jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Elna Kimmestad

Elna Kimmestad (1918–1997) var en norsk skuespiller og regissør. Hun var mest kjent fra teaterscenen og hadde et lengre ansettelsesforhold ved Den Nationale Scene og Nationaltheatret.
Kimmestad debuterte 1942 i Erasmus Montanus på Trøndelag Teater hvor hun var ansatt til 1948. Hun var ved Den Nationale Scene fra 1944 til 1945 og igjen fra 1948 til 1968. Fra 1968 til 1982 var hun ansatt ved Nationaltheatret. Hun har også i kortere perioder vært ved Riksteatret og Rogaland Teater samt hatt flere oppdrag for Radioteatret.På Nationalteatret medvirket hun i stykker som blant annet Den stundesløse (1968), Den spanske flue (1970), Spöksonaten (1972) og De besatte (1975). Ved Den Nationale Scene spilte hun blant annet rollen som Pauline i Nordahl Griegs Nederlaget og overlegen i Fysikerne. Hun regisserte også eventyr til barneforestillinger ved Den Nationale Scene.


== Film og TV ==
1963 Den stundesløse .... Ane (Fjernsynsteater)
1970 Exit
1970 Douglas .... Fru Hending
1971 Maksveringar (Post-Anna) (TV-serie)
1972 Fleksnes – Blodgiveren ... dame på venteværelse (TV-serie)
1973 Kanarifuglen ... Kristen dame
1974 Fleksnes - Beklager, teknisk feil .... tv-titter (TV-serie)
1977 Kjærlighet uten strømper (Fjernsynsteater) (regi)
1978 Formynderne ... Konen
1979 Legenden om Svarta Björn .... Fru Krog (TV-film)
1979 Prisgitt .... Ane (TV-serie)


== Familie ==
Hun var gift med skuespiller Kjell Stormoen fra 1945 og til ekteskapet ble oppløst i 1972. Hun var mor til skuespilleren Even Stormoen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Elna Kimmestad på Internet Movie Database 
(no) Elna Kimmestad hos Sceneweb 
(sv) Elna Kimmestad i Svensk Filmdatabas 
Oersikt over oppsetninger ved Nationaltheatret hun medvirket i
Ibbenbüren

Ibbenbüren er en by og en kommune i Steinfurt landkreis i Nordrhein-Westfalen i Tyskland. Den ligger nær Mittellandkanal og Dortmund-Ems-Kanal, i vestre ende av Teutoburgskogen, om lag 20 km øst for Rheine og 25 km vest for Osnabrück. Folketallet er vel 51 581 (2008). 
Punkrockbandet Donots kommer fra Ibbenbüren.


== Bilder ==

		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Ibbenbüren – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ibbenbüren – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Grand Canal (Irland)

Grand Canal (irsk An Chanáil Mhór) er den sørligste av to kanaler som forbinder Dublin med elven Shannon; den andre er Royal Canal. De to omkranser nesten Dublins sentrum. 
Kanalen begynner ved Liffey og Dodder i Grand Canal Dock, og fortsetter til Shannon. Det er forskjellige grener som går ut fra den, blant annet en forbindelse til Barrow ved Athy. 
Fra Grand Canal Dock går den gjennom Ringsend, så gjennom byens sørlige deler og forbi Ranelagh, Rathmines, Harolds Cross og Crumlin. Ved Inchicore kan man se rester av en gjenfylt kanalgren til det opprinnelige Guinness-bryggeriet og til James Street Basin som ble fylt igjen i 1970-årene. 
Kanalen fortsetter så vestover gjennom Dublins forsteder og inn i Kildare. Ved Sallins går det en gren sørover til Naas/Corbally, mens hovedkanalen fortsetter vestover forbi Prosperous og Robertstown. Rett øst for Robertstown ligger stedet hvor Blackwood Feeder tidligere kom inn i kanalen, og litt vest for byen ligger det travleste krysningspunktet i kanalen, med Old Barrow-linjen, Milltown Feeder og Athy & Barrow-kanalen. Videre østover passerer Grand Canal Edenderry og Tullamore før den når Shannon.


