jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bjørgum kraftverk

Bjørgum kraftverk er et småkraftverk på Bjørgum i Valle i Aust-Agder.
Det åpnet 12. oktober 2004 som det første kraftverk utbygd av Småkraft.
Det er et elvekraftverk som utnytter et fall på 295 meter i Bjørgåni.
Kraftverket har installert et aggregat på 5 MW. Årlig produksjon er ca. 18 GWh.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Småkraft
Lars Sponheim åpnet Bjørgum Kraftverk (arkiv)
Bare Bea

Bare Bea er en norsk film fra 2004, regissert av Petter Næss.


== Handling ==
Bea er 16 år. Hun går i første vgs, hun skriver i skoleavisen og er den siste i venninnegjengen som ikke har hatt sex. Hun er forelsket i skolens kjekkeste, smarteste og kuleste; tredjeklassingen Daniel. Det viser seg at interessen er gjensidig, men venninnegjengen har ett problem: når man for første gang skal ha sex med noen, må man aldri gjøre det med noen man er forelsket i. Første gang blir nemlig alltid mislykket. Et problem for Bea, og det blir venninnen Mia som finner løsningen: Anders. Bea mister jomfrudommen sin til Anders, og er nå klar for Daniel. Etterhvert finner hun ut at det er Anders hun vil ha, men kommer han til å ville ta henne tilbake etter at hun har brukt han?


== Rolleliste ==
Maria Brinch – Anniken
Ingrid B. Buaas – Amanda
Eva Dons – Flyvertinne
Kim S. Falck-Jørgensen – Anders
Kaia Foss – Bea
Fredric Finzi Gjertsen – Bronc
Kamilla Grønli Hartvig – Mia
Terje Hartviksen – Rektor
Nastaran Javedani – Ursil
Geir-Atle Johnsen – Far
Espen Klouman Høiner – Daniel
Janne Kokkin – Mor
Kristina Kvåle – Nina
Christoffer Lossius – Trond
Anders Mordal – Elsker
Jakob Oftebro – Jørgen
Marit Østbye – Stipendiatkvinne
Lindsay Sanders – Julia
Oda Schjøll – Lærer
Henrik Skjerve – Alex
Per Skjølsvik – Stipendiatmann
Ida Thurman-Moe – Sara
Stig Zeiner-Gundersen – Gustav


== Eksterne lenker ==
(en) Bare Bea på Internet Movie Database 
(no) Bare Bea i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Bare Bea hos Filmfront 
(sv) Bare Bea i Svensk Filmdatabas 
(nl) Bare Bea på MovieMeter 
(en) Bare Bea på AllMovie 
(en) Bare Bea på Turner Classic Movies 
(en) Bare Bea på Rotten Tomatoes
Keiser Yingzong av Song

Keiser Yingzong (kinesisk: 英宗, pinyin: Yīngzōng, Wade-Giles: Ying1-tsung1; født 16. februar 1032 i Kaifeng, død 25. januar 1067 samme sted) var den femte av det kinesiske Song-dynastiets keisere. Han het opprinnelig Zhao Zongshi, men endret det senere til Zhao Shu.  Han regjerte fra 1. mai 1063 til sin død i 1067.


== Liv og virke ==
I 1055 ble keiser Renzong syk, og ettersom han ikke hadde noen sønner i live, var det usikkerhet og uro om arvefølgen. Etter påtrykk fra hoffet gikk Renzong med på at to gutter, begge sønner av fjernere slektninger innen den keiserlige slekt, skulle bringes inn i hoffet. Yingzong var den 13. sønn av Zhao Yunrang (趙允讓) (995-1059), som kjennes under det posthume prinsenavnet Pu Anyi (濮安懿王). Zhao Yunrang var førstedirektør for Storembedet for de keiserlige klansanliggender, og med det den viktigste klansembedsmannen den gang. Yunrang hadde dessuten selv blitt oppdradd i palasset som en potensiell arvefølger av Zhenzong før Renzong ble født i 1010.  Han var nevø av  keiser Renzong.
Hans mausoleum er i gravkomplekset for det nordlige Song i Gongyi.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Songshi. Volumes 33–35: Biography of Emperor Xiaozong. 1343.
Akka

Akka kan vise til:

Akka – en eldre skrivemåte på Áhkká, svensk fjell i Jokkmokk kommune i Norrbottens län i svensk Lappland
Akka – en annen skrivemåte på Akko, havneby i det nordlige Israel
Khitanerne

Khitanerne (fra 契丹; pinyin: Qìdān) var en etnisk gruppe som dominerte meget av Mandsjuria. I kinesisk historie regnes de som en av de østlige proto-mongolske etniske grupper (Donghuzu, 東胡族 dōng hú zú). De opprettet Liao-dynastiet i 907, som i sin tur ble erobret i 1125 av jursjenernes Jin-dynasti.

