jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jan-Petter Blom

Jan-Petter Blom (født 20. november 1927, død 2. februar 2021) var professor i sosialantropologi ved Universitetet i Bergen. Han var en sentral skikkelse i oppbygningen av norsk sosialantropologi og gjorde også en banebrytende innsats til fremme av norsk folkedans og folkemusikk.Blom avla magistergraden ved Universitetet i Oslo i 1961 hvor han samme år ble ansatt som universitetslektor ved Etnografisk Museum. Han var stipendiat (NAVF) fra 1962 til 1963. I 1963 ble han ansatt i første faste stilling i sosialantropologi (universitetslektor) ved Universitetet i Bergen og sto for etableringen av Institutt for sosialantropologi sammen med professor Fredrik Barth. Blom ble utnevnt til dosent i 1970 og var professor 1982-1996. Han var dekanus ved Det samfunnsvitenskapelige fakultet 1980-1983 og medlem av Det Akademiske Kollegium 1977-1983. Blom spilte en sentral rolle i dannelsen av Griegakademiet ved Universitetet i Bergen, hvor han var professor 1996-1998 og utviklet en studieretning i etnomusikkologi.
Blom har arbeidet med en serie antropologiske problemstillinger, konsentrert om feltene sosio-lingvistikk og i særlig grad etnomusikkologi og etnokorelogi hvor han i mange år har vært en ledende forsker i Norge. For sin store innsats for norsk folkemusikk og folkedans ble han utnevnt til æresmedlem i Norsk folkemusikklag (1998) og i Landslaget for spelemenn (2001), samt tildelt Rff-prisen av Rådet for folkemusikk og folkedans (2007).
Kong Harald V utnevnte i 2014 professor Blom til ridder av 1. klasse av Den Kongelige Norske St. Olavs Orden for vitenskapelig og utøvende innsats til fremme av norsk folkedans og folkemusikk.


== Bibliografi ==
1960 Diffusjonsproblematikken og studiet av danseformer, i Arne Martin Klausen (red). Kultur og diffusjon. Oslo, Universitetsforlaget
1969 Ethnic and Cultural Differentiation, in F. Barth (ed). Ethnic Groups and Boundaries: The Social Organization of Culture Difference. Oslo, Universitetsforlaget
1972 with J. J. Gumperz, Social Meaning in Linguistic Structure: Code-Switching in Norway. in J. J. Gumperz and D. Hymes (ed). Directions in Sociolinguistics – The Ethnography of Communication. New York, Holt, Rinehart and Winston
1978 Principles of Rhythmic Structure in Balkan Folk Music, Antropologiska studier, 25-26, Ethnomusicology Issue
1981 with S. Nyhus and R. Sevåg (eds.): Norwegian Folk Music, Series I, Slåttar for the Harding Fiddle, Vols. VI & VII, Oslo – Bergen Tromsø, Universitetsforlaget
1986  and T. Kvifte, On the Problem of Inferential Ambivalense in Musical Meter, Ethnomusicology, Journal of the Society for Ethnomusicology 30:3
1993 Hva er folkemusikk (Kap. 1:7-15) og Rytme og frasering – forholdet til dansen (Kap 3:161-185), i B. Aksdal og S. Nyhus (red.): Fanitullen: Lærebok i Norsk folkemusikk, Oslo Universitetsforlaget


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jan-Petter Blom - Store norske leksikon
(no) Publikasjoner av Jan-Petter Blom i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Jan-Petter Blom i BIBSYS
Filmhastighet

Filmhastighet er et mål på lysfølsomheten for fotografisk film. Film med lav lysfølsomhet trenger lengre eksponeringstid, og kalles «langsom film», mens film med høy følsomhet kalles «rask film».


