jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Christian Lindberg

Christian Lindberg (født 15. februar 1958 i Stockholm) er svensk trombonist, dirigent og komponist.
Lindberg begynte å spille trombone først som 17-åring og ble allerede etter to år ansatt i Kungliga Hovkapellet. Etter videre utdannelse ble han verdens første heltids profesjonelle trombonesolist. Han har et nært samarbeide med komponisten Jan Sandström, hvilket bl.a har resultert i to trombonekonserter. Flere andre komponister har også skrevet direkte for Lindberg.
På begynnelsen av 2000-tallet begynte Lindberg også å dirigere og komponere profesjonelt. Han var sjefdirigent for Nordiska Kammarorkestern i Sundsvall 2004-2010 og er nå sjefdirigent for Stockholms Läns Blåsarsymfoniker og førstedirigent for symfoniorkesteret i Nord-Norge.
I 2003-06 komponerte Lindberg en konsert for bass-, tenor- og alttrombone og orkester med tittelen Chick'a'Bone Checkout, bestilt av Chicago Symphony Orchestra og tilegnet orkesterets trombonist Charles Vernon, som urframførte verket 28. september 2006.
Lindberg ble i 2006 utnevnt til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden for sitt arbeid med orkesterverker av Geirr Tveitt og Harald Sæverud.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Christian Lindberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christian Lindberg på Apple Music 
(en) Christian Lindberg på Discogs 
(en) Christian Lindberg på MusicBrainz 
(en) Christian Lindberg på Spotify 
(en) Christian Lindberg på Songkick 
(en) Christian Lindberg på AllMusic 
Christian Lindberg på Twitter 
Christian Lindberg på Facebook 
Christian Lindberg på Myspace 
Christian Lindberg – offisiell nettside
Dominique Parrenin

Dominique Parrenin (valgt kinesisk navn: Pa To-ming K'e-an, født 1. september 1665 i Grand-Russey, ved Besançon i Frankrike, død 29. september 1741 i Beijing i Kina) var en Kina-misjonær tilhørende jesuittordenen.


== Liv og virke ==
Han trådte inn i ordenen 1. september 1685, og kom til Kina i 1698, der han tilbrakte mer enn 40 år ved det keiserlige hoff i Beijing. Han nøt tre keiseres respekt for sine språklige ferdigheter i kinesisk og mandsjuisk, og tjente også som naturvitenskapsmann. Han var formidler og oversetter i forbindelse med en rekke europeiske besøkende og representanter. 
Pater Parrenin grunnla en latinskole i Beijing for unge mandsjuiske diplomater. 
Under Yongzheng-keiseren (1725–1755), som tillot forfølgelser av de kristne, virket han fra sin posisjon ved hoffet for kirkens videre eksistens i Kina, og omvendte den fyrstelige mandsjufamilien Sunu (Sourmiana) til katolisismen. 
Fader Parrenin var med på utarbeidelsen av et stort kartverk over Kina under Kangxi-keiseren, som ville at et slikt skulle lages ut fra mer presise metoder enn det samtidens kinesiske kartografer benyttet seg av. I 1700 utarbeidet Parrenin kartene over provinsene Petchili, Shan-tung og Liao-toung, og hjalp til med kartene over Peking og områdene rundt.
Parrenin hadde fra 1723 en omfattende korrespondanse med kjente europeiske lærde som han slik holdt orientert om kinesiske forhold. Dette var med på å styrke den fremdeles unge vitenskap sinologien. Han korresponderte blant annet med Jean-Jacques Dortous de Mairan (1678-1771, president for Det franske vitenskapsakademi i Paris), med den tidlige sinolog Theophil Siegfried Bayer (1694-1758, tilknyttet akademiet i St. Petersburg) og med Nicolas Fréret (1688–1749). I Kina forsøkte han å utbre kjennskap om de nyeste kunnskaper innen anatomien. 
Hans anatomi på mandsjuisk forble upublisert, likeså hans kinesisk-latinske ordbok.


