jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Thor Otto Steen

Thor Otto Steen (født 23. juni 1941) er en tidligere leder i Bodø Høyre i perioden 1984–1985.
Livestrong-armbånd

Livestrong-armbåndet er et gult armbånd laget av Nike og introdusert av den tidligere kreftrammede syklisten Lance Armstrong sommeren 2004. Båndet ble etablert som en del av utdanningsprogrammet «Wear Yellow Live Strong» for å hjelpe kreftrammede ofre og bidra til økt kreftforskning. Båndet ble solgt i pakker på 10, 100 eller 1 200 bånd for å skaffe fem millioner dollar til Lance Armstrong Foundation (nå Livestrong Foundation). Båndene ble solgt enkeltvis for 1 dollar per stk. Den gule fargen var valgt fordi den er en viktig farge i profesjonell sykling.
Båndet ble ekstremt populært i USA ved slutten av sommeren 2004, de første kjendisene som bar båndet var deltakerne i Tour de France 2004. Personligheter som John Kerry, skuespiller Matt Damon, og andre idrettsutøvere i OL i Athen 2004 hadde et bånd. Dette kan være en av grunnene til at båndene ble mote.
Armbåndene er gule og lagd av silikon, med påskriften "LIVESTRONG". I mai 2005 hadde over 50 millioner armbånd blitt solgt, og til sammen 87 millioner da samarbeidet mellom Livestrong Foundation og Nike ble avsluttet i 2013.
Det finnes også andre armbånd som går til veldedighet som det hvite MAKE POVERTY HISTORY som har som mål å slette u-landsgjelden, og det svarte og hvite STAND UP SPEAK UP som markedsføres av Nike og er mot rasisme.
Etter at Lance Armstrong i 2012 mistet alle medaljene i Tour de France på grunn av doping, klipte enkelte opp det gule Livestrong-armbåndet i protest mot svindelen hans. Nike brøt alt samarbeid med Lance Armstrong i oktober 2012. 28. mai 2013 kunngjorde Livestrong Foundation at deres samarbeid med Nike var brutt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside for Lance Armstrong Foundation
Livestrongs offisielle hjemmeside
Eldbjørg Ribe

Eldbjørg Ribe (født 28. november 1947 i Oslo) er en norsk tegner og illustratør. Hun har studert kunsthistorie og har dessuten tegneutdanning fra Statens lærerskole i forming Notodden og Westerdals Reklameskole. 
Elbjørg Ribe har levert poengterte og humoristiske tegninger til en rekke aviser, tidsskrifter og bøker. Hun har også hatt flere utstillinger. Tegnestilen kjennetegnes av humørfylte figurer i klar strek, prikketeknikk og mettede farger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Eldbjørg Ribe i BIBSYS
Eldbjørg Ribe presentert på Tegnekompaniets nettsider
Sikorsky S-42

Sikorsky S-42 var et amerikansk fire-motors amfibiefly konstruert og bygget i 1930-årene av Sikorsky etter krav fra Pan American for en langdistanse flybåt, istand til å krysse Atlanterhavet. 


== Konstruksjon og utvikling ==
Basert på en tidligere Sikorsky S-40 som fløy i 1931 planla Igor Sikorsky og Charles Lindbergh, som den gang arbeidet som konsulent for Pan American Airways, en ny og større flybåt. I løpet av prøveflyvningene med S-40 i november tok de foreløpige planer for en slik flybåt form.
Pan Ams president, Juan Trippe, hadde lignende planer for en transatlantisk flybåt. Den nye konstruksjonen måtte ha drivstoffkapasitet nok til en 3 000 km lang non-stop flyvning med en marsjfart som langt overskred datidens sjøfly. Pan Am kontaktet også Glenn Martin, men Sikorskys S-42 var først ute. Martin M-130 var fremdeles ett år fra å kunne leveres.


