jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Arvid Genius

Arvid Genius (født 11. oktober 1942) er en norsk jazzmusiker fra Bergen som spiller vibrafon og er vokalist samt musikkjournalist.  
Etter oppveksten i Marl, Vest-Tyskland flyttet han tilbake til Norge omkring 1957 og ble med Eivin Sannes i hans band tidlig på 1960-tallet. Fra 1970 fikk han sitt eget jazzprogram som ble sendt fra Bergen. 
Genius har siden utgitt tre egne plater.  
Genius var også fast vokalist med Per Nyhaugs radiostorband 1977–92, og har vært med i ulike bandkonstellasjoner med blant andre Andreas Skjold 1980–82) og Tore Faye (kvintett) 1983–1984, samt Asmund Bjørken (All the things you are, 1982). 
Han hadde sin egen kvintett med Fred Johannesen på valthorn, Chlas Skrugstad på gitar, Christian Mortensen med  kontrabass og Øyvind Skarbø trommer.
Omkring 2010 utgir han efter et par års opphold i Køln, en CD med Dietmar Gosewisch.


== Utgivelser ==
Rainy City Blues (1983)
Swing jazz, 1983 med Asmund Bjørken
Jan Alexander Grieg & Arvid Genius, Reunion Blues, 1985
Arvid Genius & Dietmar Gosewisch, Germany Meets Norway, 2010


== Referanser ==
Transsubstansiasjon

Transsubstansiasjon (latin: transsubstantiatio, gresk: μετουσίωσις, metousiosis, «vesensforvandling») er den katolske læren om at Kristus fysisk er til stede i brødet og vinen etter konsekrasjonen under eukaristien, og at denne forandringen er vedvarende. 
Den katolske læren sier at brødet og vinen faktisk forvandles til Kristi legeme og blod. Brødet og vinens substans forvandles til Kristi kropp og blod, selv om de ytre kjennetegn som utseende, smak, lukt osv forblir uforandret. Slik vil det forvandlede brødet og vinen være Kristi legeme og blod, og brødet og vinen eksisterer ikke lenger.
Selve begrepet transsubstantiation antyder at selve substansen, i henhold til Aristoteles' oppdeling av tings vesen, blir forandret. Substans har her således et ontologisk og ikke materielt innhold; substansen betegner tingenes innerste vesen. 
Den tidligst kjente bruken av begrepet transsubstansiasjon for denne forvandlingen stammer fra Hildebert fra Lavardin, erkebiskop av Tours i 1079. Dette ble også slått fast som kirkens lære ved Fjerde Laterankonsil i 1215.
Noen av de bibelstedene som anvendes i denne læren, er Matt 26:26-28, Mark 14:22-24, Luk 22:19-20 og 1. Kor 11:24-25.
Fra protestantisk hold tas det avstand fra læren om transsubstansiasjonen. Ulike protestantiske kirker har en noe forskjellig lære omkring nattverden, hvor en del protestantiske kirker ser på nattverden som helt symbolsk, og andre tror på en realpresens, i tillegg til en rekke andre oppfatninger.


== Sammenfattende definisjon ==
Ved konsekrasjonen skjer transsubstansiasjonen av brødet og vinen til Kristi legeme og blod. Under brødets og vinens vigslede skikkelser er Kristus selv, levende og herliggjort, til stede på en sann og virkelig måte med hele sitt vesen, Hans legeme og blod, med sjel og med guddom.
Nordnorsk Jazzforum

Nordnorsk Jazzforum (stiftet i Harstad i 1969) er en norsk musikkpolitisk organisasjon med det formål å spre kunnskap om jazz i Nord-Norge,
tilrettelegge for amatører og kontakt lokalforeningene imellom.
Sammen med fylkeskommunene i Nordland, Troms og Finnmark, samt Bodø kommune, etablerte de i 1998 Nordnorsk Jazzsenter (drevet av Ad Lib Jazzklubb i Bodø), som skulle ta seg av de produksjons- og kompetansemessige praktiske forhold; de politiske forhold berodde fremdeles hos Nordnorsk Jazzforum.
I samarbeid med Jazzsenteret arrangerer Jazzforum «Den nordnorske jazzkonferanse», under Nordland Musikkfestuke i Bodø.  I den senere tid har Jazzforumet arbeidet kartlegging av nordnorsk jazz.


