Tobakksskadeloven

Lov om vern mot tobakksskader (tobakksskadeloven) sanksjonert 9. mars 1973, i kraft 1. juli 1975, er en norsk lov med som har til formål å begrense de helseskader som bruk av tobakksvarer medfører gjennom å redusere forbruket og på sikt bidra til å oppnå et tobakksfritt samfunn (§ 1).
Ved lovens ikrafttredelse i 1975 omfattet den blant annet forbud mot tobakksreklame (§ 2), aldersgrense for kjøp av tobakk og imitasjoner (§ 5, opprinnelig 16 år, endret til 18 år fra 1. januar 1996) og påbud om merking av tobakksvarer med advarsel om helsefare (§ 3).
En senere viktig endring av loven trådte i kraft 1. juli 1988. Frem til da hadde loven bare regulert produktet (tobakk), fra nå regulerte loven også bruken av produktet (røyking). Den nye § 6 ga fra da rett til vern mot passiv røyking med forbud mot røyking i lokaler og transportmidler hvor allmennheten har adgang. Denne bestemmelsen er populært blitt kalt røykeloven. Røykeloven (§ 6) bygget på en utredning skrevet av jusprofessor Asbjørn Kjønstad, som er blitt kalt røykelovens far. 
Serverings- og overnattingssteder var opprinnelig ikke omfattet av lovens forbud, men med hjemmel i § 6 ble det gitt en forskrift som omfattet restauranter, hoteller serveringssteder. 1. juli 1993 (fem år etter røykelovens ikrafttredelse) ble det i henhold til forskriften satt krav om røykfrie arealer på restauranter, hoteller og andre overnattings- og serveringssteder. Kravene innebar at minst en tredjedel av bordene, sitteplassene og rommene skulle være røykfrie, og alle fellesarealer skulle være røykfrie. Fra 1. januar 1998 kunne tobakksrøyking kun tillates ved inntil halvparten  av  bordene og sitteplassene i lokalet. 1. juni 2004 ble serveringssteder helt røykfrie.Røykelovens bestemmelser er gjennom årene flyttet til andre paragrafer i tobakksskadeloven. Lovens § 25 første ledd fastslår nå at «I lokaler og transportmidler hvor allmennheten har adgang skal lufta være røykfri. Det samme gjelder i møterom, arbeidslokaler og serveringslokaler. Utendørs inngangspartier til helseinstitusjoner og offentlige virksomheter skal være røykfrie.». Etter annet ledd er det likevel tillatt med røyking i beboelsesrom i institusjoner, i oppholdsrom på innretninger til bruk i petroleumsvirksomheten til havs og i inntil halvparten av overnattingsrommene på hoteller og andre overnattingssteder.
Andre forbud som er blitt innført etter vedtagelsen av «røykeloven» i 1988 er blant annet at salg av tobakksvarer fra selvbetjent automat er forbudt (§ 19) og et forbud mot å eksportere snus til andre EØS-land som har utarbeidet forbud mot omsetning av snus (§ 41, dvs hele EØS med unntak av Sverige). 1. juli 2009 ble det innført et utstillingsforbud i butikker i form av et forbud mot synlig oppstilling av tobakksvarer og røykeutstyr (inkludert imitasjoner av slike varer). 1. juli 2013 ble reklameforbudet utvidet til også å omfatte tobakksimitasjoner og tobakkssurrogater. Fra 1. juli 2014 var det ikke lenger lovlig med røykerom i arbeidslokaler og offentlige lokaler og det er innført et krav om at inngangspartier til offentlige virksomheter og alle helseinstitusjoner skal være røykfrie.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Loven hos Lovdata
Humorsketsjen "Røykefronten" fra KLM's Nachspiel