Khitanernes forfedre var antagelig Yuwenklanen av xianbeiene, en etnisk gruppe som bebodde det området som i dag er de moderne kinesiske provinsene Liaoning og Jilin. Etter at deres regime ble brutt av Murongklanen ble restene av dem spredt i det som nå er Indre Mongolia, og der blandet de seg med den opprinnelige mongolske befolkning. De var blitt identifisert som en distinkt etnisk gruppe i noen hundre år, ettersom det er belagt at de betalte tributt til Det nordlige Wei-dynasti på midten av 500-tallet.  
Khitan var kjent på arabisk som khata (خطا), og muslimske krøniker beskriver hvordan de først bekjempet muslimene og senere konverterte til islam. 
Man finner i dag ikke noen grupper i det nordøstlige Kina som med sikkerhet kan sies å nedstamme fra khitanerne. Det skyldes at de for det meste ble assimilert av jursjenerne. Det er ellers kjent at en del av adelsklassen fra Liao-dynastiet flyktet vestover fra området og kom til Turkestan, der de opprettet det kortlivede Kara-Khitan eller Vest-Liao-dynastiet. Men de ble senere fullstendig assimilert av de tyrkiske og iranske folkeflertall, og etterlot seg ingen merkbar innflytelse. Ettersom khitanernes språk foreløpig er på det nærmeste uforståelig for lingvistene, klarer man ikke å finne ut noe særlig detaljert om deres vandringer opp gjennom tidene. 
Opprinnelsen for det russiske ordet for Kina, Kitai (Китай), er khitanerne. Portugiserne brukte også en gang ordet Cataio for Kina, og dette (i formen Cathay) er også et gammelt alternativt ord for Kina på engelsk.


== Litteratur ==
F.W. Mote: Imperial China: 900-1800, s. 31–71, Harvard University Press 1999, ISBN 0674012127
Patricia Buckley Ebrey: The Cambridge Illustrated History of China. Cambridge University Press 1996, ISBN 0-521-66991-X/
Denis Twitchett: The Cambridge History of China: Alien Regimes and Border States, 907-1368, s. 816, Cambridge University Press 1994, ISBN 0-521-24331-9 (pp.43-153)
Fasanenstraße (Berlin)

Fasanenstraße er en berømt gate i Berlin. Den ligger i bydelen Charlottenburg-Wilmersdorf.
Gaten fikk sitt nåværende navn i 1901 til minne om et fasaneri anlagt i 1755 av kong Fredrik den store av Preussen. I forbindelse med utbyggingen av Zoologischer Garten Berlin måtte fasaneriet vike i 1841, og ble flyttet til Potsdam.
Fasanenstraße løper i rettlinjet nord-sydlig retning fra Müller-Breslau-Straße ved Charlottenburger Tor i Charlottenburg over Hardenbergstraße, Kantstraße, Kurfürstendamm, Lietzenburger Straße og Fasanenplatz (med Schaperstraße og Ludwigkirchstraße) frem til Hohenzollerndamm og Hohenzollernplatz i Wilmersdorf.
Den er ca. 2 km. lang og endrer under sitt løp flere ganger karakter. Den er forholdsvis lite trafikkert, og omgitt av trær.
I Fasanenstrasse finnes et Käthe Kollwitsmuseum.
Cathay (Kina)

Cathay er den engelske formen av det gamle portugisiske ordet Cataio, og et alternativt navn for Kina på engelsk. 
Navnet Catai går tilbake til den etniske gruppen khitanerne (契丹 Qidan), som dominerte det nordlige Kina den gang. 
På engelsk var ordet Cathay utstrakt bruk om Kina inntil 1800-tallet, da det ble fortrengt av «China». Nå oppfattes Cathay heller noe poetisk på engelsk. Det går også igjen i firmanavnet Cathay Pacific Airways.


