jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Mezzosopran

Mezzosopran (fra italiensk mezzosoprano: «halvsopran») er et stemmeleie som gjerne ligger mellom alt og sopran, omtrent fra a til f’’. Mezzosopran-stemmer har en mørkere klangfarge enn sopraner og et spesielt kjennetegn er en god tonefylde i mellomleiet. Mezzosopran kalles også sopran II, spesielt i korsammenheng.


== Lyrisk mezzosopran ==
Stemmeomfang fra a-g2.
Stemmen har stort omfang, god høyde og fleksibel koloratur. Den har også stor smidighet og velutviklet mellomleie. Denne finner vi oftest hos unge jenter eller gutter.
Eksempler på operaroller som passer en lyrisk mezzosopran: 

Mozart: Figaros bryllup – Cherubin
Mozart: La clemenza di Tito – Sextus
Rossini: Barberen i Sevilla – Rosina
Gounod: Faust – Siebel


== Dramatisk mezzosopran ==
Stemmeomfang fra a-b2
Stemmen har større volum og fokus enn lyrisk mezzosopran. Ettersom den skal gå over et stort orkester, må den ha stor kraft, særlig i høye toner. På scenen har sangeren stor autoritet.
Eksempler på operaroller som passer en dramatisk mezzosopran:

Bizet: Carmen – Carmen
Saint-Saëns: Samson et Dalila – Dalila
Verdi: Don Carlos – Eboli


== Noen mezzosopraner ==
For en mer utfyllende liste, se Kategori:Mezzosopraner

Marianne Beate Kielland
Ingeborg Schübeler Gillebo
Ragnhild Groven
Randi Stene
Marit Isene
Anne Sofie von Otter
Cecilia Bartoli
Karine Deshayes
Christa Ludwig
Selena Quintanilla
Anni-Frid Lyngstad
Enya


== Litteratur ==
Boldrey, Richard (1994). Guide to Operatic Roles and Arias. Caldwell Publishing Company. ISBN 978-1-877761-64-5. 
Coffin, Berton (1960). Coloratura, Lyric and Dramatic Soprano, Vol. 1. Rowman & Littlefield Publishers, Inc. ISBN 978-0-8108-0188-2. 
Stark, James (2003). Bel Canto: A History of Vocal Pedagogy. University of Toronto Press. ISBN 978-0-8020-8614-3.
Batnfjordsøra

Batnfjordsøra er kommunesenter i Gjemnes kommune på Nordmøre i Møre og Romsdal. Tettstedet har 379 innbyggere per 1. januar 2022.
Batnfjordsøra ligger innerst i Batnfjorden. Mot sør og vest går europavei 39 til Molde og mot nord og øst mot Trondheim. Batnfjordsøra ligger omtrent en halv times reise med bil fra Molde og tre timer fra Trondheim. Østover går det vei til bygdene Øre, Torvikbukt og Osmarka. Fra gammelt av var Batnfjordsøra et dampskipsanløpsted, med kai på Øren. Idag har trafikk på vei forlengst tatt over for sjøtransport. Europavei 39 gjennom sentrum av Batnfjordsøra er laget som en miljøgate. Fylkesvei 666 tar av fra europavei 39 ved Batnfjordsøra.
Aarø Automobilselskap var først med busstrafikk i Norge og ble stiftet 12. mai 1908 av Johan Olsen Aarø sammen med sin far Ole B. Aarø. Samme dag som selskapet ble stiftet gikk første turen, den 36 kilometer lange veien fra Molde til Batnfjordsøra. Ruta ble kjørt med en nyinnkjøpt sju-seters UNIC 1907-modell. Batnfjordsøra var endestasjon for bussruten og hadde korrespondanse videre nordover til Kristiansund og Trondheim med dampbåt. Bussruten og dampbåten om Trondheim med tog til Kristiania var dengang den raskeste reiseruten til hovedstaden. Da Raumabanen åpnet tok den over denne trafikken.
Øre kirke, som ligger noen kilometer lengre øst, ved Skeisdalen, er kirke for Batnfjords befolkning. Gravplass er Batnfjord gravsted.
Kommunens tusenårssted ligger på Batnfjordsøra og er rådhusplassen, mellom kommunehuset, samfunnshuset og skolen.


