jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Finsk-ugriske språk

Finsk-ugriske språk er en språkgruppe innen den uralske språkfamilien som hovedsakelig tales i skogsbeltet fra og langs elven Ob og vestover. Blant de mest kjente finsk-ugriske språkene er finsk, estisk, ungarsk og de samiske språkene.
Som finsk-ugriske folk regnes de folk som taler finsk-ugriske språk. De største finsk-ugriske språkene er ungarsk (13,6 millioner), finsk (5,2 millioner), og estisk (1,1 millioner). Disse tre språkene er de eneste finsk-ugriske språkene som har posisjon som nasjonalspråk. Andre store finsk-ugriske språk er marisk, syrjensk og nordsamisk.
De finsk-ugriske språkene er sammen med baskisk, tyrkisk, grønlandsk og maltesisk de eneste språkene i Europa som ikke tilhører den indoeuropeiske språkfamilien.


== Karakteristisk for finsk-ugriske språk ==
Noen språktrekk som er ganske vanlige blant finsk-ugriske språk er:

stor bruk av suffikser og en agglutinerende språktype
mange kasus (ofte 12–14 stk)
mangler grammatisk kjønn som vi har i norsk (en gutt, ei jente, et hus), også de personlige pronomenene mangler kjønn
mye bruk av postposisjoner (preposisjoner er sjeldne)
negasjonsverb
totall i noen av språkene
vokalharmoni
mange vokaler
stadieveksling i noen av språkene


== Klassifisering ==
Uralske språk
Finsk-ugriske språk
Ugriske språk
ungarsk
Ob-ugriske språk
mansi (vogulsk)
khanti (ostjakisk)
Finsk-permiske språk
Østersjøfinske språk
Estisk
sørestisk
võro
setu
Finsk
Meänkieli (tornedalsfinsk)
Gällivarefinsk
torneälvdalsfinsk
kvensk
ingermanlandsk
ingrisk
karelsk
livvi
tverkarelsk
livisk
vepsisk
votisk
Volgafinske språk
Marisk Varieteter: østmarisk og vestmarisk
Mordvinske språk
erzia
moksja
Permiske språk
udmurtisk (votjakisk)
Komi
syrjensk
komipermjakisk
Samisk
Vestsamisk
lulesamisk
nordsamisk
pitesamisk
Sørsamisk språk
sørsamisk
umesamisk
Østsamisk
akkalasamisk
enaresamisk
kajanasamisk
kildinsamisk
skoltesamisk/østsamisk
tersamisk
Samojediske språk
Nordsamojedisk
nenetsisk (jenisejsamojediska)
skogsnenetsisk
tundranenetsisk
enetsisk (jurakisk)
nganasansk (tavgisamojedisk)
Sørsamojedisk
kamassisk
selkupisk (ostjaksamojedisk)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Abondolo, Daniel (1988): The Uralic Languages. London og New York: Routledge.
Collinder, Björn (1962): Introduktion till de uraliska språken. Finskan och dess frändespråk. Stockholm: Natur och kultur.
Hajdú, Péter; Domokos, Péter (1987): Die uralischen Sprachen und Literaturen. Hamburg: Buske.


== Eksterne lenker ==
Informasjonssenter for finsk-ugriske folk
Finsk-ugriska sällskapet (Suomalais-ugrilainen Seura)
Finsk-ugriske lenker
Longdog

Longdog er en blandingshund, et resultat av kryssavl mellom ulike mynderaser. Mest vanlig er bastarder etter saluki og greyhound, men også skotsk hjortehund og irsk ulvehund er en forholdsvis vanlig blanding. Også kryssavl mellom greyhound og skotsk hjortehund forekommer regelmessig. I tillegg kommer en rekke andre myndekombinasjoner, planlagte eller ikke.
Fenomenet med kryssavl mellom ulike mynderaser oppsto Storbritannia på 1800-tallet og var trolig resultat av noens ønsker om å skape en mer passende jakthund for bestemte oppgaver, enten det gjaldt å gjøre den mer utholdende, gi den større fart eller mindre størrelse. Avkom etter slik kryssavl har likhetstrekk med lurcher, men sistnevnte er ikke en ren mynde–mynde blanding. Lurcheren er dessuten også langt mer populær enn longdog.
Mosneselva

Mosneselva er en elv i Etne kommune i Hordaland. Mosneselva fører smeltevann fra Folgefonna ut i Åkrafjorden.
Vassdraget ble i 1993 vernet mot kraftutbygging gjennom Verneplan IV for vassdrag.


