jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Edwin van Ankeren

Edwin van Ankeren (født 13. august 1968) er en nederlandsk tidligere fotballspiller. Han var betraktet som et stort talent, og da han ble kjøpt av PSV Eindhoven var prisen rundt 18 millioner kroner, noe som den gang var betraktet som en høy overgangssum. I Norge er han mest kjent fra sin tid i Odd Grenland, dit han kom sommeren 2001, først på lån, senere permanent, og ble ut sesongen 2003. Etter dette var han spillende trener for 2.-divisjonsklubben Tollnes, som han forlot av personlige årsaker i 2005.
Han ga seg som fotballspiller i 2006, og er i dag hjelpetrener for FC Omniworld i nederlandsk Førstedivisjon (nivå 2). Han har etter karrieren som fotballspiller også drevet et treningsstudio i Amsterdam og arbeidet ett år som konsulent for en kjemisk bedrift. Han var også et av flere alternativer som ny trener for Odd Grenland før sesongen 2008, og han har fortsatt et nært forhold til klubben.I Odd ble han raskt en favoritt blant supporterne, og allerede i sin første sesong i klubben ble han kåret til årets spiller av supporterklubben Oddrane i 2001. Da han spilte for Eendracht Aalst ga klubben ut sangen «Ik dans voetbal» («Jeg danser fotball») med Van Ankeren som vokalist.


== Klubbkarriere ==
* Kun seriekamper.


== Referanser ==
Markus

Markus, eller Marcus, er et guttenavn av latinsk opprinnelse. På engelsk er den vanlige formen Mark. Navnet har trolig sin opprinnelse fra den romerske krigsguden Mars, og oversettes derfor ofte med «sterk kriger». Fra latin er det også forbundet med et ord som betyr «hammer», og navnet kan oversettes som «en slagkraftig mann». En kjent navnebærer er evangelisten Markus.


== Utbredelse ==
Markus økte i popularitet i Norge fra 1990-tallet og var topp rundt 2000-årene.

I Sverige var Marcus svært vanlig i 1980- og 1990-årene.

Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Markus  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente historiske personer med navnet Marcus/Markus ==
Marcus Aurelius
Marcus Junius Brutus
Marcus Antonius
Evangelisten Markus, på Latin: Marcus
Marcus Tullius Cicero
Marcus Licinius Crassus
Marcus Vipsanius Agrippa
Marcus, en keiser fra Romersk Britannia i år 406
Pave Marcus
Biskop Marcus I av Byzantium
Patriark Marcus II av Konstantinopel
Marcus Thrane
Marcus Gunnarsen


== Kuriosa ==
marsipan betyr Markus' brød


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Graf over navnets popularitet
namesaz.com [1]
DinBaby.com : Navneguiden: [2]

(en) Behind the Name: Marcus
(en) Think Baby Names: Marcus
Seljestad ungdomsskole

Seljestad ungdomsskole er lokalisert i bydelen Seljestad i Harstad og har over 300 elever fra 8. til 10. klassetrinn. Konstituert rektor er Ellen Andreassen. Elever fra Seljestad barneskole, Medkila skole og Kanebogen skole fortsetter normalt grunnskolen på denne ungdomsskolen, som ligger rett ovenfor Seljestadveien.
Et nytt skolebygg sto klart våren 2011.  Rivingen av de gamle skolebygningene begynte i juni 2011. Den nye skolen kostet ca. 156 millioner kroner og er et veldig moderne bygg med plass til 12 klasser. Senere ble det bygd en idrettshall ved siden av det nye bygget. Hallen sto ferdig i 2012.


