Pierre-Marie Gerlier

Pierre-Marie Gerlier (født 1. januar 1880 i Versailles i Frankrike, død 17. januar 1965 i Lyon) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og som erkebiskop av Lyon 1937–1965 den galliske (franske) kirkes primas.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Pierre-Marie Gerlier studerte katolsk teologi og filosofi i Bordeaux og i Fribourg (Sveits). Han tjenestegjorde som offiser under første verdenskrig, og ble selv såret i kampene.


=== Prest ===
Han ble presteviet i en alder av 41 år den 29. juli 1921 i Paris som såkalt «sent kall» - et uttrykk som gjerne ble brukt om slike som blir prester i noe eldre alder. Deretter virket han i erkebispedømmet Paris i menighetssjelesorg og i det katolske virke blant arbeidere.


=== Biskop, erkebiskop ===
I 1929 utnevnte pave Pius XI ham til biskop av Tarbes og Lourdes. Han ble bispeviet av kardinal Louis-Ernest Dubois, medkonsekratorene var biskopene Benjamin Roland-Gosselin, koadjutor i Versailles, og Maurice Dubourg, biskop av Marseille. I juli 1937 ble han promovert til erkebispedømmet Lyon.


=== Kardinal ===
Han ble kreert til kardinal av pave Pius XI i desember 1937, og fikk som tittelkirke Santissima Trinità al Monte Pincio. Han deltok på konklavet 1939 som valgte pave Pius XII. Ved dette pavevalget var han blant dem som ble nevnt som papabile - paveemner.Under Andre verdenskrig fordømte kardinal Gerlier Pierre Lavals deportasjon av jøder til de tyske konsentrasjonsleirer, han var kjent med at det der rådet skrekkelige forhold og protesterte også mot dette. Han anførte de øvrige biskoper på fordømmelser av deportasjonene av jøder. Han bad også katolske ordensinstitusjoner om å ta inn jødiske barn og skjule dem, og gjorde sitt beste for å finne ut sannhetsgehalten i meldinger om at deporterte franske jøder ble drept av tyskerne.Han deltok også i konklavet 1958 som valgte pave Johannes XXIII, og konklavet 1963 som valgte pave Paul VI. Han deltok på de første sesjonene under Annet Vatikankonsil 1962–1965.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Biskop Marie-Prosper-Adolphe de Bonfils (1841-1912) *1898
Kardinal Louis-Ernest Dubois (1856-1929) *1901
Kardinal Pierre-Marie Gerlier (1880-1965) *1929


== Litteratur ==
Jean Barbier: Le Cardinal Gerlier, Éditions Horvath, Roanne, 1987.
Bernard Berthod et Régis Ladous: Le Cardinal Gerlier, Éditions Lugd, Lyon, 1995 ISBN 2910979202.
Bernard Comte (dir.): Les Théologiens lyonnais et la persécution contre les Juifs : table ronde tenue le 20 janvier 1993, en commémoration de la protestation du Cardinal Gerlier en Mal:Date-, Associations des facultés catholiques de Lyon, Université catholique de Lyon, Lyon, 1994.
Collectif: Pierre-Marie Gerlier : Archevêque de Lyon : 1880-1965, Éditions lyonnaises d'art et d'histoire, Lyon, 1987
Germain Latour: Les Deux Orphelins : l'affaire Finaly 1945-1953, Éditions Fayard, 2006
Olivier Georges: « Pierre-Marie Gerlier et la guerre » dans Xavier Boniface (dir.) et Bruno Béthouart (dir.), Les Chrétiens, la Guerre et la Paix : de la paix de Dieu à la paix d'Assise, Rennes, PUR, 2012, p. 83-98.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The Cardinals of the Holy Roman Church