== Referanser ==
Åkrafjorden

Åkrafjorden er en fjordarm av Skånevikfjorden i kommunene Kvinnherad og Etne i Hordaland. Den har innløp ved Vannes i vest og strekker seg 32 kilometer østover til bygda Fjæra i fjordbotnen.Fjorden er 650 meter på det dypeste.
Europavei 134 går langs sørsida av fjorden og krysser Langfoss i indre deler av fjorden.


== Referanser ==
Hattebergselva

Hattebergselva er en elv i Kvinnherad kommune i Hordaland. Elva munner ut i Kvinnheradsfjorden ved tettstedet Rosendal.
Vassdraget ble i 1993 vernet mot kraftutbygging gjennom Verneplan IV for vassdrag.


== Referanser ==
Furebergselva

Furebergselva er en elv i Kvinnherad kommune i Hordaland. Den har utspring fra vestsida av Folgefonna, som en rekke små bekker og breelver som renner sammen innerst i Furebergsdalen. Herfra renner elva mot nord til munningen i Maurangsfjorden. Like før munningen danner elva den kjente Furebergsfossen.
Vassdraget ble i 1993 vernet mot kraftutbygging i Verneplan IV for vassdrag. Mesteparten av nedbørfeltet ligger innenfor Folgefonna nasjonalpark.


== Referanser ==
Æneselva

Æneselva er en elv i Kvinnherad kommune i Hordaland. Æneselva fører smeltevann fra Folgefonna ut i Sildafjorden.
Vassdraget ble i 1993 vernet mot kraftutbygging gjennom Verneplan IV for vassdrag.


== Referanser ==
Ceratosaurus

Ceratosaurus var en dinosaur som levde i jura-perioden (rundt 156–145 millioner år siden). Navnet "Ceratosaurus" betyr "hornøgle" fordi den hadde noen små horn på nesen og et horn over hvert øye. Det ble tidligere trodd at Ceratosaurus brukte hornet til våpen, men nye studier har vist at dette er feil siden hornet er for tynt og svakt. Den var 4,5–6 m lang og veide 0,5–1 tonn. Ceratosaurus tilhører kjøttetergruppen Theropoda. Dinosauren er hittil funnet i Colorado og Utah i USA, Portugal og i Tanzania. Ceratosaurus hadde også en ganske fleksibel hale, noe som kan bety at den svømte i vannet som en krokodille. Ceratosaurus hadde også små pigger langs hele ryggen.


== Eksterne lenker ==
(en) Ceratosaurus i Encyclopedia of Life 
(en) Ceratosaurus i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Ceratosaurus hos Fossilworks 
(en) Kategori:Ceratosaurus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ceratosaurus – detaljert informasjon på Wikispecies
Harriet

Harriet er et engelsk kvinnenavn, dannet av franske Henriette. Navnet var fra 1700-tallet svært vanlig i engelsktalende land, men populariteten har siden avtatt noe. Det er også noe brukt i Norden.


== Etymologi ==
Harriet er en engelsk form av franske Henriette. Harriet er dermed en feminin form av Harry, den engelske formen av franske Henry. Dette navnet har opprinnelse i germanske Heimirich, som var cannet av heim, «hjem», og ric, «makt, hersker».
Harriet har norsk navnedag 22. august, finsk navnedag 6. januar og svensk navnedag 10. oktober.


== Utbredelse ==
Navnet er kjent brukt fra 1600-tallet, og ble svært vanlig i engelsk-talende land fra 1700-tallet.
Harriet var et populært navn i USA på første halvdel av 1800-tallet.

I England var Harriet et populært navn på midten av 1800-tallet.

Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Harriet og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Harriet Beecher Stowe (1811–1896), amerikansk forfatter som skrev Uncle Tom's Cabin
Harriet Ann Jacobs (1813–1897), amerikansk borgerrettsforkjemper
Harriet Tubman (1820–1913), amerikansk borgerrettsforkjemper
Harriet Lane (1830–1903), amerikansk førstedame
Harriet G. Walker (1841–1917), amerikansk avholdsforkjemper
Harriet Backer (1845–1932), norsk maler
Harriet Quimby (1875–1912), amerikansk pilot
Harriet Holter (1922–1997), dansk-norsk sosialpsykolog og kvinneforsker
Harriet Ziefert (f. 1941), amerikansk barnebokforfatter
Inger Harriet Hegstad (f. 1944), norsk forfatter
Harriet Walter (f. 1950), engelsk skuespiller
Harriet Hildebrand Kjærnsrød, norsk musiker
Harriet Karoliussen, norsk redaktør


== Annen bruk av navnet ==
Drapet på Harriet Krohn, kriminalroman skrevet av Karin Fossum og utgitt i 2004.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Behind the Name: Harriet
(en) Think Baby Names: Harriet
Speidernes beredskap

Speidernes beredskap (SBG, tidligere kalt Rovernes Beredskapsgruppe) er et nettverk av grupper i Norges speiderforbund, som i tillegg til vanlig speiderarbeid, har spesiell erfaring med å drive redningstjeneste og annen samfunnsnyttig tjeneste. Medlemmene trenes til å drive godt beredskapsarbeid gjennom friluftsliv, arrangementer og realistiske øvelser. De er godt rustet til å delta i leteaksjoner hvor speidere og andre er involvert. Alle medlemmene i Speidernes beredskapsgrupper er medlemmer av Norges speiderforbund. Speidernes Beredskap inngår også sammen med andre hjelpekorps i FORF.
Speidernes Beredskap er organisert med et ansvarsområde som dekker ett politidistrikt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Speidernes Beredskap
Speidernes Beredskapsgruppe Agder
Speidernes Beredskapsgruppe Sør-Vest
Speidernes Beredskapsgruppe Trøndelag
Speidernes Beredskapsgruppe Vest
Speidernes Beredskapsgruppe Sør-Øst
Cidade Velha

Cidade Velha (portugisisk for «gammelbyen»), eller Sidadi Velha (lokalt kreolsk språk, Bádiu) er en by 15 km fra Kapp Verdes hovedstad Praia på øya Santiago. Tidligere var byen Kapp Verdes hovedstad og het tidligere Ribeira Grande. Cidade Velha er den eldste bosetningen på Kapp Verde og den første europeiske i tropene. Byen ble grunnlagt av portugiserne. 


== Historie ==
Øya ble kalt Ribeira Grande (portugisisk for stor dal) av António da Noli som den første europeiske bosetning i tropene og som Kapp Verdes første bosetning i 1462. I 1466 fikk Cidade Velha monopol på slavehandel og ble en viktig by i det portugisiske imperiet. Slaveer fra Guinea-Bissau og Sierra Leone ble fraktet fra Cidade Velha til Brasil og Vestindia. Den store dalen fungerte som et fengsel for slavene, mens de ventet på å bli fraktet til den nye verden.
I 1533 ble byen sete for Den katolske kirkes vestafrikanske bispedømme og fikk bystatus i 1572. I 1585 og i 1586 angrep Sir Francis Drake byen to ganger. Den portugisiske slavehandelen ble stanset i byen i 1712 av franskmannen Jacques Cassart som plyndret og ødela byen. Etter denne hendelsen flyttet portugiserne Kapp Verdes hovedstad til Praia.
I dag er Cidade Velha en liten fiskerlandsby og hovedlandbruksartiklene er sukkerrør, kokosnøtter og mango. Byen har ca. 2 337 innbyggere (2005). 


== Severdigheter ==
Pelourinho – offentlig avstraffelsessted beliggende på et torg praça. Første gang reist i 1520
Fort Real de São Filipe er en festning oppført i 1590, for å beskytte byen mot pirater, engelskmenn og franskmenn. Ligger 120 moh.


== Eksterne lenker ==
(en) Cidade Velha – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Basispunkt

Et basispunkt er 0,01 prosentpoeng og benyttes ofte i forbindelse med renter. Et basispunkt er ett hundredels prosentpoeng og som måleenhet brukes det særlig i kapitalforvaltning til å angi avkastningsforskjeller og kostnader. Det kalles også rentepunkt eller yieldpunkt.
100 basispunkter er ett prosentpoeng, og 10 000 basispunkter er 100,00 prosentpoeng.
Ved sammenligning av to prosentsatser benyttes enkel aritmetikk for å finne differansen i basispunkter.  Eksempelvis er forskjellen mellom 4,01 % og 4,00 % ett basispunkt.


== Eksterne lenker ==
Ordliste finansielle ord og uttrykk fra Kommunalbanken Arkivert 4. mai 2007 hos Wayback Machine.
Andreas Hamnes

Per Andreas Hamnes (født 21. august 1941 i Nordland) er en norsk prest og politiker (Ap). Hamnes var sogneprest i Strømmen menighet, deretter ordfører i Skedsmo kommune fra 1991. I hans periode hadde kommunen en vesentlig bymessig utvikling, og befolkningstallet økte fra 34 000 til 42 000. Det ble bygget permanent flomdike mot Øyeren, nytt rådhus, ny jernbanestasjon og busstasjon, samt ny kino, og i Lillestrøm ble Norges Varemesse etablert. 
Hamnes ble i 2005 nødt til å søke permisjon fra sitt verv som ordfører etter avsløring om at han hadde mottatt private fordeler fra Nedre Romerike Vannverk i forbindelse med den såkalte Vannverkssaken. Varaordfører Anita Orlund etterfulgte Hamnes som ordfører i Skedsmo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Andreas Hamnes hos Stortinget 
(no) Andreas Hamnes hos Norsk senter for forskningsdata
AS Riskafjord

AS Riskafjord er et rederi fra Hommersåk i Sandnes kommune som ble stiftet i 1913. Rederiets båt «Riskafjord II», som lenge gikk i rute mellom Hommersåk og Stavanger, er blitt en kjent båt i nærmiljøet og begrepet "Riskafjord" blir av folk ofte assosiert med den koselige lokalrutebåten.


== Historie ==
Selskapet AS Riskafjord ble stiftet 1913. Dette var på et allmannamøte på et lokalt bedehus i Hommersåk 17. desember samme år AS Riskafjord ble et faktum. De hadde kun en båt på denne tiden. En motorkutter som ble omdøpt fra «Ly» til «Riskafjord». Denne kutteren skulle gå mellom Hommersåk og Stavanger og ha som oppgave å frakte både folk og varer (bl.a. melk) til og fra byen. Selskapet utstedte aksjer pålydende 25 kroner, som alle melkeleverandører skulle kjøpe minst en av. Rederiet fortsatte og ble viktig for riskabuen som på den tiden hadde mange forbindelser med Stavanger. I 1927 hadde rederiet 3 båter, men besluttet å kjøpe en til. Valget ble dampbåten «Olava» fra Halden bygget så tidlig som 1864. Båten ble omdøpt «Riskafjord II». Prisen var på 16 tusen norske kroner.
I 1950 hadde AS Riskafjord tre båter i trafikk. «Riskafjord» og «Tourist I» gjorde en god jobb og i tillegg var «Riskafjord II» totalrenovert og satt inn i fart. Båten hadde nå en kapasitet på 164 passasjerer, og hadde fått en dieselmotor på 165 hestekrefter, som gjorde båten raskere. Båten var nesten helt forandret og oppussingen kostet selskapet 120 tusen norske kroner. I 36 år gikk «Riskafjord II» i ordinær rute mellom Stavanger og Hommersåk, men så, i 1996 var det slutt. Da overtok et annet selskap og hurtigbåter ble satt i trafikk. Fra 1997 har «Riskafjord II» kun gått chartertrafikk. I dag arrangeres det åpne turer for folk flest. Båten kan også leies til private arrangementer.


== Flåteliste ==


== Eksterne lenker ==
Riskafjords hjemmeside
Mike Wallace

Myron Leon «Mike» Wallace (født 9. mai 1918, død 7. april 2012) var en amerikansk TV-journalist. Han var en av korrespondentene i det amerikanske nyhetsmagasinet 60 Minutes. Han jobbet med programmet fra det ble opprettet i 1968. I 2006 sluttet Wallace som fast korrespondent i 60 Minutes. Han fortsatte med å jobbe for CBS, men i langt mindre grad enn tidligere.
Han intervjuet en rekke verdensledere, som Deng Xiaoping, Ayatollah Khomeini, Kurt Waldheim, Yasir Arafat, Menachem Begin, Malcolm X, Martin Luther King, Anwar Sadat, Manuel Noriega, Vladimir Putin og Mahmoud Ahmadinejad. Samtidig laget han også reportasjer om flere av de største amerikanske og internasjonale kjendisene innen sport, kultur og underholdning.
Wallace regnes som en av foregangsmennene for den konfronterende intervjuteknikken, noe som gav ham stor anerkjennelse som journalist. Men hans kompromissløse stil førte også til at han ble kritisert som uhøflig og uredelig mot intervjuobjektene.
Wallace startet sin mediekarriere i 1939 i en radiostasjon i Michigan. Han har en stjerne på Hollywood Walk of Fame. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mike Wallace (journalist) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mike Wallace på Internet Movie Database 
(sv) Mike Wallace i Svensk Filmdatabas 
(fr) Mike Wallace på Allociné 
(en) Mike Wallace på AllMovie 
(en) Mike Wallace hos The Movie Database 
(en) Mike Wallace hos Internet Broadway Database
Otto Krefting

Otto Carl Martin Krefting (født 25. januar 1831, død 1899) var en norsk offiser og arkeolog. Han ledet i perioden 1865–1866 arkeologiske undersøkelser i Nidarosdomen og i perioden 1867–1868 de første utgravningene av Selje kloster på oppdrag fra Fortidsminneforeningen. Krefting var formann i Trondhjemsavdelingen av Fortidsminneforeningen og sørget for at ruinene av erkebiskop Olav Engelbrektssons festning på Steinvikholmen ble arkeologisk undersøkt og restaurert i regi av foreningen. 
Etter at restaureringen av Nidarosdomen begynte 1869, fungerte Krefting som inspektør ved restaureringsarbeidene frem til sin død i 1899. I en overgangsperiode da det ikke var noen fast arkitekt ved domkirken, ledet han også restaureringen av korbuen mellom oktogonen og langkoret 1871–1872. Krefting utgav i 1885 boken Om Trondhjems Domkirke, der han oppsummerte det som til da var kjent om kirkens opprinnelse og bygningshistorie.
Han var far til Axel Krefting.


== Referanser ==
DS «Hansteen»

DS Hansteen er et seil-dampskip bygget i 1866 ved Nylands mekaniske verksted for Norges geografiske opmåling, NGO, og oppkalt etter daværende sjef for NGO, professor Christopher Hansteen. Skipet ble også lånt ut til havforskning for Johan Hjort og G.O. Sars. I 1872 var skipet losji for kronprins Oscar under avdukingen av Haraldstøtta i Haugesund.
I 1898 ble skipet solgt til Innherad Forenede Damskipsselskap og benyttet som lokalbåt i Trondheimsfjorden. Solgt til Det Helgelandske Dampskipsselskab og omdøpt til «Haarek» og gikk i rutetrafikk langs Helgeland og mellom Sandnessjøen og Træna. I 1950 solgt til Florø og konvertert til losjiskip, først for sesongarbeidere under sildefisket, og fra 1962 kjøpt av Oslo Indremisjon og brukt som losjiskip i Akerselva under navnet «Ivar Elias».
Kjøpt i 1978 av Olaf T. Engvig og restaurert tilbake til utformingen som havforskningsskip.  I 1986 overtatt av Stiftelsen D/S «Hansteen» i Trondheim. Fra 2015 driftes skipet av MiST etter avtale med Stiftelsen. Det har blitt utført restaureringsarbeider både i skrog og interiør. Skipet ligger ved Sjøfartsmuseet i vinterhalvåret, og i Brattørabassenget om sommeren.


== Tidslinje ==
1866: Levert som DS «Hansteen» til Norges geografiske opmåling, i dag kalt Statens kartverk
1898: Overtatt av Innherad Forenede Dampskibsselskab
1900: Overtatt av Det Helgelandske Dampskibsselskab som døpte det om til Haarek
1962: Herberge for Oslo Indremisjon
1978: Kjøpt av Olaf T. Engvig
1986: Overtatt av Stiftelsen D/S «Hansteen»


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted for SDS «Hansteen»
(no) «Feil bruk av veteranskip», artikkel i Adressa, 6. august 2011 om SDS «Hansteen»
Kjennetegn