== Eksterne lenker ==
(en) Grand Canal (Ireland) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Informasjon om kanalen fra The Inland Waterways Association of Ireland (engelsk)
Atlanterhavsvollen

Atlanterhavsvollen (Atlantikwall) var det 2685 km lange, tyskbygde forsvarsverket som strakk seg fra Frankrike via Belgia, Nederland og Danmark, videre nordover langs kysten gjennom Norge, og inn på, den gang, finsk område.
Forsvarslinjen ble beordret bygget i 1941 da Adolf Hitler skrinla invasjonen av Storbritannia og rettet blikket østover. Linjen besto kort fortalt av en sammenhengende kjede av flere hundre kystfort som var tenkt å skulle stoppe en eventuell alliert invasjon.


== Andre navn ==
Atlanterhavsveggen
Atlanterveggen
Atlanterhavsmuren
Atlantic Wall (engelsk)
Atlantikwall (tysk)
Mur de l'Atlantique (fransk)


== Se også ==
Siegfriedlinjen
Kystfort
Festung Norwegen
Schutzwallmedaljen
Bunker
Hitlertennene


== Eksterne lenker ==
(en) Atlantic Wall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Atlantic Wall – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
BunkerBlog: All about German fortifications 1933-1945
Bunkersite.com: About bunkers built by the Germans during 1933-1945 in the whole of Europe
Omaha Beach
Museumscenter Hanstholm
Fortress Alderney
Atlantikwall Museum Noordwijk, Atlantikwall Museum Noordwijk i Nederland
Atlanterhavsvollen Museum Noordwijk
Atlanterhavsvollen i North Brittany (Bretagne Nord), Frankrike
Tyske kystfort i Norge
Dún Laoghaire

Dún Laoghaire (/duːn ˈɫeːrʲə/, anglifisert stavemåte Dunleary) (uttale etter «norsk» : dønleri) er en havneby omkring 12 km sør-sørøst for Dublins sentrum. Den er administrasjonssenter for Dun Laoghaire-Rathdown, og tilhører Stor-Dublin.
Byen fikk offisielt navnet Kingstown i 1821, til ære for Georg IV som besøkte stedet. i 1921, men Irlands uavhengighetskamp pågikk, endret bystyre det tilbake til det gamle gæliske navnet. Det kommer fra grunnleggeren, Laoghaire, som var overkonge av Irland i det 5. århundre, og som la et fort (dún) der for å lettere kunne sende ut raid mot dagens England og Frankrike
Dún Laoghaire er forbundet med det sentrale Dublin via forstadsbanen DART og hyppige bussavganger. Det er fergeforbindelse til Holyhead i Wales. Jernbanen mellom Dún Laoghaire og Dublin ble åpnet i 1837, som den første jernbanestrekningen i landet. 
Havnen ligger i sørlige del av Dublin Bay men har ikke naturlig skjerming av terrenget. Havnen har derfor to store betongmoloer som skjermer havnen mot Irskesjøen. 
Innenfor moloen ligger havneanlegget til fergen til Holyhead og to staslige bygninger «Yacht Clubs» som har en helt annen standard og klubbhus enn vanlige norske båtforeninger.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dún Laoghaire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kystfort

Et kystfort er en stasjonær militær installasjon bygget for å hindre angrep fra sjø mot land. Hovedvåpene var kanonbatterier, torpedobatterier og minefelt. De fleste av anleggene var kraftig fortifikerte med bunkere/kasematter i betong eller stein, eller med fjellanlegg.


