjuler det seg kraftige vannkanoner, som lett blåser vann gjennom stål, har en rekkevidde på flere hundre meter, og kan skyte ut flere hundre kubikkmeter vann i minuttet. Blastoise kan også snu vannkanonene inne i skallet, og rette dem nedover, noe som kan gi den voldsom fremdrift i vann. Den kan også bruke denne evnen til å hoppe, skjønt dette er sjelden nødvendig da den kan hoppe et titalls meter opp i luften fra før.
Blastoise kan også lett trekke seg inn i skallet sitt. Dette gir den enda bedre forsvar, og den kan da utnytte angrepet Skull Bash til sitt fulle potensial. Den retter da vannkanonene ut av to hull i skallet, og sender seg selv spinnende mot motstanderen i voldsom fart. Noen Blastoise velger å rette opp spinnen og ramme motstanderen med hodet først i stedet. Etter angrepet kan Blastoise være oppegående igjen på sekunder, så om den bommer og flyr forbi målet, er det ingen grunn til å føle seg tryggere. Hvis motstanderen skulle klare å blokkere begge vannkanonene, kan den også sprute ut vann gjennom munnen. 
Navnet Blastoise er et teleskopord av blast (skyte) og tortoise (skilpadde).


== Eksterne lenker ==

(en) «Blastoise» på Bulbapedia
Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk

Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk (estisk: Eesti Nõukogude Sotsialistlik Vabariik, russisk: Эстонская Советская Социалистическая Республика) var en delrepublikk i Sovjetunionen som omfattet det sovjetiskokkuperte Estland fra 1940 til 1941 og fra 1944 til 1990. Fra 1941 til 1944 var Estland okkupert av Tyskland og administrert som Reichskommissariat Ostland.
I 1945 ble mesteparten av Petserimaa lagt til Pskov oblast i Den russiske sovjetiske føderative sosialistrepublikk. Petseri har siden forblitt en del av Russland, og i 1995 måtte det uavhengige Estland oppgi kravet om en tilbakeføring. Grensebyen Ivangorod (estisk: Jaanilinn) på østbredden av Narva ble også lagt til Leningrad oblast i 1945 og aldri tilbakeført til Estland.De baltiske statene – Estland, Latvia og Litauen – gjenvant sin uavhengighet under den syngende revolusjonen. I november 1988 erklærte Det øverste sovjet i Den estiske sosialistiske sovjetrepublikk, som den første sovjetrepublikken, sin uavhengighet fra sentralmakten i Moskva. I mars 1990 erklærte Det øverste sovjet, som da bestod av et flertall fra Folkefronten og nasjonale kommunister, at Estland hadde vært ulovlig okkupert siden 1940 og begynte en overgangsperiode til nasjonalt og demokratisk styre.De fleste av verdens stater anerkjente aldri Estlands innlemmelse i Sovjetunionen. Mange av Estlands diplomater og konsuler i vestlige land før okkupasjonen fortsatte sitt arbeid. Derfor ble Republikken Estland gjenopprettet på et prinsipp om rettslig kontinuitet, da nasjonalforsamlingen stadfestet Estlands uavhengighet i august 1991.De siste russiske troppene forlot Estland i 1994.I oktober 1998 oppnevnte president Lennart Meri en internasjonal kommisjon for å granske forbrytelser mot menneskeheten som hadde blitt begått mot estiske borgere under sovjetisk og tysk okkupasjon.


== Referanser ==
Den syngende revolusjonen

Den syngende revolusjonen var en serie hendelser mellom 1987 og 1991 som medførte at de baltiske statene gjenvant sin uavhengighet fra Sovjetunionen. Målet om nasjonal uavhengighet ble oppnådd for Litauen i 1990 og Latvia og Estland i 1991.
Begrepet «den syngende revolusjonen» ble skapt av den estiske kunstneren og aktivisten Heinz Valk i en artikkel som ble publisert uken etter den syngende massedemonstrasjonen på sangerfeltet i Tallinn fra 10. til 11. juni 1988. Den 23. august 1989 holdt anslagsvis 1–2 millioner mennesker hender i den baltiske kjede, som strakte seg fra Tallinn i nord til Vilnius i sør.


