jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
François Joseph Paul de Grasse

François Joseph Paul, marquis de Grasse Tilly, comte de Grasse, (født 13. september 1722, død 11. januar 1788 i Paris) var en fransk admiral.
Han var født i Bar-sur-Loup, i dagens Alpes-Maritimes. Da han var elleve år gammel, gikk han inn i Malteserordenen som væpner til stormesteren. I 1734 ble de Grasse fenrik på skipene til Malteserordenen og i 1740 gikk han inn i tjeneste for den franske marine.
Den amerikanske uavhengighetskrigen startet i 1776, og den franske marinen fikk i oppdrag å støtte den amerikanske sak mot Storbritannia. De Grasse var kommandant av en avdeling og tjente under Louis Guillouet i det første slaget ved Ushant fra 23. til 27. juli 1778. Han sluttet seg til flåten til Charles Hector i Karibia i 1779 og utmerket seg i slagene ved Dominica og St. Lucia i løpet av 1780 og ved Tobago i 1781. Han bidro til erobringen av Grenada og tok del i tre trefninger utkjempet av Luc Urbain de Bouexic mot admiral Rodney i slaget ved Martinique.
Han kom Washington og de Vimeur til unnsetning med 3000 menn fra Saint-Dominique. De Grasse gikk i land med de franske forsterkningene i Virginia og vant umiddelbart etterpå en avgjørende seier mot en britiske flåte i slaget ved Chesapeake i september 1781. Han drev bort de britiske styrkene og la kysten under blokade helt til lord Cornwallis overgav seg. Dette sikret uavhengigheten til USA.
Han var mindre heldig i slaget ved St. Kitts, hvor han ble beseiret av admiral Hood. Kort tid etterpå, i april 1782, ble han beseiret og tatt til fange av admiral Rodney i slaget ved Saintes. Noen måneder senere returnerte han til Frankrike hvor han publiserte en Mémoire justificatif og ble stilt for retten i 1784.
Hans sønn Alexandre de Grasse publiserte Notice biographique sur l'amiral comte de Grasse d'après les documents inédits i 1840.


== Referanser ==
Pleasants County

Pleasants County er et fylke i den amerikanske delstaten Vest-Virginia. Det ligger i de nordlige delene av staten og grenser mot Tyler County i øst, Ritchie County i sørøst og mot Wood County i sørvest. Det har også grense mot delstaten Ohio i nord.
Pleasants Countys totale areal er 349 km² hvorav 10 km² er vann. I 2000 hadde fylket 7 514 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen St. Marys.
Fylket ble grunnlagt i 1851 og har fått sitt navn etter guvernør og senator James Pleasants.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Pleasants County, West Virginia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Birger Sjöberg

Birger Sjöberg (født 6. desember 1885 i Vänersborg i Västra Götalands län (Västergötland), død 30. april 1929 i Växjö) var en svensk forfatter, visesanger og journalist.


== Biografi ==
Sjöberg ble født i 1885 i Vänersborg. Hans foreldre, Gustaf og Anna Sjöberg, eide en liten klesbutikk ved torget i Vänersborg. De hadde ganske god økonomi, men da Birger var tretten år måtte foreldrene stenge butikken på grunn av hard konkurranse. Han måtte da tenke på å forsørge seg selv. 
Det gikk ikke så bra på skolen for Sjöberg, men han greide å få plass som lærling uten lønn hos en fotograf. I år 1900 forlot han Vänersborg og drog til Stockholm og hadde ulike jobber. Han ble ikke lenge og drog alt i 1901 tilbake til Vänersborg.
I 1906 flyttet han igjen til Stockholm. Hans bror Gösta hadde fått plass i Stockholms Dagblad og inviterte foreldrene og brødrene til å bo med ham. Etter en tid fikk Birger også jobb som journalist i avisen, og der publiserte han sine første dikt om Frida.
Birger Sjöberg fikk siden jobb i Helsingborgs-Posten i Skåne. Her hadde han ikke like stor suksess med sine dikt, og da han ble redaksjonssekretær fikk han også mindre tid til å dikte. Hans dikt og viser ble nå framført mest i private selskap. Da begge foreldrene døde, flyttet han i 1918 til Ramlösa, og i 1921 anskaffet han Villa Daghill som skulle bli hans hjem resten av livet.
1922 utkom hans debut, Fridas bok. En kort tid turnerte han og opptrådte, men hans sceneskrekk satte snart en stopper for dette. 1924 kom hans første roman, Kvartetten som sprängdes, som ble en stor suksess. Sjöbergs angst og redsel fikk i stedet uttrykk i Kriser och kransar som fikk en dårligere mottagelse. I slutten av april 1929 ble han tildelt De Nios pris, men han lå da bevisstløs. Han døde av dobbeltsidig lungebetennelse på Växjö Stadshotell. Han etterlot mange utkast til dikt som har blitt utgitt etter hans død.


