jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Galleri Trafo

Galleri Trafo i Asker sentrum er et galleri for kunst. Galleriet ble etablert i 2006 i den gamle transformatorstasjoen som opprinnelig ble bygget for å sikre strømforsyningen på Drammenbanen. 

Galleriet huser nå utstillingsrom i første etasje, galleri i annen etasje og Asker kommunes kunstsamlinger i tredje etasje. Ideen om å opprette et kunstgalleri her oppsto i 1995. Kunstnerne Bjørn Carlsen og Bjørn Krogstad og kommunepolitikeren Erik Røed var sentrale i arbeidet med å utvikle ideen og sette planene ut i livet.Asker kommune har en kunstsamling som omfatter rundt 1100 katalognummer; vesentlig maleri av kunstnere med tilknytning til Asker.
Galleri Trafo ble tildelt Asker kommunes byggeskikkpris for 2008


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Walter Jurmann

Walter Jurmann (født 12. oktober 1903 i Wien, død 17. juni 1971 i Budapest) var en østerriksk-født komponist av populær- og filmmusikk.
Walter jurmann studerte først medisin, men hadde en sterk musikkinteresse. Han avbrøt studiene og begynte som yrkesmusiker, først som barpianist. Hans talent gjorde inntrykk på tekstforfatteren Fritz Rotter som tilbød et samarbeid i Berlin. Allerede deres første slager, som ble framført av Richard Tauber ble en stor suksess. Jurmann ble spådd en lysende framtid av Richard Strauss og Emmerich Kálmán. 
Jurmanns sanger ble etter hvert sunget av blant annet Jan Kiepura, Jussi Björling, Hans Albers, Willy Fritsch, Theo Mackeben og Comedian Harmonists. Den mest kjente sangen hans fra 1920-årene er trolig «Veronika, der Lenz ist da».
På grunn av stort arbeidspress begynte Jurmann et samarbeide med den polske komponisten Bronislav Kaper som arrangerte melodiene hans. 
Etter at nazistene kom til makten i 1933 emigrerte Walter Jurmann til Paris, hvor han blant annet lagde musikk til En mann bortført av Max Ophüls og Tout pour l'amour av Henri-Georges Clouzot og Joe May. I 1934 fikk han tilbud om en stilling i Hollywood. Der skrev han musikk til flere filmer, fortsatt i samarbeid med Bronislav Kaper. 
Noen av Walter Jurmanns mest kjente arbeider fra Hollywood er musikken til filmen «Mytteriet på Bounty» og sangen «San Francisco» fra filmen av samme navn som Judy Garland senere pleide å avslutte sine konserter med.
I 1943 trakk Jurmann seg tilbake fra yrkeslivet. 
Sommeren 1971 døde Walter Jurmann uventet av hjerteinfarkt på en feriereise i Europa.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Elisabeth Buxbaum: "Veronika, der Lenz ist da!" Walter Jurmann – Ein Musiker zwischen den Welten und Zeiten (Wien, 2006) (ISBN 3-902494-18-2).


== Eksterne lenker ==
(en) Walter Jurmann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Walter Jurmann på Internet Movie Database 
(sv) Walter Jurmann i Svensk Filmdatabas 
(fr) Walter Jurmann på Allociné 
(en) Walter Jurmann på AllMovie 
(en) Walter Jurmann hos The Movie Database 
(en) Walter Jurmann hos Internet Broadway Database 
(en) Walter Jurmann på Discogs 
(en) Walter Jurmann på MusicBrainz
Kontaktannonser

Kontaktannonser er annonser hvor mennesker søker kontakt med hverandre. Tidligere var slike annonser gjerne trykket i aviser, men nå er det mest vanlig å finne kontaktannonser på Internett. Slike annonser legger ofte grunnlaget for dating og er i dag en av de mest brukte måtene for å skaffe seg en partner. Ettersom  mange tusen norske kvinner, menn og par daglig søker etter partner, kan det være lønnsomt å drive tjenester for å publisere kontaktannonser. 


