jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Henryk Muszyński

Henryk Muszyński (født 20. mars 1933 i Kościerzyna) er erkebiskop av Gniezno i Polen. Da det polske episkopatet ble reorganisert i mars 1992 ble han erkebiskop av Gniezno. Før var han biskop av Włocławek.
Han ble presteviet 28. april 1957. Etterpå forsket han på Det gamle testamentet ved universiteter i Jerusalem, Heidelberg og Roma. Han promoverte i 1973 i Roma på Qumran-temaet. Han var professor i Warszawa også da han var allerede biskop. 
Han er stort engasjert i den kristelig-jødiske dialogen. Han er leder i det katolske instituttet for den kristelig-jødiske dialogen i Warszawa. Han fikk Buber-Rosenzweig-Medaljen i 1999 og ble æresdoktor av universitetet i Bonn.


== Referanser ==
Peder Hamdahl Næss

Peder N. Hamdahl Næss (født 19. juni 1971) er en norsk regissør og manusforfatter.
Peder Hamdahl Næss er sønn av skuespilleren, regissøren og manusforfatteren Arne Lindtner Næss.


== Filmografi ==


=== Regi ===
1998: Hotel Cæsar (TV-serie)
1998: Venner og fiender (TV-serie)


=== Manus ===
1998: Venner og fiender – norsk manusbearbeidelse
2001: Fox Grønland – episodeforfatter
2002: Far og sønn – episodeforfatter/bearbeidelse/oversettelse (som Peder H. Næss)
2001–2003: Hotel Cæsar – dialogforfatter
2006–2008: Hotel Cæsar – shorterm storyline / longterm storyline
2008: Andra avenyn – historieforfatter og sesongforfatter


=== Produksjon ===
1998: Hotel Cæsar – prosjektleder TV 2


=== Annet ===
1998: Hotel Cæsar – redaktør


== Eksterne lenker ==
(en) Peder Hamdahl Næss på Internet Movie Database 
(da) Peder Hamdahl Næss på Filmdatabasen
Kommandør T. I. Øgrims plass (Oslo)

Kommandør T.I. Øgrims plass er en plass ved Bernhard Getz' gate i Oslo sentrum, i kvartalet mellom St. Olavs gate og Keysers gate. Mellom plassen og Akersgata er det en fotgjengerpassasje med portal gjennom Akersgata 73.
Plassen ligger i bydel St. Hanshaugen.
Ved plassen holder en rekke kirkelige, frikirkelige og kristne organisasjoner til. De vestlige bygningene har adresse Bernhard Getz' gate 3 og eies i fellesskap av Det Norske Bibelselskap og Kirkens Nødhjelp. Blant leietakere i gården finnes også organisasjonen Wycliffe, Verbum Forlag, Bevegelsen Korsvei og misjonsorganisasjonen Areopagos' hovedkontor i Norge. Trefoldighet menighet i Den norske kirke har kontorer i 8. etasje av bygningen.
Øst for T. I. Øgrims plass ligger også Frelsesarmeens bygg med adresse(r) (Akersgata 73/Kommandør T. I. Øgrims plass 4), der bl.a. Hovedkvarteret og Templet korps holder til. 
Ved inngangen til Bibelselskapets bygning i Bernhard Getz' gate 3 står også en byste av biskop Eivind Berggrav, som var formann for Det Norske Bibelselskap i 17 år (1938–55).
Plassen ble i 1981 oppkalt etter Tobias Immanuel Ögrim, kommandør og leder for Frelsesarmeen i Norge 1945-1948.


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Kommandør T. I. Øgrims plass (Oslo)». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 309. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) Kommandør T. I. Øgrims plass – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (K)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Norfolk terrier

Norfolk terrier (FCI #272), også kalt noffe, er en av de minste terrierne, og den ble anerkjent som en egen hunderase i 1964. Dette er en liten og robust hund, som kjennetegnes ved at den er kvikk, uredd og vennlig.


