jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Protoktister

Protoktister eller protister brukes som samlebetegnelse for de eukaryote organismene som verken er flercellede dyr, flercellede sopper eller planter. De aller fleste protister er encellede (unntak er flere algetyper). 
Betegnelsen protist ble første gang bruk av Ernst Haeckel i 1866 som en betegnelse på encella organismer. Etter Whittakers introduksjon av femrikesystemet i 1969 ble protistene etablert som et eget rike innen biologisk systematikk. Gruppen er svært uensformet både morfologisk (fra encellede organismer til meterstore koloniorganismer), systematisk (i og med at gruppen er parafyletisk) og økologisk (dvs. i levevis).


== Protistenes plassering ==
Protister regnes innenfor tradisjonell systematikk som et av rikene av liv innenfor biologien. Ofte opererer man med følgende evolusjonære hovedgrupper eller riker i den taksonomiske systematikken:
Prokaryoter:
Bakterier (Bacteria, Eubacteria)
Arkebakterier (Archaea)
Eukaryoter:
Protoktister (Protista)
Planter (Plantae)
Sopp (Fungi)
Flercellede dyr (Animalia)Dette systemet med «riker» er fortsatt omstridt. Den svenske Nationalnyckeln till Sveriges flora och fauna opererer med 5 riker, mens en gruppe europeiske biologer observerer 3 basale grupper hvor bakterier og arkebakterier utgjør to, og den siste gruppen av eukaryoter siden gir opphav til protister, planter, sopp og dyr. Systematikkens «riker» representerer et forsøk på å forene behovet for oversikt med behovet for å dele livsformene opp i mest mulig naturlige grupper.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) protister hos Fossilworks 
(en) Kategori:Protista – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Protista – detaljert informasjon på Wikispecies
Gewandhausorchester Leipzig

Gewandhausorchester Leipzig er et symfoniorkester med sete i Leipzig i Sachsen. Det er et av verdens mest kjente orkestre.


== Historie ==
Orkesterets historie går tilbake til 1400-tallet, og det regnes som det eldste borgerlige konsertorkesteret i verden (da i motsetning til orkestre av fyrstelig eller kirkelig opprinnelse). Det har vært kjent under dagens navn siden 1781, da det begynte å holde sine konserter i Leipziger Gewandhaus, byens tøyhus. Mens orkesteret opprinnelig var en forening, er det siden 1840 en offentlig institusjon underlagt byen Leipzig. Svært mange betydningsfulle, musikalske verk, blant annet av Beethoven, har blitt uroppført av Gewandhausorchester Leipzig.
Idag spiller Gewandhausorchester i Gewandhaus, i Leipziger Oper (operaen), samt i Thomaskirche. Dessuten foretar det tallrike turnéer over hele verden. I 2005 spilte orkesteret i konserthuset i Oslo, og konserten ble overført i NRK. Denne konserten var en gave fra den tyske stat til Norge i anledning hundreårsmarkeringen. Verker av norske og tyske komponister ble oppført.


== Kapellmestre ==
1781–1785 Johann Adam Hiller
1785–1810 Johann Gottfried Schicht
1810–1827 Johann Philipp Christoph Schulz
1827–1835 Christian August Pohlenz
1835–1847 Felix Mendelssohn Bartholdy (ofte representert av Niels Wilhelm Gade og Ferdinand Hiller)
1848–1860 Julius Rietz
1860–1895 Carl Reinecke
1895–1922 Arthur Nikisch
1922–1928 Wilhelm Furtwängler
1929–1933 Bruno Walter
1934–1945 Hermann Abendroth
1946–1948 Herbert Albert
1949–1962 Franz Konwitschny
1964–1968 Václav Neumann
1970–1996 Kurt Masur
1998–2005 Herbert Blomstedt
2005–2016 Riccardo Chailly
2018– Andris Nelsons


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gewandhausorchester Leipzig – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gewandhausorchester Leipzig på Internet Movie Database 
(en) Gewandhausorchester Leipzig på Discogs 
(en) Gewandhausorchester Leipzig på MusicBrainz 
(en) Gewandhausorchester Leipzig på SoundCloud 
(en) Gewandhausorchester Leipzig på Spotify 
(en) Gewandhausorchester Leipzig på Songkick 
(en) Gewandhausorchester Leipzig på AllMusic 
Gewandhausorchester Leipzig
Herbert Blomstedt

