jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Transcendentaletyde nr. 5 i B-dur (Liszt)

Transcendentaletyde nr. 5 i B-dur er et musikkstykke skrevet av den ungarske pianisten og komponisten Franz Liszt. Etyden er den femte i en serie på tolv, og ble første gang publisert i 1826 under tittelen Étude en douze exercices. Franz Liszt var da 15 år gammel, og etydene ble skrevet om i varierende grad frem til den tredje og endelige versjonen i 1852, som ble dedisert til hans tidligere lærer Carl Czerny. Nr. 5 er en av etydene som ikke ble endret mye siden originalversjonen.


== Tekniske utfordringer ==
Etyden har tilnavnet "Feux Follets" (Will o' the wisp), og blir på denne måten en musikalsk framstilling av fenomenet. Som i mange av Liszts etyder er det ikke bare én teknisk vanskelighet å finne. Lange, raske intervaller med sekster, kvinter, kvarter og terser i høyrehånden veves sammen med en underfundig melodi i venstre. Melodien bytter imidlertid ofte mellom hendene. Man finner også triller, kromatiske skalaer og andre kompliserte tekniske utfordringer i verket, og alt skal spilles med en lett hånd, med vekt på å formidle den mystiske atmosfæren. Etyden regnes for å være en av de vanskelige i settet.
Argos Panoptes

Argos Panoptes (gresk: Ἄργος Πανόπτης), «Argos den altseende»; latin: Argus) var i gresk mytologi et stort monster med hundre årvåkne øyne, argusøyne, over hele kroppen.
Argos var satt av Hera til å passe på en av Zevs' elskerinner, kongsdatteren og nymfen Io, og Zevs ba Hermes om hjelp. Argos' øyne byttet på å sove, så noen var alltid åpne. Dette løste Hermes ved å spille på sølvfløyten sin og lure Argos' øyne i søvn. Noen versjoner forteller også at han snakket øynene i søvn med kjedelig prat. Deretter kappet han hodet av beistet. Øynene ble tatt ut og satt på fjærene til påfuglen, av Hera.


== Se også ==
Argusøyne


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Argus Panoptes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bjørn Floberg

Bjørn Floberg (født 12. september 1947) er en norsk skuespiller, kjent fra film, teater og TV. Han kommer fra Tønsberg.
Floberg startet sin karriere på 1970-tallet, og fikk sin endelige gjennombrudd med hovedrollen i Telegrafisten i 1993. Han spiller Jacob Hamre i filmene om Varg Veum. Andre roller han huskes for er bl.a. rollen som Dinas far i Jeg er Dina, den psykopatiske drapsmannen i Insomnia, som vaktmesteren i Ti kniver i hjertet og ikke minst som Akeron i Blindpassasjer.
Under Amandaprisen 2011 ble han hedret med Amandakomiteens ærespris. Han vant Amandaprisen 2019 i klassen beste mannlige birolle for Ut og stjæle hester og var nominert til Amandaprisen 2013 i klassen beste mannlige skuespiller for 90 minutter. I 2022 var han en av fire norske skuespillere som fikk navnet sitt på en sten på Haugesund Walk of Fame.