== Referanser ==
Bjølsen Valsemølle

For musikkgruppen se: Bjølsen Valsemølle (musikkgruppe)Bjølsen Valsemølle var en av Oslos kornmøllebedrifter. Den ble grunnlagt i 1884 av Gustav Martinsen i samarbeid med Ole Amundsen som eide Bjølsen Mølle. Mølleanlegget på Sandaker stod ferdig 1896. Siloene ble bygget 1939. Brukseier Gustav Martinsens sønn Haavard Martinsen overtok ansvaret etter faren.


== Nyere historie ==
I 1986 ble Bjølsen Valsemølle et datterselskap av Nora Industrier. Fra 1991 var de en del av Orkla-konsernet. Fra 1999 var mølla en avdeling av Regal Mølle som var eid av Cerealia.


== Bjølsen Valsemølle bevaringsområde ==

Bjølsen Valsemølle bevaringsområde omfatter industrianleggene i Sandakerveien 60–66b i tillegg til boliger i Treschows gate 2–8b. Området består av 6 eiendommer og Bjølsendammen, i alt 20 kulturminner, hvor også deler av havene eller den øvrige delen av eiendommene er omfattet av vernebestemmelsene.Sandakerveien 60 er to sammenhengende bygninger, hvorav siloen er den som vender ut mot gaten. Med langsiden mot Sandakerveien ligger en av de eldste lagerbygningene på industriområdet, bygget er fra 1865, og har nummer 62. Det er bygget sammen med bakenforliggende bygninger, hvorav den ene har grunnmuren helt ned i Akerselva.
Ved inngangspartiet til industriområdet ligger vaktstuen, bygget inntil det som opprinnelig var fjøs/stall. Begge har gateadresse Sandakerveien 66b. I en bue rundt mot Treschows gate er en lang gul bygning, opprinnelig garasje, også denne har adresse 66b.I Treschows gate ligger boligdelene tilhørende valsemøllen. 2b er den tidligere
hovedbygningen (møllermesterboligen) til Bjølsen Valsemølle og bolig for brukseieren. En tidligere stall og
andre tilbygg har også adresse til nummer 2. 
Nummer 4 er et gult svalgangshus fra cirka 1850. Den tidligere direktørboligen harnummer 8b; dette er et pusset murhus fra 1902 tegnet av Henry Fearnley Coll for Gustav Martinsen.


== Se også ==
Korntrikken


== Referanser ==


== Litteratur ==
Arne Sveen, Terje Mølmen Moen og Per D. Martinsen (red.kom.): Motstrøms ved Akerselva : Bjølsen Valsemølle - Lantmännen Cerelia, 1884-2009, Tun Forlag Oslo 2009, ISBN 978-82-529-3265-2


== Eksterne lenker ==
(en) Bjølsen Valsemølle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Omtale på industrimuseum.no
«Bjølsen Valsemølle». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Aage Indahl

Aage Indahl (født 1946) er en norsk lege og forsker. Han er spesialist i fysikalsk medisin og rebabilitering og har forsket omfattende på ryggplager. Han har hatt flere lederstillinger innen sykehussektoren og ble utnevnt til professor i 2008.
Indahl ble cand. med. ved Universitetet i Bergen i 1977 og spesialist i fysikalsk medisin og rebabilitering i 1988. I 1999 tok han en doktorgrad med en avhandling om ryggplager. Avhandlingen hadde tittelen «Low back pain - a functional disturbance : physiology and treatment». Deler av doktorarbeidet ble gjort ved Laboratorium for experimentell kirurgi, Sahlgrenska Universitetsjukehus, Göteborg.
Indahl har drevet ryggforskning siden 1991. Forskningen har delvis vært klinisk, delvis eksperimentell basalforskning. Resultatene har bidratt både til ny forståelse av patofysiologien bak ryggplager, og til ny lærdom om hvordan ryggpasienten skal behandles klinisk. Ved siden av forskningen har han drevet vanlig klinisk virksomhet som fysikalsk medisiner.
Han startet yrkeskarrieren som distriktslege Torsken og Senja i Troms. Deretter var han avdelingsoverlege ved Sentralsykehuset i Østfold fra 1990 til 1999 før han i 1999 ble ansatt som overlege ved Kysthospitalet i Stavern. Han ble utnevnt til professor i 2008.I 2003 utgav han boka Når ryggen krangler. Boka går på tvers av mange av datidens vedtatte sannheter vedrørende behandling av ryggplager.


