jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Snøhvitfeltet

Snøhvitfeltet er et naturgassfelt på Tromsøflaket i Norskehavet på norsk kontinentalsokkel. Feltet består av reservoarene Snøhvit, Albatross og Askeladd.


== Karakteristikk for feltet ==
Snøhvitfeltet skiller seg fra de fleste andre olje- og gassfelt på norsk sokkel på en rekke områder:

Alt utstyr i produksjonsanlegget på feltet blir plassert på havbunnen, ingen oljeplattformer eller andre innretninger brukes på overflaten. Det blir mulig for trålere å tråle over installasjonene.
Gassen blir ført i land ubehandlet gjennom en rørledning.
Oppløst CO2 i gassen blir separert, ført tilbake til feltet og ned i et reservoar.
Equinor har utviklet en egen prosess for produksjon av LNG i samarbeid med Linde, «Mixed Fluid Cascade».
Egne skip er utviklet og bygget for transport av LNG fra Melkøya til markedet.Strukturene i undergrunnen består av 7 atskilte petroleumsforekomster som blir utnyttet med en felles utbygging av infrastruktur for produksjon. Som funn ble forekomstene kalt for Albatross, Askeladd og Snøhvit. I tillegg til naturgass vil feltet produsere noe NGL og naturgasskondensat. Oljeforekomstene har vist seg å ikke være store nok til at den kommer til å bli utvinnet på nåværende tidspunkt. Feltet er det 5. største gassfeltet på norsk sokkel etter Trollfeltet, Ormen Lange-feltet, Åsgardfeltet og Ekofiskfeltet. Det vil produsere i ca. 30 år fra og med høsten 2007. Gassen ilandføres gjennom rør til Melkøya utenfor Hammerfest, prosesseres og nedkjøles til flytende gass, LNG, før den skipes ut.


== Historikk ==
Snøhvitfeltet ble påvist i 1984. Stortinget godkjente utbyggingen i 2002. Godkjenningen var preget av stor politisk debatt. Dette hadde både sammenheng med at LNG-fabrikken drives av 229 MW Melkøya gasskraftverk med et årlig utslipp på 920 000 tonn CO2, og med at utbyggingen var det første petroleumsprosjektet på Tromsøflaket. I forbindelse med anleggsarbeidene sommeren 2002 ble en rekke aksjonister fra Natur og Ungdom arrestert etter å ha sperret anleggsarbeidet i ti dager.
Den 21. august 2007 klokken 0210 ble gass direkte fra Snøhvitfeltet sluppet inn i anlegget på Melkøya. Et synlig tegn på at produksjonen av LNG (flytende nedkjølt gass) nå kan starte, er at den store fakkelen er tent. Høyden på gassflammen varierer med trykket på gassen som slippes inn. På det høyeste vil gassflammen kunne strekke seg opp til 100 meter til værs.
Den 28. september 2020 opsto brann i LNG-anlegget på Melkøya. I januar 2022 var produksjonen fra Snøvit og Melkøya fortsatt lukket.


== Geologi ==
Gassreservoaret består av sandstein fra juratiden i Hammerfestbassenget. Sanden ble avsatt i
tidligere elveleier.


== Satelittfelt ==
Albatross - Består av reservoarene Albatross Nord og Sør. Satt i drift i 2007.
Askeladd - Består av reservoarene Askeladd Nord, Sør, Vest og Gamma. Planlagt driftsatt 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Snøhvit i interaktivt kart
Statoils nettsted for Snøhvitfeltet
Store norske leksikon
Bilder fra dokkingen av fabrikken på Melkøya
Mixed fluid cascase process
Tore Oksholen