== Filmografi (utvalg) ==
2022: More Than Ever
2021: CLUE: Maltesergåten
2021: Nordsjøen
2021: Margrete den første
2019: Ut og stjæle hester
2014: Kingsman: The Secret Service
2012: 90 minutter
2012: Varg Veum – Kalde hjerter
2012: Varg Veum - De døde har det godt
2011: Varg Veum - I mørket er alle ulver grå
2011: Varg Veum – Dødens drabanter
2011: Varg Veum – Svarte får
2010: Varg Veum – Skriften på veggen
2010: Maria Wern - Stum sitter guden
2010: En ganske snill mann
2008: Varg Veum – Begravde hunder
2008: Varg Veum – Kvinnen i kjøleskapet
2008: Varg Veum – Falne engler
2008: Varg Veum – Din til døden
2008: Varg Veum – Tornerose
2007: Varg Veum – Bitre blomster
2006: Uro
2004: Uno
2004: Ørnen
2003: The Return of the Dancing Master
2003: Tur & retur
2003: Salmer fra kjøkkenet
2003: Villmark
2002: Jeg er Dina
2002: Musikk for bryllup og begravelser
2000: Ikíngut
2000: Dykaren
1999: Misery Harbour
1998: 1732 Høtten
1997: Den siste kontrakten
1997: Ørnens øye
1997: Insomnia
1997: Den siste viking
1995: Hører du ikke hva jeg sier!
1994: Ti kniver i hjertet
1993: Secondløitnanten
1992: Telegrafisten
1990: Herman
1988: Brun bitter
1985: Papirfuglen
1979: Kronprinsen
1978: Blindpassasjer (Mini-serie)
1977: Lykkespill (TV-serie)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bjørn Floberg på Internet Movie Database 
(no) Bjørn Floberg hos Nationaltheatret 
(sv) Bjørn Floberg i Svensk Filmdatabas 
(da) Bjørn Floberg på Filmdatabasen 
(da) Bjørn Floberg på danskefilm.dk 
(da) Bjørn Floberg på danskfilmogtv.dk 
(da) Bjørn Floberg på Scope 
(fr) Bjørn Floberg på Allociné 
(en) Bjørn Floberg på AllMovie 
(en) Bjørn Floberg hos The Movie Database 
Bjørn Floberg hos Filmweb
Roller hos Nationaltheatret
Phillips County

Phillips County er navnet på fire fylker i USA:

Phillips County (Arkansas)
Phillips County (Colorado)
Phillips County (Kansas)
Phillips County (Montana)
Sjømannskirken

Sjømannskirken – Norsk kirke i utlandet er en norsk frivillig organisasjon, grunnlagt 31. august 1864 i Bergen med navnet «Foreningen til Evangeliets Forkyndelse for Skandinaviske Sjømænd i fremmede Havner». 
Initiativtaker til organisasjonen var presten Johan Storjohann. Den første kirken i Leith ved Edinburgh i Skottland ble opprettet i 1865. Sigvald Skavlan var en av de første sjømannsprestene. Sjømannskirkene er tilknyttet Den norske kirke. Hovedkontoret ligger i Bergen. Organisasjonen har norske lutherske kirker over store deler av verden.

Fra begynnelsen var det norske sjøfolk i utenriksfart som var organisasjonens primærmålgruppe, og organisasjonen ble omtalt både som «Sjømannsmisjonen» og «Sjømannskirka» («Sjømannskjerka»). Fra 1990 tok den i tillegg navnet «Norsk kirke i utlandet». I 2003 byttet organisasjonen navn fra «Den norske Sjømannsmisjon/Norsk kirke i utlandet» til «Sjømannskirken - Norsk kirke i utlandet».
Sjømannskirken ønsker i dag å være et kirkelig, kulturelt og sosialt møtested for alle nordmenn i utlandet. Organisasjonen har kompetanse på kriseberedskap og familierådgivning, og finnes på alle kontinenter. I løpet av et år har Sjømannskirken omkring 650 000 møter med mennesker over hele verden og utfører et omfattende sosialt arbeid.
Virksomheten består av 28 sjømannskirker, en nettkirke, ni nordsjøprester, fire studentprester og sju reiseprester. Organisasjonen jobber i over 80 land i alle verdensdeler. Alle sjømannskirkene utfører kirkelige handlinger som dåp, konfirmasjon og bisettelse. En rekke kirker utfører også bryllup. Sjømannskirken har rundt 200 ansatte i ute- og hjemmearbeidet.
Av et årlig budsjett på rundt 238 millioner kroner, dekkes rundt halvparten gjennom statlig støtte. Resten samles inn via beredskapsavtaler med norsk næringsliv, frivillige gaver i Norge og ved sjømannskirkene i utlandet.
Generalsekretær Jeffrey Huseby har ledet Sjømannskirken siden 2020. Det høyeste besluttende og kontrollerende organ er generalforsamlingen, som blant annet velger hovedstyre. Siden 1865 har Sjømannskirken stått under kirkelig tilsyn av Den norske kirkes biskop i Bjørgvin.