== S-42 i bruk ==
I alt 10 S-42 ble bygget av Vought-Sikorsky Aircraft Division of the United Aircraft Corporation i Stratford, Connecticut. Prototypen fløy første gang 30. mars 1934.  S-42 er kun blitt brukt av Pan American Airways. Den ble brukt på lange ruter, inklusive de lange rutene San Francisco – Hawaii, New York – Bermuda, og Hongkong – Kina, foruten transatlantisk, New York – Foynes, Irland. Den ble kjent under navnet Flying Clipper og Pan Am Clipper.
Alle Sikorsky S-42 er enten hugget opp eller blitt ødelagt under havari.


== Variantene ==
S-42
Produksjonsflymodell med fire 700 hp (522 kW) Pratt & Whitney Hornet S5D1G radialstempelmotorer, tre bygd: NC 822M, NC 823M, NC 824M.
S-42A
Produksjonsflymodell med fire 750 hp (559 kW) Pratt & Whitney Hornet S1EG radialstempelmotorer, større vingespenn og 2,000 lb (907 kg) forøkning i maksimal takeoff vekt, fire bygd: NC 15373, NC 15374, NC 15375, NC 15376.
S-42B
Produksjonsflymodell med aerodynamiske forbedring, Hamilton Standard vridbar propell med propellregulator og 2,000 lb (907 kg) ekstra økning in maksimal takeoff vekt, tre bygd: NC 16734, NC 16735, NC 16736.
Britisk Marine BM-1
Planlagt lisensbygd variant av S-42A flyet, ikke bygd.


== Spesifikasjoner ==
Type: Firemotors propelldrevne passasjerflybåt
Besetning: 4
Kapasitet: Opp til 37 passasjerer (eller 14 køyer).
Lengde: 20.73 m
Vingespenn:36.03 m
Høyde:5.3 m
Vingeflate:123.5 m²
Vekt uten last:8 984 kg
Vekt lastet:17 273 kg
Motorer: 4 x Pratt & Whitney R-1690 Hornet, stjernemotorer
Ytelse:492 kW
Toppfart:300 km/t
Rekkevidde:3 088 km
Marsjgøyde: 4 788 m
Stigeevne:305 m/min


== Se også ==
Sikorsky S-40
Sikorsky S-43


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sikorsky S-42 photos and history
Sikorsky S-42
Olav Rasch

Olav Gulbrand Løkting Rasch (født 30. mai 1920 i Oslo, død 26. mai 2002 i Bodø) var en norsk bryggerimester og politiker (H).
Han ble født i Oslo som sønn av bryggerimester Gudbrand Rasch og Ingeborg Marie Warland. Olav Rasch var bryggerimester ved Nordlandsbryggeriet i Bodø, hvor han fant opp Eventyrbrusen. Han var formann i Bodø Høyre fra november 1959 til oktober 1963.
Rasch var medlem av Den Norske Frimurerorden. Han var den første ordførende mester i Bodø Stewardsloge fra 31. januar 1986 til 29. januar 1993.


== Eksterne lenker ==
Bodø Høyre Arkivert 3. juli 2007 hos Wayback Machine.
Torghatten Midt

Torghatten Midt AS, inntil 2022 FosenNamsos Sjø AS, er et norsk transportselskap som inngår i Torghattenkonsernet. Selskapet driver ferje- og hurtigbåtsamband i Midt-Norge og Hordaland.
Selskapet ble etablert 11. september 2008 som en videreføring av den sjøverts virksomhet i daværende Fosen Trafikklag og Namsos Trafikkselskap (NTS), som fortsatt eier 33 % av selskapet. Flåten består av 14 ferjer og åtte hurtigbåter. Selskapets hovedkontor ligger i Trondheim, og selskapet har avdelingskontorer i Namsos og Austevoll. Selskapet hadde i 2010 ca. 230 ansatte. Den 1. mars 2022 fusjonerte selskapet med Torghatten Trafikkselskap og endret navn fra FosenNamsos Sjø til Torghatten Midt.


== Historie ==
Fra 2011 til 2018 hadde FosenNamsos Sjø ansvaret for rutene Hufthamar–Krokeide og Husavik–Sandvikvåg.