== Tyske kystfort i Norge ==

Før annen verdenskrig hadde Kystartilleriet kystfort i Oslofjorden, Tønsberg, Kristiansand, Bergen, Trondheim og Vardø. I løpet av annen verdenskrig bygget tyskerne om lag 300 kystfort i Norge. En rekke av disse ble etter krigen overtatt av forsvaret og videreført i de norske kystartillerioppsetningene. De siste kystfort ble nedlagt på slutten av 1990-tallet og er i dag erstattet med mobile rakettsystemer.Flere tyske kystfort er i dag kulturminner og museer langs kysten, eksempelvis Batterie Vara (også kjent som Møvik fort) i Kristiansand, Fjell festning utenfor Bergen og Austrått fort på Ørland. Kystartillerimuseet holder til på Oscarsborg festning.

Galleri
		
		
		
		


== Se også ==
Liste over norske krigshavner
Atlanterhavsvollen


== Eksterne lenker ==
Tyske kystfort i Norge
Royal College of Surgeons in Ireland

Royal College of Surgeons in Ireland (RCSI) er en privat medisinsk institusjon på St. Stephen's Green i Dublin. Den er et av fem kollegier ved National University of Ireland.  Colleget gir per 2006 utdanning innen medisin, fysioterapi, farmasi og sykepleie. Tidligere fikk tannlegestudenter undervisning i prekliniske fag og enkelte kliniske fag sammen med medisinstudentene.
Institusjonen ble grunnlagt i 1784 av barberlauget i Dublin, til å begynne med for å bedre kunnskaper blant feltskjærere.
Colleget gir en etterutdannelse som gir tittelen Fellow of Royal College of Surgeons in Ireland med rett til bokstavene FRCSI etter navnet.
Det har vært et særdeles internasjonalt miljø på colleget. På 60- og 70-tallet var det regelmessig 20 norske studenter på hvert årskull. Andre store grupper var foruten irer, engelskmenn, sørafrikanere med indisk avstamning og vest-indere. Mindre grupper kunne omfatte studenter fra Indonesia, Mauritius, Nigeria, USA, Holland osv.
Tidlig på 70-tallet ble det satset betydelig i bygging av store deler av dagens bygningsmasse. Den fremste delen av bygningen mot St. Stephens Green har en fasade med søyler og dekorasjon i stein (muligens empire-stil). Dette fortsetter i de fremste kontorer, hall, trapperom og noen større rom som ble brukt i høytidelige anledninger. I kjelleren under denne delen var det lave bueganger i en godt besøkt studentkantine. På 90-tallet var kjelleren omgjort til bønnerom for muslimer.
I forbindelse med nybyggingen ble skolepengenivået hevet betydelig. Statens lånekasse for utdanning kunne ikke lenger dekke hele skolepengebeløpet som stipend, og andelen norske studenter ble noe redusert.
Navnet er gammeldags på to måter: Royal kommer fra tiden hvor Irland var underlagt Storbritannia, med den britiske monarken som statsoverhode, og i Storbritannia har termen Royal College nå gått over til å betegne overvåkningsorganer og ikke utdanningsinstitusjoner. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Royal College of Surgeons in Ireland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Øivind S. Jorfald

Øivind Sigvart Jorfald (født 8. september 1950, død 16. november 2021) var en norsk tegner, grafiker, illustratør og animatør bosatt i Asker. 
Øivind S. Jorfald jobbet stort sett med håndkolorerte kobberstikk, litografier og tegninger/akvareller. Bildene er som regel ganske små og av en humoristisk karakter. Hav og kvinner er motiver som ofte går igjen i bildene. Han illustrerte også flere bøker, særlig barnebøker. Jorfald laget også flere tegnefilmer, blant annet Steinen som han vant Amandaprisen for i 1990. i 1981 utgav han heftet Bygging av flaskeskuter.


== Animasjonsfilmer ==
1990: Steinen – manus, regi, produksjon, animasjon, design, bakgrunner, klipp,
1992: Det var en gang – animasjon, design
1993: Flyndra – manus, regi, produksjon, animasjon, foto, design
1994: Det opprørske alfabetet – regi, produksjon, foto,
1994: Den minste reven, bakgrunner
1995: Solo Snorre – regi, produksjon, animasjon
1995: Filmen om Bodil – bakgrunner
1996: Den hellige finger – manus, regi, produksjon, animasjon, foto
2002: Hvalens sjel – produksjon


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Øivind S. Jorfald på Internet Movie Database 
(en) Øivind S. Jorfald hos The Movie Database 
Øivind S. Jorfalds CV hos Kunstnernes informasjonskontor
Hebbe Lilles Galleri med rikholdig utvalg av Øivind S. Jorfalds grafikk
Øivind Jorfalds aktivitet som animatør
Falls Road

Falls Road (irsk Bóthar na bhFál, «hekkenes vei») er en av hovedgatene i Belfast. Den går fra Divis Street og Castle Place i sentrum til forstaden Andersontown. Gaten er kjent som et sentrum for nasjonalistisk og republikansk aktivitet, og befolkningen langs den er praktisk talt rent katolsk. 
Nabogaten Shankill Road er i et lojalistisk område, med protestantisk befolkning. De to har lenge vært adskilt av fredslinjene.
Byens katolske katedral, St. Peter's, og hovedsykekhuset Royal Victoria Hospital, ligger ved Faslls Road. Gaten var et viktig åsted under The Troubles i Nordirland. Ett eksempel er et angrep i Milltown Cemetery i 1988  Milltownmassakren, utført av Michael Stone. Han sprengte granater og skjøt inn i en sørgeskare da et IRA-medlem ble begravet. 
Falls Road er også en populær turistattraksjon for dem som vil se veggmalerier og steder berørt av The Troubles.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Falls Road, Belfast – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Strandåvassbotn naturreservat

Strandåvassbotn naturreservat ligger ved Strandå i Kjerringøy i Bodø kommune i Nordland. Naturreservatet har et areal på 6 300 dekar, hvorav 600 dekar vannareal. Området er vernet for å bevare et større urørt våtmarksområde i sin naturlige tilstand, og verne om et spesielt interessant plante- og fugleliv.
Naturreservatet grenser til Strandå/Os landskapsvernområde. Naturreservatet omfatter dalbunnen og vannene, mens landskapsvernområdet omfatter liene og fjellsidene rundt.
Liam Mellows

Liam Mellows (født 25. mai 1895 Manchester i England, henrettet 8. desember 1922 i Dublin) var en irsk republikaner.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Mellows ble født i England av irske foreldre, og vokste opp i Wexford i Irland. 
Han ble tidlig nasjonalist, og meldte seg inn i ungdomsbevegelsen Fianna Éireann og senere Irish Volunteers. Han ble arrestert og fengslet under Defence of the Realm Act flere ganger. 


=== Påsleopprøret ===
Etter å ha rømt fra Reading fengsel dro han tilbake til Irland, hvor han kommanderte den vestlige divisjonen av Volunteers under påskeopprøret i 1916. Han ledet 600–700 mann som utførte mislykkede angrep på politistasjoner i Oranmore og Clarinbridge i Galway; dette var en av de største aksjonene utenfor Dublin under opprøret. 
Etter at opprøret var slått ned flyktet han til USA, hvor han samarbeidet med John Devoy blant annet med å organisere Eamon de Valeras reise i USA 1919–1920. 


