jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Hengyang

Hengyang er også et fylke i Hunan.
Hengyang (kinesisk: 衡 阳 / 衡 陽, pinyin: Héngyáng, tidligere Hengzhou (Hengchow), er den nest største by i Kinas Hunanprovins. Den er en by på prefekturnivå som ligger ved elven Xiangjiang ca. 500 km sør for Changsha, Hunans hovedstad. Hengyang hadde i 2006 anslagsvis 761.888 innbyggere. Hengyang er en travel og raskt voksende industriby og Hunans fremste trafikknutepunkt. Blant industriene i byen kan nevnes kjemisk industri, jordbruks- og gruveutstyr, tekstiler, papir og matvarer. Det er bly-, sink-, kull- og tinngruver i området.


== Administrative enheter ==
Hengyang består av fem bydistrikter, fem fylker og to byfylker:

Bydistriktet Yanfeng (雁峰区), 93 km², 200 000 innbyggere, sete for lokalregjeringen;
Bydistriktet Zhuhui (珠晖区), 227 km², 270 000 innbyggere;
Bydistriktet Shigu (石鼓区), 112 km², 200 000 innbyggere;
Bydistriktet Zhengxiang (蒸湘区), 111 km², 210 000 innbyggere;
Bydistriktet Nanyue (南岳区), 179 km², 50 000 innbyggere;
Fylket Hengyang (衡阳县), 2 502 km², 1,12 millioner innbyggere;
Fylket Hengnan (衡南县), 2 621 km², 1,0 millioner innbyggere;
Fylket Hengshan (衡山县), 936 km², 410 000 innbyggere;
Fylket Hengdong (衡东县), 1 926 km², 670 000 innbyggere;
Fylket Qidong (祁东县), 1 871 km², 920 000 innbyggere;
Byfylket Changning (常宁市), 2 052 km², 820 000 innbyggere;
Byfylket Leiyang (耒阳市), 2 649 km², 1,22 millioner innbyggere.


== Samferdsel ==


=== Jernbane ===
 
Beijing-Hongkong høyhastighetsjernbane har stoppested her.
Jingguangbanen, som er den konvensjonelle toglinjen  mellom Beijing i nord og Guangzhou i sør, har også stoppested her. Denne sterkt trafikkerte jernbanelinjen er også innom blant annet Shijiazhuang, Handan, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Shaoguan.


=== Vei ===
Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.
Kinas riksvei 322 begynner i Hengyang og fører via Guilin og Nanning i den autonome region Guangxi frem til grensen mot Vietnam ved Vennskapsporten.


== Eksterne lenker ==
http://www.travelchinaguide.com/cityguides/hunan/hengyang/index.htm
http://www.chinahotelsreservation.com/China_Hengyang_travel.html
Nanchang (Nanchang)

Nanchang (kinesisk: 南昌县; pinyin:  Nánchāng Xiàn) er et fylke i provinsen Jiangxi i Folkerepublikken Kina. Det ligger i byprefekturet Nanchang.
Befolkningen var på 986 031 innbyggere i 1999.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmeside
Huangshi

Huangshi (kinesisk: 黄石; pinyin: Huángshí) er en by på prefekturnivå i provinsen Hubei i det sentrale Kina. Befolkningen innen grensene anslås (2005) til 689 000.Huangshi ligger ved Yangtzeflodens sørøstre bredd og grenser i vest mot Wuhan og i sør mot naboprovinsen Jiangxi. Arealet er på 4 630 km². Landskapet er preget av små fjell og høyder, av en rekke store og små innsjøer. Høyeste fjell er Syvtoppfjellet som kommer opp i 860 moh.
Huangshis gjennomsnittstemperatur er 17 °C og årlig nedbør 1400 mm. Det er 264 frostfri dager. Det kan snø fra desember til februar.
I byen ligger Huangshi kullkraftverk.