Tore Oksholen (født 25. august 1960 i Sunnhordland) er forfatter og ansvarlig redaktør i Universitetsavisa.
Oksholen er utdannet cand.polit. og cand.mag. fra Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet. Han har også gått Bistandskolen hos Norad. Han har arbeidet som journalist i Aftenposten, Adresseavisen, Universitetsavisa og Norges teknisk-naturvitenskapelige universitets populærvitenskapelige forskningstidsskrift Gemini, samt frilans med forskningsjournalistikk som spesiale.
I 2002 ga Oksholen ut sakprosaboken Den nye biologien. Temaet genteknologi går igjen i hans skjønnlitterære debut, nær framtid-thrilleren En rik høst. Han har også gitt ut boka Vi er de døde, som er hans første spenningsbok for ungdom.
Fra mai 2009 har han vært ansvarlig redaktør for Universitetsavisa ved NTNU.


== Bibliografi ==
Den nye biologien – sakprosa (2002)
En rik høst – kriminalroman (2005)
Smertegrensen – kriminalroman (2006)
Undergang – kriminalroman (2008)
Vi er de døde – ungdomsroman (2010)


== Eksterne lenker ==

(no) Publikasjoner av Tore Oksholen i BIBSYS
Farah (provins)

Farah-provinsen er en av 34 provinser i Afghanistan.  Den ligger vest i landet. Administrasjonsstedet er Farah. 


== Referanser ==
Kenneth Svendsen

Kenneth Svendsen (født 2. august 1954 i Fauske) er en norsk politiker (FrP). Han var innvalgt på Stortinget fra Nordland fra 1997 til 2017. Fra 2013 til 2017 var han Stortingets andre visepresident.
Svendsen var medlem av Fauske kommunestyre 1988–2007, medlem av formannskapet 1989–1999 og leder i kontrollutvalget 1999–2008. Han var også medlem av Nordland fylkesting 1992–1999, fra 1993 som medlem av fylkesutvalget. Han har vært medlem av Fremskrittspartiets sentralstyre og har ledet Nordland Fremskrittsparti 2010–2014.Etter grunnskolen tok han yrkesopplæring som møbelsnekker og sveiser. Han har arbeidet som sjåfør i Nordlandsbryggeriet AS og Fauske Bilberging AS, og som sjømann og selvstendig næringsdrivende.


== Stortingskomiteer ==
2013–2017 2. nestleder i Kontroll- og konstitusjonsomiteen.
2009–2013 medlem i Finanskomiteen.
2005–2009 1. nestleder i Arbeids- og sosialkomiteen.
2001–2005 medlem i Samferdselskomiteen.
2001–2005 medlem i Valgkomiteen.
1997–2001 medlem i Finanskomiteen.
1997–2001 medlem i Valgkomiteen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kenneth Svendsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Kenneth Svendsen hos Stortinget 
(no) Kenneth Svendsen hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Kenneth Svendsens stemmegivning på Stortinget (arkivert) siden 2009 systematisert av organisasjonen Holder de ord
Leif Ivar Kristiansen

Leif Ivar «Leifen» Kristiansen (født 22. oktober 1959 i Trondheim) er en lederskikkelse i Hells Angels i Norge.Kristiansen er dømt en rekke ganger for volds- og narkotikarelaterte lovbrudd og har sonet lengre dommer. I 2010 ble han av Trondheim tingrett dømt til 4 år og ni måneders ubetinget fengsel, men denne ble anket til lagmannsretten. I påvente av at ankesaken skal komme opp har Kristiansen sittet i varetekt. I november 2011 fant også Frostating lagmannsrett Kristansen skyldig i henhold til tiltalen om ran, trusler og grov narkotikaforbrytelse, og han ble idømt fengselsstraff på tre år og ni måneder.I 1999 uttrykket han åpent støtte til Young Guns-leder Shahid Rasool i forbindelse med en straffesak mot Rasool og avslørte samtidig til media at de som kriminelle samarbeider.I 2010 ble han stoppet av islandske immigrasjonsmyndighetene og sendt tilbake til Norge. Islandske myndigheter opplyste at bakgrunnen for bortvisningen var at de ikke ønsket personer som er tilknyttet organisert kriminalitet som en del av det islandske samfunnet. Kristiansen krevet på sin side erstatning fra den islandske staten etter å ha blitt nektet innreise, og mente at islandske myndigheter har brutt EØS-avtalens rett til fri bevegelse for alle EØS-borgere over landegrensene.