== Kontaktannonser på Internett ==
Mange av sidene er bygd opp som et community der det finnes tjenester som videochat og mailtjeneste. De fleste av disse tjenester koster penger, men noen få er også gratis. De som er gratis er som regel ikke så store som de tjenestene som VG og Dagbladet driver.
Aasiaat

Aasiaat (dansk: Egedesminde) er en by i Qeqertalik kommune, som ligger på vestkysten av Grønland. Byen hadde 3120 innbyggere i 2018.


== Navn ==
Det grønlandske navnet Aasiaat betyr «edderkoppene». Dette gjenspeiles i kommunevåpenet for tidligere Aasiaat kommune. Byens danske navn er Egedesminde.


== Geografi ==
Aasiaat ligger på vestkysten av Grønland på øya med samme navn, ei av flere øyer som ligger på sørkysten av Diskobukta.
Aasiaat havn er fri for is fra mai til desember.


== Historie ==
Kolonien Egedesminde ble første gang grunnlagt i 1759, ved Eqalussuit, men ble flyttet til sin nåværende plassering 125 km lenger nord i 1763. Byen ble grunnlagt av Niels Rasch Egede, som ga den navnet Egedesmind til minne om sin far Hans Egede. Flyttingen skyldtes at den nye plasseringen hadde gode fangst- og fiskemuligheter, samt gode havneforhold og tilgang til drikkevann. Hans Egede var Grønlands apostel, dvs den første kristne misjonæren her. 
På 1900-tallet begynte kolonien å få mer preg av å være en by. Sykehuset ble bygd i 1916 og efterskolen i 1928. Gjennom 1930-tallet utviklet torskeindustrien seg veldig her. Inntektene økte, og byggingen av trehus økte. Fram til dette bodde mange i torvhus.
Under andre verdenskrig etablerte USA værstasjonen Bluie West 5 på stedet. Stasjonen var bemannet med dansk eller grønlandsk personell.Omkring 1950 kom det mange serviceinstitusjoner, elverk og telestasjon, og de første industriene ble etablert: båtbyggeri og fryseri. Veiene i byen ble også bedre og mer tilpasset bilkjøring. I 1951 bodde det 1 016 innbyggere her. På 1960-tallet kom de første boligblokkene, samtidig som innbyggerne fikk telefon og heliport. 


== Samfunn ==
Byen har aldershjem, barnehage, folkeskole (1.–11. klasse), gymnas, lokal yrkesskole, voksen- og barnebibliotek og idrettshall. Aasiaat museum ligger her i Aasiaat, dette er et lokalhistorisk museum med fokus på byens historie og da særlig inuittkulturen. 
Den største arbeidsplassen i byen er fiskefabrikken, hvor det produseres krabber og reker. Byen har også et skipsverft. Mange jobber også med fiske og fangst. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
US installasjoner i Grønland under 2.verdenskrig.
Aasiaat/Egedesminde
Aasiaat Museum
Åndalsnes gravlund

Åndalsnes gravlund ligger på Åndalsnes i Rauma kommune.
På gravlunden er gravplasser for fem falne fra samveldestatne (Commonwealth War Graves).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Kirkegårder/gravplasser i Rauma», i Årsrapport for Rauma kirkelige fellesråd 2018, s. 6
Kart over Åndalsnes gravlund (Allslekt.org)
Bøleråsen skole

Bøleråsen skole er en barneskole på Langhus i Nordre Follo kommune som ble åpnet i 1993.
Skolen er en 3-parallellers barneskole med 433 barn og 53 fast ansatte.Rektor er Sigrid Skaarer Hjemmen, som overtok for Anne Melsom.


