Grevinnen og hovmesteren

Grevinnen og hovmesteren (tysk originaltittel: Der 90. Geburtstag eller på engelsk Dinner for One) er en tysk engelskspråklig TV-sketsj produsert av Norddeutscher Rundfunk i 1963. May Warden spiller rollen som gammel grevinne i et middagsselskap med innbilte, avdøde gjester, Freddie Frinton i rollen som komisk hovmester som må skåle for alle og blir stadig mer beruset. Den er basert på et britisk teaterstykke ved navn Dinner for One, som stammer fra 1920-årene.Grevinnen og hovmesteren har blitt et tradisjonelt innslag i fjernsynssendingene på nyttårsaften i mange land, blant annet i opphavslandet Tyskland, men også i Østerrike, Sveits, Luxembourg, Danmark, Sverige, Finland, Estland, Grønland, Australia, Færøyene og Sør-Afrika. Spesielt i Tyskland, Østerrike og Sveits har programmet fått kultstatus. I Norge har NRK siden 1980 de fleste årene sendt filmen på lille julaften. 
TV-sketsjen er innspilt i tre versjoner med de samme skuespillerne. NRK viser den sveitsiske versjonen på 11 minutter.


== Bakgrunn ==


=== Handling ===
Grevinnen og hovmesteren handler om den engelske grevinnen Miss Sophie som får servert middag på sin 90-årsdag av hovmesteren James. Miss Sophie forventer at hennes fire beste venner – Sir Toby, Admiral von Schneider, Mister Pomeroy og Mister Winterbottom – skal være til stede under middagen; dessverre har alle fire dødd av alderdom. Grevinnen nekter imidlertid å akseptere dette, og insisterer på at middagen skal gjennomføres som om alle fire var i live. Det blir derfor hovmesteren James som må agere tilstedeværelsen til de fire avdøde gjestene. Det medfører at han må få i seg alle gjestenes drikke, noe som gradvis gjør ham fullere og fullere. Det berømte tigerskinnet som James snubler over, var opprinnelig ikke en del av sketsjen, men da butleren under en teateroppsetning av stykket ved et uhell falt over det, medførte det et latterbrøl hos publikum, slik at tigeren siden da har blitt en fast del av historien.
Mange tror Miss Sophie feirer nyttårsaften, men dette er feil. At James, som Mister Pomeroy sier: «Happy New Year, Miss Sophie», må nok skrives på kontoen for alkoholinntaket. Det mest kjente sitatet fra filmen er ellers: «Same procedure as every year, James!».


=== Produksjon ===
Regissør var Heinz Dunkhase. Filmens manus er et skuespill som opprinnelig kom fra London, skrevet av Lauri Wylie og urfremført i 1948. Sketsjen inneholder mange forskjellige former for humor, som slapstick og situasjonskomedie. Den ble opprinnelig importert til Norge som et eksempel på forskjellige typer humor. 
Rollene blir spilt av den engelske skuespilleren May Warden (1891–1978) og den engelske komikeren Freddie Frinton (1909–1968). Ironisk nok var Frinton avholdsmann og rørte aldri en eneste dråpe alkohol i sitt liv. Filmopptaket er opprinnelig i svart-hvitt, men har senere blitt fargelagt digitalt.


==== Forskjellige versjoner ====
I tillegg til to tyske innspillinger på 18 minutter, én med publikum og én uten, finnes det en 11-minutters versjon spilt inn av den sveitsiske TV-kanalen SF. I den sveitsiske versjonen spiller også Frinton og Warden, men den inneholder færre detaljer og kulisser. Det er sistnevnte som blir vist på norske tv-skjermer lille julaften.


== Popularitet ==
I Norge har sketsjen blitt sendt hvert år siden 1980. I motsetning til de fleste andre land, blir den ikke sendt på nyttårsaften, men på lille julaften rundt klokken 21.00. Sketsjen har blitt et fast juleinnslag for mange nordmenn: En undersøkelse i 2004 utført av firmaet UPC, viser at nesten syv av ti nordmenn (68,3 prosent) «må» se denne kortfilmen i julen. I 2003 ble programmet sett av 1,4 millioner TV-seere, mens antall seere passerte 2 millioner i 2014 og 1,8 millioner i 2016. I 1992 sendte NRK Fjernsynet sketsjen 15 minutter for tidlig, noe som førte til telefonstorm mot NRK, og kanalen måtte sende den på nytt etter Kveldsnytt. I 2019 var programmet det mest søkte gjennom hele året på nettsiden Serienytt.no. Så mange lurte på sendetidspunktet at nettstedets server fikk problemer.Selv om både sketsjen og skuespillerne er britiske, er filmen nærmest ukjent i Storbritannia; den ble første gang sendt på britisk fjernsyn i 2018.Programmet har fått plass i Guinness rekordbok som den mest gjentatte TV-sketsjen noensinne, og sketsjen har blitt parodiert en lang rekke ganger.


== Litteratur ==
Stefan Mayr: Dinner for One von A–Z. Das Lexikon zum Kult-Vergnügen. Eichborn. Frankfurt am Main 2002, ISBN 3-8218-3610-5
Dinner for One. Freddie Frinton, Miss Sophie und der 90. Geburtstag. Nautilus-Nemo Press, Hamburg 1985, ISBN 3-922513-26-3
Helmut Grömmer: Miss Sophies Liebhaber: Die ganze Wahrheit über Dinner for One. Eichborn, Frankfurt am Main 1993, ISBN 3-8218-3309-2
Wiard Raveling: Dinner for One. Ein deutsches Phänomen. In: Mut. MUT-Verl., Asendorf 2000,400, S. 84–95.
Gernot Schulze: Nachschlag bei Dinner for One. In: Ulrich Loewenheim (Hrsg.): Urheberrecht im Informationszeitalter. Beck, München 2004, ISBN 3-406-51683-1


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Grevinnen og hovmesteren på Internet Movie Database 
(no) Grevinnen og hovmesteren på NRK TV 
(fr) Grevinnen og hovmesteren på Allociné 
(en) Grevinnen og hovmesteren på Rotten Tomatoes 
Alt om "Grevinnen og hovmesteren" hos NRK
Dialogen i filmen