jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Alberto Korda

Alberto Díaz Gutiérrez, bedre kjent som Alberto Korda, (født 14. september 1928, død 25. mai 2001) var en cubansk fotograf mest kjent for sitt fotografi av Che Guevara. Bildet er kjent verden over, og er et av verdens mest kjente og mest reproduserte portretter. Fotografiet er med på Times liste over 100 fotografier som forandret verden.

Korda fotograferte under den cubanske revolusjonen, og kom dermed nær både Che Guevara og Fidel Castro. I tillegg jobbet han som motefotograf i Havanna. Hans berømte fotografi av Guevara, kalt Guerrillero Heroico, ble tatt 5. mars 1960 under en seremoni til minne om de omkomne etter «La Coubre»-eksplosjonen. Det franske lasteskipet «Le Coubre» eksploderte 4. mars i Havana havn under lossing av granater og ammunisjon. Minst 81 personer ble drept. CIA ble mistenkt for å stå bak eksplosjonen og markeringen 5. mars fikk preg av en antiamerikansk demonstrasjon. Blant andre deltok Simone de Beauvoir og Jean-Paul Sartre. Guevara selv holdt ikke tale og Korda fikk bare et glimt av ham da han fotograferte fra tilskuerplass. Korda publiserte opprinnelig ikke bildene (fordi hans sjef i avisen Revolucion var interessert i foto av Castro og Sartre). Fotografiet ble brukt i 1961 for å annonsere et foredrag ved Guevara. Korda ga i 1967 kopier til den radikale italienske forleggeren Giangiacomo Feltrinelli. I august 1967 ble fotografiet brukt i Paris Match i forbindelse med en reportasje om geriljabevegelser i Latin-Amerika. Etter at Guevara var drept i Bolivia publiserte både Feltrinelli og den kubanske regjeringen plakater basert på Kordas fotografi. Da Castro høsten 1967 holdt minnetale for en stor folkemengde på Plaza de la Revolución hang en stor plakat med fotografiet over fem etasjer på innenriksdepartementets vegg. Feltrinelli publiserte i 1968 Guevaras dagbok fra Bolivia med bildet på omslaget og han trykte hundrevis av plakater med bildet til markedsføring av boken. Italienske studenter som demonstrerte sommeren 1968 tok straks i bruk bildet. Korda avsto fra å kreve royalty for bildet. Ifølge The Guardian var fotografiet i mange år uten opphavsrettslig beskyttelse slik at det kunne brukes fritt. Korda gikk i 2001 til sak mot Smirnoff vodka for brudd på opphavsrett da bildet ble brukt i en vodkareklame. Kordas datter Diana Diaz har også gått til sak mot bedrifter som har brukt bildet i reklame. En stilisert versjon av bildet er gjengitt på veggen av innenriksdepartementets bygning i Havanna med teksten «Hasta la Victoria Siempre».I 1999 hadde Henie-Onstad-senteret en utstilling av Kordas arbeider.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Historien om et foto / History of a portrait Artikler (skandinavisk/engelsk)om Alberto Kordas (= Alberto Díaz Gutiérrez) foto af Che fra 1960 (på Modkraft.dk)
DS «Orkla» (1869)

Denne artikkelen omhandler skipet fra 1869. For andre skip med samme navn, se DS «Orkla»
DS «Orkla» var et dampskip bygget i 1869 for Det Ørkedalske Dampskibsselskab. Solgt til Frosta Dampskibsselskab, Trondhjem i 1903 og gitt navnet «Tautra». I 1916 solgt til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) for 35 000 kroner og omdøpt «Fjæra».