Kjennetegn er særtrekk som er egnet til å identifisere en person, en ting, et begrep, en vare, tjeneste eller annet. Betegnelsen kjennetegn brukes innenfor en lang rekke fagfelt. Kjennetegn kan være et språklig fenomen, et bilde, en lyd, en lukt eller annet som kan oppfattes av en observatør.
Forretningskjennetegn er særlig foretaksnavn og varemerker som kan registreres i offentlige registre. Innehaveren kan ha oppnådd enerett og slike kjennetegn er omfattet av norsk lovgivning og internasjonale traktater.
Offentlig myndighets kjennetegn er særlig våpenskjold, segl eller annet merke, så som kongevåpen, riksvåpen og kommunevåpen. Bruken av disse som kjennetegn er eksklusiv for de offentlige myndigheter, og er beskyttet gjennom straffeloven § 165.


== Se også ==
Identitet
Tegn
Emblem


== Litteratur ==
Hans Cappelen og Knut Johannessen: Norske kommunevåpen, Oslo 1987
Hans Cappelen: "Ny norsk straffelov med endringer for offentlige våpen, flere andre kjennetegn og symboler", Heraldisk Tidsskrift, bind 12 nr. 112, København oktober 2015, side 79-84,nettversjon her [1]
Jahmir Hyka

Jahmir Hyka (født 8. mars 1988) er en albansk fotballspiller som spiller for den kinesiske klubben Guizhou FC.
I februar 2006 skrev midtbanespilleren under på en treårs-kontrakt med Rosenborg. Jahmir var første gang i Trondheim og Rosenborg i oktober 2005, hvor han i spilte i en treningskamp mot Nidelv, man han ble sendt hjem uten kontraktsforslag. I februar i 2006 snudde imidlertid Rosenborg, og skrev likevel kontrakt med den albanske U-18-landslagsspilleren. 
Jahmir Hyka er en offensiv midtbanespiller, og regnes som en av de beste spillerne i Albania i sin aldersgruppe. Jahmir gikk i første omgang inn i Rosenborgs juniorstall, men ble tatt opp til A-laget kort tid etter. Han kom fra den albanske klubben Dinamo Tirana.
I mai 2006 ble Jahmir nektet spillerlisens av fotballforbundet . Måneden etter fikk han allikevel lisens etter at han ble sendt hjem til Albania  . Rosenborg måtte imidlertid bevise at Hyka var til nytte for klubben over Norges Fotballforbund, som kunne vurdere å trekke tilbake lisensen på et senere tidspunkt.
Hyka ble i 2007 frigitt av RBK, og skrev under for Olympiakos .


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jahmir Hyka – FIFA 
(en) Jahmir Hyka – UEFA 
(en) Jahmir Hyka – Major League Soccer 
(en) Jahmir Hyka – Transfermarkt 
(en) Jahmir Hyka – national-football-teams.com 
(en) Jahmir Hyka – WorldFootball.net 
(en) Jahmir Hyka – FootballDatabase.eu 
(en) Jahmir Hyka – Soccerway 
(en) Jahmir Hyka – EU-Football.info 
(en) Jahmir Hyka – Israels fotballforbund
Olof Naucler

Olof Simonsson Nauclér (latin Olaus Nauclerus) (født 1626, død 1706) var en svensk bergverksmann og landmåler.Etter studier i Uppsala, ble han i 1657 ansatt ved bergvesenet («Bärgsväsendet»). Da Trøndelag tilfalt Sverige ved freden i 1658, reiste Nauclér med kommandant Lorentz Creutz på hans reise til Trondheim for å fastsette de nye grensene. På reisen tegnet Nauclér også kart over Trondheim og prospekt over Nidarosdomen, det eldste man kjenner. Nauclérs kart er også det eldste kjente kartet over Trondheim.
Da svenskene ble drevet tilbake fra Norge, gjenopptok Nauclér sin virksomhet i bergvesenet og ble 1665 sjef ved Stora Kopparberget i Dalarna. I 1671 kjøpte og senere renoverte han Stabergs bergsmansgård  i Falun. Han eide gården til 1706, det året han døde. Etter hans tid var gården fortsatt i familien Nauclérs eie til 1820. Det er fra 1671 og fremover gården bygges opp fra en gammel middelaldergård til et barokkanlegg som i dag (per 2019) er et fredet kulturminne.


== Referanser ==