jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tufsingdalen kirke

Tufsingdalen kirke er en kirke konstruert i en rektangulær form, fra 1920 i Tufsingdalen i Os kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tre og har 120 plasser. Adkomst til stedet er via fylkesvei 28.
Det er kirkegård ved kirken.


== Bildegalleri ==

		


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Tufsingdal kapell». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 617. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Tufsingdalen kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Os kirkelige fellesråd
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
«Tufsingdalen kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Hanestad kirke

Hanestad kirke er en langkirke fra 1926 på Hanestad i Rendalen kommune, Innlandet fylke. Det bor om lag 90 mennesker i kirkens nedslagsfelt.
Byggverket er i tømmer og har 180 plasser og galleri og ble innviet 19. desember 1926 av prost Chr. Eriksen.  Altertavlen har motivet «Jesus og barna», og er laget av Charles W. Strøm og Gunnar Inseth. Kirkesølvet er altermugge, brødeske og fat, kalk med skje, særkalker med brett, to blomstervaser. Det er også dåpsmugge og dåpsfat i sølv. Orgelet er et pnevmatisk orgel fra Jørgensen.
Kirken ble finansiert ved gave fra Karenus Hanestad på 70 000 pluss flere andre store gaver. Øvre Rendalen kommune bidro med vel 32 000 kroner. 


== Litteratur ==
Jens Christian Eldal og Jiri Havran (2002). «Hanestad kirke». Kirker i Norge, bind 3: Med historiske forbilder. 1800-tallet. Oslo: ARFO. s. 230–231. 
Hanestad kirke 1926-2006. Hanestad menighetsråd. 2006. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Hanestad kapell». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 614. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Hanestad kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Hanestad kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Hanestad kapell
Sjøli kirke

Sjøli kirke er en langkirke fra 1914 i Rendalen kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 140 plasser. Arkitekt for kirken var Hans Jacob Sparre.
Det er kirkegård ved kirken.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Sjøli kapell, Sjølisand». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 613. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Sjøli kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Rendalen kommune om kommunens kirker
«Sjøli kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Ytre Rendal kirke

Ytre Rendal kirke (Otnes kirke) er en korskirke fra 1751 i Rendalen kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 230 plasser.
Det er kirkegård ved kirken. På stedet er en gravhaug for Jacob Breda Bull.


== Litteratur ==
Ajas og Anne Kiær (2001). Ytre Rendal kirke 250 år. Kirkenær: Eget forlag. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Ytre Rendal kirke, Otnes». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 613. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Ytre Rendal kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Ytre Rendal kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Åsmarka kirke

Åsmarka kirke er en åttekantet kirke fra 1859 i Ringsaker kommune, Innlandet fylke. Den tilhører Ringsaker prestegjeld i Den norske kirke og det var ikke egen kirke i bygda før denne ble reist. Næroset, Åsmarka og Sør-Mesna sognet til Åsmarken kapell (Mesnalia fikk egen kirke i 1933).Byggverket er i tømmer og har 180 plasser. Rasmussen beskriver kirken som «tilnærmet schweitzerstil». En del av arbeidet ble utført på dugnad, blant annet hugging og fremkjøring av tømmer. Arbeidet ble utført i 1859, og i oktober var snekkerarbeidet ferdig. Kirken ble trolig innviet tidlig i 1860. Bygget ligger høyt og fritt med utsikt over innsjøen Næra. Bygget har stående panel som er intakt (per 1995). Våpenhuset var opprinnelig utført i to etasjer. Dette ble revet omkring 1959 og erstattet med et enetasjes tilbygg. Fire stolper i kirkerommet bærer en firkantet takrytter. De opprinnelig smårutede vinduene er bevart i sakristiet (per 1995). Omkring 1900 fikk bygget brøstning (halvt panel) utenpå tømmeret. Omkring 1959 ble tømmerveggene helt dekket av panel innvendig. Kirken fikk altertavle omkring 1900 (malt av Lars Jorde). Opprinnelig var det bare et enkelt alter. Kirken fikk nytt orgel i 1981. Under kampene ved Åsmarka ble kirken truffet av granatsplinter og sporene er fortsatt synlige i altertavla. Dette var de første kampene på land mellom britiske og tyske styrker.
På Kirkegården er et minnesmerke over en britisk soldat som falt og ble gravlagt på Nordre gravlund på Lillehammer.