== Tidligste bruk ==
En form av navnet Cathai benyttes i et uighursk manikéisk dokument fra om lag år 1000. Det ble snart benyttet alment i det muslimske Sentral-Asia: Da  ghaznavidenes hoff (i Ghazna, i dagens Afghanistan) i 1026 ble besøkt av utsendinger fra den Liao-kinesiske hersker, ble han beskrevet som en «Qatā Khan», det vil si som en hersker over Qatā. Qatā eller Qitā dukker også opp i Abu Rayhan Birunis og Abu Said Gardezis skrifter under de påfølgende århundrer. Den persiske lærde og administrator Nizam al-Mulk (1018–1092) nevner Khita og Kina i sin Bok om statsstyret, og det kan synes som om han har to forskjellige riker i tankene (i så fall henholdsvis Liao- og Song-rikene).
Bruken av navnet i dfen muslimske verden overlevde det khitanske Liao-dynastiiets fall på tidlig 1100-tall.  I en beskrivelse av etterfølgerstaten (Jin-dynastiet), beskriver persernes historikere landet fremdeles som  Khitāy eller Djerdaj Khitāy (det vil si det jursjenske Cathay). Mongolene omtaler på sin side i verket Mongolenes hemmelige historie (1200-tallet) både khitanere og kara-khitanere.Da europeiske og europeiske reisende begynte å besøke mongolenes rike, overtok de i den ene eller annen språklige variant betegnelsen Katai om det mongolskkontrollerte Nord-Kina. Navnet forefinnes i skriftene til Giovanni da Pian del Carpine (ca. 1180 - 1252) (som Kitaia) og Willem av Rubruck (ca. 1220 - ca. 1293) (som Cataya eller Cathaia). Rashid al-Din, ibn Battuta og Marco Polo benytter også samme ord om det nordlige Kina, mens det sørlige Kina kalles  Mangi, Manzi, Chin, eller Sin.


== Etymologisk utvikling til engelsk ==
Uighur (Vest-Kina): Hyty
mongolsk/klassisk mongolsk: Hyatad (Хятад) / Kitad
Kazan-tatar (Sentral-Russland): Qıtay
Russisk: Kitai (Китай)
Middelalderlatin: Cataya, Kitai
italiensk: Catai
portugisisk: Cataio
engelsk: Cathay


== Referanser ==


== Litteratur ==
Karl A. Wittfogel og Feng Chia-Sheng: «History of Chinese Society: Liao (907-1125)», i Transactions of American Philosophical Society (vol. 36, Part 1, 1946). Tilgjengelig på Google Books.
Lundavatnet (Steinkjer)

Lundavatnet er et tjern nord for Asphaugen i Steinkjer kommune i Trøndelag. Her er det fint å fiske og det er muligheter for å leie båt for å fiske på vannet. Det er ikke lov å bruke motorbåt her. Derfor er vannet lite forurenset. Det er også fint å fiske på isen om vinteren. Naturen er fin rundt vannet, og man kan se vannet fra fylkesvei 17. Når man kjører fra Steinkjer er vannet på venstre side av veien. Man kan kjøre bil helt til vannet.


== Referanser ==
Mille Petrozza

Miland «Mille» Petrozza (født 18. desember 1967) er en tysk musiker.
Mille er best kjent fra thrash metal-bandet Kreator. I tillegg til å være et av de ledende thrash metal-bandene, stammer Kreator fra thrash metalens fødsel, og er en av de tre store bandene fra den teutonske thrash metal-scenen.
Mille Petrozza startet sin musikerkarriere på i skolebandet Tyrant, som han stiftet i 1982 sammen med Rob Fioretti og Jürgen Reil. Etter noen få uker skiftet de navnet til Tormentor, som igjen skiftet navn til Kreator i 1984.
Petrozza har også hatt gjestevokal på sangen «Dirty Coloured Knife» til det israelske death/thrashcore-bandet Nail Within, og i 1994 spilte han gitar i thrash metal-bandet Voodoocult med blant andre Dave Lombardo og Chuck Schuldiner.
Mille deltok på låten «Wir leben aneinander vorbei» på albumet Afrika (2015) av Dagobert.


== Diskografi ==


=== Album med Kreator ===


=== Album med Voodoocult ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mille Petrozza – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mille Petrozza – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mille Petrozza på Internet Movie Database 
(en) Mille Petrozza på Discogs 
(en) Mille Petrozza på MusicBrainz 
(en) Mille Petrozza på Encyclopaedia Metallum 
(en) Mille Petrozza på AllMusic 
Mille Petrozza på Twitter 
Mille Petrozza på Facebook
Udo Dirkschneider

Udo Dirkschneider (født 6. april 1952 i Wuppertal, Tyskland) er en tysk heavy-metal-vokalist, tidligere medlem av Accept, nå bandleder for U.D.O. og Dirkschneider. Han ga i 2022 ut sitt første soloalbum, My Way.