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1869
Bygget av: A/S Trolla Brug, Trondhjem
Brutto RT: 57
PC: 139
Lengde: 27,4 meter
Bredde: 5,1 meter
Dybde: 2,4 meter
Motor: 2cyl.Comp. (Trolla Brug), 27 nhk


== Historie ==
1869: November: Levert som «Orkla» for Det Ørkedalske Dampskibsselskab, Orkdalsøra/Trondhjem
1894: Ombygd: 106 brt, 62 nrt
1899: Ny maskin: 2cyl.Comp. (Trondhjems MV), 51 NHK
1903: Solgt til Frosta Dampskibsselskab, Trondhjem. Omdøpt «Tautra»
1916: Mai: Innkjøpt av HSD, Bergen. Omdøpt «Fjæra»
1949: Solgt for hogging i Bergen


== Kilder ==
(no) www.skipet.no / Per Alsaker
DS «Santa Rita»

DS «Santa Rita» er et dampskip bygget i 1886 for M. J. O’Sullivan i Cork i Storbritannia. Skipet ble brukt som yacht i England, fra 1894 som «Thaïs». Det ble solgt til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) i 1922 for 30 000 kroner og omdøpt DS «Ulvik» for bruk som turistskip på fjordene i Hardanger.


== Teknisk informasjon ==
Byggeår: 1886
Bygget av: Grangemouth Dockyard, Grangemouth
Brutto RT: 47
Lengde: 25,3 meter
Bredde: 4 meter
Dybde: 2,1 meter
Motor: 2cyl.Comp., 17 netto HK


== Historie ==
1886: Levert som «Santa Rita» for M. J. O’Sullivan, Cork
1892: Solgt til St. J. E. Daubeny, Kingswear
1894: Solgt til George B. Thompson, Dublin. Omdøpt «Thaïs»
1897: Solgt til Thomas G. Hawley, Coventry
1900: Solgt til A. W. H. Meyrick, London
1901: Solgt til C. H. Palenthorpe, Birmingham
1903: Solgt til Ellert A. Wallendahl, Bergen
1922: April: Innkjøpt av HSD, Bergen. Omdøpt «Ulvik»
1938: Solgt til Stavanger Skibs-Ophugnings Co. AS, Stavanger for opphugging


== Kilder ==
www.skipet.no / Per Alsaker
DS «Ternen»

DS «Ternen» var i perioden 1904-1957 en lokalrutebåt i rute Bergen-Austevoll-Fitjar, i alle år etter 1923 for Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap. «Ternen», som på folkemunne ble kalt Tedno, var en populær båt som rakk å bli noe av en institusjon i det værharde ruteområdet. I 1957 ble den solgt til Holmestrand, ombygd til motordrift og benyttet i lokalrutefart Holmestrand-Oslo frem til 1962. Båten ble vurdert ombygd til fraktefartøy på Vestlandet, men var for dårlig i skroget og gikk derfor til opphugging i 1963.


== Sørlandet ==
August 1897: Levert fra Thorskogs Mekaniske Verkstad, Thorskog i Sverige (byggenr. 137) som rutebåt «Ternen» til AS Ternen / v. Michael Blom Bakke, Arendal. Kjenningsmål: 86,1’ x 17’ x 9,9’  Brt:109. Motor: 2syl Compound dampmaskin (Thorskog)  22nhk. Benyttet i kystrutefart Arendal-Kristiansand og «hurtigrute» Arendal-Kristiania (Oslo).