Herbert Blomstedt (født 11. juli 1927 i Springfield i Massachusetts i USA) er en dirigent.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han er sønn av svenske foreldre, pastor i syvendedagsadventistene Adolf Blomstedt og hans hustru Alida Thorson. De flyttet til Finland da Herbert var et par år gammel, og bodde der i fem år.Han ble utdannet ved Kungliga Musikhögskolan i Stockholm og ved universitetet i Uppsala. Deretter studerte han orkesterledelse ved Juilliard School of Music i New York City blant annet for Leonard Bernstein, samtidsmusikk i Darmstadt samt renessanse- og barokkmusikk ved Schola Cantorum i Basel. 
Han arbeidet senere som assistent for Igor Markevitsj i Salzburg og for Leonard Bernstein i Tanglewood.


=== Karriere ===
I 1954 debuterte han som dirigent med Kungliga Filharmoniska Orkestern i Stockholm og arbeidet som sjefdirigent for en rekke skandinaviske ensembler. Han var dirigent for Norrköpings symfoniorkester 1954-62, professor ved  Kungliga Musikhögskolan i Stockholm 1962-71 og sjefdirigent for Oslo Filharmoniske Orkester fra 1962 til 1968. Han var sjefdirigent for DR Radiosymfoniorkestret. fra 1967 til 1977. 
Fra 1975 til 1986 var han sjefdirigent for Øst-Tysklands ledende orkester Staatskapelle Dresden, og arbeidet samtidig som første kapellmester i Sveriges Televisions symfoniorkester (1977–82) og deretter som sjefdirigent for San Francisco Symphony Orchestra (1985–95). Etter å ha vært sjefdirigent for Norddeutscher Rundfunks symfoniorkester (1996/97), ble han den 18. kapellmester for Gewandhausorchester Leipzig. I denne egenskapen var han i Norge i forbindelse med Gewandhausorchesters konsert i Oslo konserthus i anledning hundreårsmarkeringen. Han gikk av som kapellmester for Gewandhausorchester høsten 2005 og ble etterfulgt av italieneren Riccardo Chailly.
Blomstedt er både kjent som en fremragende tolker av skandinaviske symfoniske verker. Spesielt Franz Berwald, Wilhelm Stenhammar og Carl Nielsen er komponister hvis verker ofte har klinget under Blomstedts taktstokk. Han er også en ledende tolker av verker av Anton Bruckner og Richard Strauss. Han dirigerte også uroppførelsene av Manfred Weiss' 3. symfoni og John Harbisons 2. symfoni.
Han har foretatt tallrike innspillinger på Decca med San Francisco Symphony Orchestra og Gewandhausorchester Leipzig. Til hans utgivelser hører ved siden av verker av Carl Nielsen blant annet Richard Strauss' «Also sprach Zarathustra» med San Francisco Symphony Orchestra,  Brahms' «Sinfonie Nr. 4 e-moll», Paul Hindemiths «Symphonia Serena» og Mendelssohns «Klavierkonzerte 1& 2» (med Jean-Yves Thibaudet) med Gewandhausorchester. 
Blomstedt er medlem av Kungliga Musikaliska Akademien. Han ble i 2012 tildelt Serafimermedaljen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Herbert Blomstedt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Herbert Blomstedt på Internet Movie Database 
(en) Herbert Blomstedt på Discogs 
(en) Herbert Blomstedt på MusicBrainz 
(en) Herbert Blomstedt på Spotify 
(en) Herbert Blomstedt på Songkick 
(en) Herbert Blomstedt på AllMusic
Václav Neumann