=== Den irske uavhengighetkrig ===
Han vendte tilbake til Irland under uavhengighetskrigen, og ble forsyningssjef i IRA; i praksis betydde dette at han var ansvarlig for innkjøp av våpen. 
I valget i 1918 ble han valgt som representant til Det britiske parlamentet for Sinn Féin i valgkretsen Meath North. Som de andre Sinn Féin-representantene boikottet han parlamentet, og var i stedet med på å opprettet Det første Dáil. 
Mellows så på den anglo-irske traktat som et svik mot Den irske republikk. Han skrev et sosial-program basert på Dáils Democratic Programme fra 1919, i den hensikt å vinne støtte for traktatmotstanderne. I et land med 130 000 arbeidsløse av en befolkning på 3,1 millioner var dette et umulig program å gjennomføre, og det førte ikke med seg noen holdningsendring i befolkningen. 
I juni 1922 tok han sammen med Rory O'Connor, Joe McKelvey, Richard Barrett og omkring 200 andre republikanere kontroll over Four Courts i Dublin. Det tok en tid før Fristatens myndigheter grep inn, men da bygningen ble utsatt for artilleriild måtte IRA-medlemmene overgi seg etter to dager. Mellows hadde en mulighet til å flykte sammen med Ernie O'Malley, men valgte å ikke gjøre dette. 
Han ble satt i Mountjoy fengsel sammen med andre traktatmotstandere. Den 8. desember 1922 ble han henrettet ved skyting sammen med O'Connor, McKelvey og Barrett. Henrettelsen skjedde som represalier etter mordet på Sean Hales.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Greaves, C. Desmond. 2004 [New edition]. Liam Mellows and the Irish Revolution. Belfast: Foilseacháin an Ghlór Gafa. ISBN 1-905007-01-9.


== Eksterne lenker ==
(en) Liam Mellows hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) Liam Mellows hos Oireachtas, Irlands parlament 
(en) Liam Mellows hos Oireachtas, Irlands parlament
Cruising

Cruising beskriver en aktivitet der enkeltindivider går eller kjører omkring på søken etter en partner for sex, som oftest rask og anonym.
Selve begrepet er i bruk på mange språk med samme betydning, men mens det i noen land kan beskrive såvel heterofile såvel som homofile, vil det vanligvis beskrive menn som har sex med menn, og det oppsto som sjargong innen homofile miljøer.
Begrepet er blitt opptatt av nettstedet www.qruiser.com, et svensk LHBT-forum som en spøkefull referanse, og forumet fungerer som et sosialt møtested innen Skandinavia mer enn kun å fokusere på sex-treff. Nettstedet har også mange heteroseksuelle medlemmer.


== Cruising i Norge ==
I de større byene er det ofte flere kjente områder der menn og gutter oppsøker likesinnede for såkalte sex-treff, som ofte foregår kjapt og anonymt. Det har også vært praktisert utlegging av kondomer, for eksempel i falske fuglekasser, av homoorganisasjoner for å forebygge overføring av smittsomme sykdommer i forbindelse med ubeskyttet sex.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Homofile cruising- og sjekkesteder – oversikt over kjente cruisingområder på Østlandet.
Blikk -Politikere for cruising
Aftenposten – Homsene plaget ingen
VG - Naturiststrandnaboer klager til politiet
Hyde Parker (1714–1782)

Hyde Parker (født 25. februar 1714, død 1782) var en britisk viseadmiral, født i Tredington i Worcestershire.
Han begynte sin karriere til sjøs i handelsflåten. Da han var 24 år, gikk han inn i Royal Navy og ble fjort til løytnant i 1744 og postkaptein i 1748. Under den siste delen av syvårskrigen, tjente han i Ostindia og var med på å erobre Pondicherry i 1761 og Manila i 1762. Året etter erobret Parker med to skip den verdifulle Manilagallionen på dens seilas mellom Acapulco og Manila.
Han ble kontreadmiral i 1778 og reiste til Nord-Amerikas farvann som nestkommanderende. I en periode før George Rodney ankom, hadde han kommandoen over området De britiske Leewardøyene, og gjennomførte et dyktig gjennomført felttog mot franskmennene ved Martinique
Han returnerte hjem og ble viseadmiral. han kom i kamp med en nederlandsk flåte omtrent på hans egen styrke, nær Doggerbank den 5. august 1781. Etter et intenst slag, hvor ingen av partene fikk overtaket, trakk begge partene seg tilbake. Parker mente at han ikke hadde blitt godt nok utrustet for denne oppgaven og insisterte på å si opp kommandoen. 
Han aksepterte kommandoen over Ostindia i 1782. På vei for å overta kommandoen forsvant hans flaggskip «Cato» med alle om bord, inkludert viseadmiral Parker.


