jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Øn kirke

Øn kirke er en langkirke fra 1958 i Sørbøvåg på nordsiden av Åfjorden i Hyllestad kommune i Sogn og Fjordane.
Byggverket er i mur og har 370 sitteplasser. Arkitekt for kirken var Ole Halvorsen.

Dagens kirke er den fjerde i rekken i sognet og erstattet en trekirke fra 1880 som brant ned etter lynnedslag 4. november 1940. Første gang en kirke på Øn er nevnt i skriftlige kilder er i 1327.
Det gamle kirkestedet var på Øn tre kilometer lenger inne i fjorden. Kirkegården på det gamle kirkestedet blir fremdeles benyttet og det er ikke kirkegård ved dagens kirke på Sørbøvåg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Øn kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Christopher Hanssen Schletter

Christopher Hanssen Schletter (født 12. november 1629 i Halmstad som da var i Danmark, død 25. oktober 1688 i Throndhjem) var luthersk biskop av Throndhjem fra 1678 til 1688.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Hans far Hans Schletter var borgermester i Halmstad. Moren het Alhed Villumsdatter. 
Etter skolegang i København ble han i 1652 hovmester for den unge Just Høg, som han to år etter fulgte til Herulfsholm. Her ble han rektor i  1658, men var bundet av sine forpliktelser til Just Høg, som han hadde fulgt til Sorø, slik at han først kunne tiltre rektoratet i 1660. I 1661 ble han magister og i 1668 viselektor i Roskilde, hvoretter han i 1672 ble professor i teologi ved Københavns Universitet. I 1675 ble han doktor i teologi.


=== Biskop ===
I 1678 ble han biskop av Throndhjem. Man har uttalt den formodning at han ble biskop fordi universitetsvirksomheten ikke passet for ham, og at han neppe var noen fremragende mann (ifølge D. Thrap i Dansk biografisk leksikon, XI). 
Man kjenner lite til hans virke som biskop. Han foreslo å pålegge prestene å studere visse bøker som Jesper Rasmussen Brochmands «Universæ theologiæ systema» og Martin Chemnitz' «Harmonia evangelica» I 1685 utarbeidet han på kongelig befaling en beskrivelse om Finnmarken og dette områdets innbyggeres tilstand. 
I 1681 brant hans bispegård. 
Han utgav intet foruten sin doktoravhandling.
Han ble i 1672 gift med Margrethe van Holtoug (født i Malmö 12, mars 1630, død i Throndhjem 23. desember 1686).  


== Referanser ==


== Kilder ==
Christopher Schletter i Dansk biografisk Lexikon (1887-1905)
Ålhus kirke

Ålhus kirke (Ålhus kyrkje) er en langkirke fra 1795 i Jølster i Sogn og Fjordane. Kirken er i tre og har 168 sitteplasser. Det er kun Ålhus og Olden kirke som fremdeles står av 1700-tallskirkene i Sogn og Fjordane.
Det stod tidligere en stavkirke på stedet dagens kirke ligger. Denne forfalt utover på 1700-tallet, og man bestemte seg for å bygge en ny kirke. Fra den gamle kirken tok man vare på en del av inventaret og brukte også noe av veggkonstruksjonen til å bygge koret. I 1851 kom det en lov som tilsa hvor store kirkene måtte være i forholdt til folketall. Ålhus kirke var da for liten og man vurderte å bygge den ut. Folketallet gikk derimot ned, og i 1863 ble kirken i stedet for restaurert. Blant annet ble stolene byttet ut, og man endte opp med færre sitteplasser enn man i utgangspunktet hadde hatt. I 1933 ble sakristiet bygd, og etter krigen gjennomførte man en ny restaurering. I 1951 fikk man igjen nye stoler i kirken og først i 1956 fikk kirken elektrisitet.
Christian Astrup, kunstmaler Nikolai Astrups far, var sogneprest i Ålhus og Nikolai Astrup vokste opp på prestegården vegg i vegg med kirkegården. Astrup og andre familiemedlemmer er gravlagt der.