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Aakirkeby

Aakirkeby er en by i Aaker sogn på det sydlige Bornholm mellom Rønne og Nexø.
Byens navn kommer av Aa kirke, som ligger i byen. Aa kirke er Bornholms største og antakelig også eldste kirke, i romansk stil fra omkring 1100. På denne tiden var dette den viktigste byen på Bornholm.
Inntil den danske kommunalreformen i 2007 var byen sentrum i Aakirkeby kommune, en bykommune med 6.600 innbyggere, men i dag er de bornholmske kommuner slått sammen under Bornholms Regionskommune. I byen setter man pris på kjælenavnet «Blomsterbyen», og mange borgere, forretninger og foreninger i byen gjør en innsats for å leve mer opp til dette navnet enn andre bornholmske byer.
I og ved byen ligger blant annet TV 2/bornholm, NaturBornholm, øyas siste «riktige» slakter og en del ferieboliger. Med i Aakirkeby-området er dessuten Ekkodalen, Bornholms travbane i Almindingen og den ene av Bornholms tre golfbaner. I Ekkodalen kan man rope slike spørsmål som «Hva drikker Møller?» (og ekkoet svarer: «Øller!») eller «Hva gir prinsessen smerter?» (og ekkoet svarer: «Erter!»)
1. januar 1894 ble Danmark med i det internasjonale tidssonesystemet. Da lengdegraden 15 grader øst for Greenwich går gjennom nettopp Aakirkeby, var ikke lenger København Danmarks tidssentrum. Siden har Aakirkeby ligget nærmest på den normale soltiden som var i bruk før man innførte de nye, kunstige standardtidene.
Innbyggere: 2 169 (1. januar 2006).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Aakirkebys webside
Nexø

Nexø er en by i Nexø Sogn på Bornholms østkyst. Byen er Bornholms nest største. Nexø er kjent for sin store havn og har 3 885 innbyggere (1. januar 2007).
Forfatteren Martin Andersen Nexø, som flyttet til Nexø med sin familie i 1877, tok sitt navn etter byen, som selv har navn etter nøkken. I 1346 var byen kjent som Nexe, første ledd av eldre dansk næk (nøkken) og andre ledd av eldre dansk sæ (sjø).I Nexø ligger Bornholms glass- og keramikkskole og Nexø gamle røgeri.

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nexø Byportal
Brekke sluser

Brekke sluser er et sluseanlegg i Haldenkanalen. Med sine 26,6 m total løftehøyde i fire kamre er Brekke Nord-Europas høyeste sammenhengende slusetrapp.Sluseanlegget ble bygget under ledelse av Engebret Soot og stod ferdig i 1852, men i 1861 ble anlegget ødelagt av flom. Først i 1877 ble det gjenoppbygget. Det nåværende anlegget stod ferdig i 1924 da vannfallene i Stenselva ble samlet i Brekke sluser og Krappeto som lå lenger opp ble neddemt. Samtidig ble Brekke kraftstasjon ferdigstilt. Slusene ble benyttet til tømmertransport helt til 1982, da tømmerbilene overtok all transport.
Slusene kan ta båter inntil 26 m lange, 6 m brede og 1,6 m dype, og er idag ett av flere høydepunkter for reisende med turistbåtene i Haldenkanalen.


== Referanser ==
Svein Aaser

Svein Aaser (født 7. oktober 1946 i Fredrikstad) er en norsk næringslivs- og organisasjonsleder. Han er styreleder i Nasjonalmuseet, og var styreleder i Telenor fra 2012 til 2015, da han trakk seg som følge av manglende tillit fra næringsministeren.Aaser ble utdannet siviløkonom ved Norges Handelshøyskole i Bergen i 1970 og har tatt lederutdannelse i Lausanne.. Mellom 1992 og 1994 var han president i NHO. Han har vært konsernsjef i Nycomed, Storebrand skade, NORA matprodukter og Stabburet/Norge. Deretter var han konsernsjef i Den norske Bank og DnB NOR fra 1998 til 2006 da han gikk av for aldersgrensen. Han har hatt styreverv i selskaper dominert av den norske investoren John Fredriksen, blant annet var han styreleder i Marine Harvest og i Aktiv Kapital. Aaser var styreleder for Ski-VM 2011. 