== Litteratur ==
Koren, Elisabeth (2017). «Sjøfolk og velferdsstaten». Arbeiderhistorie. Årbok for Arbeiderbevegelsens arkiv og bibliotek. Oslo. ISSN 2387-5879. 


== Se også ==
HJEM (tidligere Bud & Hilsen)


== Eksterne lenker ==
(en) Norwegian Seamen's Church – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sjømannskirkens offisielle nettsted
Bergen byleksikon på nett, om Sjømannskirken
Statsarkivet i Bergens presentasjon av Sjømannsmisjonen
Sjømannskirkens arbeid i Norge
Boundary County

Boundary County er et fylke i den amerikanske delstaten Idaho. Det ligger lengst nord i staten og det grenser mot Bonner County i sør, Lincoln County, Montana i øst, Pend Oreille County, Washington i vest og mot Canada i nord.
Boundary Countys totale areal er 3 310,55 km² hvorav 24,35 km² er vann. Ved folketellingen i 2010 hadde fylket 10 972 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Bonners Ferry som også er fylkets største by. 


== Historie ==
Fylket ble grunnlagt 23. januar 1915 og har fått sitt navn på grunn av at det grenser til Canada. 


== Befolkningsutvikling ==


== Byer ==
Bonners Ferry
Moyie Springs


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Boundary County, Idaho – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bonners Ferry Arkivert 26. april 2010 hos Wayback Machine.
Boundary County Airport
Live Webkamera i Boundary County
Else Rønnevig

Else Rønnevig (født 2. mars 1940 i Lillesand) er kulturvernarbeider og statsstipendiat.  Hun fikk tilnavnet Sprossa da hun i 1980 engasjerte seg for å bevare og restaurere originale vinduer i gamle hus samtidig som hun tok initiativ til å etablere Aust-Agder avdeling i Fortidsminneforeningen.
Hun er utdannet ved Statens lærerskole i Forming, Oslo 1957-59. Hun har vært hjemmeværende formingskunstner, kommunepolitisk aktiv, vært fylkesleder og hovedstyremedlem i Fortidsminneforeningen og medlem av Statens Kulturminneråd.
Siden 1985 har hun drevet eget firma med rådgivning innen kulturvern og bygningsmiljø.
Hun ble utnevnt til statsstipendiat i 2003. 


== Priser ==
Lillesand kommunes kulturpris og byggeskikkpris,
Urnesmedaljen fra Fortidsminneforeningen
Bonytts veteranhuspris.
Sørlandets litteraturpris for boka Bakerovnen : verne, bygge bruke 2011
Kongens fortjenstmedalje i 2012. Hun mottok
Riksantikvarens kulturminnepris 2015 for sin innsats innen bygningsbevaring.
Aust-Agder fylkeskulturpris i 2015.


== Litteratur ==
HUShjelpen, Sprossa 2015
STEIKE GODT!, Sprossa 2015
Vern & virke hus og tradisjoner, Sprossa 2013
Gamle Hus : inspirasjon og mange gode råd, Sprossa 2012
Bakerovnen : verne, bygge, bruke. Sprossa, 2010
Fint brød : kultur, oppskrifter og inspirasjon. Samlaget, 2005
Gamle hus : vern, valg og muligheter. Aschehoug, 2004
Bakaromnen : trend og tradisjon. Samlaget, 2001
Mat og hus : kulturhistorisk kokebok. Bonytt forlag, 1995 (Sammen med Trond Moi)
Rehab-katalogen : gode råd til deg som skal vedlikeholde, rehablitere eller restaurere gamle hus. Sprossa forlag, 1990. 3 hefter i mappe
«Bryggerhuset». I: Fortidsvern, nr 3, 2001


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sprossa.no Hennes hjemmeside
Oppussing av gamle Hus
Sølvpilen