== Accept og U.D.O. ==
Dirkschneider stiftet Accept i sin hjemby Solingen (35 km fra Wuppertal) i tidlig på 1970-tallet og ledet bandet gjennom flere utskiftinger til de platedebuterte i 1979 og slo gjennom på verdensbasis i 1984 med Balls to the Wall (1983). Han forlot Accept i 1987, og satte sammen bandet U.D.O. som debuterte i 1988 med Animal House, et album der alle låtene var skrevet sammen med tidligere bandmedlemmer fra Accept. I perioden 1993–1996 ga han ut tre plater med Accept igjen, før han satte sammen en ny besetning av U.D.O. Dirkschneider opptrådte igjen med Accept på musikkfestivaler i 2005, men fortsatte parallelt arbeidet med U.D.O.


== Dirkschneider ==
Dirkschneider turnerte fra 2016 sammen med bandmedlemmer fra U.D.O. under navnet Dirkschneider med Accept-låter på repertoaret for siste gang, og vil deretter holde seg til U.D.O.-låter når han opptrer.


== Diskografi (studioalbum) ==


=== Accept ===

1979: Accept
1980: I'm a Rebel
1981: Breaker
1982: Restless and Wild
1983: Balls to the Wall
1985: Metal Heart
1986: Russian Roulette
1993: Objection Overruled
1994: Death Row
1996: Predator


=== U.D.O. ===

1988: Animal House
1989: Mean Machine
1990: Faceless World
1991: Timebomb
1997: Solid
1998: No Limits
1999: Holy
2002: Man And Machine
2004: Thunderball
2005: Mission No.X
2007: Mastercutor
2009: Dominator
2011: Rev-Raptor
2013: Steelhammer
2015: Decadent
2018: Steelfactory
2020: We are 1 (med Musikkorps der Bundeswehr)
2021: Game Over


=== Udo Dirkschneider ===
2022: My Way


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Udo Dirkschneider – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Udo Dirkschneider på Internet Movie Database 
(en) Udo Dirkschneider på Discogs 
(en) Udo Dirkschneider på MusicBrainz 
(en) Udo Dirkschneider på Encyclopaedia Metallum 
(en) Udo Dirkschneider på Songkick 
(en) Udo Dirkschneider på Last.fm 
(en) Udo Dirkschneider på AllMusic 
(en) www.udo-online.de
Turban

Turban er en hodebekledning som består av et langt, smalt tøystykke som blir viklet omkring hodet, gjerne over en kalottliknende lue, og tradisjonelt særlig båret av menn i India, Iran og Tyrkia. Turbanliknende hodeplagg ble også båret i Europa på 1400-tallet, i form av såkalte chaperoner, og som moteplagg for kvinner på 1900-tallet. Der er flere måter å binde turbanen på. 
Mannlige sikher forventes å bære dastar, som er deres turban.
Ordet turban stammer fra de persiske ordene for «bind» og «vikling» og er en sammenblanding med det tyrkiske tülbend som også brukes om tulipan.
Bruk av turban er forbundet med religionen sikhismen.


== Se også ==
Paggri, pakistansk turbanliknende hodeplagg for menn
Toque, liten kvinneturban
Chaperon, europeisk hodeplagg fra 1400-tallet med dekorative stoffstrimler
Tagelmust
Palestinaskjerf


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Turbans – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Turban – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
OMON

OMON (russisk: Отряд милиции особого назначения; Otrjad militsii osobogo naznatsjenija, «Militsavdeling for spesialoppdrag») er en spesialavdeling i politiet, underlagt innenriksministeriet i Russland (tidligere Sovjetunionen).  Det er en OMON-avdeling i hver subnasjonale inndeling i Den russiske føderasjon.  De settes inn ved høyrisikooppdrag slik som arrestasjoner av farlige personer, gisselsituasjoner og kontraterror.
OMON ble opprettet i 1979 under forberedelsene til sommer-OL 1980 i Moskva.
Knut Rose