== Eksterne lenker ==
nordnorskjazzsenter.no
Mads Sjøgård Pettersen

Mads Sjøgård Pettersen (født 21. januar 1984 i Sørfold i Norge) er en norsk skuespiller kjent fra filmene Nord og Den 12. mann og TV-seriene Nobel, Kampen om tungtvannet og Hjem til jul. Han har hatt flere roller på Nationaltheatret, Nordland Teater og Rogaland Teater.


== Bakgrunn ==
Pettersen er oppvokst i Straumen i Sørfold og har skuespillerutdannelse fra Akademi for scenekunst ved Høgskolen i Østfold (2003–2006). Han har hatt flere oppdrag på Nationaltheatret i Oslo, der han har spilt i Ulrike Maria Stuart, Bestialitetens historie og Reisen til julestjernen. Han har også spilt for Rogaland Teater, Nordland Teater, Sogn og Fjordane Teater og Riksteatret.Hans første store filmrolle kom i 2009, da han spilte Thomas i filmen Nord. Han vant en amandapris for beste mannlige birolle for sin innsats i filmen. Senere har han spilt i Upperdog, Askeladden – i Dovregubbens hall og Amundsen. Pettersen har også hatt roller i TV-seriene Lillyhammer, Lykkeland, Nobel og Hjem til jul.
Han har også hatt flere oppdrag som regissør og dramaturg, og han har mottatt Statens kunstnerstipend to ganger.


== Filmografi ==


=== Film ===
2022 - Troll, Kaptein Kristoffer Holm
2020 – May-Liss, Troy
2019 – Amundsen, Helmer Hanssen
2019 – Askeladden – i Soria Moria slott, Per
2017 – Askeladden – i Dovregubbens hall, Per
2017 – Project X, Daniel
2017 – Den 12. mann, Marius
2017 – Cave II, Adrian
2016 – Cave, Adrian
2015 – Eddie the Eagle, Erik Moberg
2014 – Villmark 2, Even
2013 – Vanvittige august (Mieletön elokuu), Robert
2013 – Victoria, Ditlef
2012 – Uskyld, William
2009 – Upperdog, Per
2009 – Nord, Ulrik
2008 – Fritt vilt II, Johan


=== Fjernsyn ===
2020 – Lykkeland (sesong 2), Martin
2019 – Hjem til jul, Sporty-Stein
2019 – Okkupert (sesong 3), Petter Bjørnstad
2019 – Wisting, Tommy
2018 – Lykkeland, Martin
2016 – Nobel – fred for enhver pris, Håvard
2015 – Kampen om tungtvannet – Fredrik Kayser
2013 – Hjem (sesong 2), BP
2012 – Dag (sesong 3), Tom
2011 – Lilyhammer, Sverre Falck
2011 – Dag (sesong 2), Tom
2011 – Erobreren, Axel Stranger


=== Teater ===
Roller i utvalg:

Nationaltheatret: Ulrike Maria Stuart, nazisten
Nationaltheatret: Bestialitetens historie, Spania
Nationaltheatret: Reisen til julestjernen, røver
Nationaltheatret: Ronja Røverdatter, Birk
Rogaland Teater: Haugtussa, Jon
Rogaland Teater: Kosmisk frykt, Brad Pitt
Rogaland Teater: Verdens ende, ung gutt
Riksteatret: Søstra mi, Karl
Riksteatret: Jeg var Fritz Moen, Fritz Moen
Nordland Teater: KRAFT, soloforestilling
Nordland Teater: Hangover, Mann A


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mads Sjøgård Pettersen på Internet Movie Database 
(da) Mads Sjøgård Pettersen på Filmdatabasen 
(en) Mads Sjøgård Pettersen hos The Movie Database
Retorisk spørsmål

Et retorisk spørsmål er et spørsmål som stilles hvor svaret på forhånd er gitt, eller hvor man ikke forventer, eller hvor det foreligger, et konkret svar.
Eksempler:

