jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Margaret Chan

Margaret Chan Fung Fu-chun (陈冯富珍; pinyin: Chén Féngfùzhēn; født 1947 i Hongkong) er en kinesisk lege fra Hongkong. Hun har slektsrøtter i Shunde i provinsen Guangdong. Den 8. november 2006 ble hun valgt til ny generaldirektør for Verdens helseorganisasjon (WHO) etter Lee Jong-wook, som døde brått.
Margaret Chan tok først utdannelse som lærer i Home Economics ved Northcote College of Education i Hongkong. Hun studerte også ved Brescia University College, et katolsk college for kvinner i London i Ontario i Canada. Så studerte hun medisin og tok doktorgrad i 1977 ved University of Western Ontario. Hun tok graden M.P.H. ved National University of Singapore. Hun studerte dessuten management development ved Harvard University Business School i 1991.
Hun ble tilknyttet Hongkongs helsevesen i desember 1978. I april 1992 ble hun forfremmet til visedirektør for Hongkongs helsedepartement, og i juni 1994 ble hun departementets direktør. Som helsedirektør der fikk hun  bred erfaring med tiltak mot smittespredning, som ved fugleinfluensautbruddet i 1997. I Hongkong ble 18 personer syke av influensaen i 1997–1998, og seks av dem døde av sykdommen. Det var dem som i ettertid mente at Dr. Chans tiltak da de første meldinger kom om H5N1-fugleinfluensaen blant barn kan ha forhindret en pandemi. Hun ble imidlertid utsatt for kritikk både i parlamentet og i offentligheten for påstått nølende reaksjon mot SARS i 2003. Men andre roste henne og mente at kritikken var helt forfeilet. Sykdommen ble faktisk holdt i sjakk, også i Hongkong – der det var 299 dødsofre for sykdommen – og som var særlig utsatt på grunn av sin nærhet til smittekildene i provinsen Guangdong i Fastlands-Kina.
Hun forlot styringsverket i Hongkong i august 2003 etter 25 år, og begynte å virke ved Verdens helseorganisasjon. I 2005 ble hun direktør for den avdeling innen WHO som overvåker og bekjemper smittsomme sykdommer, og generaldirektørens stedfortreder for beredskapsområdet influensapandemier.
Den 8. november 2006 ble hun valgt til ny generaldirektør for WHO.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Margaret Chan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Dr Chans CV, fra kinesisk UD (engelsk) Arkivert 24. juli 2012 hos Wayback Machine.
BBC, ekspert på fugleinfluensa skal lede WHO, (engelsk)
Time blog om dr. Chan (engelsk)
[1] Miriam Shuchman, M.D.: «Improving Global Health — Margaret Chan at the WHO», i The New England Journal of Medicine, Volume 356:653-656	(February 15, 2007), Number 7.
Svartmuntjak

Svartmuntjak (Muntiacus crinifrons) er også kjent som pannehåret muntjak og er et lite hjortedyr som finnes nord i Myanmar og i Sør-Kina. Den tilhører slekten av muntjaker.


== Beskrivelse ==
Svartmuntjak kan veie opp mot 28,5 kg. Hunnen blir større enn hannen og veier i snitt ca. 24,1 kg. Hannen veier i snitt ca. 23,1 kg. Pelsen er nærmest sort eller mørk brun. Vinterpelsen er tykkere og mørkere enn sommerpelsen. Den har en karakteristisk kanelfarget hårtufs i pannen, som har gitt den tilnavnet pannehåret muntjac. Den skiller seg også ut gjennom å ha en lenger (opp mot 21 cm) hale enn andre muntjaker. Bukken utvikler et enkelt gevir som består av to hornstilker som kan bli omkring 20-60 cm lange. I likhet med andre muntjaker har også bukken hos svartmuntjak forstørrede hjørnetenner i overkjeven.


== Utbredelse og bestand ==
Svartmuntjak finnes i det nordlige Myanmar, nord for Nam Tamai elven, og i Zhejiang, Anhui, Jiangxi og Fujian i Kina. Den trives i det eviggrønne skogbeltet, i høyder på mellom 200 og 1 000 moh. Den foretrekker trolig mindre tett skog og krattskog.
På 1980-tallet ble populasjonen estimert av forskere til å være mindre enn 5 000 dyr og minkende, men det er knyttet stor usikkerhet til tallene. Arten jaktes for både kjøttet og skinnet, og det antas at omkring 500 dyr hvert år blir avlivet på grunn av skinnet, som blir solgt på lokale markeder.