== Referanser ==
Misjonsalliansen

Misjonsalliansen er en norsk frittstående og tverrkirkelig diakonal misjonsorganisasjon med basis i Den norske kirke.
Misjonsalliansen ble grunnlagt i 1901, og driver diakonale utviklingsprosjekter i Bolivia, Ecuador, Brasil, Liberia, Sierra Leone, Kambodsja, Nepal, Filippinene, Vietnam og Kina. Organisasjonen har som mål å bekjempe fattigdom, fremme rettferdighet og dele tro.. Misjonsalliansen er den største norske operatøren innen mikrofinansOrganisasjonen drives med støtte fra den norske stat gjennom NORAD samt andre gaveinntekter fra støttespillere i Norge.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
Misjonsalliansen på Facebook 
Misjonsalliansen på Instagram 
Misjonsalliansen på YouTube 
Misjonsalliansen hos Innsamlingskontrollen
Mikhail Jevstafjev

Mikhail Aleksandrovitsj Jevstafjev (russisk Михаил Александрович Евстафьев, født 1963), er en russisk kunstner, fotograf og forfatter. 
Han kommer fra en kunstnerfamilie – hans mor, bestemor og oldefar er russiske billedhuggere. 
På 1980-tallet tjenestegjorde han i den sovjetiske hæren i Afghanistan i to år og publiserte senere romanen To skritt fra Himmelen om Sovjetunionens okkupasjon av Afghanistan. 
Som journalist for flere større internasjonale nyhetsorganisasjoner på 1990-tallet dekket han krigene og de væpnede konfliktene i Bosnia, Tsjetsjenia, Georgien, Nagorno-Karabakh, Tadsjikistan og Transdniestria. 
Mikhail Jevstafjevs malerier og fotografier har vært utstilt i ulike land, blant annet Østerrike, Kina, Russland og USA på steder som for eksempel Hofburg Kongressenter, Kremlinpalasset, Det Sentrale Kunstnerhuset in Moskva og Grand Central Terminalen i New York City. 
Hans arbeider befinner seg på museer og i private samlinger i Østerrike, Storbritannia, Frankrike, Polen, Russland og USA og har vært publisert i flere internasjonale tidsskrifter og aviser samt vært publisert i en rekke bøker. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mikhail Aleksandrovich Evstafiev – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stiftelsen Areopagos

Stiftelsen Areopagos eller Areopagos er en norsk-dansk kirkelig organisasjon rotfestet i den lutherske tradisjonen. Den er vokst frem fra Den norske buddhistmisjon, som lenge var dens navn. Areopagos het frem til 2000 «Den nordisk kristne buddhistmisjon». 


== Historie ==
Organisasjonen ble grunnlagt av misjonæren Karl Ludvig Reichelt, da han i 1922 sammen med Notto Normann Thelle startet et brødrehjem i Nanjing for omvandrende buddhist- og taoistmunker. Den bærende ideen bak arbeidet var at kristen tro ikke sto i motsetning til den høyere buddhisme, men fullbyrdet den. Den nordisk kristne buddhistmisjon var opprinnelig en del av Det norske misjonsselskap, men siden Reichelt nektet å velge side i striden mellom liberale og konservative teologer på 1920-tallet, valgte han å etablere den som en egen organisasjon. På grunn av politisk uro og borgerkrig ble brødrehjemmet i 1930 flyttet fra Nanjing til Hongkong, der det ble bygget et kristent senter i buddhistisk stil. Senteret ble kalt Tao Fong Shan, «Fjellet der kristusvinden blåser».
Areopagos har i dag til formål å dele evangeliet i en multireligiøs verden. Areopagos prioriterer utvikling av miljøer for religionsstudier, dialog og kristne trospraksiser 
Areopagos er både en stiftelse og en medlemsorganisasjon. Som medlemsorganisasjon har Areopagos nasjonale medlemsforeninger i Norge og Danmark.
I Norge er Areopagos medeier i de kirkelige dialogsentrene i Oslo, Bergen og Stavanger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Årsrapport 2005
Areopagos (andre betydninger)