== Historie ==
Norfolk terrier stammer opprinnelig fra små rødlige og black-and-tan fargede terriere som fantes i sørøst England på 1900-tallet. Fra denne typen ble det blandet inn flere forskjellige andre terriere. Krysninger mellom Dandie terrier, glatthåret Foxterrier, Yorkshire terrier, irsk terrier, Staffordshire bull terrier og Bedlington terrier dannet opphavet til både Norwich terrier og Norfolk terrieren, slik vi kjenner dem i dag. I 1932 ble denne hunden anerkjent som Norwich terrier av The Kennel Club. Selv om  Norfolk terrier har samme bakgrunn som Norwich terrier, ble det i 1957 søkt om å opprette et eget register for hunder med henholdsvis hengende og stående ører. Norfolk terrieren er varianten med hengende ører.
Norfolk terrier har blitt en populær hunderase og ventetiden på valper kan av og til bli lang. I 2007, ble det registrert 15 nye Norfolk terriere i NKKs stambokregister.


== Bruksområdet ==
Norfolk terrier har bakgrunn som jakthund, men er i dag mest populær som selskapshund. Den egner seg godt til hundesport som lydighet, agility og spor, men den er også en god turvenn.


== Rasestandard ==
 Karakteristikk:
Rask, livlig, årvåken, selskapelig, uredd og lojal. Aldri aggressiv.
Hode:
Skallen er bred og svakt hvelvet, god bredde mellom ørene. Snutepartiet kileformet og kraftig, snutelengden noe mindre enn halve skallens lengde, stoppen godt markert.
Øyne:
Ovale, dyptliggende, mørkebrune eller sorte med et livlig uttrykk. 
Ører: 
Middels store, V-formede med svakt avrundede spisser. De skal bæres hengende fremover og tett inntil kinnene. Det skal være god bredde mellom ørene.
Munn:
Små lepper. Sterk kjeve. Sterke og relativt store tenner. Saksebitt.
Nese:
Neseparti skal være kileformet og kraftig. Neselengden skal være ca. 2/3 av avstanden fra stop til nakkeparti.
Hals:
Middels lang og kraftig. 
Kropp:
Kompakt med kort rygg, rett overlinje, godt buede ribben. 
Ben: 
Godt skråstilte skuldre, korte og rette forben. Parallelle bakben med muskuløse lår, velvinklet i kne og haseledd, lave haser. 
Bevegelser: 
Parallelle lave bevegelser, med kraftig fraspark.
Poter:
Runde med tykke tredeputer. 
Hale:
Skal ikke bæres ikke altfor høyt.
Pels: 
Hard, ru, rett og godt tilliggende, litt skjegg og markerte øyenbryn.
Den skal være lengre og mer raggete på hals og skuldre, kort og slett på hodet og ørene, med unntak av bart/skjegg og øyenbryn. Overdreven trimming er ikke ønskelig.
Farve: 
Alle nyanser av rød, hvetefarget, black and-tan og gråmelert. Hvite tegninger og flekker er uønsket.
Skulderhøyde:
Idealhøyden er 25 – 30 cm.


== Eksterne lenker ==
Norsk Terrier Klub
Fagopposisjonen av 1940

Fagopposisjonen av 1940 ble formelt stiftet 15. juni 1940 og var en gruppe faglig tillitsvalgte som gikk inn for en normaliserings- og samarbeidslinje i ukene etter det tyske angrepet på Norge 9. april 1940. Selv om den også hadde medlemmer fra de etablerte arbeiderpartiene Ap og NKP, var ingen av medlemmene fremtredende i disse partiene, og opposisjonen har gjerne blitt oppsummert som en gruppe som ikke fant seg til rette i noen av partiene. Blant de mest fremtredende medlemmene var Håkon Meyer, Halvard Olsen og Jens Tangen.De fleste av opposisjonens medlemmer sluttet seg før eller siden til motstanden mot okkupasjonen, men flere av dens ledere ble dømt til tildels svært strenge fengselsstraffer i landssvikoppgjøret.