== Rektorer ==
Roald Albrigtsen
Willy Aas
Aina Bruun


== Referanser ==
Feidippides

Feidippides (gresk: Φειδιππίδης, noen ganger kalt Filippides) var en helt i antikkens Hellas, og er den sentrale figuren i myten som har vært inspirasjonen til dagens sportsgren maraton.
Den tradisjonelle fortellingen forteller at Feidippides (ca 530–490 f.Kr.), en athensk budbringer eller hemerodrome oversatt som blant annet «dagsløper», ble sendt til Sparta for anmode om hjelp da den persiske hæren gjorde landgang ved Marathon. Han løp rundt 240 km på to dager. Han løp deretter rundt 42 km fra slagmarken i nærheten av Marathon og til Athen for fortelle om den greske seieren over perserne i slaget ved Marathon (490 f.Kr.) med ordet νικῶμεν, nikomen, «Vi har vunnet!» Deretter falt han sammen og døde.
De fleste omtaler av denne berømte hendelsen har feilaktig tilskrevet fortellingen til historikeren Herodotos, som skrev om perserkrigene i sitt store verk Historier. Isteden er fortellingen antagelig en «romantisk oppfinnelse». Forfatteren Lukian er den eldste kjente kilden til alle de kjente elementene i fortellingen om budbringeren som løp fra Marathon for å fortelle om seieren og deretter døde av utmattelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Pheidippides – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Spartathlon
«Pheidippides... run again!», olympisk opera av Luca Belcastro, 1896
The Story of the Marathon
Diana Wynne Jones

Diana Wynne Jones  (født 16. august 1934, død 26. mars 2011) var en britisk forfatter fra London som hovedsakelig skrev romaner i sjangeren fantasy og fantastisk litteratur, både for barn og voksne.
Hennes romaner strakte seg fra muntre farseaktige situasjoner til skarpe sosiale observasjoner, og til vittige parodier på litterære former. Fremst blant de sistnevnte var Tough Guide to Fantasyland, dens fiktive ledsagere Dark Lord of Derkholm (1998) og Year of the Griffin (2000), som også var en nådeløs kritikk av den tradisjonell sjangeren sverd- og trolldom. Bøkene om Harry Potter har ofte blitt sammenlignet med bøkene til Diana Wynne Jones. Mange av hennes tidligere barne- og ungdomsbøker har vært ute av trykk de siste årene, men har kommet i nylige opplag grunnet at det unge lesende publikum har fått økt interesse fantastisk litteratur grunnet Harry Potter.


== Bibliografi ==


=== Chrestomanci ===
Charmed Life (1977)
The Lives of Christopher Chant (1988)
The Magicians of Caprona (1980)
Witch Week (1982)
Mixed Magics (2000)
Stealer of Souls (2002)
Conrad's Fate (2006)
The Pinhoe Egg (høsten 2006)


=== Derkholm ===
Dark Lord of Derkholm (1998)
Year of the Griffin (2000)


=== Dalemark ===
Cart and Cwidder (1975)
Drowned Ammet (1977)
The Spellcoats (1979)
Crown of Dalemark (1993)


=== Castle ===
Howl's Moving Castle/Det levende slottet (1986)
Castle in the Air (1992)


=== Magids ===
Deep Secret (1997)
The Merlin Conspiracy (2003)


=== Ulike utgivelser ===
Changeover (1970)
Wilkins' Tooth (1973)
Witch's Business (1974)
The Ogre Downstairs (1974)
The Eight Days of Luke (1975)
Dogsbody (1975)
Power of Three (1976)
Who Got Rid of Angus Flint? (1978)
The Four Grannies (1980)
The Homeward Bounders (1981)
The Time of the Ghost (1981)
The Skiver's Guide(1984)
Archer's Goon (1984)
Fire and Hemlock (1984)
A Tale of Time City (1989)
Chair Person(1989)
Wild Robert (1989)
Hidden Turnings (1989)
Black Maria (1991)
Yes, Dear (1992)
A Sudden Wild Magic (1992)
Hexwood (1993)
Stopping for a Spell (1993)
Everard's Ride (1994)
The Tough Guide to Fantasyland (1996)
Minor Arcana (1996)
Puss in Boots (1999)
Believing is Seeing (1999)
The Game (2007)
Enchanted Glass (2010)
Earwig and the Witch (2011)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Rosenberg, Teya, et al. (2002): Diana Wynne Jones: An Exciting and Exacting Wisdom. Peter Lang. ISBN 0-8204-5687-X.
Mendlesohn, Farah (2005): Diana Wynne Jones: Children's Literature and the Fantastic Tradition. Routledge. ISBN 0-415-97023-7.
Butler, Charles (2006): Four British Fantasists: Place and Culture in the Children's Fantasies of Penelope Lively, Alan Garner, Diana Wynne Jones, and Susan Cooper. Scarecrow Press. ISBN 0-8108-5242-X.