Sølvpilen er en tegneserie som ble skapt av belgieren Frank Sels i 1965. Den ble gitt ut i Norge av Allers mellom 1971 og 1986, av Gevion i 1987 og Bladkompaniet fra 1988 til 1991. Fra 2005 er det igjen Allers som har stått for utgivelsene. Bladet var svært populært i Tyskland og Skandinavia på 1970- og 80-tallet, og i Norge nærmet bladet seg Donald Duck & Co i opplag. Sølvpilen dukket først opp på norsk i bladet Felix i 1969, da som bi-serie. Serien fortsatte i Felix i tilsammen 50 utgivelser, fram til den fikk sitt eget blad i 1971. Det er totalt 514 ordinære norske utgivelser, samt 32 ekstrahefter, 5 superhefter og 11 pocketbøker. Mellom 2005 og 2008 ble det gitt ut 11 spesialhefter, og fra 2007 har bladet kommet som et årlig julehefte i liggende format. Historiene i bladene fra 2000-tallet er i stor grad opptrykk av tidligere utgitte historier. Enkelte av disse historiene inneholder sider som ble utelatt i de originale norske utgivelsene. I 1979 kom boka Blods-brødrene (ISBN 82-7034-108-8). Den forteller historien om hvordan hovedpersonene i serien møttes i tekstform.
Hovedpersonene i serien er indianerhøvdingen «Sølvpilen», hans blodsbror Falk og indianerjenta «Månestråle». Den tamme pumaungen «Tinka» har også en rolle i serien. Årsaken til at Falk ble Sølvpilens blodsbror var at Falk en gang reddet livet til Sølvpilen under svært dramatiske omstendigheter. Blant bifigurene finner man blant andre Falks onkel Jim Kent, han ansatte Jeremias, japaneren Endo og de to kameratene Harry og Ted. I de første utgivelsene av bladet Felix ble Månestråle kalt «Røde Lilje», mens Ted gikk under navnet Jed i utgivelsene fra Bladkompaniet.
Sølvpilen og Månestråle tilhørte kiowastammen, i virkeligheten en ganske krigersk stamme. I tegneserien har Sølvpilen og stammen hans tilholdssted i Fredsdalen i Colorado, og er forkjempere for fred mellom blekansikter og rødhuder.


== Eksterne lenker ==
Artikkel i Dagbladet
Kristen Rivertz

Kristen Tobias Rivertz (født 29. desember 1862 i Korgen, død 11. oktober 1937) var en norsk arkitekt.


== Virke som arkitekt ==

Rivertz tegnet blant annet Frogner terrasse i Oslo (1916), Togahjørnet i Teatergaten 2 (1898–99), Blomqvists auksjons- og utstillingsbygning i Tordenskiolds gate 5 (1913–14) og Det Rivertzke kvartal på Sagene. Arkitekt Rivertz' plass er oppkalt etter ham. 
I årene 1904–07 arbeidet Rivertz i Ålesund etter bybrannen, og i kompaniskap med arkitekt Heinrich Jürgensen tegnet han flere av byens viktige jugendbygninger. I perioden 1907-09 arbeidet han i Kristiansund, og tegnet der blant annet Norges Banks bygg (1907–1908). 
Tidlig på 1900-tallet mente både Oslo kommune og de fleste arkitekter at det var best å bygge eneboliger og hagebyer også i storbyen. Rivertz, som var sosialt engasjert, skjønte at de aldri ville klare å løse boligproblemet i Oslo på den måten, så han etablerte et aksjeselskap som bygget femten tre–etasjes blokker med til sammen 469 leiligheter, de fleste ettroms eller toroms, noen med eget WC, andre med WC i gangen, det Rivertzke kompleks. Målet var å bygge rimelige og funksjonelle boliger for arbeiderklassen, og selv om Oslo kommune måtte overta selskapet, ble prosjektet fullført i 1912. 
Det Rivertzke kompleks er utført i en svært enkel nordisk nybarokk. Det samtidige Frogner terrasse er nært beslektet eksteriørmessig, dog i en rikere og mer luksuriøs utførelse.


== Forfatterskap ==
Kristen Rivertz ga i 1934 ut Bolignød, boligpolitikk, boligkultur.


== Privatliv ==
Kristen var bror av høyesterettsdommer Johan Albrigt Rivertz, lensmann Peter Edvard Rivertz og lagmann Jacob Andreas Rivertz.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Kristen Rivertz på Arc!
Kristen Rivertz i Norsk kunstnerleksikon
Det rivertzske sameiet
Falsk krupp

Falsk krupp, pseudokrupp, akutt subglottisk laryngitt eller akutt pediatrisk laryngitt, også noen ganger kalt laryngotrakeobronkitt, er en øvre luftveisinfeksjon med oppsvelling av strupehodet. Sykdommen er hyppigst hos barn i alderen 1/2 – 3 år, og det er en vanlig årsak til legekontakt. Falsk krupp blir oftest utløst av virusinfeksjoner (ofte influensa), men bakterielle infeksjoner kan også utløse falsk krupp. Den genetiske faktoren spiller trolig en rolle, ettersom falsk krupp er vanligere i noen familier enn andre.


== Symptomer ==
Karakteristiske symptomer inkluderer hes stemme, en karakteristisk «bjeffende» hoste, varierende grad av pustevansker i form av inspiratorisk stridor (anstrengt innpust). Allmenntilstanden til barnet er oftest god, en eventuell feber er lav (oftest under 38 °C), og pasienten vil normalt ikke sikle eller ha svelgeproblem — sammenlign epiglottitt. Ved falsk krupp med spredning til bronkiene, etterhvert nedsatt allmenntilstand og markant ekspiratorisk stridor (anstrengt utpust) i tillegg til inspiratorisk stridor er diagnosen gjerne akutt malign laryngotrakeobronkitt. Ved både epiglottitt og akutt malign laryngotrakeobronkitt er sykehusinnlegging nødvendig.


== Behandling ==
Behandling av falsk krupp innebærer normalt lindring av symptomene. Fuktig luft har gunstig virkning. Oftest vil kald, fuktig luft virke best, men noen pasienter responderer bedre på varm, fuktig luft. Noen steder er det vanlig å behandle falsk krupp med små doser av inhalerte eller perorale glukokortikoider. I særlig alvorlige fall kan det være aktuelt med oksygenterapi eller adrenalin.
Ved legevaktbesøk kan det benyttes en adrenalinlignende oppløsning (Vaponefrin) som gis med et forstøverapparat som drives av en enkel ballong. Det krever god teknikk for å legge en sky med slik oppløsning foran nese og munn til pasienten like før innpust, slik at medisinen trekkes ned i luftveiene. Siden pasienten gjerne sitter på fanget til en av foreldrene kan vedkommende forelder få i seg noe av medisinen, som kan gi hjerteklapp. Det er en fordel å kunne skifte mellom foreldrene til å ha ungen på fanget.
Siden falsk krupp innebærer en betennelse i strupehodet med hevelse og væskeansamling, kan det gi bedring at pasienten sitter oppreist slik at væske i kroppen går nedover. Siden frisk luft også kan gi bedring, vil kjøretur til legevakt eller legekontor kunne bedre tilstanden. Det kan virke brutalt å si at et dramatisk sykt barn skal sitte i et barnesete og kjøre et stykke, og det kan være vanskelig å overtale redde foreldre til slik kjøretur, selv om det kan være god behandling.
For barn som har hatt falsk krupp en eller flere ganger, kan det være god forebyggelse å bygge opp hodeenden av senga noe, men ikke så mye at barnet blir liggende i fotenden av senga. Da vil væske i betennelsen i strupehodet trekke ned mot føttene, og det skal mer til at barnet får nytt anfall med falsk krupp.


== Se også ==
Ekte krupp (strupedifteri)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Pasienthåndboka.no – Førstehjelp ved falsk krupp


== Kilder ==
«Falsk krupp» på Lommelegen.no
Matematiske symboler

Matematiske symboler brukes innen matematikk for å angi bestemte operasjoner. For eksempel angir + addisjon. For en del operasjoner, for eksempel addisjon av tall, har vi en felles forståelse for hva disse symbolene betyr. Andre operasjoner kan ha spesielle betydninger i visse sammenhenger, hvilket angis mer spesifikt for den gitte konteksten.