Václav Neumann (født 29. september 1920 i Praha, død 2. september 1995 i Wien) var en tsjekkisk dirigent og fiolinist.
Neumann studerte ved hjembyens musikkonservatorium. Han var førstefiolinist og en av grunnleggerne av Smetana-kvartetten, før han fikk sin første post som dirigent i Karlsbad og Brno. I 1956 ble han dirigent ved Komische Oper i Berlin, og i 1965 ble han sågar dirigent for det verdensberømte Gewandhausorchester Leipzig. Denne stillingen innehadde han til 1968, da han ble førstedirigent for den tsjekkiske filharmonien (frem til 1990). Ved avslutningen av sin karrière opplevet han den demokratiske revolusjonen i Tsjekkoslovakia, og ble selv et av revolusjonens viktigste kunstneriske symboler. I samarbeide med borgerrettsforumet OF (Občanské Fórum) ble revolusjonen feiret med en festkonsert med Beethovens 9. symfoni, som Neumann dirigerte.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Václav Neumann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Václav Neumann på Internet Movie Database 
(en) Václav Neumann på AllMovie 
(en) Václav Neumann hos The Movie Database 
(en) Václav Neumann på Discogs 
(en) Václav Neumann på MusicBrainz 
(en) Václav Neumann på Spotify 
(en) Václav Neumann på AllMusic
Tøyhus

Et tøyhus er en betegnelse for et hus hvor våpen og militær utrustning lagres, et depot.
Historisk ble tøyhus ofte bygget i nærheten av byens residens. Bygningene er ofte meget store og brukes idag gjerne til museer eller lignende formål. Tøjhusmuseet i København er et forhenværende arsenal og er i dag et stort museum for militært utstyr.


== Tøyhus i Tyskland og Østerrike ==
Kjente tyske og østerrikske tøyhus (tysk: Zeughaus) inkluderer:

Tøyhuset i Berlin
Tøyhuset i Augsburg
Tøyhuset i Graz
Tøyhuset i Innsbruck
Gewandhaus i Leipzig, opprinnelig bygget som tøyhus
Distriktsrepresentant

En distriktsrepresentant er en stortingsrepresentant som er valgt inn på Stortinget direkte fra et valgdistrikt (fylke). Antall representanter som blir fordelt på valgdistriktene blir bestemt hvert åttende år basert på folketall og areal. Fra 2005 er 150 av de totalt 169 stortingsrepresentantene som velges under stortingsvalget distriktsrepresentanter.


== Se også ==
Mandatfordeling på valgkretser ved stortingsvalg
Utjevningsrepresentant
Samiske partier og lister

Liste over partier og lister som stiller til valg, eller har som mål å stille til valg, til det norske Sametinget.

Det norske Arbeiderparti
Finnmarkslista
Flyttsamelista
Fremskrittspartiet
Høyre
Kautokeino Fastboendes Liste
Midtre Nordland Sijdda
Midtre Nordland Tverrpolitiske Liste
Nordkalottfolket
Norske Samers Riksforbund
Samenes Folkeforbund
Samenes valgforbund
Samer bosatt i Sør-Norge
Salten sameforening-NSR
Samisk Rød Valgallianse
Senterpartiet
Sosialistisk Venstreparti
Sørsameland-lista
Åarjel læstoe
Árja
Šiella
Baksi’a

Baksia, også kjent som Baksi'a og Baksia Blues Band, er et norsk band. Det ble startet i 1975 på Harpefoss i Sør-Fron. Bandets musikalske stil beskrives ofte som bygderock, og er særlig kjent fordi tekstene er på gudbrandsdalsdialekt.
Baksi'a er et populært band i Gudbrandsdalen som siste årene har opplevd et løft på publikumsfronten, men er lite kjent utenfor dette distriktet.


== Medlemmer ==
Mange bandmedlemmer har kommet og gått i løpet av Baksi'as levetid, men dette er dagens besetning:

Trond Halle – gitarer, munnspill og hovedvokalist
Bent Bredeveien – gitarer, mandolin og kor
Syver Fossen/Steinar Flatemo–  Piano, orgel og kor
Pål Erik Jensen – bass og kor
Kai Harald Skriubakken – trommer og perkusjonsinstrumenter


== Diskografi ==
Dølalåt (1979)
Sveittluft (1981)
Bygdatrall frå Sør-Fron (1988)
Uppi Baksiun (1991 – nyutgitt i 2003)
Den siste døl (1993)
Fest på Folkets hus (2000)
Fortsatt liv e Baksiun (2005)
LAIV (2008)
Midt e ver'n (2010)
Bli der e e (2017)
Baksia Spelle Asbjørn (2020)


== Referanser ==
Trond Halle

Trond Halle (født 11. juni 1952, død 7. oktober 2020) var en norsk artist. Han er mest kjent som vokalist og gitarist i bandet Baksi'a, men opptrådte også som trubadur enten alene eller sammen med andre, blant andre Arild Skar. Trond Halle etablerte den lille sjangeren dølarock, som henter inspirasjon fra rock, blues, viser og country.
Halle bodde på Harpefoss i Sør-Fron.


