jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Species plantarum

Species plantarum er en av Carl von Linnés bøker (full tittel Species Plantarum, exhibentes plantas rite cognitas, ad genera relatas, cum differentiis specificiis, nominibus trivialibus, synonymis selectis, locus natalibus, secundum systema sexuale digestas, som er latin og betyr Plantenes arter, [en bok som] behørig legger frem de kjente plantene og de tilhørende slektene med artenes forskjeller, trivialnavnene, utvalgte synonymer, lokaliteter, og som videre forklarer seksualsystemet). Boken inneholdt beskrivelser av alle kjente planter og er den første som konsekvent bruker todelte artsnavn (binomen). Den regnes derfor som en milepæl i systematikkens historie.
Mange av de vitenskapelige navnene som Linné innførte i boken, er i bruk den dag i dag. Og selv om noen artsnavn har blitt endret gjennom tidene, har man beholdt Linnés måte å benevne arter på, nemlig med todelte navn, som består av slektsnavn pluss artsepitet (se nomenklatur). Plantene ble klassifisert i tråd med seksualsystemet som Linné hadde utviklet. Det tok utgangspunkt i blomstenes støvbærere og fruktemner, men er forlatt i dag.
Bokens første utgave kom i 1753. Derfor ble dette året (og denne boken) senere bestemt til å være startpunktet for dagens botaniske nomenklatur. Alt som ble publisert om planter før Species plantarum har dermed kun historisk interesse. Derimot må selv dagens systematikere forholde seg til Species plantarum – og til artsbeskrivelsene som ble publisert siden. Det tilsvarende verket for dyr er første bind av Linnés bok Systema naturae fra 1758.
Bokens første utgave beskrev på 1200 sider fordelt på to bind 5900 arter. Verket kom ut med to ytterligere utgaver i Linnés levetid. Omfanget hadde da økt til 1682 sider. Året etter hans død ble den fjerde utgaven utgitt. Denne bestod av fire bind på tilsammen 3086 sider.


== Eksterne lenker ==
Hele Species plantarum i digitalisert form
Linnaeus Link Union Catalogue
Alexander Roslin

Alexander Roslin (født 15. juli 1718 i Malmö, død 5. juli 1793 i Paris) var en svensk portrettmaler. Fra 1750-tallet virket han hovedsakelig i Paris.
Roslin var først og fremst dyktig til gjengi å teksturen i stoff, men han malte også portretter med psykologisk innlevelse og uttrykk. Hans håndverksmessige dyktighet, og hans lydhørhet for tidens moter, gjorde ham til en populær maler hos det parisiske aristokratiet. 


== Liv og virke ==
Roslin skapte seg etter hvert et godt omdømme i Paris, og ble valgt inn i det franske kunstakademiet. Hans tidlige verk viser påvirkning fra Jean-Marc Nattier, med sine lyse og rolige farger. Et eksempel er portrettet Friherrinne de Neubourg-Cromière (1756).
I løpet av 1760-tallet kom tendenser til et mer fargesterkt uttrykk, slik som i portrettet av hans kone Marie-Suzanne Giroust, Dame med slør (1768), og  også i Familien Jennings (1769).
Den 8. januar 1759 giftet han seg med pastellmaleren Marie-Suzanne Giroust (1734-1772). Paret fikk tre sønner og tre døtre. Etter hustruens tidlige død av brystkreft var Roslin nærmest arbeidsudyktig i et par år.Han reiste til Sverige i 1774, hvor han fikk en fyrstelig mottakelse og så mange bestillinger på portretter av kongelige og berømtheter at han var nødt til å avvise flere. I 1776 reiste han videre til St. Petersburg, hvor han malte portretter av tsarfamilien. 
I 1778 vendte han tilbake til Paris, hvor hans første oppgave var et portrett av den nye konge Ludvig XVI. I 1784 var den svenske konge Gustav III på offisielt besøk i Frankrike. Med i følget var Roslins slektning Adolf Ulrik Wertmüller, som ved Roslins mellemkomst fikk lov til å male dronning Marie Antoinette.