=== Rederiets flåte ===

Ferjer


== Referanser ==


== Litteratur ==
Gerd Søraa: Fra Fosenske Damp til Torghatten ASA : 125 år over sjø og land. Trondheim 2011 ISBN 978-82-990965-1-5


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
Batteri og brenselcelle kan kutte utslipp fra hurtigbåter
Byggesystem

Et byggesystem er en bit programvare som bygger annen programvare, det vil si kompilerer, linker og gjør andre ting forbundet med byggeprosessen.
De to vanligste verktøyene som kalles i byggeprosessen er kompilatoren – oversetter kildekode til objektkode – og lenkeren – lenker sammen objektkode til et kjørbart program.
Byggesystemet kan gjøre andre, forhåndsdefinerte ting for hver komponent som skal bygges, eller være utvidbart så det kan gjøre brukerdefinerte handlinger.  Eksempler kan være at det interakterer med versjonskontrollsystemet for å sjekke ut og inn filer og finne riktig versjon av filer, at det kopierer filer fra et sted til et annet eller at det sender en e-post til den som er ansvarlig for byggingen når prosessen er ferdig eller har støtt på et problem.
Byggesystemer i bruk i 2005 inkluderer Ant, som er et open source-system basert på Java, MSBuild, som er Microsofts nyeste byggesystem, og xconfig, som brukes for å bygge Linux-kjernen.


== Se også ==
Make


== Eksterne lenker ==
Prosjektsiden til NAnt, et open source-byggesystem (engelsk)
Sigvard Ericsson

Johan Sigvard «Sigge» Ericsson (født 17. juli 1930 i Alanäs, død 2. november 2019 i Östersund) var en svensk skøyteløper. I 1955 vant han både europamesterskapet i Falun og verdensmesterskapet i Moskva. For disse prestasjonene ble han tildelt Svenska Dagbladets gullmedalje.I OL 1956 vant han gull på 10 000 m, foran Knut Johannesen og Oleg Gontsjarenko.I årene 1954 og 1956 kom han på tredjeplass i EM.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
FIBs Idrottsböcker – med träningsråd 4 : Sigge Ericsson – Skrinnare i Särklass. 1955. s. upaginert.  [bokens omtale og 3 bilder ved en transaksjon på Tradera.com]
Ericsson, Sigvard (1956). Vinnande Skär. Albert Bonniers Förlag. s. 263. 
Bjørnsen, Knut; Jorsett, Per (1971). «Sigge Ericsson – Sovjetrussernes første overmann». Skøytesportens stjerner. Oslo: Cappelen. s. 123–126.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digitalisert på Bokhylla.no av Nasjonalbiblioteket.]


== Eksterne lenker ==
(de) Sigvard Ericsson – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Sigvard Ericsson – Olympics.com 
(en) Sigvard Ericsson – Olympic.org 
(en) Sigvard Ericsson – Olympedia 
(en) Sigvard Ericsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Sigvard Ericsson – Sveriges olympiske komité 
(en) Sigvard Ericsson – Speedskatingbase.eu 
(en) Sigvard Ericsson – SpeedSkatingNews.info 
(en) Sigvard Ericsson – SpeedSkatingStats.com 
(en) Sigvard Ericsson – TheSports.org 
(en) Sigvard Ericsson – TheSports.org 
(en) Sigvard Ericsson på www.isu.html.infostradasports.com
«Sigge Ericsson» (engelsk). SkateResults.com. Arkivert fra originalen 11. mars 2007. Besøkt 4. november 2019. 
«Sigge Ericsson» (engelsk). SkateResults.com. Arkivert fra originalen 11. desember 2008. Besøkt 4. november 2019. 
(no) Sigvard Ericsson i Store norske leksikonBilder(se) Bilder av Sigvard Ericsson på Jamtli.com
Ingerlise Karlsen Kongsgaard