== Eksterne lenker ==
(en) Diana Wynne Jones på Internet Movie Database 
(en) Diana Wynne Jones hos The Movie Database 
(en) Diana Wynne Jones på Internet Speculative Fiction Database
(en) The Diana Wynne Jones, et nettsted for fans, men godkjent av Jones selv deltok
(en) Diana Wynne Jones hos Fantastic Fiction
(en) «Wrestling with an angel» (2003), basert på et intervju med BBC Bristol
The Merlin Conspiracy

The Merlin Conspiracy er en bok skrevet av Diana Wynne Jones.
Handlingen foregår i en parallell verden kalt Blest. Det foregår en konspirasjon mot den engelske kongen, og den unge jenta Roddy må sammen med kameraten Grundo prøve å varsle landets ledere om den overhengende faren. Samtidig ankommer Nick Blest fra vår egen verden. Boken ble publisert av HarperCollins i april 2003.


== Handling ==
I et parallelt univers bor Roddy (a.k.a. Arianrhod) datter av to magikere som tjener kongen av Blest. «The King's Progress» er en mobil domstol som kontinuerlig streifer rundt på øyene Blest (i det som tidligere var England) for å kontrollere den naturlige magien i verden. Men Roddy og hennes beste venn, Grundo, avdekker et skummelt komplott som involverer Grundos mor og den nye Merlin – den magiske guvernøren i Blest – for å overta tronen og universets magi. Men Roddy og Grundo forsøker å advare de voksne rundt dem om hva som foregår, uten å bli trodd. Så Roddy ender opp med å lage en trylleformel for å be om hjelp fra en annen verden, dessverre er den eneste personen hun klarer å få tak i Nick.
Nick Mallory (a.k.a. Nichothodes Koryfoides) er en gutt som bor i vårt eget England, som drømmer om å  bli en magid, og reise til andre verdener. En «magid» er en slags magisk politimann som reiser mellom verdener, og forsøker å hjelpe mennesker. Nick finner seg selv på de mørke stiene mellom verdenene, hvor han møter Roddy og deretter den mektige magikeren Romanov. Nick tar seg endelig til Blest når han finner Maxwell Hyde, Roddys bestefar, som er en magid. Men Grundos mor og den falske Merlin har allerede kidnappet alle de mektigste heksene og trollmennene i Blest – inkludert Maxwell Hyde, og begge Roddys foreldre – og det blir opp til Nick, Roddy og Grundo å redde alle sammen før det er for sent.
Niels W. Gade

Niels Wilhelm Gade (født 22. februar 1817 i København, død 21. desember 1890 i Danmark) var en dansk komponist og dirigent. Gjennom flere årtier var Gade den dominerende skikkelsen i dansk musikkliv. Hans mest kjente verk er nok «Brudevalsen» (fra Et Folkesagn), samt «Elverskud» (ballade for soli, kor og orkester).