Areopagos har flere betydninger:

Areopagos, en høyde i Athen, som fungerte som domstol i antikken
Stiftelsen Areopagos, en norsk-dansk kristen organisasjon
Liste over storferaser

Liste over storferaser er nødvendigvis ikke ei uttømmende liste, men snarere en alfabetisk samling av de mest kjente rasene av storfe.
For enkelte raser defineres særskilte kjennetegn med hensyn på farge og utseende gjennom en såkalt rasestandard. Et eksempel på dette er Telemarksfe, som har definert særskilte kjennetegn når det gjelder horn og farge på kroppen. Andre raser avles ut fra mål om melkeproduksjon, kjøttfylde, kalveegnskaper, lynne osv. uten hensyn til farge. Et eksempel på dette er Norsk rødt fe. Noen raser defineres gjennom registrering i stambok. Det vil si at de dyr som stammer fra dyr innført i stamboka, defineres å tilhøre den aktuelle rasen. Eksempel på dette er Herefordkveg. 
For kategorisering etter land, se Kategori:Kuraser.


== Storferaser ==
Aberdeen Angus
Abigar
Abondance
Adamawafe
Afrikanerfe
Ageroles
Alataufe
Albanisk fe
Albéres
Alentejana
Algarvia
American white park
Amerifax
Amrit mahal
Anatolisk svart fe
Andalusisk grått fe
Andalusisk svart fe
Angler
Ankole
Ansbach Triesdorfer
Argentinsk criollo
Armoricainefe
Arouquesa
Asturiana de los valles
Aubracfe
Aulie Ata-fe
Aure-et-saint-girons
Australsk Braford
Australsk Lowline
Avileña
Ayrshirfe
Azawakfe
Baggarafe
Ballum
Barossa
Barzona
Bazadaise
Beef Shorthorn
Beefalo
Beefmaster
Béarnaisefe
Belgisk blå
Belgisk rødt fe
Belmont red
Belted Galloway
Berrenda
Bestuzhevfe
Betizu
Black baldy
Blanca cacereña
Blarkoop
Bleue du Nord
Blonde d'Aquitaine
Blue grey
Bonsmara
Bordelaise
Bohuskulla
Boranfe
Braford
Brahmanfe
Brangus
Braunvieh
Brava
Bretonne pie noir
British white
Brown Swiss
Buelingo
Burlina
Bushafe
Bushuyevfe
Butana- og Kenanafe
Camarguekveg
Canchimfe
Charolais
Chianina
Chillinghamfe
Corrientefe
Dansk korthorn
Dansk jersey
Dansk svart og hvitt fe
Deutsche Schwarzbunte alter Zuchtrichtung
Dexterfe
Dølafe
Ennstaler Bergschecken
Estisk holstein
Estisk landrase
Estisk punane
Evolener
Finsk ayrshire
Gallowayfe
Gelbvieh
Georgisk fjellfe
Girfe
Herefordkveg
Herens
Islandsk ku
Jerseyfe
Jysk kvæg
Karpatisk brunt fe
Kaukasisk brunt fe
Kinesisk gult fe
Latvisk blå
Latvisk brun
Latvisk dansk rød
Limousin (storferase)
Litauisk hvitrygg
Litauisk lys grå
Litauisk rød
Litauisk svart og hvit
Lyngdalsfe
Målselvfe
Nordfinsk storferase
Norsk rødt fe
Polsk svart og hvit
Ringamålako
Rød dansk malkerase
Schwarzbuntes Milchrind
Sidet trønder- og nordlandsfe
Simmentaler
Skotsk høylandsfe
Sortbroget Dansk Malkekvæg
Spansk kampkveg
Svensk fjällras
Svensk låglandsboskap
Svensk röd och vit boskap
Svensk rödkulla
Telemarksfe
Tiroler Grauvieh
Tysk angus
Vestfinsk storferase
Vestlandsk fjordfe
Vestlandsk raudkolle
Väneko
Wagyū (gruppe med fire raser og mer enn 300 varianter)
Japansk svart wagyū (kuroge washu)
Japansk brun wagyū (akage washu)
Japansk korthorn wagyū (nihon tankaku washu)
Japansk polled wagyū (mukaku washu)
Økvæg
Østfinsk storferase
Østlandsk rødkolle
Hans Arentz

