jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vinterfestuka

Vinterfestuka, ofte forkortet VU, er en årlig kulturfestival med jernbanehistorisk plattform i Narvik. Den er basert på historier, myter og fakta fra anleggstiden til jernbaneanlegget mellom Narvik og Kiruna rundt 1900.
Viktige symboler for Vinterfestuka er rallaren, Svarta Bjørn] og Ofotbanen.
Vinterfestuka arrangeres hvert år i mars, første gang i 1956 som en «fransk festival». I 1957 hadde arrangementet navnet Festival Narvik. Vinterfestukas rundt 200 arrangementer trekker totalt omtrent 30 000 besøkende.Vinterfestukas posisjon i befolkningen står i en særstilling da en stor del av byens befolkning har egne antrekk som bæres under festivalen. For menn er det sort bukse og rutete flanell-skjorte med sort eller mørk vest samt rallarhatt som gjelder til hverdags, til fest er det det samme antrekket, men med hvit skjorte. For damene er det langt skjørt med bluse(ofte hvit/lys grå eller rødlig/lilla) og sort sjal som er hverdagsantrekk mens aftenkjole brukes til fest. Denne tradisjonen har hatt en markant vekst i popularitet også blant ungdom de siste årene.
Vinterfestuka var i starten drevet av Narvik Reiselivslag, men størrelsen av arrangementene gjorde en annen organisering nødvendig. Vinterfestuka ble derfor egen stiftelse i 1997, med navnet Stiftelsen Vinterfestuka. Bakgrunnen var å få en mer frittstående organisasjon som kunne gjennomføre arrangementene «Vinterfestuka i Narvik», «Folkefest i Rombaksbotn» og bidra til å utvikle nye arrangement. I dag står stiftelsen for gjennomføringen av kulturarrangementene «Vinterfestuka i Narvik», «Folkefest i Rombaksbotn» og en rekke andre arrangementer gjennom året.Den Stolte og Ærverdige Rallarklubben av Malmbyen Narvik er også en viktig bidragsyter, med sine arrangementer i Vinterfestuka og ellers i året. Det er Rallarklubben som står for det tradisjonelle kostymetoget for barn som går første lørdag i VU.
11. mars 2020, måtte Narvik avlyse VU på grunn av koronavirus.(65 år siden forrige avlyselse).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmesiden til Vinterfestuka i Narvik.
Rombaksbotn

Rombaksbotn (nordsamisk: Ruoppatbahta) er den indre delen av fjorden Rombaken i Narvik kommune i Nordland.Navnet betegner fjorden øst for Straumen, hvor Rombaksbrua krysser, og ni kilometer inn til fjordbunnen, hvor avstanden til den svenske riksgrensa er kun ca. 8,2 km. Den trange fjorden er klemt mellom høye fjell, deriblant Haugfjell på nordsiden samt Langryggen og Sildviktinden på sørsiden. Rombakselva kommer østfra gjennom en trang dal med har utløp i botn hvor det tidligere også var en større bosetning.


== Historie ==
I eldre tid lå det to gårdsbruk i Rombaksbotn.
Mellom 1898 og 1903, mens utbyggingen av Ofotbanen pågikk, var det en hektisk anleggsby i fjordbunnen med 500 fastboende på det meste.
En rekke av hustuftene ble revet vekk under en storflom i 1959 da jernbanefyllingen i Sørdalen brast og oversvømte Rombakselva.


=== Skipsvrak i Rombaksbotn ===
Den 13. april 1940, under det andre sjøslaget om Narvik, ble fire tyske jagere Berndt von Arnim, Hans Lüdemann,  Wolfgang Zenker og «Georg Thiele» rent på land i Rombaksbotn. Marinegastene herfra flyktet opp anleggsveien og gjorde tjeneste under det to måneder lange slaget med erobrede norske våpen.  Etter krigen ble de tre jagerne en turistattraksjon, og hver vår ble hakekorset påmalt på nytt for å være synlig fra togtrafikken på Ofotbanen. På 1950-tallet ble jagerne hugd opp, med unntak av «Georg Thiele» som fremdeles ligger med baugen i været utenfor kraftverket i Sildvik. Det spredte seg da rykter, som var uriktige, om at tyske interesser sto bak opphuggingen.