== Hordaland ==
Januar 1904: Solgt til Hordalands Dampskibsselskab, Bergen / Lars R. Lerøen, Lerøy / reg. Bergen. Benyttet i lokalrutefart. Gikk tre dager i uken Bergen-Austevoll-Fitjar (Bergen-Bratholmen-Ekerhovd-Søre Lie-Lerøy-Klokkarvik-Kleppsholmen-Håkonsund-Krosshamn-Hufthamar-Torangsvåg-Austevollshella-Storebø-Rostøysund-Kvalvåg på Stolmen-Djupevåg-Rabben-Fagerbakke-Bekkjarvik på Selbjørn-Vinnesvågen sør på Hufterøy-Gloppevågen-Fitjar). Gikk også to dager i uken Bergen-Askøy (Varnesund, Tveitevåg og Haugland). Båten var populær (den ble gjerne kalt Tedno på folkemunne), men eierselskapet slet med å få lønnsom drift.Februar 1923: Eierselskapet med båt og rute overtatt av Hardanger Søndhordlandske Dampskibsselskab, Bergen for kr.50 000. Dette hadde også vært på tale i 1909, men ble da ikke noe av. Fortsatte i de samme rutene.1. januar 1927: Ruten på Askøy ble overtatt av Dampskibsselskabet Topdal etter forhandlinger med HSD. «Ternen» fortsatte i ruten Bergen-Austevoll-Fitjar på heltid.Oktober 1930: Eierselskapet moderniserte navnet til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap, Bergen.April 1940-mai 1945: Gikk i ruten hele krigen.Sommer 1945: Overhalt og reparert ved Frydenbø Slip, Damsgård i Bergen.Høst 1945: Satt i fart igjen.1948: Ombygd og modernisert. Ombygning til motordrift ble vurdert. men ikke gjennomført. Overbygningen forlenget akterover.   brt:123Juli 1952: Ruten på Austevoll-Fitjar overtatt av innleid lokalrutebåt «Skjærgaard». «Ternen» opplagt som reservebåt.


== Oslofjorden ==
Mars 1957: Solgt til Hurum-Holmestrand-Ruten, Holmestrand. Ombygd til motordrift: 2syl 2tev Bolinder råoljemotor  200bhk (1929). Benyttet i lokalrute Holmestrand-Oslo.1961: Ruten innstilt og båten i opplag.


== Etterhistorie ==
Vår 1962: solgt til Ivar Matre, Sandeid / reg. Holmestrand. Tenkt ombygd til fraktefartøy, men skroget var i for dårlig stand.Sommer 1963: Opphugget i Ølensvåg.


== Kilder ==
www.skipet.no / Per Alsaker
«Fjordabåten»  Dag Bakka jr.  1994
«Over Fjord og Fjell, HSD 1880-1980»  Bård Kolltveit  1980
«Bergenske Fjordabåter»  Dag Bakka jr. for Bergens Tidende  1974
Informasjonskontor for kristen folkehøgskole

Informasjonskontor for kristen folkehøgskole er et fellesorgan for folkehøgskoler med et kristent formål. Det er i dag 34 slike skoler i Norge.
IKFs formål er «å drive informasjon om folkehøgskolen generelt, om den kristne folkehøgskolen spesielt og om dei einskilde tilknytte skolane. Kontoret skal også støtte skolane i deira rekrutteringsarbeid.» IKF har felles sekretariat i Oslo med fagforeningen Noregs Kristelege Folkehøgskolelag (NKF), og har 8 ansatte. IKF og NKF er samlokalisert med Informasjonskontoret for folkehøgskolen (IF), fagforeningen Norsk folkehøgskolelag (NF) og Folkehøgskolerådet i Øvre Vollgate 13 i sentrum i Oslo. IKF var opprinnelig drevet som en del av virksomheten ved NKFs kontor, men ble i 1998 skilt ut som en egen virksomhet. NKF gir ut bladet Steg. 


== Se også ==
Informasjonskontoret for folkehøgskolen, som dekker de frilynte folkehøgskolene


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
folkehogskole.no – felles nettportal for alle norske folkehøgskoler
Tennevoll

Tennevoll er et tettsted og administrasjonssenteret i Lavangen kommune i Troms og Finnmark.  Tettstedet har 279 innbyggere per 1. januar 2022 og ligger innerst i fjorden Lavangen.
Kommunens eneste skole ligger her.