== Referanser ==
Gamle Ormelet

Gamle Ormelet eller Tjøme kunst og kultursenter er i dag et galleri og konsertsted på øya Tjøme i Vestfold som holder åpent i sommermånedene. Gamle Ormelet åpnet i 1991, men det har vært pensjonatdrift på stedet fra 1923. En periode etter at pensjonatdriften opphørte, var det også danselokale og diskotek. Stedet drives i dag av Dorthe Endresen. 


== Utstillinger ==
Kunstutstillingene på Gamle Ormelet inkluderer hvert år flere billedkunstnere, men mange kommer igjen år etter år. Kunstnere som har stilt ut på Gamle Ormelet inkluderer maleren Lars Elling, skulptøren Nico Widerberg, Kjartan Slettemark, Knut Steen, Mario Capone og Edyta Sobieriaj.


== Konserter ==
Gamle Ormelet er òg et velkjent konsertsted. Blant annet har Lars Lillo-Stenberg hatt konserter der siden åpningsåret. Også konsertscenen preges av gjengangere, Young Neils, Unni Wilhelmsen, Sondre Lerche, Minor Majority og Vamp er blant disse.
Publikum er både fastboende tjømlinger, tilreisende og hyttefolk.


== Se også ==
Tjøme


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Gamle Ormelet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kilmainham fengsel

Kilmainham fengsel (Kilmainham Gaol) er et tidligere fengsel i Inchicore i Dublin. Det er nå innredet som museum med fokus på irsk nasjonalisme.


== Historie ==

Fengselet ble bygget i 1796, og ble først kalt New Gaol for å skille det fra det gamle fengselet, et helsefarlig fangehull, noen hundre meter unna. I løpet av de 140 år det fungerte som fengsel ble mange av lederne for den irske uavhengighetskampen plassert der. Robert Emmet satt der inntil han ble henrettet i 1803, og lederne for påskeopprøret ble henrettet i fengselets luftegård i mai 1916. Under den irske borgerkrig ble flere IRA-medlemmer henrettet i Kilmainham.
Det satt også mange vanlige kriminelle fanger der, de fleste av dem barn som var for unge for å bli transportert til Australia. 
I 1924 sluttet Den irske fristaten å bruke bygningen som fengsel. Den siste fangen som satt der var Eamon de Valera. Etter en lang prosess restaurerte man bygningen og gjorde det om til museum. Det er spilt inn flere filmer i fengselet, som siden det ble tatt ut av bruk så tidlig er et utmerket eksempel på viktoriansk fengselsarkitektur.


== Kjente fanger ==
Blant fangene kan nevnes:

Henry Joy Mc Cracken, 1796
Robert Emmet, 1803
Anne Devlin, 1803
Michael Dwyer, 1803
William Smith O'Brien, 1848
Thomas Francis Meagher, 1848
Jeremiah O'Donovan Rossa, 1867
Charles Stewart Parnell, 1881/1882
Michael Davitt
Patrick Pearse, 1916
Countess Markievicz, 1916
James Connolly, 1916
Eamon de Valera
Joseph Mary Plunkett, 1916
De ledere som her ble henrettet som anførere av Påskeopprøret i 1916 var:

Patrick Pearse, 3. mai 1916
Thomas J. Clarke, 3. mai 1916
Thomas MacDonagh, 3. mai 1916
Joseph Mary Plunkett, 4. mai 1916
Edward Daly, 4. mai 1916
Michael O'Hanrahan, 4. mai 1916
William Pearse, 4. mai 1916
John MacBride, 5. mai 1916
Con Colbert, 8. mai 1916
Éamonn Ceannt, 8. mai 1916
Michael Mallin, 8. mai 1916
Seán Heuston, 8. mai 1916
Seán MacDiarmada, 12. mai 1916
James Connolly, 12. mai 1916Et annet fengsel i Dublin som har nær tilknytning til de irske uavhengighetskriber er Mountjoy fengsel.


== Eksterne lenker ==
(ga) Offisielt nettsted 
(en) Kilmainham Gaol – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Centre national de la recherche scientifique

Centre national de la recherche scientifique (CNRS) er Frankrikes største og mest fremstående offentlige forskningsinstitusjon. Den har 32 000 ansatte og et budsjett på 3,4 milliarder euro (2019).Hovedsetet er i Paris, men det har forskningsstasjoner over hele Frankrike.
Det har også representasjoner utenlands, i Bonn, Brussel, Hanoi, Johannesburg, Moskva, Beijing, Santiago de Chile, Tokyo, Tunis og Washington, D.C.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Mate-URL 
(fr) Mate-URL 
(en) CNRS – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Therese av Bayern

Therese Charlotte Louise Frederikke Amalie (født 8. juli 1792 i Seidingstadt (jaktslott i hertugdømmet Sachsen-Hildburghausen) som prinsesse av Sachsen-Hildburghausen, død 26. oktober 1854 i München) var dronning av Bayern.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Therese var datter av hertug Fredrik av Sachsen-Hildburghausen og hertuginne Charlotte. Hennes bakgrunn var protestantisk. Hun var niese av dronningene Louise av Preussen og Frederikke av Hannover.Hun var søsterdatter til dronning Louise av Preussen og dronning Fredrika av Mecklenburg-Strelitz. Therese var faster og gudmor til prinsesse Therese av Sachsen Altenburg som i 1864 ble prinsesse av Sverige og Norge ved sitt giftermål med prins August, hertug av Dalarna. 
I år 1809 stod hun på en liste over europeiske prinsesser som Napoleon I eventuelt skulle kunne gifte seg med etter skilsmissen fra Joséphine de Beauharnais. Napoleon giftet seg på sin side med Marie Louise av Østerrike i april 1810. 


=== Prinsesse og dronning i Bayern ===
Den 12. oktober 1810 giftet Therese seg med kronprins Ludvig av Bayern i hoffkapellet i Den kongelige residens i München. Bryllupsfestlighetene pågikk i flere dager på en eng utenfor en av byportene. Festlighetene gav opphav til årlig foreteelser under navnet Oktoberfest. I 1825 besteg hennes mann tronen som kong Ludwig I av Bayern og hun ble dermed bayersk dronning.
Den politisk kloke Therese var en viktig rådgiver for sin mann, og likeså for sin yndlingssønn kong Otto av Hellas. Idealisert til mønstergyldig og føyelig ektefelle og god mor, og dygdrik dronning som viet seg til veldedighet og sosial forbedring, var Therese høyt elsket i den bayerske befolkning.
Bayern var et klart katolsk land og hennes nære politiske omgivelser likeså, men Therese klarte å holde få sin protestantisme på en måte som både ble respektert og som innbrakte henne personlig respekt.


== Barn ==
Maximilian II., konge av Bayern (1811‒1864)
Mathilde Karoline av Bayern (1813‒1862) ‒ gift med Ludwig III, storhertug av Hessen og ved Rhinen
Otto I, konge av Hellas (1815‒1867)
Theodolinde Charlotte Luise av Bayern (1816‒1817)
Luitpold, prinsregent av Bayern (1821‒1912)  – gift med Auguste Ferdinande av Østerrike (1825‒1864)
Adelgunde Auguste av Bayern (1823‒1914) ‒ gift med erkehertug Frans V av Østerrike-Modena
Hildegard Louise av Bayern (1825‒1864) ‒ 1844 gift med erkehertug Albrecht av Østerrike (1817‒1895)
Alexandra Amalie av Bayern (1826‒1875)
Adalbert Wilhelm av Bayern (1828‒1875)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) «Therese av Bayern» i Biographisch-Bibliographisches Kirchenlexikon (BBKL).