jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Paternoster Square

Paternoster Square er en plass i sentrale London, like ved St Paul's Cathedral. Fra plassen fører gågata Paternoster Row til St. Paul's undergrunnsstasjon. Navnet kommer fra kannikene som i middelalderen vandra langs de trange smugene omkring St Paul's og sang sine paternoster.
Paternoster Row var fra 1400-tallet sentrum for Londons bokhandel- og forlagsvirksomhet, og var også kjent for sine mange puber og kaffehus. Området ble totalt ødelagt av tyske bomber under Blitzen i 1940-41.
Mellom 1961 og 1967 ble hele området mellom St Paul's Churchyard og Newgate Street gjenreist i tidas brutalistiske stil, under ledelse av arkitekten William Graham Holford. Den nye Paternoster Square ble umåtelig upopulær, med sine grove betongfasader like ved byens viktigste turistattraksjon.
Utover på 1980-tallet ble det vanskeligere og vanskeligere å få fylt opp lokalene med leietakere, og det ble i de følgende åra lansert mange planer for en ombygging. I 1996 ble omsider en plan utarbeidd av arkitekten William Whitfield satt ut i livet, og i 2003 sto nye Paternoster Square ferdig. Løsningen har fått allmenn tilslutning på grunn av sin harmoniske arkitektur. Tegl og naturstein er brukt i stor grad, og Christopher Wrens kapittelhus for St Paul's er inkorporert i det nye på en heldig måte. Fra den sentrale piazzaen er det lagt gågater gjennom bygningskroppene på en funksjonell og logisk måte, som samtidig tar hensyn til nærheten til katedralen. Den gamle Temple Bar har også funnet sin plass i helheten, etter å ha oppholdt seg mer enn hundre år utafor London. Den mest iøynefallende skulpturen på Paternoster Square er den 23 m høye søylen midt på piazzaen, tegna av arkitektfirmaet Whitfield Partners. Den er bygd i portlandkalkstein i korintisk stil, og toppes av en forgylt bronseurne med flammer.
Kritikere kaller arkitekturen banal, og hevder at mangelen på boliger gjør at gågatene og de mange barene og restaurantene vil ligge som utdødd utenom kontortid og turistenes høysesong.


== Eksterne lenker ==
(en) Paternoster Square – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Paternoster Square Offisiell hjemmeside for Paternoster Square
Guadeloupes flagg

Guadeloupes flagg. Guadeloupe er et fransk departement og fører dermed den franske trikoloren på lik linje med alle andre departementer. Øyas regionråd (Conseil Régional) fører for sin del et hvitt flagg med regionrådets logo i midten. Ut over dette benyttes et uoffisielt flagg basert på øyas våpenskjold. Dette har et svart hovedfelt med gul sol og grøn rørsukkerstilk, og et blått øvre felt med tre gule liljer. Dette siste visert til Frankrike da tre gule liljer på blå bunn var Frankrikes merke før revolusjonen.
Martiniques flagg

Martiniques flagg er den franske trikoloren, ettersom Martinique er et fransk departement og fører dette på lik linje med alle andre departementer. Øyas regionråd (Conseil Régional) og departementsråd fører hver sine flagg der de respektive logoer er satt på hvit duk. 


== Martiniques uoffisielle flagg ==
Ut over trikoloren benyttes et tradisjonelt, men uoffisielt flagg for Martinique. Dette er basert på Frankrikes gamle handelsflagg: Blå duk med hvitt kors. I tillegg sitter en L-formet hvit slange i hvert av dukens fire felter. Flagget ble til i 1766, da som særlig handelsflagg for de franske koloniene Martinique og Saint Lucia.


== Eksterne lenker ==
Martinique (France, Overseas Department)
Piken med svovelstikkene

«Piken med svovelstikkene» er en av Hans Christian Andersens mest kjente noveller. Eventyret ble gitt ut i 1848 som en del av Andersens femte bind med Nye eventyr, under den danske originaltittelen «Den Lille Pige med Svovlstikkerne».