=== Rallarveien og «Svarta-Bjørn» ===
Siden 1987 har Jernbanens Musikkorps i Narvik arrangert en årlig Svarta Bjørn-marsj som går langs Rallarveien fra  Bjørnfjell eller Katterat og ender opp i Rombaksbotn. 


== Se også ==
Rombak stasjon
Sildvik kraftverk
Slaget om Narvik


== Referanser ==


== Litteratur ==
Agge Theander: I rallarnes spor Kulturhistorisk guidebok til ofotbanens anleggshistorie Utgitt av Ofoten museum 1993 ISBN 82-91340-00-5
Agge Theander: Vandringer på Rallarveien, Ofotbanen. Hefte utgitt av Fotefar mot nord. Finnes på svensk, engelsk og tysk. 1996 ISBN 82-91138-62-1
Steinar Aas: Narviks Historie bd.1 Byen, banen og bolaget ISBN 82-996128-1-0
Nils Arne Ytreberg: Narviks historie,  1953


== Eksterne lenker ==
NRK Nordland Hadde både bordell og bowlingbane - så forsvant byen (artikkel om Rombaksbotns historie) 28.10.2014
NRKs fylkesleksikon: Svarta Bjørn-marsjen
Uzi

Uzi (hebraisk עוזי) er en israelsk serie maskinpistoler.  Det første våpenet i serien ble utviklet av Uziel Gal sent på 1940-tallet. Uzier har blitt produsert av Israel Weapon Industries (IWI), FN Herstal og andre.
Våpenet ble utviklet like etter den arabisk-israelske krigen i 1948.  Designet var basert på den tsjekkiske CZ Model 25.  Den israelske hæren testet Uzi og den ble approbert foran andre mer konvensjonelle våpen. Gal ville ikke at våpenet skulle kalles opp etter ham, men dette ble ikke tatt hensyn til.
Den første modellen kom i 1951, og ble brukt i kamp for første gang i 1956.  Våpenet ble en kommersiell suksess, og et antall forbedringer ble raskt introdusert.
Uzi ble først og fremst brukt til selvforsvar av styrker som ikke var direkte i frontlinjen, samt offiserer, artillerister og pansertropper.  Mer kompakte varianter ble brukt av israelske spesialstyrker inntil nylig, men i desember 2003 erklærte det israelske forsvaret at de kom til å fase ut våpenet, men at produksjonen kom til å fortsette for kommersielle formål.
Over 90 land har brukt våpenet i politi- eller militærstyrker.


== Modeller ==


== Bilder ==

		
		


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) IMI Uzi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Uzi – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
UZI Talk forum (en)
Bimbel.de - Die Maschinenpistole MP2 - Uzi  (de)
Leif Agnar Ellevset

Leif Agnar Ellevset (født 11. august 1940 på Averøy utenfor Kristiansund og vokst opp i Surnadal) er en norsk organisasjonsleder. Han var fra 1979 til 2006 direktør i opplysningsorganisasjonen Trygg trafikk.Leif A. Ellevset har vært en ledende talsmann for trafikksikkerhetsarbeidet i Norge, en profilert mediafigur og viktig lobbyist i politiske miljøer. Han har besøkt en rekke land for å lære bort trafikksikkerhet, blant annet Jordan, Tanzania og Bangladesh, fra 1996 som rådgiver for Verdensbanken.
Leif A. Ellevset er en ivrig laksefisker.


== Referanser ==
1. divisjon (Australia)

1. divisjon (1st Division) er en divisjon i den australske hæren med historie tilbake til utbruddet av første verdenskrig.
Divisjonen ble opprettet i august 1914 som del av Den australske imperiestyrke og landet ved Anzac Cove under slaget ved Gallipoli. I 1916 ble divisjonen sendt til Frankrike der den kjempet på Vestfronten under resten av krigen.
Fra 1921 var 1. divisjon eN reserveavdeling som hovedsakelig besto av infanteriavdelinger. Divisjonen var forlagt i Parramatta og hadde ansvar for forsvaret av Sydney og det omkringliggende området. Da annen verdenskrig brøt ut ble divisjonen delvis mobilisert, men som reservister hadde soldatene ikke tillatelse til å delta i kamper i utlandet. Som en følge av dette var det mange soldater som vervet seg til 2. australske imperiestyrke. Etter at Stillehavskrigen begynte i desember 1941, ble reservister forhindret fra å verve seg til imperiestyrken og i stedet kalt inn til tjeneste på full tid i tilfelle det skulle komme angrep fra japanske bakkestyrker mot det australske kontinentet.
I dag fungerer 1. divisjon som Australias største deployerbare enhet, med ansvar for de fleste av hærens regulære avdelinger. Divisjonens betegnelse er nå Deployable Joint Force Headquarters/1st Division Headquarters.