== Referanser ==
Jon Julius Sandal

Jon Julius Sandal (født 13. januar 1969) er tidligere vokalist i de islandske pønkrockbandene Sogblettir (1986–1987), Dýrið Gengur Laust (1989–1991) og Niður (1992–1995), men la rocken på hyllen da han flyttet til Norge i 1995. I Norge har han blant annet startet prosjektet Heimskringla.no, som er den største samlingen norrøne tekster på internett. 
Jon Julius Sandal er politisk aktiv, sosialliberalist og tidligere medlem i Venstre. Han har engasjert seg i samfunnsdebatten, blant annet i lokaldemokrati og kvaliteten i barnehagene. Sandal var Venstres førstekandidat til bydelsutvalget i Bydel Grorud og kandidat for Oslo Venstre til Oslo bystyre ved kommunestyre- og fylkestingsvalget 2011. Han ble valgt inn for Venstre i bydelsutvalget i Grorud for perioden i 2011–2015. Det er første gang Venstre er representert i Grorud bydelsutvalg. Siden 2013 representerer han Miljøpartiet De Grønne i Grorud bydelsutvalg.


== Priser ==
Sokneprest Alfred Andersson-Ryssts fond 2017.


== Politiske verv ==
2015 – 2019 Medlem av Grorud bydelsutvalg (MDG)
2015 – 2019 Nestleder av Mangfold-, oppvekst og kulturkomiteen i Bydel Grorud (Grorud bydelsutvalg)
2015 – 2019 Varamedlem til Oslo Bystyre (MDG)
2014 – 2015 Bydelslagsleder i Grorud MDG
2013 – 2015 Medlem av Grorud bydelsutvalg (gruppeleder for MDG)
2011 – 2013 Medlem av Grorud bydelsutvalg (gruppeleder for V)
2011 – 2015 Medlem av mangfold-, oppvekst- og kulturkomiteen (Grorud bydelsutvalg)
2009 – 2012 Bydelslagsleder i Grorud Venstre
2009 – 2012 Medlem av Oslo Venstres hovedstyre
2008 – 2009 Nestleder i Grorud Venstre
2007 – 2008 Varemedlem til styret i Grorud Venstre


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
heimskringla.no – norrøne tekster og kvad
Venstres offisielle side om Jon Julius Sandal
«Idealister får Edda på nettet». Artikkel i forskning.no
Candidatus philologiæ

Candidatus philologiæ (menn) eller candidata philologiæ (kvinner) (forkortet cand.philol.) er en høyere universitetsgrad i historisk-filosofiske fag (humaniora), som oppnås på grunnlag av en hovedfagseksamen. Cand.philol. bygger på cand.mag.-graden eller tilsvarende og kunne oppnås ved universiteter og statlige høyskoler i Norge inntil vårsemesteret 2007. I skolevesenet kvalifiserte graden med praktisk pedagogisk påbygning til stilling som lektor.
Julia Mancuso

Julia Mancuso (født 9. mars 1984 i Reno i Nevada i USA) er en amerikansk tidligere alpinist.


== Karriere ==
Hun debuterte i verdenscupen i november 1999, 15 år gammel.
I 2002 ble hun tredobbelt juniorverdensmester i Tarvisio i Italia, da hun vant både utfor, storslalåm og kombinasjonen. Hun vant ytterligere to junior-VM-titler i 2003 og 2004, i henholdsvis Super-G og kombinasjonen.
Under VM i alpint 2005 tok hun bronse i super-G, og en uke senere kjørte hun også inn til bronse i storslalåm.
Karrierens høydepunkt kom under OL 2006, der hun overraskende tok gullmedaljen i storslalåm foran finske Tanja Poutiainen og svenske Anna Ottosson. Rennet var preget av tykk tåke og kraftig snøfall. Hun deltok også i OL 2010 og oppnådde da en andreplass i kombinasjonen og i utfor.
Hun la opp i januar 2018.


== OL- og VM-medaljer ==


=== OL-medaljer ===
2006 Torino – Gull i storslalåm
2010 Vancouver-sølv i Utfor og Kombinasjonen.


=== VM-medaljer ===
2005 Bormio – Bronse i super-G
2005 Bormio – Bronse i storslalåm
2007 Åre – Sølv i superkombinasjonen
2011 Garmisch-Partenkirchen-sølv i super-G.