== Referanser ==
Kristianiakrakket

Kristianiakrakket er vanlig betegnelse på det krakk i aksje- og eiendomsmarkedet som skjedde i Kristiania (i dag Oslo) 11. juni 1899.
På slutten av 1800-tallet var det en meget sterk økonomisk vekst i Kristiania. Lønningene og folketallet steg kraftig og det var en meget aktiv byggevirksomhet. En sterk etterspørsel etter trelast internasjonalt var en medvirkende faktor, særlig fordi mye av den norske eksporten ble håndtert av firmaer med hovedkontor i Kristiania.
Tilbudet av finansielle tjenester økte, og flere nye banker ble etablert: Den norske Diskontobank, Den norske Aktiebank, Den norske Industri- og Vexelbank, Christiania Privatbank, Norsk Vexel- og Landmandsbank og Kristiania Delkrederbank. Mange aksjeselskaper ble etablert, og omsetning av aksjer som forretning (spekulasjon) begynte å bli vanlig. De første ukentlige kursnoteringer kom i 1897.
De nye bankene hadde typisk en liberal utlånspolitikk, og ga gjerne lån mot sikkerhet i aksjer (lombardering). Det stadig stigende aksjemarkedet og enkel tilgang til kreditt ga muligheter for raske gevinster, og etter hvert også tvilsomme forhold. Flere av banksjefene i de nye bankene deltok selv i aksjespekulasjonen.
Den utløsende faktoren til krakket var konkursen i konglomeratet Chr. Christophersen & Co i juni 1899, som etter en voldsom ekspansjon hadde mistet oversikten over driften og ble tvunget til å begynne med «vexelrytteri» av store dimensjoner for å holde driften i gang. Det skal ha vært firmaets bankbud som i sin daglige runde nevnte at dette nok var de siste veksler firmaet kunne innfri som utløste selve konkursen. Etter sigende skal banksjefen ha sagt i en middag med generalkonsul Christophersen samme kveld: 

«De får nok skaffe Dem et mere diskret bankbud.»Firmaets totale gjeld var da på 14 millioner kroner, tilsvarende 20 % av statens årlige utgifter.
Krakket medførte et kurstap i de nystiftede bankene på til sammen 17 millioner og etter få år måtte alle de nystiftede bankene innstille. 

Den omfattende boligbyggingen hadde medført at 10 % av bygningsmassen stod ledig, og husleiene i noen nye leiegårder ble satt til null, for at folk skulle bli boende og derved forhindre forfall. Folketallet i Kristiania sank i perioden 1900 til 1905, selv om fødselsoverskuddet skulle tilsi at befolkningen burde økt. Antall byggemeldinger gikk ned fra 1756 i 1898 til 764 i 1900, og produksjon av byggmaterialer som murstein ble mer enn halvert.


== Kilder ==
Kristianiakrakket 1899 (SSB, med litteraturhenvisninger)


== Eksterne lenker ==
Subprime anno 1899 (DN.no)
Finanskrisens ofre (Oslopuls.Aftenposten.no)
Bård Alsvik: Finanskrise for 110 år siden – Kristianiakrakket 1899. Byarkivets nettsted, 27. november 2009 (avlest 9. desember 2009)
Om Kristianiakrakket, fra NHHs internavis
Niels Onstad

Niels Onstad (født 26. mars 1909 i Oslo, død 17. juni 1978 i Oslo) var en norsk skipsreder og kunstsamler.
Niels Onstad hadde mange kontakter til det norske kunstnermiljøet, blant annet til Edvard Munch. Moren var maler. Fra sist i 1920-årene og frem til 1950, arbeidet han sammen med broren, og i 1935 startet de skipsaksjeselskapet Niels Onstads Tankrederi A/S. I 1940 slo Niels Onstad seg ned i USA og arbeidet for Nortraship. Han fortsatte rederivirksomheten derfra fram til 1955, da han fortsatte i Oslo.
I 1955 møtte han også skøytekjendisen Sonja Henie. De giftet seg året etter og etablerte på 1960-tallet Henie Onstad Kunstsenter på Høvikodden i Bærum sørvest for Oslo.


