jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Europamesterskapet i friidrett

EM i friidrett arrangeres av Det europeiske friidrettsforbundet. Europamesterskapet ble opprinnelig arrangert hvert fjerde år, men siden 2010 arrangeres det hvert annet år.


== Historie ==
De europeiske mesterskapene har en mye lengre historie enn verdensmesterskapene. Det første europamesterskapet ble kun arrangert for herrer. I 1938 ble herre- og kvinneøvelsene arrangert på forskjellige steder og til forskjellige tider. Fra 1934 til 1966 ble mesterskapene arrangert «halvveis» mellom olympiske leker. Etter avvik fra dette (1969 og 1971) gikk man tilbake til den gamle ordningen igjen i 1974. Etter EM i Barcelona i 2010 har mesterskapet blitt avholdt annenhvert år. EM i friidrett 2020 som skulle vært arrangert i Paris, ble avlyst på grunn av koronaviruspandemien.
EM i friidrett innendørs holdes i februar eller mars i oddetallsår.


== Arrangement ==
(M)*=Menn, (K)*= Kvinner


== Medaljefordeling ==
Oppdatert etter EM i friidrett 2022.
Nasjoner som ikke lenger eksisterer er oppført i kursiv.1 Utøvere fra Russland deltok som  ANA under EM i friidrett 2016 og EM i friidrett 2018. Disse medaljene regnes ikke inn i de offisielle medaljestatistikkene.Per 2022 er det kun nasjonene Andorra, Armenia, Bosnia-Hercegovina, Georgia, Gibraltar, Kosovo, Kypros, Liechtenstein, Malta, Monaco, Nord-Makedonia og San Marino som ikke har vunnet medalje. Saar deltok i 1954 uten å vinne medalje.


== Se også ==
Norge under EM i friidrett
EM i friidrett innendørs
VM i friidrett


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Det europeiske friidrettsforbundet (EAA) (engelsk)
Historikk og struktur
Europarekorder
Foldabrua

Foldabrua er ei hengebru som krysser Foldereidsundet i Nærøy kommune i Trøndelag. Brua er 336 meter lang, hovedspennet er 225 meter, og seilingshøyden er 38 meter. Brua er en del av fylkesvei 17.
Brua ble åpnet i 1969. Før det var det ferge mellom Teplingan og Bjøråneset.


== Se også ==
Finnmotunnelen
BergsviktunnelenListe over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilde av brua sett fra sør.
Bilder av Folda bru: [1] [2]
Tone Hødnebø

Tone Hødnebø (født 5. november 1962) er en norsk forfatter.


== Bakgrunn og arbeid ==
Det er ikke så lett å karakterisere Hødnebøs forfatterskap uten å forfalle til karakteristikker som vil bli slapt målt mot poetens språk. Den beste anbefalingen er å la seg utsette for sakte og gjentatt lesning, gjerne i samtale med andre lesere med viljen til å lese åpent og mest mulig presist. Som likevel aldri blir den samme lesningen som den forrige.
Med et forsøk på en omvei, kan en si at Hødnebøs poesi ligger nærmere kvantefysikken enn metafysikken i måten det tenkes om forutsetningene for å observere og tolke, eller nærmere poeten Bjørn Aamodt enn poeten Stein Mehren. Men først og fremst er den  – noe for seg selv.

 
Tone Hødnebø vokste opp på Solvang, en bydel i Tønsberg der hun var elev ved Tønsberg gymnas. Hun studerte engelsk og nordisk ved Universitetet i Oslo (UiO) 1982-1985 og drama, film og teater ved Universitetet i Trondheim 1985-1987. Hun gikk på Skrivekunstakademiet i Hordaland i 1987 og på Forfatterstudiet i Bø i 1988. 
Hun debuterte med diktsamlingen Larm i 1989 og har siden utgitt flere diktsamlinger og gjendiktninger. Hødnebø har særlig arbeidet med lyrikk og modernistiske dikt og har også skrevet essays og oversatt blant annet Emily Dickinson og Anne Carson fra engelsk.Tone Hødnebø var medredaktør av litteraturtidsskriftet Vagant 1990-1997. Hun har undervist ved flere forfatterkurs, blant annet ved Skrivekunstakademiet i Hordaland 2000-2006 og som veileder ved Litterär Gestaltning ved Universitetet i Göteborg 2008-2010. Hun ble styremedlem i Den norske forfatterforening (DnF) i 1995 og satt 2006-2009 i foreningens litterære råd som blant annet bestemmer hvilke nye norske bøker som skal få økonomisk støtte fra staten og hvilke forfattere som får Statens kunstnerstipend.