== Kilder ==
Australian Army: 1st Division Arkivert 14. september 2018 hos Wayback Machine. Besøkt 18. oktober 2018
Australiakorpset

Australiakorpset (Australian Corps) var et korps i den australske hæren under første verdenskrig. Forbandet, som ble dannet 1. november 1917, bestod av alle de fem australske infanteridivisjonene som kjempet på vestfronten. Det erstattet I Anzac-korps mens II Anzac-korps, som inneholdt New Zealand-divisjonen, ble omdøpt til Det britiske XXII korps. På det meste besto Australiakorpset av 109 881 menn.


== Litteratur ==
Fleming, Robert (2012). The Australian Army in World War I. Men at Arms. Oxford: Osprey.
XXII korps (USA)

XXII korps ( XXII Corps) var et korps i den amerikanske hæren under annen verdenskrig, den kalde krigen og (under navnet II Field Force, Vietnam) vietnamkrigen.
Korpset ble dannet 9. januar 1944 og formelt aktivisert 15. januar som del av Army of the United States, vernepliktstyrken i den amerikanske hæren. Etter annen verdenskrig ble det deaktivisert, og deretter overført til de regulære styrkene 12. juli 1950. Under vietnamkrigen ble forbandet omdøpt til II Field Force, Vietnam, men etter krigen ble navnet endret tilbake til XXII korps.
Maybelle Carter

Maybelle Carter (født 10. mai 1909 i Nickelsville i Virginia i USA, død 23. oktober 1978 i Nashville i Tennessee) var en amerikansk countrymusiker i gruppa The Carter Family.
Carter var medlem i den opprinnelige Carter Family, som ble opprettet av hennes svoger A. P. Carter. Hun var gitarist, men spilte også autoharpe og banjo. Hennes måte å spille gitar på ble et av kjennetegn for gruppa.Carter nøt respekt i Grand Ole Opry-samfunnet i begynnelsen av 1950-tallet, og hun ble populært kalt for «Mother Maybelle». Deler av hennes historie fortelles i filmen om Johnny Cash fra 2005, Walk the Line. I 2001 ble hun og resten av The Carter Family innlemmet i International Bluegrass Music Hall of Honor.
Maybelle Carter ligger begravet i Hendersonville Memory Garden i Hendersonville i Tennessee.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Maybelle Carter på Internet Movie Database 
(en) Maybelle Carter på Discogs 
(en) Maybelle Carter på MusicBrainz 
(en) Maybelle Carter på Songkick 
(en) Maybelle Carter på Genius — sangtekster 
(en) Maybelle Carter hos American National Biography
Mikhail Lomonosov

Mikhail Vasiljevitsj Lomonosov (russisk: Михаил Васильевич Ломоносов, født 8. novemberjul./ 19. november 1711greg. i Misjaninskaja, nå Lomonosovo, ved Kholmogory i Arkhangelsk oblast), død 4. apriljul./ 15. april 1765greg. i St. Petersburg) var en russisk polyhistor, naturviter og forfatter som bidro sterkt til utviklingen av litteratur, pedagogikk og naturvitenskap. En av hans oppdagelser var Venus' atmosfære.
Hans kunnskapsfelt innbefattet blant annet kjemi, fysikk, mineralogi, historie, kunst, filologi og optiske instrumenter. Lomonosov var også poet, og skapte grunnlaget for det moderne russiske litterære språket.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Mikhail Lomonosov tilhørte en fiskerfamilie fra det nordlige Russland, og lærte som ung navigasjon og meteorologi, men fikk også grunnleggende kunnskaper om russisk grammatikk. Han kunnskapstørst var så stor at han som ungdom forlot sin familie og gikk tusen kilometer til fots for å komme til Moskva, hvor han påbegynte et studium ved det geistlige akademi. Fire år senere ble han sammen med noen medstudenter sendt til vitenskapsakademiet i St. Petersburg.
Fra 1736 fortsatte han sitt studium i Tyskland ved Philipps-Universität i Marburg. Der studerte han filosofi, matematikk, kjemi og fysikk, spesielt under filosofen Christian Wolff.
Fra 1739 til 1740 studerte han bergverksvitenskap ved Johann Friedrich Henkels laboratorium i Freiberg i Sachsen. I Freiberg beskjeftiget han seg også intensivt med litteratur. I 1740 reiste han tilbake til Marburg og giftet seg med husvertinnes datter.
I 1741 var han i St. Petersburg igjen for å skrive sin doktoravhandling. To år senere fulgte hans kone Elisabeth-Christina med deres barn etter.