Ingerlise Karlsen Kongsgaard (født 4. juli 1947 i Bærum) er en norsk illustratør og organisasjonskvinne.
Kongsgaard har bachelor-grad i grafisk design og illustrasjon fra England der hun studerte fra 1972 til 1976. Hun har siden arbeidet med bokomslag, skolebøker, tidsskrifter, reklame og emballasjedesign. Særlig utbredt ble hennes mange detaljerte forsideillustrasjoner for Gyldendal og Pax forlag på 1980-tallet. Ingerlise Kongsgaard har også vært aktiv i det organiserte fagmiljøet, blant annet som medstifter av Norsk illustratørforbund i 1983, som utstillingsansvarlig i Grafill og aktivt medlem i IBBY Norge. I 2008 ble hun tildelt Norsk illustrasjonsfonds æresstipend for å ha stiftet Grafills årlige billedbokutstilling i 1998. 
Kongsgaard har blant annet illustrert bildebøkene Lotte på loftet (1992) skrevet av Karin Bang og Lilletrollet (1997) av Tor Åge Bringsværd.
Ingerlise Kongsgaard var gift med den engelske illustratøren Bernard Blatch frem til hans død i 2019. Hun bor på Haslum utenfor Oslo.


== Eksterne lenker ==
Tor Åge Bringsværd: The Little Troll -barnebok illustrert av Ingerlise Kongsgaard 1997 (digital faksimileutgave)
«Prinz Eugen» (1938)

«Prinz Eugen» var en tung krysser som tjenestegjorde i den tyske Kriegsmarine fra 1939 til slutten av den andre verdenskrig, senere ble hun brukt som målfartøy ved de amerikanske atomprøvesprengningene ved Bikini-atollen i Stillehavet. Vraket ligger i dag på grunn ved Enubujrevet, radioaktivt forurenset.
«Prinz Eugen» var støtteskip for «Bismarck» under krysserkrigen i Atlanterhavet i 1941 og deltok i det dramatiske slaget i Danmarkstredet i mai 1941 hvor slagskipet HMS «Hood», Royal Navys flaggskip, ble senket. Senere samme dag ble «Prinz Eugen» bevisst skilt fra «Bismarck» og klarte å flykte fra de forfølgende britiske skipene. Etter å ha forsøkt å drive krysserkrig på egen hånd i Atlanterhavet, returnerte krysseren til Brest i Frankrike den 1. juni 1941. Under et bombeangrep av RAF den 1. juli ble «Prinz Eugen» truffet av bomber mens den lå i dokk. Bomben detonerte i fremre del av skipet og tok livet av 60 av mannskapet.
Etter at britene hadde senket «Bismarck», beordret Hitler stopp i krysserkrigen med overflatefartøy i Atlanterhavet. I februar 1942 dro «Prinz Eugen» fra Tyskland til Norge. Den 12. februar 1942 ble skipet torpedert av den britiske undervannsbåten HMS Trident. Etter midlertidige reparasjoner i Trondheim, returnerte «Prinz Eugen» til Kiel for fullstendig reparasjon. Den ble da ikke operasjonell før i februar 1943. To forsøk på å ta seg til Norge igjen samme år mislyktes. Fra august 1944 ble «Prinz Eugen» brukt i forsvaret mot de fremrykkende sovjetiske styrkene i Østpreussen, de baltiske landene og for å bringe tyske flyktninger til Tyskland. Den 15. oktober 1944 kolliderte hun p.g.a. tåke, med krysseren «Leipzig», hvorved «Leipzig» nesten ble delt i to.

Fra den 20. april 1945 lå hun til kai i København og ble ikke brukt mer under krigen p.g.a. drivstoffmangel. Da krigen var over var «Prinz Eugen» det ene av bare to kryssere i den tyske Kriegsmarine som fremdeles var i drift (det andre var «Nürnberg»). Hun ble da overført til US Navy.  Prinz Eugen ble deretter slept til Stillehavet via Philadelphia og Panamakanalen. Skipet overlevde to tester med atombomber 1. juli 1946 og 25. juli. Prinz Eugen ble grundig forurenset med radioaktivt nedfall, men led ingen strukturelle skader fra eksplosjonene.
Grafill

Grafill – norsk organisasjon for visuell kommunikasjon er en interesseorganisasjon for alle som arbeider eller utdanner seg innen design og illustrasjon. Grafills 1 400 medlemmer tilbyr tjenester innen blant annet grafisk design, illustrasjon, animasjon, tegneserieskaping, tjenestedesign og digital design. Grafills viktigste oppgave er å styrke medlemmers rammebetingelser og skape arenaer for inspirasjon, engasjement og faglig fellesskap.