== Referanser ==
Constantin Freiherr Heereman von Zuydtwyck

Constantin Freiherr Heereman von Zuydtwyck (født 17. desember 1931 i Münster; egentlig Constantin Bonifatius Herman-Josef Antonius Maria Freiherr Heereman von Zuydtwyck, død 26. juli 2017) var president for Det tyske bondeforbundet fra 1969 til 1997 og medlem av Forbundsdagen, det tyske parlamentet, for CDU fra 1983 til 1990.
Baron Heereman tilhører en gammel hollandsk adelsslekt. Etter agronomutdannelse overtok han i 1954 forvaltningen av sin families skogs- og landbruksvirksomhet på stamsetet Haus Surenburg. Han var aktiv i CDU fra 1957.
I tillegg til sitt presidentverv i bondeforbundet og sitt mandat i parlamentet var han president for Deutscher Jagdschutz-Verband og styremedlem i Bayer AG.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Franz-Josef Budde, Bernd Haunfelder, Gisbert Strotdrees: Constantin Freiherr Heereman von Zuydtwyck. Landwirtschaftsverlag, Münster 2001, ISBN 3-7843-2864-4
Rhuddlan-statuttene

Rhuddlan-statuttene var et sett statutter med lovs kraft som ble nedfelt 3. mars 1284 av Edvard I av England etter hans erobring av Wales. 
De har navn etter stedet hvor de ble undertegnet, Rhuddlan Castle i det nordlige Wales, som var bygget som en av festningene i Edvard Is «jernring» av festninger under felttoget mot waliserne. 
Etter Llywelyn ap Gruffydds nederlag i 1282 kontrollerte Edvard I Wales, og innlemmet det i praksis i kongeriket England. Han begynte så tiltak, militære og sivile, for å pasifisere området. 
Statuttene delte Llywelyns rike Gwynedd i tre deler: Anglesey, Merioneth og Caernarvon. De innførte også det engelske lovsystemet, og åpnet for at kongen kunne utnevne embetsmenn i Wales, som sheriffer, bailiffer og likskuemenn. Det ble også opprettet nye embeter, justice og chamberlain, som assistanse til sheriffen. 
En del walisiske sedvanelover ble bevart, som detaljene i arveretten. Marcher Lordene fikk beholde det meste av sin uavhengighet, slik de hadde hatt det før erobringen. 
Statuttene var virksomme frem til 1536, da de ble erstattet av Henrik VIIIs Law in Wales Acts.
Rhuddlan Castle

Rhuddlan Castle er et slott i Rhuddlan i Denbighshire i Wales. Det ble grunnlagt av Edvard I av England i 1277, og stod ferdig i 1282. Slottet var en del av den «jernring» Edvard I opprettet under sitt felttog mot waliserne. 
Slottet ligger ved elven Clwyd, og det ble gravet ut en kanal inn til slottet som vannforsyning. Elven ble også rettet ut og mudret opp for å gjøre det lettere å levere materialer under byggearbeidet, og varer til slottet senere. 

Det ble planlagt som et konsentrisk slott, med to porthus i den indre borgen og mindre tårn på den ytre. Slottet har en uvanlig ruter-formet plan med porthus i hjørnene. Det skiller seg dermed fra andre slott som ble reist under felttoget, som Harlech, Caerphilly og Beaumaris, som alle har porthusene på sidene. 
I 1284 ble Rhuddlan-statuttene, som innlemmet Wales i kongeriket England, nedfelt på slottet, og fikk sitt navn etter det.
Nær slottet finner man rester etter et slott kalt Twt Hill som ble reist i 1086.
Per Oddvar Johansen