Hans Arentz (født 27. august 1731 i Askvoll i Sunnfjord, død 12. april 1793 i Dale i Sunnfjord) var en norsk embetsmann og topografisk forfatter.
Som de fleste embetsmenn på den tiden kom Arentz selv fra embetsmannsslekt. Hans far var Frederik Arentz (1699–1779), sogneprest og biskop i Bergen. Moren var Frederikke Holberg, en niese til Ludvig Holberg. Broren var skolemannen Fredrich Christian Holberg Arentz.
Etter skolegang og studier i Bergen og København ble han utnevnt til sorenskriver i Sunnfjord i 1762. Tre år senere giftet han seg med Ingeborg Cathrine Nagel, datter til fogd Hans Thiis Nagel i Sunnfjord. Arentz eide og drev gården Dale. Etter hans død skjenket enken et stort jordegods, som omfattet mange gårder, til legater til inntekt for fattige i Sunnfjord og i Bergen.Arentz etterlot seg et omfattende manuskript,Beskrivelse over Søndfjord i det nordre Bergenhusiske Amt (skrevet omkring 1785), som først ble publisert etter hans død i Topographisk Journal for Norge. Deler av denne beskrivelsen er blitt gjenutgitt i nyere tid: Søndfjord : ufruktbare Klipper og Bjergtroldets Boliger? : utdrag av Hans Arentz´ manus "Beskrivelse over Søndfjord i det nordre Bergenhusiske Amt" Anno 1785. Redigert av Ragnar Bull. Oslo : Samlaget, 1999.


== Verk ==
Samtale efter Døden imellem de tvende Romere Cato og Cæsar angaaende Enevolds- og Folke-Regieringer (København, 1756)
Grund-Tegning af den fornuftige norske Patriotism (København, 1787)
Beskrivelse over Søndfjord i det nordre Bergenhusiske Amt (I: Topographisk Journal for Norge, H. 28, s. 1-148, H. 29., s. 1-144, H. 30, s. 1-109, H. 31, s. 1-135, H. 32, s. 1-99, H. 33, s. 1-191, H. 34, s. 1-80 (Christiania, 1802-1808))


== Se også ==
Opplysningstidens topografiske litteratur i Norge


== Referanser ==
Dead Rising

Dead Rising er et Gullstikka-nominert videospill utviklet og utgitt av Capcom, eksklusivt for Xbox 360. Spillet bærer sterke likheter med den klassiske skrekkfilmen Dawn of the Dead, men dette er ifølge Capcom bare tilfeldigheter. Hovedpersonen i spillet er den amerikanske fotojournalisten Frank West, som før han vet ordet av det befinner seg i et kjøpesenter fullt av menneskespisende zombier. Produsenten som står bak Dead Rising er Keiji Inafune, som også er kjent for å ha skapt spillkarakteren Mega Man.