== Resultater i verdenscupen i alpint ==


=== Enkeltseire ===


=== Sammenlagtplasseringer ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Julia Mancuso – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Julia Mancuso – Olympics.com 
(en) Julia Mancuso – Olympic.org 
(en) Julia Mancuso – Olympedia 
(en) Julia Mancuso – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Julia Mancuso – USAs olympiske komité 
(en) Julia Mancuso – FIS (alpint) 
(en) Julia Mancuso – ski-db.com 
Offisielt nettsted 
(en) Julia Mancuso – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
MK «Austli» (1917)

MK «Austli» var en motorkutter bygget i 1917. Den ble solgt til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap (HSD) i 1920 som selskapets første motorfartøy. «Austli» gikk i lokalrutefart i Sunnhordland frem til 1948 da den ble solgt og tatt i bruk som fraktefartøy. Den ble slettet fra norsk register i 1975.


== MK «Austli» ==
1917: Levert fra Gunvald Ottesen, Sagvåg på Stord som motorkutter «Austli» til Aanen Vikanes, Sagvåg. Kjenningsmål: 59’ x 15,7’ x 7,2’  Brt:33  Motor: 2syl 2tev Rap semidiesel 40bhk.
1917: Solgt til H. W. Schaathun, Stavanger.
April 1920: Solgt til Hardanger Søndhordlandske Dampskibsselskab, Bergen for kr.50 000 som selskapets første motorfartøy. Noe ombygd i Sagvåg. Passasjerinnredning.
Juni 1920: Satt inn i ny supplerende lokalrute på Sunnhordland, hvor HSDs DS «Fjæra» gikk Sunnhordland lokalrute (Leirvik-Mosterhamn-Valevåg-Leirvik-Halsnøy-Sunde). Ruten ble godt mottatt av passasjerene, men ikke båten fordi den var for liten og gikk for sakte.
1922: Ny motor montert.
Oktober 1930: Eierselskapet oppdaterte navnet til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap, Bergen.
Mars 1948: Solgt til Ludvig Baardsen, Stord. HSD tok forbehold om å kunne leie båten tilbake for bruk i rutene ved behov.
1950: Solgt til Lars Hetlelid, Sagvåg på Stord. Benyttet i fraktfart.
1975: Slettet fra norsk register. Trolig solgt til Tyskland i 1974 for bruk som lystbåt.


== Kilder ==
www.skipet.no / Per Alsaker
[1] / Sagvaagen Kystlag
«Over Fjord og Fjell, HSD 1880-1980»  Bård Kolltveit  1980
MK «Haugland I»

MK «Haugland I» var i perioden 1929-1940 en lokalrutebåt tilhørende Thomas Boge, Bogavik i Fusa, men i realiteten finansiert av Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap for å konkurrere ut en sjenerende konkurrent i selskapets ruteområde. «Haugland I» var blant fartøyene som under dramatiske omstendigheter fraktet flyktninger over Nordsjøen under krigen. Da den kom tilbake til Norge etter krigen ble den ikke funnet regningsvarende å sette i stand som rutebåt igjen og ble i stedet solgt og ombygd til fraktefartøy. Den forsvant fra skipsregisteret i 1980.


== MK «Haugland I» ==
192x: Kontrahert ved Ottesens Skipsbyggeri, Sagvåg på Stord (167) av Hans H. Haugland, Herdla.
192x: Solgt til P/r / v. Thomas Boge, Bogavik i Fusa på beddingen. Ferdigstilt som lokalrutebåt.
Juni 1929: Levert som motorkutter og lokalrutebåt «Haugland I» og reg. Bergen. Kjenningsmål: 80’ x 18,7’ x 8,9’  Brt:82  Motor: 2syl 2tev Union 2E semidieselmotor 80-120bhk. Boge inngikk en hemmelig avtale med Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap, Bergen: HSD tok det økonomiske ansvar for «Haugland I», mot at Boge tok opp konkurransen med «Lønningdal I» som var en brysom konkurrent for HSDs ruter i Midthordland og Hardanger. I praksis ble «Haugland I» gående hakk i hæl på «Lønningdal I» og tilbød til en hver tid litt billigere billetter og frakter. Den hemmelige avtalen lakk etter hvert ut og «Haugland I» ble kalt «lausonjen te HSD» på folkemunne. Da «Lønningdal I»s eiere fikk levert den nye og større «Lønningdal II» i 1932, var slaget for «Haugland I» etterhvert tapt.
1935: Satt inn i lokalrutefart for HSD i Hardanger.