== Mål for filmhastighet ==
Filmhastighet måles etter standarden ISO 5800:1987, som opererer både med en lineær og en logaritmisk skala. Den lineære skalaen er den som brukes til daglig. Den samsvarer med den eldre ASA-skalaen, og er slik at en dobling av ISO-verdien betegner en film som trenger halvparten så mye lys. Den logaritmiske skalaen samsvarer med den eldre DIN-skalaen. Her øker verdien med 3° når filmhastigheten dobles. For eksempel er en film med verdien ISO 200/24° dobbelt så følsom som en film med verdien 100/21°. Vanligvis utelates den logaritmiske skalaen, slik at ISO-verdien på kameraer og innpakning tilsvarer de gamle ASA-verdiene.
De vanligste filmhastighetene er ISO 25, ISO 50, ISO 100, ISO 200, ISO 400, ISO 800, ISO 1600 og ISO 3200. Vanlig forbrukerfilm ligger mellom ISO 100 og ISO 800.


== Tekniske forhold ==
Det lysfølsomme mediet på filmen er en emulsjon av sølvsalter utrørt i gelatin. Når filmen eksponeres, skjer det en fotokjemisk reaksjon i sølvsaltene som danner et latent bilde på filmen. Det latente bildet fremkalles deretter til et (negativt) permanent bilde ved at sølvsaltene omdannes kjemisk til metallisk sølv. Mønsteret av sølvpartikler er filmens «korn». 
En langsom film er tynt belagt med små sølvsaltkrystaller, og det ferdige bildet har små korn. En rask film har et tykkere belegg med større krystaller og har grovere korn.


== Digitalkameraer ==
Mange mer avanserte digitalkameraer har innstilling for ulike ISO-verdier. Ved digital fotografering reguleres lysfølsomheten ved ulik grad av forsterkning av signalene som går inn på bildebrikken. Forsterkningen er kalibrert slik at en ISO-verdi på digitalkameraet skal gi tilnærmet samme effekt som valg av tilsvarende filmhastighet i et analogt kamera.


== Valg av filmhastighet ==
Raske filmer (ISO 200–400) passer for de fleste typer fotografering. Lysfølsomheten gjør at man kan velge korte lukkertider og dermed unngå bevegelsesuskarphet. Man kan også velge mindre blenderåpning for å få bedre dybdeskarphet. 
Likevel kan en rask film være for lysfølsom hvis lyset er spesielt sterkt, slik at man blir tvunget til å velge kortere lukkertid og/eller mindre blenderåpning enn motivet skulle tilsi. Generelt ønsker man heller ikke et bilde med for store korn, som kan bli synlige ved forstørring. Grov kornstruktur bryter opp fargene og reduserer fargemetningen og fargekontrasten, og bildene virker mindre skarpe og briljante.
Det finnes derfor gråfiltre, også kalt ND-fiter (nøytral densitet), som kan monteres foran på objektivet. Noen objektiver har en spalte nærmere kamerahuset hvor (grå)filtrene kan plasseres. Gråtonene i filtrene endrer ikke fargebalansen i motivet eller bildet.
Hvis man på et digitalkamera velger høye ISO-verdier, øker risikoen for bildestøy. Høy ISO-verdi fører til mer forsterkning av hele signalet, noe som gjør at også støyen i signalet blir forsterket.
Mike Nichols

Mike Nichols (født som Михаил Игоревич Пешковский – Mikhail Igorevitsj Pesjkovskij, 6. november 1931 i Berlin i Tyskland, død 19. november 2014 i New York) var en amerikansk regissør.
Nichols er en av tolv personer som har vunnet Emmy, Oscar, Grammy og Tony-priser (EGOT). Han vant i 1967 en Oscar for beste regi med filmen Manndomsprøven (The Graduate). I 1961 vant han Grammy-prisen for beste komediske utgivelse, An Evening With Mike Nichols And Elaine May. Han har vunnet fire Emmy-priser, for tv-seriene Wit fra 2001 og Angels in America i 2004. Nichols har vunnet ni Tony-priser, sju som regissør og to som produsent. Den første fikk han i 1964 som regissør for Barefoot in the Park, den siste fikk han i 2012 som regissør for En handelsreisendes død.


