jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
SKRUK

SKRUK (Sunnmøre kristelege ungdomskor) er et kor basert på Sunnmøre og som ble opprettet i 1973. I dag har koret 50 medlemmer fra hele Norge. Korets dirigent siden starten har vært Per Oddvar Hildre, som også var inititivtaker til koret. Ideen var å kunne fortsette å møtes for å synge i lag etter at man hadde slutta i studentkorene på Volda Lærarskule og på gymnaset. Inspirasjonen kom fra Sunnmøre Kristelelege mannskor, som møttes i påsken og en gang på høsten for å turnere på Sunnmøre. I dag har koret sangere fra hele Norge, og har fem samlinger i året; fire weekend-samlinger og en lengre samling på 5-10 dager som blir brukt til turneer i utlandet, eller innstudering/innspilling av nytt stoff. SKRUK har siden starten i 1973 gitt ut over 26 album, de fleste av dem på Kirkelig Kulturverksted. Det siste av dem kom i 2019 og bærer tittelen Taking Back the Garden of Eden.


== Prosjekter ==
SKRUK har igjennom årene hatt mange samarbeid med andre musikere. I 1978 ga koret ut plata Av moll er du komen - til dur skal du bli der de bearbeidet norske religiøse folketoner i samarbeid med Henning Sommerro og gruppa Vårsøg. Videre kom plata Kvite som negrar ut i samarbeid med Ytre Suløens Jass-ensemble ut i 1981.
Koret har også gitt ut platene Smykker fra bedehuset (1979) og Klenodier (1985) der gamle bedehussanger ble framført for SKRUK, av etablerte komponister som Knut Nystedt, Trond Kverno, Per Inge Almås og Harald Herresthal. 
I 1990 kom cd-en Slipp mine fløyter fri ut i samarbeid med den ecuadorianske gruppa Altiplano. Plata bar preg av både norsk og søramerikansk musikk. I et samarbeid med komponistene Siyavush Kerimi og Galib Mammadov fra Aserbajdsjan, og med tekster av Erik Hillestad, kom Landet vi kommer fra med aserbajdsjansk musikk i 1997.


== Diskografi (utvalg) ==
SKRUK (1977)
Av moll er du komen - til dur skal du bli (1978)
Smykker fra bedehuset (1979)
Kvite som negrar (1981)
Klenodier (1985)
Living gospel (1989
Slipp mine fløyter fri (1990)
Stille natt (1991)
Landskap av stemmer (1992)
Misa Andina (1993)
En for alle (1995)
Landet vi kommer fra (1997)
Stjernen ledet vise menn (1998)
Vuelo libre (2000)
På nytt (2002)
Stjerna fra øst (2002)
Krybberom (2003)
Sommerlandet (2004)
Brazzy Voices (2004)
Dype stille sterke milde (2006)
Messe for Kari og Ola (2008)
Starry crowns in Heaven (2009)
I vinens speil
Til alle tider (2010)
Sangen fra katakombene (2013)
Høgtidsrom (2014)
Taking Back the Garden of Eden (2019)


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) SKRUK på Discogs 
(en) SKRUK på MusicBrainz 
(en) SKRUK på Songkick 
(no) SKRUK sine cd-er hos Kirkelig Kulturverksted.
Xuanzong

Xuanzong er et kinesisk keisernavn benyttet av flere keisere:

Keiser Xuanzong av Tang (玄宗) (685–762; regj.: 712–756) – en av de mest kjente av Tang-dynastiets keisere
Keiser Xuānzong av Tang (宣宗) (810–859; regj.: 846–859) – navnet er klart forskjellig fra ovennevnte med kinesisk skrift og uttale, men ved transkripsjon fremstår det som likt.
Xuande-keiseren under Ming-dynastiet (1398–1435; regj.: 1425–1435) – tempelnavn: Xuanzong (宣宗)
Daoguang-keiseren under Qing-dynastiet (1782–1850; regj.: 1820–1850) – tempelnavn: Xuanzong (宣宗)
Morten Jacobsen