== Diskografi ==


=== Baksi'a ===
Sveittluft (1981)
Bygdatrall frå Sør-Fron (1988)
Uppi baksiun (1991)
Den siste døl (1993)
Fest på Folkets hus (2000)
Fortsatt liv e Baksiun (2005)
Laiv (2008)
Midt e ver'n (2010)
Bli Der E E (2017)SinglerUppi baksi'un/Night Driver (1981)


=== Popgruppa Asbjørn ===
Dølalåt (1979)


=== Deltar på ===
Hans Løkken: Augun dine (1987)
Arild Skar: Langt frå by'n (2002)


== Referanser ==
Dronning (andre betydninger)

Dronning kan vise til
Titler

Dronning, kvinnelig monark, ektefelle til sittende konge eller enke til tidligere konge
Elisabeth II av Storbritannia
Margrethe II av Danmark
Beatrix av Nederland
Nåværende dronning i Norge: Sonja av NorgeI spill

Dronning, sjakkbrikke
Dame, kort nummer 12 i en kortstokk. Av og til også kalt dronning.Fjelltopper

Dronninga (Rauma) et fjell lengst sør på vestsiden av Isterdalen i Møre og Romsdal.
Dronninga (Trollheimen), et fjell i Trollheimen.
Dronningen, et fjell i Askøy kommune.
Den sovende dronning – et navn på fjellet Skjomtind ved Narvik.Annet

Den eggleggende hunnen i et insektsamfunn
Dronningen er klubb- og selskapslokalet til Kongelig Norsk Seilforening
Dronningen er en kjørebro i Oslo


== Se også ==
Queen (andre betydninger)
Emil Victor Langlet

Emil Victor Langlet (født 28. februar 1824 i Borås i Sverige, død 10. mars 1898) var en svensk arkitekt som i flere år virket i Norge og utformet flere offentlige byggverk her. Det mest kjente er Stortingsbygningen, ferdig i 1866.
Langlet var utdannet ved Chalmers tekniska högskola i Göteborg, ved Kungliga Konsthögskolan, Stockholm, og ved École des beaux-arts i Paris. Mot slutten av et studieopphold i Italia 1853–56 utarbeidet han et utkast til ny bygning for Stortinget i Christiania. Han kom for sent til å få det bedømt i arkitektkonkurransen om Stortingsbygningen, utlyst i 1855. Da resultatet forelå i 1857, ble arkitektene Heinrich E. Schirmer og Wilhelm von Hanno kåret til vinnere. Men da Langlet kort tid etter kom fra Italia med sitt utkast, vakte det straks oppmerksomhet og fikk mange innflytelsesrike tilhengere. Etter langvarig strid bestemte Stortinget til slutt i 1860 at Langlets utkast skulle realiseres.
Mens han frem til fullførelsen i 1866 arbeidet i Norge, leverte Langlet tegningene til Nissens Pikeskole i Øvre Vollgate i Oslo, til Børsbygningen og Drammens Teater i Drammen, og til rådhuset i Fredrikstad.
Etter hjemkomsten til Sverige ble han redaktør for Tidskrift för byggnadskonst och ingeniörvetenskap. Han gjorde seg særlig bemerket som kirkearkitekt og tegnet tolv kirkebygninger i Sverige, alle oppført som sentralkirker. I 1879 utga han plansjeverket Protestantiska kyrkobyggnader enligt centralsystemet. Han underviste i bygningskunst ved Kungliga Tekniska Högskolan og Konstakademien, ledet arbeidet med bevaring av ringmuren rundt Visby, og var fra 1886 til 1893 byggeleder for restaureringen av domkirken i Uppsala.


== Byggverk i Norge (utvalg) ==
1860: Bokhandelens hus (tidligere Nissens Pikeskole), Oslo
1861: Fredrikstad rådhus
1863: Sygehuset og Hospitalet, Fredrikstad
1866: Stortingsbygningen, Oslo
1867: Drammens Børs
1869: Drammens teater


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Emil Victor Langlet i Svenskt biografiskt handlexikon
Johannes von Miquel

Johannes von Miquel (født 21. februar 1829 i Neuenhaus, død 8. september 1901 i Frankfurt am Main) var en prøyssisk politiker og statsmann.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Johannes von Miquel ble født 1829 som sønn av en fransk emigrantfamilie. Han studerte fra 1846 til 1849 jus i Heidelberg og Göttingen og ble dr.jur. 