== Verker ==
Te-hsing p'u («Virtutum catalogus») om den hl. Stanislas Kostkas liv, 1726
Chi mei p'ien («Perfectae pulchritudinis liber»), om den hl. Aloysius av Gonzagas liv, 1727
La code de la nature, 1788
Les Héros chrétiens, 1727
En rekke brev er kjent
Hans store verk på mandsju om anatomi kom aldri til utgivelse, heller ikke hans kinesisk-latinske ordbok


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen


== Referanser ==


== Litteratur ==
Brucker, Le mission de Chine de 1722 à 1735, Revue des questions historiques, 1881
Augustin de Backer et Carlos Sommervogel, Bibliothèque des éscrevains
Louis Pfister: Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)
Andreas Hessen Schei

Andreas Hessen Schei (født 13. februar 1980 i Trondheim) er en norsk jazzpianist. Han er utdannet ved musikkhøgskolen i Oslo. Han spiller og har blant annet spilt i Jaga Jazzist, Shining og Tub Quartet.


== Kilder ==
Artistomtale hos discogs.com
Høydalsnipa

Høydalsnipa er et fjell i Kinn kommune i Vestland. Det har en høyde på 933 meter over havet. Fjellet kalles også Ytre- eller (Vestre) Håsteinen. Knappe to kilometer lenger sørøst ligger en annen topp som av alle kalles Håsteinen (964 moh.). Fra Høydalsnipa er det god utsikt, særlig vestover Høydalsfjorden mot Florø og øyene Batalden, Skorpa, Reksta, Kinn, og Askrova.


== Navnet ==

Det er nokså vanlig at et og samme fjell kan ha to navn, basert på at bygdelag på hver sin side ser ulike trekk ved formasjonen, og like ofte at de har ulike erfaringer med samme fjell.
Folk som bor på vestsiden av dette fjellet kaller den vestre toppen for Håsteinen, mens innbyggerne i bygdene på sør og østsiden kaller den Høydalsnipa.  
Håsteinsmassivet består av to topper, der vestre toppen har primærfaktor på 153 meter. og sekundærfaktor på bare ca. 1,3 kilometer. Man kan dermed si at man er på Håsteinsmassivet uansett hvilken topp man befinner seg på.
Statens kartverk (Blad 1118 II, Eikefjord, 1994) har navnsatt vestre toppen (933 moh.) for Høydalsnipa og østre toppen (964 moh.) for Håsteinen.


== Stier ==

Flere skårer fører opp til toppen.

Breiskåra (vestre) følger sørveggen slakt oppover, og denne stien blir hyppig brukt av både folk og fe. Skåra smalner gradvis av, og fra midtveis kan navnet for mange virke litt lite høvelig. Men Breiskåra er trygg å gå i tørt vær.(T)
Kvangerskåra gå steilt oppover og runder kanten så vidt øst for selve toppen. Denne ruta er ikke for folk med høydeproblemer. Noen planter får likevel fotfeste her. Navnet Kvanger kommer av plantenavnet kvann og verbet gro.
Klatring med klatreutstyr er et tredje alternativ. Sørveggen er ypperlig for vante klatrere. Utsikten er fantastisk, men byr på få store utfordringer.
Den tryggeste ruta går via Høydalsstølen til Høydalsvatnet, og fortsetter deretter nordover opp langs elva i bunnen av skåra nærmest foten av fjellet, Kvangerlia. Deretter entrer stien selve ryggen østenfor (Kvangerliholten) og fortsetter til Villebøen. (T)
For sikkerhets skyld finnes enda et alternativ. Fortsetter man helt øst for Høydalsvatnet og tar stien lengst mot høyre opp Grytaskaret til Simavatnet, går man enda et hakk tryggere. Ved Simavatnet kan man for eksempel pause ved gjeterhytta, før man tar rett nordover til massivet.