Per Oddvar Johansen (født 1. mars 1968 i Oslo) er en norsk jazzmusiker (trommer), kjent fra bl.a. Trondheim Kunstorkester og samarbeid med Trygve Seim, der også utgivelsene med The Source har vært viktige bidrag til nyere norsk jazz.  Disse, samt Bodega Band (1990–92), Trio Midt-Norge, Piggy Bop, Vigleik Storaas Trio og Airamero var sentrale miljø for Johansen i studietiden ved Jazzlinja (NTNU) (1989–92).  Bidrag til utgivelse med Tre små kinesere (1992) forekom også.
Etter flytting til Bærum (1992) har han fortsatt flere av disse prosjektene, samt vært medvirkende og sentral i utgivelser med Torbjørn Sunde, Jan Erik Kongshaug, kvartetten TINGeLING, tubaist Lars Andreas Haug, Solveig Slettahjells «Slow Motion Orchestra», Kjersti Stubø, Petter Wettre,  Jacob Young, Oslo 13, Zanussi Five, med Kjetil Møster/Per Zanussi i trio, vokalist Eldbjørg Raknes og gitarist Hans Mathisen.  På Moldejazz 2006 spilte han med Joshua Redman, Arild Andersen og Bugge Wesseltoft.
Sammen med Petter Wettre fikk Johansen Spellemannprisen 2000 i klassen jazz for albumet The Only Way to Travel. Han har dessuten mottatt Spellemannprisen to ganger som medlem av Vigleik Storaas Trio og som medvirkende på platen Quiet Songs med Hans Mathisen i 2005. 
I trioen Close Erase med Ingebrigt Håker Flaten og Christian Wallumrød har han gitt ut fire plater (1995–).
Johansen har også vært tilknyttet som trommelærer ved Universitetet i Oslo og Norges musikkhøgskole.
Hans debutplate "Let's Dance", med Torben Snekkestad (saxofoner) og Helge Lien (piano), ble utgitt på tyske Edition Records våren 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Per Oddvar Johansen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Per Oddvar Johansen hos Nationaltheatret 
(en) Per Oddvar Johansen på Discogs 
(en) Per Oddvar Johansen på MusicBrainz 
(en) Per Oddvar Johansen på Songkick 
(en) Per Oddvar Johansen på AllMusic 
Per Oddvar Johansen på Facebook 
(en) Per Oddvar Johansen på Instagram 
(en) Per Oddvar Johansen på Myspace 
(no) Biografi fra Jazzbasen.
(no) Diskografi fra Jazzbasen.
Aino Trosell

Aino Trosell (født 1949 i Malung, Sverige) er en svensk forfatter og dramatiker.
Trosell legger selv vekt på sin oppvekst i en arbeiderfamilie som grunnlag for sitt forfatterskap. Faren var skogsarbeider og skinnskredder, moren fabrikkarbeider. Etter en tidlig skilsmisse fikk familien økonomiske problemer. Sytten år gammel flyttet Trosell til Göteborg for å gå på gymnaset, samtidig som hun arbeidet på psykiatrisk sykehus. Hun gikk Socialhögskolan og ble ansatt som sosialarbeider, et yrke hun oppga etter ti måneder. Deretter utdannet hun seg som sveiser og arbeidet i ti år på verft. Fra 1985 er hun forfatter på heltid.
Trosell debuterte i 1978 med romanen Socialsvängen. Hun sprer sitt forfatterskap over mange genrer, men blir i hjemlandet ofte omtalt som arbeiderdikter eller «proletärförfattar».Blant de mange priser hennes arbeide er belønnet med er Ivar Lo-Johanssons personlige pris og den svenske landsorganisasjonens Ivar Lo-pris, men også Svenska Decakarademins pris for årets beste kriminalroman og Poloniprisen for årets kvinnelige krimforfatter.


== Bibliografi ==
Socialsvängen (1978)
Hjärtstocken (1979)
Samnanger (1983)
Facklorna (1985)
Kärleksbrottet (1990)
Offshore (1991)
Röda lacket (1994)
Under södra korset (1994)
Jäntungen (1994)
I Vintergatan (1997)
På en öde ö i havet (1998)
Ytspänning (1999)
Om hjärtat ännu slår (2000)
Isbränna och andra berättelser (2000)
Lita på Mary – barnebok (2000)
Se dem inte i ögonen (2002)
Tvångströjan (2004)
En gränslös kärlekshistoria (2005)
Nyårsnatt (2005)