== Handling ==
«Piken med svovelstikkene» er et sentimentalt, tragisk og romantisk eventyr om en fattig pike som går barbent i byen på nyttårsaften for å selge svovelstikker. Ingen vil kjøpe, og den vesle jenta ser hvordan nyttårsfeiringen pågår inne i husene mens hun selv står utenfor og fryser. Hun tør ikke gå hjem av frykt for juling når hun ikke har klart å selge en eneste stikke. Hun kryper derfor sammen mellom to hus og tenner fyrstikkene for å varme seg. I ilden ser hun vakre syner, mat, varme og familieliv. Men bildene forsvinner straks ilden slukner. Da hun ser sin døde mormor, ber jenta henne om å ta henne med seg. I iveren tenner piken alle svovelstikkene for at mormoren ikke skal forsvinne. Da tar mormoren pikens hånd og flyr mot himmelen. Morgenen etter blir den lille piken funnet død og ihjelfrosset, med røde kinn og et smil på leppene. Alle synes det er tragisk, men ingen forstår hvilken glede hun har hatt rett før hun døde.


== Media ==

Det er laget flere filmer, deriblant en stumfilm av den skotske filmpioneren James Williamson (1855–1933) i 1902, musikaler og teateroppsetninger som bygger på eventyret. I Norge er fortellingen blant annet kjent som fjernsynsfortelling med skuespilleren Per Aabel som forteller, sendt i NRK på nyttårsaften. David Langs The Little Match Girl Passion vant Pulitzer-prisen for musikk i 2008.

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Little Match Girl – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Den lille Pige med Svovlstikkerne – hele eventyret på dansk
Cannon Street

Cannon Street er ei gate i City of London. Gata går østover fra St Paul's Cathedral, forbi Mansion House undergrunnsstasjon og Cannon Street stasjon til Monument undergrunnsstasjon. Navnet er en forvanskning av Candelwrithe Street, og viser til lysestøperne som helt fra 1100-tallet holdt til i denne gata.
Etter at jernbanestasjonen med samme navn ble bygd i 1860-åra, utvikla Cannon Street seg til ei viktig forretningsgate i City, spesialisert på bomullsvarer og andre tekstiler.
I en nisje i veggen på nr. 111 ligger den kjente London Stone, etter tidligere å ha vært innmurt i kirka St Swithun's på samme sted.
Den kuriske bukten

Den kuriske bukten  (eller lagune, litauisk: Kuršių marios, tysk: Kurisches Haff, russisk: Kуршский залив) er skilt fra Østersjøen ved Den kuriske halvøy og er innenfor Litauens og Russlands territorium. Den har navnet fra det gamle landskapsnavnet Kurland som omfattet hele området mellom Rigabukten og det tidligere Königsberg.
Elven Nemunas renner ut i bukten ved havnebyen Klaipėda hvor det er en smal passasje fra bukten og ut i Østersjøen. Den sørlige delen utgjør den russiske enklaven Kaliningrad. Området rundt bukta var det historiske området til kuronierne og gammelprøysserne.
Maistang

Maistang, maitre eller maibøk er et løvtre, en høy stang eller lang staur som blir dekorert og reist på et sentralt sted til festlige markeringer om våren og forsommeren, for eksempel på valborgsaften, i pinsen, til den tradisjonelle maifesten eller midtsommer. Skikken med maistang er lite kjent i Norge, der den aldri har vunnet innpass. Den er imidlertid vanlig i ulike regionale varianter i  Danmark og Sverige, ikke minst til feiringen av svenskenes Midtsommarafton (sankthansaften). I eldre tid er maistenger kjent fra store deler av Europa.Opprinnelig var maifesten en frukbarhetsfest for å prise vårens og sommerens vekstperiode. Markeringen har også en sterk tilknytning til at den er en ungdomsfest.


== Tradisjoner ==

En majstang lages gjerne av lønn eller bjørk, utstyres med en eller flere tverrstenger og pyntes med blomsterkranser, flagg, bånd og liknende. Forstavelsen «mai-» skal opprinnelig bety omtrent 'grønne kvister' og verbet «å maie» å pynte med slike.Skikken har røtter i førkristen hedendom knyttet til germansk og norrøn mytologi. Bruken av maistang har derfor tradisjonelt gjeldt land preget av germanske stammer i folkevandringstiden etter Romerrikets fall, også Spania, Frankrike og Italia. I dag er skikken mest populær i Sverige, Finland, Tyskland, Østerrike, England, Tsjekkia, Ungarn og Slovakia i forbindelse med festivaler og feiringer knyttet til våren, maidager, skotske beltane og sommersolverv.