== Referanser ==
Fylkesvei 522 (Vestfold)

Fylkesvei 522 i Vestfold gikk mellom Søndre Ås i Tønsberg og Sundvold i Sandefjord kommune.
I løpet av 1980-årene ble europavei 18 mellom Gulli og Langåker flyttet ut av de bebygde områdene, den opprinnelige traséen ble etter hvert nedgradert til fylkesvei. Den opprinnelige E18 besto av den kommunale veien Åshaugveien mellom Gulli og Vestfold fylkesvegvesen, og hele Fv522.
Siden 2016 er veien del av fylkesvei 256 (Vestfold).


== Kommuner og knutepunkter ==

 TønsbergÅshaugveien 

Kommunal vei Åshaugveien fra Vestfold fylkesvegvesen til Europavei 18 Gulli
 Åsbakken bru (42 m) over 35Fylkesvei 35
Arm 125 m
 35Fylkesvei 35 Jarlsberggata til Europavei 134 Øvre Eiker og til Fv325Fylkesvei 325 Syrbekk, → Europavei 18Semsbyveien 

 Nordre Auli bru (23,5 m) over Aulielva
 Nordre Semsbyen bru (36 m) over 300Fylkesvei 300
Fv523Fylkesvei 523 Semslinna fra Semsbyen til 300Fylkesvei 300 Auli
Fv523Fylkesvei 523 Andebuveien fra Sem til Europavei 18 312Fylkesvei 312 Hesby
Fv520Fylkesvei 520 Askehaugveien fra Askehaug mot Fv295Fylkesvei 295 Toverød i Sandefjord → 305Fylkesvei 305
 SandefjordStokke Ravei 

 Fv560Fylkesvei 560 Stokkeveien fra Sørby til Europavei 18 Borge og mot 303Fylkesvei 303 Stokke kirke
 Europavei 18 Tassebek, Fv557Fylkesvei 557 Tassebekkveien til Fv560Fylkesvei 560 Frydenberg (4,4 km), Fv280Fylkesvei 280 Raveien til 305Fylkesvei 305 Haukerød i Sandefjord


== Referanser ==
16mm-film

16mm-film (16 millimeter) ble oppfunnet av Eastman Kodak i 1923 som et billigere format enn 35mm-film slik at de også hadde noe å tilby amatørmarkedet.


== TV-industri ==
I dag brukes filmen mye innen TV-industrien, og mange kjente amerikanske komiserier er blant annet skutt på 16mm-film. På tross av innføringen av de nye HD-standardene innen TV, er det fortsatt mange amerikanske TV-produsenter som skyter på 16mm-film fremfor å kjøpe nye TV-kamera. Grunnen til dette er at 16mm-film er kjent for å være såkalt «Future Proof» (fremtidssikker), da slik film fortsatt har en mye høyere fotografisk kvalitet enn HD. Men denne utviklingen har ikke funnet sted i Norge, da vår TV-produksjon ikke har stort nok marked til at det finnes noen klare fordeler med det.


== Teknisk ==
40 rammer per fot (7.6 mm per ramme)
400 fot (122 meter) = cirka 11 minutt med 24 rammer per sekund
Vertikal nedrykking av filmen
Bildeformat: 1.33:1
Forstørrelsesorden 4,58:1 til 35mm-filmprint i Academy formatet
1 perforering per ramme (kan også være «dobbelperf», altså på hver side av filmen)


== Se også ==
Super 16mm-film


== Eksterne lenker ==
Kodak om 16mm
Gråberg

Gråberg er en betegnelse benyttet i sammenheng med gruvedrift. Betegnelsen brukes om de steinmassene som er uinteressante og ikke inneholder malm. Om en for eksempel driver bergdrift på en forekomst av jernmalm, vil steinklumper som ikke inneholder malm av noe slag være uinteressante for videreforedling. 
Det er flere måter å skille ut gråberg på. Mest utbredt er et samlebånd hvor all masse som blir tatt ut fra gruven blir kjørt over, og langs båndet står mennesker og plukker bort, det vil si grovsorterer, gråberg fra interessant malmholdig berg. 
Gråberg kan selges videre som pukk, ballast eller fyllmasse i for eksempel betong. 
Gråberg kan også kalles fels, fra tysk: grunnfjell. Fels må ikke forveksles med slagg. 