== Virke ==
Niels W. Gade fikk sitt gjennombrudd som komponist som 24-åring i 1841 med fantasi-ouverturen Efterklange af Ossian.
Hans Symfoni nr. 1 På Sjølunds fagre Sletter ble uroppført av Felix Mendelssohn med Gewandhausorkestret i Leipzig. Den var en så stor suksess, at Mendelssohn tilbød ham å bli sin assistent. Han slo seg ned i byen og ble fort et stort navn i Tyskland. Ved Mendelssohns død i 1847 overtok Gade hans stilling som sjef for orkestret.
I forbindelse med utbruddet av den dansk-tyske krig i 1848, valgte Gade imidlertid å vende hjem til Danmark, hvor han som direktør for både Musikforeningen og Det Kongelige Danske Musikkonservatorium hadde stor innflytelse på det danske musikkliv i annen halvdel av 1800-tallet. 
Denne innflytelsen skulle etterhvert bli utfordret av andre musikkselskap, som for eksempel Euterpe, stiftet av Chr. Fr. Emil Horneman og blant andre Edvard Grieg i København i 1865.
Etter Gades død i 1890 avtok innflytelsen fra hans person og musikk raskt. Hans musikk hadde – bortsett fra de tidligere nevnte verk – ikke den store holdbarhet, og snart var den feiet av banen av de nye tendenser, som kom med bl.a. Carl Nielsens musikk på begynnelsen av 1900-tallet.


== Kulturkanonen ==
«Elverskud» er tatt opp i den danske Kulturkanonen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Niels Gade – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Niels W. Gade på Internet Movie Database 
(en) Niels W. Gade på Discogs 
(en) Niels W. Gade på MusicBrainz 
(en) Niels W. Gade på Spotify 
(en) Fritt tilgjengelige noter av Niels Gade i International Music Score Library Project
Høst (band)

Høst var et norsk band med base i Indre Østfold som spilte musikk i grenselandet mellom hardrock og progressiv rock. Bandet eksisterte mellom 1973 og 1978 og var et av de første rockebandene som benyttet seg av norske tekster.
Bestående av Svein Rønning (gitar), Lasse Nilsen (gitar), Knut R. Lie (trommer), Geir Jahren (vokalist) og Bernt Bodal (bass) spilte Høst inn sin første plate På sterke vinger som ble utgitt på Polygram i 1974 på seks dager. Plata ble godt mottatt. En tid etter forlot Nilsen Høst til fordel for Bazar. Da hadde allerede Rønning og Lie forlatt bandet og startet Déjà Vu. Nye medlemmer i Høst ble Willy Bendiksen (trommer), Fezza Ellingsen (gitar) og Halvdan Nedrejord (orgel), som alle tidligere hadde spilt sammen i bandet St. Helena. Denne besetningen ga i 1976 ut LP-en Hardt mot hardt som ble en kommersiell nedtur sammenlignet med forgjengeren. Der På sterke vinger hentet det meste av inspirasjonen sin fra engelsk hardrock var Hardt mot hardt langt mer avansert musikalsk og lå mye nærmere den progressive rocken.
Etter Hardt mot hardt ble Ellingsen erstattet med gitaristen fra et av Bendiksens gamle band, Flax, John Hesla, men plateselskapet satte ned foten da bandet ønsket å lage en ny plate. Som et kompromiss ble samle-LP-er Extra! Extra! gitt ut med fire nye låter i 1977. Kort tid etter skiftet bandet navn til Ice og begynte å synge på engelsk. På tross av en opptreden i NRK ble det ingen suksess og sommeren 1978 var det slutt for Høst.
Etter Høst har medlemmene gått ulike veier. Bodahl slo seg sammen med Kjell Inge Røkke for å dra til USA og slå seg opp, og er i dag mangemillionær, bosatt i USA, der han i dag er majoritetseier i American Seafoods. De andre driver fortsatt med musikk, dog først og fremst på hobbybasis. Rønning, Jahren og Lie har alle vært innom Kerrs Pink, mens Bendiksen har spilt blant annet med Road, Gry Jannicke Jarlum og Ronni Le Tekrø. Han spiller i dag i Wild Willy's Gang og er eier av utestedet Rock In i Oslo.
Etter oppløsingen har Høst hatt flere gjenforeningsturneer. Det har også blitt gitt ut en flexisingel med sangen «Stille timer» og en samleplate, Live & Unreleased, som inkluderer en radiosesjon fra 1975, fire engelskspråklige sanger fra tiden som Ice og tre sanger fra en gjenforeningsturne i 1991.
Høst spilte gjenforeningskonsert på Parkteatret i Oslo 3. desember 2006 i anledning prosjekt 101.
Høst var også en av bandene på progrockfestivalen Subtacto, sommeren 2007 i Oslo. 14. august 2010 spilte to forskjellige utgaver av Høst på Rock på Torget festivalen i Bodø. Det var de to forskjellige besetningene på På sterke vinger og Hardt mot hardt som spilte sine respektive konserter.