=== Vitenskapelig karriere ===
Fra 1745 underviste han som professor i kjemi i sitt eget undervisnings- og forskningslaboratorium, men var samtidig en svært produktiv dikter. I 1750 oppfordret tsarina Elisabeth av Russland ham, sammen med dikteren Trediakovski, til å skrive skuespill for det nye Nasjonalteateret, og stykkene hans gjorde stor lykke.
1754–1755 grunnla han Lomonosovuniversitetet i Moskva med hjelp fra tsarinaens yndling, I. I. Sjuvalov. I 1760 ble Lomonosov direktør for vitenskapsakademiets universitet i St. Petersburg.
Lomonosov døde i St. Petersburg, 54 år gammel.


== Verker ==
Polnoje sobranije sochinenii (samlede verker), 10 bind, Moskva, Leningrad 1950-1959.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mikhail Lomonosov – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mikhail Lomonosov – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Mikhail Lomonosov i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Leukemi

Leukemi, eller blodkreft, er  kreft i beinmarg, lymfeknuter eller andre steder som produserer hvite blodceller. Dette innebærer at de ikke utvikler seg som de skal og resulterer i en opphopning av «umodne» celler som dermed ikke har noen funksjon. Dette på bekostning av de friske cellene. Leukemi er i dag heller et fellesnavn enn én spesifikk sykdom.
Leukemi rammer både voksne og barn, men utsiktene til å bli frisk er gode. Leukemi behandles med cellegift og eventuelt beinmargs-transplantasjon. Barn med leukemi behandles også med glukokortikoider.
Leukemi ledsages ofte av anemi (mangel på hemoglobin).


== Typer ==
Leukemi blir delt inn etter akutt og kronisk form. Det finnes fire hovedtyper av leukemi.

Akutt lymfatisk leukemi (ALL)
Akutt myelogen leukemi (AML)
Kronisk lymfatisk leukemi (KLL)
Kronisk myelogen leukemi (KML)Hos voksne er AML og KML (vanligst > 60 år) vanlig, mens ALL er mest vanlig hos barn. KLL sees i praksis kun hos de over 40 år.
Ved akutte leukemier skjer en rask tilvekst av umodne blodceller, som invaderer og fortrenger normal beinmarg. Dermed vil produksjonen av normale blodceller i beinmargen ødelegges. 
Akutte former for leukemi er mest vanlig hos barn (ALL (topp omkring 4 år) og eldre (AML – topp omkring 70 år).
Kroniske leukemier har en mer langsom oppbygging av store mengder av modne, men unormale og dysfunksjonelle blodceller. Mens akutt må behandles øyeblikkelig, kan mange leve lenge med kroniske leukemier uten å ha behov for behandling.


== Symptomer ==
Skader på de bloddannende organene resulterer i brist på blodplater, som er viktige i blodets levringsprosess. Dette gjør at personer med leukemi kan få blåmerker eller blødninger. I tillegg gjør sykdommen pasienten slapp og trøtt. Røde blodlegemer trengs for å transportere oksygen rundt i kroppen.  Bein- eller leddsmerter kan oppstå. Hodepine og brekninger kan indikere at kreft har spredd seg til sentralnervesystemet. Man har også en større tendens til å få infeksjoner, da produksjonen av de hvite blodcellene, kalt leukocytter, også er kompromittert.
Ved kronisk myelogen leukemi er milten ofte forstørret. Forstørrede lymfekjertler er det vanligste kliniske tegnet på kronisk lymfatisk leukemi, men også ved KLL kan milten bli stor.