== Se også ==
FelsSlaggGruvedrift
Fels

Fels er et tysk ord som betyr grunnfjell, men det er brukt i gruveindustrien som betegnelse for gråberg. Tyskland var, og er til dels fortsatt, et foregangsland innen gruvedrift. Mange av uttrykkene i gruveindustrien i dag er avledet av tysk, så som strosse, stoll og sjakt.
John Montagu

John Montagu er navnet til flere personer:

John Montagu, 4. jarl av Sandwich, (1718−1792)
John Montagu (marineoffiser), (1719–1795)
John Montagu (1744), 5. jarl av Sandwich (1744−1814)
Peter Emanuel Falck

Peter Emanuel Falck (født 1952) er en svensk tv-produsent og manusforfatter. Han står, sammen med makker Christian Wikander blant annet bak Hotel Cæsar og Familiesagaen De syv søstre i tillegg til flere svenske serier, blant annet Rederiet som også gikk på TV 2.


== Filmografi - Forfatter ==
Andra avenyn (2007 – 2010) (Svensk TV-serie) – Storyline
Far og sønn (2002) (TV-serie) – Opphavsmann
Hotel Cæsar (1998 – 2017) (TV-serie) – Opphavsmann/longterm storyline/storyline
Familiesagaen De syv søstre (1996) (TV-serie) – Opphavsmann/storyline
Tre kronor (1994 – 1999) (Svensk TV-serie) – Opphavsmann/storyline
Rederiet (1992 – 2002) (Svensk TV-serie) – Opphavsmann/storyline
Storstad (1990) (Svensk TV-serie) – Hovedforfatter
Varuhuset (1987) (Svensk TV-serie) – Hovedforfatter/storyline


== Filmografi - Produksjon ==
Far og sønn (2002) (TV-serie) – Eksekutiv produsent
Hotel Seger (2000) (TV-serie) – Exekutiv produsent
Hotel Cæsar (1998) (TV-serie) – Serieprodusent (som Peter E. Falck)
Familiesagaen De syv søstre (1996) (TV-serie) – Serieprodusent
Tre kronor (1994) (TV-serie) – Eksekutive producer


== Filmografi - Klipper ==
Liten Ida (1981) (som Peter Falck)


== Filmografi - Diverse ==
Familiesagaen De syv søstre (1996) (TV-serie) – Hovedredaktør
Tre kronor (1994) (TV-serie) – Redaktør


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Emanuel Falck på Internet Movie Database 
(en) Peter Emanuel Falck hos The Movie Database
Jens Tangen