Er det mulig?
Har du sett på maken?
Er du dum?
Er det her du er?
Hvorfor er verden sånn mot meg?
Ikke sant?
Var det virkelig nødvendig?
Performance

Performance, eller performance art, (engelsk, utførelse, oppfyllelse, prestasjon, verk, arbeid, forestilling, nummer, del av forestilling, funksjonering) er en uttrykksform i grenselandet mellom billedkunst og scenekunst. 
Begrepet slik det er brukt i kunstnerisk sammenheng betegner generelt et billedkunstverk som har utstrekning i tid og rom, og som i tillegg utføres av billedkunstner/personer på stedet, etter kunstnerens idé. En performance kan inneholde elementer fra andre kunstformer som musikk, teater, dans eller litteratur, men skiller seg gjerne fra disse idet den ikke viser frem hendelser som illusjoner, men presenterer virkelige hendelser som kunst. Performance skiller seg også fra andre kunstformer som maleri eller skulptur hvor et fysisk objekt utgjør verket. 
Performance som en billedkunstnerisk praksis har sin opprinnelse i det tidlige 1900-tallets europeiske avant-garde, og kunstretninger som futurisme og dadaisme. Futuristenes anti-borgerlige og samfunnskritiske handlinger, presentert som kunst, blir ansett å være den første presentasjonen av ideen om performance i en kunstnerisk sammenheng. I 1960-årene fikk denne uttrykksformen fornyet aktualitet blant amerikanske kunstnere som arbeidet med interdisiplinære uttrykk, som Allan Kaprows happenings, eller John Cages arbeid ved Black Mountain College. 
Utover i 1970-årene ble performancekunsten assosiert med kunstnere som bruker sin egen kropp som utgangspunkt for kunstnerisk handling. Performancekunsten har også vært nært knyttet til politiske diskurser som feminisme.


== Sentrale kunstnere ==
Marina Abramovic
Vito Acconci
Laurie Anderson
John Armleder
Chris Burden
Joseph Beuys
Gilbert & George
Yves Klein
Paul McCarthy
Bruce Nauman
Herman Nitsch
Yoko Ono
Carolee Schneemann
Wolf Vostell


=== Norske performancekunstnere ===
Baktruppen
Ballongmagasinet
Julian Blaue
Vanna Bowles
Liv Reidun Brakstad
Ina Eriksen
Yngvild Færøy
Tonje Gjevjon
The GUN Ladies
Geir Tore Holm
The Hungry Hearts Pin-Up Performance Band
Sabina Jacobsen (kunstner)
Rudi Skotheim Jensen
Robert Johansson (kunstner)
Kurt Johannessen
Søssa Jørgensen
Inghild Karlsen
Lisa Charlotte Baudouin Lie
Elisabeth Mathisen
Motherboard Per Platou
Wencke Mühleisen
Andrej Nebb
Tommy Olsson
Kate Pendry
Kjetil Skøien
Kjartan Slettemark
Amanda Steggell
Take One
Verdensteatret
Tori Wrånes


== Eksterne lenker ==
Live Action Gothenburg – internasjonal performance-festival
Artikkel om norsk performance
Guggenheim Museum
Jonsknuten

Jonsknuten, lokalt kjent som Knuten, er det høyeste fjellet i Kongsberg kommune. Det måler 904 moh.
Jonsknuten er et populært turmål. Ved Sølvverket ved Saggrenda, vest for Kongsberg sentrum, går det vei til Knutehytta. Herfra går en til enden av grusveien, hvor en bratt og steinete sti tar en opp til toppen. Det går også en taubane fra enden av veien til toppen. Taubanen brukes ved vedlikehold av antenneanlegget. Her er også en flusspatgruve.
Rundt toppen på nord-, vest- og sørsiden ligger Barmen naturreservat, opprettet i 2005.
På toppen står det 92 meter høye fjernsynstårnet Jonsknuten hovedsender som ble bygget i 1960-1961, med sendere for blant annet FM- og DAB-radio, TV, GSM og helseradio.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jonsknuten – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Utsikten fra Jonsknuten på PeakVisor.com
Mitch Seavey

Mitch Seavey (født i Minnesota, USA) er en amerikansk hundekjører fra Alaska, USA. 
Seavey flyttet med familien sin til Alaska i 1963. Året etter startet han med hundekjøring, og han deltok for første gang i hundesledeløpet Iditarod i 1982. Hans neste deltakelse i Iditarod skjedde i 1995, og han vant løpet i 2004.
Faren Dan Seavey deltok i Iditarod i 1973, og tre av sønnene hans har også gjennomført hundesledeløpet.