== Filmografi (utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mike Nichols – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Mike Nichols på Internet Movie Database 
(sv) Mike Nichols i Svensk Filmdatabas 
(da) Mike Nichols på Filmdatabasen 
(da) Mike Nichols på Scope 
(fr) Mike Nichols på Allociné 
(en) Mike Nichols på AllMovie 
(en) Mike Nichols hos Turner Classic Movies 
(en) Mike Nichols hos Rotten Tomatoes 
(en) Mike Nichols hos The Movie Database 
(en) Mike Nichols hos Internet Broadway Database 
(en) Mike Nichols på Apple Music 
(en) Mike Nichols på Discogs 
(en) Mike Nichols på MusicBrainz 
(en) Mike Nichols på Spotify 
(en) Mike Nichols på Songkick 
(en) Mike Nichols på Internet Off-Broadway Database
Hannah og hennes søstre

Hannah og hennes søstre (org. tittel Hannah and her Sisters) er en film av den amerikanske filmregissøren Woody Allen. Hannah og hennes søstre er en romantisk komedie, og forteller historien om familierelasjoner og komplisert kjærlighet over ett år, mellom to høsttakkefest-middager i New York.
Filmen er fra 1986, og Allen fikk dette året en Oscar for beste originalmanus for Hannah og hennes søstre. Dianne Wiest og Michael Caine fikk begge Oscar for beste mannlige og kvinnelige birolle.
Hovedroller: Mia Farrow, Barbara Hershey og Dianne Wiest. Øvrige roller bl.a. Woody Allen, Michael Caine, Carrie Fisher, Maureen O'Sullivan, Lloyd Nolan, Max von Sydow.


== Handlingsreferat ==
Hannah og hennes ektemann, Elliot, arrangerer en Thanksgiving-feiring. Men Elliot er forelsket i en av Hannahs søstre, Lee, og begynner en affære med henne. Lee har bodd i fem år sammen med en kunstner, Frederick, som er mye eldre enn henne. Hun mener at forholdet til Frederick ikke lenger er intellektuelt eller seksuelt stimulerende for henne. Hun forlater Frederick etter å ha innrømmet at hun har en affære med noen andre. Resten av året mellom første og andre Thanksgiving-samlinger Elliot og Lee fortsetter deres affære til tross for Elliots manglende evne til å avslutte ekteskapet med Hannah. Lee avslutter endelig forholdet i løpet av deres andre Thanksgiving-feiring.
Hannahs søster Holly var en tidligere kokain-avhengig, nå mislykket skuespillerinne. Etter å ha lånt penger fra Hannah, grunnlegger hun en catering-virksomhet med April, en venninne og med-skuespiller. Holly og April ender opp som rivaler under en audition for en Broadway-musikal, samtidig som begge to er interessert i en arkitekt som heter David. Holly forlater catering-virksomheten etter at forholdet il David mislykkes, og bestemmer å prøve seg som forfatter. Karriere-endringen tvinger henne nok en gang til å låne penger fra Hannah.


== Skuespillere ==
Woody Allen som Mickey
Michael Caine som Elliot
Mia Farrow som Hannah
Carrie Fisher som April
Barbara Hershey som Lee
Lloyd Nolan som Evan
Maureen O'Sullivan som Norma
Daniel Stern som Dusty
Max von Sydow som Frederick
Dianne Wiest som Holly


== Eksterne lenker ==
(en) Hannah og hennes søstre på Internet Movie Database 
(no) Hannah og hennes søstre hos Filmfront 
(sv) Hannah og hennes søstre i Svensk Filmdatabas 
(da) Hannah og hennes søstre i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Hannah og hennes søstre på Allociné 
(nl) Hannah og hennes søstre på MovieMeter 
(en) Hannah og hennes søstre på AllMovie 
(en) Hannah og hennes søstre på Turner Classic Movies 
(en) Hannah og hennes søstre på Rotten Tomatoes 
(en) Hannah og hennes søstre på Metacritic
Reidar Grønhaug

Reidar Grønhaug (født 2. desember 1938 i Stavanger, død 2. september 2005 i Bergen) var professor i sosialantropologi ved Universitetet i Bergen. Han ble cand. mag. ved Universitetet i Oslo i 1963, mag. art. i sosialantropologi ved Universitetet i Bergen i 1967 og dr. philos. samme sted i 1975.
Grønhaug var vitenskapelig assistent ved Institutt for statsvitenskap, Universitetet i Oslo i perioden 1963-5, så ved University of Chicago i 1968, dernest ved Universitetet i Bergen, først som universitetslektor (1969–73), så amanuensis (1973–76) og så professor i sosialantropologi (1976–2005).
Grønhaug utførte feltarbeid i Tyrkia, særlig Antalya, i 1966-67, 1969 og 1980, i Afghanistan, særlig Herat 1969, 1971-2, i Pakistan og Iran 1981.
Grønhaugs interesseområder spente seg bredt med særlig interesse for mikro-makro forhold og felt i studiet av personer, goder og tegn. Han studerte også forhold som innfødte livsverdner, migrasjon, statssamfunn, krig og fred, globalisering og langtidsutviklinger.


== Sentrale publikasjoner ==
(1978), Scale as a variable in analysis. Fields in social organization in Herat, Northwest-Afghanistan, Oslo, Universitetsforlaget
(1979) (red). Migrasjon, utvikling og minoriteter: vandringen fra Asia og middelhavsområdet til Nord-Europa og Norge i 1950-70 årene, Oslo, Universitetsforlaget
(1986), Micro-macro Relations. Social Organization in Southern Turkey, Studies in Social Anthropology, No 7
(1997) og Tordis Borchgrevink, Rettsstaten, det flerkulturelle og antropologien. Tildelt Norsk antropologisk forenings pris for beste artikkel i Norsk Antropologisk Tidsskrift, Norsk antropologisk tidsskrift, 8
(1998), Menneskehetens stjernetimer: migrasjon og kognitiv struktur i kulturhistorien. Æresforelesning ved Norsk antropologisk forenings årsmøte 1998, Norsk antropologisk tidsskrift, 9
(2001), Fremmedarbeiderne i Norge i Jan-Erik Ebbestad Hansen (red). Norsk tro og tanke 1940-2000 Oslo, Universitetsforlaget


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Reidar Grønhaug i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Reidar Grønhaug i BIBSYS
Kirsten Hastrup

Kirsten Blinkenberg Hastrup (født 20. februar 1948 i København) er professor emeritus i sosialantropologi ved Københavns Universitet. Hennes forskning har fokusert på det sirkumpolare område, særlig Island.
Hun tok magistergraden i sosialantropologi ved Københavns Universitet i 1973, med sosiologi og arkeologi som støttefag. I 1980 ble hun D.Phil. ved University of Oxford, og tok doktorgraden ved Københavns Universitet i 1990. Hun har skrevet en rekke bøker og artikler.


== Utvalgte verker ==
Etnografisk grundbog (1980, 1985, 1990)
Det antropologiske projekt – om forbløffelse (1992)
A Passage to Anthropology. Between Experience and Theory (1995)
A Place Apart. An Anthropological Study of the Icelandic World (1998)
Viljen til Viden. En humanistisk grundbog (1999)
Action. Anthropology in the Company of Shakespeare (2004)
Kultur. Det fleksible Menneske (2004)


== Priser og utmerkelser (utvalg) ==
1992 – Tagea Brandts Rejselegat


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Institut for Antropologi ved Københavns Universitet
Kvinfo.dk – Biografi
Et eventyrlig liv – Kirsten Blinkenberg Hastrup, fyller 60 år (Fyens Stiftstidende 19. februar 2008)
Demokrati, kultur og forandring – Intervju med Kirsten Hastrup (Mellemfolkeligt Samvirke Magasinet nr. 1/2006)
Fred Zinnemann

Alfred «Fred» Zinnemann (født 29. april 1907 i Rzeszow i Østerrike-Ungarn, nå Polen, død 14. mars 1997 i London i England) var en østerriksk-født amerikansk regissør.Zinnemann har vunnet to Oscar for beste regi med filmene Herfra til evigheten (1953) og En mann fremfor alt (1966). Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.


== Filmografi (utvalg) ==

1952 – Sheriffen

1953 – Herfra til evigheten

1959 – Nonnens historie

1966 – En mann fremfor alt

1973 – Sjakalen

1977 – Julia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fred Zinnemann på Internet Movie Database 
(sv) Fred Zinnemann i Svensk Filmdatabas 
(da) Fred Zinnemann på Filmdatabasen 
(da) Fred Zinnemann på Scope 
(fr) Fred Zinnemann på Allociné 
(en) Fred Zinnemann på AllMovie 
(en) Fred Zinnemann hos Turner Classic Movies 
(en) Fred Zinnemann hos The Movie Database
Eksponeringsverdi

Eksponeringsverdi (EV) er et begrep innen fotografi som angir den lysmengden som passer til en gitt kombinasjon av blendertall og lukkertid.
EV 0 svarer til korrekt eksponering med blendertall 1 i 1 sekund (en meget sjelden kombinasjon). Høyere EV-tall framkommer ved å minske blenderåpninga eller lukkertida. Hvert trinn oppover angir en halvering av lysmengden. Hvis man samtidig øker blenderen ett trinn og minsker lukkertida ett trinn, er EV-tallet det samme.
Ved ISO 100-følsomhet får man korrekt eksponering hvis EV-tallet svarer til LV-tallet (LV = lysverdi). Hvis man bruker en annen filmhastighet, må EV-tallet avvike fra LV-tallet. Ved en dobbelt så rask film (ISO 200) må EV-tallet ligge ett trinn over LV-tallet, med ISO 50 ett trinn under osv.
Mer avanserte digitalkameraer har muligheter for eksponeringskompensasjon, dvs. at man kan velge å avvike fra den automatisk innstilte eksponeringsverdien hvis man vet at kameraets lysmåling ikke vil gi den riktige gjengivelsen av motivet.
Robert Wise

Robert Wise (født 10. september 1914 i Winchester, Indiana, USA, død 14. september 2005 i Los Angeles, California, USA) var en amerikansk regissør.
Wise vant to Oscar for beste regi, for filmmusikalene West Side Story (1961) og The Sound of Music (1965). Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.
Wise var også filmklipper på Ringeren i Notre Dame (1939).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Robert Wise på Internet Movie Database 
(sv) Robert Wise i Svensk Filmdatabas 
(da) Robert Wise på Filmdatabasen 
(da) Robert Wise på Scope 
(fr) Robert Wise på Allociné 
(en) Robert Wise på AllMovie 
(en) Robert Wise hos Turner Classic Movies 
(en) Robert Wise hos The Movie Database 
(en) Robert Wise hos Internet Broadway Database
George Cukor

George Cukor (uttales IPA: /ˈkjuːkɔːr/; født 7. juli 1899 i New York City, USA, død 24. januar 1983 i Los Angeles, California, USA) var en amerikansk regissør. 
Cukor vant Oscar for beste regi med filmen My Fair Lady (1964). Han har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame.


== Filmografi (utvalg) ==

1932 – Foruten kjærlighet

1933 – Middag kl. 8

1933 – Unge kvinner

1936 – Romeo og Julie

1936 – Kameliadamen

1938 – Glimmer

1939 – Zaza

1939 – Kvinner

1940 – En nydelig historie

1941 – En kvinnes ansikt

1941 – Den lettsindige tvilling

1944 – Gasslys

1949 – Adams ribben

1950 – Født i går

1952 – Alle tiders jente

1954 – En stjerne blir født

1957 – Vill er vinden 

1960 – Show i ville vesten

1960 – Hurra for kjærligheten!

1962 – Something's Got to Give

1964 – My Fair Lady

1972 – Min lettsindige tante

1972 – Den blå fuglen

1981 – Rik og berømt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) George Cukor på Internet Movie Database 
(sv) George Cukor i Svensk Filmdatabas 
(da) George Cukor på Filmdatabasen 
(da) George Cukor på Scope 
(fr) George Cukor på Allociné 
(en) George Cukor på AllMovie 
(en) George Cukor hos Turner Classic Movies 
(en) George Cukor hos Rotten Tomatoes 
(en) George Cukor hos The Movie Database 
(en) George Cukor hos Internet Broadway Database
Eksponeringskompensasjon

Eksponeringskompensasjon er en funksjon som finnes på en del kameraer som tillater brukeren å avvike fra den automatisk innstilte eksponeringa. Kameraet tilbyr da å øke eller minske eksponeringa i trinn på halve eller tredels eksponeringsverdier opp eller ned – opp til et maksimum på to eller tre EV-tall i hver retning.
Eksponeringskompensasjon brukes når fotografen vet at kameraets automatiske beregning av eksponering vil gi et feil resultat. Hvis man har en spesielt lys flate enten i forgrunnen eller bakgrunnen av hovedmotivet, kan kameraets lysmåler bli lurt, slik at det kan være nødvendig å kompensere.
Lean

Lean kan vise til:


== Forretning ==
Strømlinjeformet tenking, en metodikk som har blitt brukt på flere områder
Strømlinjeformet produksjon (lean production), en metode for å forbedre prosesser for fremstilling av varer og tjenester
Strømlinjeformet oppstart, en metode for utvikling av bedrifter og produkter som skal korte ned produktutvikling og raskt oppdage om en foreslått forretningsmodell er levedyktig
Strømlinjeformet tankegang har også blitt brukt innen andre områder: lean construction, lean government, lean higher education, lean integration, lean IT, lean laboratory, lean product development, lean project management, lean services, lean software development


== Andre bruksområder ==
Le'an, et fylke i provinsen Jiangxi i Kina


== Personer ==
David Lean, engelsk filmregissør, britisk produsent og redaktør
David Lean (friidrettsutøver), australsk friidrettsutøver
Mia Farrow

Maria de Lourdes Villiers Farrow (født 9. februar 1945) er en amerikansk skuespiller for film og scene.

Farrow er tredje barn av regissøren John Farrow og skuespilleren Maureen O'Sullivan. Hun fikk sin scenedebut i 1963 i en off-Broadwayoppsetning av Oscar Wildes The Importance of Being Earnest. Året etter fikk hun sin debut på filmlerretet med en rolle i filmen Guns at Batasi.
I 1966 giftet Farrow seg med den tretti år eldre Frank Sinatra. De skilte seg i 1968, og Farrow knyttet seg til flower power-bevegelsen og reiste en kort periode til India og guruen Maharishi Mahesh Yogi. Hun returnerte til Hollywood samme år, og fikk stor suksess med sin hovedrolle i Roman Polańskis film Rosemary's Baby.

I årene 1970–1979 var Farrow gift med dirigenten og pianisten André Previn, og i årene 1981–1991 hadde hun et forhold til filmregissøren Woody Allen. Ronan Farrow (tidligere Satchel Farrow) er sønn av Farrow og Allen.Mia Farrow spilte hovedrollen i flere av Allens filmer, men forholdet endte dramatisk da Allen innledet et forhold til Farrows adoptivdatter, Soon-Yi Previn.


== Filmografi (utvalg) ==

Guns at Batasi (1964)
Rosemary's Baby (1968)
Den store Gatsby (1974)
En midtsommernatts sexkomedie (1982)
Zelig (1983)
Broadway Danny Rose (1984)
Kairos røde rose (1985)
Hannah og hennes søstre (1986)
Radio Days (1987)
September (1987)
En annen kvinne (1988)
Mord og andre misforståelser (1989)
New York Stories (1989)
Alice (1990)
Skygger og tåke (1992)
Hustruer og ektemenn (1992)
The Omen (2006)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Mia Farrow på Internet Movie Database 
(sv) Mia Farrow i Svensk Filmdatabas 
(da) Mia Farrow på Filmdatabasen 
(da) Mia Farrow på Scope 
(fr) Mia Farrow på Allociné 
(en) Mia Farrow på AllMovie 
(en) Mia Farrow hos Turner Classic Movies 
(en) Mia Farrow hos Rotten Tomatoes 
(en) Mia Farrow hos The Movie Database 
(en) Mia Farrow hos Internet Broadway Database
William Wyler

William Wyler (født Wilhelm Weiller; 1. juli 1902 i Mülhausen i Elsass i Tyskland, død 27. juli 1981 i Los Angeles i California i USA) var en amerikansk regissør, filmprodusent og manusforfatter. Han har vunnet Oscar for beste regi tre ganger for filmene Mrs. Miniver (1942), De beste år av vårt liv (1946) og Ben-Hur (1959). Disse filmene vant også Oscar for beste film, og han er dermed den eneste som har regissert tre filmer som har vunnet den gjeve priskategorien. Wyler ble nominert til sin første Oscar for regien på dramafilmen Dodsworth i 1936, med Walter Huston, Ruth Chatterton og Mary Astor i hovedrollene.
Filmhistoriker Ian Freer har kalt Wyler en «bona fide-perfeksjonist», og han mente at regissørens forkjærlighet for å spille inn scener flere ganger og å finpusse hver minste nyanse «gjorde ham til en legende». Han var ansvarlig for gjennombruddet til flere skuespillere, blant annet Audrey Hepburn i den romantiske komedien Prinsesse på vift (1953) og Barbra Streisand i filmmusikalen Funny Girl (1968). Olivia de Havilland vant sin andre Oscar under hans regi for dramafilmen Arvingen (1949), og Laurence Olivier ble nominert til sin første Oscar under hans regi for Stormfulle høyder (1939).
Wyler har fått en stjerne på Hollywood Walk of Fame og har regissert mange andre filmer, blant annet Hell's Heroes (1930), Jezebel (1938), Mannen fra Vesten (1940), Brevet (1940), Det beste i livet (1956), The Big Country (1958), Løgnen (1961) og Hvordan man stjeler en million (1966).


== Filmografi (utvalg) ==

1931 – A House Divided

1935 – Hennes første eventyr

1936 – Dodsworth

1937 – Gaten uten navn

1938 – Jezebel

1939 – Stormfulle høyder

1940 – Mannen fra Vesten

1940 – Brevet

1941 – Kvinnen uten hjerte

1942 – Mrs. Miniver

1946 – De beste år av vårt liv

1949 – Arvingen

1951 – Politidistrikt 21

1952 – Solnedgang

1953 – Prinsesse på vift

1955 – Desperate timer

1956 – Det beste i livet

1959 – Ben-Hur

1961 – Løgnen

1965 – Samleren

1966 – Hvordan man stjeler en million

1968 – Funny Girl

1970 – Natten de myrdet L.B. Jones


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) William Wyler på Internet Movie Database 
(sv) William Wyler i Svensk Filmdatabas 
(da) William Wyler på Filmdatabasen 
(da) William Wyler på Scope 
(fr) William Wyler på Allociné 
(en) William Wyler på AllMovie 
(en) William Wyler hos Rotten Tomatoes 
(en) William Wyler hos The Movie Database