Knut Rose (født 18. juli 1936 i Trondheim, død 17. september 2002) var en norsk maler. Han var professor ved Statens kunstakademi fra 1973.
Rose var utdannet ved Kunstskolen i Trondheim (1957–59) under Roar Wold, og på Statens Kunstakademi (1959–61) under Aage Storstein og Reidar Aulie. Han hadde sin debututstilling i Unge Kunstneres Samfund i 1963. Rose var gift to ganger, og hadde en sønn fra første ekteskap.
Rose laget i 1988 en serie på 30 litografi til Henrik Ibsens Gengangere, i den franske forleggeren Edouard Weiss' serie med 5 kunstmapper etter Ibsen. 
Hans arbeider har blitt karakterisert slik :

Rose har sin utpregete karakteristiske uttrykksmåte både maleteknisk, følelsesmessig og i motivområde. Hans spesielle amorfe dels utflytende menneskeliknende skikkelser i sammenstillinger med dyr og andre formelementer i billedflaten gir flertolkelige assosiasjoner. I mange av bildene er det to - tre menneskeskikkelser i varierende størrelse som skaper spenning.Ofte bruker han mørke farver som bakgrunn for sine lysere skikkelser som står i kontrast til disse. Andre ganger benyttes sterke mere lysende farver.Roses bilder blir som en flytende drømmeverden hvor en umiddelbart blir medskapende.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cecilie Malm Brundtland. Knut Rose, på flukt, i strid, mot forsoning. Labyrinth press, 1997
Cecilie Malm Brundtland. Knut Rose, personlig rapport, : retrospektiv. Astrup Fearnley Museet, 1995. (utstillingskatalog)
Trygve Nergaard. Knut Rose. Forlaget Ars, 1984
Hans-Jakob Brun. «Ved en grense, Knut Roses billedverden». I: Kunst og kultur. Nr 1, 1980


== Eksterne lenker ==
Galleri Haaken, Oslo CV og 11 bilder.
NRK.no: Stemmer fra arkivet 3 lydkutt
Dagbladet.no Minneord ved Harald Flor
Negl

Negler er harde plater på finger- og tåtuppene (ytterfalangene) som dannes av det samme proteinet som danner håret, keratin. De beskytter fingertuppene, tåtuppene og vevet under og rundt fra skade. Negler forekommer blant de aller fleste primater, men er imidlertid et sjeldent fenomen blant andre pattedyr. Neglene hos mennesker vokser med en gjennomsnittshastighet på 3 millimeter per måned. Fingernegler trenger 4 til 6 måneder for å oppnå normal lengde, og Tånegler 12 til 18 måneder. Den eksakte hastigheten avhenger av levealder, sesong, treningsnivå og diverse herdingsfaktorer.
Biting av negler hos mennesker kan indikere stress, kjedsomhet, sult, eller det kan være en vane. Biting av negler kan føre med seg bakterier som ligger under overflaten til neglen inn i munnen, og kan føre til ekstra/unormal slitasje av tannemaljen.Negler kan bli veldig skarpe, og kan påføre skader ved kloring, noe som kan føre til infeksjon og/eller arr. Når en negl vokser inn i huden ved siden av eller foran neglen, kalles det inngrodd tånegl.
Mange dyr benytter seg av negler under jakt, både kattedyr, hundedyr og bjørn. Disse er langt spissere og kalles klør. Klørne brukes primært som griperedskap og brukes for at rovdyret skal kunne holde byttet fast eller klamre seg til det. De benyttes også til klatring, og fingerdyr bruker neglene sine for å grave frem larver fra råtne stubber og lignende. Klør kan ofte kontrolleres ved hjelp av muskler. Mange dyr trekker dem inn mot potene for å unngå skade ved løping.
Hos mennesker er den vanligste neglesykdommen neglesopp. Den utgjør over halvparten av alle sykdomstilfeller i neglene.
Peter van Heeren

Peter van Heeren er en norsk kriminalfilm fra 1957. Den er basert på Alf B. Bryns første kriminalroman, Peter van Heeren tar skeen i den anden haand. Tilrettelagt for film av  Sigval Maartmann-Moe, som også har regien i filmen.


== Handling ==
En film om den rike, eksentriske og elskverdige lediggjenger  Peter van Heeren (Per Skift) og hans utallige bedrifter. Han lar seg overtale til å hjelpe sin venninne fru Kathie Winter (Liv Wilse) som blir utsatt for en viss overrettssakfører Halmer som prøver å vinne hennes gunst ved utpresning og andre uortodokse metoder. Til dette får Peter van Heeren hjelp av sin uforlignelige hovmester Jeremias (Ernst Diesen).