== Referanser ==


== Se også ==
Henie Onstad Kunstsenter


== Eksterne lenker ==
Henie Onstad Kunstsenter om Niels Onstad
Lombardering

Lombardering er et (arkaisk) uttrykk for det tilfelle at en bank yter lån med sikkerhet i verdipapier, slik som aksjer. Forutsetningen er at aksjene er omsettelige. Lombardering har gjerne vært en driver for aksjespekulasjon, som i flere tilfeller har ført til økonomiske sammenbrudd, fordi verdiene av aksjene drives opp til en kunstig høy verdi, samtidig som sikkerheten for de lån som er tatt opp for aksjekjøp er fundert i de samme aksjene.


== Se også ==
Kristianiakrakket
Lombard Street (London)
Litchi

Litchi (Litchi chinensis, også stavet lychee eller laichi), er det eneste medlemmet av gruppen Litchi i såpebærfamilien Sapindaceae. Det er et tropisk frukttre, som fins i Sør-Kina, India, nord i Vietnam, Indonesia, Filippinene og Sør-Pakistan. I Kina er planten kjent som 荔枝, kantonesisk jyutping: lai6 zi1, pinyin: lìzhī; andre lokale navn er chi eller alupag (Filippinene), lin jee (Thailand), raichi (Japan) og leechee (India).
Litchi er et mellomstort eviggrønt tre som blir opp til 15-20 meter høyt, med skruestilte finnete blad. Hvert blad er ca. 15–25 cm lang med 2-8 sidestilte småblad som er 5–10 cm lange, endesmåbladet mangler. Nye blad har en lys kobberrød farge til å begynne med, og blir så grønne etter hvert som de vokser til full størrelse. Blomstene er små, grønn-hvite eller gul-hvite, og kommer i rakler på opp til 30 cm.
Frukten er en steinfrukt på størrelse med en valnøtt, 3–4 cm lang og 3 cm i diameter. Utsiden er dekket av en rosa-rød, ru hinne som er spiselig, men også lett lar seg fjerne. Innsiden består av et lag søtt, halvgjennomsiktig hvitt fruktkjøtt rikt på vitamin C, med en tekstur som ligner litt på druer. Det spiselige fruktkjøttet omgir frøet. Kjernen består av et enkelt blankt nøttelignende frø som er brunt og ca. 2 cm langt med en diameter på 1-1,5 cm. Det hevdes at frøet er svakt giftig og ikke bør spises, men kjernen brukes i kinesisk medisin blant annet mot hudplager. Frukten modnes i perioden juli til oktober, ca. 100 dager etter blomstring.
Det finnes to underarter:

Litchi chinensis underart chinensis. Kina, Indokina (Vietnam, Laos, Kambodsja). Bladgreiner med 4 til 8 (sjeldnere 2) løv.
Litchi chinensis underart philippinensis. Filippinene, Indonesia. Bladgreiner med 2-4 (sjeldnere 6) løv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) litchi i Encyclopedia of Life 
(en) litchi i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) litchi hos Dyntaxa 
(en) litchi hos ITIS 
(en) litchi hos NCBI 
(en) litchi hos The International Plant Names Index 
(en) litchi hos Tropicos 
(en) Kategori:Litchi chinensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Litchi chinensis – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Litchi chinensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Finansboble

En finansboble er en fase hvor verdier (som regel verdipapirer, slik som aksjer) omsettes til en stadig stigende kurs, uten at den stadig stigende prisen reflekterer den egentlige verdi. Mens boblen pågår, kan det være vanskelig for aktørene å innse at det virkelig er tale om en boble, fordi prisen på verdiene kan være fundert på tilsynelatende rasjonelle argumenter om plutselig endringer i teknologi mv. Men er det en boble, vil den eskalere til et punkt hvor den sprekker, og det kommer et børskrakk.


== Se også ==
Tulipankrakket i 1637
Sydhavsboblen i 1720
Kristianiakrakket i 1899
Børskrakket i 1929
Dot com i 2000
Botnhamn

Botnhamn (Postnr. 9373), etter lokal uttale Botnhamna, er et bygdesamfunn og fiskevær på Nord-Senja i Troms. Bygda tilhører Senja kommune og ligger langs vestsiden av fjorden Stønnesbotn. Bygda ligger ca 54 km nordover på Senja fra Finnsnes.