== Administrative enheter ==
Huangshi består av fire bydistrikter, ett byfylke og ett fylke:
Bydistriktet Huangshigang – 黄石港区 Huángshígǎng Qū ;
Bydistriktet Xisaishan – 西塞山区 Xīsàishān Qū ;
Bydistriktet Xialu – 下陆区 Xiàlù Qū ;
Bydistriktet Tieshan – 铁山区 Tiěshān Qū ;
Byfylket  Daye – 大冶市 Dàyě Shì ;
Fylket Yangxin – 阳新县 Yángxīn Xiàn.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 106 går gjennom området. Den løper fra Beijing og er innom blant annet Hengshui, Kaifeng, Ezhou og Shaoguan på sin vei ned til Guangzhou i Sør-Kina.


== Referanser ==
Yichang

Yichang  (kinesisk: 宜昌; pinyin: Yíchāng) er en by på prefekturnivå i provinsen Hubei i det sentrale Kina. Befolkningen innen selve byen anslås (2005) til 478 000, men hele prefekturet har 3,92 millioner innbyggere.Yichang har mange innbyggere som tilhører minoritetsgruppen tujia.Yichang var i antikk tid på grensen mellom kulturene knyttet til staten Ba i vest (for det meste i den senere provinsen Sichuan) og staten Chu i øst.
De tre kløfters demning, med verdens kraftigste vannkraftverk (2010), spenner over elven Yangtze nær byen Yichang.


== De tre kløfter-universitetet ==
I 2002 fikk Yichang et stort universitet, De tre kløfter-universitetet. Det er resultat av sammenslåing av Universitetet for hydraulikk og elektroteknikk og Hubei Tre kløfter-universitetet. Det er det største (2010) universitetet i provinsen Hubei utenfor proivinshovedstaden Wuhan, med over 20.400 studenter. Opprettelsen av universitetet henger sammen med De tre kløfters demning, som var under bygning i Yichang da.


== Administrative enheter ==

Yichang består av fem bydistrikter, tre fylker, to autonome fylker og tre byfylker:
Bydistriktet Xiling (西陵区), 90 km², 400 000 innbyggere, regjeringssete;
Bydistriktet Wujiagang (伍家岗区), 69 km², 140 000 innbyggere;
Bydistriktet Dianjun (点军区), 546 km², 100 000 innbyggere;
Bydistriktet Xiaoting (猇亭区); 118 km², 50 000 innbyggere;
Bydistriktet Yiling (夷陵区), 3 424 km², 520 000 innbyggere;
Fylket Yuan'an (远安县), 1 752 km², 200 000 innbyggere;
Fylket Xingshan (兴山县), 2 327 km², 190 000 innbyggere;
Fylket Zigui (秭归县), 2 427 km², 390 000 innbyggere;
Det autonome fylke Changyang for tujiaene (长阳土家族自治县), 3 430 km², 410 000 innbyggere;
Det autonome fylke  Wufeng for tujiaene (五峰土家族自治县), 2 072 km², 210 000 innbyggere;
Byfylket Zhijiang (枝江市), 1 310 km², 510 000 innbyggere;
Byfylket Yidu (宜都市), 1 357 km², 390 000 innbyggere;
Byfylket Dangyang (当阳市), 2 159 km², 480 000 innbyggere.


== Samferdsel ==


=== Tog ===
Hankou–Yichang-høyhastighetsjernbane, åpnet i 2012, løper fra Hankou (Wuhan til Yichang.


=== Vei ===
Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Yichang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jingzhou (Hubei)

Jingzhou (荆州; pinyin: Jīngzhōu) er en by på prefekturnivå i provinsen Hubei i det sentrale Kina. Byen har 6,3 mill. innbyggere (2005).


== Historie ==

Jingzhou har siden 4000 f.Kr. vært et komminkasjonssentrum i landet. Gamlebyen i Jingzhou er det som i dag er den sentrale urbane bebyggelse Jiangling fylke. Det ligger ved Yangtzeflodens midtre løp, militært strategisk plassert.
Ying, som lå innenfor grensene av dagens Jingzhou, var hovedstaden for over 20 konger over 411 år i staten Chu i Vår- og høstannalenes tid og de stridende rikers tid under Zhou-dynastiet (1046 - 256).Byen sies å ha blitt bygd med jord av Guan Yu i de tre rikers tid. I Sør- og nord-dynastienes tid var den hovedstad for vestlige Liang. I de fem dynastiers og ti kongerikers tid var den hovedstad for staten Nanping.