Jens Tangen (født 20. juli 1897, død 22. september 1980) var en norsk fagforeningsmann og formann for det legale AFL (nå: LO) mellom 28. september 1940 og 10. september 1941. Selv om han etter den annen verdenskrig ble frikjent for anklager om landssvik, ble han i 1946, sammen med sin personlige sekretær Martin Brendberg ekskludert fra AFL.
Under partisplittelsen i Det norske Arbeiderparti i 1923 fulgte han opprinnelig Norges Kommunistiske Parti, som han seinere forlot.
Tangen ble i 1934 formann for Bygningsarbeiderforbundet. Han var partiløs, og ble i forbindelse med det tyske angrepet på Norge i 1940 med i Fagopposisjonen av 1940. Etter at Elias Volan 28. september ble avsatt som AFL-formann valgte okkupasjonsmakten å innsette Tangen. Ifølge historiker Harald Berntsen var det imidlertid allerede ved innsettelsen ulike forståelser av hva rollen hans skulle være – mens rikskommissær Terboven tok det for gitt at utøvelsen av formannsvervet skulle skje i forståelse med Nasjonal Samling, ønsket Tangen å fortsette den linjen som Elias Volan hadde vært representant for. Formannskiftet ble tatt til etterretning av AFLs sekretariat.
Som AFL-formann befant Tangen seg i spenningen mellom den NS-tilknyttede sekretæren Erling Olsen og AFLs juridiske konsulent Viggo Hansteen, som ønsket å trekke Tangen i retning av motstandsbevegelsen. Samtidig som det fra årsskiftet 1940/41 kom til brudd mellom Tangen og Olsen, og dermed også flere av de andre lederne av Fagopposisjonen av 1940, var han avhengig av å opprettholde forholdet til både NS og Terboven.
Fra sommeren 1941 begynte den såkalte nazifiseringen av det norske samfunnslivet, fagbevegelsen inkludert. I tråd med dette krevde okkupasjonsmakten at Tangen erstattet Ludvik Buland med Erling Olsen som nestleder. Tangen avslo, og Terboven svarte med å arrestere Buland, samt tre andre fagforeningsledere. AFL og Tangen nektet imidlertid å utpeke erstattere for disse, og truet heller med å trekke seg tilbake. Dermed begynte samarbeidet mellom AFL og okkupasjonsmakten å nærme seg bristepunktet. AFL opprettet så et utvalg som skulle forberede organisasjonens illegalitet, og også her var Tangen med. På høsten møtte Tangen AFLs førkrigsformann Konrad Nordahl i forbindelse med dette, men de oppnådde ikke enighet, først og fremst fordi Tangen krevde at hele arbeiderbevegelsen, også kommunistene, skulle trekkes inn i motstandsarbeidet.
I forbindelse med melkestreiken, som kulminerte med henrettelsen av Viggo Hansteen og Rolf Wickstrøm, ble også Tangen arrestert. I motsetning til andre AFL-ledere ble han imidlertid ikke dømt, og i mars 1942 ble han sluppet fri og flyktet til Sverige. NS-mannen Odd Fossum ble innsatt som ny AFL-formann etter Tangen.


== Referanser ==
Nødprevensjon

Nødprevensjon, etterprevensjon eller angrepille som det ofte kalles, er prevensjon som brukes etter at et samleie er gjennomført. Dette skiller det fra andre prevensjonsmidler som tas i bruk før samleiet. Den må ikke forveksles med en abortpille som brukes etter at egget har festet seg på livmorslimhinnen.
Det finnes ulike former for nødprevensjon; spiralmetoden, Yuzpe-metoden (p-pillemetoden) og gestagenpille. Det må nevnes at ikke alle er enig i å kalle disse metodene for prevensjon, da ikke alle metodene hindrer at sædcellen smelter sammen med eggcellen (befruktning/fertilisering), men kan også virke ved å hindre at det befruktede egget i å feste seg til livmorslimhinnen. Dette gjelder først og fremst bruk av spiral som nødprevensjon. De to andre metodene virker først og fremst ved å forhindre eggløsningen.


== Spiral ==
Her brukes kobberspiral (ikke hormonspiral). Spiral kan benyttes inntil fem dager etter antatt tidspunkt for eggløsning. Fordelen med spiral i forhold til de andre metodene er at den kan benyttes etter 72 timer.
Spiralen kan beholdes til videre prevensjonsbruk eller fjernes etter neste menstruasjon.


== Yuzpe-metoden ==
Denne metoden ble utviklet av den kanadiske professoren A. Albert Yuzpe som i 1974 publiserte den første studien som viste at det var en trygg og effektiv metode. Selv om metoden har vært tilgjengelig i årevis var den ikke gjort allment kjent før mange år senere. Metoden går ut på å ta en dose av østrogen og progesteron/gestagen innen 72 timer etter samleie. Man kan bruke vanlige p-piller i spesielle doser avhengig av hvilket preparat man har.


== Gestagenpille ==
Dette er det de fleste mener er «angrepillen». Det er en pille som i motsetning til Yuzpe-metoden bare består av gestagen (levonorgestrel). Medikamentet virker hovedsakelig ved å hindre eggløsning. Grunnen til at medikamentet er kontroversielt er at det i noen tilfeller kan være at den virker ved å hindre at et befruktet egg fester seg i livmoren, men det er ennå ikke funnet bevis for dette. Tvert imot viser enkelte studier at effekten av pillen uteblir om den inntas etter eggløsningen. Andre studier har vist at effekten i å hindre eggløsning er omtrent like stor som den generelle effekten i å hindre graviditet, noe som tyder på at det kan være den eneste måten medikamentet virker på.