== Diskografi ==
På sterke vinger (1974)
Hardt mot hardt (1976)
Extra! Extra! (1977)
Live & Unreleased (1994)


== Eksterne lenker ==
(en) Høst på Discogs 
(en) Høst på MusicBrainz 
(en) Høst på Songkick
Noaidi

Noaide også omtalt som noaidi (nordsamisk), noajdde (lulesamisk), nåjjde (pitesamisk), nåejtie (sørsamisk), nōjjd ( skoltesamisk), niojte (tersamisk), noojd/nuojd (kildinsamisk) – er en samisk sjaman. Noaiden var en svært viktig person i den førkristne samiske religionen, fordi han/hun var bindeleddet mellom mennesker og guder. Han/hun skulle sørge for at samene fikk god avling, helbrede syke, være lege, prest og vismann.Allerede fra tidlig på 1700-tallet la storsamfunnet stor vekt på å kristne samene og tilpasse dem et liv etter storsamfunnets regler og normer. Noaidene forsvant dermed gradvis utover på 1700-tallet. Runebommer ble beslaglagt i stor stil og noaidene måtte gå «under jorden» for ikke å bli forfulgt av rettsapparatet. Idag er den førkristne samiske religionen utdødd, og protestantisk kristendom, især dens læstadianske variant, er den dominerende religionen blant samene.


== Runebomme og transe ==
Et av noaidens viktigste redskaper var runebomma. På denne slo han/hun rytmisk og intenst med en hammer formet som en T eller F av reinhorn. Joik ble også brukt. Deretter falt han/hun i transe eller ekstase, og la ut på reise i en form for åndeverden. Noaiden kunne angivelig se inn i både fremtiden og fortiden, i tillegg til å snakke med de døde. Han/hun fikk beskjed fra gudene om hvor det var dyr å jakte på, hvor det var bjørn og ulv og hvor det var andre farer som truet. I transe kunne han/hun utføre helbredelser, sjelebefrielser og spådommer. Han/hun kunne også få beskjed om å ofre noe til gudene, og da måtte han/hun dra til offerplassen. Noen ofringer var enkle, for eksempel: Peive (solguden) skulle ha en slaktet hvit rein og Tiermes (tordenguden) skulle ha en slaktet reinokse som var begravd, slik at bare gevirene stakk opp. Til Væralden-olmai (fruktbarhetsguden) ofret samene kjønnsorganene fra rein. Runebomma var like viktig for noaiden som alteret for en prest. Runebomma ble blant annet brukt når noaiden skulle sette seg i ekstase. 


== Noaidens oppgaver ==
Helbreder: stille diagnose og gjennomføre behandling
sjelen er mistet eller stjålet og må gjenfinnes
identifisering og fjerning av fiendtlig objekt som volder skade
Spåmann: avdekker skjulte eller fremtidige forhold, finner tapte ting
bruk av trommen som arbeidsredskap
andre redskaper (steiner, bein, etc.)
Ledsager sjelen fra livet til dødsriket
Magiker som utøver jaktmagi, finner og fortroller byttet
Offerprest ved offerhandlinger.