=== I Sverige og Danmark ===
I Sverige og svensktalende områder i Finland blir maistenger mange steder reist til Midsommarsafton (svenskenes sankthansaften og sommerfest). Maistangen kalles da midtsommarstång. I svensk tradisjon er det vanlig med ringdanser omkring midtsommerstangen, der en vekselvis danser og gjør bevegelser som etterlikner det man synger om, for eksempel om hoppende frosker til den populære Små grodorna («små froskene»). I dag er ringdansene mest populære blant barn. Ellers er det leker og festing til langt på natt.
Maistangen på dansk område, altså i Danmark og de tidligere danske besittelsene i Sverige, blir oftest kombinert med en skikk «å føre sommer i by» og sang av maiviser. Dette skjer vanligvis 1. mai. Danske kunne tidligere også reise maibøk til valborgsaften eller ved pinsetider da det samtidig kunne velges maigreve og maigrevinne. Det har også vært en viss konkurranse mellom de ulike landsbyene der en river ned eller fjerner de andres maistang.


=== Symbolikk ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maypoles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
London Stone

London Stone er en stein som befinner seg i nr. 111 Cannon Street i City of London.
Steinen sies å være det nullpunktet som romerne målte alle avstander i Britannia ut fra, men sagnet forteller også at steinen var en hedensk helligdom. I middelalderen ble steinen et symbol på byens uavhengighet, der folk samla seg for å diskutere viktige saker, eder ble sverget, avtaler sluttet og lover forkynt. Steinen skal også ha vært større enn den er i dag.
Steinen befant seg opprinnelig i gata, før den ble innmurt i St Swithun's kirke. Kirka ble ødelagt av tyske bomber under krigen, men steinen kom ikke til skade. I dag ligger den i en nisje i veggen på en sportsforretning rett overfor Cannon Street stasjon. Det foreligger planer for en ombygging av bygningen, og i den forbindelse diskuteres det om steinen skal flyttes til Museum of London.


== Eksterne lenker ==
BBC/ BBC om London Stone
Modern Antiquarian
Sibiu

Sibiu (tysk: Hermannstadt, ungarsk: Nagyszeben) er en by i det historiske landskapet Transilvania i Romania. 
Hermannstadt ble grunnlagt av tyske nybyggere på 1100-tallet og var gjennom flere århundrer det kulturelle senteret for Siebenbürgen-sakserne, den tyskspråklige befolkningen i det som på tysk heter Siebenbürgen. Flere av innvandrerne som kom i middelalderen kom fra regionen rundt dagens Luxembourg.Byen var fra 1400-tallet også et viktig handelssentrum. Byen var den viktigste av de syv etnisk tyske byene i området. Navnet Siebenbürgen («syv borger») henspiller på disse syv tyske byene. Byen hadde de største befestningene i hele Siebenbürgen, bygget for å forsvare byen mot tyrkerne. Byen overlevde flere tyrkiske beleiringer, noe som gav opphav til betegnelsen «kristenhetens bolverk». Byens omland ble likevel gjennom historien ofte plyndret.
Frem til begynnelsen av 1700-tallet var byens befolkning utelukkende tysk. Etter at Siebenbürgen kom under Østerrike endret dette seg og byen fikk også en rumensk og ungarsk befolkning. Ved slutten av 1700-tallet gikk byen for å være Europas østligste by med postforbindelse.
Etter første verdenskrig kom byen, som fremdeles hovedsakelig var bebodd av tyskere og politisk hadde hørt under Østerrike-Ungarn, under Romania, som følge av Trianon-traktaten i 1920. I slutten av 1930-årene var Siebenbürgen-sakserne ikke lenger i flertall i byen.
Andre verdenskrig og den sovjetiske okkupasjonen førte til at det tyske innbyggertallet sank som følge av flukt, deportasjon eller utvandring. Likevel levde det fortsatt ca. 20 000 Siebenbürgen-saksere i Sibiu fram til kommunismens fall i 1989. Antallet sank raskt i 1990-årene. Ifølge folketellingen i 2002 hadde byen 154 892 innbyggere, herav 148 269 rumenere (95,7 %), 3135 ungarere (2 %), 2508 tyskere (1,6 %), samt noen hundre sigøynere, jøder og andre.En av de tidligere borgermestrene var Klaus Iohannis (valgt i 2000 og gjenvalgt i 2004) som per 2019 var Romanias president.
I 2007 var Sibiu europeisk kulturhovedstad sammen med Luxembourg. Initiativet til å dele denne æren med Sibiu ble tatt av byen Luxembourg.