== Organisasjon og aktiviteter ==
Administrasjonen ligger i Oslo, og flere lokallag og faggrupper er tilnyttet. Lene Renneflott er daglig leder. Kjell Ekhorn er leder for Grafills styre.
Grafill holder til i Møllergata 39 i Oslo. 
Organisasjonen står bak prisene Årets vakreste Bøker, Visuelt, Bokkunstprisen og Klassikerprisen.
Grafill er tilsluttet ICoD (International Council of Design).


== Historikk ==
Grafill ble etablert i 1991 som en sammenslåing av de to organisasjonene Norske Grafiske Designere (forkortet NGD), stiftet som Yrkestegnernes Forening i 1937 og omdøpt til Norske Yrkestegnere fra 1946, og Norsk Illustratørforbund (NIF), stiftet i 1983. 
Morten Berner var Grafills leder fra starten i 1991 til 2005. Siden overtok Anne -Mette Hoel, Martin Biehl og Kari Bucher. Grafill ledes i dag av Lene Renneflott. 
Grafill har hatt kontor og galleri i Kongens gate 7 i Oslo, i Skovveien 20, i Rosenkrantz' gate 21, og er nå i Møllergata 39.
Grafill utga tidligere fagtidsskriftet Snitt, opprinnelig kalt Grafisk Deisgn og Visuelt, fra 1992 til 2011.


== Se også ==
Tegnerforbundet, norsk forening for tegnere stiftet i 1916
Norske Grafikere, forening for billedkunstnere som arbeider med grafikk, stiftet i 1919


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
Grafill på Twitter 
Grafill på Facebook 
Grafill på Instagram
Pål Gerhard Olsen

Pål Gerhard Olsen (født 1. november 1959 i Bergen) er en norsk forfatter og litteraturkritiker. Olsen er utdannet cand.mag. med fagene sosiologi, norsk og litteraturvitenskap og har dessuten studert ved forfatterstudiet ved Høgskolen i Telemark – Bø. Han er bosatt i Asker. Olsen er gift og har to barn.
Olsen debuterte i 1985 med romanen Svart, svart – og et tynt lag hvitt. Han har utgitt romaner, ungdomsromaner og skuespill. Som krimforfatter er privatetterforskeren Aron Ask hans gjennomgangsfigur i hittil 8 bøker: Mørk april (1987), Overspill (1990), Rødt regn (1992), Isdronningen (1995), Oslo-piken (1998), Tusenårsriket (2002), Nattmusikk (2005) og Bakmennene (2009).


== Bibliografi ==
Svart, svart og et tynt lag hvitt – roman (1985)
Citydrømmer – ungdomsroman (1986)
Libero. Loven vest for Geilo – roman (1986)
Mørk april – kriminalroman (1987)
Den eneste andre – roman (1989)
Overspill – kriminalroman (1990)
Blodets sang – roman (1991)
Rødt regn – kriminalroman (1992)
Vann. En vekkelse – skuespill (1993)
Den sanne historien – roman (1994)
Isdronningen – kriminalroman (1995)
Tigrene tar avspark – ungdomsroman (1996)
Tigrene finner formen – ungdomsroman (1997)
Manndomsprøven – roman (1997)
Tigrene i trøbbel – ungdomsroman (1998)
Oslo-piken – (1998)
Tigrene får cup-feber – ungdomsroman (1999)
Fredstid – roman (2000)
Tigrene nede for telling – ungdomsroman (2000)
Tusenårsriket – kriminalroman (2002)
Tigrene på opptur – ungdomsroman (2002)
Pinse – roman (2003)
Turbo – ungdomsroman (2003)
Nattmusikk – kriminalroman (2005)
Operasjon DIGG – ungdomsbok (2005)
Veien til Maracana – ungdomsroman (2006)
I den røde solens lys – roman (2007)
Svart sommer – ungdomsroman (2008)
Bakmennene – kriminalroman (2009)
Skikongen – roman (2011)
Tumbling Dice – roman (2013)
Bålet – roman, Gyldendal (2015)
Si bare ett ord – roman, Gyldendal (2017)