== Tidligere kirker ==
Det stod tidligere en stavkirke på stedet dagens kirke står. Denne kan ha blitt bygd på 11-1200-tallet, og blir nevnt i Bjørgvin Kalvskinn på 1300-tallet. Kirken ble bygd ut på 1600-tallet, og i 1631 sier kilder at den var preget av forfall. Samme år fikk kirken vinduer. I årene fremover er det regnskapsført flere store utbedringer på kirken. Kirken var i privat eie frem til 1723, og var preget av så sterkt forfall at menigheten nektet å gå inn i kirken fordi de var redde for at den skulle falle sammen. Den gamle kirken var noe større en dagens kirke.


== Inventar ==
Altertavlen er fra 1691 og viser Jesu korsfestelse. Alteret er i kleberstein og kommer fra middelalderen. Denne stod i den gamle kirken. Det gjorde også døpefonten. Prekestolen er fra 1640 og har et treskrud i renessansestil. Kirken har også to lysestaker, en ornamentkiste og et dåpsfat fra 1600-tallet samt to lysestaker fra 1700-tallet. Det er også to malerier fra 1700-tallet i kirken. I kirken står det også en lensmannsstol lagd mellom 1600 og 1640 samt en tredør fra 12-1300-tallet. Denne døren stod i den første kirken. De to kirkeklokkene kommer fra 1600-tallet og 1824.


== Litteratur ==
Margrethe Henden Aaraas, Torkjell Djupedal og Oskar Andersen (2000). På kyrkjeferd i Sogn og Fjordane 1: Nordfjord og Sunnfjord. Førde: Selja. s. 234-237. ISBN 82-91722-13-7. 
Egil Øvrebø og Oddleiv Apneseth (1995). Ålhus kyrkje. Ålhus sokneråd. ISBN 82-993444-0-9. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkel om kirken i Sogn og Fjordanes fylkesarkiv
NRKs fylkesleksikon
(no) «Ålhus kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Ålhus kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Helgheim kirke

Helgheim kirke (Helgheim kyrkje) er en langkirke fra 1877 i Jølster i Sogn og Fjordane. Kirken er i tre og har 500 plasser. Den ble vigslet av biskop Peter H.G. Birkeland 28. november 1877.
På 1870-tallet økte folketallet i bygden, og man hadde bruk for en større kirke. Man rev derfor den eksisterende kirken og bygde dagens kirke. Byggmester var Ole Vanberg, som hadde ansvar for mange kirker i fylket, og som samme år også bygde Vik kirke. Den nye kirken ble bygd på omtrent samme plass som den forrige kirken og ble bygget som en vanlig 1800-tallskirke. Tårnet er bygd inn i vestveggen. Kirkerommet har flere søyler som holder oppe galleri og tak og den har fire store, spissede vinduer på hver av langsidene. I 1952 ble kirken pusset opp og fikk noe lysere farger innvendig.
Altertavlen er fra 1877 og ble laget til den nye kirken. Den har et lokalt motiv og viser en gravhaug med et steinkors på med lokale fjell i bakgrunnen. Over dette hovedbildet er det et mindre bilde av Jesus på korset. Prekestolen og døpefonten ble også laget nytt til den nye kirken, mens to eldre kirkeklokker ble overflyttet. Senere har man også fått enda en kirkeklokke.
Fra den tidligere kirken har man på Bergen Museum prekestolen og altertavlen. Altertavlen ble flyttet til museet i 1904. Den har malte treskulpturer i barokk stil. Disse viser Jesus, Maria og Johannes. Figurene er ikke av høy kvalitet, mens resten av tavlen derimot er av høy kvalitet. Selve tavlen ble laget i 1677, mens malingen ble gjort i 1681. Prekestolen har himling og er laget i samme stil. Den er nå i dårlig stand.