== Grunnleggende matematiske symboler ==
Jan Ottosson

Jan Bo Otto «Janne» Ottosson (født 10. mars 1960 i Högsäter, Dalsland, Sverige) er en svensk tidligere langrennsløper.
Han vant to OL-gull i stafett i løpet av sin karriere. Hans beste plasseringer individuelt i VM- og OL-sammenheng er to sjetteplasser; på 50 km under OL-1988 og på 15 km under VM-1991. Han har også vunnet Vasaloppet fire ganger; 1989, 1991, 1992 og 1994.


== OL-medaljer ==
1984 – gull (4 x 10 km stafett)
1988 – gull (4 x 10 km stafett)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jan Ottosson – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jan Ottosson – Olympedia 
(en) Jan Ottosson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Jan Ottosson – Sveriges olympiske komité 
(en) Jan Ottosson – FIS (langrenn)
Blister

Blister er en norsk rockgruppe som består av Håvard Hernes, Lars Lundevall, Aslak Dørum og Rune Lindstrøm. Fra starten var også Atle Karlsen medlem av gruppen. Gruppens debutalbum Brand New Antiques ble utgitt i 2003.Håvard Hernes er bandets vokalist og skriver alle tekster og melodier. Debutalbumet Brand New Antiques ble spilt inn i Kina i Bård Breiviks atelier i 2003. Det ble laget en dokumentarfilm om plateinnspillingen i Kina; dokumentarfilmen ble klippet av Don Pepe og sendt på NRK. Matias Armand Jordal har lagd musikkvideoer for bandet.Hernes arbeidet i støtteapparatet til DeLillos fra 1991 til 2013. I 2014 startet han festivalen Piknik i Parken ved Vigeland-museet i Oslo, sammen med Peer Osmundsvaag fra Atomic, Torgeir Gullaksen fra Goldstar Music og Runar Eggesvik fra Trøbbelskyter AS.
I 2015 grunnla Hernes Stiftelsen Friluftssykehuset som har som formål å styrke syke og pårørende sin hverdag ved sykehus.


== Diskografi ==
2003: Brand New Antiques, innspilt i Beijing, produsert av bandet selv
2008: Birthdaysongs; dobbeltalbum spilt inn i Budapest og i Ronni Le Tekrøs studio på Toten; produsert av Yngve Leidulv Sæthre og HP Gundersen
2014: Grizzly Leaving Land, produsert av Lars Håvard Haugen


== Medlemmer ==
Håvard Hernes – vokal (2003–)
Lars Lundevall – gitar (2003–)
Aslak Dørum – bass (2003–)
Atle Karlsen – keyboard (2003–2007?)
Rune Lindstrøm – trommer (2003–)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Blister på Discogs
Bolton (distrikt)

Metropolitan borough of Bolton er et administrativt distrikt i Stor-Manchester i England. Det har navn etter administrasjonsbyen Bolton, og er et metropolitan borough, hvilket vil si at det er selvstyrt og i praksis fungerer som en enhetlig myndighet. 
Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved at Bolton, Farnworth, Blackrod, Horwich, Kearsley, Little Lever, Westhoughton og deler av Turton ble slått sammen. Distriktet dekker et areal på 139,80 km² og hadde 276 786 innbyggere i 2011.


== Småbyer i distriktet ==
Blackrod
Bolton
Farnworth
Horwich
Kearsley
Little Lever
Turton
Westhoughton


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Metropolitan Borough of Bolton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ola Narr (Oslo)

Ola Narr (1–11, 2–22) er et parkområde, en vei, et borettslag og en barnehage ved Carl Berner i Oslo. I nyere tid har navnet kommet til å betegne store deler av området nord i Tøyenparken, men opprinnelig betegnet navnet kun kollen helt i nordenden av Tøyenparken, nærmest Carl Berner.
Kollen har utsikt over hele byen, og bratte bakker som brukes til skihopp og aking vinterstid.