== Bilder ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sibiu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mansion House (London)

Mansion House er den offisielle residensen til Lord Mayor of London (overborgermesteren). Mansion House brukes i en del seremonielle sammenhenger for City of London, blant annet den årlige talen av Storbritannias finansminister om rikets økonomiske tilstand, hans «Mansion House-tale». Guildhall er et annet møtested for viktige funksjoner.
Bygningen ble bygd mellom 1739 og 1752 etter tegninger av George Dance d.e. Den er i tre etasjer på høy sokkel; en portikus med seks søyler utgjør inngangspartiet. Hele bygningen gir inntrykk av å være noe sammentrengt på en snau tomt. Bygningen er en vernet bygning som grad I.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sutton, P. (1992): Dutch and Flemish Seventeenth Century Paintings: The Harold Samuel Collection, Cambridge University Press. ISBN 0-521-41795-3 og ISBN 978-0-521-42840-8.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mansion House, London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Offisielt nettsted for Mansion House
Innsyn i Mansion House
Dorisk

Dorisk kan hentyde til flere forskjellige artikler:

Dorere – betegnelse for en av de antikkens greske hovedstammer
Dorisk (dialekt) – en dialekt av oldgresk
Dorisk søyleorden – en bestemt slags søyle i antikkens greske arkitektur
Dorisk skala – en av kirketoneartene
Jonisk

Jonisk eller Ionisk kan hentyde til flere forskjellige artikler:
Fra gresk Ίωνες:

Jonere – betegnelse for en av de antikkens greske hovedstammer
Jonia – en antikk gresk region i det nåværende Tyrkia
Jonisk gresk – en dialekt av gammelgresk
Jonisk søyleorden – en bestemt slags søyle i antikkens greske arkitektur
Jonisk skala – en av kirketonearteneFra gresk Ιόνιος:

Det joniske hav – havet mellom Hellas, Albania og Italia
De joniske øyer – øyene i dette havetAnnet:

Ionisk røykvarsler
som har med ioner å gjøre
Queen Victoria Street (London)

Se også Queen Victoria Street (andre betydninger)
Queen Victoria Street er ei gate i City of London. Den går østover fra Blackfriars stasjon forbi Mansion House undergrunnsstasjon til Bank undergrunnsstasjon. Den er oppkalt etter den britiske dronning Victoria.
Gata går gjennom deler av London som har vært bebygd fra lang tid tilbake. Under utgravninger før bygging av Bucklersbury House i nr. 11 midt på 1950-tallet ble ruinene etter et romersk Mithras-tempel avdekka, bygd ved bredden av Walbrook, en for lengst overbygd sidelev til Themsen.
Flere kirker ligger langs Queen Victoria Street, blant andre St Andrew-by-the Wardrobe ved Blackfriars og St Nicholas Cole Abbey.
I nr. 130 er College of Arms, Englands heroldsmyndigheten. Nr. 101 er Frelsesarmeens hovedkvarter.
Gatan må ikke forveksles med en annen gate i City of Westminster, som heter Victoria Street og går østover fra Victoria stasjon til Parliament Square.
Anguillas flagg

Anguillas flagg er en britisk Blue ensign med territoriets våpen i flaggets frie ende. Våpenet viser tre røde delfiner i ring mot hvit bakgrunn og under dette en lys blå skjoldfot. De tre delfinene skal symbolisere samhold og styrke, mens skjoldfoten skal representere Det karibiske hav som omgir Anguilla. Flagget ble innført 30. mai 1990. Anguilla fører ikke eget handelsflagg.
Flagget er basert på et tidligere flagg som bare viste motivet i våpenskjoldet. Dette ble innført i 1967 da Anguilla motsatte seg å bli forent med Saint Kitts og Nevis. Bruken av dette flagget har fortsatt siden, men da som uoffisielt flagg.


== Guvernørens flagg ==
Guvernøren, koloniens øverste myndighet og kronens representant, fører eget flagg etter samme modell som øvrige guvernørflagg i britiske besittelser. Det vil si det britiske unionsflagget med koloniens våpenskjold omgitt av en krans i midten. 


