jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tucupita

Tucupita er hovedstaden i delstaten Delta Amacuro i Venezuela.
Delstaten Delta Amacuro består nesten utelukkende av Orinoco-deltaet. Den varme og fuktige byen Tucupita ligger ved elven Caño Manamo (en av de to største grenene i deltaet). Til byen går det en vei langs toppen av en gigantisk barriere som ble bygd i 1960-årene for å skape tørt land. Prosjektet anses av mange for å være en fiasko, fordi man ikke oppnådde å skape tørt land av særlig betydning, og på grunn av de store økologiske skadene som oppstod som følge av saltvannsinntrengning i deltaområdet.
Deltaet er hovedsakelig dekket av mangrove, med en rik flora og fauna som gjør det til en svært interessant område for zoologer og biologer. Det er oppdaget betydelige mengder olje i de vestlige delene av deltaet, og mange frykter at en eventuell oljeutvinning vil påføre området betydelige økologiske ødeleggelser.


== Økoturisme ==
Byens største inntektskilde er fra økoturisme. De største attraksjonene er den store artsrikdommen når det gjelder fugler, pattedyr og reptiler i deltaet. Mange besøker også landsbyene til de lokale indianerne, warao. I motoriserte kanoer får turistene tilgang til de mest fjerntliggende delene av deltaet, der man har satt opp hytter i alle prisklasser. 
Det er gode bussforbindelser til flere byer i det nordlige Venezuela, blant annet Ciudad Bolívar.
Fra et mislykket forsvinningsnummer

Fra et mislykket forsvinningsnummer er en samling tekster av forfatteren Terje Holtet Larsen. Samlinga kom ut på Kolon forlag i 2004, og inneholder 6 tekster på til sammen 160 sider.
Samlinga har undertittelen «fortellinger», og antyder at tekstene skal leses som skjønnlitteratur. De fleste tekstene inneholder lengre, essayistiske refleksjoner av en jeg-person. Jeg-personen kan ha visse biografiske trekk som samsvarer med forfatterens, men sjangerbetegnelsen gjør det naturlig å tolke jeg-et som fiktivt. 
Bare i sjeldne tilfelle er jeg-et involvert i handling eller interaksjon med andre mennesker; stort sett sitter han på et ensomt sted og reflekterer. Som regel tar jeg-personen utgangspunkt i lesning eller i kunstverk, og gjør i tankene lange sprang mellom ulike kunstarter og historiske epoker og eget liv. Særlig ser han ut til å ha en forkjærlighet for biografier over mer og mindre kjente personer. Her kan nevnes Toralv Maurstad, den svenske mirakeldoktoren Fredrik August Boltzius og den polske eksilforfatteren Witold Gombrowicz.
Fortellinga «Det bor ingen gærning der nå» skiller seg ut ved å ha et handlingsforløp, idet jeg-personen oppsøker moras pleiefar for å gjøre gjengjeld for overgrep som hun ble utsatt for i ungdommen – helt til det viser seg at hevnen bare skjer i tankene.


== Tekster ==
«Scenekunstnere»
«Hvis det er greit at jeg tar av meg skoene?»
«Det bor ingen gærning der nå»
«En helt annen letthet enn latterens»
«Forsøket på å la være å dikte opp et jeg»
«All denne virkeligheten så snart du åpner øynene »
Malheur County

Malheur County er et fylke i den amerikanske delstaten Oregon. Det ligger i det sørøstlige hjørnet av staten og grenser mot Harney County i vest,  Grant County i nordvest og Baker County i nord. Det grenser også til delstatene Idaho i øst og Nevada i sør.
Malheur Countys totale areal er 25 719 km² hvorav 111 km² er vann. I 2000 hadde fylket 31 615 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Vale, fylkets største by er Ontario. Fylket ble grunnlagt i 1887 og har fått sitt navn etter elven Malheur River som renner gjennom området.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Malheur County, Oregon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ballastplanter