== Referanser ==
Olga Morozova

Olga Vasiljevna Morozova (russisk: Ольга Васильевна Морозова, født 22. februar 1949 i Moskva) var en russisk kvinnelig tennisspiller fra Sovjetunionen.
I 1965, da hun var 16 år, vant hun Wimbledon-turneringen for juniorer og i 1974 var hun finalist i Grand Slam-turneringene Wimbledon og French Open men hun tapte begge finalene mot Chris Evert fra USA.  
Morozova var den første spilleren fra Russland som vant en Grand Slam-tittel i tennis da hun i 1974 vant French Opens damdubbelturneringen sammen med Chris Evert.


== Grand Slam-seire ==
 French Open:
Double damer: 1974


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Olga Morozova – WTA Tennis 
(en) Olga Morozova – ITF Tennis 
(en) Olga Morozova – FedCup
Boëthius

Anicius Manlius Severinus Boëthius (født ca. 480 i Roma, død 524 eller 525) var en kristen filosof på 500-tallet. Han tilhørte en gammel og viktig familie med medlemmer som keiser Olybrius og mange konsuler. Hans far Fl. Manlius Boëthius var konsul i 487, etter at Odoaker avsatte den siste vestromerske keiseren. Boëthius selv var konsul i 510 i ostrogoternes kongedømme. I 522 opplevde han at hans to sønner ble konsuler. Boëthius ble henrettet av kong Theoderik den store, som mistenkte ham for å stå i ledtog med Det bysantinske riket. Han feires i den katolske kirke 23. oktober. I Danmark kalles han St.Søren.


== Liv ==
Boëthius' nøyaktige fødselsdato er ikke kjent. Den settes imidlertid omkring 480 e.Kr., samme år som St. Benedikt ble født. Boëthius fødtes inn i en patrisierfamilie som hadde vært kristen i om lag et århundre. På fedresiden var han i slekt med to paver, og begge foreldrene regnet romerske keisere blant sine slektninger.
Man vet ikke hvor Boëthius fikk sitt grundige kjennskap til gresk. De historiske dokumentene er tvetydige når det gjelder dette, men Boëthius kan ha studert i Athen, og kanskje Alexandria. På grunn av sin lærdom og erfaring, gikk han i Theoderik den stores tjeneste. I 520, i en alder av 40 år, var han blitt magister officiorum. Senere ble hans to sønner utnevnt til konsuler. I 523 ga imidlertid Theoderik ordre om å kaste Boëthius i fengsel for forræderi, antagelig fordi han ble mistenkt for å stå i ledtog med den bysantinske keiseren Justinus I. Boëthius selv angir sine rivalers sladder som grunn. Han ble i alle fall satt i fengsel i Pavia og henrettet i 524 eller året etter.


== Verker ==
Boëthius mest populære verk er Filosofiens trøst (Consolatio philosophiae), som han skrev i fengslet, men hans livsmål var å bevare den klassiske kunnskapen, spesielt filosofien. Han planla å oversette Aristoteles' og Platons verker fra gresk til latin. Hans oversettelse av Aristoteles verk om logikk var den eneste betydelige del av Aristoteles' verker som var tilgjengelig i Europa inntil 1100-tallet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tre kronor (TV-serie)

Tre kronor er en svensk såpeserie som gikk på TV4 fra 1994 til 1999. Serien handlet om i livet på det svenske fiktive tettstedet Mälarviken med beliggenhet i nærheten av Stockholm. Bak serien stod Peter Emanuel Falck og Christian Wikander.  
TVNorge sendte et utvalg av episoder i 1998.


== Skuespillere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tre kronor på Internet Movie Database
Virginia Wade

Sarah Virginia Wade (født 10. juli 1945 i Bournemouth i Hampshire) var en engelsk tennisspiller. Hun vant sju Grand Slam-titler, tre singel- og fire dobbelturneringer i løpet av tenniskarrieren.
Hun huskes spesielt for seieren 1. juli 1977 i Wimbledon. Dels for at turneringen dette året feiret hundreårsjubileum og dels for at hun er den siste spilleren fra England som har vunnet turneringen.
I 1989 ble hun opptatt i International Tennis Hall of Fame.


== Grand Slam-titler ==
 Australian Open:
Single damer: 1972 (hun beseiret Evonne Goolagong med 6-4, 6-4 i finalen)
Double damer: 1973 (sammen med Margaret Smith Court) French Open:
Double damer: 1973 (sammen med Margaret Smith Court) Wimbledon:
Single damer: 1977 (hun beseiret Betty Stöve med 4-6, 6-3, 6-1 i finalen) US Open:
Single damer: 1968 (hun beseiret Billie Jean King med 6-4, 6-2 i finalen)
Double damer: 1973 (sammen med Margaret Smith Court)
Double damer: 1975 (sammen med Margaret Smith Court)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Virginia Wade på Internet Movie Database 
(en) Virginia Wade hos The Movie Database 
(de) Virginia Wade – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Virginia Wade – WTA Tennis 
(en) Virginia Wade – ITF Tennis 
(en) Virginia Wade – FedCup 
(en) Virginia Wade – International Tennis Hall of Fame
Toneleie

Toneleie eller stemmeleie er et musikkbegrep som grupperer sangstemmer og musikkinstrumenter etter deres ambitus, dvs. det toneomfanget som musikkinstrumentet eller sangstemmen rår over.


== Sang ==
Sangstemmer deles vanligvis inn i stemmeleiene sopran, alt, tenor og bass. Det meste av korlitteraturen kommer i disse stemmeleiene. I tillegg er betegnelser som mezzosopran og baryton vanlige, stort sett for solistiske stykker.
For solopartier kreves det ofte et langt større toneomfang enn for korstemmer, og siden det for solistiske oppgaver kreves andre ferdigheter i tillegg deles solister opp i såkalte stemmefag, eksempelvis heltetenor, lyrisk tenor, koloratursopran, dramatisk sopran med mer.
Tessitura er den delen av stemmeomfanget en sanger kan synge lett og uanstrengt over lengre tid uten å slite på stemmen.


== Musikkinstrumenter ==
For flere instrumentfamilier deles instrumentene inn i ulike toneleier, vanligst er sopran-, alt-, tenor- og bass- instrumenter. Blokkfløytefamilien er et kjent eksempel på denne inndelingen. Det finnes dessuten instrumenter som spiller høyere eller lavere, med betegnelser som sopranino, soprillo, piccolo, kontrabass og annet.


== Litteratur ==
Peter-Michael Fischer: Die Stimme des Sängers: Analyse ihrer Funktion und Leistung - Geschichte und Methodik der Stimmbildung, ISBN 978-3476016041


== Eksterne lenker ==
«Welcher Musiker hat den größten Stimmumfang?», Sound & Recording 11. mai 2015
Betty Stöve

Betty Stöve (født 24. juni 1945 i Rotterdam) var en nederlandsk profesjonell tennisspiller.
I 1977 var hun finalist i Grand Slam-turneringen Wimbledon, hun tapte for britiske Virginia Wade med 4-6, 6-3, 6-1. Hun var for øvrig med i tre finaler i dette året; single- og double for damer samt mixeddouble, men hun tapte alle tre.
Stöve vant hele ti Grand Slam-titler, seks dame- og fire mixed-doubleturneringer og var finalist i ytterligere 18 i løpet av sin tenniskarriere. 


== Grand Slam-titler ==
 French Open:
Double damer: 1972 (med Billie Jean King), 1979 (med Wendy Turnbull) Wimbledon:
Double damer: 1972 (med Billie Jean King)
Mixed Double: 1978 og 1981 (med Frew McMillan) US Open:
Double damer: 1972 (m/ Durr), 1977 (med Martina Navrátilová), 1979 (m/ Turnbull)
Mixed Double: 1977 og 1978 (m/ McMillan)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Betty Stöve – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Betty Stöve – WTA Tennis 
(en) Betty Stöve – ITF Tennis 
(en) Betty Stöve – FedCup