== Tidligere kirker ==
I et brev fra biskopen i Bjørgvin leser man om en kirke på Helgheim i 1322. Dette kan være den samme kirken som stod der på begynnelsen av 1600-tallet, men mest sannsynlig var dette en eldre kirke. I 1830 blir det i et skriv snakket om en kirke på Helgheim. Denne skal være rundt 200 år gammel og være i dårlig stand.
Sannsynlig ble det bygd en kirke på 1630-tallet. Dette skal ha vært en tømmerkirke, og man har kilder som sier at det ble bygd et våpenhus i 1636, som ble gjenoppbygd i 1659. Da hadde også tårnet blitt revet og bygd på nytt. En synfaring i 1686 forteller om en velholdt kirke. Da man fikk foreskrifter om størrelsen på kirkene i forholdt til folketall valgte man å rive denne kirken for å bygge ny, og den siste gudstjenesten i denne kirken ble avholdt 28. februar 1876.


== Bilder ==


== Litteratur ==
Aaraas,Margrethe Henden; Djupedal, Torkjell; Vengen, Sigurd; Forsund, Finn Borgen, På kyrkjeferd i Sogn og Fjordande – 1. Norfjord og Sunnfjord, Selja Forlag, Førde, 2000. ISBN 82-91722-13-7 Side 238-241.


== Eksterne lenker ==
(no) «Helgheim kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Helgheim kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Hauge kirke

Hauge kirke (Hauge kyrkje) er en langkirke fra 1868 på Lærdalsøyri i Lærdal kommune i Vestland fylke. Byggverket er i tre og har 507 plasser.

Adkomst til stedet er via Rv5.
Kirken ble ført opp etter tegninger av arkitekt Christian Christie, og har en utforming påvirket av stavkirkene. Kirken har to tårn, ett på hver side ved vestenden av skipet.
Før denne kirken ble bygget lå kirken i sognet rundt en kilometer lenger sørøst, på gården Hauge. Der stod det en stavkirke som første gang er nevnt i kildene i 1327. Denne ble avløst av en tømmerkirke som blir nevnt i 1649. Utover 1800-tallet var denne blitt i dårlig stand. Etter at Tønjum stavkirke blåste ned i 1823 nektet sognepresten å holde gudstjenester i Hauge kirke i dårlig vær, han var redd den også skulle blåse ned. 
Likevel skulle det vare helt til 1869 før ny kirke stod ferdig, dette var tildels på grunn av uenighet om hvor kirken skulle stå. 
Til slutt vant det argumentet frem at det var på Lærdalsøyri de fleste i sognet bodde, og kirken ble bygget der i stedet for på Hauge, men den ble likevel hetende Hauge kirke.


== Eksterne lenker ==
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
(no) «Hauge kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Hauge kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Tønjum kirke

Tønjum kirke (Tønjum kyrkje) er en langkirke fra 1832 i Lærdal kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i tre og har 175 plasser.
Adkomst til stedet er via Kv11 og E16/Fv272. Det er kirkegård ved kirken.
Lorentz Dietrichson skriver at den forrige kirken («Tunynja») på stedet var oppført i stavkonstruksjon før 1315 og blåste ned i 1824.Det er kirkegård ved kirken. Prestegården ligger et lite stykke mot nordvest.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) «Tønjum kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Tønjum kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Leikanger kirke (Selje)

Leikanger kirke står i bygda Leikanger på nordøstsida av Stadlandet i Selje kommune i Sogn og Fjordane.
Kirka er ei langkirke i tre. Den ble flytta til Leikanger fra bygda Selje i 1866. I 1895 ble den utvida og fikk nytt tårn og bordkledning under ledelse av arkitekt Lars Sølvberg.  Etter utvidinga var kirka blitt nesten dobbelt så stor og hadde sitteplass til 370 personer.Leikanger kirke ligger i Nordfjord prosti i Bjørgvin bispedømme.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Margrethe Henden Aaraas, Torkjell Djupedal, Sigurd Vengen og Finn Borgen Førsund (2000). På kyrkjeferd i Sogn og Fjordane 1. Nordfjord og Sunnfjord. Førde: Selja forlag. s. 43–46. ISBN 82-91722-13-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Alf Henry Rasmussen (1993). «Leikanger kyrkje». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 324. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Leikanger kirke (Selje)». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Leikanger kirke (Selje)». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Torkjell Djupedal, Sigurd Vengen og Anders Gjerde. «Leikanger kyrkje». Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane. Besøkt 20. september 2018. 
NRKs fylkesleksikon (på Allkunne.no)
Fortun kirke

Fortun kirke (Fortun kyrkje) er en langkirke fra 1879 i Luster kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i tre og har 230 plasser. Arkitekt for kirken var Erik Pedersen Rusten.Adkomst til stedet er via fylkesvei 55.