Morten Bruun Jacobsen (født 15. desember 1987) er en norsk fotballspiller som spilte for det norske førstedivisjonslaget Moss FK. Jacobsen er midtbanespiller og har tidligere spilt for Sprint/Jeløy.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Morten Jacobsen – Transfermarkt 
Spillerens profil hos Moss FK
Andreas Zingerle

Andreas Zingerle (født 25. november 1961) er en tidligere italiensk skiskytter. Zingerle ble verdensmester på 20 km og stafett under VM 1993 i Borovets i Bulgaria. Under VM i skiskyting 1994 i Canmore i Canada var han med på Italias lag som vant gull på lagkonkurransen.
Under OL 1988 i Calgary tok han bronse med Italias lag på 4 x 7,5 km stafett.
Sesongen 1990/91 kom han på tredjeplass sammenlagt i verdenscupen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Andreas Zingerle – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Andreas Zingerle – Olympics.com 
(en) Andreas Zingerle – Olympic.org 
(en) Andreas Zingerle – Olympedia 
(en) Andreas Zingerle – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Andreas Zingerle – Italias olympiske komité 
(en) Andreas Zingerle – IBU
Pieralberto Carrara

Pieralberto Carrara (født 14. februar 1966 i Bergamo) er en italiensk tidligere skiskytter.
I OL 1998 i Nagano tok han sølv på 20 km. Sesongen 1992/93 kom han på tredjeplass sammenlagt i verdenscupen, bak Mikael Löfgren og Mark Kirchner.
I VM 1993 i Borovets var han med på vinne både stafetten og lagkonkonkurransen for Italia, stafetten sammen med Wilfried Pallhuber, Johann Passler og Andreas Zingerle og lagkonkurransen sammen med Pallhuber, Zingerle og Hubert Leitgeb.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pieralberto Carrara – Olympics.com 
(en) Pieralberto Carrara – Olympic.org 
(en) Pieralberto Carrara – Olympedia 
(en) Pieralberto Carrara – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Pieralberto Carrara – Italias olympiske komité 
(en) Pieralberto Carrara – IBU
Afrikansk savanneelefant

Afrikansk savanneelefant (Loxodonta africana) er verdens største nålevende landbaserte pattedyr. Arten inngår som en av to nålevende arter i slekten Loxodonta i elefantfamilien (Elephantidae). Savanneelefanten tilhører jordens eksisterende megafauna. Begge kjønn har støttenner, men hannens er størst. Arten inngår i Afrikas fem store, sammen med løve, kafferbøffel, leopard og stumpneshorn/spissneshorn.


== Underarter ==
Etter at afrikansk skogselefant (Loxodonta cyclotis) fikk delvis anerkjennelse som en selvstendig art, regner de fleste nå at det finnes tre underarter av savanneelefanten. Det er imidlertid framsatt påstander om at også vestafrikansk savanneelefant (L. a. oxyotis) trolig kan regnes som en egen art, under navnet vestafrikansk elefant (L. oxyotis). Spørsmålet er imidlertid ikke avklart.
Sørafrikansk savanneelefant (L. a. africana)
Østafrikansk savanneelefant (L. a. knochenhaueri)
Vestafrikansk savanneelefant (L. a. oxyotis)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Afrikansk savanneelefant i Encyclopedia of Life 
(en) Afrikansk savanneelefant i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Afrikansk savanneelefant hos Fossilworks 
(en) Afrikansk savanneelefant hos ITIS 
(en) Afrikansk savanneelefant hos NCBI 
(en) Kategori:Loxodonta africana – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Loxodonta africana – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Loxodonta africana – detaljert informasjon på Wikispecies
Vippa bro