== Skuespillere ==
Per Skift som Peter van Heeren
Liv Wilse som Käthie Winther
Ernst Diesen som Jeremias, tjeneren til van Heeren.
Knut M. Hansson som Halmer.
Ola Isene som politi-sjefen
Helge Essmar som direktøren.
Willie Hoel som en nær venn av van Heeren.
Per Lillo-Stenberg som en venn av van Heeren.
Lillebil Nordrum som Frøken Lyng
Leif Enger som en auksjonarius
Erik Melbye Brekke som en nattevakt
Dan Fosse som en kriminell
Per Theodor Haugen som en fullmektig
Aud Schønemann som en kunde
Gustav-Adolf Hegh som en bil-utleier
Odd Borg som en drosje-sjåfør
Tore Ween som en juveler
Berit Kullander som en tilskuer.


== Eksterne lenker ==
(en) Peter van Heeren på Internet Movie Database 
(no) Peter van Heeren i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Peter van Heeren hos Filmfront
Casa Milà

Casa Milà er en bygning i Barcelona tegnet til Roger Segimon de Milà av arkitekten Antoni Gaudí, og bygget i årene 1905 til 1907. I 1984 ble den tatt med på listen over UNESCOs verdensarv.
Bygningen er helt uten rette linjer. Den ble dårlig mottatt av den lokale befolkningen da den ble bygget og fikk kallenavnet «La Pedrera» (katalansk for «stenbrudd»), men er i dag et landemerke i Barcelona.

Adressen er Passeig de Gràcia No. 92 (ved krysset til Carrer de Provença).


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Casa Milà – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Casa Milà – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
The Monkey Suit

«The Monkey Suit» er en episode i animasjonsserien Simpsons' 17. sesong, originalt vist i USA for første gang den 14. mai 2006.


== Handling ==
Skuffet over at de ikke kommer inn på den nye utstillingen over historien til våpnene, må Ned Flanders og hans to sønner nøye seg med å gå på en utstilling som beskriver menneskenes utvikling. De blir sjokkert da de ser at bibelen blir beskrevet som en myte, og da Rod og Todd spør om deres mor, Maude, var en ape, sier han at «Ingen er utviklet fra apene!»
I mellomtiden, i tillegg til sine vanlige uinspirerende prekener, mister Lovejoy kirkegjengere til en annen kirke i nærheten. Han vurderer å bruke Flanders uttalelse til å vinne tilbake noen av kirkegjengerne. Etter å ha utpresset Seymour Skinner blir «kreasjonisme» introdusert på Springfield barneskole, noe som ikke bare irriterer Lisa på grunn av at det ikke er fakta, men også fremstiller «darwinisme» som et av satans påfunn. Etter hvert blir imidlertid evolusjonen fjernet helt som en følge av en ny lov. Lisa bestemmer seg for å lære bort evolusjon i en hemmelig klasse, der hun til slutt blir arrestert.
I rettssaken «Lisa Simpson mot Gud», blir Lisa representert av en forhatt advokat fra New York. Gud blir representert av en elsket, overvektig advokat fra sørstatene. Rettssaken går ikke Lisas vei på grunn av at professor Frink sier at selv om det er en gud, har han omtrent like mye makt som «departementet for agrikultur», og en kreasjonistisk «forsker» krever bevis for at det finnes et missing link. Lisa føler seg forlatt, men Marge bestemmer seg for å lese Artenes opprinnelse av Charles Darwin, og føler at han har et poeng. I rettssaken gir hun Homer en øl, og han begynner å vise primitiv oppførsel allerede da han åpner den. Ned blir irritert og kaller ham en «dum ape av en gorilla», for deretter å innrømme at han er overvunnet. Lisa forklarer imidlertid at hun syns det er greit at han har tro, men at forskning og religion aldri burde blandes, et poeng Ned må si seg enig i.


== Annet ==
Bart skriver «Je ne parle pas français» («Jeg snakker ikke fransk») på tavla i introen. Han lærte seg fransk allerede i episoden «The Crepes of Wrath» fra sesong 1.Åpningen av denne episoden er den alternative åpningen av episode EABF07 «I'm Spelling as Fast as I Can» fra sesong 14. Siden den episoden ble skrevet og animert i 2002, forklarer dette den utdaterte Men in Black-spøken.


== Eksterne lenker ==
Sammendrag av episoden på geos.tv