=== Drama ===
Tårar vinner inga krig (1982)
Vi lever vi lever (1987)
Dyk(1989)
Eld i berget (988)
Lusten finns – Gråten är borta (1992)
Tokans dröm (1992)
Masungen (1993)
Pojkjäveln (1996)


== Priser og utmerkelser ==
Moa-prisen 1990
Ivar Lo-Johanssons personliga pris 1994
Hedenvind-plaketten 1996
Martin Koch-prisen 1996
Førstepris ved Film i Dalarnas kortfilmssatsing 1996
Sjöfolksförbundets kulturpris 1997
Poloniprisen 1999, for Ytspänning
Svenska Deckarakademins pris för bästa svenska kriminalroman 2000, for Om hjärtat ännu slår
Landsbygdens författarstipendium 2001
Stig Sjödinprisen 2004
Ivar Lo-prisen 2006


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Aino Trosell – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Aino Trosell på Internet Movie Database 
(sv) Författarcentrum öst: Aino Trosell om seg selv
(sv) Länsbiblioteket i Värmland: Aino Trosell
(sv) Bibliotek Värmland: Aino Trosell. Kort presentasjon av forfatterskapet og de enkelte bøker
(sv) Landsorganisationen i Sverige: Stig Sjödinpriset 2004 til Aino Trosell
(sv) Landsorganisationen i Sverige: Ivar-Lo prisen til Aino Trosell 2006
(sv) Norstedts forlag: Aino Trosell om seg selv og sine bøker
(sv) Deckarfokus: Intervju med Aino Trosell om hennes krimromaner
(sv) Dala-demokraten: Om Trosell og hennes detektiv Siv Dahlin
(sv) Aftonbladet 18. november 2000: Intervju med Aino Trosell
Etaten

Etaten er en norsk komiserie på åtte episoder som gikk på NRK1 høsten 2006. Serien var en av NRKs storsatsninger den høsten og er bygd opp omkring Atle Antonsen i rollen som en tafatt avdelingssjef i Plan- og bygningsetaten. Serien hentet sin inspirasjon fra Plan- og bygningsetaten i Ullensaker kommune.Serien er en fiktiv dokumentarfilm og en parodi på offentlig byråkrati og saksbehandling, der en rekke omstillinger og dagligdagse problemer skaper et svært ineffektivt og lite kundevennlig «servicetorg». Etaten har på denne måten mange likheter med den engelske serien The Office. 
– Den hadde ikke blitt laget uten «The Office», men det ligner ikke. Det er annen humor, og ikke den samme pinligheten, men mer komedie.

Serien fikk i 2012 en oppfølger på TVNorge med serien NAV.


== Rolleliste ==
Atle Antonsen – Tor
Siw Anita Andersen – Berit
Ingar Helge Gimle – Rune
Anne Marit Jacobsen – Liv
Jan Sælid – Rikard
Lars Erik Holter – Kommunaldirektør
John Sigurd Kristensen – Rådmann
Trond Fausa – Vidar
Ole Henrik Haslestad Andersen – Jørgen
Marit Andreassen – Byantikvaren
Muhammed el Hassan – Vaskemann
Harald Kolaas – Kunde
Arne Schau-Knudsen – IT-mann
Silje Torp – Journalist


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Etaten på Internet Movie Database 
(no) Etaten hos Filmfront 
(no) Etaten på NRK TV 
(no) «Rot i etaten» (NRK)
Kerrs Pink

Kerrs Pink er en potetsort som stammer fra 1907 og som har stått på den norske sortslista siden 1953.Kerrs Pink er en opprinnelig skotsk potetsort. Skallet er svakt rødlig.
Bokmålsordboka omtaler en potet av denne sorten som en kerrs pink – altså bare med småbokstaver.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kerrs Pink - Fagforum potet
Kerrs Pink - Opplysningskontoret for frukt og grønt
Altakraftverk

Denne artikkelen handler om en måleenhet; Uttrykket kan også referere til Alta kraftverk.Altakraftverk er blitt en betegnelse (uoffisiell måleenhet) på hvor mye energi en kraftutbygging vil utgjøre. Er ofte brukt veldig omtrentlig i området 450 – 650 GWh pr. år. I mange artikler på Internett og aviser er et Altakraftverk tilsvarende 500 GWh pr. år.
Gjennomsnittlig årsproduksjon til Alta kraftverk er 655 GWh