== Utvalgte verk ==
Friherrinne de Neubourg-Cromière (1756)
Dame med slør (1768) – brukt som frimerkemotiv i 1972
Familien Jennings (1769)
Christian VII (1772)
Carl von Linné (1775) – brukt som frimerkemotiv i 1939
Zoie Ghika  (1777)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Per Bjurström. Roslin. Wiken, 1993.
Magnus Olausson and Eva-Lena Karlsson (red.): Alexander Roslin. Exhibition catalog. Nationalmusei utställningskatalog 652.  Stockholm: Nationalmuseum, 2007. ISBN 9789171007711


== Verker i utvalg ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Alexander Roslin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alexander Roslin – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Jonskollen

Jonskollen er en kolle i Ringerike kommune i Buskerud. Det har en høyde på 526 meter over havet og ligger nordøst for tettstedet Sokna. Fra Jonskollen er det kort vei til Vælsvanna i Soknedalen. Man kan tar seg dit via bomvei fra Sokna/Strømsoddbygda og Jonsrud i Soknedalen, og Skollerud i Ådal.


== Referanser ==
Aspøya

For bydelen i Ålesund, se Aspøy.Aspøya er ei halvøy og ei bygd i Tingvoll kommune, på Nordmøre. Øya har et areal på 18,84 km² og 248 innbyggere (2001). Øyas høyeste punkt er Vettafjellet 372 moh.
Riksvei 70 og europavei 39 følger samme trasé over Aspøya.  Fra  Straumsnes, over Aspøya via Bergsøysundbrua til Bergsøya, og gir fergefri vei vestover til Molde og Kristiansund. Bergsøysundbrua er en del av Krifast. 
Aspa-ætten, som blant annet fostret erkebiskop Olav Trondsson, hadde hovedsete på gårdene Aspa og Boksaspa i middelalderen.


== Referanser ==
Jonsrud

Jonsrud er en gård, ei grend og en tidligere holdeplass langs Bergensbanen i Ytre Soknedalen, mellom Hønefoss og Sokna i Ringerike kommune. Stedet er oppkalt etter gården Jonsrud.


== Grenda ==
Grenda ligger i Veme menighet og Heggen skolekrets, sør for Gardhammar og nord for Veme, langs riksvei 7 til Hallingdal og Bergen, på nordsiden av Sogna. Ungdomsskoletrinnet sogner til Sokna skole, mens elevene må til Hønefoss for å gå på videregående skole. Gjennom grenda renner også Væla, ei lita elv som kommer fra Vælsvanna og renner sammen med Sogna ved Jonsrud. Til Vælsvanna og Jonskollen går det bomvei fra Jonsrud.


== Gården ==
Jonsrud nevnes ikke i gamle diplomer og jordebøker, men navn og beliggenhet indikerer at gården trolig ble ryddet i tiden like etter at kristendommen ble innført i landet, altså enten sent på 1000-tallet eller (helst) på 1100-tallet. Mannsnavnet Jon kom nemlig til Norge med kristendommen, og gårdens beliggenhet er av en slik karakter at den må ha vært blant de første som ble ryddet der. I 1660 nevnes Tomas Gulbrandsen Ask som eier av gården. Likeledes nevnes den i matrikkelutkastet fra 1723 (matrikkelnummer 217). Gården er siden delt. Den har gårdsnummer 65 i Ringerike.
Tom Fletcher

Thomas Michael «Tom» Fletcher (født 17. juli 1985 i Harrow, London, England) er en britisk sanger og gitarist i bandet McFly, sammen med Danny Jones, Harry Judd og Dougie Poynter.
McFly kom i rampelyset etter at det britisk band Busted inviterte dem med på turné. Fletcher har skrevet teksten til ti låter som har blitt nummer-en singler i Storbritannia.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tom Fletcher – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tom Fletcher på Internet Movie Database 
(en) Tom Fletcher hos The Movie Database 
(en) Tom Fletcher på Discogs 
(en) Tom Fletcher på MusicBrainz 
(en) Tom Fletcher på AllMusic 
Tom Fletcher på Twitter 
Tom Fletcher på Facebook 
Tom Fletcher på Instagram 
Tom Fletcher på YouTube
Brill Building

Brill Building er en kontorbygning bygget i 1930 med adresse 1619 Broadway i New York City i USA, rett nord for Times Square. I årene etter andre verdenskrig ble den kjent for å være den amerikanske populærmusikkens sentrum. 
I 1962 huset Brill Building 165 musikkvirksomheter som leverte alle de tjenester en musiker trengte.  Den kreative kraft i de ulike uavhengige virksomhetene i Brill Building og nabobygningen i 1650 Broadway ble etterhvert opplevet å ha et eget musikalsk uttrykk «Brill Building Sound».
Ofte var samarbeidsrelasjonene i denne perioden i form av duoer, som for eksempel:

Jerry Leiber og Mike Stoller
Doc Pomus og Mort Shuman
Gerry Goffin og Carole King
Ellie Greenwich og Jeff Barry
Barry Mann og Cynthia Weil
Burt Bacharach og Hal David
Neil Sedaka og Howard Greenfield
Hugo & Luigi
Tommy Boyce og Bobby HartAndre kjente musikkaktører fra Brill Building:

Paul Anka
Jim Croce
Bobby Darin
John Denver
Neil Diamond
David Gates
Billy Joel
Kris Kristofferson
Roger McGuinn
Joni Mitchell
Carly Simon
Paul Simon
Phil Spector
Chip Taylor
James Taylor
Gene Pitney
Artie Kornfeld


== Eksterne lenker ==
Brill Building Songwriters Hall of Fame
Brill Building
Spectropop's Brill Building
The Brill Building Songwriters
Official MySpace page
New York Architecture Images- Brill Building
Regarding Claus Ogerman & his music publishing companies located at The Brill Building
Skollerud

Skollerud (gnr. 278) er et gårdsbruk i Ytre Ådal i tidligere Norderhov herredskommune, nå Ringerike kommune i Buskerud. Gården er for lengst delt. I matrikkelen fra 1647 hadde gården ei skyld på 45 lispund med korn. I Ådal var det bare Semmen som hadde større skyld på den tiden, med side 68 lispund. Skollerud skal imidlertid ha vært den aller største en gang i tiden, men dette mangler dokumentasjon i dag. Gården er nevnt første gang i 1528 i skriftlige kilder (NRJ. IV 147), da under navnet Skolrydh.


== Skollerudgrenda ==
Skollerud er også ei grend på vestsiden av Ådalselva, rett vest for Hallingby i Ådal. Grenda ligger langs den gamle ferdaveien som går fra Heradsbygda og Veien via Kilemoen og videre oppover langs vestsiden av Ådalselva, opp til Elsrud i Vestre Ådal.
Fra 1868 var Skollerud et av anløpsstedene for DS «Bægna», som trafikkerte Ådalselva og Sperillen fram til 1929, da en motorbåt tok over. Dette fortsatte fram til 1933, da båttrafikken ble nedlagt for godt. På elva ble imidlertid trafikken nedlagt i 1926, da Sperillbanen ble åpnet.


== Skollerudristningene ==
Det er gjort funn av ristninger på gården som stammer fra tiden etter reformasjonen. Lite er imidlertid kjent om funnet, som har status som et arkeologisk minne med uavklart vernestatus. Funnet er registrert i Kulturminnesøk med lokalitets-ID 33254.


== Se også ==
Liste over gårder i Ringerike
Skollerudelva


== Eksterne lenker ==
Skollerud grendelag
«Skollerud». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Permanente avlinger

Permanente avlinger er produsert fra planter som varer i flere sesonger, i motsetning til avlinger som må plantes eller sås på nytt etter hver innhøsting. 
Ifølge en definisjon omfatter begrepet land hvor det dyrkes avlinger som for eksempel sitrusfrukter, kaffe, og gummi, nøttetrær og andre frukttrær. Land hvor det plantes trær til skogbruk kommer ikke inn under denne definisjonen.
Rallerud

Rallerud er ei lita grend og et tidligere stoppested på Bergensbanen i Ringerike kommune i Buskerud. Stedet ligger nord for Havikskogen i Brekkebygda, nordvest for Sokna (nærmeste tettsted) i Soknedalen. Grenda ligger like sørøst for Breivannet, sørvest for Langvannet, og rett nord for Bergsjø og grenda Havik.
Grenda er oppkalt etter gårdsbruket Rallerud, som ligger rett nord for den nedlagte jernbanestasjonen.


== Se også ==
Rallerud stoppested


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Havikskogen

Havikskogen er et skogsområde i Brekkebygda, nordvest for Sokna i Soknedalen i Ringerike kommune. Området ligger sør for Bergensbanen, Breivannet og Langvannet, og rett nord for Bergsjø. Grenda Havik ligger sentralt i området. Nord for Havikskogen ligger grenda Rallerud.
Området tilhører for det meste familier som holder områdene i familien gjennom arv. I jaktsesongen leier lokale jegere skog fra eierne for å jakte. Området er stille og rolig, avskjermet fra omverden med lite trafikk av både bil og mennesker. Fine fotografimuligheter av både natur og dyr, og fantastiske turmuligheter hele året. Til tider merkes det også opp skiløyper hvis hytteeierne ønsker det.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Havik

Havik er ei lita grend og en gård på Havikskogen i Brekkebygda, nordvest for Sokna i Soknedalen i Ringerike kommune i Buskerud. Grenda ligger sør for Rallerud og rett nord for Bergsjø. Havik har gnr. 158.
Havik sokner i dag kirkelig til Lunder menighet og skolemessig til Sokna skole, men i en tid hadde grenda egen skole. Havik skole ble oppført i 1886 og var fra 1907 egen skolekrets en tid. I 1926 ble det oppført en ny skolebygning med lærerbolig der, men skolen ble nedlagt i 1959.


== Referanser ==
Abraham van Beyeren

Abraham Hendrickz van Beyeren eller Abraham Hendriksz van Beijeren (født ca. 1620 i Den Haag, død 1690 i Overschie eller Rotterdam) var en hollandsk barokkmaler fra den nederlandske gullalderen. 
Han ble lite påaktet mens han levde, men er i dag regnet som en god representant for sin tids kunst. Han spesielt kjent for sine stilleben, der tekstur og lysreflekser er merkbare, spesielt i motiver med fisk.
Han var en omreisende maler som har bodd flere steder i Nederland: Han var født i den Haag, men har også bodd i Delft, Amsterdam, Alkmaar og Gouda. I 1678 slo han seg ned i Rotterdam, hvor han døde i 1690.


== Tidfesting ==
Siden han bare signerte bildene med initialene AVB uten årstall, har en i ettertid store problemer med rekkefølgen i listen over kjente verk.


== Stil ==
Han laget flere malerier med marine motiver omkring 1640, men ble etter hvert mere opptatt av det som kom ut av sjøen og av reflekser i sølvtøy, dekketøy og satte dette om til stillebener.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Abraham van Beijeren – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Abraham van Beijeren – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
foodnews.ch Kort biografi
Strømsodd

Strømsodd (gnr. 144) en et gammelt gårdsbruk og er ei lita grend i Ringerike kommune i Viken, tidligere Buskerud. Stedet ligger nord for Sognevannet i Strømsoddbygda, og følger fylkesvei 2884 nordover fra tettstedet Sokna i Soknedalen. Grenda ligger langs Nordliveien på østsiden av Strømsoddelva og øst for fylkesveien gjennom bygda, og det er avkjøring dit fra Langebru. Vest for elva ligger Strømsoddbygda kapell.
Skrivemåten på dette plassen har vært omstridt, men den offisielle skrivemåten er nå vedtatt til Strømsodd. Dette er samme navn som beboerne i bygda selv benytter, mens Kartverket tidligere ville skrive det som Strømsått.


== Se også ==
Liste over gårder i Ringerike
Termografi

Termografering (eller termografi) er en metode for å avlese temperatur på en overflate. Dette gjøres med et såkalt IR-kamera, eller termokamera som er sensitivt for infrarød stråling.
Termografering brukes ofte som et verktøy i undersøkelse av bygninger for å avdekke kuldebroer, i elektriske anlegg for å oppdage varmgang eller på andre områder der temperaturforskjeller kan gi en indikasjon på problemer.


== Utbredelse ==
Termografering er enda et relativt nytt fagfelt i Norge. Takstmenn, utbyggere og andre tatt i bruk byggtermografering som et verktøy i sitt yrke. På elektrosiden har termografering vært benyttet som del av internkontrollen av elektriske anlegg.
Termografi har også blitt lansert som et diagnoseverktøy i pasientbehandling, men metoden har foreløpig ikke vist seg pålitelig nok sammenlignet med etablert diagnostikk.


== Utdannelse ==
For å bli termografør stilles det egentlig ingen krav til verken utdannelse eller kompetanse for øvrig. Men flere og flere krever at de som utfører termografering er sertifisert enten via Nemko, DNV eller andre liknende aktører. Kursene for å bli termografør er veldig omfattende, og det kreves som regel at man er fagmann på det feltet man skal termografere for å bestå en slik prøve.
Termografiforum er en forening som jobber for at det skal bli økte krav til termograførenes kvalitet, og at fagets renommé skal ivaretas.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Termografiforum - Faginformasjon
Gyllenbuste

Gyllenbuste (Gullinborsti, Gullinbuste, Slidrugtanne) var i norrøn mytologi Frøys galte. Den har selvlysende gyllen bust og den trekker vognen til sin eier dag og natt over hav og gjennom luft raskere enn noen hest. Frøy fikk galten av dvergen Brokk. Gyllenbuste nevnes bare kort i Snorre Sturlassons Gylfaginning og i Skaldskaparmål.
Gullinborsti ga navn og våpenskjold til Ynglinga-ættens slektsgren Galtefamilien på Hatteberg i Hardanger som senere under og etter dansketiden er blitt kjent som "Galtung" i "Rosendal". 


== Se også ==
Hildisvina, Frøya sin gris


== Referanser ==
Mikołaj Rej

Mikołaj Rej (eller Rey) fra Nagłowice (født 4. februar 1505 i Żurawno, død 1569 i Rejowiec) var en av de mest fremstående polske diktere og forfattere i renessansen. Han var også politiker, musiker og adelsmann, og var en av de første dikterne som skrev på polsk. Han regnes allment som «den polske litteraturens far». 
Rejs litterære produksjon er stor og variert. Rej er særlig kjent for sin mesteraktige litterære beskrivelse, og kalles ofte for «den polske litteraturs Bruegel». Han sammenlignes med Erasmus, Michel de Montaigne og François Rabelais.


== Kjente verker ==
Zwierciadło med traktaten Żywot człowieka poczciwego (1567/1568)
Psałterz Dawidów (1546)
Żywot Józefa (1545)
Kupiec (1549)
Rzecz pospolita albo Sejm pospolity
Zwierzyniec (1562)
Krótka rozprawa między trzema osobami: Panem, Wójtem i Plebanem (1543)
Postylla (1557)
Apocalypsis (1567)


== Referanser ==
Jan Kochanowski

Jan Kochanowski (født 1530 i Sycyna, død 22. august 1584 i Lublin) var en fremtredende polsk renessansedikter som av mange regnes som «den polske diktningens far» eller «eksistensens dikter». Han er allment kjent som Polens største dikter så vel som den mest fremtredende slaviske dikter som virket før det 19. århundre.
Kochanowski kom fra en adelsfamilie, og var sønn av Piotr Kochanowski og Anna Białaczowska. 


== Referanser ==
Juliusz Słowacki

Juliusz Słowacki (født 4. september 1809 i Krzemieniec, død 3. april 1849 i Paris) var en av de mest fremstående polske diktere fra den romantiske æra. Ved siden av Mickiewicz og Krasiński regnes han for å være en av «de tre bardene».
Słowacki skapte mange lyriske, poetiske og dramatiske verker av stor artistisk verdi. Verkene hans – i samstemning med epoken og situasjonen datidens polske nasjon stod ovenfor – tok opp viktige problemer knyttet til selvstendighetskampen, nasjonens fortid og grunnene til okkupasjonen. Karakteristisk for Słowackis diktning er språket, poetiske metaforer og en rik fantasi.
Słowacki studerte i Wilno (dagens Vilnius). I februar 1829 flyttet han til Warszawa der han arbeidet som tjenestemann i skatteverket. Under novemberrevolusjonen 1830–1831 arbeidet han i Diplomatbyrådet hos fyrst Adam Jerzy Czartoryski, som var leder for det befridde området omkring Warszawa. Den 8. mars 1831 ble han sendt på en diplomatisk misjon til London. Ettersom revolusjonen mislyktes kom han aldri tilbake til Polen. I årene 1833–1838 reiste han til Sveits, Italia, Hellas, Egypt, Palestina og Syria. Sine siste år var han bosatt i Paris.
Han ble begravet på Cimetière de Montmartre.


== Berømte verker ==


=== Dramaer ===
Maria Stuart
Kordian
Balladyna
Horsztyński
Mazepa
Lilla Weneda
Fantazy
Sen srebny Salomei
Książę Niezłomny
Samuel Zborowski


=== Poesi ===
W Szwajcarii
Król-Duch
Podróż do ziemi świętej


== Referanser ==
Cyprian Kamil Norwid

Cyprian Kamil Norwid (egentlig Cyprian Konstanty Norwid; født 24. september 1821, død 23. mai 1883 i Paris) var en polsk dikter, dramatiker, prosaforfatter, maler og skulptør. Han regnes ofte for å være en av de fire største polske romantiske diktere. Enkelte litteraturhistorikere mener imidlertid at et slikt syn er noe forenklet, og anser stilen hans å være mer karakteristisk for klassisismen og parnassismen. 
Norwid oppholdt seg mesteparten av sitt liv i utlandet, hovedsakelig i Paris. Hans originale og nonkonformistiske stil ble ikke verdsatt i samtiden. Verkene hans ble imidlertid gjenoppdaget og verdsatt under kunstperioden «Unge Polen» sent i det 19. århundre og i begynnelsen av det 20. århundre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cyprian Kamil Norwid – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cyprian Kamil Norwid – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cyprian Kamil Norwid på Internet Movie Database 
(en) Cyprian Kamil Norwid på MusicBrainz
Stanisław Wyspiański

Stanisław Mateusz Ignacy Wyspiański (født 15. januar 1869 i Kraków, død 28. november 1907 i Kraków) var en polsk dramatiker, dikter, maler og arkitekt – en av de mest enestående og mangesidige kunstnere på sin tid i Europa. Han kombinerte suksessfullt trender fra modernismen med temaer fra polsk folketradisjon og romantiske historie.


== Wyspiańskis dramaer ==
Meleager
Protesilas i Laodamia
Warszawianka
Klątwa
Wesele
Wyzwolenie
Legion
Bolesław Śmiały
Noc Listopadowa
Skałka
Zygmunt August
Akropolis
Powrót Odysa


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stanisław Wyspiański – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Stanisław Wyspiański – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Stanisław Wyspiański på Internet Movie Database 
(en) Stanisław Wyspiański på Discogs 
(en) Stanisław Wyspiański på MusicBrainz
Sansepolcro

Sansepolcro (tidligere Borgo Santo Sepolcro) er en by og kommune i provinsen Arezzo i den italienske regionen Toscana.
Byen ligger ved Tiber-elven, og var fødestedet til malerne Piero della Francesca og Raffaellino del Colle, en elev av Rafael. Det var også fødestedet til den italienske matematikeren Luca Pacioli. Michelangelo er også født i denne kommunen.
Økonomien er basert på landbruk. Industrien omfatter fabrikasjonsindustri, næringsmiddelindustri og farmasøytisk industri. Det er hjemstedet til Buitonipastaen som ble grunnlagt av Giulia Buitoni i 1827.


== Historie ==
Ifølge tradisjonen ble byen grunnlagt omkring år 1000 av de to pilegrimene Arcanus og Aegidius, som her grunnla et bedehus (som nå er katedralen) under deres hjemkomst fra det hellige land.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sansepolcro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bolesław Prus

Bolesław Prus (egentlig Aleksander Głowacki; født 20. august 1847 i Hrubieszów, død 19. mai 1912 i Warszawa) var en polsk forfatter og publisist av den positivistiske æra, særlig kjent for sine romaner Lalka og Faraon.
Som 15-åring kjempet han som soldat i januaroppstanden 1863, hvor han ble sterkt skadet og sendt til fengsel i Lublin av de tsaristisk-russiske autoritene. I en alder av 25 begynte han sin 40 års lange karriere som journalist i Warszawa, og begynte samtidig å skrive noveller.
Mellom 1886 og 1895 skrev Prus ferdig sine fire store romaner, blant annet de populære Lalka og Faraon. Faraon – Prus’ eneste historiske roman – reflekterer den polske nasjons erfaringer fra det forrige århundre, og gir samtidig et unikt bilde av oldtidens Egypt mot slutten av det 20. egyptiske dynasti og Det nye rike.


== Referanser ==