== Referanser ==
Gammeldansmusikk

Gammeldansmusikk er et samlebegrep for flere former av tradisjonell dansemusikk med røtter i nordisk folkemusikk. Musikkformen bærer i seg toner fra både tradisjonell folkemusikk og populær countrymusikk.
De mest tradisjonelle stilartene innen gammeldansmusikk er reinlender, polka, masurka, ril og vals, men begrepet gammeldansmusikk favner et mye videre musikalsk begrep enn kun disse musikkformene. Til musikkformen brukes også gjerne mer moderne musikkinstrumenter enn i tradisjonell folkemusikk, selv om akustiske instrumenter som trekkspill og fele må kunne sies å være svært sentrale også innen gammeldansmusikken.
Gjennom hele 1980- og 1990-tallet betydde Titanofestivalen mye for gammeldansmiljøet i hele Norden, men spesielt i Norge der festivalen hvert år arrangerte NM i gammeldansmusikk.
Svenska tornedalingars riksförbund-Tornionlaaksolaiset

Svenska tornedalingars riksförbund-Tornionlaaksolaiset, STR-T er en organisasjon som arbeider for å fremme svenske tornedalingers interesser, herunder også tornedalingenes eget språk, meänkieli. Forbundet ble grunnlagt i 1981 og er religiøst og partipolitisk uavhengig. 


== Eksterne lenker ==
Svenska tornedalingars riksförbund-Tornionlaaksolaiset, STR-T
Vannbord

Vannbord er en vannrett eller skråstilt planke som leder bort regnvann over og under et vindu, over dør, og på vindskiene langs takkanten ved gavlene.


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten.; Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0
Lene Kongsvik Johansen

Lene Kongsvik Johansen (født 1972) er en norsk skuespiller og komiker.


== Bakgrunn og virke ==
Johansen vokste opp i Groruddalen og Holmlia i Oslo. Hennes mor arbeidet på trygdekontor mens hennes far var i politiet.Etter fullført videregående studerte hun ved Universitetet i Oslo. Her tok hun cand. mag. med fagene nordisk, teatervitenskap og idéhistorie, samt praktisk-pedagogisk utdanning (PPU). Hun startet yrkeskarrieren som norsklærer på Ullern videregående skole.I sine yngre år var Johansen en del av komikerduoen Asbjørnsen & Joh. sammen med Hilde Louise Asbjørnsen som hun møtte i Studentteatret på Universitetet i Oslo, der begge medvirket i flere oppsetninger i 1998–2000. I en tiårsperiode fremførte de revyforestillinger med egen tekst og musikk. De begynte med Noraprisen i Oslo og Bergen i 2000/2001, fulgte opp med forestillingen Nye Eventyr (2002/2003), som sørget for nominasjon til Komiprisen 2003 og deretter revyen I tykt og tynt (2004/2005). Fra sommeren 2006 var de i gang med showet Snusk, snadder og Gruff. «Enkeltindividets protestvise» fra det musikalske humorshowet Lene for President ble kåret til årets nummer under Komiprisen 2009. 
I 2011 fikk Johansens egen TV-serie, Kongsvik ungdomsskole, på TVNorge. Der spilte hun alle de seks hovedrollene. Serien innbrakte henne prisen som årets morsomste under Komiprisen 2011. Våren 2013 sendte TVNorge oppfølgeren, Kongsvik videregående, der noen av de samme rollefigurene var med videre og flere nye dukket opp. For denne serien ble hun kåret beste kvinnelige skuespiller under Gullruten 2013. I tillegg vant hun prisen for beste kvinnelige artist (TV/Film/Nett) og årets morsomste (Publikumsprisen) under Komiprisen 2013. I 2014 gikk oppfølgerserien Costa del Kongsvik på TVNorge. Denne innbrakte henne prisen som årets kvinnelige TV-komiker og årets TV-produksjon under Komiprisen 2014. Samme serie ble belønnet med prisen for beste humorprogram og beste manus under Gullruten 2014. I 2018 kom Kongsvikklinikken og i 2019 Kongsvikfamiliene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lene Kongsvik Johansen på Internet Movie Database 
(no) Lene Kongsvik Johansen hos Sceneweb 
(fr) Lene Kongsvik Johansen på Allociné 
(en) Lene Kongsvik Johansen på AllMovie
Giovanni Stanetti