== Skole og barnehage ==
Botnhamn skole (1.-10. trinn) betjener grunnkretsene Botnhamn, Stønnesbotn og Baltsfjord. Det er også barnehagetilbud i  bygda.


== Sysselsetting ==
Bygda har fiskebruk, taxi, dagligvarebutikk med kaffebar og aldershjem. 


== Historie ==
Botnhamn er som gård nevnt i historiske kilder ca. 1370, under navnet Stufunes. Gården har en rekke arkeologiske funn fra stein-, jern- og middelalder, og den mest kjente av disse er den såkalte sølvskatten fra Botnhamn fra rundt år 1000. Plassen har trolig vært en del av et høvdingerike lokalisert på begge sider av ytre Malangen.  På 1600-tallet var Botn lensmannsgård i Balstad tingsted. Gjennom etablering av handelsvirksomhet på slutten av 1800-tallet, vokste Botnhamn fram til å bli et sentrum i Hillesøy.


== Kommunikasjon ==

Fra Botnhamn går fylkesvei 862 til bygdene og fiskeværene i Berg og fra Kjosen i Stønnesbotn går fylkesvei 861 til Gibostad og Silsand. I tillegg har to mindre fylkesveier utgangspunkt i Botnhamn. Fv 274 (Tr.) går nordover langs Malangen til bygdene Sand og Laukvik, mens Fv 277 (Tr.) går over fjellet vestover mot Husøya. Det går også kommunal vei til den lille bygda Baltsfjord. Med bil er det 28 km til tettstedet Gibostad og 52 km til byen Finnsnes.
15 km mot sørøst, langs fylkesvei 861, ligger Lysnes, hvor det er hurtigbåtforbindelse med Tromsø.
I sommerhalvåret går det ferge mellom Botnhamn og Brensholmen på Kvaløya. Fergeruten kalles «Malangsforbindelsen», og er vanligvis i drift fra slutten av april til begynnelsen av september med en ferge som tar ca. 26 biler. Overfarten tar om lag 40 minutter, og fra Brensholmen er det ca. en times kjøring til Tromsø.


== Botnhamn grunnkrets ==
Botnhamn grunnkrets tilhører Stønnesbotn/Øyfjordområdet og omfatter begge sider av den nordlige del av Stønnesbotn, samt bygdene utover mot havgapet. På østsiden av Stønnesbotn ligger det fraflyttede stedet Gavlen. På vestsiden strekker grunnkretsen seg fra Huselv, gjennom hele Botnhamn og videre nordover langs Malangen, bygdene Sand og Laukvik inkludert. I vest grenser grunnkretsen mot Baltsfjord, i sør mot Stønnesbotn og i øst mot Lysbotn. Over Malangsfjorden i nordøst ligger grunnkretsene Buvika og Brensholmen i Tromsø kommune. Grunnkretsen dekker et areal på 32,97 km².


=== Innbyggertall (2000–2015) ===


== Eksterne lenker ==
Botnhamn.com
«Botnhamn». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
FC Groningen

FC Groningen er en nederlandsk fotballklubb fra Groningen. Groningen spiller i Eredivisie. Klubben ble grunnlagt 16. juni 1971 av Groninger Voetbal en Atletiek Vereniging.
Den norske landslagsspilleren Erik Nevland, Arjen Robben, Virgil van Dijk og Luis Suárez har spilt for klubben. Den tidligere RBK-spilleren Alexander Sørloth signerte i 2015 en 4,5-årskontrakt med klubben. Han spilte der i en og en halv sesong før han ble solgt til FC Midtjylland.