== Kilder ==
Statkraft
Cecelia Ahern

Cecelia Ahern (født 30. september 1981 i Dublin i Irland) er en irsk forfatter. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Cecelia er datter av tidligere statsminister i Irland, Bertie Ahern, og lillesøsteren til Georgina Byrne, (født Ahern), som for øvrig er gift med Nicky Byrne fra popgruppen Westlife. Hun hadde også en kort karriere som sanger, da hun prøvde seg som deltaker i den irske finalen for Eurovision Song Contest i 2000.


=== Forfatter ===
Cecelia har utdannelse som journalist, men valgte i stedet å satse på en karriere som forfatter.
Debutromanen hennes, PS׃ Jeg elsker deg!, kom ut i 2004 og ble en kjempesuksess i flere land. Boken er oversatt til flere språk, deriblant norsk. Denne boken gikk til topps i Irland, Storbritannia, Tyskland og Nederland. I mars 2008 kom filmen P.S. I Love You, som er basert på Cecelias første roman med samme navn. Noe av innholdet i filmen er litt annerledes enn boka, men ellers baserer den seg på det som står i boka.
For sin andre roman, Der regnbuen ender, fikk Cecelia en pris i Tyskland.


== Bibliografi ==


=== Romaner ===
PS׃ Jeg elsker deg! (PS I Love You) (2004)
Der regnbuer ender (Where Rainbows End) (2004 (Utgitt i USA som Rosie Dunne)
Om du kunne se meg nå (If You Could See Me Now) (2005)Et sted i nærheten (A Place Called Here) (2006)
Takk for alle minnene (Thanks For The Memories) (2008)
Gaven (The Gift) (2008)
Dagbok fra i morgen (The Book of Tomorrow) (2009)
There's no place like here (2009)
En avtale med livet (The Time of My Life) (2011)
One hundred names (2012)


=== Noveller ===
«Next Stop: Table For Two» i Short and Sweet, (2005)
«24 Minutes» i Moments, (2004)
«The Calling» i Irish Girls Are Back In Town, (2005)
«The End» i Girls' Night In / Ladies' Night, (2006)
«Mrs. Whippy» (2006)
«Every year - a collection of short stories» (2010)
«Girl in the mirror» in Girl in the mirror (2011)
«The Memory Maker» in ¨Girl in the mirror (2011)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Cecelia Ahern – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cecelia Ahern på Internet Movie Database 
(sv) Cecelia Ahern i Svensk Filmdatabas 
(da) Cecelia Ahern på Scope 
(fr) Cecelia Ahern på Allociné 
(en) Cecelia Ahern på AllMovie 
(en) Cecelia Ahern hos The Movie Database 
(en) Cecelia Ahern på Discogs 
(en) Cecelia Ahern på MusicBrainz 
(en) Cecelia Ahern på Twitter
Andrea Corr

Andrea Jane Corr (født 17. mai 1974 i Dundalk i Irland) er vokalist i den irske gruppa The Corrs. I tillegg til at hun synger, spiller hun også fløyte. Ved siden av å være vokalist, er hun også skuespiller. Blant annet hadde hun en rolle i filmen The Commitments fra 1991 og i filmen The Boys From County Clare (Norsk tittel: Hvem skal hjem med Anne) fra  2003. I sistnevnte film spilte hun rollefiguren Anne.
Andrea skriver flere av bandets låter, helst sammen med en eller flere av sine søsken. 
Hun har tre eldre søsken; Jim Corr, Sharon Corr og Caroline Corr.
Andrea er gift med Brett Desmond, som er sønn av milliardæren Dermot Desmond. Bryllupet fant sted 21. august 2009 i en kirke i County Clare, Irland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Andrea Corr – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Andrea Corr – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Andrea Corr på Internet Movie Database 
(sv) Andrea Corr i Svensk Filmdatabas 
(fr) Andrea Corr på Allociné 
(en) Andrea Corr på AllMovie 
(en) Andrea Corr hos The Movie Database 
(en) Andrea Corr på Discogs 
(en) Andrea Corr på MusicBrainz 
(en) Andrea Corr på Spotify 
(en) Andrea Corr på Songkick 
(en) Andrea Corr på Last.fm 
(en) Andrea Corr på Genius — sangtekster 
(en) Andrea Corr på AllMusic 
Andrea Corr på Twitter 
Andrea Corr på Facebook 
Andrea Corr på Instagram 
Andrea Corr på Myspace 
Adrea Corrs offisielle nettsted (engelsk)
Mariannenplatz