== Referanser ==
Vardak (provins)

Vardak-provinsen er en av 34 provinser i Afghanistan.  Den ligger sentralt i landet. Administrasjonssenteret er Meydan Shahr.
Befolkningen på rundt 656 720 (2021) er en blanding av 70% pashtoer, 20% hazarere og 10% andre.


== Referanser ==
Nangarhar (provins)

Nangarhar-provinsen er en av 34 provinser i Afghanistan.  Den ligger øst i landet. Administrasjonssenteret er Jalalabad.


== Referanser ==
Faryab (provins)

Faryab-provinsen er en av 34 provinser i Afghanistan.  Den ligger nord i landet. Administrasjonssenteret er Maimana.
Provinsen ble aktuell i norske media etter angrepet mot norske soldater i Meymaneh.


== Etniske grupper ==
Faryab-provinsen er, som de fleste provinsene i Nord-Afghanistan, ikke dominert av pashtunere (som utgjør den største etniske gruppen i landet som helhet), men derimot av andre etniske grupper. De største etniske gruppene i Faryab er usbekere (53,5 %) og tadsjiker (27 %). Det finnes lommer bebodd av pashtunere (i alt 13 %), hovedsakelig konsentrert i den urolige og i beltet nord og nordvest for Meymaneh.


== Referanser ==
Pericle Felici

Pericle Felici (født 1. august 1911 i Segni i Italia, død 22. mars 1982 i Foggia) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var prefekt for Den apostoliske signatura 1977–1982.
I 1967 ble han kreert til kardinal av pave Paul VI.
Han deltok i konklavet august 1978 som valgte pave Johannes Paul I, og i konklavet oktober 1978 som valgte pave Johannes Paul II. Han var ved disse anledninger den av kardinaldiakonene med lengst ansiennitet, og dermed tilfalt det ham å proklamere Habemus papam – å presentere den nyvalgte pave for mengdene på Petersplassen, – og senere legge palliet på dem.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1777
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Filippo de Angelis (1792-1877) *1826
Kardinal Amilcare Malagola (1840-1895) *1876
Kardinal Giovanni Tacci Porcelli (1840-1895) *1876
Pave Johannes XXIII (1881-1963) *1924
Kardinal Pericle Felici (1911-1982) *1960


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Sørlige guvernement

Southern Governorate er et av fire guvernementer i Bahrain. Det består av deler fra de tidligere kommunene Al Mintaqah al Gharbiyah, Ar Rifa' wa al Mintaqah al Janubiyah, og Juzur Hawar. Guvernementet utgjør en stor del av øya Bahrain, som er den største og viktigste øya i Bahrain, i tillegg til øygruppa Hawar Islands.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
http://www.southern.gov.bh/
Hawarøyene

Hawarøyene er en øygruppe i Persiabukten mellom Qatar og Bahrain. Både Bahrain og Qatar gjorde krav på øygruppa, og Den internasjonale domstolen i Haag avgjorde i 1999 at store deler av øygruppa tilhørte Bahrain. Bahrain gjorde også krav på deler av fastlandet til Qatar, men fikk ikke medhold i saken. Qatar fikk betydelige havområder og ressurser.