== Fortun stavkirke ==

Kirken erstattet Fortun stavkirke fra 1100-tallet. Stavkirken ble tilbudt Fortidsminneforeningen for 800 kroner, men foreningen hadde ikke råd til å kjøpe den, og Fortun stavkirke ble revet i 1883. En stor del av materialene fra kirken ble solgt til konsul F.G. Gade, som fikk det fraktet til Bergen og brukt i Fantoft stavkirke, som han fikk bygget i Fana.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Luster kyrkjelege fellesråd
Margrethe Henden Aspaas, Torkjell Djupedal, Sigurd Vengen og Finn Borgen Førsund (2000). På kyrkjeferd i Sogn og Fjordane 2: Sogn. Førde: Flora. s. 248–252. ISBN 82-91722-14-5. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
(no) «Fortun kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Fortun kyrkje i Fylkesleksikon for Sogn og Fjordane
«Fortun kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Jan Brendalsmo: Kildegjennomgang: Middelalderske kirkesteder i Sogn og Fjordane fylke (Riksantikvaren, 2015), s. 134–135
Hafslo kirke

Hafslo kirke (Hafslo kyrkje) er en langkirke fra 1878 i Luster kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i tre og har 300 plasser.
Adkomst til stedet er via fylkesvei 337.
Det er kirkegård ved kirken.


== Tidligere kirke ==

Før dagens kirke ble oppført, hadde Hafslo en stavkirke fra middelalderen. I 1876 utarbeidet Johan Faye planer for å utvide denne, men byggekomiteen ombestemte seg og ville ha ny kirke i stedet. Det ble tatt utgangspunkt i Fayes planer med merknader fra Jacob Wilhelm Nordan ved oppførelsen av den nye kirken.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Anne Marta Hoff: Hafslo kyrkje (i «Norges kirker»)


== Eksterne lenker ==
(no) «Hafslo kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane
NRKs fylkesleksikon (på Allkunne.no)
«Hafslo kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Joranger kirke

Joranger kirke (Joranger kyrkje) er en langkirke fra 1660 i Luster kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i tre og tømmer og har 85 plasser.
Veggene i skipet og koret har dekormaling med ranker og draperier. Interiøret har vært overmalt og blitt avdekket igjen.
Det er kirkegård ved kirken.


== Litteratur ==
Anne Marta Hoff: Joranger kyrkje (i «Norges kirker»)
Ola Storsletten og Jiri Havran (2008). Kirker i Norge, bind 5: Etter reformasjonen. 1600-tallet. Oslo: ARFO. s. 248–251. ISBN 978-82-91399-15-7. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Joranger kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane
NRKs fylkesleksikon (på Allkunne.no)
«Joranger kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Jostedal kirke

Jostedal kirke (Jostedal kyrkje) er en langkirke fra 1660 i Luster kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i tømmer og har 120 plasser. Det er kirkegård ved kirken.
Dette er den tredje kjente kirken på stedet. Den første var trolig en stavkirke som ble bygget i middelalderen, kanskje på 1200-tallet. Det er kjent fra to diplom daterte til 1318/19 og 1322/23 at Jostedalen hadde kirke og prest. En gang etter svartedauden ble Jostedalen lagt øde, og bygden ble trolig ikke reetablert før i andre halvdel av 1500-tallet. Den første skriftlige kilden man har etter svartedauden er en skatteliste datert til 1596 som forteller hvilke ytelser presten skulle ha fra bøndene. I forbindelse med nyryddingen hadde man trolig satt den gamle stavkirken i stand.
Fram til ca. 1550 ser det ut til at det sto en stavkirke på stedet, og også den neste kirken (revet ca. 1660) skal ha vært en stavbygning. Det ble i 1656 avgitt edfestet erklæring av lagmennene på at daværende kirke, som sto til forfalls, var bygd 100 år tidligere. Denne ble så revet da ny kirke, en liten langkirke i tømmer, sto ferdig i 1660. Denne var 12 m lang og 11 omfar høy. Gjennom
På en befaring i 1656 ble det slått fast at kirken var i for dårlig stand, og at en ny skulle bygges. Det finnes et befaringsdokument datert 2. oktober 1660 som forteller at den nye kirken da stod ferdig. Den er senere bygget på flere ganger. Kirkerommet ble dekorert av Moses Målar i 1716. I forbindelse med 350-årsjubileet i 2010 ble det utgitt en stor praktbok om kirken.


== Litteratur ==
Anne Marta Hoff: Jostedal kyrkje (i «Norges kirker»)
Øvregard, Kåre (2010). Jostedal kyrkje : fakta, segn og soge gjennom 350 år. Skald. ISBN 9788279591535. 


== Eksterne lenker ==
(no) «Jostedal kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane
NRKs fylkesleksikon
Jan Brendalsmo: Kildegjennomgang. Middelalderske kirkesteder i Sogn og Fjordane fylke (Riksantikvaren, 2015)
«Jostedal kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Monika Kaserer

Monika Kaserer (født 11. mai 1952 i Neukirchen am Großvenediger) er en tidligere østerriksk alpinist.
I verdenscup vant hun åtte renn i storslalåm og to i slalåm, og oppnådde i tillegg 18 andreplasser og 12 tredjeplasser. Sesongen 1972/73 vant hun disiplincupen i storslalåm. Sesongene 1972/73 og 1973/74 kom hun på andreplass i totalsammendraget, begge ganger slått av Annemarie Moser-Pröll.
Under VM 1974 i St. Moritz tok hun bronsemedalje i kombinasjonen, og fire år senere, under VM 1978 i Garmisch-Partenkirchen, ble det bronse i slalåm. Den beste OL-plasseringen hennes var fjerdeplass i utforrennet under OL 1976 i Innsbruck.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Monika Kaserer – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Monika Kaserer – Olympedia 
(en) Monika Kaserer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Monika Kaserer – FIS (alpint) 
(en) Monika Kaserer – ski-db.com
Veitastrond kapell

Veitastrond kapell er et bedehuskapell i Luster kommune i Vestland fylke. Det ble oppført som bedehus i 1928 og vigslet som kapell i 1935. Det dreier seg om en langkirke. Kapellet har 120 plasser.Det er kirkegård nordvest for kapellet og bårehus sørøst for det.
Adkomst til stedet er via fylkesvei 337.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Aaraas, Margrethe Henden; Djupedal, Torkjell; Vengen, Sigurd; Forsund, Finn Borgen (2000). På kyrkjeferd i Sogn og Fjordande – 2. Sogn. Førde: Selja Forlag. s. 212-213. ISBN 82-91722-13-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Veitastrond kapell i Norges kirker
Alf Henry Rasmussen (1993). «Veitastrond kapell». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 351. ISBN 82-7527-022-7. 


== Eksterne lenker ==
Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane
«Veitastrond kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen) (bilde)
Naustdal kirke

Naustdal kirke (Naustdal kyrkje) er en langkirke fra 1891 i Naustdal kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i tre og er sognekirke i Naustdal sogn i Sunnfjord prosti. Adkomst til stedet er via Rv5 og Rv611.
Naustdal Kirke er tegnet av arkitekt Adolf Schirmer og rommer 650 personer, noe som gjør den til den største kirken i Sunnfjord prosti.Dagens kirke erstattet en steinkirke fra rundt 1150 som var blitt for liten. 
Steinkirken i Naustdal var blant de aller siste middelalderkirkene i Norge som ble revet.
Korbuen i kleberstein fra gamlekirken ble tatt vare på og står som port i muren rundt kirken og kirkegården, mens altertavlen fra 1675 og prekestolen fra 1671 befinner seg i Bergen Museum.Prekestolen og døpefonten som er i kirken er fra 1891. Altertavlen viser trøsteren Kristus og er en kopi etter Carl Bloch. Man vet ikke hvem som har malt kopien.Kirkeskipet er bygd av Ragnar Kristiansen (Florø) i 2004, og var en gave fra Sparebanken Sogn og Fjordane.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eiksund, Inge (1991). Naustdal kyrkje 1891-1991. Naustdal sogneråd. 


== Eksterne lenker ==
«Naustdal kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Informationen zur Jehmlich Orgel in Naustdal
Montelukast

Montelukast (merkevarenavn Singulair) er en leukotrienreseptorantagonist utviklet av Merck & Co for  behandling av astma og allergisk rhinitt. Den er tilgjengelig som 5 og 10 mg tablett, 4 og 5 mg tyggetablett og som 4 mg granulat. Montelukast er et reseptbelagt legemiddel.


== Litteratur ==
Rang, H. P.; Dale, M. M.; Ritter, J. M.; Moore, P. K. (2003). Pharmacology (5 utg.). Edinburgh New York: Elsevier Limited. ISBN 0-443-07145-4. 
Rang, H. P.; Dale, M. M.; Ritter, J. M.; Flower, R. J.; Henderson, G. (2012). Rang and Dale's pharmacology (7 utg.). Edinburgh New York: Elsevier/Churchill Livingstone. ISBN 978-0-7020-3471-8.
Vevring kirke

Vevring kirke (Vevring kyrkje) er en langkirke fra 1846 i Naustdal kommune i Sogn og Fjordane.
Byggverket er i tre og har 225 plasser. Det er tegnet av Hans Ditlev Franciscus Linstow.Kirken er sognekirke i Vevring sogn i Sunnfjord prosti.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fylkesarkivet Sogn-og Fjordane
«Vevring kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Ervik kirke

Ervik kirke er en langkirke fra 1970 i Selje kommune i Vestland fylke. Byggverket er i murstein og har 200 plasser.
Ervik kirke ligger i Nordfjord prosti i Bjørgvin bispedømme. Adkomst til stedet er via Kv45 og Fv620.
Kirken ble reist til minne om forliset til hutigruteskipet DS «Sanct Svithun» under andre verdenskrig. Skipet ble bombet av allierte fly 30. september 1943, og gikk ned. Bygdefolket medvirket sterkt til berging av folk fra skipet, 78 ble berget mens 50 mistet livet. Kirken ble satt opp til minne om både bergingsinnsatsen og de som omkom. Skipsklokken fra «Sanct Svithun» henger i kirketårnet sammen med en klokke fra 1844.
Inne i kirken er det flere minner fra skipet, blant annet en skipsmodell og fløyten fra skipet. Der henger det også en minneplate med navnene på de 50 som omkom. Ankeret ligger utenfor kirken.Tegningene til kirken ble laget av Arnstein Arneberg og Olav Platou.Gudshuset hadde status som kapell fram til 1997, da ble området eget sogn med Ervik kirke som sognekirke.


== Kirkegården ==
Det har vært gravsted i Ervik siden før 1550. Trolig var det sjøfarerne som hadde druknet på Stadhavet man først begynte å gravlegge der. En historie forteller at noen portugisiske sjømenn var de første som ble gravlagte i Ervik. Selje-presten kom i eldre tid til Ervik en gang i året for å jordfeste de som var blitt begravet der gjennom året.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) «Ervik kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Ervik kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(de) Kirker i Norge (Kirchen in Norwegen)
Ølmheim kirke

Ølmheim kirke (Ølmheim kyrkje, tidligere Norum) er en langkirke i nygotikk fra 1863 i Sogndal kommune i Vestland fylke.
Byggverket er i tre og har 230 sitteplasser. Arkitekt for kirken var Christian H. Grosch. Kirkesoknet blir kalt Norum, og i en kort periode fra slutten av 1990-tallet til 2015 ble også kirken klart Norum. Kirken fikk tilbake sitt originale navn Ølmheim i 2015.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Ølmheim kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(no) «Ølmheim kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. /Kirkebyggdatabasen
Norum kyrkje fra Norges kirker
Norum kyrkje hos Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane
Norum kyrkje i NRKs fylkesleksikon (på Allkunne.no)