Mariannenplatz er en plass i Kreuzberg i Berlin. Det er en stor plass med parklignende karakter som ligger ved Waldemarstraße og Mariannenstraße. Nord for plassen ligger St.-Thomas-Kirche. Plassen er oppkalt etter den prøyssiske prinsessen Maria Anna Amalie («Marianne») av Hessen-Homburg.
Ved Mariannenplatz ligger også det tidligere sykehuset Bethanien, som idag brukes som kunsthus.


== Eksterne lenker ==
(en) Mariannenplatz (Berlin-Kreuzberg) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Petersburger Platz

Petersburger Platz er en plass i bydelen Friedrichshain i Berlin, som ligger parallelt til Petersburger Straße mellom Mühsamstraße og Straßmannstraße. Plassen fikk sitt navn den 4. august 1897 etter Russlands daværende hovedstad St. Petersburg.
Ved plassen ligger bl.a. Pfingstkirche.
Alby gård

Alby gård er den eldste gården på Jeløy, og har røtter tilbake til tidlig vikingtid. Hovedbygningen ble gitt sin nåværende form etter en brann i 1866, og i 1963 kjøpte kommunen gården av den siste private eieren, skipsreder Biørn Biørnstad. I dag leier Galleri F15 kun hovedbygningen, mens stabburet disponeres av fylkesmannen som Jeløy Naturhus, og jorden forpaktes bort.
Jeløy er også et spesielt område med sin særegne natur. Søndre Jeløy landskapsvernområde ble til i 1983, og er med på å bevare det historiske preget på landskapet.


== Park og anlegg ==
Parken på Alby består av en plen med frukt- og akasietrær. Parken er konstruert slik at man har følelsen av å være på en strandtomt ved at en voll skjuler nedenforliggende åker som ligger mellom parken og sjøen.


== Turområde ==
Skogen som ligger ved Alby benyttes som turområde. Det er opparbeidet stier som gjør området lett tilgjengelig, også for bevegelseshemmede.
I Albyskogen finner man Rødsåsen der man på klare dager kan se helt til skibakken i Holmenkollen.


== Eksterne lenker ==
(en) Alby gård – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Galleri F15
«Alby gård». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Rodney Mullen

John Rodney Mullen (født 17. august 1966 i Gainesville, Florida) er en profesjonell skateboarder. Han regnes som en av sportens mest innflytelsesrike utøvere gjennom alle tider. Han har oppfunnet mange av fliptriksene som utføres i dag, og regnes for å være verdens beste freestyleskater.Mullen begynte å skate da han var 8 år gammel, og etter 9 måneder ble han sponset av Inland Surf Shop.  Samtidig deltok han for første gang, og vant en konkurranse i Kona i Jacksonville, Florida. Han har i løpet av sine ca. 30 år som konkurransekjører, har han bare tapt en eneste gang. 
Rodney Mullen har kommet opp med flere kjente skateboard triks på 80 og 90-tallet, som «Kickflip», «Heelflip», «360 Flip» og «Impossible». Han har også kommet på «Darkslide», et triks som går ut på at man skal ta en halv flip, gjerne «Kickflip», «Heelflip», «360 Flip» eller andre, og lande på griptapen på railen/curben man vil slide («slide» er et skateuttrykk for å «skli på»).