== Eksterne lenker ==
Den internasjonale domstolens internettside om saken
Ahmed Shah Durrani

Ahmed Shah, Ahmed Shah Durrani, Ahmed Bahadur eller Ahmad Khān Abdālī (født 1722 i Herat, død 16. oktober 1772 nær Kandahar) var grunnlegger av Durrani-dynastiet (1747–1772) i Afghanistan, i en del av sørlige og østlige Turkmenistan, i Tadsjikistan, i hele Iran, i India og i Kashmir. 
Fødenavnet hans var Ahmed Khan. Afghanerne kaller ham gjerne «Ahmad Shah Baba»; «Baba» betyr far. Durrani var sønnen til Zaman Khan Abdali, bestefaren het Daulat Khan Abdali, oldefaren het Sarmast Khan Sadåzai og faren til hele klanen het Sadå Khan. Durrani ble født i Herat-provinsen i det vestlige området av Afghanistan. Deres familie var blant områdets adelig familie som stammer fra den største klanen i Afghanistan, Sadåzai-klanen.


== Familie ==
Moren var av Alokozai-stammen, hennes navn var Zarghona Alokozai. Hun var en modig og godt disiplinert kvinne. I landets viktigste innenlandske og utenlandske anliggender var hun alltid der til å gi de beste rådene til sin sønn.


== Litteratur ==
Habibo Brechner: Die Geschichte Afghanistans. VDF Hochschulverlag AG 2005, ISBN 3-7281-2963-1, S. 69–74
Conrad J. Schetter: Kleine Geschichte Afghanistans. C.H. Beck 2004, ISBN 978-3-406-51076-2, S. 44–50 (Mal:Google Buch)
Ganda Singh: Ahmad Schah Durrani. Father of Modern Afghanistan. Asia Publishing House, Bombay 1959
Hafiz: Shahnamah-i Ahmad Shah Abdali (Da Pashto Akedemi da matbu°ato silsilah)
Munshi Abdul Karim: Waquiyat-i-Durrani. Lahore 1963
Ar Rifa’ wa al Mintaqah al Janubiyah

Ar Rifa' wa al Mintaqah al Janubiyah var en tidligere kommune i Bahrain. Kommunen utgjorde en stor del av Bahrains sydlige del. I 1991 ble kommunen delt i to; Madinat Hamad, en liten del nordvest i kommunen ble en egen kommune.
Porto Seguro

Porto Seguro er en by og kommune i delstaten Bahia i nordøstregionen av Brasil. Dette var havna hvor Pedro Álvares Cabral gikk i land da han oppdaget Brasil i år 1500. Porto Seguro var en av de travleste havnene i de portugisiske koloniene fra 1500 og frem til tidlig på 1800-tallet.
I dag er Porto Seguro en turistdestinasjon med mange strender. Byen fikk internasjonal flyplass i 1993.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Porto Seguro – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
De facto

De facto er et latinsk uttrykk som betyr «faktisk», «i virkeligheten» eller «i praksis». De facto er det motsatte av de jure som betyr «etter lov». Hvis noe er de facto, betyr det at det er allment anerkjent, selv om det ikke foreligger noe offisielt vedtak om saken.
I en juridisk kontekst betyr de jure hva loven sier, mens de facto betyr hvordan loven faktisk blir tolket og brukt.


== Se også ==
Bona fide


== Referanser ==
Pavevalget 1061

Pavevalget 1061 var det første pavevalg hvor det nye regelverket innført av pave Nikolas II i 1059 ble brukt. Hovedelementet i reglene var at kun kardinalbiskopene hadde stemmerett.
Nikolas II døde i Firenze den 27. juli 1061. Kardinalbiskopene samlet seg den 30. september 1061 i kirken San Pietro in Vincoli i Roma. De valgte biskop Anselmo de Baggio av Lucca, som tok navnet Aleksander II. 
Valget var ikke et egentlig konklave («med nøkkel») idet det ikke var før i 1241 at man begynte å låse inn kardinalene. 


== Deltagere ==
Giovanni Conti av Porto
Bonifazio Conti av Albano
Humbert O.S.B. av Silva Candida eller Santa Rufina
Giovanni av Sabina
Giovanni av Tivoli
Pietro av Labico
Pietro Damiano O.S.B.Cam. av Ostia
Gilberto av Frascati
Bruno (or Berardo, or Bernardo) av Palestrina
Gregorio (av Velletri?)
Pietro av Gabio
Ghaznavid

Ghaznavidene var et muslimsk dynasti med opphav i samanidenes karlukkiske militærslaver. De hersket fra 977 til 1186 i det historiske Øst-Iran og tidvis i Nordvest-India. Byen Ghazna i Khorasan, dagens Ghaznī i Afghanistan, var lenge sentrum i riket.


== Opphav og betydning ==
Ghaznavidene (farsi غزنویان – ġaznavīyān; arabisk الغزنويون – al-ġaznawīyūn) var iraniserte tyrkere og stammet fra karlukkiske slaver som særlig etter at de ble beseriet av samanidene i 893 konverterte til islam i stort antall og gjorde tjeneste for dem som militær- og hoffslaver (ghulām). Navnet på dynastiet er avledet av byen Ghazna. I historiske kilder benevnes de også som āl-e Sabuktekīn (arabisk, آل سبكتكين) eller banū Sabuktekīn (arabisk, بنو سبكتكين) etter dynastiets grunnlegger.
De strengt sunnittiske ghaznavidenes herredømme var på mange måter en fortsettelse av samanidienes herredømme, i og med at ghaznavidene arvet forgjengernes administrative, politiske og kulturelle tradisjoner og dermed la grunnlaget for en persisk stat i Nord-India. Dermed fikk de til tross for sin korte regjeringstid stor innflytelse på kultur og historie i områdene de hersket over.


== Historie ==


=== Dynastigrunnleggelsen ===
Kimen til riksdannelsen ble lagt i 962 av den tyrkiske generalen Alp-Tigin i området rundt Ghazna. Alp-Tigin var en tidligere slave i samanidenes tjeneste som hadde intrigert mot emiren Manṣūr bin Nūḥ (961–976) i tronfølgespørsmålet og derfor søkte tilflukt i Ghazna på den andre siden av Hindukush-fjellene. Han tok kontroll over byen i 962 og døde året etterpå. Han ble etterfulgt av andre slaveoffiserer, først sønnen Isḥāq (963–966), som anerkjente samanidenes overherredømme og fikk deres hjelp mot det rivaliserende Lawik-dynastiet. Området rundt byen ble i årene som fulgte værende i hendene på tyrkiske herskere.Med tiden ble det Alp-Tigins tidligere slave og senere svigersønn, Sebük-Tigin (977–997), som grunnla et dynasti som kom til å regjere til 1186, også det i begynnelsen i samanidenes navn. I 992 og 995 hjalp Sebük-Tigin samanidene mot simdsjuridene.


== Ghaznavid-dynastiet ==


== Referanser ==
Per Olof Sundman

Per Olof Sundman (født 4. september 1922 i Vaxholm i Sverige, død 9. oktober 1992 i Stockholm) var en svensk forfatter og politiker (Centerpartiet).
Sundman debuterte med novellsamlingen Jägarna i 1957 og vakte i 1960-årene internasjonal oppmerksomhet som prosaist gjennom romaner som Skytten (1960), Expeditionen (1962) og Ingenjör Andrées luftfärd (1967). Den sistnevnte boka fikk han Nordisk råds litteraturpris for i 1968, og den ble senere filmatisert av Jan Troell i 1982 med Max von Sydow og Sverre Anker Ousdal i ledende roller. 
Miljøene i Sundmans fortellinger er ofte preget av det jämtlandske landskapet der han hadde bosatt seg. Fortellerteknikken hans, med et stramt, tilbakeholdende og presist språk, har vært sammenlignet med Ernest Hemingway og de islandske sagaene (Sundmans roman Berättelsen om Såm (1977) bygger for øvrig på en islandsk saga fra 900-tallet, Sagaen om Ravnkjell Frøysgode), og er klart beslektet med stilen i den franske nyromanen.
I ungdommen var Sundman medlem i det nazistiske Nordisk Ungdom, noe som ikke ble offentlig kjent før etter Sundmans død, og da gav opphav til en debatt. Sundman hadde holdt sitt tidligere engasjement i den nazistiske bevegelsen hemmelig for allmennheten i etterkrigstiden, og lyktes å bli politiker med stor innvirkning i Centerpartiet. Han var riksdagsrepresentant for dette partiet i perioden 1969–79. Om Sundmans relasjon til nazismen og om hvordan han senere tidde om bakgrunnen sin, skriver journalisten Per Svensson i boka Frostviken (Bonniers, 1998). 
Sundman drev også en hotellkjede, og var medlem av Svenska Akademien 1975–1992, stol 6.


== Bibliografi ==
1957 Jägarna, novellesamling (Norstedt, Stockholm)
1958 Undersökningen (Norstedt, Stockholm)
1960 Skytten (Norstedt, Stockholm)
1961 Levande fjällbygd (Holmens bruk, Norrköping)
1962 Expeditionen (Norstedt, Stockholm)På norsk: 1966 Ekspedisjonen, oversatt av Jan Brodal (Gyldendal Norsk Forlag, Oslo)1963 Sökarna : nio berättelser (Norstedt, Stockholm)
1965 Två dagar, två nätter (Norstedt, Stockholm)
1967 Trumslagaren (Norstedt, Stockholm)
1967 Ingenjör Andrées luftfärd (Norstedt, Stockholm)På norsk: 1968 Ingeniør Andrées luftferd, oversatt av Jo Ørjasæter (Gyldendal Norsk Forlag, Oslo)1968 Ingen fruktan, inget hopp : ett collage kring S. A. Andrée, hans följeslagare och hans polarexpedition (Bonniers, Stockholm)
1973 Lofoten, sommar (Norstedt, Stockholm)På norsk: 1974 Lofoten, sommer, oversatt av Jo Ørjasæter (Gyldendal Norsk Forlag, Oslo]1977 Berättelsen om Såm (Norstedt, Stockholm)På norsk: 1977 Historien om Såm, oversatt av Einar Schøning (Gyldendal Norsk Forlag, Oslo)1982 Ishav : isbrytaren H.M.S. Ymers färd i polarhavet sommaren 1980 (Norstedt, Stockholm)


== Priser og utmerkelser ==
1968 Litteraturfrämjandets stora romanpris
1968 Nordisk råds litteraturpris
1967 BMF-plaketten
1963 Svenska Dagbladets litteraturpris
1960 Landsbygdens författarstipendium
1958 Tidningen VIs litteraturpris


== Referanser ==
Budleigh Salterton

Budleigh Salterton er en liten by på sørkysten av distriktet East Devon i England, ca. 22 km sør for Exeter. Byen ligger ved utløpet av elven Otter. Rullesteinstranden og klippene er en del av verdensarvstedet Jurassic Coast. Byen er innenfor East Devons Område med spesielt vakker natur. Befolkningen for valgkretsen var ved folketellingen i 2011 på 5 967 innbyggere.Forfatteren, statsmannen og oppdageren Walter Raleigh er født noen få kilometer nord for byen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cooper, Andrew (2007): East Devon Pebblebed Heaths: 240 Million Years in the Making. Impress Books. ISBN 978-0-9556239-0-5.
Ford, Alan (2002): Mark Rolle: His Architectural Legacy in the Lower Otter Valley. Otter Valley Association. ISBN 978-0-9507534-5-4.
The Jurassic Coast Trust (2003): A Walk Through Time, the Official Guide to the Jurassic Coast. Coastal Publishing. ISBN 978-0-9544845-0-7.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Budleigh Salterton – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Budleigh Salterton i Open Directory Project
Otter Valley Association
Otter Valley Weather
Budleigh Salterton: geologi ved  kysten av Wessex
«Nordische Löve»

«Nordische Löwe», også kjent som «Norske Løve», var et skip med 36 kanoner, tilhørende Østindisk Kompani.
Den 31. desember 1707 forliste «Nordische Löve» i Lambavík på Færøyene. Cirka 100 mann overlevde.
Skipsklokken fra «Norske Løve» ble senere tatt i bruk som kirkeklokke i Tórshavn domkirke.


== Kilder ==
Egilstrøð, Óli: Úr Eiðis søgu. Eiði: Grunnurin Lækjan, 2004. ISBN 99918-3-152-5.
Alexandra, grevinne av Frederiksborg

For den danske prinsesse Alexandra som senere ble britisk dronning, se Alexandra av StorbritanniaAlexandra Christina, grevinne av Frederiksborg (Alexandra Christina Manley) (født 30. juni 1964 i Hongkong) er tidligere hustru til prins Joachim. De giftet seg 18. november 1995, tok ut separasjon 22. september 2004 og ble skilt 8. april 2005. Hun ble gift med Martin Jørgensen 3. mars 2007.
Ved skilsmissen skiftet hun tittel fra Hennes Kongelige Høyhet til Hennes Høyhet. I forbindelse med dronning Margrethes fødselsdag 16. april 2005 ble prinsesse Alexandra tildelt tittelen grevinne av Frederiksborg.
Den 3. mars 2007 ble Alexandra gift med den flere år yngre Martin Jørgensen (født 2. mars 1978). Han er en filmfotograf og har vært med på å lage programmer om den danske kongefamilien. Han har fra før en datter. De lærte hverandre å kjenne i 1999. I 2007 ble det kjent at de hadde tenkt å gifte seg. Vielsen fant sted i Øster Egede kirke på Sydsjælland. Hennes to sønner var de eneste fra kongefamilien som var til stede.
Hun er etter bryllupet ikke lenger medlem av det danske kongehuset, men beholder tittelen grevinne av Frederiksborg.
8. september 2015 annonserte Alexandra via sin advokat at hun skal skilles fra Martin Jørgensen.


== Barn ==
Nikolai William Alexander Frederik, født 28. august 1999
Felix Henrik Valdemar Christian, født 22. juli 2002


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Alexandra, Countess of Frederiksborg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alexandra, grevinne av Frederiksborg på Internet Movie Database 
(en) Alexandra, grevinne av Frederiksborg hos The Peerage
Alexandra (andre betydninger)

Alexandra kan ha flere betydninger:

Aleksandra – kvinnenavn
Alexandra av Storbritannia (1844–1925) – dronning av Storbritannia
Alexandra av Hessen-Darmstadt (1872–1918) – Russlands siste tsarina
Alexandra, grevinne av Frederiksborg (1964–)
Alexandra av Hellas (1921–93) – dronning av Jugoslavia
HMY «Alexandra» – britisk kongeskip bygd i 1908, senere solgt til Norge og omdøpt DS «Prins Olav»
Alexandra hotell – hotell i Molde
Hotel Alexandra – turisthotell i Loen


== Se også ==
Alessandria (flere betydninger)
Alexandria (andre betydninger)
Dieter Lattmann

Dieter Lattmann (født 15. februar 1926 i Potsdam, død 17. april 2018 i München) var en tysk forfatter. Han bodde i München. Han var en av grunnleggerne av den tyske forfatterforeningen, Verband deutscher Schriftsteller, og ledet denne fra 1969 til 1974. Han var medlem av Forbundsdagen fra 1972 til 1980. Lattmann var også i styret for Goethe-Institut fra 1977 til 1985.


== Utvalgte verker ==
Ein Mann mit Familie 1962
Schachpartie 1968
Die Einsamkeit des Politikers 1977
Die lieblose Republik – Aufzeichnungen aus Bonn am Rhein 1981
Die Brüder 1985
Kennen Sie Brecht 1988
Die verwerfliche Alte. Eine Geschichte aus unserer Zeit 1991
Jonas vor Potsdam 1995
Fernwanderweg 2003


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
 Wikiquote: Dieter Lattmann – sitater