== Behandling ==
Ofte blir leukemi behandlet med cellegift og stråling. Begge metodene blir også brukt i kombinasjon med hverandre. Noen ganger er beinmargstransplantasjon nødvendig – men dette er en risikabel behandling, som ikke kan tilbys alle. Ny frisk beinmarg kan gjenskape et funksjonelt immunforsvar. For KML har man utviklet en medisin kalt Glivec (STI571), som foreløpig har gitt lovende resultater mtp. å kontrollere sykdommen. Behandling av leukemi er likt hos barn som hos voksne.


== Eksterne lenker ==
Oncolex/leukemi
Kreftforeningen/kreftformer Arkivert 7. juni 2007 hos Wayback Machine.
Margen – foreningen for stamcelletransplanterte og leukemipasienter
Donald Gelling

Donald Gelling (født 5. juli 1938) var statsminister («Chief Minister») på Isle of Man fra 2004 til 2006, da han ble etterfulgt av Tony Brown. Gelling hadde samme posisjon mellom 1996 og 2001. Han har også vært øyas finansminister.Gelling er kommandør av Order of the British Empire.


== Bakgrunn ==
Gelling var lærling i ingeniørfag mellom 1954 og 1959, og etter å ha tjenestegjort i Royal Air Force begynte han som selger av landbruksmaskiner og biler. Gelling var daglig leder for dette selskapet fra 1969. Hans politiske karriere begynte umiddelbart etter militærtjenesten tok slutt i 1961 da han begynte som kommissær, en stilling han hadde i 25 år.
I likhet med de fleste politikere på Isle of Man, tilhørte ikke Gelling noe politisk parti. Han fungerte som minister for landbruk, fiskeri og skogbruk fra 1988 til 1989.


== Referanser ==
Jackson (Mississippi)

Jackson er hovedstaden og den største byen i den amerikanske delstaten Mississippi, samt den ene av hovedseter i Hinds fylke, mens Raymond er den andre. Byen ligger på vestsiden av Pearl-elven, omtrent midt i delstaten. Folketallet var på ca 160 000 i 2019.Jackson ligger rett over en utdødd vulkan (oppdaget i 1819) som antas å ha vært inaktiv i minst 65 millioner år.
Jackson–Evers internasjonale lufthavn ligger 9 km øst for byen.


== Historie ==
Tidligere var hovedstaden i delstaten Natchez helt vest i Mississippi, men ønsket om å finne en ny og mer sentral plass for hovedstaden i Mississippi gjorde at Thomas Hinds, James Patton og William Lattimore ble sendt av gårde for å finne et egnet sted. Valget falt på et handelssted kjent som LeFleur’s Bluff og byen ble grunnlagt i 1821. Byen fikk navnet Jackson til ære for general, og senere president Andrew Jackson.
Byen led under den amerikanske borgerkrig. Store deler av byen ble satt fyr på av unionsstyrkene og byen falt til nordstatene i mai 1863. Alle bygningene ble omtrent utslettet etter kamper i juli samme år. Bare skorsteinene ble stående, noe som ga byen klengenavnet «Chimneyville».
Mississippi var en rasesegregert stat og hovedstaden var åsted for flere oppgjør på 1960-tallet. I 1961 ble en gruppe Freedom Riders som protesterte mot rasesegregering på bussene arrestert i Jackson og hindret fra å nå New Orleans. 12. juni 1963 ble folkerettsaktivisten Medgar Evers myrdet i byen. Drapsmannen ble først dømt for drapene i 1994. I 2004 ble Jacksons flyplass hetende Jackson-Evers International Airport til ære for Evers.


== Musikk ==
Jackson er berømt for musikk, bl.a. gospel, blues og rhythm and blues.


== Kjente personer fra Jackson ==
David Banner (1973–), rapartist
LeAnn Rimes (1982–), artist
Ty Tabor (1961–), artist
Cassandra Wilson (1955–), artist
Ed Gordon (1906–1971), OL-vinner i lengdehopp
Wendy Wyland (1964–2003), verdensmester i stup


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Jackson, Mississippi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Jackson, Mississippi – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
 Jackson (Mississippi) hos Wikivoyage
A.P. Carter

A.P. Carter (født Alvin Pleasant Delaney Carter 15. desember 1891 i Maces Springs i Virginia, død 7. november 1960 i Kingsport i Tennessee) var en amerikansk countrymusiker.