== Annet ==
Arten har stått på IUCNs rødliste siden 1986, og har siden 1990 vært listet som VU C1 (sårbar)], men man vet egentlig ikke særlig mye om trusselbildet. Den ble sist vurdert i 1996.


== Referanser ==


== Kilder ==
Muntiacus crinifrons (IUCNs rødliste
Animal Diversity Web


== Eksterne lenker ==
(en) svartmuntjak i Encyclopedia of Life 
(en) svartmuntjak i Global Biodiversity Information Facility 
(en) svartmuntjak hos Fossilworks 
(en) svartmuntjak hos ITIS 
(en) svartmuntjak hos NCBI 
(en) Kategori:Muntiacus crinifrons – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Muntiacus crinifrons – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Muntiacus crinifrons – detaljert informasjon på Wikispecies
B-celle

B-celler eller B-lymfocytter er lymfocytter som produserer antistoffer. Disse inngår i det ervervede immunforsvaret og er særlig viktige for å oppdage ekstracellulære skadelige agens som bakterier. B-cellens funksjon er å produsere svært spesifikke antistoff mot det infiltrerende sykdomsagenset og dermed gjøre det oppdagbart for immunceller i det medfødte immunforsvaret. Når det skadelige stoffet så er oppdaget kan spiseceller (fagocytter) som makrofager, naturlige dreperceller, komplementsystemet eller en kombinasjon av disse kan fjerne patogenet. Antistoffet nøytraliserer også antigenet. Navnet stammer fra det lymfoide organet bursa fabricii i baktarmen hos fugl, hvor B-celler først ble oppdaget.Effektor-B-cellen er plasmacellen som produserer antistoff. Det dannes også B-hukommelsesceller som produserer ferdig antistoff som ligger klart til neste infeksjon av samme sykdomsagens. 
De aller fleste formene for lymfomer (lymfekreft) oppstår som følge av feil i modningen av B-celler.  


== Produksjon og modning ==
B-celler blir kontinuerlig produsert i benmargen, og daglig blir om lag 10 milliarder B-celler som slippes ut i blodbanen. B-cellene oppsøker lymfeknuter og milten hvor bare noen få prosent overlever de første dagene. 
I benmargen gjennomgår umodne B-celler en nyskapende genetisk prosess. Det finnes bestemte genområder som koder for antistoff. Hver B-celle velger en av mange gensegmenter i dette området og setter denne sammen med en tilfeldig valgt annen gensegment fra de mange valgmulighetene i det samme området. Samtidig klippes bort mellomliggende genbiter. Denne klippeprosessen på DNA-nivå kalles looping out. Prosessen som er en helt tilfeldig sammensetning av DNA-genbiter (såkalt V(D)J-rearrangering) muliggjør dannelsen av unike gener som koder for en antistoff B-cellereseptor.
B-celler som tilfeldigvis har fått en antistoffreseptor som er nyttig for kroppen, som ved at den binder et virus eller en bakterie, overlever i lymfeknuter eller i milten. B-celler trenger hjelp fra T-celler til å utskille antistoff. Støttet av TH2-cellen kan B-cellens reseptor gjennomgå en modningsprosess kalt affinitetsmodning hvor antistoff raffineres og bedres i sin evne til å binde en bestemt mikroorganisme. Dette skjer ved såkalt klonal seleksjon i kimsentre som finnes i lymfoid vev som lymfeknuter og milt. Videre kan B-celler utvikles til plasmaceller som fungerer som antistoff-fabrikker ved at de utskiller en million antistoffproteiner i sekundet. Antistoff sirkulerer i blodbanen og nøytraliserer patogene mikroorganismer, virker som opsoniner, aktiverer komplementsystemet og rekrutterer NK-celler. 


== Se også ==
T-celle


== Referanser ==
Serienett

Serienett er et norsk tegneserietidsskrift. Tidsskriftet drives og redigeres av Trond Sätre. Det publiserer nyheter, anmeldelser og reportasjer om norske tegneserieutgivelser og det norske tegneseriemiljøet. Tegneserietidsskriftet ble av tidsskriftet Prosa utropt til best i Norge på tegneseriekritikk i 2020. 
Kristian Hellesund stiftet Serienett i 2006, og var nettavisens første redaktør. I 2011 markerte Serienett sitt femårsjubileum.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Detektor emneportal
Norsk Rodeo

Norsk Rodeo var et norsk litterært tidsskrift som ble opprettet våren 2003 og gikk inn våren 2005.
Initiativet bak Norsk Rodeo sprang ut fra et miljø av studenter ved universitetene i Oslo og Trondheim, og hadde som formål å være en åpen og inkluderende arena for unge, ennå utprøvende lesende og skrivende, samt å legge til rette for litterære initiativer som av ulike grunner er bortgjemte; enten det er det eksperimentelle, tilfeldige, fragmenterte eller alltid halvferdige.
I anledning Norsk Rodeos siste utgave skrev Morgenbladet følgende: ”Som vanlig satses det tungt på ukjente navn, for som redaktørene erklærer i lederartikkelen: «Når publikasjoner som Vagant og Vinduet tar for seg toppene, ligger store fjellsider skyggelagt.» Ingen strategi for ære og berømmelse, altså, men unektelig en heroisk en”.I løpet av tidsskriftets virketid ble det publisert arbeider av 56 bidragsytere, alle født i perioden 1975–1986. Langt på vei de fleste av disse debuterte med skjønnlitterære tekster.


== Referanser ==
Miami County (Kansas)

Miami County (MI) er et fylke i den amerikanske delstaten Kansas. 


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Miami County, Kansas – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ashina

Ashina (også Asen eller Asena), et herskerdynasti hos de gamle tyrkere som ifølge det kinesiske historieverket Xin Tangshu var beslektet med de nordlige stammene i Xiongnu, Suishu, og Youyang Zazu fra så tidlig som det 7. århundre. Ashinaene fikk en fremtredende maktposisjon på midten av 500-årene da deres leder gjorde opprør mot Juan Juanene. De to familiene, den ene som var etterkommere av Bumin og den andre fra hans bror Istemi Khagan, hersket over henholdsvis de østre og vestre delene av gok-tyrkerriket.
Etter gok-tyrkerrikets sammenbrudd, fikk ashinaene kontroll over khazarene og sannsynligvis over en del andre nomadefolk. Ifølge Marquart utgjorde ashina-klanen en steppenes adelsklan. Tilsvarende har taratar-historikeren  Zeki Validi Togan beskrevet dem som et "steppearistokrati" som leverte herskere til en rekke eurasiatiske nomadestater.
Beretninger om gok-tyrkerne og khazar-khaganatet antyder at ashia-klanen var ansett som hellige, kanskje en halv-guddommelig status i sjaman-religionen som ble praktisert blant steppenomadene i første årtusen e. Kr.


== Merknader ==
Ashina antas å være navnet på ulven  som reddet kunere (xiongnu-hunnere) fra fiendtlige (gule hunder=proto-mongoler eller andre mongolske stammer, eller til og med kinesere) jegere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
a manga of ashina – kinesisk
Jesse James

For TV-personligheten, se: Jesse G. JamesJesse Woodson James (født 5. september 1847  Centerville, nå Kearney, i Clay County i Missouri i USA, død 3. april 1882 i Saint Joseph i Missouri) var en amerikansk lovløs i Missouri og det mest berømte medlemmet av James-Younger-gjengen. Han var svært kjent i sin levetid, men ble med tiden en legendarisk figur etter sin død. Historikere i dag plasserer ham inn i en kontekst der han heller sees på som en del av den regionale uroen som ble utført av eks-soldater som under den amerikanske borgerkrigen hadde kjempet for konføderasjonen enn en manifestasjon av lovløshet eller kamp for rettferdig økonomisk fordeling.James-brødrene, Frank James og Jesse, var soldater for CSA under den amerikanske borgerkrigen og ble da beskyldt for å ha deltatt i grusomheter begått mot Unionsoldater. Etter krigen, som medlemmer av flere gjenger, utførte de mange bankran som ofte førte til drap på bankansatte eller tilskuere. De ranet også fraktevogner og tog.
Han giftet seg 24. april 1875 med Zerelda Mimms og de fikk to barn.
Jesse ble skutt og drept av Bob Ford som var en av medlemmene i James' ranerliga. Ved anledningen bodde Bob og hans bror Charley Ford hjemme hos James i den hensikt å forberede et ran. De bodde der som hans nevøer, noe de ikke var. Ifølge Fords redegjørelse gav James mer eller mindre opp i sitt eget hjem da han forstod at Ford var der på oppdrag av guvernøren for å arrestere James i håp om å få en dusør. Jesse James tok av seg sitt revolverbelte (noe han aldri ellers gjorde) og stilte seg deretter for å pusse støv av et bilde, da Ford så sin sjanse og skjøt ham bakfra.
Selv om James ofte har blitt fremstilt, også før sin død, som en amerikansk Robin Hood som stjal fra de rike og gav til de fattige, er dette kun en myte. Hans ran beriket kun ham selv og hans gjeng.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jesse James – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jesse James – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jesse James hos American National Biography
Frambu

Frambu er et landsdekkende kompetansesenter for sjeldne diagnoser. Det er et statlig finansiert supplement til det ordinære hjelpeapparatet og en møteplass for familier og fagpersoner, og er et tilbud både til voksne og barn. Frambu ligger på Siggerud like øst for Oslo og har ca 80 ansatte.


== Mål ==
Frambu skal samle, utvikle og spre kunnskap om sjeldne diagnoser til personer med aktuelle diagnoser, pårørende og fagmiljøer slik at barn, unge og voksne med nedsatt funksjonsevne kan leve mest mulig i tråd med egne forutsetninger, ønsker og behov.


== Kommunikasjons- og dokumentasjonsarbeid ==
Å ha tilgjengelig, relevant og kvalitetssikret informasjon om de sjeldne funksjonshemningene er høyt prioritert på Frambu. Alle kan henvende seg til Frambu via e-post, telefon eller chat for å få informasjon om diagnosene Frambu gir et tilbud til.
Senteret deler diagnose- og temainformasjon på sine nettsider, i sosiale medier, i informasjonsmateriell og i artikler. Fagbiblioteket på Frambu kan gi veiledning om relevant litteratur om diagnosene senteret jobber med.


== Forskning og utviklingsarbeid ==
Frambu kartlegger, samler og systematiserer kunnskap og erfaringer både fra praksisfeltet og fra Frambus virksomhet gjennom forskning og utviklingsarbeid. I tillegg til drive egne forskningsprosjekter, deltar senteret også i andres forskning. Utviklingsarbeidet på Frambu har som mål å styrke kunnskapen om diagnosene senteret arbeider med og om hvordan det er å leve med en sjelden tilstand. i arbeidet samarbeider Frambu med en rekke kompetanse- og utdanningsmiljøer i Norge og andre land.


== Kurs og leirer ==
Frambu arrangerer gratis kurs for personer med diagnose og familiene deres. Kursene tar utgangspunkt i enkeltdiagnoser, diagnosegrupper og diagnoseovergripende tema og planlegges i nært samarbeid med respektive brukerorganisasjoner. For barn og unge med sjeldne diagnoser arrangeres det hver sommer leirer. I forlengelsen av kurs og leirer kan det også gis støtte til nettverksbygging i deltakernes lokalsamfunn ved at personer fra Frambu deltar på møter, konferanser og seminarer.


== Sjeldne diagnoser ==
En diagnose defineres i Norge som sjelden når det er færre enn 2700 som har den (ny definisjon fra sommeren 2019, frem til dette var tallet færre enn 500). Frambu gir tilbud til over 400 ulike diagnoser og diagnosegrupper.


== Eksterne lenker ==
Frambus hjemmeside
Oversikt over diagnoser som får tilbud fra Frambu
Helsenorge om sjeldne diagnoser
Mahbub ul Haq

Mahbub ul Haq (født 22. februar 1934, død 16. juli 1998) var en pakistansk økonom. Han er kjent for å ha utviklet HDI (Human Development Index) sammen med Amartya Sen. Han har bl.a. vært politisk direktør i Verdensbanken og finansminister i Pakistan, og jobbet i UNDP som spesialrådgiver.


== Referanser ==
Oslokirken

Oslokirken er en pinsemenighet med tilhold i Oslo sentrum som ble etablert i 2001 av 13 medlemmer.  Pastor er Jan-Aage Torp.
Trossamfunnet Oslokirken anser Seierskirken som sin forløper


== Virksomhet ==
Menigheten drev i 2007–2009 et «Healing Center» der mennesker kunne komme inn for å motta forbønn og betjening som gjaldt sykdommer, «demoniske plager», og praktiske livsproblemer.Oslokirken stanset høsten 2009 sin offentlige virksomhet grunnet pastor Torps «personlige problemer». 17. september 2009 gikk Oslokirken ut av den organiserte norske pinsebevegelsen. Etter en pause fra offentlig virksomhet i fire år gjenoppsto Oslokirkens offentlige virksomhet i august 2013 ved å la seg registrere offentlig, med rett til å utføre vigsel, og heter nå Trossamfunnet Oslokirken. I 2015 hadde menigheten 10 tilskuddstellende medlemmer. Per 2021 består menighetens styre av pastor Jan-Aage Torp og hans kone.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Bogislav Friedrich Emanuel von Tauentzien

Bogislav Friedrich Emanuel greve Tauentzien von Wittenberg (født 15. september 1760 i Potsdam, død 20. februar 1824 i Berlin) var en prøyssisk general av kasjubisk opprinnelse på Napoleonskrigenes tid.


== Liv ==
Tauentzien trådte 1775 inn i den prøyssiske armé. 5. august 1791 ble han opphøyet i grevelig stand. Han ble utnevnt til kongelig fløyadjutant i 1793, og innehadde frem til 1813 mange diplomatiske oppdrag. Han deltok i felttoget i 1793, ble oberst i 1795 og generalmajor i 1801. I denne egenskapen hadde han kommandoen over et observasjonskorps sendt av fyrst Hohenlohe til Saalburg. Han ble trengt tilbake til Schleiz av den franske marskalken Soult, men klarte å slutte seg til hovedarméen igjen.
Ved Jena kommanderte han Hohenlohekorpsets avantgarde. Etter freden i Tilsit fikk han som generalløytnant kommandoen over den brandenburgske brigaden og deltok senere under reorganiseringen av arméen. Etter Preussens sammenbrudd i 1806 ble 141 generaler fritatt for tjenesten, bare ikke Tauentzien og Blücher.
Han ble utnevnt til militærguvernør mellom Oder og Weichsel i 1813, og ledet beleiringen av Stettin. Fra august kommanderte han som kongelig prøyssisk general av infanteriet det fjerde prøyssiske armékorps, som hovedsakelig bestod av landvernet, og kjempet i spissen for det ved Großbeeren (23. august) og Dennewitz (6. september). I oktober trakk korpset hans seg tilbake for å dekke overgangen over Elbe.
Etter folkeslaget ved Leipzig tvang han Torgau til kapitulasjon den 26. desember og tok angivelig Wittenberg med storm i natten fra 13. til 14. januar. Som takk for sine fortjenester mottok han ærespredikatet von Wittenberg, en våpenforbedring og storkorset av Jernkorset av kongen. I virkeligheten hadde Tauentzien ikke vært til stede ved Wittenberg i det hele tatt, og byen ble inntatt av hans underordnede, generalløytnant Leopold Wilhelm von Dobschütz, som senere ble guvernør i Dresden.
I felttoget året etter fikk Tauentzien kommandoen over det sjette armékorps. Men da han betrådte fransk jord var krigen allerede avgjort. Etter freden fikk Tauentzien kommandoen over det tredje armékorps.
Han døde som kommandant i Berlin i 1824.


== Familie ==
Tauentzien var gift med Elisabeth von Amstedt og hadde en sønn og en datter. Med sønnen Heinrich Bogislavs død i 1854 døde den grevelige linje av slekten Tauentzien ut.


== Referanser ==
Viltforvaltning

Viltforvaltning er menneskets målretta innsats for å bevare, øke, høste eller begrense viltbestander. I de fleste tilfeller utøves den av kommunal eller fylkeskommunal myndighet gjennom viltnemnd eller ved delegert vedtak. I noen tilfeller ligger myndigheten hos Direktoratet for naturforvaltning,


== Se også ==
Jakt


== Eksterne lenker ==
Hjorteviltportalen
Tor Henning Hamre

Tor Henning Hamre (født 24. april 1979 i Flekkefjord) er en norsk tidligere fotballspiller som spilte spiss. I 2003-sesongen scoret han 39 mål for estiske FC Flora Tallinn, en bragd som gjorde at han ble nominert til ESM Golden Boot. Karrieren hans gikk så videre til Vålerenga, men Hamre mislyktes i Oslo-klubben. Etter sin mislykkede sesong i Vålerenga valgte han å dra til Mandalskameratene i Adeccoligaen, og fikk raskt mer spilletid. Etter et kort opphold i Mandalskameratene, valgte han igjen å dra videre til den danske klubben Herfølge. Hamre la opp etter 2006-sesongen. Han er nå spillerutvikler/trenerutvikler i Mandalskameratene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tor Henning Hamre – Transfermarkt 
(en) Tor Henning Hamre – WorldFootball.net 
(no) Tor Henning Hamre – Norges Fotballforbund 
(en) Tor Henning Hamre – FBref 
Tor Henning Hamres hjemmeside
MK sin hjemmeside Arkivert 22. august 2010 hos Wayback Machine.
Engbiller

Engbiller (Dascillidae) er en artsfattig familie av biller. Én art, Dascillus cervinus, finnes i Norge. Den forekommer lokalt på gressmarker, men kan være ganske tallrik der den finnes.


== Utseende ==
Middels store (4,5 – 25 mm), avlange biller. Kroppen er vanligvis dekket av et bestøvningslag og er matt, gulaktig, brunaktig eller gråaktig. Hodet er ganske lite. Noen arter har store, fremstående kjever (mandibler). Fasettøynene er forholdsvis små. Antennene er 11-leddete, ganske lange (når minst til bakkanten av brystskjoldet), trådformede, sagtakkede eller av og til kamformede. Brystskjoldet (pronotum) er temmelig kort og bredere enn langt. Dekkvingene er avlange, 2 til 8 ganger så lange som pronotum, som oftest med lengdestriper. Beina er middels lange og slanke. Det fjerde (nest ytterste) fotleddet er mer eller mindre tolappet, det femte (ytterste) leddet er langt og tynt.
Larvene ligner noe på scarabaeiforme larver. De er krumme, med tydelig markerte ryggplater, tre par ganske lange bein og en kraftig hodekapsel med sterke kjever (mandibler). Arten som finnes i Norge, Dascillus cervinus, er 7–8 mm lang, matt, hannene er gråaktige og hunnene gulbrune.


== Levevis ==
Larvene lever i jorden. Man regner med at larvene til underfamilien Dascillinae spiser røtter. Underfamilien Karumiinae ser ut til å være knyttet til termitter, og man tror at larvene lever i eller ved termittenes underjordiske reir. De voksne billene kan være vanlige på blomsterenger om sommeren, de flyr gjerne i solskinn. Den norske arten kan finnes ganske langt til fjells, og av og til kan man finne dem tallrikt på snøfonner, der de trolig har blitt blåst ut.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien engbiller (Dascilloidea)
Familien engbiller (Dascillidae)
Underfamilien engbiller (Dascillinae) – mest i tempererte områder
Slekten Coptocera Murray, 1868
Slekten Dascillus Latreille, 1796
Dascillus cervinus (Linnaeus, 1758)
Slekten Metallidascillus Pic, 1914
Slekten Notodascillus Carter, 1935
Slekten Petalon Laporte de Castelnau, 1840
Slekten Sinocaulus Deyrolle & Fairmaire, 1878
Underfamilien Karumiinae  – tropiske arter, knyttet til termitter
Slekten Anorus LeConte, 1859
Slekten Emmita Escalera, 1914
Slekten Genecerus Walker, 1871
Slekten Karumia Escalera, 1913
Slekten Pleolobus Philippi, 1864


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hansen, Victor.; Larsson, Sv. G. 1973 (2. utgave). Biller X. Blødvinger, klannere m. m.: (Malacodermata, Fossipedes, Marcrodactylia og Brachymera) Danmarks Fauna 44. 344 sider. ISBN 8712166936


== Eksterne lenker ==
(en) engbiller i Encyclopedia of Life 
(en) engbiller i Global Biodiversity Information Facility 
(no) engbiller hos Artsdatabanken 
(sv) engbiller hos Dyntaxa 
(en) engbiller hos Fauna Europaea 
(en) engbiller hos Fossilworks 
(en) engbiller hos ITIS 
(en) engbiller hos NCBI 
(en) Kategori:Dascillidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Dascillidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Interaktiv bestemmelsesnøkkel
Delta Interactive Key – Dascillidae
Bilder
Bilde: Dascillus larve
Bilde: Dascillus cervinus
Hjortevilt

Hjortevilt er en fellesbenevnelse for de jaktbare artene elg, hjort, villrein, rådyr og dåhjort.
I Norge drives jakt på alle disse for å holde bestanden innafor forsvarlig antall. Jakten foregår distriktsvis i områder kalt vald. Jakttid starter vanligvis i august, men varierer fra fylke til fylke.


== Se også ==
Hjortejakt
Fallvilt


== Eksterne lenker ==
Miljøstatus i Norge: Hjortevilt
Hjorteviltportalen