=== Politisk karriere ===
I 1848 deltok han i den demokratiske studentbevegelsen, og i denne tiden ble han overbevist liberalist. Han skaffet seg et navn som advokat i Göttingen, og begynte å delta i det politiske liv. I 1859 var han medgrunnlegger av den tyske Nasjonalforeningen, og ble i 1864 innvalgt i kongeriket Hannovers annetkammer. Med tiden ble hans politiske synspunkter stadig mer høyreorientert. Fra 1865 til 1870 var han borgermester og overborgermester i Osnabrück. Mellom 1867 og 1882 var han leder for høyrefløyen blant de nasjonalliberale i Preussens parlament, landdagen. I 1867 grunnla han Nationalliberale Partei og ble innvalgt i det prøyssiske parlamentet og i Riksdagen. Som riksdagsmann var han en av de mest fremstående i utarbeidelsen av rikslovgivningen, og sammen med Eduard Lasker foreslo Miquel utarbeidelsen av en felles sivil lovbok for Tyskland, Bürgerliches Gesetzbuch (se lex Miquel-Lasker).
I 1880 ble han som etterfølger etter Daniel Heinrich Mumm von Schwarzenstein valgt til overborgermester i Frankfurt am Main. Gjennom sin vellykkede sosiale finanspolitikk gjorde han den ærverdige keiserbyen til en oppadstrebende metropol og la grunnlaget for byens økonomiske suksess. I hans regjeringstid ble det foretatt en rekke viktige utbyggelser, bl.a. kanaliseringen av Main og oppføringen av Frankfurts hovedjernbanestasjon (1888).
1890 ble Miquel kalt til Berlin som prøyssisk finansminister. Han fikk igjennom reformen av de direkte skattene, og var en av de mest innflytelsesrike ministrene. Han utviklet et revolusjonerende beskatningssystem (inntektsskatt og formuesskatt), som også dagens tyske skattesystem i det vesentlige er bygget på. I 1897 ble han visestatsminister i Preussen (visepresident for statsministeriet). Han ble adlet samme år.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thorsten Kassner: Der Steuerreformer Johannes von Miquel. Universitätsverlag Rasch, 2001 ISBN 3-935326-14-9
András Báthory

András Báthory  (født 1566 i Szilágysomlyó ved Erdély i Ungarn, nå i Romania; myrdet i 28. oktober 1599 i Csíkszentdomonkos) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han vokste opp i Polen og ble biskop av Ermland.
Han ble kreert til kardinal den 4. juli 1584 av pave Gregor XIII, med Sant'Adriano al Foro som tittelkirke.
Báthory ble senere greve av Transilvania.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Andrew Báthory – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Cardinals of the Holy Roman Church
Alessandro Damasceni Peretti

Alessandro Damasceni Peretti kalt Montalto (født 1571 i Montalto i Italia; død 2. juni 1623 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Han ble kreert til kardinal den 13. mai 1585 av sin grandonkel pave Sixtus V, i en alder av bare 14 år.
Han var onkel til kardinal Francesco Peretti di Montalto (kreert 1641).


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Guillaume d'Estouteville (1403-1483)
Pave Sixtus IV (1414-1484) * bispeviet 1471
Pave Julius II (1443-1513) *1481
Kardinal Raffaele Sansoni Riario (1461-1521) *1504
Pave Leo X ( 1475-1521) *1513
Pave Paul III (1468-1549) *1519
Kardinal Francesco Pisani (1494-1570) *1527
Kardinal Alfonso Gesualdo di Conza (Gonza) (1540-1603) *1564
Pave Paul V (1523-1621) *1597
Kardinak Alessandro Damasceni Peretti (1571-1623) *1620


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Enrico Caetani

Enrico Caetani (født 6. august 1550 i Sermoneta i Italia, død 13. desember 1599 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.
Etter å ha vært latinsk patriark av Alexandria ble han kreert til kardinal den 18. desember 1585 av pave Sixtus V.
Han var i slekt med kardinalene Niccolò Caetani di Sermoneta (kreert 1536), Bonifacio Caetani (1606), Antonio Caetani (1621) og Luigi Caetani (1626).


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Archangelo de' Bianchi (1550-1599) * 1566


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
György Draskovics

Juraj II. Drašković Trakošćanski (ungarsk:György Draskovics de Trakostyán;født 5. februar 1525 i Bilina i det som nå er Kroatia, død 31. januar 1587 i Wien i Østerrike) var en kroatisk biskop og en av Den katolske kirkes kardinaler.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Juraj Drašković stammet fra den kroatiske adelsfamilie Drašković. Faren var Bartol Drašković (* ca.1500; † 1538), en lavadelsmann fra sørlige del av Kroatia. Moren Ana neé Utješinović, født i Kamičak, var søster av kardinalen og statsmannen Juraj Utješinović Martinušević, beddre kjent som György Martinuzzi.


=== Prest ===
Han utdannet til prest i Kraków, Wien, Bologna og til slutt i Roma. Han gjorde en god karriere som prest og bidrog med en anselig del til familiens rikdommer.


=== Biskop, visekonge ===
Han var biskop av Pécs i Ungarn i 1557, og var som sådan en av Ungarns sendebud ved Tridentinerkonsilet (1545–1563). I år 1563 ble han forflyttet til bispestolen i Zagreb, og i år 1576 ble hans Kroatias ban (visekonge). Senere ble han biskop av Győr (Ungarn) og til slutt, i 1586, erkebiskop av Kalocsa-Bács.
Under sin regjering som ban var den politiske og sosiale situasjon i Kroatia svørt komplisert, med invasjon fra det osmanske rikes styrker, konflikter innen adelsstanden, protestantisk fremmars, og bondeoppstander. György Draskovics viste seg som både en klok teolog og dyktig politiker, var alltid på rett sted til rett tid, og løste de fleste av vanskelighetene.


=== Kardinal ===
Han ble kreert til kardinal den 18. desember 1585 av pave Sixtus V. Han ble da også riksstattholder av Ungarn. Han dro aldri til Roma for å få sin røde kardinalshatt og bli tildelt en tittelkirke.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Canadian Open

Canadian Open er en canadisk golfturnering på PGA-touren, arrangert for første gang i 1904.
Som et nasjonalt åpent mesterskap – og spesielt som det mest tilgjengelige utenlandske mesterskapet for amerikanske spillere – hadde turneringen en spesiell stilling i årene før det profesjonelle tour-systemet ble dominerende i golf. I mellomkrigstiden ble den ofte regnet som golfsportens mest prestisjetunge turnering etter British Open og US Open. Turneringen har etter hvert mistet mye av sin spesielle status, men den er fortsatt en velansett konkurranse på PGA-touren.
Canadatouren har et begrenset antall plasser tilgjengelig i Canadian Open. Premiepengene teller ikke på Canadatourens pengeliste.
Blant de mest berømte spillerne som har vunnet turneringen er Walter Hagen, Sam Snead, Arnold Palmer, Lee Trevino, Greg Norman og Tiger Woods. Canadian Open regnes som den mest prestisjetunge turneringen som aldri ble vunnet av Jack Nicklaus, som endte på annenplass flere ganger.


== Vinnere ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Profil på PGATOUR.com
Lex Miquel-Lasker

Lex Miquel-Lasker er en forfatningsendrende tysk rikslov gitt 20. desember 1873. Gjennom denne endringen av den tyske forfatningen ble den føderale lovgiverkompetansen utvidet til å gjelde hele det borgerlige rettsområdet. Loven ble foreslått av de nasjonalliberale representantene Johannes von Miquel og Eduard Lasker. Før den ble vedtatt, hadde Miquel og Lasker allerede foreslått den fire ganger. Før lex Miquel-Lasker hadde Riksdagen på det sivilrettslige området bare lovgiverkompetanse innen formuerett. De øvrige rettsområdene hadde de enkelte forbundsstater beholdt sin kompetanse over. Lex Miquel-Lasker førte til at arbeidet med en felles borgerlig lovbok for Tyskland kunne begynne, og Bürgerliches Gesetzbuch ble vedtatt i 1896 etter mange års arbeide.