== Spillerstall ==
Oppdatert 4. november 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) FC Groningen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Krakk

Krakk kan være:

En stol uten rygg, se krakk (møbel)
Et økonomisk sammenbrudd, se børskrakk
En kulturprogram som gikk på NRK, se Krakk (TV-program)
Krakk (møbel)

Se Krakk for andre betydninger av ordet
En krakk, taburett eller skammel er et møbel som enklest kan beskrives som en stol uten rygglene.
Uttrykket brukes også for tilsvarende konstruksjoner som ikke nødvendigvis er til å sitte på, slik som sagkrakk.


== Se også ==
Melkekrakk
Nerisonstol
Barkrakk
Fotskammel, et lignende møbel laget for å heve beina
Skammel kan også vise til en lav benk uten arm- og rygglene


== Eksterne lenker ==
Etymologien til ordet «krak» i Ordbog over det danske sprog
Se krakk i DigitaltMuseum
Gerd Grabher

Gerd Grabher (født 2. november 1953 i Lustenau) er en tidligere fotballdommer fra Østerrike. Han dømte en kamp i fotball-EM 1996. Kampen var mellom England og Nederland og han ga seks gule kort og dømte ett straffespark til England.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gerd Grabher – Transfermarkt (dommer) 
(en) Gerd Grabher – WorldFootball.net (dommer) 
(en) Gerd Grabher – Soccerway 
(en) Gerd Grabher – EU-Football.info (dommer) 
(en) Gerd Grabher – PlaymakerStats.com (dommer)
Helmut Kohl (fotballdommer)

Helmut Kohl (født 8. februar 1943, død 26. september 1991) var en østerriksk fotballdommer. Han dømte tre kamper i fotball-VM 1990 i Italia, blant annet en kvartfinale.
Kohl døde av kreft drøyt ett år etter VM.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Helmut Kohl – Transfermarkt (dommer) 
(en) Helmut Kohl – WorldFootball.net (dommer) 
(en) Helmut Kohl – Soccerway 
(en) Helmut Kohl – EU-Football.info (dommer) 
(en) Helmut Kohl – PlaymakerStats.com (dommer)
Georges Capdeville

Pierre Georges Louis Capdeville (født 30. oktober 1899, død 24. februar 1991) var en fransk fotballdommer som dømte finalen i fotball-VM 1938 mellom Italia og Ungarn. Han er den eneste som har dømt en VM-finale i sitt hjemland. Han dømte også kvartfinalen mellom Brasil og Tsjekkoslovakia.
Capdeville dømte også den franske cupfinalen i 1936.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Georges Capdeville – Transfermarkt (dommer) 
(en) Georges Capdeville – WorldFootball.net (dommer) 
(en) Georges Capdeville – Soccerway 
(en) Georges Capdeville – EU-Football.info (dommer) 
(en) Georges Capdeville – PlaymakerStats.com (dommer)
Ildål

Ildål er en svært avlang fisk med en distinktiv spiss snute. 
Kroppen er sammentrykt fra sidene, spesielt den bakerste tredjedelen hvor den flates ut idet den går over til halefinne.
Fargene er mørkebrun og grå. Buken har generelt en lysere sjattering av samme farge.
Mønsteret varierer fra fisk til fisk. 
Vanligvis er det flere klare røde striper og flekker på kroppen.
Disse varierer i intensitet avhengig av individets alder og tilstand.
Vanligvis er markeringene gulaktige hos ungfisk, og blir dyprød hos de voksne.
Ofte har gattfinnen, ryggfinnen og halefinnen en rød kant.
Den kalles «ål» på grunn av kroppsformen, men den tilhører egentlig ikke ålefamilien.
De kan ofte bli ganske store i vill tilstand, og de blir gjerne mer enn 120 cm lange. 
I akvarium blir de imidlertid sjelden større enn ca. 55 cm, selv ikke i store kar.


== Eksterne lenker ==
(en) ildål – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) ildål i Encyclopedia of Life 
(en) ildål i Global Biodiversity Information Facility 
(en) ildål hos FishBase 
(en) ildål hos ITIS 
(en) ildål hos NCBI 
(en) Kategori:Mastacembelus erythrotaenia – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mastacembelus erythrotaenia – detaljert informasjon på Wikispecies 
(en) Mastacembelus erythrotaenia - FishBase