== Handling ==
Hendelsene i spillet finner sted fra og med 19. september 2005, til 22. september 2005. Hovedpersonen i spillet, fotojournalisten Frank West, har blitt sendt til det nordamerikanske tettstedet Willamette, for å finne ut hva som foregår der. Etter å ha fått et overblikk av Willamette fra luften, finner Frank ut at nasjonalgarden har satt opp barrikader for å hindre all trafikk til og fra den lille byen. Frank blir straks vitne til flere brutale mord nede på bakken, og bestemmer seg raskt for å undersøke Willamette mall, som er kjøpesenteret mesteparten av spillet foregår i. Frank ber helikopterets pilot om å lande på taket til Willamette mall, og sier at han vil hentes igjen om nøyaktig 72 timer.


== Spillet ==
Som journalist må Frank i løpet av 3 dager finne ut hva årsaken til zombieutbruddet i Willamette er. Spillet inneholder mange forskjellige oppgaver, som å redde andre mennesker fra zombier og psykopater. Psykopatene kan oppfattes som bossene i Dead Rising, og er mennesker som har blitt gale etter at zombiene invaderte kjøpesenteret.
Ved å være på rett sted til rett tid blir man hele tiden tildelt nye oppgaver ved hjelp av en privatradio. Noen av oppgavene er frivillige, mens andre er nødvendige å gjennomføre dersom man vil komme til bunns i handlingen.  Frank har hele tiden med seg kameraet sitt, som kan brukes til å ta bilder av forskjellige hendelser. På denne måten tjener man poenger som brukes til å gjøre Frank sterkere.
Dead Rising lar spilleren ta i bruk mange forskjellige objekter og bruke dem som våpen. Frank kan ta i bruk objekter som kjøkkenkniver, bowlingkuler, gressklippere og motorsager, for å bruke dem som våpen mot zombiene og psykopatene han støter på. Til sammen finnes det over 250 objekter Frank kan bruke som våpen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dead Rising på Steam 
(en) Dead Rising hos MobyGames 
(en) Dead Rising på Metacritic 
(en) Dead Rising på Internet Movie Database 
(en) Dead Rising på Behind The Voice Actors 
(en) Dead Rising hos Giant Bomb 
(en) Dead Rising hos Internet Game Database 
(en) Dead Rising hos GameSpot 
(en) Dead Rising hos IGN 
(en) Dead Rising hos GameFAQs 
(en) Dead Rising hos GameFAQs
Åbot

Åbot er et gammelt norsk rettsuttrykk. Det kunne i en betydning betegne vedlikehold eller istandsettelse av hus og gjerder på leilendings- eller embetsgårder. I en annen betydning kunne det betegne erstatningen som bruker eller leilending måtte betale til gårdeieren eller etterfølgeren i tilfelle av forsømt vedlikehold.
Leilendinger, forpaktere av visse offentlige eiendommer samt embetsmenn på sine embetsgårder hadde «åbotsansvar», dvs. plikt til vedlikehold, eller i mangel av dette istandsettelse eller ytelse av erstatning. Dersom man ikke kom til minnelig overenskomst når eiendommen ble fratrådt, ble alle spørsmål vedrørernde åboten avgjort ved en «åbotsforretning», som ble bestyrt av sorenskriveren.


== Kilder ==
Salmonsens konversationsleksikon
Lise Karlsnes

Lise Karlsnes (født 1979) er en norsk musiker kjent som vokalist i gruppa Briskeby. Hun har også hatt en solokarriere.
Karlsnes ble med i Briskeby i 1999 og fikk sitt store gjennombrudd året etter med sangen «Propaganda». Briskeby ble tildelt fire priser under Spellemannprisen 2000. Gruppa ble oppløst i 2005, men gjenforenet i 2015. Suksessen de hadde i 2000-årene uteble imidlertid.I 2010 gav Karlsnes ut sin første solosingel «Forty Nights» under navnet «Lise Of The Woods». I 2012 deltok hun i Melodi Grand Prix med låten «Sailors» som hun hadde skrevet sammen med Thomas Eriksen. «Sailors» ble forøvrig utgitt på albumet Dance or Die i 2012. Albumet ble produsert av Thomas Eriksen. Siden den gang har hun hatt noen små opptredener med andre artister, men det har generelt vært lite musikkproduksjon.


== Annet ==
I 2007 designet hun sin egen kolleksjon med 70-tallesinspirerte solbriller i samarbeid med Krogh optikk på Majorstua. I 2010 gikk hun på catwalken under Oslo Fashion Week.I 2016 hadde hun en birolle i filmen Børning 2, i 2018 deltok hun i sceneshowet Beatles på Chat Noir og i 2020 var hun deltager i realityserien Kompani Lauritzen. 
Hun utdannet seg senere innen gestaltterapi og har siden 2018 drevet praksis på Frogner sammen med en kollega.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lise Karlsnes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lise Karlsnes på Internet Movie Database 
(en) Lise Karlsnes på Discogs 
(en) Lise Karlsnes på MusicBrainz 
(en) Lise Karlsnes på Spotify 
(en) Lise Karlsnes på Songkick 
(en) Lise Karlsnes på AllMusic 
Lise Karlsnes på Twitter 
Lise Karlsnes på Facebook 
(no) Alene med Lise (Dagbladet, intervju, 2005)
Pennyklubben

Pennyklubben er en bokklubb for hestegale jenter i alderen ca. 8 til 15 år. I slutten 2012 ble navnet endret til Pennygirl.
Medlemmene mottar en ny klubbpakke hver måned, med bøker, siste utgave av medlemsbladet, samt andre  ting. Åtte av pakkene inneholder minst to bøker og andre ting i tillegg, og fire er spesialpakker som inneholder slik som faktabøker eller lydbøker. Klubben gir også ut filmer, tegneseriehefter, PC-spill, med mer.
Pennyklubben ble startet i 1982 og har gitt bort flere hester til heldige medlemmer gjennom disse årene. Den siste som ble gitt bort var fjording vallakken Annar i 2012. Neste gang blir i 2016.
Pennyklubben er en av flere klubber som drives av Stabenfeldt AS. Klubben fins i sju land; Norge, Sverige, Finland, Tyskland, Tsjekkia, Ungarn og USA.


== Eksterne lenker ==
Pennyklubbens nettside
Włodzimierz Krzyżanowski

Włodzimierz Krzyżanowski (født 8. juli 1824, død 31. januar 1887) var en polsk immigrant til Amerika og den første administratoren av Alaska.


== Referanser ==
’74 Jailbreak

'74 Jailbreak er en EP av det australske bandet AC/DC.Albumet består av fem rock/blues-orienterte sanger som tidligere kun hadde blitt utgitt i Australia. Låten «Jailbreak» ble også utgitt som singel med tilhørende musikkvideo. EP-en ble gjenutgitt i 2003 som en del av AC/DC Remasters-serien.
Det første sporet er hentet fra den australske versjonen av Dirty Deeds Done Dirt Cheap fra 1976, mens resten av sangene er fra den australske versjonen av bandets debutalbum, High Voltage. Først ville bandet at albumet skulle hete Ten Years of AC/DC, men de endret til slutt tittelen til '74 Jailbreak. Albumet var også en hyllest til bandets tidligere sanger Bon Scott, som døde i 1980.


== Sporliste ==
Alle låtene er skrevet av Angus Young, Malcolm Young og Bon Scott, unntatt hvor annet er notert.

«Jailbreak» – 4:40
«You Ain't Got a Hold on Me» – 3:30
«Show Business» – 4:43
«Soul Stripper» – 6:23 (Angus Young, Malcolm Young)
«Baby, Please Don't Go» – 4:50 (Big Joe Williams)


== Personell ==
Bon Scott – vokal
Angus Young – gitar
Malcolm Young – gitar, bakgrunnsvokal
George Young – bass, produksjon, bakgrunnsvokal
Rob Bailey – bass
Mark Evans – bass på «Jailbreak»
Tony Currenti – trommer
Peter Clack – trommer
Phil Rudd – trommer på «Jailbreak»Harry Vanda – produksjon


== Salgstall ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) '74 Jailbreak på Discogs 
(en) '74 Jailbreak på MusicBrainz 
(en) '74 Jailbreak på Spotify 
(en) '74 Jailbreak på AllMusic 
Sangtekster på AC/DCs offisielle nettside