== Se også ==
Ganding
boken Noaidier


== Referanser ==
Nasjonaldemokratene

Nasjonaldemokratene var et norsk politisk parti som stilte til valg i Oslo i 1991, selv om det aldri var offentlig registrert som parti. Partiet ble dannet av de markante innvandringsmotstanderne Hege Søfteland og Erik Gjems-Onstad. Partiet klarte å få de nødvendige 500 underskriftene for registrering som valgliste. Partiet samarbeidet med både Den Norske Forening og Folkebevegelsen mot innvandring. Søfteland er i dag medlem av Demokratene.Partiet fikk 642 stemmer ved kommunevalget i 1991.


== Litteratur ==
Lunde, Henrik (1993). Aller ytterst (Bokmål). Norge: Antirasistisk Senter. ISBN 82-90789-11-4. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata (arkivert utgave fra 2007)
Kalliasfreden

Kalliasfreden var fredsavtalen som ble inngått mellom Athen og Persia i 458 f.Kr., og som formelt endte perserkrigene. Avtalen ble imidlertid ikke opprettholdt, da grekerne under Kimon førte en flåte til Kypros mot slutten av 450-tallet, og da perserne gav støtte til poliser som samlet seg mot Athen.
Navnet kommer av den greske forhandleren Kallias, som var med å frembringe avtalen.
Stopp Innvandringen

Stopp Innvandringen var et norsk innvandrerfiendtlig politisk parti, ledet av Jack Erik Kjuus som stilte til valg for første gang i 1989. Partiet ble aldri særlig stort og fikk ingen av sine medlemmer inn på Stortinget, men i 1991 fikk Frank Hove nok oppslutning til at han ble innvalgt i bystyret i Drammen. Han ble gjenvalgt i 1995, og da Kjuus valgte å slå partiet sammen med sitt andre parti Hjelp de fremmedkulturelle hjem – ellers mister vi landet vårt til Hvit Valgallianse, valgte Hove å fortsette under navnet Stopp Innvandringen. I 1997 valgte han imidlertid å stille på Fedrelandspartiets liste, men ble ikke valgt.
Partiet hadde en sak på partiprogrammet: Å stimulere innvandrere og flyktninger til å returnere til sitt opprinelsesland, og om nødvendig sende dem ut med makt. Partiet brukte parolen «Norge for nordmenn» foran valget i 1989.Høsten 1991 stilte partiet sine kandidater til disposisjon for Fedrelandspartiet (sammen med Nasjonaldemokratene og Arne Myrdals nystiftede Norge Mot Innvandring). Hensikten med denne sammenslåingen var ønsket om å samle nok stemmer til å få inn en representant på Stortingsvalget ved valget i 1993. Arne Myrdal ble satt opp som stortingskandidat for Fedrelandspartiet i Oslo. Myrdal mente de helt sikkert ville få inn noen folk tinget og holdt frem den franske nasjonalisten Le Pens suksess i Frankrike som inspirasjonskilde.


== Bakgrunn ==
Partiet har sin bakgrunn i den innvandrerfiendtlige aksjonsgruppa Folkeviljens Venner, som ble startet av Kjuus i 1986. Aksjonsgruppa fikk noe mediepublisitet i desember 1986 da de spredte en rekke blanketter med innvandrerfiendlig innhold i postkassene til folk i Oslo-området.


== Personer tilknyttet partiet ==
Torfinn Hellandsvik, Bjarne Dahl, Hege Søfteland og Erik Gjems-Onstad var også medlemmer av partiet. Ved Stortingsvalget i 1989 stod Gjems-Onstad oppført på førsteplass på partiets liste i Akershus.


== Referanser ==
Hjelp de fremmedkulturelle hjem – ellers mister vi landet vårt

Hjelp de fremmedkulturelle hjem – ellers mister vi landet vårt var et norsk politisk parti som ble ledet av Jack Erik Kjuus. Ved stortingsvalget 1993 stilte grupperingens kandidater til valg i Oslo på «Felleslisten mot fremmedinnvandring», med Kjuus som førstekandidat, sammen med partiet Stopp Innvandringen, som også var ledet av Kjuus. I 1995 ble de to partiene slått sammen til Hvit Valgallianse.


== Referanser ==
Peter Abelsson

Peter Ivan Abelsson (født 14. juli 1977 i Nybro, Kalmar län) er en svensk fotballspiller. Han kom til Viking foran sesongen 2006 fra Malmö FF, samme klubb som Vikings trener Tom Prahl kom fra.
Tidligere har han også spilt for den allsvenske klubben Trelleborgs FF, og hjemmeklubben i Nybro før det. Har lenge slitt med skader og var langtidsskadd i hele sesongen 2008 med «Jumper's knee». Kontrakten gikk ut etter 2008-sesongen, og han gikk tilbake til Tom Prahl i Trelleborgs FF.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Abelsson – FBref
Norges Patriotiske Enhetsparti

Norges Patriotiske Enhetsparti var et høyreekstremt politisk parti som eksisterte på 1990-tallet. Partiet var synlig inspirert både av Benito Mussolini og Vidkun Quisling, men ulikt disse støttet de seg også på åsatro, og forsøkte endog å få partiet godkjent som trossamfunn. Partiet stilte aldri til valg, og lot seg oppløse i Nasjonalalliansen i 1999. Leder var kaptein Knut Westland.
Vostok 3

Vostok 3 var betegnelsen på en sovjetrussisk romferd i 1962.


== Mannskap ==
Andrian G. NikolajevReservepilot: Valerij F. Bikovskij


== Høydepunkter fra ferden ==
Vostok 3 og Vostok 4 ble skutt opp med dagers mellom, og sammen var disse to romferdene den første gangen at to bemannede romfartøy var i verdensrommet samtidig, noe som ga de sovjetiske kontrollerne på bakken muligheten av å lære dette scenarioet.
Nikolajev rapporterte at han så Vostok 4-kapselen etter at den ble skutt opp i banen like ved han. De to kosmonautene kommuniserte også med hverandre vha radio, første gang slik kommunikasjon mellom to romskip fant sted.
Nikolajev ble også den første som filmet fargefilm av Jorden fra verdensrommet.
Vostok 4

Vostok 4 var betegnelsen på en sovjetrussisk romferd i 1962.


== Mannskap ==
Pavel PopovitsjReservepilot: Vladimir M. Komarov


== Høydepunkter fra ferden ==
Vostok 3 og Vostok 4 ble skutt opp med 1 dags mellomrom, og sammen var disse to romferdene den første gangen at to bemannede romfartøy var i verdensrommet samtidig, noe som ga de sovjetiske kontrollerne på bakken muligheten av å lære dette scenarioet.
Nikolajev i Vostok 3, rapporterte at han så Vostok 4-kapselen etter at den ble skutt opp i banen like ved han. De to kosmonautene kommuniserte også med hverandre vha radio, første gang slik kommunikasjon mellom to romskip fant sted.
Vostok 4 var på det nærmeste bare ca. 5 km unna Vostok 3.
Ferden til Popovitsj ble avsluttet før tiden, da bakke-kontrollen feilaktig trodde at Popovitsj hadde gitt et kodeord for avbrudd før tiden.
460 f.Kr.


== Begivenheter ==
Tredje messenske krig


== Fødsler ==
Hippokrates – Gresk lege (død 377 f.Kr.)
ca. 460 f.Kr. Demokrit – førsokratisk filosof (død ca. 370 f.Kr.)


== Dødsfall ==
Themistokles, athensk statsmann og strategos (f. ca. 525 f.Kr.)
464 f.Kr.


== Begivenheter ==
Artaxerxes I blir innsatt som konge av Persia.
446 f.Kr.


== Fødsler ==
Evpolis, athensk komedieforfatter, d. 411 f.Kr.