== Administrative enheter ==

Jingzhou består av to bydistrikter, tre fylker og tre byfylker:
Bydistriktet Shashi – 沙市区 Shāshì Qū ; 469 km², 540 000 innbyggere, regjeringssete;
Bydistriktet Jingzhou – 荆州区 Jīngzhōu Qū ; 1 046 km², 570 000 innbyggere;
Fylket Jianli – 监利县 Jiānlì Xiàn ; 3 118 km², 1,46 mill. innbyggere;
Fylket Gong'an – 公安县 Gōng'ān Xiàn ; 2 258 km², 1,03 mill. innbyggere;
Fylket Jiangling – 江陵县 Jiānglíng Xiàn ; 1 032 km², 400 000 innbyggere;
Byfylket Honghu – 洪湖市 Hónghú Shì ; 2 519 km², 920 000 innbyggere;
Byfylket Shishou – 石首市 Shíshǒu Shì ; 1 427 km², 650 000 innbyggere;
Byfylket Songzi – 松滋市 Sōngzī Shì ; 2 235 km², 840 000 innbyggere.


== Samferdsel ==


=== Tog ===
Hankou–Yichang-høyhastighetsjernbane, åpnet i 2012, løper gjennom området og har stasjon der.


=== Vei ===
Kinas riksvei 207 løper gjennom prefekturet, både gjennom selve byen Jingzhou (bydistriktene) og så fylket Gong'an. Denne viktige trafikkåren begynner i Xilinhot i Indre Mongolia nær grensen til Mongolia, løper sørover og ender i Hai'an, en by som ligger i Xuwen fylke sør på Leizhouhalvøya i provinsen Guangdong.
Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper også gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jingzhou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Xinyang

Xinyang (kinesisk: 信阳; pinyin: Xìnyáng) også kjent som Sinyang eller Hsin-yang, er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Henan i det sentrale Kina. den ligger ved elva Huaihe. Befolkningen innen grensene anslås (2004) til 1 412 000. Selve deet umiddelbare tettstedet derimot har bare om lag 30.000 innbyggere.
Byen er et trafikknutepunkt på toglinjen mellom Beijing og Guangzhou og et viktig regionalt senter for den sørligste delen av Henan og det nordlige Hubei. Byen har blant annet matvare- og tekstilindustri.
Om lag 8 km vest for bysentrum ligger Nanwan-demningen som demmer opp det inn til 50 km² store, og meget fiske- og dyrerike reservoaret Nanwan (Sørsjøen). Dette området er skogkledt og vernet, og vannspeilet har hele 61 øyer som er mye besøkt.


== Arkeologi ==
I bydistriktet Pingqiao ligger kommunen Changtaiguan (长台关乡), som er av stor betydning for arkeologien, på grunn av utgravningene på funnstedet Changtaiguan Chumu (长台关楚简, «Chugravene ved Changtaiguan»). I 2006 ble kommunenavnet Changtaiguan endret til Changtai (长台乡).
Utgradningene fant sted i 1957 og 1958, og i Chu-gravene ble det blant annet funnet bambustekster, lakkvarer og musikkinstrumenter. Det var funnet to graver fra De stridende staters tid. Særlig interesse vakte de konfucianske tekstene fra grav 1. Det ble funnet over hundre beskrevne bambustavler. En av tekstene var et «gravinventar» 
(qiǎncè, 遣策) hva alt som var blitt lagt ned i graven var oppregnet.