Ola Narr har fått sitt navn etter Ole Arnesen (1803–1884), som forpaktet jord under Tøyen hovedgård, like ved det stedet hoppbakken ble lagt seinere. Slik festet navnet Ola Narr seg til området.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Ola Narr». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 412. ISBN 978-82-573-1760-7. 
Gjerland, Leif 2008: Navn i Oslo. Hvorfor heter det det det heter?, Orion
Lokalhistoriewiki om Ola Narr
Geoffrey Household

Geoffrey Edward West Household (født 30. november 1900, død 4. oktober 1988) var en britisk forfatter som spesialiserte seg i thrillere og spenningsromaner. Hans mest kjente roman er Rogue Male (1939).
Household studerte ved Universitetet i Oxford, hvor han tok en Bachelor of Arts i engelsk litteratur i 1922. Han arbeidet deretter som bankmann i Romania, fra 1926 som marketing manager for banangrossisten Elders and Fyffes i Spania, fra 1929 som forfatter av barneleksikon og av radiohørespill for barn for Columbia Broadcasting i USA. Mellom 1933 og 1939 var han reisende selger av trykkerifarge i Europa, Midtøsten og Sør-Amerika.
Under den andre verdenskrig arbeidet Household for britisk etterretning i Romania og Midtøsten.Household debuterte med romanen The Salvation of Pisco Gabar i 1936. Fra 1945 var han bosatt i England og arbeidet fulltid som forfatter. Han var i 1940- og 1950-årene en av verdens best kjente thrillerforfattere, og produserte helt fram til sin død i 1988 spenningsromaner av god kvalitet. Da Crime Writers' Association i 1996 skulle kåre den beste britiske kriminalroman fra 1930-tallet (The Rusty Dagger Award), var Households Rogue Male fra 1939 en av fire finalister. Rogue Male er blitt kalt den definitive spiontrilleren fra britisk krimlitteraturs gullalder. Boken står som nummer 14 på Crime Writers' Associations liste over tidenes 100 beste krimromaner, som nummer 55 på Mystery Writers of Americas tilsvarende liste. Den er oversatt til norsk som Ensom ulv (1953).


== Bibliografi ==
The Salvation of Pisco Gabar (1936)
The Terror of Villadonga (1936)
The Third Hour (1937)
Rogue Male (1939)
Arabesque (1948)
The High Place (1950)
Rough Shoot (1951)
A Time to Kill (1951)
Tales of Adventurers (1952)
The Exploits of Xenophon (1955)
Fellow Passenger (1955)
Against the Wind (1958)
The Brides of Solomon: And Other Stories (1958)
Watcher In The Shadows (1960)
Thing to Love (1963)
Olura (1965)
Prisoner of the Indies (1967)
The Courtesy of Death (1967)
Dance of the Dwarfs (1968)
Doom's Caravan (1971)
The Three Sentinels (1972)
Red Anger (1975)
Escape into Daylight (1976)
Hostage London: The Diary of Julian Despard (1977)
The Last Two Weeks of Georges Rivac (1978)
The Europe That Was (1979)
The Sending (1980)
Summon the Bright Water (1981)
Capricorn and Cancer (1981)
Rogue Justice (1982)
Arrows of Desire (1985)
The Days of Your Fathers (1987)
Face to the Sun (1988)


=== Oversettelser til norsk ===


== Priser og utmerkelser ==
Svenska Deckarakademins Grand Master-diplom 1980


== Referanser ==


== Litteratur ==
Barber, Michael(1974): The Lives and Times of Geoffey Household, Books and Bookmen
Pederson, Jay P. (red.) (1996): St James Guide to Crime & Mystery Writers
Seymour-Smith, Martin & Kimmens, Andrew C.  (red.) (1996): World Authors 1900-1950, bind 2


== Eksterne lenker ==
Books and Writers: Geoffrey Household
Fantasticfiction: Geoffrey Household