== Plasseringer i Iditarod ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mitch Seavey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mitch Seavey – Iditarod Trail Sled Dog Race
Arne Hugo Stølan

Arne Hugo Stølan (født 5. juli 1955) er en norsk lyriker og litteraturkritiker.
Stølan er utdannet cand.philol. i religionshistorie fra Universitetet i Oslo. Han har arbeidet som journalist i Drammens Tidende og Varden. Han har også gått Forfatterstudiet i Bø (1986). Han er lærer ved skrivekunstlinjen på Nansenskolen. Han virker også som skrivekurslærer, blant annet under Norsk Litteraturfestival. Siden 2002 har han vært fast litteraturanmelder i VG.


== Bibliografi ==
Min tid med Mathilde – dikt (1987)
Forvandlingens kunst – dikt (1988)
Bumerang dikt – (1990)
Høy sol – dikt (1993)
Moratorium – dikt (1997)
Ansiktets overskridelse – dikt (2000)
Kildeskrift – dikt (2003)
Invasjonshistorier – dikt (2006)
Dansefeber – dikt (2010)
Epikrisepoesi – dikt (2014)
Mannakorn – dikt (2017)


== Gjendiktninger ==
Thomas Bernhard: Bitterhetens ild (1994)


== Priser ==
Hartvig Kirans minnepris 1988


== Kilder ==
Presentasjon av Arne Hugo Stølan i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Stølans hjemmeside
Arne Hugo Stølan i Cappelen Forlag
Arne Hugo Stølan i Aftenposten Alex
Ivar Antonsen

Ivar Antonsen (født 16. april 1946 på Fauske) er en norsk jazzmusiker (piano).
Han var tidlig opplært på trekkspill og orgel, inspirert av jazzmusikeren Art van Damme. Som 16-åring kom han i kontakt med bassisten Bjørn Alterhaug. Disse startet sitt første jazzband sammen.
Han studerte ved Norges musikkhøgskole (1967), der han kom i kontakt med storbyens jazzmiljø ved Jan Garbarek og Palle Mikkelborg, samt studerte moderne komposisjon under Finn Mortensen.
Hans egen I.A. Trio ble til i denne perioden, og inkluderte Espen Rud trommer og tidvis bassistene Terje Venaas, Sture Janson og Bjørn Alterhaug. Hans bidrag til gitaristen Thorgeir Stubøs plate Flight, (Hot Club Records, 1986), innspilt i 1985, er et godt eksempel på Antonsens sofistikerte stil. Han spilte sammen med Alex Riel (trommer), Krister Andersson (tenorsax) og Jesper Lundgaard (bass).


== Musikklærer ==
Antonsen var rektor ved Tromsø musikkskole (1975–1977), og senere, Buskerud Musikkonservatorium (1981–1985). Deretter arbeidet han i San Diego i USA (1985) hvor han var musikklærer og senere professor i musikk ved California State University (1995–2004). Siden 2004 har han vært førsteamanuensis ved Norges musikkhøgskole.
I San Diego hadde Antonsen i en 20 års periode mange interessante samarbeidspartnere, blant annet med Ravi Shankars tablaspiller Abhiman Kaushal, trommeslager Duncan Moore, bassist Bob Magnusson og pianist Andy LaVerne.