== Litteratur ==
Graham Bartram: British Flags and Emblems, 2004
BR20 Flags of all nations, 1989 Edition, 1999 Revision, Ministry of Defence, 1999


== Eksterne lenker ==
Anguilla's National Flag fra offisielle hjemmesider
Tony Roche

Anthony Dalton Roche (født 17. mai 1945 i Wagga Wagga, New South Wales) er en tidligere profesjonell australsk tennisspiller.
Roche ble profesjonell tennisspiller i 1968 og som profesjonell vant han 12 single- og 27 doubleturneringer. Som best var han nummer to (1969) på rankingen over mannlige singlespillere. I løpet av sin tenniskarriere vant han i årene 1965–77 17 Grand Slam-titler, én i single- 14 double- og to i mixed double. 
Roche kom litt i skyggen av sine landsmenn, Ken Rosewall, Rod Laver, Roy Emerson og John Newcombe og hans eneste Grand Slam-tittel i single vant han i 1966 i Franske Mesterskapet i Paris. Han møtte ungarske Istvan Gulyas i finalen og vant med 6-4, 6-4, 7-5. Han var i ytterligere fem singlefinaler i GS-turnerninger men tapte alle. I double var han mer fremgangsrik og sammen med John Newcombe vant han double-titler i samtlige fire Grand Slam-turneringene; fem i Australia og Wimbledon, tre i Paris og en i det amerikanske mesterskapet. Han vant også to GS-titler i mixed double, i Australia 1966 sammen med Judith Tegart og i Wimbledon i 1976 sammen med franske Françoise Durr.
Roche deltok også på det australske Davis Cup-laget i årene 1964–78, han spilte 19 Davis Cup-kamper hvorav han vant 14. Han var med på vinne finalen og  Davis Cup-trofeen fire ganger; 1965 mot Spania, 1966 mot India, 1967 mot Spania og 1977 mot Italia. 
Tony Roche ble i 1986 opptatt i International Tennis Hall of Fame.


== Grand Slam-titler ==
 Australske mesterskapet/Australian Open:
Double herrer – 1965 (sammen med John Newcombe)
Mixed double – 1966 (sammen med Judith Tegart)
Double herrer – 1967 (sammen med John Newcombe)
Double herrer – 1971 (sammen med John Newcombe)
Double herrer – 1976 (sammen med John Newcombe)
Double herrer – 1977 (jan) (sammen med Arthur Ashe) Franske mesterskapet/French Open:
Double herrer – 1965 (sammen med John Newcombe)
Single herrer – 1966 (han beseiret Istvan Gulyas med 6-4, 6-4, 7-5 i finalen)
Double herrer – 1967 (sammen med John Newcombe)
Double herrer – 1969 (sammen med John Newcombe) Wimbledon:
Double herrer – 1965 (sammen med John Newcombe)
Double herrer – 1968 (sammen med John Newcombe)
Double herrer – 1969 (sammen med John Newcombe)
Double herrer – 1970 (sammen med John Newcombe)
Double herrer – 1974 (sammen med John Newcombe)
Mixed double – 1976 (sammen med Françoise Durr) Amerikanske mesterskapet:
Double herrer – 1967 (sammen med John Newcombe)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Tony Roche – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Tony Roche – Sport Australia Hall of Fame 
(en) Tony Roche – ATP-touren 
(en) Tony Roche – ITF Tennis 
(en) Tony Roche – Davis-cupen 
(en) Tony Roche – International Tennis Hall of Fame 
(en) Tony Roche – Tennis Australia
Perpignan

Perpignan (katalansk Perpinyà) er en kommune i departementet Pyrénées-Orientales i regionen Occitanie sør i Frankrike. Perpignan er prefektur (administrativ hovedstad) for departementet, og var hovedstaden i den tidligere provinsen og fylket Roussillon (fransk Katalonia eller Nord-Katalonia).