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Pål Gerhard Olsen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Pål Gerhard Olsen hos Gyldendal norsk forlag Arkivert 17. februar 2008 hos Wayback Machine.
Pål Gerhard Olsen i NRK Forfatter
Pål Gerhard Olsen i Dagbladet Forfatter
Pål Gerhard Olsen i Aftenposten Alex
Piksel

En piksel (en sammenføyning av det engelske picture element, «bildeelement») er en av de mange små punkter som tilsammen utgjør en representasjon av et bilde på en datamaskin. Vanligvis er punktene så små og så mange at når de skrives ut på papir eller vises på en dataskjerm ser de ut som et jevnt bilde. Fargen og intensiteten på hvert punkt kan variere.


== Megapiksel ==
En megapiksel er 1 million piksler, og begrepet brukes ikke bare om antallet piksler i et bilde, men også for å uttrykke antall sensorer i et digitalkamera eller antallet visningselementer på en skjerm. For eksempel, et kamera med 2048×1536 sensorelementer sier man vanligvis har «3,1 megapikseler» (2048 × 1536 = 3 145 728).


== Standard skjermoppløsninger ==

Standard skjermoppløsninger inkluderer:

VGA 0,3 megapiksler = 640×480
SVGA 0,5 megapiksler = 800×600
XGA 0,8 megapiksler = 1024×768  (også kalt XVGA)
SXGA 1,3 megapiksler = 1280×1024
SXGA+ 1,4 megapiksler = 1400×1050
UXGA 1,9 megapiksler = 1600×1200
WUXGA 2,3 megapiksler = 1920×1200
QXGA 3,1 megapiksler = 2048×1536
WQXGA 4,1 megapiksler = 2560×1600
QSXGA 5,2 megapiksler = 2560×2048
WQSXGA 6,6 megapiksler =  3200×2048
QUXGA 7,7 megapiksler = 3200×2400
WQUXGA 9,2 megapiksler = 3840×2400
Benoît Mandelbrot

Benoît B. Mandelbrot (født 20. november 1924, død 14. oktober 2010) var en polsk-fransk matematiker, han ble berømt for sin analyse av den såkalte mandelbrotmengden. Den fremkom ved iterasjoner av et komplekst annengradsuttrykk på computer, der resultatene av iterasjonene ble uttrykt grafisk. Han var professor ved Yale University.
I 1993 ble han tildelt Wolfprisen i fysikk.
Mandelbrot var medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi.


== Se også ==
Fraktal
Kaosteori
Feigenbaum


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Benoît Mandelbrot – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Benoît Mandelbrot – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Benoît Mandelbrot på Internet Movie Database 
(en) New York Times – nekrolog
Negentropi

Negentropi er en forkortelse for negativ entropi og er dermed entropi med negativt fortegn. Den kan betraktes som et mål for hvor sterkt en stokastisk variabel avviker fra en uniform fordeling. Fordi entropien (uorden eller tilfeldighet) i en uniform fordeling er maksimal er fordelingens negentropi samtidig minimal. Negentropi kan dermed også betraktes som et mål for orden.
Etter Shannon var informasjon blitt definert som negativ entropi.
I informasjonsteorien interpreteres negentropien som stor når en tegnfølge inneholder mye informasjon (lite uorden), og som liten i en tilfeldig tegnfølge (mye uorden). Dermed er negentropi å betrakte som en alternativ betegnelse på informasjonsbegrepet.


== Se også ==
Normalfordeling


== Referanser ==
Vuelta a España 2005

Den 60. utgaven av Vuelta a España ble arrangert i tidsrommet 27. august til 18. september 2005. Rittet besto av 21 etapper på totalt 3358 kilometer, heriblant to tempoetapper. Vuelta a España teller med i UCI ProTour 2005. Rittet er et av syklingens tre store Grand Tours.
Roberto Heras hadde den raskeste tiden i mål, men ble senere tatt i doping, og seieren gikk til Denis Mensjov. Heras anket til CAS, og fikk seieren tilbake i 2011. Thor Hushovd var eneste norske deltager. Han vant den femte etappen. Hushovd trakk seg på grunn av mageproblemer under den 11. etappen. Etter 10. etappe ledet Hushovd konkurransen om den blå spurttrøya, 19 poeng foran Alessandro Petacchi. Petacchi vant fem etapper.