== Bibliografi ==
1989: Larm – dikt
1994: Mørk kvadrat – dikt
1995: Skitne lille hjerte – gjendiktninger av Emily Dickinsons dikt
1997: Pendel – dikt
2002: Stormstigen – dikt
2004: Skamfulle Pompeii – poetikk (i H PRESS' serie Imperativ)
2005: Et lykkelig øyeblikk – dikt i utvalg
2008: Nedtegnelser – dikt
2014: Glass, ironi og Gud – gjendiktning av Anne Carsons diktsamling Glass, Irony and God
2016: Nytte og utførte gjerninger – dikt
2018: Rød selvbiografi – gjendiktning av Anne Carsons bok Autobiography of Red.
2019: Å snu verdien inn mot verden (Kolon Folag)


== Priser ==
1995: Tanums kvinnestipend
1997: Den norske Lyrikklubbens pris (for Pendel)
2003: Sult-prisen
2005: Doblougprisen (sammen med Hans Herbjørnsrud)
2018:  Gyldendalprisen
2019: Diktartavla fra Hardanger folkemuseum og Olav H. Hauge-senteret
2021: Vestfold og Telemarks litteraturprisTone Hødnebø ble valgt til festspilldikter ved Festspillene i Bergen i 2007.


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Tone Hødnebø i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Tone Hødnebø i BIBSYS
Kolon forlags presentasjon av Tone Hødnebø
Bokklubben om Tone Hødnebø
Om dikt i utvalg
Forfattersamtale med Tone Hødnebø 1996
Tone Hødnebø i NRK Forfatter
Tone Hødnebø i Dagbladet Forfatter
Tone Hødnebø i Aftenposten Alex
Hestøybrua

Hestøybrua er ei bru i Nærøy kommune i Trøndelag. Brua er 257 meter lang og har et hovedspenn på 100 meter. Brua er en del av fylkesvei 769.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==
Havass Skog

Havass Skog BA var et skogeiersamvirke for deler av Østfold og Akershus samt en distriktsorganisasjon i Norges Skogeierforbund. Havass organiserte skogeiere langs Haldenvassdraget fra Idd i sør til Høland og Setskog i nord. I 2012 hadde Havass 1 083 medlemmer, fordelt på 7 skogeierlag. Administrasjonen lå i Ørje.
Organisasjonen ble stifta i 1929 som Haldensvassdragets Skogeierforening. I 2006 ble organisasjonen omdanna til et samvirke, og tok navnet Havass Skog. I 2015 gikk Havass inn i Glommen Skog.


== Referanser ==
Lokkarbrua

Lokkarbrua er ei hengebru som krysser Lokkarsundet mellom fastlandet og Otterøya i Nord-Trøndelag. Brua er 435 meter lang, med hovedspenn  225 meter. Den ble åpnet den 2. desember 1977. Brua er en del av fylkesvei 767.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Eksterne lenker ==
Side med bilder av Lokkarbrua
Glommen Skog

Glommen Skog BA er en interesseorganisasjon for skogeiere i Hedmark, med unntak av Hedemarken, organisert som et andelslag. Hovedkontoret er i Elverum. Glommen Skog er distriktsorganisasjon av Norges Skogeierforbund, og har 6 lokallag med ca. 2 600 medlemmer (2012).
Organisasjonen ble etablert i 1903 som Glommen Skogeierforening, og var landets første skogeierforening. Fra 1. januar 2006 har Glommen vært organisert som andelslag.


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside Arkivert 19. februar 2006 hos Wayback Machine.
Marøybrua

Marøybrua er ei fritt frambygg-bru som krysser Marøysundet og Buskholmen mellom fastlandet og Marøya i Nærøysund kommune i Trøndelag. Sammen med Nærøysund bru forbinder den Vikna med fastlandet. Marøybrua er 590 meter lang, med lengste spenn 120 meter. Byggingen startet i 1976, og brua ble åpnet i oktober 1978. Bruene er del av fylkesvei 770.


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde
Friedrichsruh slott

Friedrichsruh slott, slott ved landsbyen med samme navn, i Schleswig-Holstein, Tyskland, bygget av Otto von Bismarck. 
Stede var senere tysk hovedkvarter for De hvite bussene, redningen av skandinaviske fanger i Tyskland etter krigens slutt i 1945. Daværende innehaver, grev Bismarck, hadde svensk kone og stilte slottet til disposisjon for svensk røde kors.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nettsted for Bismarckstiftelsen
Nærøysundbrua

Nærøysundbrua er ei hengebru som krysser Nærøysundet mellom Marøya og Rørvik / Vikna i Nærøysund kommune i Trøndelag. Sammen med Marøybrua forbinder den Vikna med fastlandet. Nærøysundbrua er 701 meter lang, med et hovedspenn på 325 meter og seilingshøyde 41 meter. Brutårnene er 80 meter høye. Brua har 17 spenn. Byggingen startet i januar 1978, og brua ble åpnet 6. november 1981. Bruene er del av fylkesvei 770.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Marøyposten: Nærøysundbrua
Teitur Þórðarson