Johann (Giovanni) Stanetti (født 1663 i Oberglogau i Schlesien, død 19. juli 1726) var en østerriksk billedhugger. Han var født i Oberschlesien, som fram til 1742 var en del av Østerrike.  
Han har bl.a. bistått Johann Lukas von Hildebrandt med utsmykkingen av Belvedere.
Harald Henschien

Harald Trygve Henschien (født 6. mai 1902 i Øvre Eiker, død 21. juni 1968 i Hønefoss) var trekkspillmusiker, komponist, trekkspillfabrikant, redaktør og grunnlegger av musikkbladet Rytme. Han startet sin karriere som utøvende musiker alt i 12-årsalderen og ble siden en markant person i norsk trekkspill- og populærmusikk.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Harald Henschien var født på gården Øvre Hoen i Øvre Eiker i Buskerud. Han var sønn av Theodor Catrinus Henschien (født 1855) og Helga Hallstensdatter Gullingsrud (født 1871) fra Bromma i Nes i Hallingdal. 


=== Forretningsmann, musiker ===
Etter flere turneer sammen med forskjellige kunstnere, kom Henschien til Hønefoss på Ringerike i 1924, der han bosatte seg og grunnla «Henschiens musikkfirma». Bedriften drev med musikalier (nedskrevet musikk, notehefter og noter m.v.) og fotoartikler. Siden grunnla han også egen trekkspillfabrikk på stedet.
Henschien medvirket i radio fra 1925, og i 1928 startet han «Henschiens Trio» sammen med fiolinisten Trygve Johannessen og pianisten Gunnar Søberg. Trioen ble landskjent og spilte inn en rekke plater. Selv platedebuterte Henschien i trekkspillduett med Alf Hansen for plateselskapet Odeon tidlig på 1920-tallet. Til sammen gjorde Henschien over ett hundre plateinnspillinger i årene 1922–1937, blant annet for plateselskapene Brunswick, Columbia Records, His Masters Voice, Musica, Polydor og Telefunken..
Senere gjorde Henschien seg også bemerket innen musikkundervisning, blant annet med en korrespondanseskole som ble populær over hele Skandinavia.
I 1936 grunnla Henschien Henschien Trekkspillfabrikk. Fabrikken ble den eneste i sitt slag i Norge. På grunn av stor konkurranse fra italienske fabrikanter måtte imidlertid driften innstilles i 1958. I løpet av de 22 årene driften varte, produserte fabrikken 6810 trekkspill, fordelt på tolv modeller. Flere av modellene ble produsert i så beskjedne antall at de i dag må regnes som unike samleobjekter. Den mest populære modellen het «Hensch» og ble produsert i et opplag på 3948 spill. Mest sjelden er «Regina», som det bare ble produsert 30 spill av.
Bladet Rytme ble grunnlagt i 1941, under andre verdenskrig. I dag regnes det som en viktig kilde til populærmusikk i eldre tider, siden det ikke bare hadde stoff om trekkspillmusikk, men også om populærmusikk på den tiden. Bladet Rytme kom ut i over 20 år og hadde Arnt Haugen som redaktør i årene 1955–1962.
Da trekkspillproduksjonen ble avviklet i 1958, hadde Henschien selv vært syk med parkinsons sykdom i flere år allerede. Han døde i 1968, 66 år gammel. Musikkbutikken ble imidlertid drevet videre av familien (datteren og hennes barn) i mange år etter hans død.

		
		


== Se også ==
Harald Henschien jr. (kilde)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harald Henschien – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Biografi på side 72 i Ringerike : by- og bygdeleksikon (utgitt 2000)
Omtale av trekkspillfabrikken i Det Norske næringsliv. 9 : Buskerud fylkesleksikon (utgitt 1951) side 627
Force Protection Cougar

Cougar er en serie middelstunge minebeskyttede kjøretøyer fra amerikanske Force Protection.  De leveres i 4×4- og 6×6-utgaver.  Cougar er i tjeneste med Irak, Storbritannia og USA.