== Komponist ==
Ivar Antonsen er også komponist. og hans komposisjoner er ofte bygd opp av sterke rytmiske figurer og er ofte harmonisk sofistikerte og melodisk komplekse, men samtidig logiske. Antonsens verker omfatter både moderne jazz og klassisk samtidsmusikk.
Antonsen har ellers spilt med bl.a Jon Christensen, Palle Danielsson, John Surman og Arild Andersen, Ben Webster, Jimmy Heath, Slide Hampton, Art Farmer, Sebastién Dubé, Finn Sletten, Trond Sverre Hansen, Tore Johansen, Roger Johansen og Karin Krog. Han etablerte egen kvartett i 2004 med Espen Rud, Knut Riisnæs og Terje Gewelt (dokumentert som radio konsert for NRK P2 Jazzklubben i 2006), samt ny kvartett med Hallgeir Pedersen (2005).
Ivar Antonsen spiller i en moderne neo-bop-stil. Hans spill har en sterk identitet og preges av et følsomt anslag, stor fantasi, kompleks harmonikk/rytmikk og teknisk overskudd. Ivar Antonsen har vært en av landets fremste pianister siden slutten 1960-tallet.


== Utgivelser ==
Double Circle (Gemini Records, 1999)
Dream come true Ivar Antonsen og Andy LaVerne (Taurus Records, 2000)


== Eksterne lenker ==
9k – Nasjonal jazzscene
Biografi fra Jazzbasen.
Diskografi fra Jazzbasen.
Kal-El (band)

Kal-El er en norsk stoner metal-gruppe fra Stavanger. Gruppa ble startet i 2012 av Ståle Rodvelt («The Captain»), Rolf Thore Eilertsen («Roffe»), Bjørn Harald Stornes («Bjudas») og Vegar Thorsen («Vekthor»). Gruppas tekster er science fiction-relaterte og er basert på noveller skrevet av «The Captain». Plateomslagene er også preget av science fiction-inspirert kunst sammensatt av billedkunstneren «Mr Voetmann» (Kai Voetmann Simenstad) og senere av kunstneren Steven Yoyada på albumet Dark Majesty.


== Historie ==
9. februar 2013, ga gruppa ut sin første EP med Dark Moon Voyage, som ble liggende som beste nykommer i sjangeren rock på NRK Urørt i flere uker. Kort tid før utgivelsen sluttet Vegar Thorsen i gruppa og ble erstattet av Elisabeth Anette Thompsen («Liz»).
I 2014 signerte gruppa ny platekontrakt med det italienske plateselskapet Wormhole Death Records, og ga ut gitt første album Pakal den 27. mai samme år. Etter et år hos Wormhole Death Records bestemte Kal-El seg for å forlate plateselskapet til fordel for det mer stoner-relaterte, tyske selskapet Setalight Records. Wormhole Death hadde da valgt å legge seg på en mer ekstrem- og operaaktig metallinje, og Kal-El mente at dette kunne de selv ikke være en del av. Kal-El ga ut sitt andre album Ecosphere 22. august 2015. Gruppa ga i 2017 ut Astrodoomeda på selskapet Argonauta Records. Bandet forsatte å turnere både Europa og USA, og fikk med Kristoffer Ranaweera («Doffy») og Joshua Bisama («Josh») rett etter lp'en Witches og Mars som kom ut høsten 2019. Elisabeth Anette Thompsen («Liz») sluttet i forkant av Witches-turneen i 2019 på grunn av lang tids sykdom, og ble erstattet av John Ivar Steinsland («Johnsen»), som i utgangspunktet ble hyret inn for turneen. I mai 2020 signerte Kal-El kontrakt med det svenske plateselskapet Majestic Mountain Records og ga ut singelen Comêta. Senere samme år ble singelen Spiral sluppet, med en coverversjon av Paranoid som B-side.
Den 27. august 2021 kom albumet Dark Majesty, som gikk rett inn på første plass på bransjelista Doom Charts. Den 21. oktober 2021 ga bryggeriet Brix Brygghus ut et øl med navnet Dark Majesty til ære for bandets album med samme navn. Fredag 11. februar 2022 ble det offentliggjort at albumet Dark Majesty var nominert til Spellemannprisen 2021 i kategorien «metal».