== Tricks oppfunnet av Mullen ==
Frontside and Backside 180 Kickflip
50-50 Saran Wrap
Varial heelflip
50-50 Sidewinders
360 Flip
360 Pressure Flip
540 double kickflip
540 Shove-it
Boto Flip
720 Shove-it
Backside 180 Flip
Casper 360 Flip
Casper Slides
Darkslide
Godzilla Rail Flip
Gazelle
Heelflip
Helipops (360 Nollie)
Half-cab kickflip underflip
Half-cab impossible
Helipop Heelflips
Handstand flip
Kickflip Underflip
No Handed 50-50(vanligvis kalt truckstand)
Ollie Kickflip
Ollie Impossible
Ollie Nosebones
Ollie Fingerflip
One footed Ollie
Switchstance 360 Flip
Double kickflip
540 flip
Inward heelflip
Hardflip
180 kickflip underflip backside
Triple kickflip
Double heelflip
Triple heelflip
backside chickenwing
360 powerplant
nightelf nosebone
frontside uber kalfflip


== Personlig liv ==
Mullen er gift med Traci Mullen og bor nå for tiden i Hermona Beach, California.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rodney Mullen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Skatelegends: Rodney Mullen - Side om Rodney Mullen
Justme: Rodney Mullen – Side om Rodney Mullen
Botsfengselet

Botsfengselet, opprinnelig Bodsfængslet eller «Bodsen» i slang, er et tidligere landsfengsel på Grønland i Oslo og senere en del av Oslo fengsel.


== Bakgrunn ==
Fengselet ble oppført mellom 1844 og 1851 etter tegninger av arkitekt H.E. Schirmer. Fengselskirken kom i 1887, med Jacob Wilhelm Nordan som arkitekt. Botsfengselet var det første norske fengselet bygget etter «Philadelphia-systemet», der fangene ble strengt isolert for at de skulle kunne angre sine forbrytelser og ikke bli utsatt for negativ påvirkning fra andre og mer forherdede fanger. Overvåkningen ble underlettet ved panoptisk arkitektonisk utforming av cellefløyene. Byggingen var et resultat av arbeidet til Straffelovskommisjonen av 1837, som også sørget for en ny og moderne erstatning for Christian Vs Norske Lov. Kommisjonen foreslo 7 lignende fengsler rundt i landet, men bare Botsfengselet i Oslo ble bygget.
Fengselet ble utvidet på 1900-tallet og hadde på det meste 223 innsatte. Botsfengselet ble nedlagt som institusjon og erstattet av Ullersmo landsfengsel i 1970. Fengselet som sådan ble en del av Oslo Kretsfengsel 1975.
Bygningene er fredet. Rundt Botsfengselet ligger Grønlands park – Botsparken.


== «Botsen» på film ==
Hovedinngangen til Botsfengselet er det ikoniske innledningselement som Egon Olsen i Olsenbanden forlater etter endt soning. Tilsvarende ender han opp i «Botsen» ved filmenes slutt. 
Alléen foran Oslo fengsels avdeling på Grønland i Oslo heter Egon Olsens Allé. Det vedtok bydelsutvalget i Gamle Oslo i 2017 etter forslag fra FrP-politikeren Peter N. Myhre.


== Arkiv ==

Arkivet befinner seg i Riksarkivet, og er på 266 hyllemeter, hvorav 224 meter er domsakter. Det øvrige består av vel 20 meter fangeprotokoller og fangeregistre, 4 meter kopibøker (1850-1917) og journaler (1850-1928), 15 meter diverse protokoller og saker vedrørende fengslets administrasjon. Dessuten finnes det en fotosamling på mellom 9000 og 10 000 fangeportretter, som med lakuner dekker årene 1866–1947.


== Direktører ==
1851–1858 Poul Magnus Norum
1858–1892 Richard Petersen
1892–1910 Anders Daae


== Eksterne lenker ==
Kriminalomsorgen, Oslo fengsel. Fengselets historie (lest 8. august 2008)
Statsbygg. Om fengselet, bilder (lest 8. august 2008)
«Botsfengselet». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(no) Arkiv etter Botsfengselet på Arkivportalen
Register til fangefotoalbum (1857-1913) for Botsfengslet i Kristiania på Digitalpensjonatet
Register til fangefotoalbum (1885-1894) for Botsfengslet i Christiania på Digitalpensjonatet
https://www.nrk.no/ostlandssendingen/na-er-det-bestemt_-her-er-egon-olsens-alle-1.13494169