== Varianter ==
Hardened Engineer Vehicle [HEV]
Fåes i 4×4 og 6×6.
Joint Explosive Ordnance Disposal Rapid Response Vehicles (JERRV)
Fåes i 4×4 og 6×6.
Tempest MPV
Britisk versjon med firehjulstrekk.
Mastiff PPV
Britisk versjon med sekshjulstrekk.


== Eksterne lenker ==
(en) Cougar (AFV) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kieran Nugent

Kieran Nugent (født 1958, død 4. mai 2000) var et nordirsk medlem av Den provisoriske IRA (PIRA), og er kjent for å ha startet pleddprotesten i Maze fengsel, en protest som ledet opp til sultestreiken i Nord-Irland 1981. 
Femten år gammel ble Nugent alvorlig såret da han ble skutt av lojalister. En venn av ham som stod ved siden av ble drept. Han sluttet seg til PIRA, og ble arrestert i 1976. 
Etter ni måneder i varetekt i Crumlin Road fengsel ble han dømt til tre års fengsel og overført til Maze. Han nektet der å bære fengselsuniform, og sa at fengselsbetjentene måtte «spikre den past til ryggen [hans]» for å få den på ham. Flere andre tok etter hans protest, som fikk tilnavnet pleddprotesten fordi noen av fangene lagde seg klær av pleddene de hadde i sine celler. 
Den 4. mai 2000 døde Nugent av et hjerteinfarkt. Han etterlot seg to barn.


== Referanser ==
Ingvild Kjerkol

Ingvild Kjerkol (født 18. mai 1975 i Stjørdal) er en norsk politiker (Ap) som er helse- og omsorgsminister i Jonas Gahr Støres regjering siden 2021. Hun er leder av Trøndelag Arbeiderparti siden 2020 og stortingsrepresentant for Nord-Trøndelag siden 2013.


== Liv og virke ==


=== Familie, utdannelse og yrke ===
Ingvild Kjerkol er datter av Ole Meier Kjerkol, som var psykologispesialist, kommunepolitiker og rektor ved Høgskolen i Nord-Trøndelag, og sykepleier Bodil Johanne Kjerkol (født Holmen).Hun studerte først psykologi, så informatikk ved NTNU og Høgskolen i Sør-Trøndelag (1995–2001). Senere, i 2021, tok hun en mastergrad i kunnskapsledelse ved Nord universitet.Kjerkol arbeidet i flere år som fransklærer og miljøarbeider i Stjørdal kommune. I 2009, før hun ble fylkesråd, arbeidet hun i en periode som næringspolitisk rådgiver i Allskog.


=== Politisk arbeid ===
Kjerkol var au pair i Frankrike da hun i 1995 ble forespurt om å stille på Arbeiderpartiets liste i Stjørdal for første gang og ble valgt inn i kommunestyret. I 2003 ble hun også medlem av Nord-Trøndelag fylkesting. Hun var Arbeiderpartiets ordførerkandidat i Stjørdal i 2007, så leder for både partiets kommunestyregruppe og fylkestingsgruppe. Hun har også skjøttet en rekke andre kommunale og fylkeskommunale verv.Hun fratrådte vervene som gruppeleder i kommunestyret og fylkestinget da hun ble fylkesråd for regional utvikling (med politisk ansvar for næring, regional forskning og utviklingsplan) høsten 2009. Fra 2011 til 2013 var Kjerkol fylkesrådsleder i et samarbeid mellom Arbeiderpartiet, Høyre og Kristelig Folkeparti.I 2009 ble hun medlem av Arbeiderpartiets sentralstyre.Kjerkol var vararepresentant til Stortinget fra Nord-Trøndelag i periodene 2005–2009 og 2009–2013. I 2013 ble hun stortingsrepresentant. Hun var medlem av Stortingets transport- og kommunikasjonskomité fra 2013 til 2015 og Stortingets helse- og omsorgskomité fra 2015 til 2021.I august 2020 ble Kjerkol valgt til leder i Trøndelag Arbeiderparti.