== Medlemmer ==
2012–: Ståle Rodvelt («Captain»), vokal
2012–: Bjørn Harald Stornes («Bjudas»), trommer
2022–: Bjørn Olav Knutsen («Knutsen»), bass
2018–: Kristoffer Ranaweera («Doffy»), gitar
2019–: Joshua Bisama («Josh»), gitar


=== Tidligere medlemmer ===
2012–2013: Vegar Thorsen («Vekthor»), bass
2012–2018; Rolf Thore Eilertsen («Roffe»), gitar
2013–2019: Elisabeth Anette Thompsen («Liz»), bass
2019–2022: John Ivar Steinsland («Johnsen»), bass


== Diskografi/utgivelser ==
2013: Dark Moon Voyage (EP)
2014: Pakal (album)
2015 - Ecosphere (album)
2017 - Astrodoomeda (album)
2018 - Cocaine (single)
2019 - Witches of Mars (single)
2019 - Witches of Mars (album)
2020 - Comêta (single)
2020 - Paranoid (single)
2021 - Spiral (single)
2021 - Dark Majesty (single)
2021 - Mica (single)
2021 - Dark Majesty (album)


== Referanser ==
Alex Riel

Alex Riel (født 13. september 1940 i København) er en dansk jazzmusiker (slagverk). Han startet sin karriere i hjembyen i jazzklubben Montmartre, da med Niels-Henning Ørsted Pedersen og pianisten Tete Montoliu, som ofte var backingband for internasjonale jazzstorheter på besøk. Han var på turné med Bill Evans (1966), egen kvintett med Palle Mikkelborg (1967) som mottok Montreaux-priser og deltok ved Newport (1968). Med brødrene Anders og Thomas Koppel var det «Savage Rose» (1967–1971).
Han har spilt med en rekke norske musikere som Thorgeir Stubø (Flight, 1983), Ivar Antonsen, Radka Toneff (live in Hamburg, 1993) og Ketil Bjørnstad (turne, England).
Axel Riel Trio ble etablert i 2003, med Jesper Thilo (saksofon) og Heine Hansen (piano), med deltakelse på Oslo Jazzfestival.
En biografi om Riel ble lansert under navnet Spot (2004), med Riel selv som hovedperson.
Han figurerer også i filmen Ben Webster (2003) i opptak fra 1965.


== Utgivelser ==
med egen Trio (1965)
Axel Riel Trio, What Happened (2003)


== Utmerkelser ==
Årets jazzartist i Danmark, utdelt av Duke Ellington, 1965
Ben Webster, jazzpris
Palæ bar, pris


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Alex Riel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alex Riel på Internet Movie Database 
(da) Alex Riel på Filmdatabasen 
(da) Alex Riel på danskefilm.dk 
(en) Alex Riel på Discogs 
(en) Alex Riel på MusicBrainz 
(en) Alex Riel på Songkick 
(en) Alex Riel på AllMusic
DeeDee Jonrowe

DeeDee Jonrowe (født 20. desember 1953 i Frankfurt am Main, Tyskland) er en amerikansk hundekjører fra Alaska, USA. 
Jonrowe vokste opp i Virginia, USA. Faren hennes arbeidet i militæret, og familien var av den grunn en periode i Tyskland tidlig på 50-tallet. I 1971 ble faren stasjonert i Alaska og familien flyttet derfor nordover. 
Jonrowe startet med hundekjøring i 1979, og hun deltok for første gang i hundesledeløpet Iditarod i 1980. Totalt har hun deltatt 24 ganger i verdens lengste hundesledeløp, og hun ble nummer 2 i 1993, 1996 og i 1998.
I tillegg til å være profesjonell hundekjører eier hun også en hundekennel.


== Plasseringer i Iditarod ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) DeeDee Jonrowe – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) DeeDee Jonrowe – Iditarod Trail Sled Dog Race 
Biografiside fra Cabela
Egil Teige

Egil Henrik Teige (født 12. mai 1941, død 20. mars 2006) var en norsk programleder i NRKs fjernsynsavdeling.
Han arbeidet både i Dagsrevyen, underholdningsavdelingen og faktaavdelingen. Han ble rikskjendis da han på 1970-tallet begynte å le i en dagsrevysending, og ikke lenge etter dette begynte han i underholdningsavdelingen. Teige jobbet flere steder i NRK-systemet over mange år, blant annet i Dagsrevyen, Underholdningsavdelingen, Forbrukermagasinet og Forbrukerrefleks. Han var programleder for den norske finalen i Melodi Grand Prix i 1978 og 1979 og NRKs kommentator under Eurovision Song Contest i Jerusalem i 1979. De siste årene arbeidet han med dokumentar-serien På skråplanet, om mennesker med sære eller unike leveveier eller hobbyer.
Teige døde etter lengre tids kreftsykdom, og ble 64 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Egil Teige på Internet Movie Database
Napier (New Zealand)