== Annen verdenskrig ==
Sommer 1940: Satt inn i lokalruten Bergen-Bømlo ytre led og kom der snart i kontakt med den illegale Englandsfarten.
27. november 1941: Dro fra Kollavåg på Bremnes på Bømlo til Shetland med 40 flyktninger som ikke hadde fått plass da skøyten «Blia» gikk like i forveien. Blant de 40 var 14 kvinner og 4 barn. «Haugland I» kom snart ut i storm og fikk en svært hard overfart. Stormen raste i halvannet døgn. Flere ganger kom sjøen ned i maskinrommet slik at maskinen stoppet, men maskinbesetningen surret seg fast og fikk start hver gang. «Blia» forliste i uværet og alle ombord omkom.
29. november 1941: Ankom Lerwick på Shetland utpå ettermiddagen. «Haugland I» ble overtatt av allierte myndigheter.
7. desember 1941: Sank ved kai i Lerwick i uvær.
Desember 1941: Hevet og ført til den norske slippen i Buckie, Skottland for reparasjon.
Januar 1943: Rekvirert av The Royal Navy.


== Fraktefartøy ==
Vår 1946: Tilbakelevert eier i nedslitt tilstand og tatt til Norge. HSD fant det ikke regningsvarende å påkoste reparasjon og oppgradering.
1946: Solgt til Ragnvald Øvrebø, Naustdal. Ombygd til fraktefartøy.
1952: Solgt til P/r / v. Asmund Hofsø, Tromsø / reg. Harstad. I fraktfart.
1980: Slettet fra norsk register som kondemnert. Ukjent skjebne.


== Kilder ==
www.skipet.no / Per Alsaker
«Fjordabåten»  Dag Bakka jr.  1994
«Over Fjord og Fjell, HSD 1880-1980»  Bård Kolltveit  1980


== Eksterne lenker ==
(no) MK «Haugland I» – Krigsseilerregisteret
MK «Kinsarvik»

MK «Kinsarvik» var en motorkutter bygget i 1930 for Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap som bilførende lokalrutebåt. Den ble typisk benyttet i de første utgavene av fergesamband i indre Hordaland frem til disse typisk ble overtatt av spesialbygde bilferger på femtitallet. «Kinsarvik» fikk i likhet med mange andre utrangerte lokalrutebåter et etterliv som fraktefartøy på kysten, og i «Kinsarvik»s tilfelle trengtes ingen omfattende ombygning. Som fraktefartøyet «Langøysund» var den i fart frem til den ble kondemnert etter en grunnstøting i 1973.
Som ny i 1930 ble «Kinsarvik» satt inn i sambandet: Norheimsund-Ringøy-Eidfjord, men etter 3 år der, ble den satt inn i sambandet Kyrping - Fjæra. Den gikk i Åkrafjorden frem til midten av andre verdenskrig. Da ble båten beslaglagt av tyskerne, og etter en ombygging sendte de den opp til Finnmark i november 1944. Der skulle den hjelpe til med tyskernes tvangs-evakuering av Finnmark. Etter krigen fikk den et påbygg som gjorde den litt større, og den ble da satt inn i sambandet Ulvik-Brimnes i indre Hardanger.