Vippa bro er en buebro i Arendal kommune og ligger på fylkesvei 420. Broa forbinder sydenden av Hisøy med fastlandet på Nedenes.
Den første broa på stedet var Norges første fagverksbro av jern, og ble bygget i 1879. Broa ble tatt av en storflom i 1892 og spennet ble hevet og montert som bro over det smale sundet mellom fastlandet og Rossøya, ikke langt fra Vippa bro. Den ble igjen flyttet i 1948, og ble da Gjervoldsøy bro, og går over seksmannstrømmen som går mellom Rossøya og Gjervoldsøy, hvor den står den dag i dag.Dagens bro er 86 meter lang og ble ferdigbygget i 1942, da erstattet den en gammel vippebro.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==
Golfe du Lion

Golfe du Lion (Løvebukta) er en vid bukt langs middelhavskysten i
distriktene Languedoc-Roussillon og Provence i Frankrike som
strekker seg fra grensen til Catalonia i vest til Toulon i øst.
Den viktigste havnen i bukta er Marseille, men også Toulon har vært og er en viktig havn. Fiskerinæringen i bukta baserer seg først og fremst på lysing som tas i trål.
Elver som ender opp i bukta er Tech, Têt, Aude, Orb,
Hérault, Vidourle og Rhône.
I Golfe du Lion finner du også den kalde, katabatiske vinden Mistral som kommer fra Massif Central og Alpene ned gjennom Rhônedalen.


== Eksterne lenker ==
Marin topografi i Golfe du Lion
Geodynamics of the Gulf of Lion: Implications for Hydrocarbon Exploration
Feministisk initiativ

Feministisk initiativ (forkortet FI-Norge eller F!) er et norsk politisk parti som arbeider for kvinner. 
Partiet ble stiftet 23. mars 2015 i Bergen etter inspirasjon fra arbeidet til Feministiskt initiativ i Sverige. Partiet definerer seg selv som blokkuavhengig og omtaler seg som «et feministisk parti som arbeider for likestilling, og mot all form for undertrykkelse og diskriminering av kvinner. 
Feministisk initiativ stilte lister til kommune- og fylkestingsvalgene i 2015 (Bergen/Hordaland og Oslo) og 2019 (Oslo), men fikk ikke inn noen representanter. Under Stortingsvalget 2017 fikk partiet 696 stemmer, og ble ikke representert på Stortinget.
Talsperson for Feministisk initiativ i 2017 var i Oslo Cathrine Linn Kristiansen og i Bergen Sunniva Schultze-Florey. Begge var da førstekandidat på hver sin valgliste.
Ved Stortingsvalget 2021 stilte partiet liste i Oslo, og fikk 275 stemmer (0,07% av stemmene i valgkretsen).
Ved årsmøte 30.april 2022 valgte FI-Norge å gå over til hierarkisk styre. Leder og talsperson for Feministisk Initiativ ble Jannicke Unsgaard. Nestleder ble Silje Olsen. FI-Norge valgte samtidig å spisse sin politikk enda mer rettet for kvinner i nytt partiprogram for 2022-2023.Partisekretær for FI-Norge er Ulla Lise Johansen. 
FI-Norge planla å lansere ny nettside 15. mai 2022.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Feministisk initiativ på Twitter 
Feministisk initiativ på Facebook 
Feministisk initiativ på Instagram
Jørgen Jæger

Jørgen Jæger (født 29. juli 1946 i Bergen) er en av Norges mestselgende kriminalforfattere, kjent for serien med lensmann Ole Vik i rollen som etterforsker. Serien rundet en million solgte bøker i Norge høsten 2021.
Jæger debuterte som kriminalforfatter med Skyggejakten i 2003. Han har vært nominert hele fem ganger til den prestisjefulle Bokhandlerprisen, første gang for Stemmen i 2012, dernest for Monster i 2015, Fortielsen i 2016, Guden i 2017 og Dommen i 2021. Jæger er oversatt til dansk, nederlandsk, svensk og tysk. I tillegg skal hans fire første bøker utgis digitalt i Finland, Polen, Spania og Russland i løpet av 2021 og 2022. 
Han ble nominert til «Sølvkniven», Randabergs egen krimpris, i 2018.


== Bibliografi ==
Skyggejakten – kriminalroman (2003) ISBN 978-82-93671-58-9
Kameleonene – kriminalroman (2004) ISBN 978-82-93671-59-6
Dødssymfoni – kriminalroman (2005) ISBN 978-82-93671-60-2
Blodskrift – kriminalroman (2007)
Karma – kriminalroman (2010) ISBN 978-82-93671-62-6
Stemmen – kriminalroman (2012)
Ridderkorset – kriminalroman (2014) ISBN 9788293671640
Monster – kriminalroman (2015)
Fortielsen – kriminalroman (2016) ISBN 9788293671527
Guden – kriminalroman (2017)
Ikke et lik for mye – kriminalnoveller (2018)
Judasskuddet – kriminalroman (2019)
Hjerteløs – kriminalroman (2020)
Det sorte fåret – kriminalroman (2021)
Dommen – kriminalroman (2021)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Jørgen Jæger i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jørgen Jæger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
http://www.facebook.com/krimjager
https://northernstories.no/news/jaeger-ut-i-verden
Bydelsmagasinet

Bydelsmagasinet var en publikasjon som ble delt ut gratis til beboere i Laksevåg bydel i Bergen. I 2005 og 2006 hadde Bydelsmagasinet fire utgivelser. Redaktør var Vidar Andersen.
Årstadposten

Årstadposten er en nettavis som dekker tidligere Årstad kommune i Bergen. 
Årstadposten ble startet som papiravis i august 1993 og het Landås-Solheimposten til 1995, da navnet ble endret til Landåsposten. Siden 2002 har navnet vært Årstadposten. Avisen kom i mange år med 11 nummer i året, fra 2010 med 6 nummer. Avisen ble distribuert i cirka 10 000 eksemplarer til husholdninger, butikker, offentlige kontorer m.v. i dekningsområdet. 
Siste nummer av papiravisen kom tirsdag 8. desember 2015. Fra samme dato ble nettavisen satt i drift.
Redaktør og utgiver for papiravis og nettsted er Hans D. Fasmer, som sammen med Gustav Gundersen i 1978 startet lokalavisen Fanaposten.


== Eksterne lenker ==
Årstadposten på nettet
Maaneskinsmøyane

«Maaneskinsmøyane» (i moderne nynorsk ortografi: «Måneskinsmøyane») er et dikt av Arne Garborg fra Haugtussa, utgitt første gang i 1895. I diktet maler Garborg med ord et bilde av Veslemøy som ser ut i vinternattens måneskinn og opplever månens stråler som dansende  jomfruer.


== «Måneskinsmøyane» ==
Jordi søv i sitt Vinterlin.
Bjørki den unge, rimkvit og fin,
stend som i Sylve skòri,
eller som bygd av Stjerneskin.Jordi søv i sin Vinterblund.
Månen lyser paa Himilrund.
Tusund av Diamantar
glimar um Grein i den frosne Lund.Bråkveikt blenkjande, strålerein
bivrar den Glitring um Kvist og Grein.
Det er liksom Lunden livde,
strødd med Perlur og Glimestein.Stirande inn i den sylvblå Glans
Veslemøy stend utan Hugs og Sans;
då ser ho med ein Gong Møyar,
kvite Møyar som gjeng i Dans.Kvite Møyar som gjeng i Ring;
stille sviv dei i Stìg og Sving.
Det er som ein Dans i Draumar
til Takt av stilslegt Sylvklokke-Kling.Bygde er dei av Lufti blå;
Kjolar av Måneflor hev dei på;
sauma med Stjerneglitter,
løynande lett dei Barmar små.Håret flyt i vallande Flaum
ned yvi Rygg som ein sylvgrå Straum.
Yvi dei bleike Vangar
Stjerne-Augo i stille Draum.Aldri såg dei den varme Dag;
stilt det er i det Ungdomslag.
Stivt dei i Dansen smiler.
Kalde søv desse Andlits-Drag.Lengi tryllt maa Veslemøy stå,
drøymd den Dansen stirande på.
Då nikkar dei som til Helsing.
Og kverv i Luft som ein Frostrøyk grå.


== Bruk av diktet ==
Lynni Treekrem bruker teksten i sangen «Måneskinsmøyane» på albumet Haugtussa utgitt i 1995
Helene Bøksle bruker teksten i «Måneskinnsmøyane» på albumet Elverhøy utgitt i 2006.
Svein Hundsnes bruker teksten i «Haugtussa, Orkestersongar ved romantikkens grense», urfremført av Eir Inderhaug og Stavanger Symfoniorkester i en samproduksjon med NRK.


== Eksterne lenker ==
Teksten til Haugtussa
Svaneke

Svaneke er en havneby i Svaneke Sogn på det nordøstlige Bornholm i Danmark. Byen hadde 1138 innbyggere (1. januar 2004).
Byen ble grunnlagt i 1555 og er en av Danmarks minste kjøpsteder. Svanekes kjøpstadsstatus har i stor grad preget byen, noe man kan se rundt havnen og torvet hvor kjøpmennene bygde store gårder som fortsatt kan bli sett i dag. Det var også en av Svanekes store kjøpmenn som i 1816 sto for utbygningen av byens havn, noe som var med på føre mer handel og liv til byen. Havnen ble ødelagt av stormfloden i 1872 i en sådan grad at det meste måtte gjenoppbygges igjen. Samtidig ble det valgt å utvide havnen betydelig slik at store dampskip fikk plass til å legge til. 
Svaneke er især kjent for sitt store silderøykeri. Siden 1750 har man også brygget øl i byen, kun avbrutt av en kort pause. Det nåværende bryggeri, Svaneke Bryghus, ble åpnet i 2000, og var da et av Danmarks første mikrobryggerier. 
Turismen spiller i dag en stor rolle for byens næringsliv.
Vanntårnet er tegnet av arkitekt Jørn Utzon.


== Litteratur ==
Rosenquist, Ulla: Havnebyer og fiskerlejer, Bornhoms kystkultur, Bornholms turistråd, 1991, side 60.


== Eksterne lenker ==
Svaneke Byportal
Svaneke i bilder
Metaxa

Metaxa (gresk Μεταξά) er en gresk likør oppfunnet av Spyros (Spiridon) Metaxas (gresk Σπύρος (Σπυρίδων) Μεταξάς) i 1888.
Metaxa er en blanding av brandy og vin.


== Eksterne lenker ==
(grk) Offisielt nettsted 
(en) Metaxa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bjørnar Håndball

Bjørnar Håndball (stiftet 1949) er et norsk håndballklubb fra Indre Arna i Bergen, og er en del av Idrettslaget Bjørnar. Klubben har over 30 påmeldte lag i de ulike seriesystemet og damelaget spiller i 2. divisjon etter nedrykket fra Eliteserien i 2006/07-sesongen. Klubben spiller sine hjemmekamper i Bjørnarhallen.
Supportergruppen til Bjørnars herrelag heter Øksen


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Isbrem

Isbrem eller brehylle (etter engelsk språkpåvirkning også kalt shelf-is) er et tykt lag med is som strømmer fra land og strekker seg ut i sjøen over kontinentalsokkelen. Isen kan være opp i mot 800 meter tykk og skaper en vegg på opptil 50 meter mot sjøen. De fleste isbremmene finner man i Antarktis, der omtrent 10 % av tørre landområder er isbremmer. Mindre isbremmer finnes også i Canada og rundt Grønland. Rossbarrieren i Antarktis er den største isbremmen på jorden.
Ferskt smeltevann på undersiden av isbremmene er viktig for havsirku­lasjonen og isdekket rundt Antarktis. Vannet som renner ut i havet danner et overflatelag med ferskt og kaldt vann. I overflatelaget blir det dannet sjøis.På grunn av global oppvarming er det de senere år registrert at en rekke isbremmer har minsket i omfang.


== Se også ==
Liste over isbremmer i Antarktis


== Referanser ==
Synoptisk skala

Synoptisk skala er en horisontal størrelsesskala som brukes i meteorologi og gjelder værsystem med en størrelsesorden 1000 km eller mer. Dette er størrelsen til typiske lavtrykk og høytrykk på midlere breddegrader, som gir det meste av været. Også de globale vindsystemer og de fleste tropiske sykloner opptrer i synoptisk skala.
Lokalt påvirkes været også av mindre systemer som er vanskeligere å varsle, for eksempel lokale ettermiddagsbyger, mesosykloner og polare lavtrykk.
Ordet «synoptisk» kommer av det greske ordet «sunoptikos» som betyr «satt sammen». 
Navier-Stokes-ligningene gjelder for atmosfæriske bevegelser som er forenklet ved skalaanalyse i synoptisk skala. En kan vise at hovedleddet i de horisontale ligningene er corioliskraften og trykkgradientkraften, og at vi derfor kan bruke geostrofisk approksimasjon. I vertikale koordinater blir momentumligningen forenklet til hydrostatisk ligning.
Stormbane

En stormbane er en relativt smal sone i Atlanterhavet og Stillehavet der de aller fleste ekstratropiske sykloner går. Stormbanen begynner i den vestligste delen av Atlanteren og Stillehavet, der det er store temperaturkontraster mellom hav og land. Disse temperaturforskjellene er med på å danne disse lavtrykkene, særlig om vinteren, da temperaturforskjellen er størst. Friksjon fra landoverflaten gjør at lavtrykkene som regel raskt dør ut når de går innover land i den østlige enden av havbassengene. Den østlige enden av stormbanen i Atlanterhavet er området  rundt Storbritannia og Norge. 
Et annet eksempel på en stormbane er den cirkumpolare stormbanen rundt Antarktis, men her spiller ikke temperaturforskjellen mellom land og hav noen rolle. 
Innenfor et gitt geopotensielt høydefelt kan en finne stormbanen ved å tegne konturer av det gjennomsnittlige standardavviket etter at en har båndpassfiltrert.
Tory Crimes

Terry Chimes (også kjent som Tory Crimes) (født 25. januar, 1956 i London) var den første trommeslageren i The Clash hvor han fikk spilte fra juli 1976 til april 1977 og et år tidlig på åttitallet. Han spilte før dette i London SS, sammen med Mick Jones og Paul Simonon, og turnerte med Black Sabbath i 1987.


== Andre prosjekter ==
Etter å ha forlatt The Clash trommet han for Johnny Thunders and the Heartbreakers 1977, Generation X fra 1979 til 1980, Hanoi Rocks i 1985, The Cherry Bombz i 1986 (med tidligere Hanoi Rocks medlemmene Andy McCoy og Nasty Suicide og tidligere Sham 69/Wanderers/Lords Of The New Church-medlem Dave Tregunna).


== I dag ==
Terry har jobbet som kiropraktor siden 1994 og han har kommet med i Rock and Roll Hall of Fame.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tory Crimes på Internet Movie Database 
(en) Tory Crimes hos The Movie Database 
(en) Tory Crimes på Discogs 
(en) Tory Crimes på MusicBrainz 
(en) Tory Crimes på Encyclopaedia Metallum 
(en) Tory Crimes på AllMusic 
[1]
Black Sabbath Online: Terry Chimes
Chimes sin kiropraktorside
Geopotensiell høyde

Geopotensiell høyde er et vertikalt mål på høyden over gjennomsnittlig havnivå der en bruker variasjonen av gravitasjonen med breddegrad og høyde i stedet for geometrisk høyde som er høyden i meter over havet. Vanligvis bruker man geopotensiell høyde om høyden mellom overflaten og opp til et visst trykknivå. 
I den geometriske høyden 
  
    
      
        h
      
    
    {\displaystyle h}
   er geopotensialet definert som 

  
    
      
        Φ
        =
        
          ∫
          
            0
          
          
            h
          
        
        g
        (
        ϕ
        ,
        z
        )
        
        d
        z
        
        ,
      
    
    {\displaystyle \Phi =\int _{0}^{h}g(\phi ,z)\,dz\,,}
  
der 
  
    
      
        g
        (
        ϕ
        ,
        z
        )
      
    
    {\displaystyle g(\phi ,z)}
   er tyngdeaksellerasjonen, 
  
    
      
        ϕ
      
    
    {\displaystyle \phi }
   er breddegraden og 
  
    
      
        z
      
    
    {\displaystyle z}
   den geometriske høyden. 
Altså er dette den potensielle energien per masse i dette nivået. Den geopotensielle høyden er

  
    
      
        
          
            Z
            
              g
            
          
        
        =
        
          
            Φ
            
              g
              
                0
              
            
          
        
        
        ,
      
    
    {\displaystyle {Z_{g}}={\frac {\Phi }{g_{0}}}\,,}
   
der 
  
    
      
        
          g
          
            0
          
        
      
    
    {\displaystyle g_{0}}
   er standard tyngdeaksellerasjon ved gjennomsnittlig havnivå. 
Meteorologer bruker ofte den geopotensielle høyden i stedet for geometrisk høyde, fordi de analytiske utregningene ofte blir enklere. For eksempel kan de primitive ligningene, som numeriske værmodeller løser, uttrykkes lettere ved å bruke geopotensiell høyde i stedet for geometrisk høyde. Ved å bruke geopotensiell høyde fjerner man sentrifugalkrefter og lufttetthet (som er vanskeleg å måle) i ligningene. 
Et plott av geopotensiell høyde for et enkelt trykknivå viser tråg og rygger, høytrykk og lavtrykk. Den geopotensielle tykkelsen mellom to trykknivå – for eksempel forskjellen i den geopotensielle høyden mellom 850 hPa og 1000 hPa – er proporsjonal til den gjennomsnittlige virtuelle temperaturen i laget. Man kan bruke geopotensielle høydekoter til å regne ut den geostrofiske vinden, som er sterkere der kotene ligger nærmere.
Namibørkenen

Namibørkenen er en stor ørken i den vestlige delen av Namibia samt i det sørvestlige hjørnet av Angola. Ørkenen dekker et område på omkring 50 000 km². Den regnes for å være verdens eldste ørken med en alder på minst 80 millioner år.
Det faller mindre enn ti millimeter regn per år i ørkenen, noe som gjør at det er veldig lite liv i området. Det livet som finnes er i stor grad unikt for Namibørkenen. Det er likevel flere wolfram- og diamantgruver i ørkenen.
Namibørkenen rommer store sandbanker på opp til 340 meters høyde. Ørkenen rommer dermed de høyeste sandbankene i verden. Mot vest møter Namibørkenen Atlanterhavet, og ørkenens vestlige ende befinner seg langs Atlanterhavet i omkring 160 mil.


== Se også ==
Kalahariørkenen


== Eksterne lenker ==
(en) Namib Desert – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gower Street

Gower Street er ei gate i Bloomsbury i bydelen Camden i London. Gata går fra British Museum nordøstover til Euston Square, der den fortsetter videre som North Gower Street til Hampstead Road. Gata har navn etter Lady Gertrude Leveson-Gower, gift med John Russell, 4. hertug av Bedford. Hun var den første som bygde hus i området, i 1790.
Østsida av Gower Street domineres av University College London og studentboliger tilknytta dette. Fram til 1992 lå hovedkvarteret til sikkerhetstjenesten MI5 på hjørnet mot Euston Road.
Mange berømtheter har i åras løp hatt adresse Gower Street – blant dem Charles Darwin og Charles Dickens. Verdens første framsyning av et lokomotiv skjedde i Gower Street i 1802, da Richard Trevithick viste fram en dampmaskin som kunne rulle ved egen kraft langs en kort, sirkulær skinnegang.