Napier (maori: Ahuriri) er en viktig havneby som ligger i Hawke's Bay på østkysten av Nordøya i New Zealand. I 2001 var innbyggertallet på 53 661 innbyggere. 10 km lenger sør ligger Napiers «tvillingby» Hastings. I New Zealand blir byene også bare kalt for «Tvillingbyene». 
Napier og landområdene rundt Hastings er kjent for sin produksjon av vin. Det er også et av de områdene på New Zealand som har størst produksjon av epler, pærer og steinfrukter som fersken og nektariner. Frukten blir eksportert fra Napier havn.
Napier er et populært feriested, og har en av de mest fotograferte turist-attraksjonene i landet; en statue på Marine Parade kalt «Pania of the Reef», som verdsettes like mye som statuen av «Den lille havfruen» i Københavns havnebasseng.
Jordskjelv og brann gjorde at mye av bygningsmassen i Napier ble ødelagt i 1931. Byen ble gjenreist på to år, og arkitekturen ellers i verden var på den tiden sterkt preget av stilarten art deco. Derfor har Napier i dag en av de mest komplette samlinger av art deco-bygninger i verden, og bygningene The T & G Building (Atkin & Mitchell, Wellington, 1936) Breakers Cafe & Bar er blant noen av de fineste bygningene med best beliggenhet rett ved Marine Parade.
Det norske rederiet Napier er oppkalt etter byen.


== Klima ==
Köppens klimaklassifisering klassifiserer Napiers klima som maritimt klima (Cfb). Klimaet er varmt og relativt tørt som følge av beliggenheten på østkysten av Nordøya.


== Kjente personer fra Napier ==
Darren Smith - landhockeyspiller


== Vennskapsbyer ==
Napier har tre vennskapsbyer.
 Lianyungang i Kina
 Tomakomai i Japan
 Victoria i Canada


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Napier, New Zealand – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en)  Napier (New Zealand) hos Wikivoyage
Australia under Paralympiske vinterleker 2006

Australia deltok med ti deltakere i de paralympiske vinterlekene 2006 i Torino. Australia og Ny-Zealand var de eneste to deltakerlandene fra Oseania.


== Medaljer ==


=== Sølv ===
Alpin skiidrett
11. mars: Michael Milton, utfor for menn, stående


=== Bronse ===
Alpin skiidrett
13. mars: Toby Kane, super-G for menn, stående


== Deltakere ==
Alpin skiidrett
Scott Adams, Dean Calabrese, Shannon Dallas, Emily Jansen, Toby Kane, Marty Mayberry, Michael Milton, Cameron Rahles Rahbula, Nicolas WattsNordiske grener
James Kenneth Millar


== Referanser ==


== Kilder ==
Resultater hos paralympic.org
Athletes and teams list by NPC


== Se også ==
Australia ved de paralympiske leker
Tove Sørensen

Tove Sørensen (født 1958) er en norsk hundekjører fra Tromsø og eier av Tromsø Villmarkssenter AS.
Sørensen har drevet med hundekjøring siden midten av 1980-tallet, og har deltatt 16 ganger i Finnmarksløpet. 47 år gammel debuterte hun i verdens lengste hundesledeløp, Iditarod. Bare to uker før løpet hadde hun et uhell på en treningsøkt som førte til at det ene øyet ble skadet. Selv om øyet ikke ville bli leget innen Iditarod 2006 startet, valgte hun å gjennomføre hundesledeløpet. Med bare et funksjonelt øye endte Sørensen til slutt som nummer 29. For denne prestasjonen ble hun av de andre hundekjørerne kåret til Den mest inspirerende hundekjøreren (Chevron Most Inspirational Musher Award) i Iditarod 2006.


== Plasseringer i Iditarod ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tove Sørensen – Iditarod Trail Sled Dog Race 
Biografiside fra Cabela
Side om Tromsø Villmarkssenter