== MK «Kinsarvik» ==

Juni 1930: Levert fra Gravdal Skibsbyggeri & Trelastforretning, Sunde i Sunnhordland (byggenr. 255) som motorkutter og bilførende lokalrutebåt «Kinsarvik» til Hardanger Sunnhordlandske Dampskipsselskap,Bergen. Kjenningsmål: 77,4’ × 20’ × 8,9’  Brt:91  Motor: 2syl 2tev Wichmann 90-120bhk. Kunne frakte 5 personbiler på tvers foran overbygget. Benyttet i «fergerute» Norheimsund-Ringøy-Eidfjord.
1933: Satt inn i «fergerute» Kyrping-Fjæra i Åkrafjorden, og avløste der innleide «Jøsenfjord» i den bilførende lokalruten Utåker-Skånevik-Kyrping-Fjæra.
1940: Ombygd.
2. november 1944: Rekvirert av Kriegsmarine. Benyttet under evakueringen av Finnmark. «Kinsarvik» hadde i tiden den var rekvirert flere motorhavari og lå en del på verksted.
1. juni 1945: Tilbakelevert med defekt maskin.
1949: Ombygd.  brt:110
1951: Satt inn i fergerute Ulvik-Brimnes.
Sommer 1953: Ruten overtatt av rederiets ferge «Folgefonn».
1957: Satt inn i fergeruten Ulvik-Brimnes igjen (etter at «Folgefonn» måtte flyttes til Sunnhordland).


== MK «Langøysund» ==
1959: Solgt til Olaus Langøen m.fl., Rongevær / reg. Bergen. Omdøpt «Langøysund». Ombygd til fraktefartøy. Brt:109. Benyttet i fraktfart.
1968: P/r Gunnar & Atle Langøy, Rongevær / reg. Bergen. Benyttet i fraktfart.
ca.1970: Ommålt.  brt:98
15. januar 1973: Grunnstøtte i Alverstraumen i ballast. Fikk store skader.
1975: Slettet fra norsk register som kondemnert.


== Se også ==
«Kinsarvik» er brukt som skipsnavn på flere skip i HSD. Andre skip med navn «Kinsarvik».


== Litteratur ==
Dag Bakka jr. (1976). Fjordabåten (norsk). Bergen: Seagull. 
Bård Kolltveit (1980). Over Fjord og Fjell, HSD 1880-1980 (norsk). Bergen. ISBN 82-990617-0-9. 


== Eksterne lenker ==
Kinsarvik (1930) på Fjordfähren in Norwegen Arkivert 8. mars 2016 hos Wayback Machine.. Tyskspråklig side med ytterligere informasjon og bilder
Per Alsaker (1981). «Skipet» (DOC) (norsk). Norsk Skipsfartshistorisk Selskap. Besøkt 30. september 2014.
Sør-Hålogaland bispedømme

Sør-Hålogaland bispedømme er et bispedømme i Den norske kirke som omfatter menighetene i Nordland, med Bodø domkirke som bispesete. Det er organisert i 8 prostier, 44 kirkelige fellesråd og 86 sogn, og er fra 2015 ledet av biskop Ann-Helen Fjeldstad Jusnes. Bispedømmet ble opprettet i 1952 ved delingen av det tidligere Hålogaland bispedømme.


== Prostier i Sør-Hålogaland bispedømme ==
Bodø domprosti
Sør-Helgeland prosti
Indre Helgeland prosti
Nord-Helgeland prosti
Salten prosti
Ofoten prosti
Lofoten prosti
Vesterålen prosti


== Biskoper ==
Wollert Krohn-Hansen (1952–1959)
Hans Edvard Wisløff (1959–1969)
Bjarne Odd Weider (1969–1982)
Fredrik Grønningsæter (1982–1992)
Øystein Ingar Larsen (1992–2006)
Tor Berger Jørgensen (2007–2016)
Ann-Helen Fjeldstad Jusnes (2016–)


== Se også ==
Liste over sogn i Sør-Hålogaland bispedømme
Liste over kirker i Nordland
Liste over norske biskoper


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sør-Hålogaland bispedømme, offisielle sider