Teitur Þórðarson (Teitur Thordarson) (født 14. januar 1952) er en islandsk fotballtrener. Han har vært trener for klubber som Drøbak Frogn Idrettslag, 
Brann, som han trente ved to anledninger. Han har også trent Lyn, Lillestrøm og islandske KR. Hans siste trener jobb var for Drøbak-Frogn idrettslag. Han ga seg som trener der 10. april 2019


== Referanser ==


== Kilder ==
brann.no: «Branns hovedtrenere siden 1960»


== Eksterne lenker ==
(en) Teitur Þórðarson – Transfermarkt 
(en) Teitur Þórðarson – national-football-teams.com 
(en) Teitur Þórðarson – WorldFootball.net 
(en) Teitur Þórðarson – FootballDatabase.eu
Sminesbrua

Sminesbrua er ei bru i Nærøy kommune i Trøndelag. Brua er 152,5 meter lang og har et hovedspenn på 85 meter. Brua er en del av fylkesvei 769.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde
Mjøsen Skog

'Mjøsen Skog SA er en distriktsorganisasjon av Norges Skogeierforbund som organiserer skogeiere i Gudbrandsdalen og bygdene rundt Mjøsa sørover til Eidsvoll. Mjøsen Skog består av 26 lokale skogeierlag med ca. 4 000 medlemmer (2012). En del allmenninger er direkte medlemmer. Hovedkontoret ligger på Lillehammer.
Organisasjonen ble stiftet i 1909 under navnet Mjøsdistrikternes Skogeierforening. Foreningen besto av en del lokale fellessalg for tømmer, og styret var dannet av formenn i fellessalgene. I 1929 ble tømmersalget overført til skogeierforeningen, som fra 1929 til 1955 het Mjøsen Salgsforening, deretter Mjøsen Skogeierforening. Fra 2006 er Mjøsen organisert som andelslag under sitt nåværende navn.
I 2019 ble det besluttet å fusjonere med Glommen Skog SA. Nytt navn er nå Glommen-Mjøsen Skog SA


== Eksterne lenker ==
Mjøsen Skog
Sneppenbrua

Sneppenbrua eller Sneppen bru er ei spennbetongbru som krysser Steinkjerelva i Steinkjer i Nord-Trøndelag. Brua er 152,5 meter lang. Den er en del av europavei 6.


== Se også ==
Håkkadalsbrua
Steinkjerbrua
Måsørtunnelen
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Sneppenbrua på steinkjerleksikonet.no
Tom Richard Tokle

Tom Richard «Tomte» Tokle (født 10. juli 1982) er en tegneserieskaper fra Trondheim, nå bosatt i Stavanger. Han var tidligere medlem av Trondheimstegnerne. I mai 2007 var Tomte hovedgjest på tegneseriefestivalen Vossastreken.
Tomte startet som stripetegner og han har hatt en tegneserie på trykk i «Larsons Gale Verden» (Bladkompaniet) samt bidratt til ulike undergrunnsutgivelser, deriblant «Slagg» 1-3 (Trondheimstegnerne), «Supernova» (Pokus Forlag), «Lykantropi» (Trollmåne Forlag), «Fleip» (Laksevåg forlag). Blant hans tidligere tegneserier er «Flatrock», «Flatstein», «Tomteland» og «Afterlife», som ble laget i perioden 2000–2005, og er ikke lenger i produksjon. 
De siste årene har Tomte først og fremst laget skrekktegneserier med albumserien «Tomtes Sorte Sider», utgitt av Seriehuset og Kelpie Forlag, og har selvutgitt skrekkantologien Anxiety. I desember 2011 debuterte Tomte internasjonalt i den australske skrekkantologien Decay.
I albumet Anxiety II: Happy Helloween inkluderte Tomte et intervju med seg selv hvor han slår hardt ned på norske forlag og stripeserier. Dette skapte debatt i det norske seriemiljøet.Tomtes siste prosjekt er den digitale skrekktegneserien Sally The Ghost Hunter, som ble lansert 10. juli 2012.