== Etapper ==


== Sammenlagt ==


== Poengkonkurransen ==


== Klatretrøya ==


== Kombinasjonskonkurransen ==
Poengene i kombinasjonskonkurransen regnes ut ved å summere plassering i de andre konkurransene


== Lagkonkurransen ==


== Se også ==
Liste over utøvere i Vuelta a España 2005


== Eksterne lenker ==
(en) Vuelta a España 2005 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kader Walid

Kader Walid er et egyptisk pansret personellkjøretøy med fire hjul.  Det ble utviklet på 1960-tallet og er i tjeneste med flere land.  Det er basert på Magirus Deutz lastebil produsert i Egypt.


== Varianter ==
Minelegger
En enkel Walid med en renne for minelegging bakpå.  Stridsvognminene blir liggende på bakken, og kan graves ned for hånd.
Røyklegger
Modifisert av SAKR for å skyte røykraketter.


== Kilder ==
Jane's Armour and artillery 1997-98, ISBN 0-7106-1542-6
BTR-40

BTR-40 er et sovjetisk pansret personellkjøretøy med fire hjul, utviklet fra 1944.  Det kom i tjeneste med sovjetiske styrker i 1950, og er eksportert til en rekke land.


== Eksterne lenker ==
(en) BTR-40 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) BTR-40 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
SKPF m/42

SKPF m/42 er et svensk pansret personellkjøretøy med fire hjul, utviklet under andre verdenskrig.  De tjente mest med svenske styrker, i Sverige og med FN i Kongo og på Kypros, men 15 stykker ble kjøpt av FN og ble brukt av indiske og irske FN-soldater i løpet av Kongokrisa.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tgbil m/42 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Perpetuum mobile

Perpetuum mobile er latin, og betyr evig bevegelse. Dette var navnet tidligere tiders forskere brukte til å betegne en hypotetisk maskin, som skulle kunne gå til evig tid, uten at driv- eller brennstoff tilføres. Mer folkelig har den ofte blitt kalt for evighetsmaskin.
Det var fysikeren Clausius som foreslo at termodynamikkens andre hovedsetning kunne formuleres i utsagnet om at «det er umulig å konstruere en syklisk maskin som ikke har noen annen virkning enn å overføre varme fra et kaldt til et varmere legeme». Dette utsagnet kunne da vises å være ensbetydende med at perpetuum mobile er umulig.
En evighetsmaskin bryter også med Termodynamikkens første hovedsetning som sier at mengden energi er konstant. Dette betyr at en maskin kan ikke gi ut mer energi enn den blir tilført.
Det var termodynamikkens store fortjeneste, at den kunne gi fred til alle de forskerne som hadde viet sine liv til å finne opp en
evighetsmaskin, da det altså viste seg å være umulig. Dette har likevel ikke stoppet folk i nyere tid fra å prøve. Spesielt kan nevnes Howard Johnson som i 1979 lyktes i å få patent US4151431 [1] hos det amerikanske patentkontoret, for en såkalt magnetmotor. Denne skulle utnytte en kombinasjon av magneter i en rotor som skulle gi større kraft i en rotasjonsretning enn i den andre. Det skulle slik bli skapt en rotasjon uten tilførsel av energi.En kan tenke seg en «maskin» som aldri stopper opp, for eksempel en romstasjon som roterer til evig tid. Dette er mulig etter Newtons første lov, som sier at en gjenstand holder seg i ro eller i konstant bevegelse dersom ingen krefter virker på den. Men romstasjonen bruker ikke rotasjonen sin til å lage strøm, overføre varme eller utføre andre arbeid, dette ville bryte med termodynamikkens første og andre hovedsetning. Når den ikke kan gjøre noe av dette kan den egentlig ikke kalles en maskin heller. 
Lignende argument kan føres for at superledere, der elektrisk strøm kan sendes i ring til evig tid uten tap, ikke kan brukes til å konstruere en evighetsmaskin.


== Referanser ==