== Berømte personer født i Perpignan ==
Hyacinthe Rigaud (1659–1743), som malte de offisielle portrettene av Ludvig XIV av Frankrike
François Arago (1786–1853), fysiker, astronom og liberal politiker, som sikret avskaffelsen av slaveriet i de franske koloniene i 1853, ble født i den nærliggende landsbyen Estagel. Han er minnet med plassen Place Arago i sentrum av byen, og også med en statue av ham på plassen.
Carlo Schmid (født 1896) tysk jurist og politiker (SPD).
Robert Brasillach (1909–1945), fascistisk forfatter.
Frédérick Bousquet (født 1981), fransk fristil- og butterflysvømmer som deltok i Sommer-OL 2000 og Sommer-OL 2004.
Sandrine Erdely-Sayo (født 1968) pianist, som 13-åring yngste mottager av prisen til den franske kulturministeren
Martin Fourcade (født 1988) skiskytter
Simon Fourcade (født 1984) først og fremst kjent som eldre bror av Martin Fourcade, dernest kjent som skiskytter


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Perpignan


== Referanser ==
Kommunedata fra INSEE


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Perpignan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Perpignan – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
SV Wacker Burghausen

Sportsklubben Wacker Burghausen har 6 000 medlemmer og er dermed en av Tysklands største sportsklubber. Den ble grunnlagt den 13. november 1930 som bedriftssportklubb til Wacker Chemie i byen Burghausen. 


== Fotball ==
Hjemmebanen ligger i Burghausen i Bayern.
Fotballaget spilte i 2. Bundesliga 2002–2007.


== Plasseringer ==


== Bryting ==
Laget konkurrerer i 1. Bundesliga.


== Eksterne lenker ==
Offisiell hjemmeside
Pelagius II

Pelagius II (født ca. 520 i Roma, død 7. februar 590 i Roma) var pave fra 26. november 579 til han døde av pest 7. februar 590. 
Faren Winigild var goter, men Pelagius var født i Roma og levde hele sitt liv der.
Pelagius II ble valgt til pave da langobardene okkuperte Roma. Hans tid som pave ble preget av stridigheter mot langobardene, pest og sykdommer i Roma og stadig forfall. I striden mot de fremmede okkupantene søkte han forgjeves hjelp både fra keiseren i Bysants og fra den frankiske kongen.
Pelagius arbeidet ivrig for krav om sølibat for prestene og innstiftet en del meget strenge krav på dette området. Noen var så strenge at hans etterfølger Gregor I den store syntes at ham måtte modifisere dem noe.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Lothar Kolmer: «Pelagius II» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL). Bind 7, Herzberg 1994, ISBN 3-88309-048-4, sp. 167–168.
Bermudas flagg

Bermudas flagg er en britisk Red ensign, hvilket betyr at flaggduken er rød og har det britiske unionsflagget (Union Jack) i kantonen, og med koloniens våpen i flaggets frie ende. Koloniens våpen viser en rød løve som holder et våpenskjold hvorpå vises vraket av skipet Sea Venture. Våpenet ble godkjent i 1910 og i 1915 fulgte det eget flagg med våpenet på, ukjent med hvilken hjemmel. Siden har flagget gjentatte ganger vært gjenstand for offisiell godkjennelse. Flagget fungerer også som Bermudas handelsflagg.
Fra flagget ble innført og fram til 1999 satt våpenmerket i en hvit skive. Dette var også tilfelle for de fleste andre særmerkede britiske flagg for kolonier. Tradisjonen med å sette våpenet på en hvit skive skal skyldes at den britiske marinens offisielle flaggbok, Flags of all nations, hadde for vane å vise merkene som satt i flaggene på en rund, hvit bakgrunn. Selv om dette bare var en illustrasjonsteknisk måte å vise merkene, ble det i praksis tolket som at hele skiven skulle være med i flagget. Framstillingen av flaggene ble endret med 1999-utgaven av Flags of all nations, da merkede britiske flagg nå ble framstilt med våpenet direkte mot flaggduken. For å bedre muligheten for identifikasjon ble også merkets størrelse økt. 


== Guvernørens flagg ==
Guvernøren, koloniens øverste myndighet og kronens representant, fører eget flagg etter samme modell som øvrige guvernører i britiske besittelser. Det vil si det britiske unionsflagget med koloniens våpenskjold omgitt av en krans i midten. 


== Litteratur ==
Graham Bartram: British Flags and Emblems, 2004
BR20 Flags of all nations, 1989 Edition, 1999 Revision, Ministry of Defence, 1999
By ved hav

«By ved hav» er en lokalpatriotisk sang om Kristiansund. Sangen går også under navnene «Bysangen» og «Kristiansund-sangen». Sangen ble skrevet av Paul Ohrvik og tonesatt av Edvard Bræin.


== Eksterne lenker ==
Tekst og noter til By ved hav fra hjemmesiden til Kristiansund kommune