== Bibliografi ==
Fridas bok (1922)
Kvartetten som sprängdes (1924)
Kriser och kransar (1926)
Fridas andra bok (1929)
Minnen från jorden (1940)
Syntaxupproret (1955)
Fridas tredje bok (1956)
Samlade dikter (1973)
Samlade visor (1981)


== Fridas visor ==
De mest kjente visene fra Fridas bok og Fridas andra bok:

«Den första gång jag såg dig»
«Längtan till Italien»
«Släpp fångarne loss, det är vår»
«Bleka dödens minut»
«Finge Frida rätt»
«Frida i vårstädningen»
«Aftontankar vid Fridas ruta»
«Frida sörjer sommaren»
«Samtal om universum»
«I Spaniens månsken»
«På begäran»
«På Richelieus tid»
«Lilla Paris»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Birger Sjöberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Birger Sjöberg – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Birger Sjöberg på Internet Movie Database 
(en) Birger Sjöberg på Discogs 
(en) Birger Sjöberg på MusicBrainz 
(en) Birger Sjöberg på Spotify 
Birger Sjöberg-selskapet Arkivert 10. juni 2007 hos Wayback Machine.
Artikkel om Sjöberg
City and Borough of Yakutat

City and Borough of Yakutat er et fylke i den amerikanske delstaten Alaska. Det ligger isolert til i lavlandet ved Yakutat Bay i Alaskagulfen 340 kilometer nordvest for Juneau. Det ligger øst i staten og det grenser mot Valdez-Cordova i nordvest og mot Skagway-Hoonah-Angoon i sørøst. Det har også grense mot Canada i øst, mot Britisk Columbia og Yukon Territory.
Navnet på tlingit «Yaakwdáat» betyr plassen der kanoer hviler. 
Fylket ble grunnlagt i 1992 og i 2000 hadde fylket 808 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Yakutat.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Slussen tunnelbanestasjon

Slussen tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane. Den ligger på  Södermalm i Stockholms innerstad, mellom stasjonene Gamla stan og Medborgarplatsen samt Mariatorget. Plattformene ligger under Ryssgården, 7 – 24 meter under bakken. Den vestre plattformen anløpes av nordgående tog, den østre av tog i sørlig retning.
Tunnelbanestasjonen i sin første og enkleste form ble innviet av kong Gustaf V 1. oktober 1933. Den var endestasjon for de sporvognene som gikk i tunnel fra Skanstull.
1. oktober 1950 ble sporveitunnelen bygd om til «ekte» tunnelbane. Slussen fortsatte å være endestasjon for den sørlige tunnelbanen frem til 1957, da strekningen Slussen – Hötorget ble innviet. 


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Montanas flagg

Montanas flagg er blått og har delstatsseglet i midten med delstatsnavnet over i gule bokstaver. Flagget ble opprinnelig innført 27. februar 1905. I 1981 ble det endret slik at ordet «Montana» ble lagt til.
Montanas segl viser en naturscene som skal representere de store fossefallene i Missourielven samt et fjellandskap. Foran vises jordbruksland med en plog, spade og hakke. På båndet står teksten «Oro y plata» (Gull og sølv), en henvisning til gruvevirksomheten i delstaten. 
I likhet med mange andre delstater, der flaggduken også er blå, har Montanas flagg militære faner som forbilde. Fanen som i 1898 ble ført av oberst Harry C. Kessler og 1st Montana infantry
i den spansk-amerikanske krig står som modell for Montanas flagg. Også delstatene Pennsylvania, Connecticut, Sør-Carolina, New Hampshire, Virginia, New York, Vermont, Kentucky, Indiana, Maine, Michigan, Wisconsin, Minnesota, Oregon, Kansas, Nevada, Nebraska, Nord Dakota, Idaho, Utah og Alaska har delstatsflagg med blå flaggduk. Louisiana, Oklahoma og Sør Dakota benytter en noe lysere blåfarge i sine delstatsflagg, mens Delawares delstatsflagg har en lysere, gråblå fargetone. Fordi så mange delstatsflagg har blått som hovedfarge, er det vanskelig å skille flaggene fra hverandre. Derfor har en del av delstatene tilføyet delstatsnavnet til flagget, slik Montana gjorde i 1981.


== Litteratur ==
Whitney Smith: The Flag Book of the United States — The Story of the Stars and Stripes and the Flags of the Fifty States, 1970


== Eksterne lenker ==
About the State Flag fra Montana Secretary of State
Maestà

Maestà (it. "majestät") er i kunsten en fremstilling av den tronende jomfru Maria med Jesusbarnet og tilbedende helgener og engler.
Kristineberg tunnelbanestasjon

Kristineberg tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane i bydelen Kristineberg i Stockholms innerstad.
Stasjonen trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje) mellom Thorildsplan og Alvik. 
Stasjonen ble åpnet 26. oktober 1952. Det er en av få stasjoner i innerstaden som ikke er underjordisk.


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Thorildsplan tunnelbanestasjon

Thorildsplan tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane i bydelen Kristineberg i Stockholms innerstad.
Stasjonen trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje) og ligger mellom stasjonene Kristineberg og Fridhemsplan. Stasjonen består av en utendørs plattform (en av få i Innerstaden). Stasjonen ble tatt i bruk 26. oktober 1952, da strekningen Hötorget – Vällingby ble innviet.


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Fridhemsplan tunnelbanestasjon

Fridhemsplan tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane i bydelen Kungsholmen i Stockholms innerstad.
Den består av to sammenbygde stasjonsdeler, en for grønn og en for blå linje. Det finnes sporforbindelse mellom banene. Denne består av kun ett spor, og brukes til transport av vogner.


== Stasjonen for T-bane 1 ==
Denne delen ble tatt i bruk 26. oktober 1952 da tunnelbanen Hötorget – Vällingby ble innviet. Plattformen er utsprengt i fjellet og ligger ca. 18 meter under bakken. Stasjonsdelen ligger mellom stasjonene Thorildsplan og St. Eriksplan. 


== Stasjonen for T-bane 3 ==
Denne delen ligger i fjellet under kvartalene Knoppen og Herden, og ble tatt i bruk 31. august 1975, da den blå linjen ble innviet. Plattformen ligger ca. 28–31 meter under bakken, mellom stasjonene Rådhuset og Stadshagen. 


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Hötorget tunnelbanestasjon

Hötorget tunnelbanestasjon er en stasjon i Stockholms tunnelbane. Den trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje) og ligger mellom stasjonene T-Centralen og Rådmansgatan. 
Stasjonen ble åpnet 26. oktober 1952, som endestasjon for den nyåpnede tunnelbanen til Vällingby.


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
St. Eriksplan tunnelbanestasjon

St. Eriksplan tunnelbanestasjon er en stasjon på Stockholms tunnelbane, beliggende i bydelen Vasastaden i Stockholms innerstad.
Stasjonen ble tatt i bruk 26. oktober 1952 i forbindelse med åpningen av tunnelbanen Hötorget – Vällingby. Den trafikkeres av T-bane 1 (grønn linje) og ligger mellom Odenplan og Fridhemsplan. 


== Eksterne lenker ==
Oversikt over kollektivtransport-systemet i Stockholm på sl.se
Linjekart for Stockholms tunnelbane
Jacob Jordaens

Jacob Jordaens (født 19. mai 1593 i Antwerpen, død 18. oktober 1678 i Antwerpen, var en flamsk maler i barokken.
Jordaens gikk i lære hos Adam van Noort mellom 1607 og 1615. Jordaens samarbeidet i begynnelsen med en annen av van Noorts elever, Rubens, og tok sterke inntrykk av ham.
I sitt maleri oppviser Jordaens tydelige påvirkninger fra den italienske maleren Caravaggios chiaroscuro. Han lot seg også inspirere av det hollandske maleriets realistiske tendenser.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hout, Nico van, Flemish masters: Rubens, Van Dyck, Jordaens and their contemporaries. Amsterdam: Rijksmuseum 2002.


== Eksterne lenker ==
(en) Jacob Jordaens – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jacob Jordaens – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Colours

Colours var et plateselskap med base i Skien, som eksisterte mellom 1989 og 1994. Selskapet oppsto med utgangspunkt i platesamlerbladet Vinyl. Den første utgivelsen var med det lokale bandet Utopian Fields, med Bård Tufte Johansen på vokal. Utgivelsene var først og fremst progrock, men selskapet ga også ut plater med folkrock-bandet  Shine Dion og det Deep Purple-inspirerte Disciples of Love, begge disse lokale band. 
Ved siden av å gi ut plater med ny musikk, både fra Norge og Sverige, ga Colours også ut plater med gamle opptak av for lengst oppløste band. Alle selskapets utgivelser kom på vinyl og bare få av disse kom i tillegg på CD. Flere av utgivelsene er imidlertid utgitt på CD på andre selskap. 
Platene fra Colours var kjent for å være forseggjort, med mye arbeid lagt ned i omslagene, i tillegg til plakater, historiehefter og enkelte historiske godbiter på visse utgivelser. Flere av utgivelsene kom også i svært begrenset opplag og er i dag ettertraktede samlerobjekter. 
Colours hadde gravøl den 11. mai 1996 og ga i den anledning bort selskapets eneste vinylsingle til de fremmøtte. Av plateselskapets siste penger ble det presset 56 nummererte eksemplarer av Shine Dions CDEP som kom ut i 1994. Singelen har imidlertid en låt mindre enn CD-en, men til gjengjeld har singelens B-side en lengre versjon enn tilsvarende låt på CD-en.
Colours drev også import- og bruktplatehandelen Octopus i Skien.


== Diskografi ==
Utopian Fields – Utopian Fields (LP, COSLP 001, 1989)
Thule – Natt (LP, COSLP 002, 1990)
Utopian Fields – White Pigeons, You Clean... (LP, COSLP 003, 1990)
St. Helena – Hello Friends (Mini-LP, COSMLP 004, 1991)
Universe – Universe (LP, COSLP 005, 1991)
Disciples of Love – Disciples of Love (LP, COSLP 006, 1992)
Hades – Hades (Mini-LP, COSMLP 007, 1992)
Prudence – The Legendary Lost Prudcence Tapes Vol. 1 (LP/CD, COSLP/COSCD 008, 1992)
Fafner – Jak spelar dik matt (LP, COSLP 009, 1993)
Landberk – Riktigt äkta (LP, COSLP 010, 1993)
Tangle Edge – Entangeled Scorpio Entrance (Trippel-LP, COTLP 011, 1992)
Änglagård – Hybrid (LP, COSLP 013, 1993)
Fantasy – Beyond the Beyond (LP, COSLP 014, 1993)
Universe – The Wheel (LP, COSLP 015, 1993)
Kerrs Pink – A Journey on the Inside (Dobbel-LP, COSLP 016, 1993)
Anekdoten – Vemod (LP, COSLP 017, 1993)
Smell of Insence – All mimsy were the borogoves (LP/CD, COSLP/COSCD 018, 1994)
Thule – Frostbrent (LP, COSLP 020, 1994)
Shine Dion – Berkana (CDEP CCDS 1, 1994/ 7" vinylsingle CS1, 1996)I tillegg var følgende plater planlagt, men aldri utgitt:

Random Factory – Random Factory (LP, COSLP 012)
Tangle Edge – Avyayah (LP, COSLP 019)
Raumo

Raumo (finsk: Rauma) er en kommune og Finlands tredje eldste by (etter Åbo og Borgå), grunnlagt 17. mai 1442. Byen ligger ved kysten av Bottenhavet omtrent 90 km nord om Åbo i landskapet Satakunta.Etter kommunesammenslåingen med Lappi 1. januar 2009 har Raumo kommune cirka 39 700 innbyggere og et areal på 509,43 km² hvorav 13 km² er vann. Kommunen er enspråklig finsk og grenser til kommunene Euraåminne, Eura, Letala og Pyhäranta. På stedet fantes det et fransiskanerkloster før byen ble grunnlagt, og Raumos gamle kirke var opprinnelig klosterkirka. Da Helsingfors ble grunnlagt i 1550, ble det befalt at borgerne i Raumo skulle flytte dit, men det var svært upopulært, og etter noen år fikk borgerne lov til å flytte tilbake igjen.


== Økonomi ==
Raumo har alltid vært en sjøfartsby, og økonomien baserte seg på handel og sjøfart. Byen har fremdeles en stor havn. Skipsbygging er tradisjonelt en av de største næringene, og midt på 1900-tallet ble det grunnlagt to store verft; Rauma-Repola og Hollming. De ble i 1990-årene slått sammen til Finnyards, og senere fusjonert med Aker-gruppen til Aker-Finnyards. Den største bedriften i dag er UPM-Kymmene som  driver en av Europas største papirmøller i Raumo. Gruppen Metso, som tidligere var tilknyttet Rauma-Repola, har en stor fabrikk for utstyr for papirmøller i byen. Mellom Raumo og nabobyen Nystad sørover befinner Oras fabrikker seg, en ledende VVS-bedrift.
Den gamle bysentrum, Gamle Raumo, er en kompakt og velbevart by av lave tømmerbygninger rundt den gotiske fransiskanerkirken, og er tatt opp på UNESCOs verdensarvsliste.


== Befolkningsutviklingen ==


== Media ==
Avisen Länsi-Suomi har sin redaksjon i Raumo. 


== Bilder ==

		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rauma – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Uppslagsverket Finland, Raumo
Luca della Robbia

Luca della Robbia (født i juli 1399 i Firenze i Italia, død 20. februar 1482 i Firenze) var en italiensk billedhugger og keramiker.
Luca della Robbia var en viktig skikkelse i ungrenessansen. Han anvendte seg visstnok av klassiske greske og romerske forbilder, og hans verk gjennomsyres hele tiden av hans varme personlighet. Til hans verk hører dørene i sakristiet i katedralen i Firenze.
Luca della Robbia utviklet en teknikk for å male keramikkglasurer i ulike farger på terrakottafigurer og grunnla en fabrikk som levde videre under sønnen til broren, Andrea (1435–1525) og hans sønner Giovanni (1469–1529) og Girolamo (1488–1566). 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Luca della Robbia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Luca della Robbia – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Andrea della Robbia

Andrea della Robbia (født 1435 i Firenze, død 1525 i Firenze) var en italiensk billedhugger og keramiker i renessansen.
Andrea della Robbias fremste verk er terrakottamedaljongene (tondo) med spedbarn som pryder fasaden til Brunelleschis Ospedale degli Innocenti («Hittebarnsherberge») i Firenze.


== Referanser ==
Folkekommune

En folkekommune (kinesisk: 人民公社, pinyin: Rénmín gōngshè) var i Folkerepublikken Kina i perioden fra 1958 til 1982-85 det høyeste av tre administrative nivåer i landlige områder. Folkekommunene var de største kollektivistiske enheter på landet og ble videre inndelt i arbeidsbrigader og arbeidslag. Folkekommunene hadde styrende, politiske og økonomiske funksjoner.  Senere ble folkekommunene erstattet av landskommuner.  


== Historie ==

Folkekommunen ble født under «det store spranget», da Mao Zedong hadde en visjon om at Kina på kort tid skulle overtreffe Storbritannia og USA hva gjeldt produksjon av stål. Mao ville også mobilisere bønder til enorme vannprosjekter under vintrenes ikke så arbeidsintensive perioder for dermed å kunne øke landsbruksproduksjonen. 
Hver folkekommune var en kombinasjon av jordbrukskollektiver, de mindre på mellom 4 000-5 000 hushold og de større på inntil 20 000 hushold.
Folkekommunen ble offisiell politikk i 1958 etter at Mao Zedong hadde besøkt en uoffisiell kommune i Henan. Den ble beskrevet som ett av «bannerne» i det som fikk navnet de tre røde banneres politikk.


== Tilblivelse ==
For å sette denne radikale planen ut i livet bruke Mao anti-høyre-kampanjen for å bringe politiske motstandere til taushet. Slik møtte han så godt som ingen opposisjon da han til slutt fikk gjennomført folkekommunen. Ved hjelp av en rekke propagandakampanjer fikk Mao til å begynne med støtte fra bøndene.
Folkekommunene ble dannet for å støtte opp om «det store spranget»-kampanjen og var selv en uløselig del av denne politikken.


== Livet i folkekommunene ==

I kommunene ble alt delt på. Private kjøkken skulle være overflødige, og alt som hadde vært i slike kjøkken – bord, stoler, kokekar og annet kjøkkenutstyr ble gitt som bidrag til folkekommunens kjøkken. Privat matlaging ble forbudt og erstattet med kommunal fellesbespisning. 
Alt som opprinnelig hadde tilhørt de enkelt hushold, som private dyr, kornlagre og annen mat ble også tilført kommunen. Folkekommunen bestemte over bruken. Alle jordbruksaktiviteter ble fordelt av de sentrale kadre hver morgen. Noen steder ble også penger forbudt. Det tradisjonelle familieliv ble  avskaffet, det ble opprettet kommunale småbarnsstuer og aldershjem, og folk fikk ikke lov til å spise med sine familiemedlemmer. Dette skyldtes til en viss grad Maos forakt for den tradisjonelle kinesiske familie.
Det ble utviklet et poengsystem for å beregne belønninger, og de som hadde overgjennomsnittlige ytelser kunne bli valgbare for pengebelønninger eller få «poeng» som kunne byttes i ekstra matvarer.


== Litteratur ==
Roderick MacFarquhar: «Great Leap Forward», i: China: A Cultural and Historical Dictionary, Richmond, 1991
Yang Dali: Calamity and Reform in China: State, Rural Society, and Institutional Change since the Great Leap Famine, Stanford, 1996.
Frank Dikötter: Mao's Great Famine, Bloomsbury, London, 2010.
Torbjørn Færøvik: Maos rike - en lidelseshistorie, Oslo: Cappelen Damm, 2012


== Eksterne lenker ==
(en) People's commune – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Chinese People's commune – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Casino Lisboa

Det finnes et mindre og yngre kasino i Lisboa.
Casino Lisboa (kinesisk: 葡京娛樂場) var i mange år det største av Macaos kasinoer.  Det eies av Sociedade de Turismo e Diversões de Macau, som et av milliardæren Stanley Hos selskaper. Denne treetasjes bygningen ble reist sent i 1960-årene. Siden da er Macao blitt Det fjerne østens fremste sted for kasinoer og pengespill. 
Det opprinnelige kasinoet var et kasino tilsluttet et 12-etasjes hotell som ble ferdig i 1970. En 270-roms utvidelse kom i 1991, slik at hotellet da fikk 927 rom. I 2006 ble byggearbeider igangsatt for ytterligere utvidelser. Dette skyldes i stor grad konkurranse fra det kasinoet som åpnet i september det året,  Wynn Macau, og som ligger rett ved siden av det opprinnelige Casino Lisboa.
Sands Macau

Sands Macau (kinesisk: 金沙娛樂場) er et kasino i Macao. Det eies og drives av Las Vegas Sands Corporation. Det består av et kasinoareal på 20 600 m² og et 289-suiters hotell for VIP-gjester.De fleste kasinobesøkerne er kinesere på dagsbesøk. Kasinoet åpnet den 18. mai 2004 og gikk så godt at alle lån var nedbetalt i mai 2005. Året etter ble det gjennomført en vesentlig utvidelse av kasinoet.
Kasinoet har 740 spillebord, mer enn noe annet kasino i verden.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Sands Macao – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Reginald Brett

Reginald Baliol Brett (født 30. juni 1852, død 22. januar 1930) var en britisk historiker og liberal politiker.
Brett ble innvalgt i parlamentet i 1880, men trakk seg etter fem år tilbake fra offentligheten og fortsatte sitt virke mer som rådgiver og historiker. Ved farens død i 1899 arvet han tittelen Viscount Esher og ble deretter omtalt som Lord Esher. Fra 1901 og til sin død var han en nær rådgiver for den britiske kongefamilien, han influerte også reformer den liberale regjeringen satte i verk før første verdenskrig. 
Blant hans viktigste arbeider som historiker var bøker om King Edward VII og Lord Kitchener. Brett var sterkt kritisk til Winston Churchills rolle under første verdenskrig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Reginald Brett hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Reginald Brett hos The Peerage
Norman Brook

Norman Craven Brook (født 29. april 1902, død 15. juni 1967) var en britisk offentlig tjenestemann. Brook ble utdannet ved Oxford og gikk inn i statsforvaltningen i 1925 hvor han etterhvert hadde en rekke viktige stillinger.
Etter andre verdenskrig var Norman Brook kabinettsekretær (1947–62), og han var ansvarlig for å redigere Winston Churchills historiske verk om den andre verdenskrigen; «The Second World War». Brook ledet «Board of Governors of the BBC» i årene 1964-67.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Norman Brook hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Norman Brook hos The Peerage