== Administrative enheter ==
Xinyang består av to bydistrikter og åtte fylker:

Bydistriktet Shihe (浉河区), 1 783 km², 610 000 innbyggere;
Bydistriktet Pingqiao (平桥区), 1 889 km², 770 000 innbyggere;
Fylket Xi (息县), 1 836 km², 920 000 innbyggere
Fylket Huaibin (淮滨县), 1 192 km², 660 000 innbyggere
Fylket Huangchuan (潢川县), 1 638 km², 790 000 innbyggere;
Fylket Guangshan (光山县), 1 829 km², 790 000 innbyggere;
Fylket Gushi (固始县), 2 916 km², 1,56 millioner innbyggere;
Fylket Shangcheng (商城县), 2 117 km², 710 000 innbyggere;
Fylket Luoshan (罗山县), 2 065 km², 720 000 innbyggere;
Fylket Xin (新县), 1 554 km², 340 000 innbyggere.


== Samferdsel ==


=== Jernbane ===

Beijing-Hongkong høyhastighetsjernbane har stoppested her.
Jingguangbanen, som er den konvensjonelle toglinjen mellom Beijing i nord og Guangzhou i sør, har stoppested her. Denne sterkt trafikkerte jernbanelinjen er også innom blant annet Shijiazhuang, Handan, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Shaoguan.


=== Vei ===
Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.
Xinxiang

Xinxiang er også et fylke i Henan.
Xinxiang (kinesisk: 新乡; pinyin: Xīnxiāng) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Henan i det sentrale Kina. Befolkningen innen grensene anslås (2004) til 758 000.
Byen var hovedstad for den kortlivede provinsen Pingyuan (1949 til 1952).


== Historie ==
I Xinxiang stod slaget ved Muye, der Shang-dynastiet ble beseiret av Zhou-dynastiet. Under Sui-dynastiet (581–618) var Xinxiang bare en liten markedsplass. Den ble utbygd til industrisentrum i 1950-årene. Fra 1949 til 1952 var Xinxiang hovedstad for den kortlivede provinsen Pingyuan (平原省), som også omfattet naboprefekturene Anyang, Hebi, Puyang, Jiaozuo og Heze.


== Administrative enheter ==
Xinxiang består av fire bydistrikter, seks fylker og to byfylker:

Bydistriktet Weibin (卫滨区), 52 km², ca. 200 000 innbyggere (2003);
Bydistriktet Hongqi (红旗区), 99 km², ca. 280 000 innbyggere (2003);
Bydistriktet Fengquan (凤泉区), 115 km², ca. 130 000 innbyggere (2003);
Bydistriktet Muye (牧野区), 80 km², ca. 270 000 innbyggere (2003);
Fylket Xinxiang (新乡县), 365 km², ca. 310 000 innbyggere (2003);
Fylket Huojia (获嘉县), 473 km², ca. 390 000 innbyggere (2003);
Fylket Yuanyang (原阳县), 1 339 km², ca. 660 000 innbyggere (2003);
Fylket Yanjin (延津县), 946 km², ca. 470 000 innbyggere (2003);
Fylket Fengqiu (封丘县), 1 220 km², ca. 730 000 innbyggere (2003);
Fylket Changyuan (长垣县), 1 051 km², ca. 790 000 innbyggere (2003);
Byfylket Weihui (卫辉市), 882 km², ca. 480 000 innbyggere (2003);
Byfylket Huixian (辉县市), 2 007 km², ca. 780 000 innbyggere (2003).


== Samferdsel ==


=== Jernbane ===
Beijing-Hongkong høyhastighetsjernbane har stoppested her. 
Jingguangbanen, som er den konvensjonelle toglinjen  mellom Beijing i nord og Guangzhou i sør, har stoppested her. Denne sterkt trafikkerte jernbanelinjen er også innom blant annet Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Shaoguan.


== Eksterne lenker ==
Xinxiang Municipal Government
Changzhi (Changzhi)

Changzhi (kinesisk: 长治县; pinyin: Chángzhì Xiàn) er et fylke i provinsen Shanxi i Folkerepublikken Kina. Det er del av byprefekturet Changzhi.
Befolkningen var på 320 875 innbyggere i 1999.


== Kulturminner ==
Zhengjuetempelet (Zhengjue si, 正觉寺) og Jadekeiserens tempel i Changzhi (Changzhi yuhuang guan, 长治玉皇观) står på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Informasjonsside
Husbåt

En husbåt er en båt med kahytt over dekk akterut (særlig i Nord-Norge og på Vestlandet) og en båt som er laget spesielt med sikte på boligformål. Mens den første typen har en helt vanlig skrogform, har den sistnevnte gjerne et skrog som først og fremst er laget for å gi stor stabilitet og oppdrift. En husbåt er bygd med tanke på bokomfort og plass, og har derfor gjerne begrenset hastighet og egner seg best i lukkede farvann.En båt som ikke er husbåt og som brukes som husvære hele eller deler av året kalles gjerne bobåt. I Norge er de som bor slik organisert i Norsk Båtboerforening. Ved Aker Brygge Marina på Aker Brygge i Oslo, er det rundt 100 fastboende i bobåter. På de engelske kanalene regner man med at det er 350.000 båtbeboere.Norsk Båtboerforening er en forening for de som bor i båter.


== Eksterne lenker ==
(en) Houseboats – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Norsk Båtboerforening Arkivert 9. august 2018 hos Wayback Machine.
Gaius Suetonius Paulinus

Gaius Suetonius Paulinus (også stavet Paullinus (levde i 1. århundre) var guvernør i romersk Britannia fra år 58 til 62.
I 42 ble han sendt med praetors rang til Mauretania for å stanse et opprør, og han ble rask forfremmet til legionslegat (kommandant for en legion.) Han var den første romer som krysset Atlasfjellene.I 58 ble han utnevnt til guvernør i Britannia. Han gikk hardt til verks for å stoppe opprør, spesielt i dagens Wales. Mens han angrep druidene på Mona startet Boudicca sitt opprør i 61. Hun plyndret og brente provinshovedstaden Camulodunum og byene Verulamium og Londinium. Paulinus rykket hurtig fram langs Watling Street og møtte Boudicca et sted utenfor Londinium. Selv om romerne var i klart mindretall, seiret de takket være sin overlegne taktikk og disiplin og bedre krigsutstyr. Det var også til stor hjelp for romerne at Paulinus hadde klart å velge slagmark, slik at hærene møttes i et område som passet godt for den romerske taktikken.I 62 kalte keiser Nero ham tilbake til Roma. Han ble konsul i 66. Etter at Galba døde i januar 69 valgte Paulinus å lede styrkene til Otho mot Vitellius. Han vant en seier ved Cremona, men Otho tapte samtidig ved Bedriacum. Paulinus sto dermed på den tapende siden, men ble benådet i 69. Hva som skjedde med ham videre er ikke kjent. 


== Referanser ==
Quintus Veranius

Quintus Veranius (født 12 e.Kr., død 57) var guvernør i romersk Britannia i 57.Han var konsul i 49 etter at han i 30-årene med stort hell hadde bekjempet fjellfolk i Lilleasia. 
I 57 ble han utnevnt til guvernør i Britannia av keiser Nero. Claudius hadde bestemt at man skulle konsentrere seg om å sikre de etablerte grensene, mens Nero ønsket å utvide provinsen. Veranius fikk derfor i oppgave å erobre resten av dagens Wales.Han døde kort tid etter utnevnelsen, og i hans testamente sto det at han hadde trengt ytterligere tre år for å fullføre den oppgaven han var satt til. Hans etterfølger Gaius Suetonius Paulinus lyktes mye raskere enn det, noe som indikerer at det meste av felttoget allerede var utført, og at Veranius dermed hadde vært for beskjeden.


== Referanser ==
Hvalbåt

Hvalbåt betegner en båt som er brukt til eller bygd for å jakte og skyte hval. Harpunene ble til å begynne med kastet med håndkraft. Den moderne hvalbåten, bygd i stål og med dampmaskin og harpunkanon, ble lansert av Svend Foyn i 1864. 


== Historikk ==


== Se også ==
Hvalfangst
Hvalkokeri
Hvalbåter omtalt på norsk wikipedia


== Eksterne lenker ==
(en) Whaling vessels – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Bilder av hvalbåter på Norsk hvalfangstmuseum
Om norsk hvalfangsts historie
Om "D/S Hvalbåten"
Norsk hvalfangst i Syd-Georgia
Om vraket av fraktefartøy MS «Soløy», en tidligere hvalbåt
Aulus Didius Gallus

Aulus Didius Gallus var guvernør i romersk Britannia fra 52 til 57.
Han var konsul i 36 og ledet antagelig kavaleriet under invasjonen av De britiske øyer i 43. Deretter ledet han et felttog på Krim og ble prokonsul for Asia.
Gallus ble utnevnt til guvernør i Britannia i 52 på et tidspunkt hvor situasjonen var alvorlig på grunn av keltiske opprør. Han fokuserte på å slå ned disse opprørene, framfor å forsøke å utvide provinsen. Historikeren Tacitus mente at han var reaktiv og defensiv, men Gallus handlet antagelig etter ordre fra keiser Claudius. Keiseren mente at det ikke var verdt risikoen å forsøke å erobre resten av dagens Wales og områder i dagens Skottland, da dette kunne bety at de romerske styrkene forstrakk seg og ikke kunne forsvare provinsen effektivt. Gallus prioriterte derfor blant annet å bygge veier som tillot legionene å flytte seg raskt, samt grensefort som blant annet de ved Usk.
I hans tid som guvernør gjorde carvetieren Venutius opprør mot brigantenes dronning Cartimandua, som han tidligere hadde vært gift med. Fordi hun tidligere hadde utlevert opprørslederen Caratacus til romerne sendte Gallus styrker for å hjelpe henne.
Julebåt

Julebåt var betegnelse på den siste amerikabåten som ankom norsk havn før jul. Julebåten ble imøtesett med stor forventning. Den brakte kjære mennesker hjem i tide til høytiden og hadde de mest eventyrlige «amerikapakker» i lasterommet. Mastetoppen var prydet med et forblåst juletre pyntet med lys. Julebåten var en institusjon i byene som hadde anløp av båtene fra Den norske Amerikalinje til langt ut på 1960-tallet.
Julebåt kan i dag også brukes om passasjerbåter som arrangerer julebord før jul. I Stavanger brukes veteranskipet MS «Rogaland» som restaurantskip og julebåt. Enkelte steder, for eksempel i deler av Hellas, pyntes det julebåter i forbindelse med julefeiringa. 


== Referanser ==
Kaperbåt

Kaperbåt betegner en privat, væpnet båt i pirattrafikk med sin regjerings godkjennelse. Kaperfarten startet på 1600-tallet. En kaper (betegner både båten og kapteinen ombord) fikk utstedt kaperbrev som legitimerte virksomheten og gav dem som drev den en viss rettslig beskyttelse da de unngikk å bli straffet som sjørøvere dersom de ble tatt til fange av fienden. 
Kapertrafikk pågikk i krigstid og var en del av sjøkrigen. Virksomheten gikk ut på å ta kontroll over fiendens handelsskip og føre dem og deres last til egen havn som prise.
Kaperbåtene var av høyst varierende størrelse, fra 2 ½ til 50 lester. Bestykningen kunne variere fra en til ti kanoner.
I Norge spilte kapertrafikken en stor rolle under krigen mot England fra 1807 til 1814, spesielt på Sørlandskysten. Ca 70 kaperbåter ble utrustet i Kristiansand. 450 skip ble kapret og tatt inn til Norge i krigsårene, 300 av dem ble ført til Kristiansand. 14 skip ble rustet i Trondheim. 
En kjent norsk kaperkaptein var Paul Andreas Kaald.
Kaperbrev ble forbudt ifølge Pariskonvensjonen av 1856.


== Se også ==
Kaperfart
Liste over kommuner i Las Palmas

Dette er en liste over kommunene i provinsen Las Palmas i den spanske autonome enheten Kanariøyene.