== Interiør ==

		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Marit Fretheim (1995). «Åsmarka kirke».  I Egil Enemo og Trond Røhnebæk. Kirker i Ringsaker. Brøttum, Furnes, Nes, Ringsaker og Veldre historielag. s. 69-72. ISBN 82-991756-8-2. 
Alf Henry Rasmussen, red. (1993). «Åsmarka kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 635. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Åsmarka kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Ringsaker kirkelige fellesråd
«Åsmarka kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Aerobatikk

Aerobatikk, også kalt «luftakrobatikk», «akroflyging», «kunstflygning» eller «snittflygning», er flyging med mer enn 60 grader helling sideveis på vingene eller stilling av flyet med flynesa opp eller ned over 30 grader. 
Akroflyging innebærer en rekke øvelser/ manøvre som kan flyes av motorfly, seilfly eller helikopter i sammenheng med opplæring, som egne øvelser, under konkurranser eller under oppvisning. 
Grunnleggende manøvrer i en aerobatikkoppvisning inkluderer blant annet:

ryggflygning,
«spinn»,
«chandelle»,
«roll»,
«Immelmann» og
«loop».
Akroflyging organiseres i Norge gjennom akrokomiteen i NLF , Norsk Luftsportsforbund og ACN, Aerobatic Club of Norway. Det arrangeres kurs med eksamen og skoleflyging som fører fram til akroutsjekk som er en lisens som gir en småflyger rett til å fly akrobatiske øvelser.
Akroflyging som del av en oppvisning eller et flystevne må forhåndsgodkjennes av Luftfartstilsynet og flygeren må ha en egen akro-display lisens.
Blant de mest kjente aerobatikkgruppene som flyr oppvisning finner vi blant annet «Blue Angels» fra den amerikanske marine og «Red Arrows» fra det britiske flyvåpen.
Luftforsvaret hadde tidligere oppvisningsgruppen Flying Jokers fra 332 skvadron. De fløy F-86F Sabre og F-5 Freedom Fighter.


== Referanser ==
Brøttum

Brøttum er et sogn og en valgkrets helt nord i Ringsaker kommune i Innlandet. Valgkretsen Brøttum kirke hadde 421 innbyggere per 1. januar 2018.Brøttum ligger rundt 13 kilometer sørøst for Lillehammer. Sentrum i bygda er omtrent der fylkesvei 1656 og 1658 krysser hverandre. I nærområdet rundt dette finner man butikk, skole, aldershjem, kirke og en nedlagt jernbanestasjon. Det er idrettsplass og campingplass på sørsiden av fylkesvei 213.


== Se også ==
Brøttum kirke
Brøttum stasjon
Brøttum Idrettslag
Brøttum brass


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Niels Moen (1987). Slekter og gårder i Brøttum sogn (2. utg.). Brøttum: Brøttum historielag. 
Jarle Rømo (1995). Fra omgangsskole til ungdomsskole. Skolen på Brøttum i 200 år. Lillehammer: Thorsrud. ISBN 82-78470-03-0.
Moelv kirkesenter

Moelv kirkesenter er en kirke konstruert i en rektangulær form, fra 1987 i Ringsaker kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i leca og har 150 plasser.


== Kilder ==
Alf Henry Rasmussen, red. (1993). «Moelv menighetshus». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 636. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
Ringsaker prosti
Sjusjøen fjellkirke

Sjusjøen fjellkirke er en langkirke fra 1962 i Ringsaker kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i stein og tre og har 150 plasser.


== Litteratur ==
Sjusjøen Fjellkirke 50 år 1962-2012. 2012.  [Ekstranummer av menighetsblad for Brøttum]
Arne Sørlien (1995). «Sjusjøen fjellkirke».  I Egil Enemo og Trond Røhnebæk. Kirker i Ringsaker. Brøttum, Furnes, Nes, Ringsaker og Veldre historielag. s. 77-78. ISBN 8299175682. 
Brøttumsbøkene. Liv, leik og læring. Lokalhistorie, slekts- og eiendomshistorie for Brøttum prestegjeld. 2. Brøttum historielag. 2002. s. 66-77. ISBN 8278470812. 
Rasmussen, Alf Henry, red. (1993). «Sjusjøen fjellkirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 635. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Sjusjøen fjellkirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Ringsaker prosti
«Sjusjøen fjellkirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Stavsjø kirke

Stavsjø kirke er en langkirke fra 1880 i Ringsaker kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i stein og har 300 plasser. Kirken er også utsmykket av Tove Tandberg Krafft.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gunhild Kolstad (1995). «Stavsjø kirke».  I Egil Enemo og Trond Røhnebæk. Kirker i Ringsaker. Brøttum, Furnes, Nes, Ringsaker og Veldre historielag. s. 65-68. ISBN 82-991756-8-2. 
Jarle Rømo (2002). Brøttumsbøkene. Liv, leik og læring. Lokalhistorie, slekts- og eiendomshistorie for Brøttum prestegjeld. 2. Brøttum historielag. s. 48-66. ISBN 8278470812. 
Alf Henry Rasmussen, red. (1993). «Stavsjø kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 636. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Stavsjø kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Stavsjø kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Oppstad kirke

Oppstad kirke er en kirke på Oppstad i Sør-Odal. Kirken er sognekirke for Oppstad. Oppstad har vært kirkested siden den katolske tiden på 1200-tallet. Kirken var da vigd til Sankt Hallvard. Dagens bygg ble oppført i 1725 som en korskirke i tømmer med utvendig panel. Kirken har 200 plasser.
Kirken er en av flere som knyttes til vandresagnet om flytting av kirke. Det fortelles at det var meningen at kirken egentlig skulle bygges på Skjulstad på den andre siden av Oppstadåa; men om natten flytta de underjordiske materialene over til den andre siden hvor kirken altså ble bygd.


== Interiør ==
Det nåværende bygget har en sparsom barokkform med få vinduer og et slankt spir. Tårnet er fra 1624. Kirkeklokkene ble laga i 1855 av Anders Skibakk i Elverum. Klokkene har teksten «Til Strøms anex kirke.» påskrevet. Altertavlen ble utskåret i tre i 1940 av Dagfin Werenskiold. Tavlen inneholder scener fra Kristus liv; den oppstandne Kristus, Maria med barnet, Jesu dåp, Jesus og barna og palmesøndag. Under restaurasjonsarbeidene i 1875 ble kirken «radikalt forbedra», men i 1930-åra kom både døpefonten i kleberstein og krusifikset uten armer, som begge er fra år 1300 under middelalderen, tilbake fra kirker som sto på stedet tidligere. Til døpefonten hører et messingfat fra 1675. Også prekestolen fra 1635 i renessanse-stil kom tilbake på plass til den samme tiden. Kirkesølvet består av en dåpsmugge, en kalk, flere særkalker, en disk og flere blomstervaser.
Kirken har nå et kisteorgel. Det gamle hovedorgelet ble revet fordi det var i dårlig stand.


== Prestegarden ==
Før svartedauden i 1349 var det en egen prest i Oppstad som bodde på garden Oppstad. Etter pesten ble denne ordningen borte. På 1700-tallet fikk bygden residerende kapellan som også fikk drive garden Oppstad. Fra 1880 ble Nordnust brukt som kapellangard og den ble siden kalt Prestegarden. I 1972 ble det bygd prestebolig for kapellanen sørøst for Nordnust.


== Litteratur ==
Gunnar Tanga, Erik Moen og Hans Marius Trøseid (1974). Oppstad kirke til 250 års jubileet for kirkehuset. Sør-Odal historielag. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Oppstad kirke, Sør-Odal». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 631. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Oppstad kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Oppstad kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Odal kirkelige fellesråd
Strøm kirke

Strøm kirke er en korskirke beliggende på Strøm i Sør-Odal. Kirken er sognekirke for Strøm. Den var i katolsk tid viet til Sankt Olav. Dagens kirkebygg er en korskirke i rød teglstein fra 1857 med orgelgalleri. Kirken har 500 plasser. Den gamle kirken var i tre og var mye mindre.


== Inventar ==

Kirken har to kirkeklokker, en fra 1600 og en fra 1991, støpt av Nauens klokkestøperi. Klokkene har inskripsjonen «Gloria in excelsis deo». Kirkas glassmalerier forestiller henholdsvis de tre vise menn som tilber barnet Jesus på Marias fang, og Jesu dåp i Jordan. 
Alteret er fra 1857. Det ble tegna av arkitekt Lowzow og utført av snekkermester Jens Olsen. Alterbildet har Jesu oppstandelse som motiv, og er en kopi av Tiedemans bilde i Bragernes kirke. Kopien ble utført av Helene Gundersen i Brandbu. Alterdukene er fra 1914 og ble laga av Julie Herud. 
Prekestolen er også fra 1857. Døpefonten er fra 1700 og i messing. Kirkesølvet består av en kalk og en disk fra den gamle kirka fra 1700-tallet. 
Strøm kirke har fire messehagler. En av dem er fra 1800-tallet; de tre andre er fra 1975 og er laga av Den norske husflidsforening.


=== Orgelet ===
Orgelet i Strøm kirke ble bygd som «Opus 93» i 2009 av Ryde & Berg. Orgelet har to manualer, pedaler, svellpedal, 23 stemmer og tremulant samt fire kobbel.


== Kirkemarsjen ==
Før det ble bygget bru ved Sander, måtte alle på sørsiden av Glåma ro over elven til kirken. Fra områdene ved Finnholt på Skårerskogen måtte de gå over en mil gjennom skog, for så å ro over til kirkestedet. Dette var ofte en tung ferd, særlig når man måtte frakte lik som skulle begraves. Den gamle ruten kalles «kirkemarsjen», og går i dag etter en merka sti.


== Prestegård ==
Prestegården ligger rett vest for kirken.


== Referanser ==


== Kilder ==
Sindre, Pål, red. (2007). Strøm kirke 150 år 1857-2007. 
Frøseid, Hans Marius, red. (1982). Strøm kirke 125 år 1857-1982. 
Rasmussen, Alf Henry (1993). «Strøm kirke». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 631. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Strøm kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Strøm kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Odal kirkelige fellesråd
Hekne skolekapell

Hekne skolekapell (Åsbygda kapell) er et kapell fra 1990 i Stange kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i leca og tre og har 70 plasser.


== Eksterne lenker ==
Rasmussen, Alf Henry (1993). «Hekne kapell, Åsbygda». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 642. ISBN 82-7527-022-7.
Stange menighetssenter

Stange menighetssenter er på Vollbo i Stange tettsted (Stange kommune, Innlandet fylke).
Byggverket er i tre og har 130 plasser. Huset er opprinnelig fra 1947. Det ble innkjøpt til menighetsbruk i 1985 og ombygget for formålet i 1989–91.


== Litteratur ==
Alf Henry Rasmussen (1993). «Stange menighetssenter (Vollbo), Stange». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 642. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
Stange menighet om menighetssenteret
Strandlykkja kirke

Strandlykkja kirke er en langkirke fra 1915 i Stange kommune, Innlandet fylke. Det ligger en kirkegård i tilknytning til kirken.
Byggverket er tegnet av arkitekt Haldor Larsen Børve og er av tømmer og har 90 sitteplasser, inkludert galleriet. Kirken ble opprinnelig titulert som kapell, men fikk kirketittel til hundreårsjubileet i 2015.


== Historie ==
Kirken ble utskilt fra Strandløkken gård. Ved siden av tomten bekostet gårdeieren, Berte Marie Strandløkken, også kirkens orgel. Kapellet ble innviet 12. august 1915. Arkitekturen er stavkirkeinspirert med takutspring og «staver» i hjørnene. Fasadepanelet imiterer rundtømmer. Inne i også inspirasjonen fra stavkirkearkitektur synlig, med bueganger og andreaskors.
Ved innvielsen var det bare et nakent kors ved alteret. Altertavlen kom til kort tid senere. Den ble laget av Anders Harbo-Ree og Kristian Godager. Kommunen bidro med materialer. Prekestolen ble ifølge kirkeleksikonet plassert samme høst som innvielsen. Døpefonten er fra 1861. Den ble laget av Simen Hammerstad opprinnelig til Tangen kirke, som ligger i samme sogn.
I januar 2017 ble det alt kirkesølvet stjålet fra kirken. Dette ble gjenfunnet av Martin Mostue den 7. april 2019. Han var leder i Romedal og Stange sauebeitelag, og var ute for å inspisere viltgjerdet mot E6 da han fant både døpefont og annet av kirkesølvet.


=== Trefninger under krigen ===
I dagene 14. til 17. april 1940 var det skarpe kamphandlinger i Strandlykkja. Kapellet ble liggende i ildlinjen og veggene ble gjennomhullet av kulehull. I dagene etterpå flyttet slaget seg over isen på Mjøsa og nordover. De drepte ble fraktet tilbake til Strandlykkja kapell. Tross for skadene på bygget var kapellet et viktig samlingssted i tiden etter krigshandlingene, som hadde tatt hardt på lokalbefolkningen. Under begravelsene som fulgte bar pastor Alf Hauge prestekjolen som også hadde kulekull.Seks nordmenn mistet livet under kamphandlingene:

Harald Edgar Kristiansen, 24 år, fra Vestre Toten
Trygve O. Hansen, 23 år, fra Gjøvik
Harald Davidson, 23 år, fra Gjøvik
Erland Andreassen, 23 år, fra Løten
Ottar Nytrøen, 20 år, fra Furnes
Ole Gustavsen Skåkberget, 33 år, fra Grue


== Referanser ==


== Litteratur ==
An.O. Røe (1986). «Strandlykkja kapell innviet 12. august 1915». Tangen kirke 1861–1961. Kirkenær: Tangen menighetsråd. s. 58–62. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Strandlykkja kapell». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 641. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Strandlykkja kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Strandlykkja kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Atneosen kirke

Atneosen kirke er en langkirke fra 1882 ved Atneosen i Stor-Elvdal kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 100 plasser.


== Eksterne lenker ==
(no) «Atneosen kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Stor-Elvdal historielag
Stor-Elvdal kirkelige fellesråd
«Atneosen kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Evenstad kirke

Evenstad kirke er en langkirke i Stor-Elvdal kommune, Innlandet fylke.
Kirken ble oppført i 1903 og innviet 22. juli 1904.
Under flommen i 1995 var kirken omringet av flomvann og ble på folkemunne kalt Sjømannskirken. Det var en storstilt redningsaksjon for å redde kirkens orgel.


== Litteratur ==
Kristiansen, Sigbjørn; Tremoen, Ragnhild; Hval, Åge Gert, red. (2004). Evenstad kirke 100 år 1904-2004. Jubileumskomiteen for Evenstad kirke. CS1-vedlikehold: Flere navn: redaktørliste (link)
Rasmussen, Alf Henry (1993). Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 624. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Evenstad kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Stor-Elvdal historielag
«Evenstad kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Sollia kirke

Sollia kirke er en langkirke i barokk stil fra 1738 i Sollia i Stor-Elvdal kommune i Innlandet.
Byggverket er i tømmer og har 85 plasser.


== Historie ==
Den kongelige resolusjon av 23. februar 1720 innførte kirkeplikt to ganger i året. For innbyggerne i Setningsdalen var det lang vei over fjellet til Ringebu, og ved et tilfelle frøs et reisefølge ihjel. Engebret Jonsen Sollien søkte kongen i Danmark om tillatelse til å bygge kirke. Mye tyder på at biskop Hersled selv har utformet byggesøknaden som bøndene i Setningdalen sendte rundt årsskiftet 1731/32.
Søknaden ble innvilget av kongen 29. oktober 1732, men innbyggerne i Sollia fikk ingen penger til å bygge. Engebret Jonsen Sollien ga bort tomt, og bygdefolket ga tømmer og stein til oppføringen. Jon Jonsen var arbeidsleder og byggmester. For jobben fikk han 70 riksdaler, og lov til og bo i snekkerstua. Johan Jørgen Schram lagde kongemonogrammet.
Erich Wallin malte i 1745 tak, vegger og galleri; dette ble fornyet av Albert Tønnesen i 1908. Gert Isachsen Reinert lagde altertavle, prekestol og billedhuggerarbeidet over kordøra. Altertavlen er en kopi av altertavlen fra 1700 i Vår Frelsers kirke i Oslo. I 1770 bygget man et ekstra galleri på nordveggen og i 1840 ble kirken utvidet mot vest. Sakristiet ble bygd senere.


== Litteratur ==
Haugland, Knut (1988): Sollia kirke 1738–1988 – 250 års historie, 112 s., utgitt av Sollia menighetsråd
Brænd, Bjørn (1989): Solliaboka Bind 1.


== Eksterne lenker ==
(no) «Sollia kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Sollia kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Hodalen kirke

Hodalen kirke er en langkirke fra 1934 i Tolga kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 200 plasser.


== Litteratur ==
Per Nygjelten (2011). Hodalen kirke 75 år 1934–2009, et kulturhistorisk jubileumsskrift. Hodalen menighetsråd. ISBN 978-82-30318331. 
Alf Henry Rasmussen (1993). «Hodalen kapell». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 616. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Hodalen kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Tolga kirkelige fellesråd
«Hodalen kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Holøydalen kirke

Holøydalen kirke er en langkirke fra 1908 i Tolga kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer.


== Eksterne lenker ==
(no) «Holøydalen kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Holøydalen kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Ljørdalen kirke

Ljørdalen kirke er en kirke konstruert i en rektangulær form, fra 1872 i Trysil kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tømmer og har 200 plasser.


== Eksterne lenker ==
(no) «Ljørdalen kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Trysil kommune
«Ljørdalen kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Jojakin av Juda

Jojakin (også kalt Jekonja eller Konja) var ifølge Bibelen den nest siste kongen i tostammeriket. 
Han etterfulgte i en alder av bare atten år sin far Jojakim og regjerte deretter bare i tre måneder og ti dager før han ble avsatt og tatt til fange. Hans farbror Sidkia ble så gjort til konge. Flere år senere ble han løslatt av Nebukandnesars sønn Evilmerodak og fikk spise ved kongens bord. 
Noen babylonske tekster nevner Ia-'-ú-kinu og hans fem sønner i forbindelse med noen som mottar mat.
Han fikk etterkommere hvorav sønnesønnen Serubabel ble stattholder i Israel etter hjemkomsten. Ifølge Det nye testamente fortsatte ætten gjennom Serubbabel frem til Josef, Jesu fosterfar.


== Referanser ==
Tom-Ivar Bern

Tom-Ivar Bern (født 1954) er en norsk forretningsrådgiver. 
Han gikk befalsskole og lærerskole, og studerte deretter matematikk (cand.scient.) ved NTH. Han har også lederutdanning fra BI. Bern arbeidet i olje- og gassnæringen før han i 1999 begynte som seniorrådgiver i Innovasjon Norge i Trondheim. Han var også daglig leder i Technoport fra 2006 til 2008.Han var styreleder for Den Norske Turistforening (DNT) fra 2006 til 2012. Han overtok vervet etter Pernille Rød Larsen. Han ble etterfulgt av Berit Kjøll.


== Referanser ==
Østby kirke

Østby kirke er en langkirke fra 1940 i Trysil kommune, Innlandet fylke.
Byggverket er i tre og har 100 plasser.


== Bygningen ==
Kirken har en enskipet bygning med et bislag og tårn.
Bygningen ble restaurert i 1978. Prekestolen er laget av Ulf Oddmund Kristiansen.
Kirken har kirkeklokker fra O. Olsen og Søns klokkestøperi i Tønsberg fra 1929 og med inskripsjon. Den fikk orgel i 1976.


== Kirkegården ==
En minnestein med portrettrelieffer av tre lokale diktere står på kirkegården: Ole Haugen-Flermoe, Einar Skjæraasen og Halvor Floden.


== Eksterne lenker ==
(no) «Østby kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Trysil kommune: Østby kirke
«Østby kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.