=== Regjering ===
Kjerkol ble helse- og omsorgsminister ved tiltredelsen av Jonas Gahr Støres regjering 14. oktober 2021.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ingvild Kjerkol – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ingvild Kjerkol på Internet Movie Database 
(no) Ingvild Kjerkol på Twitter 
(no) Ingvild Kjerkol hos Stortinget 
(no) Ingvild Kjerkol hos Norsk senter for forskningsdata
Meat Loaf

Michael Lee Aday (født Marvin Lee Aday 27. september 1947, død 20. januar 2022) kjent som Meat Loaf, var en amerikansk sanger og skuespiller, kjent for sin teatralske stil på musikkscenen. Han fikk sitt gjennombrudd i 1977 med albumet Bat Out of Hell. Det har solgt over 43 millioner eksemplarer på verdensbasis og er ett av de mestselgende album i musikkhistorien. I 1993 kom oppfølgeren Bat Out of Hell II: Back into Hell og i 2006 kom det tredje, Bat Out of Hell III: The Monster Is Loose. På 1990-tallet hadde han en stor hit med powerballaden «I Would Do Anything for Love (But I Won’t Do That)» fra albumet Bat Out of Hell II: Back into Hell. Sangen havnet på førsteplass i 28 land inkludert Norge.Meat Loaf hadde også en filmkarriere og spilte blant annet i filmene The Rocky Horror Picture Show (1975) og Fight Club (1999).  
Han ble født Marvin Lee Aday, men endret senere navn til Michael Lee Aday.


== Diskografi ==


=== Album ===
1971 Stoney & Meatloaf
1977 Bat Out of Hell
1981 Dead Ringer
1983 Midnight at the Lost and Found
1984 Bad Attitude
1986 Blind Before I Stop
1993 Bat Out of Hell II: Back into Hell
1995 Welcome to the Neighborhood
2003 Couldn't Have Said It Better
2006 Bat Out of Hell III: The Monster Is Loose
2010 Hang Cool Teddy Bear
2011 Hell in a Handbasket
2016 Braver Than We Are


=== Konsertalbum ===
1977 Live at the Bottom Line
1978 Live in Cleveland – Egentlig live i London
1987 Live at Wembley
1992 Hot as Hell
1996 Live Around the World
1999 VH1: Storytellers
2004 Bat Out Of Hell: Live with the Melbourne Symphony Orchestra
2007 3 Bats Live fra Seize the Night Tour


=== Singler ===
1971 «What You See Is What You Get» (med Shaun Murphy)
1978 «You Took the Words Right out of My Mouth»
1978 «Two out of Three Ain't Bad»
1979 «Bat Out of Hell»
1981 «Dead Ringer for Love»
1983 «Midnight at the Lost and Found»
1984 «Modern Girl»
1986 «Rock 'N' Roll Mercenaries» (med John Parr)
1993 «I'd Do Anything for Love (But I Won't Do That)»
1993 «Bat Out of Hell» (gjenutgivelse)
1994 «Rock and Roll Dreams Come Through»
1994 «Objects in the Rear View Mirror May Appear Closer Than They Are»
1995 «I'd Lie for You (And That's the Truth)»
1996 «Not a Dry Eye in the House»
1996 «Runnin' for the Red Light (I Gotta Life)»
1999 «Is Nothing Sacred» (med Patti Russo)
2003 «Couldn't Have Said It Better»
2003 «Man of Steel»
2006 «It's All Coming Back to Me Now» (med Marion Ravn)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Meat Loaf – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Meat Loaf på Apple Music 
(en) Meat Loaf på Discogs 
(en) Meat Loaf på Discogs 
(en) Meat Loaf på MusicBrainz 
(en) Meat Loaf på Spotify 
(en) Meat Loaf på Songkick 
(en) Meat Loaf på Last.fm 
(en) Meat Loaf på Genius — sangtekster 
(en) Meat Loaf på AllMusic 
(en) Meat Loaf på AllMusic 
(en) Meat Loaf på Internet Movie Database 
(sv) Meat Loaf i Svensk Filmdatabas 
(da) Meat Loaf på Filmdatabasen 
(da) Meat Loaf på Scope 
(fr) Meat Loaf på Allociné 
(en) Meat Loaf på AllMovie 
(en) Meat Loaf hos The Movie Database 
(en) Meat Loaf hos Internet Broadway Database
Astrid Tryggvesdatter