== Referanser ==
Goiânia

Goiânia er hovedstad og en kommune i delstaten Goiás i sentral-vestregionen av Brasil. Byen ligger ca. 200 kilometer fra Brasília og har 1,2 millioner innbyggere (2005). Byen ble grunnlagt i 1933. På samme måte som blant annet Brasília og Belo Horizonte, er dette en planlagt by. Goiânia er kjent for sine art deco-bygninger som ble bygget på 1940- og 50-tallet.


== Galleri ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Goiânia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Goiânia – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
http://www.goiania.cidadesvirtuais.net
https://web.archive.org/web/20171124184345/http://www.noticias.go.gov.br/
http://www.goiania.ws/Fotos Arkivert 13. august 2007 hos Wayback Machine.
Jernmalm

Jernmalm (sammensatt av jern, fra norrønt éarn/járn og malm, norrønt malmr) er et mineral brukt til fremstilling av jern. De to mest vanlige typene jernmalm er de to jernoksidene magnetitt (Fe3O4) og hematitt (Fe2O3).
På verdensbasis har man i dag tømt mesteparten av disse to oksidene, og det er derfor vanlig å ta ut andre jernmalmer som takonitt. Dette er en sammensatt malm hvor man må fjerne de ikke-jernholdige komponentene før man begynner med jernfremstillingen.


== Jernmalm i Norge ==
I Norge ble de første jernmalmene utvunnet fra myrmalm. I vikingtiden og middelalderen ble det produsert jern av myrmalm i ganske store kvanta. Myrmalm er en temmelig ren malm som ikke inneholder svovel og fosfor. Derfor har våpen og redskap forarbeidet av myrmalm ofte holdt seg relativt godt.  Fra 1600-tallet ble mesteparten av jernmalm til norske jernverk tatt ut fra Arendalsfeltet. I nyere tid har man tatt ut jernmalm hos blant annet Sydvaranger i Finnmark og ved Rana Gruber i Nordland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Rodin, Nora (2019): «Langs norskekysten med jernmalm», Norgeshistorie
Pytt-i-panne

Pytt-i-panne (dansk: biksemad, svensk: pyttipanna, finsk: pyttipannu) er en lapskauslignende kjøttrett som varmes/brunes i stekepanne.
Terninger av potet blandes med løk og biter av kjøtt og brunes i en varm panne. Retten serveres med speilegg og syltede rødbeter og gjerne med HP-saus, worcestersaus eller ketchup, samt ofte med rugbrød ved siden av.
Pytt-i-panne regnes som husmannskost og var opprinnelig en rett som gav mulighet til å bruke opp rester fra tidligere måltider.


== Liknende retter ==
Bubble and squeak, England
Colcannon, Irland
Rumbledethumps, Skottland
Bauernfrühstück, Tyskland
Trinxat, Catalonia
Stoemp, Belgia
Hash, USA
Putt

En putt er et golfslag på greenen. Vanligvis benyttes en spesiell golfkølle kalt putter, men alle golfkøllene er tillatt, med mindre noe annet er fastsatt i lokale regler.
Isdam

En isdam er en liten, kunstig innsjø laget for å kunne skaffe is til isskap. Isdammer finnes fremdeles, men de brukes ikke lenger til å hente is. Mange isdammer har grodd igjen, men i dag anses isdammer å ha kulturhistorisk verdi og utgjøre en viktig del av kulturlandskapet, så flere steder arbeider man for å verne isdammer og hindre gjengroing.
Mange melkeproduserende gårder hadde tidligere en isdam for nedkjøling av melk.


== Isdammer i Oslo-området ==
I Groruddalen i Oslo var det fire firmaer som drev med isskjæring på 1920- og 1930-tallet. Firmaet Oslo Ismagasin på Årvoll var Oslos siste naturisfirma. Helt fram til 1967/68 skar firmaet ut store isblokker som ble levert firmaer og privathusholdninger.


== Se også ==
Isdrift
Ishus
Isskap
Naturis


== Referanser ==