== Liv og virke ==
Han ble født i Maces Springs i Virginia (Poor Valley) og var sønn av Robert C. Carter og Mollie Arvelle Bays. A.P. ble av og til kalt «Doc».
A.P. ble født skjelvende. Både hender og stemmen hans skalv, og moren hans, Mollie, tok ham ut av skolen da han ble mobbet på grunn av skjelvingen.18. juni 1915 giftet han seg med Sara Dougherty som han fikk tre barn med, Gladys, Janette og Joe. I 1927 startet han The Carter Family sammen med sin kone og Maybelle Carter, som var gift med A.P.s bror, Ezra Carter. Senere giftet Sara seg med A.P.s fetter, Coy Bays, og A.P. og Sara mistet all kontakt. A.P. satt igjen med barna. I løpet av tiden av alene, etter at Sara forlot A.P. skrev han blant annet sangen «It’ll Aggravate Your Soul».
The Carter Family var den første kommersielle countrymusikkgruppen.A.P. Carter ble medtatt i Nashville Song writers Hall of Fame i 1970, og i 2001 ble han og resten av The Carter Family medtatt i International Bluegrass Music Hall of Fame.


== Referanser ==
Sara Carter

Sara Carter (født 21. juli 1898, død  8. januar 1979) var en amerikansk countrymusiker. Hun var vokalisten i gruppen The Carter Family, som hadde sin storhetstid på 1920- og 1930-tallet.
Hun ble født Sara Dougherty i Copper Creek i Virginia. Sara var datter av William Sevier Dougherty og Nancy Elizabeth Kilgore.
Sara giftet seg med A.P. Carter den 18. juni 1915. De separerte seg i 1933, og i 1936 tok de ut skilsmisse. A.P. og Sara hadde tre barn sammen, Gladys, Janette og Joe. 
I 1927 startet hun og A.P og hennes kusine Maybelle, som også var gift med A.Ps bror Ezra Carter, den aller første kommersielle countrygruppen, som ble kalt for The Carter Family.
Sara giftet seg på nytt i 1939 med A.Ps fetter, Coy Bayes og de flyttet til hans hjem i California. I 2001 ble hun og resten av gruppen innviet til International Bluegrass Music Hall of Honor.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sara Carter på Discogs 
(en) Sara Carter på MusicBrainz
Carl-Henrik Norin

Carl-Henrik Norin (født 27. mars 1920 i Luleå, død 23. mai 1967) var en svensk jazzmusiker (saksofon), orkesterleder og komponist.Han begynte som pianist, og fikk sitt første engasjement som saksofonist i det lokale «Stumbling Band», før han begynte lærerutdanning i Örebro, der han i 1938 ble med i «Whispering»-orkesteret.  Etter militæret spilte han i Thore Erlings orkester 1941–48 og i Simon Brehm band 1948–49.
Han hadde hatt egen kvartett under krigen med Bertil Frylmark (1920–88) på trommer,  Ingemar Eriksson piano og  Simon Brehm på bass. I 1949–50 etablerte Norin oktett som spilte på Nalen i Stockholm, der blant andre norske Andreas Skjold var med på trombone og (etter Norins død i 1967) overtok ledelsen.  Andre medspillere i oktetten var Gunnar Nilsson klarinett (1952–56),  Lars Bagge trompet, og norske Bjarne Nerem.
Norin skrev ellers en del musikk, blant annet Mississippi Mood fra 1944,  og ble nylig påminnet i utgivelse med Jan Allans oktett (The Legacy of Carl-Henrik Norin, Tenor Records, 2002). Han skrev også filmmusikk (En nolla för mycket 1962, Svenska Floyd 1961, Får jag lov, Magistern! 1947,Det var en gång ... 1945). Hans "Zero Zero" til filmen En nolla för mycket som ble vignetten  til Hylands Hörna,


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carl-Henrik Norin på Internet Movie Database 
(sv) Carl-Henrik Norin i Svensk Filmdatabas 
(en) Carl-Henrik Norin på Discogs 
(en) Carl-Henrik Norin på MusicBrainz 
(en) Carl-Henrik Norin på AllMusic 
(en) Komposisjonen "Norinism" fra 1954
AstroTurf

AstroTurf er en type kunstgress som produseres av det amerikanske selskapet Textile Management Associates. AstroTurf ble funnet opp i 1965 av ansatte ved Monsanto, patentert i 1967 og opprinnelig solgt under navnet Chemgrass. Det ble omdøpt til AstroTurf etter at det ble tatt i bruk på Houston Astrodome.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted