jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Edward Thorndike

Edward Lee Thorndike (født 31. august 1874, død 9. august 1949) var en amerikansk psykolog og pionér innen forskning innen læringsprosesser.
Blant Thorndikes mest kjente bidrag er hans forskning om hvordan katter kommer seg ut av «problembokser». Denne forskningen var et viktig grunnlag for Thorndikes formulering av «effektloven», «The Law of Effect». I formuleringen fra før 1930 beskriver effektloven hvordan forbindelsen mellom en stimulus og en respons styrkes eller svekkes, avhengig av responsens konsekvenser. Hvis responsen følges av en tilfredsstillende tilstand vil forbindelsen mellom stimulus og respons bli styrket, sier loven. Hvis responsen følges av en ubehagelig tilstand, blir den svekket. Etter 1930 reviderte Thorndike dette synet, og hevdet nå at belønning styrker en forbindelse, mens straff ikke påvirker den (se Hergenhahn, 1982).


== Forskning ==
Thorndikes forskning med problembokser kom i gang fordi han var misfornøyd med teorier som henviser til hypotetiske hendelser, som for eksempel «innsikt», som forklaring på problemløsing:

"In the first place, most of the books do not give us a psychology, but rather a eulogy of animals. They have all been about animal intelligence, never about animal stupidity." (Animal Intelligence, 1911).
Ved å måle tiden kattene brukte for å komme seg ut hver gang de var boksene og fremstille disse i kurver, fikk Thorndike det han kalte «læringskurver». Han hevdet at hvis kattene fikk innsikt, ville tiden de brukte for å komme seg ut, brått bli kortere (noe som ville synes i læringskurvene). Men hvis de brukte en «prøve og feile»-metode, ville tiden gradvis bli kortere. Han fant at kattene konsekvent viste en gradvis læring. Thorndikes forskning inspirerte blant andre behavioristen John B. Watson (men Thorndike var selv ikke behaviorist). 
Thorndike introduserte begrepet “assosiasjon”. Han mente at forbindelsen mellom boksen og kattenes atferd ble «styrket» hver gang de kom seg ut. En sterk videreutvikling av disse teoriene finner man igjen i arbeidet til B.F. Skinner og hans formulering operant betinging.


== Referanser ==


== Kilder ==
Hergenhahn, B. R. (1982). An introduction to theories of learning. Englewood Cliffs, NJ: Prentice-Hall.


== Se også ==
Behaviorisme
Operant betinging
François-Xavier Ortoli

François-Xavier Ortoli (født 16. februar 1925 i Ajaccio på Korsika, død 30. november 2007) var en fransk politiker og forretningsmann.  Han var president for Europakommisjonen mellom 1973 og 1977, og var sjef for Marceau Investissements og Total.
Hans far var koloniembetsmann i Indokina. Han gikk på gymnas i Hanoi og studerte der også jus. I Frankrike gikk han på ENA.


== Referanser ==
Fordøyelse

Fordøyelse er en kjemisk prosess der organismer bryter ned komplekse næringsemner til enklere substanser som de kan absorbere og utnytte i stoffskiftet. Det skilles mellom intracellulær fordøyelse, som foregår inne i enkeltceller, og ekstracellulær fordøyelse, som foregår utenfor cellene (i hovedsak i fordøyelseskanalen, som hos dyr utgjør størsteparten av fordøyelsessystemet).
Fordøyelsesprosessen består alltid av inntak, nyttiggjøring (selve fordøyelsen) og utstøting av rester.


== Intracellulær fordøyelse ==
Intracellulær fordøyelse er fordøyelse som foregår inne i enkeltceller, eksempelvis hos blåskjell i tillegg til den ekstracellulær fordøyelsen som skjer i magsekken og har en sentral fordøyelseskjertel der hovedsakelig proteinfordøyelsen skjer. Avfall returneres til magesekken, der ekstracellulær fordøyelse skjer.


== Ekstracellulær fordøyelse ==
Ekstracellulær fordøyelse skjer i fordøyelsesorganer. Hos mennesker starter den med inntaket av næringsstoffer i munnhulen, mens nyttiggjøring av visse væsker, salter og K-vitaminer avsluttes i tykktarmen. Utstøting av rester skjer via endetarmen.


== Se også ==
Fordøyelsessystemet
Paul Gray

Paul Dedrick Gray (født 8. april 1972, død 24. mai 2010) var en amerikansk bassist. Han var en av grunnleggerne av bandet Slipknot sammen med Shawn Crahan og (den tidligere) vokalisten Anders Colsefni.


== Dødsfall ==
Paul Gray ble funnet død 24. mai 2010 i et rom på hotellet Town Plaza i Urbandale, Iowa. Med obduksjonen 25. mai 2010 ble det funnet en dødelig mengde morfin i kroppen hans, som skal ha ført til hans død. Han etterlot seg sin kone Brenna, som også var gravid med parets første barn på dødstidspunktet.


== Maske ==
Gray har tidligere brukt en grisemaske av lateks på scenen, men brukte den siste tiden svart maske med stålpinner foran munnen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Paul Gray på Internet Movie Database 
(en) Paul Gray hos The Movie Database 
(en) Paul Gray på Discogs 
(en) Paul Gray på MusicBrainz 
(en) Paul Gray på Encyclopaedia Metallum 
(en) Paul Gray på Songkick 
(en) Informasjon om Gray på Black-Goat.com
(en) Informasjon om Gray på Slipknot News
Kenny G

Kenneth Gorelick, mest kjent under artistnavnet Kenny G (født 5. juni 1956 i Seattle, Washington, USA) er en av verdens mestselgende og mest kjente saksofonister og klarinettister. Han kaller seg selv for jazzmusiker, men spiller mest popballader som for eksempel «Songbird», «Moment» og «Forever in Love». Kenny G har også spilt saksofon på andre artisters album, som for eksempel Frank Sinatra, Toni Braxton, Katy Perry med flere. Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Kenny G – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kenny G på Internet Movie Database 
(en) Kenny G hos The Movie Database 
(en) Kenny G på Apple Music 
(en) Kenny G på Discogs 
(en) Kenny G på Discogs 
(en) Kenny G på MusicBrainz 
(en) Kenny G på SoundCloud 
(en) Kenny G på Spotify 
(en) Kenny G på Songkick 
(en) Kenny G på Last.fm 
(en) Kenny G på AllMusic 
Kenny G på Twitter 
Kenny G på Facebook 
Kenny G på Instagram 
Kenny G på YouTube 
Kenny G på Myspace
Maren Flotve Birkeland

Maren Flotve Birkeland (født 29. april 1985) er en norsk sanger og tidligere deltaker i  TV-programmet Idol. 
Birkeland kommer fra Skudeneshavn på Karmøy i Rogaland. Hun endte på 8.-plass i Idol 2004. Hun ga høsten 2005 ut sin egen plate For a Moment gjennom plateselskapet Lynor.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettside
(en) Maren Flotve Birkeland på MySpace
(en) Maren Flotve Birkeland på Internet Movie Database
Lesley Gore

Lesley Gore (født 2. mai 1946 i New York, USA, død 16. februar 2015) var en amerikansk sanger som var mest aktiv tidlig på 1960-tallet.
Hun slo igjennom som 17-åring med låten «It's my party» 1963, i Norge kanskje best kjent som «Spikre paller» med Vazelina Bilopphøggers. Denne ble etterfulgt av låter som «Judy's Turn to Cry», «She's a Fool», «You Don't Own Me» og «Maybe I Know». Typisk for Gores låter er at refrengene kommer først i sangene. Tekstene handlet så å si alltid om tenåringskjærlighet. Med tiden modnet hennes lydbilde og på sin siste hit, «California Nights» 1967 hadde hun lagt av seg det pikeaktige lydbildet og fremførte mer moden pop.
Gore var åpent homofil og etterlot seg partneren Lois Sasson. Ifølge Gores partner gjennom 33 år døde hun av lungekreft på New York Presbyterian sykehus på Manhattan i New York City.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lesley Gore – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lesley Gore på Internet Movie Database 
(sv) Lesley Gore i Svensk Filmdatabas 
(en) Lesley Gore på AllMovie 
(en) Lesley Gore hos The Movie Database 
(en) Lesley Gore hos Internet Broadway Database 
(en) Lesley Gore hos Internet Broadway Database 
(en) Lesley Gore på Apple Music 
(en) Lesley Gore på Discogs 
(en) Lesley Gore på MusicBrainz 
(en) Lesley Gore på Spotify 
(en) Lesley Gore på Songkick 
(en) Lesley Gore på Genius — sangtekster 
(en) Lesley Gore på AllMusic
Peter Stormare

Peter Stormare (født Peter Storm 27. august 1953) er en svensk skuespiller. Med sine engelskkunnskaper og skuespillerevner har han slått seg godt opp i filmindustrien i Hollywood, der han vanligvis spiller europeer med frynsete moral.Han ble født som Peter Storm, men forandret navnet sitt da han oppdaget at han delte det samme navnet med en senior-student på skuespiller-høyskolen. Hans opprinnelige navnevalg var Retep Mrots (hans eget navn stavet baklengs), men det ble avslått av myndighetene. Han ble uteksaminert fra Teaterhögskolan i Stockholm i 1981.
Det skal nevnes at han er gudfaren til Gustaf Skarsgård, og spiller i et band som heter Blonde From Fargo.
I filmen Constantine spilte Stormare Satan. Han fikk gode kritikker for sin rolle som en stille forbryter i Fargo sammen med Steve Buscemi. Han spilte dessuten mot Tom Cruise som en sløv «øyelege» i filmen Minority Report. I TV-filmen Hitler: The Rise of Evil fra 2003 spilte han Ernst Röhm.
I Sverige har Peter Stormare vært med på flere filmer og teater-stykker, inkludert å ha samarbeidet med Ingmar Bergman. Han har dessuten spilt karakteren «Carl Hamilton», en oppdiktet svensk hemmelig agent som kan sammenliknes med James Bond, og var basert på bøkene til forfatter Jan Guillou.
Stormare har også inngått en avtale med klesmerket WeSC som går ut på å reklamere for merket ved å gå med bestemte klær. WeSC er et klesmerke mest brukt av ungdommer.


== Filmografi ==
Damage (1992)
Fargo (1996)
The Lost World: Jurassic Park (1997)
Hamilton (1998)
Den store Lebowski (1998)
8mm (1999)
Chocolat (2000)
Dancer in the Dark (2000)
The Tuxedo (2002)
The Million Dollar Hotel
Spun (2002)
Armageddon
Bad Company (2002)
Windtalkers (2002)
Birth
Minority Report (2002)
Bad Boys 2 (2003)
Hitler: The Rise of Evil (2003)
Constantine (2005)
The Brothers Grimm (2005)
Prison Break (TV-serie, 2005–2006)
Switch (2007)
Tatt av kvinnen (2007)
Hjelp, vi er i filmbransjen  (2011)
Swedish Dicks  (TV-serie, 2016 - ?)
Hansel and Gretel: Witch Hunters  (2013) i rollen som sheriff Berringer
The Last Stand  (2013)
Pain & Gain  (2013)
22 Jump Street  (2014)
Every Thing Will Be Fine (i 2015)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Stormare på Internet Movie Database 
(sv) Peter Stormare i Svensk Filmdatabas 
(da) Peter Stormare på Filmdatabasen 
(da) Peter Stormare på danskefilm.dk 
(da) Peter Stormare på danskfilmogtv.dk 
(da) Peter Stormare på Scope 
(da) Peter Stormare på Scope 
(fr) Peter Stormare på Allociné 
(en) Peter Stormare på AllMovie 
(en) Peter Stormare hos The Movie Database
Franco Nones

Francesco «Franco» Nones (født 1. februar 1941 i Castello-Molina di Fiemme) er en tidligere italiensk langrennsløper.
Nones deltok i 1963 sammen med fire andre Italienske kolleger i Mo Skilags internasjonale renn på Ner-Gruben i Mo i Rana. Blant deltakerne var Jo og Gjermund Eggen fra Engerdal Sportsklubb, Ragnar "Föllinge" Persson fra Föllinge IF i Jämtland, Alv Storelvmo fra Mo Skilag, Magnar Lundemo fra Varden IL, Erling Steineide og Arne Botten fra Sjårdalen IL for å nevne noen.
Under VM 1966 i Oslo var han med på det italienske stafettlaget som tok bronsemedaljene.
To år senere stod han for en av de største overraskelsene under OL 1968 i Grenoble, der han tok gullmedaljen på tremila, nesten ett minutt foran sølvvinneren Odd Martinsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Franco Nones – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Franco Nones – Olympics.com 
(en) Franco Nones – Olympic.org 
(en) Franco Nones – Olympedia 
(en) Franco Nones – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Franco Nones – Italias olympiske komité 
(en) Franco Nones – FIS (langrenn) 
(it) Biografi om Franco Nones på ski-nordik.it
(en) Franco Nones på The-Sports.org
Ilon Wikland

Ilon Wikland (født 5. februar 1930 i Tartu i Estland) er en svensk-estisk illustratør.
Ilon Wikland er først og fremst kjent for sine idylliske illustrasjoner til Astrid Lindgrens bøker. Det er bare bøkene om Pippi Langstrømpe og Emil i Lønneberget som har blitt illustrert av andre, henholdsvis Ingrid Vang Nyman og Björn Berg.
Wikland tegner ofte barn med runde kinn og oppstoppernese, men er nøye med detaljer for å finne det som fanger en litterær figurs karakter. Inspirasjon til de rufsete Mattisrøverne i Ronja Røverdatter fant hun i køen på Systembolaget og Karlson på taket i Hallene i Paris. Ofte har hun også brukt sine egne døtre som modeller for figurene i tegningene.
Illon Wikland er datter av sivilingeniør Max Pääbo og kunstner Vida Juse og kom til Sverige som flyktning da hun var fjorten år gammel. Hun har skildret sin egen barndom i boka Den långa, långa resan (norsk tittel Den lange, lange reisen), skrevet sammen med barnebokforfatteren Rose Lagercrantz og utgitt i Stockholm i 1995.


== Priser og utmerkelser ==
Illis Quorum 2002
Expressens Heffaklump 1986
Elsa Beskow-plaketten 1969


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ilon Wikland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ilon Wikland på Discogs 
(sv) Immigrant-institutets sider om Ilon Wikland Arkivert 27. september 2007 hos Wayback Machine.
Cromwell Hospital

The Cromwell Hospital er et sykehus i Kensington i London,  som ble åpnet i 1981. Sykehuset er mest kjent for å ha vært det stedet fotballspilleren George Best døde.


== Eksterne lenker ==
The Cromwell Hospital – hjemmeside
Ingrid Vang Nyman

Ingrid Vang Nyman (født 21. august 1916, død 13. desember 1959) var en dansk illustratør. Hun er i ettertid mest kjent for de klassiske tegningene til Astrid Lindgrens bøker om Pippi Langstrømpe, og arbeidene hennes er i dag høyt ansett som illustrasjonskunst. 
Ingrid Vang Nyman var barnebarn av den danske nasjonalbankdirektøren Johannes Lauridsen, stifteren av Alfa Margarinefabrik. I 1935 begynte hun på kunstakademiet i København, men sluttet etter et par år. Hun forsøkte seg som fri kunstner, blant annet med malerier og keramikk, men begynte snart å lage illustrasjoner, særlig til barnebøker. 
Ved kunstakademiet hadde Ingrid Vang Nyman truffet Arne Nyman som var maler, tegner og lyriker. De giftet seg i 1940. Samme år ble sønnen Peder født. Ekteskapet ble oppløst etter et par år, og i 1943 flyttet hun og sønnen til Stockholm. Der kom Vang Nyman i kontakt med det nystartede barnebokforlaget Rabén & Sjögren som trengte en illustratør til bøkene om Pippi Langstrømpe. 
Ingrid Vang Nyman var tidvis svært produktiv, men forble likevel forholdsvis ukjent. Etter langvarige økonomiske og helsemessige problemer begikk hun selvmord på Luciadagen i 1959. 
Ingrid Vang Nymans illustrasjoner er kjennetegnet av klare fargeflater, tydelige konturer og en sikker figurtegning i en forenklet, dekorativ realisme. 
Sønnen Peder Nyman ble tegner som sin mor, og var særlig kjent for sine stiliserte og poengterte avistegninger i den danske dagsavisa Politiken. Han døde i 2001.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ingrid Vang Nyman. Astrid Lindgren AB
Ingrid Vang Nyman. Raben & Sjögren.
Ingrid Vang Nyman. Göteborgs konstmuseum, 2020.
Essay om Nymans illustrasjoner.
Potettrykk

Potettrykk er en enkel trykketeknikk og formingsaktivitet for oftest små barn. For å trykke, deler man en potet i to, skjærer ut en enkel figur i snittflaten og påfører flaten maling eller trykksverte. Dermed kan man bruke den halve poteten som et stempel og dekorere papirer eller tekstiler med mønstre og figurer.
Potettrykk er enkelt og billig å lage, men den utskårne poteten blir fort slitt. Trykkresultatet blir vanligvis grovere og mer unøyaktig enn når en bruker trykkplater og stempler av sterkere og fastere materialer.
Potettrykk tilsvarer blokktrykk, tresnitt, linoleumssnitt og andre grafiske høytrykksteknikker.
Norske «Potettrykkets gruppe» er den første gruppen på Facebook eksklusivt viet temaet potettrykk.


== Se også ==
Blokktrykk


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Framgangsmåte for potetrykk
K2 Sports

K2 Sports er en amerikansk produsent av blant annet ski, snowboard, skøyter, sykler, fiskeutstyr, sportsklær og sko. Selskapet ble etablert i 1961.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Londonderry Air

«Londonderry Air» er en salme fra Irland, spesielt fra Nord-Irland. Den er populær og meget sunget blant irskættede verden over.
Den er en folkemelodi som ble påstått nedtegnet av Jane Ross (1810–1879) fra Limavady, Londonderry, og ble først publisert i Limavady i 1855 av folkemusikksamleren George Petrie (1789–1866), da med angivelse »ukjent opprinnelse».
Jane Ross påsto at hun hadde skrevet den ned fra harpemusiker, men siden melodien mangler de karakteristiske trekk fra tradisjonell, irsk harpemusikk antar man at Jane Ross er den egentlige komponisten. På midten av 1800-tallet var det en romantisk tanke om finne skjult kultur i folkedypet, en såkalt folkekultur, noe forskerne nå avviser, spesielt siden ingen annen versjon eller variant av melodien er blitt nedtegnet av andre folkeminnegranskere.
Jane Ross' hus eksisterer fortsatt og har fått en minneplakett:

Jane ROSS
1810 – 1879
who recorded the
folk tune
«THE LONDONDERRY AIR»
LIVED HEREDet er bortimot hundre ulike tekster knyttet til melodien. En av de mest kjente er «Danny Boy», som er spesielt populær i irske miljøer USA og benyttes ofte i begravelser. Den første strofen lyder Oh Danny Boy, the pipes, the pipes are calling... og var skrevet av en engelskmann, advokaten Frederic Edward Weatherly (1848–1929), som faktisk aldri besøkte Irland.
Den første teksten som er knyttet til melodien regnes som sikkert å være «The Confession of Devorgilla», også kjent som «Oh! shrive me, father».

Would God I were the tender apple blossom
That floats and falls from off the twisted bough
To lie and faint within your silken bosom
Within your silken bosom as that does now.
Or would I were a little burnish'd apple
For you to pluck me, gliding by so cold
While sun and shade you robe of lawn will dapple
Your robe of lawn, and you hair's spun gold.Yea, would to God I were among the roses
That lean to kiss you as you float between
While on the lowest branch a bud uncloses
A bud uncloses, to touch you, queen.
Nay, since you will not love, would I were growing
A happy daisy, in the garden path
That so your silver foot might press me going
Might press me going even unto death.Den mest brukte teksten i Norge er «In Derry vale, ...» er skrevet av W. G. Rothery. For tekst og melodi, se ekstern lenke nedenfor.
Melodien spilles ofte under bisettelser.
Bengt Sigurd har skrevet en svensk tekst. Den svenske tittelen er «Jag saknar dig». Gunnar Wiklund med Sven-Olof Walldoffs orkester spilte den inn i Stockholm i 1965. I Norge ble sangen utgitt på singlen His Master's Voice 45-AL 6135. Arrangør var Ken Wall.


== Norsk versjon ==
Yngvar Johansen har skrevet en kristen norsk tekst. På norsk bærer den tittelen «På tidens hav».


=== Innspilling ===
Hans Svartdahl, sang. Akk.: Daniel Strøm. Utgitt på 78-platen Harmoni 226 i 1954.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tekst og melodi til «In Derry Vale»
Historien bak «Danny Boy» Arkivert 20. juli 2009 hos Wayback Machine.
Superman Returns

Superman Returns er en amerikansk spillefilm basert på figuren og superhelten Supermann. Filmen kom i 2006, og ble regissert av Bryan Singer. Rollen som Supermann/Clark Kent spilles av Brandon Routh. Lois Lane spilles av Kate Bosworth, mens Kevin Spacey spiller Lex Luthor.


== Handling ==
Handlingen til filmen er lagt noen år etter hendelsesforløpet i Superman II fra 1980. Clark Kent/Supermann/Kal-El har vært borte fra jorden i fem år. Når han kommer tilbake til jorden har mye blitt forandret. Hans store kjærlighet Lois Lane har gått videre i livet og giftet seg. Verden ser ut til å greie seg uten Supermann. I mellomtiden er skurken Lex Luthor sluppet fri fra fengselet og har dratt for å finne Supermanns borg, kalt ensomhetsborgen, hvor han lærer om Supermanns opphav. Han stjeler avansert teknologi som han bruker til å lage et nytt kontinent og setter USA under oversvømmelse. Det ser ut til at verden trenger mannen av stål nok en gang.


== Rollebesetning ==


== Se også ==
Superman, en amerikansk spillefilm fra 1978 med Christopher Reeve i rollen som Supermann.
Superman II, en amerikansk spillefilm fra 1980 med Christopher Reeve i rollen som Supermann.
Superman III, en amerikansk spillefilm fra 1983 med Christopher Reeve i rollen som Supermann.
Superman IV: The Quest for Peace, en amerikansk spillefilm fra 1987 med Christopher Reeve i rollen som Supermann.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Superman Returns – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Superman Returns – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Superman Returns på Internet Movie Database 
(no) Superman Returns hos Filmfront 
(sv) Superman Returns i Svensk Filmdatabas 
(da) Superman Returns i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Superman Returns på Allociné 
(nl) Superman Returns på MovieMeter 
(en) Superman Returns på AllMovie 
(en) Superman Returns på Turner Classic Movies 
(en) Superman Returns på Rotten Tomatoes 
(en) Superman Returns på Metacritic
Møreforsking Molde

Møreforsking Molde er en forskningsinstitusjon tilknyttet Høgskolen i Molde. Institusjonen ble opprettet i 1986 av daværende Distriktshøgskolen i Molde og Møreforsking som Forskningssenter Molde. Møreforsking Molde eies av Møreforsking og Høgskolen i Molde, med førstnevnte som knapp majoritetsaksjonær. Per 2005 har selskapet 12 ansatte og er lokalisert i Kunnskapsparken i Molde. Møreforsking Molde er kanskje mest kjent for samfunnsøkonomiske analyser ledet av professor Arild Hervik utført i forbindelse med større samferdselsprosjekt.


== Eksterne lenker ==
Møreforsking Molde
Erling Johannes Husabø

Erling Johannes Husabø (født 29. september 1961 i Leikanger) er en norsk jurist. Han er professor ved Det juridiske fakultet ved Universitetet i Bergen siden 1998.
Husabø ble cand.jur. i 1986 og tok den juridiske doktorgrad i 1994 med avhandlingen Rett til sjølvvalt livsavslutning?. Han mottok Meltzer-prisen for yngre forskere i 1995, og har vært konstituert lagdommer i Gulating lagmannsrett og prodekanus ved det juridiske fakultet i Bergen. Han var medlem av Nasjonalt råd for prioriteringer i helsevesenet fra 2000 til 2004, og var medlem av Bioteknologinemnda i perioden 2004–2007.
Han har blant annet engasjert seg i debatten om såkalte kjønnsnøytrale ekteskap og endringer i straffeloven i forbindelse med krigen mot terrorisme.
Fra 1. juli 2019 er han medlem av EOS-utvalget.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Erling Johannes Husabø i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Erling Johannes Husabø i BIBSYS
Hjemmeside
Kronikk i Aftenposten 18. august 2005: «Ekteskap er ikkje kjønnsnøytralt»
Sergej Saveljev

Sergej Petrovitsj Saveljev (russisk Сергей Петрович Савельев, født 26. februar 1948 Rajtsjikhinsk i Amur oblast, død 29. oktober 2005 Istra i Moskva oblast) var en russisk langrennsløper. Han representerte Sovjetunionen.
Under OL 1976 i Innsbruck tok han gull på tremila, og gikk på det sovjetrussiske laget som tok bronse på stafetten, slått av Finland og Norge.
To år senere, under VM 1978 i Lahtis, gjentok han bragden ved å gå helt til topps på tremila, foran landsmannen Nikolaj Zimjatov og den polske overraskelsesmannen Józef Łuszczek.
I vinter-OL 1980 i Lake Placid deltok han på 50 km og ble nr 5.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Sergej Saveljev – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Sergej Saveljev – Olympedia 
(en) Sergej Saveljev – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sergej Saveljev – FIS (langrenn) 
(ru) Biografi på Sportlegend.kulichki.net
(ru) Intervju fra 2001 på Skisport.ru