Ballastplanter er plantearter som er innført til Norge som frø i ballast på seilskuter.
Et fartøy må ha tyngdepunktet tilstrekkelig lavt for ikke å velte, og spesielt var dette viktig for seilskuter med høy rigg og stor seilføring.
Et vanlig mønster på 17- og 1800-tallet var at skutene seilte fra Norge med trelast til havner i Europa. Varene de tok i retur hadde sjelden samme tyngde. De kunne ta last av teglstein eller salt, men oftest måtte de ta ombord ballast i form av jord og grus.
Vel tilbake i hjemlandet måtte ballasten losses. Den kunne dumpes i sjøen, men det ble snart forbudt å kaste ballast i havneområdene. Ballasten ble mange steder tatt i land og brukt som fyllmasse i hager m.m. Et typisk tegn på ballastjord er store mengder små flintstein. I Kristiansund heter det at Goma gravsted er bygd opp av ballastjord.
Frø i ballastjorda kunne spire og slå rot, og på denne måten ble nye arter introdusert. Noen av disse har overlevd blitt en del av norsk flora. Andre kunne spire, men klarte ikke å frembringe modne frø. Om lag 200 arter regnes som ballastplanter.
En tilsvarende, moderne problemstilling er marine organismer i ballasttanker.
Eksempler på ballastplanter i seilskutebyen Risør: tunbalderbrå, apotekerkattost, klisstersvineblom, ormehode, byvortemelk, snegleskolm, krypmure, strandkarse, ramkarse, nonseblom, bendelløk, småkattost, 
peruskjellfø og matrem.


== Eksterne lenker ==
museumsnett.no Risør museum: ballastplanter
[1] Blyttia 56(2), 1998 s.126-133: "Er strandkarse Lepidium latifolium L. ei ballastplante i Norge?"
[2] Blyttia , 2004-1, s.5-11: "Noen spennende plantefunn fra Citadelløya ved Stavern"
Union County (Oregon)

Union County er et fylke i den amerikanske delstaten Oregon. Det ligger i det nordøstlige delene av staten og grenser mot Umatilla County i vest, Wallowa County i øst, Baker County i sør og Grant County i sørvest.
Union Countys totale areal er 5 280 km² hvorav 5 km² er vann. I 2000 hadde fylket 24 530 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen La Grande som også er fylkets største by. Fylket ble grunnlagt i 1864 og har fått sitt navn etter byen Union som lå innenfor dets grenser da området ble utskilt fra Baker County under den amerikanske borgerkrigen.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Union County, Oregon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Baker County (Oregon)

Baker County er et fylke i den amerikanske delstaten Oregon. Det ligger i de østlige delene av staten og det grenser mot Union County og Wallowa County i nord, Grant County i vest og mot Malheur County i sør. Det grenser også mot delstaten Idaho i øst.
Baker Countys totale areal er 7999 km² hvorav 53 km² er vann. I 2000 hadde fylket 16 1 innbyggere og administrasjonssenteret ligger i byen Baker City som også er fylkets største by. Fylket ble grunnlagt i 1862 og har fått sitt navn etter senator Edward Dickinson Baker som ble drept under den amerikanske borgerkrigen.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Baker County, Oregon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mot i brøstet

Mot i brøstet er en norsk situasjonskomedie som gikk på TV 2 fra 1993 til 1997. TV-serien var den første av sitt slag i Norge og ble skapt av Tore Ryen. 
Handlingen er satt til et bolighus på den fiktive adressen Bjerkeveien 12 på Tåsen i Oslo. 
Serien fostret også spin-off-serien Karl & Co og videofilmen Tusenårsfesten (1999). I tillegg ble en svensk versjon skapt i 1998, kalt C/o Segemyhr. I 2009 kom den tredje serien, kalt Karl III, som er en spin-off fra begge de tidligere seriene.


== Rolleliste ==


== Gjesteroller ==


== Episodeoversikt ==

Det er totalt 142 episoder av Mot i brøstet. Nils Vogt, Sven Nordin og Arve Opsahl spiller alle i samtlige av de 142 episodene. Siw Anita Andersen er med i 101 av episodene, Liv Thorsen  er med i 51 episoder og Hilde Lyrån i 41 episoder. 


== Kilder ==
Ivar Kinn/Roger Gjermundshaug (1996).  Sarepta forlag A.S, red. Mot i brøstet – Serien som forandret fjernsyns-Norge. Orion. ISBN 82-458-0175-5.
Politibetjent

Politibetjent brukes i Norge om de tre laveste gradene i Politi- og lensmannsetaten:

Politibetjent 1
Politibetjent 2
Politibetjent 3Politibetjent 1 er den laveste graden og er begynnerstillingen for polititjenestemenn. Tidligere var politibetjent bare tittelen på det som nå heter politibetjent 3. Politibetjent 1 ble betegnet konstabel og politibetjent 2 ble betegnet overkonstabel.


== Se også ==
Politigrader i Norge
Politiinspektør

Politiinspektør er i Norge en høyere stilling i politiet. Tittelen gis både til jurister som jobber i påtalemyndigheten og til erfarne politifolk med politifaglig bakgrunn som gis høyere lederansvar. Politiinspektører som tilhører påtalemyndigheten kan være leder for en påtalegruppe. Tradisjonelt var politiinspektør i Norge den høyeste stillingen ikke-jurister kunne inneha i politiet (i praksis er det fortsatt det normale).
Politiinspektører er plassert under visepolitimestre og over lensmenn, politistasjonssjefer, overbetjenter, førstebetjenter og politibetjent 3, 2 og 1.
Politiinspektør var frem til midten av 1990-tallet et embede, dvs. man ble utnevnt av Kongen i statsråd og kunne bare avsettes ved å bli fradømt stillingen. Politiinspektører (med unntak av de som ble utnevnt mens det var embede, som fortsatt er embedsmenn) er nå offentlige tjenestemenn og ansettes direkte av politiet.
Politiinspektør oversettes av politiet til engelsk som Assistant Chief of Police. Den engelske polititittelen Inspector tilsvarer ikke en norsk politiinspektør, men snarere det som i Norge heter politibetjent 3 (historisk: politibetjent, som var plassert over konstabel (nå politibetjent 1, som tilsvarer engelsk Constable) og overkonstabel (nå politibetjent 2, som tilsvarer engelsk Sergeant)). Norsk politiinspektør tilsvarer stillingene Assistant Chief Constable eller Commander i det britiske politiet.


== Se også ==
Politigrader i Norge
Politidirektør

Politidirektør er en stillingsbetegnelse og gradsbenevnelse i den norske Politi- og lensmannsetaten og i Danmarks politi.
I Danmark er politidirektøren den øverste sjefen i en av 12 politikretser.


== Politidirektører i Norge ==
I Norge er politidirektøren sjef for Politidirektoratet. Disse har vært politidirektør:

Ingelin Killengreen 2000–2011
Vidar Refvik 2011 (konstituert)
Øystein Mæland 2011–2012
Odd Reidar Humlegård 2012–2018
Håkon Skulstad 2018–2019 (konstituert)
Marie Benedicte Bjørnland 2019–Øystein Mæland ble i statsråd 27. mai 2011 utnevnt til ny politidirektør. Han etterfulgte Ingelin Killengreen som var politidirektør i ti år fra 2000 til 2011. Ass. politidirektør Vidar Refvik var konstituert i stillingen mellom disse to. Mæland trakk seg fra stillingen 16. august 2012 i kjølvannet av rapporten fra 22. juli-kommisjonen. Odd Reidar Humlegård ble deretter utnevnt som ny politidirektør. Marie Benedicte Bjørnland ble utnevnt til politidirektør 20. desember 2018 med tiltredelse 1. april 2019.


== Referanser ==
Politiadjutant

Politiadjutant var en grad for en politiembetsmann i politi- og lensmannsetaten, over politifullmektig og under politiinspektør. I likhet med politiinspektør var politiadjutant en grad som kunne innehas både av jurister og av personer med politifaglig bakgrunn. Politiadjutanter som var jurister tilhørte påtalemyndigheten. Politifagutdannede med graden politiadjutant var svært erfarne politifolk med lederoppgaver. Politiadjutant var tradisjonelt den nest høyeste graden (etter politiinspektør) som ikke-jurister kunne oppnå i politiet.
Graden ble erstattet av politiadvokat, som kun innehas av jurister.
Santa Maria dell’Anima

Santa Maria dell'Anima er den tyske, katolske nasjonalkirken i Roma. Den tyske paven Hadrian VI er begravet i kirken. Det tyske prestekolleget og pilegrimshospitset, Collegio Teutonico di Santa Maria dell'Anima, har tilhold i tilknytning til kirken.


== Historie ==
Kirkens historie går tilbake til en privat hospitsstiftelse grunnlagt for pilegrimer fra den tyskspråklige delen av det hellige romerske rike (det tysk-romerske rike) på 1300-tallet av et ektepar fra Nederlandene. Til hospitset hørte en gotisk kirke, oppført mellom 1431 og 1433. I 1499 besluttet det tyske broderskapet under lederen, Johannes Burkhard, å oppføre en ny bygning for hospitset med en ny kirke. Grunnstenen ble lagt i 1500. Omkring 1523 var bygningen ferdigstilt.
Kirken er gravmæle for bl.a. prominente tyske pilegrimer og tyskere bosatt i Roma. Også den siste paven fra det tysk-romerske rike, Hadrian VI, er begravet i kirken. Gravmonumentet for kardinal Matthäus Schiner eksisterer derimot ikke lenger, og ble trolig ødelagt under plyndringen av Roma i 1527.


== Arkitektur ==
Dagens kirke er en ren renessansebygning. Det er en hallkirke med tre skip og et langt kor. 


== Utsmykning ==
Ved siden av gravmalerier og minnetavler inneholder kirken fresker av Giovanni Francesco Grimaldi, alterbilleder av Carlo Saraceni, Francesco Salviati og Giulio Romano og skulpturer av Francois Duquesnoy. Hadrians VIs gravmonument befinner seg på høyre side i koret. Det ble utformet av Baldassare Peruzzi, de allegoriske figurene for kardinaldydene rettferdighet, vishet, tapperhet og måtehold stammer bl.a. fra Michelangelo Senese.
En freskesyklus fra 1531 med scener fra den hellige Barbaras liv er utført av Michiel Coxie på oppdrag fra kardinal Willem van Enckevoirt.
I koret ovenfor Hadrian VIs gravmonument er æresgraven for arveprins Karl Fredrik av de forente hertugdømmene Jülich-Kleve-Berg. Monumentet ble tegnet av hans oppdrager, Stephanus Winandus Pighius, og utformet av billedhuggerne Nicolas Mostaert og Gillis van den Vliete.


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Santa Maria dell'Anima (Rome) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Santa Maria dell'Anima – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Collegio Teutonico di Santa Maria dell’Anima

Collegio Teutonico di Santa Maria dell'Anima, kort Anima, er et katolsk prestekolleg og pilegrimshospits i Roma.


== Historie ==
I den pavelige bullen Quanto frequentius av 9. november 1399, utstedt av pave Bonifatius IX, nevnes Johann Peters fra Dordrecht og hans hustru Katharina som grunnleggere av et hospits for «fattige folk av den tyske nasjon». Den pavelige skriptor og abbreviator Dietrich av Nieheim gav en rekke gaver til hospitset, grunnla et Mariabroderskap og oppnådde at stiftelsen 20. juni 1406 fikk Den hellige stols beskyttelse. Hospitsets oratorium ble fra 1431 til 1433 ved hjelp av gaver utvidet til en gotisk kirke. Fra 1499 til 1542 ble kirken erstattet av et renessansenybygg. Kirken er den tyske nasjonalkirke i Roma og har navnet Santa Maria dell'Anima.
Gjennom pavelig brev av 15. mars 1859 ble stiftelsen nyorganisert. Rektoren utnevnes av paven og prestekolleget består av geistlige som oppholder seg i Roma for å studere. Prestene i kolleget har ansvaret for sjelesorgen for de tyskspråklige katolske menigheter i Roma.


== Litteratur ==
Barbara Baumüller: Santa Maria dell’Anima in Rom. Gebrüder Mann, Berlin 2000, ISBN 3-7861-2308-X
Gisbert Knopp u. Wilfried Hansmann: S. Maria dell’Anima. Die deutsche Nationalkirche in Rom. Kühlen, Mönchengladbach 1979, ISBN 3-87448-100-X
Tamara Scheer, Negotiating National Character. The Habsburgs’ Roman Catholic Priest College Santa Maria dell’ Anima and the German National Church in Rome, 1859-1915, in: Austrian Studies 28 (2020), special issue "Fragments of Empire. Austrian Modernisms and the Habsburg Imaginary, edited by Deborah Holmes & Clemens Peck, 64-78.
Karl Fredrik av Jülich-Kleve-Berg

Karl Fredrik (født 28. april 1555 i Kleve i Tyskland, død 9. februar 1575 i Roma) var arveprins av De forente hertugdømmene Jülich-Kleve-Berg. Gjennom sin tidlige død av kopper under en kavalersreise til Roma har han satt dype spor i historien. Med hans død var huset Jülich-Kleve-Bergs dystre ende beseglet.
Karl Fredriks oppdrager Stephanus Winandus Pighius satte med Hercules Prodicius et berømt litterært minnesmerke over Karl Fredrik. Hercules Prodicius ble den første reiseføreren for Italia.
Karl Fredrik var en vital, høyt intelligent og livsglad ung mann. Hadde han ikke dødd hadde ikke den jülich-kleviske arvefølgestrid brutt ut, Preussen hadde ikke fått fotfeste ved Rhinen og Europakartet hadde sett annerledes ut. Karl Fredrik ble æret av et enormt følge og ble bisatt i den tyske nasjonalkirken i Roma, Santa Maria dell'Anima. Han fikk en praktfull æresgrav tegnet av sin oppdrager Pighius.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Wilhelm Diedenhofen: Das Grab des klevischen Prinzen in Rom. I: Kalender für das Klever Land auf das Jahr 1967
Wilhelm Diedenhofen: Der Tod in Rom. I: Land im Mittelpunkt der Mächte. Die Herzogtümer Jülich, Kleve, Berg. Boss Verlag, Kleve 1985 ISBN 3-922384-46-3
Florø radio

Florø radio (LGL) var en kystradiostasjon lokalisert i Florø i Sogn og Fjordane. Stasjonen ble opprettet i 1938 etter krav fra «Ruteskipenes Befalsforbund». Bakgrunnen var blant annet flere grunnstøtinger av hurtigrutene i Florø-leia.
Stasjonen ble lagt ned 1. januar 2018 i forbindelse med modernisering og omorganisering i Telenor Kystradio.Florø radios ansvarsområde omfattet sjø- og havområdene i og utenfor fylkene Sogn og Fjordane, Møre og Romsdal, Sør-Trøndelag og Nord-Trøndelag og strakk seg fra  Fedje og Osebergfeltet i sør til Rørvik og Heidrunfeltet i nord. I mai 2004 overtok stasjonen fjernstyringen av Ørlandet radios radioanlegg etter at denne stasjonen ble stengt.Florø radio spilte en viktig rolle innen maritim radiokommunikasjon, sjøsikkerhet og redningstjeneste den nordlige delen av Nordsjøen og Norskehavet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Info fra Telenor Kystradio
Claudia Schiffer

Claudia Schiffer (født 25. august 1970) er en tysk supermodell og skuespillerinne, som nådde toppen av sin popularitet i løpet av 1990-tallet.
Schiffer ble født i Rheinberg i Nordrhein-Westfalen i Tyskland, og begynte som fotomodell i 1987, etter at hun ble oppdaget på en nattklubb i Düsseldorf. Få uker senere opptrådte hun i ELLE, og innen kort tid fikk hun oppdrag for Chanel. Tidlig på 1990-tallet var hun det nordamerikanske Guess?-jeans' ansikt utad. Hun har også opptrådt i flere filmer, samt i musikkvideoen til Westlifes coverversjon av Billy Joels «Uptown Girl», som den ikoniske uptown girl.
Schiffer var lenge forlovet med, men aldri gift med, magikeren David Copperfield. Den 25. mai 2002 giftet hun seg med filmprodusent Matthew Vaughn. Schiffer og Vaughn har to barn sammen, sønnen Caspar Matthew, født i London den 30. januar 2003, og datteren Clementine, født i London den 11. november 2004.
Hun oppgis å være 182 centimeter høy.


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Claudia Schiffer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Claudia Schiffer på Internet Movie Database 
(no) Claudia Schiffer hos Filmfront 
(sv) Claudia Schiffer i Svensk Filmdatabas 
(da) Claudia Schiffer på Scope 
(fr) Claudia Schiffer på Allociné 
(en) Claudia Schiffer på AllMovie 
(en) Claudia Schiffer hos Rotten Tomatoes 
(en) Claudia Schiffer hos TV Guide 
(en) Claudia Schiffer hos The Movie Database 
Simplemente Claudia 7 år med Claudia
Claudia Schiffer Directory på Gnomick
Jonathan Stroud

Jonathan Stroud (født 1970 i Bedford i England) er en britisk fantasyforfatter, som for det meste skriver barne- og ungdomslitteratur.


== Biografi ==
Stroud ble født i 1970 i Bedford i England, og begynte å skrive sine første historier i en alder av syv. Etter at han fullførte sine studier innen engelsk litteratur ved University of York, arbeidet han i London som redaktør av barnebøker. I 1990-tallet begynte han å publisere sine egne bøker, og han fikk raskt suksess.
I mai 1999 publiserte Stroud sin første barneroman, Buried Fire, som var den første fantasyboken hans i det som skulle bli en lang rekke bøker.
Blant hans mest fremtredende arbeider er den bestselgende Bartimeus-trilogien. Både Amuletten fra Samarkand, Golemens øye og Ptolemaios' portal er oversatt til norsk. Disse tre bøkene var også de første av hans bøker som ble lansert i USA.
I dag bor Stroud i St. Albans i Hertfordshire sammen med datteren Isabelle og kona Gina, som illustrerer barnebøker.


== Bibliografi ==
The Lost Treasure of Captain Blood (1996)
The Viking Saga of Harri Bristlebeard (1997)
Alfie's Big Adventure (1999)
Word Puzzles (1999)
Buried Fire (1999), Miramax/Hyperion ISBN 0-7868-5194-5
Little Red Car (1999)
Ancient Rome: A Guide to the Glory of Imperial Rome (2000), ISBN 0-7534-5235-9
The Leap (2001), Miramax/Hyperion ISBN 0-7868-5195-3
The Last Siege (2003)
Bartimeus-trilogien
Amuletten fra Samarkand (2005), Schibsted forlagene ISBN 82-516-2135-6 (oversatt av Torleif Sjøgren-Erichsen)
Golemens øye (2006), Schibsted forlagene ISBN 82-516-2243-3 (oversatt av Torleif Sjøgren-Erichsen)
Ptolemaios' portal  (2007), Schibsted forlagene ISBN 82-516-2243-3 (oversatt av Torleif Sjøgren-Erichsen)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Jonathan Stroud – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Intervju med Jonathan Stroud
Jonathan Stroud besøker dette forumet som er dedikert til Bartimeaus-trilogien jevnlig
Chrome Hill

Chrome Hill er et norsk jazzband som startet i 2001. Bandet het tidligere Damp.


== Medlemmer ==
Asbjørn Lerheim: gitar, baryton- og elektrisk gitar
Roger Arntzen: bassgitar, kontrabass
Torstein Lofthus: trommer
Atle Nymo: saksofon (2015–)Tidligere medlemmer

Jørgen Munkeby: saksofon, klarinett (2001–2015)


== Diskografi ==
som Chrome Hill

This is Chrome Hill (2020) 
The Explorer (2018) 
Country of Lost Borders (2013) 
Earthlings (2008)som Damp

Hoatzin (2005)
Mostly Harmless (Songs) (2003)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Chrome Hill (jazz band) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Chrome Hill på Discogs 
(en) Chrome Hill på MusicBrainz
Hoatzin (album)

Hoatzin er et album som ble utgitt av det norske jazzbandet Damp i 2005.


== Sporliste ==
«Liminality» – 4:22
«Hoatzin» – 5:09
«Where Did the Muskox Go?» – 4:39
«Smack» – 4:42
«Hisnakul» – 5:43
«Mimbo Jumbo» – 3:42
«Surface Scan» – 1:53
«Twlight Zone» – 6:53
«Expectations Lost in Hyperspace» – 4:14
«A Little Something» – 1:10


== Eksterne lenker ==
(en) Hoatzin (album) på Discogs
Lytt til «Liminality»
Lytt til «Hoatzin»
Lytt til «Hisnakul»
Radiokjemi

Radiokjemi er en gren av kjemien som omhandler bruk av radioaktivitet for å studere kjemiske reaksjoner og -mekanismer. Radiokjemi har mye til felles med kjernekjemi og kjernefysikk, men har mer fokus på kjemiske anvendelser.
Alle ustabile isotoper, også kalt radioisotoper, undergår en eller annen form for radioaktivt henfall. Dette henfallet resulterer i en eller flere av enten alfa-, beta- eller gammastråling.
I radiokjemi benyttes radioaktivt henfall til å studere reaksjoner og reaksjonsforløp. Radiokjemi inkluderer også produksjon av radionuklider og radiomerkede forbindelser ved å prosessere bestrålt- eller naturlig forekommende materiale som har radioaktive egenskaper.
Radiokjemisk kompetanse benyttes blant annet innen miljøvern, oljeleting, kjernekraft og innen nukleærmedisin. 


== PET Radiokjemi ==
PET radiokjemi omhandler i korte trekk isotopproduksjon, syntese av molekyler som effektivt kan merkes med kortlivede positronemitterende radionuklider og merking av disse for bruk i nukleærmedisinske undersøkelser. I tillegg omfatter det også radioanalytisk kjemi.
Sentralt innen PET radiokjemi står isotopene 18F, 11C, 13N og 15O med en halveringstid på henholdsvis 109, 20, 10 og 2 minutter. Disse produseres i en syklotron ved å bombardere et egnet target, for eksempel 18O-anriket vann. Etter endt produksjon kan de produserte isotopene kobles til et egnet molekyl, en «precursor», enten direkte eller etter konvertering til en hensiktsmessig kjemisk form.


== Se også ==
Radioøkologi