Astrid (trolig født en gang mellom 960 og 980 – dødsåret er ukjent) ble om lag 996 gift med Erling Skjalgsson (død i 1027 eller 1028).


== Astrids slekt ==
Astrid var søster av Olav Tryggvason og Ingeborg Tryggvesdatter.Olav Tryggvason skal ha vært sønn av Tryggve Olavsson fra Viken eller Romerike og Astrid Eiriksdatter fra «Oprekstad», muligens identisk med gården Obrestad i Hå, Rogaland. Astrid er ikke omtalt i kildene med farsnavn, og vi vet ikke om Olav og Astrid hadde begge foreldrene felles. Noen historikere mener de var halvsøsken. I Snorres kongesagaer står det at kong Tryggve og Astrid Eiriksdatter hadde døtrene Ingebjørg og Astrid sammen.


== Giftermål og bryllup ==
Da Olav Tryggvason ble konge i Norge var det viktig å holde seg inne med en høvding som Erling Skjalgsson. En måte å gjøre det på var å binde ættene sammen ved hjelp av ekteskap. Erling Skjalgsson var en mektig herse. Han kan ha vært sønn av Torolv Skjalg.
Snorre forteller at Olav Tryggvason om lag 995 dro til Gulatinget for å bli hyllet som konge. Kongen sa: «Hva vil dere kreve av meg for at vi skal bli best forlikt?» Da sa Olmod: «Det var for det første at du ville gifte Astrid, søster di, med Erling Skjalgsson, vår frende. Ham regner vi nå for å være den av alle unge menn i Norge en kan vente seg mest av.» Olav sa ja, men Astrid sa ja først etter sterkt press fra broren. Snorre lar henne få en hendig replikk før hun gir etter:

«Nå er det ikke stor nytte jeg har av at jeg er en konges datter og konges søster,» sa hun, «når du vil gifte meg bort med en mann som ikke engang har høvdingnavn. Jeg vil heller vente noen år på et bedre gifte.»Det er uvisst hvor mye av dette som er dikting og hvor mye som er riktig. Få historikere tillegger Heimskringla stor kildeverdi i denne perioden.
Erling og Astrid holdt bryllup muligens sommeren 996. Det var ikke uvanlig at jenter ble giftet bort i 15-årsalderen, men hun kan også ha vært eldre om familien ikke hadde funnet en god kandidat tidigere.


== Barn ==
Til tross for at Astrid ikke var helt begeistret for giftemålet innledningsvis fikk hun og Erling mange barn. Fagrskinna forteller at Erling hadde sønner, mens Snorre mente at Erling hadde barna som er listet nedenfor, men vi vet ikke om det er rett og om de i såfall var sammen med Astrid. Vi vet ikke når barna er født.

Aslak Erlingsson, gift med Sigrid Sveinsdatter, datteren av Ladejarlen Svein jarl
Skjalg Erlingsson (død 10. august 1062)
Sigurd Erlingsson
Lodin Erlingsson
Tore Erlingsson
Ragnhild ErlingsdatterDet har også blitt hevdet at Astrid og Erlings datter het Astrid, ble kalt Astrid hin ubårne, og ifølge Arnmødlingatalet (som er et tillegg til Fagrskinna) var gift med Torberg Arnessøn av stormannsætten Arnmødlingene.Andre har hevdet at Erling hadde datteren Ragnhild fra et tidligere ekteskap.


== Ettermæle ==
Etter bryllupet er ikke Astrid omtalt mer. Vi vet ikke når hun døde.
Erling drept i 1027 eller 1028.


== Referanser ==