== Bibliografi ==
2012 – Pinups From Hell: The Artwork of Tomte Vol.II (selvutgitt)
2011 – Anxiety III: The Great Cat Massacre in Burkittsfield (selvutgitt)
2011 – Anxiety II: Happy Helloween (selvutgitt)
2011 – Misanthropic Nectar: The Artwork of Tomte (selvutgitt)
2010 – Anxiety (selvutgitt)
2009 – Tomtes Sorte Sider, Album 4: Lys over Jessej (Kelpie forlag)
2007 – Tomtes Sorte Sider, Album 3: Barnevakten (Seriehuset)
2006 – Tomtes Sorte Sider, album 2: Stilleben (Seriehuset)
2006 – Tomtes Sorte Sider, album 1: Blackchapel (Seriehuset)


== Omtaler ==
Sint ung mann søker ikke lesere, anmeldelse av Anxiety II, Walter Wehus (publisert 2011-19-6)
Hoder skal rulle, anmeldelse av Anxiety II, serienett.no (publisert 2011-13-6)
Horror comic anthology: "Anxiety 1", anmeldelse av Anxiety, horror-comics.net (publisert 2011-21-5)
Mange slags grøss, anmeldelse av Anxiety, serienett.no (publisert 2011-23-1)
Tomte gjør science fiction, anmeldelse av Lys over Jessej, Serienett (publisert 2009-22-6)
Svarte tegninger, ujevnt manus, anmeldelse av Stilleben, Serienett (publisert 2006-3-12)
Flott albumdebut, anmeldelse av Blackchapel, serienett.no (publisert 2006-04-5)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Sally The Ghost Hunter - Digital Horror Comic Series
Gunnar Danbolt

Gunnar Danbolt (født 9. mars 1940 i Bergen) er professor emeritus i europeisk kunsthistorie ved Universitetet i Bergen.
Danbolt ble mag. art. i kunsthistorie på avhandlingen «Pozzoen i San Bartolomeo all`Isola i Roma, Romersk skulptur på 1000-tallet» i 1971.
Han har arbeidet mye med kunstteori og kunstpedagogikk, og er en aktiv formidler som har spredd kunnskap om kunst og kunstproblemer både i forelesninger og gjennom ulike medier. Han er også kjent for sin medvirkning i NRK P2s radioprogram Kunstreisen sammen med Nina Skurtveit. Dessuten er han medlem av Kirkekunstkommisjonen i Oslo katolske bispedømme.
Han har skrevet en rekke bøker, og mottok i 1999 Meltzers Høyskolefonds Forsknings- og Formidlingspris. 2010 utkom boken Talende bilder. Tekster og kunst og visuell kultur (red. Sigrid Lien og Caroline Serck-Hanssen) hvor en ny generasjon kunsthistorikere i Bergen hedret Danbolts forskning i forbindelse med hans 70-årsdag.  
Danbolt ble i 2007 utnevnt til ridder 1. klasse av St. Olavs Orden for sin innsats som kunstformidler.


== Bibliografi ==
1979 – Den estetiske praksis (sammen med Kjell S. Johannessen og Tore Nordenstam)
1987 -  Når bilder formidler (sammen med Siri Meyer),
1995-96 – Aschehougs kunsthistorie (4. bind, redaktør)
1997 – Nidarosdomen, fra Kristkirke til nasjonalmonument
1997 – Norsk kunsthistorie: Bilde og skulptur frå vikingtida til i dag (2. utgave, 2001; 3. utgave, 2009).
1998 – Jesu fødsel: Bildet og beretningen (med Henning Laugerud).
1999 - Blikk for bilder 1 og 2.
2002 – Billedspor 1 og 2.
2003 – Vi så hans herlighet.
2007 – Jeg former altså er jeg. Om Zdenka Rusovas billedunivers.
2009 – Inger Sitter: Et portrett (med Niels Chr. Geelmuyden).
2011 – Kjell Nupen: Et portrett (med Sidsel Helliesen og Kåre Valebrokk).
2013 – Under en farget himmel: Et kunstnerportrett av Inger Bergitte Sæverud
2014 – Frå modernisme til det kontemporære: Tendensar i norsk samtidskunst etter 1990.
2015 – Outsideren Herleik Kristiansens kunst


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Gunnar Danbolt i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Gunnar Danbolt i BIBSYS
UiB
NRK kunstreisen
«Med Ulriken i sladrespeilet» Bergens Tidende 2004
Meltzerfondets pris for fremragende forskningsformidling – 1999
Ridder Gunnar Danbolt
På Høyden: I snakkehjørnet: Gunnar Danbolt
Nrk: «St. Olav til P2-medarbeider»
Aleksandr Kerenskij

Aleksandr Fjodorovitsj Kerenskij (russisk Александр Фёдорович Керенский, født 22. apriljul./ 4. mai 1881greg. i Simbirsk, død 11. juni 1970 i New York) var en russisk politiker.
Han studerte jus ved universitetet i St. Petersburg. Som advokat var han kjent for å forsvare radikale personer som var anklaget for politisk agitasjon. Kerenskij vokste opp i byen Simbirsk ved Volga der faren var bestyrer for skolen som blant andre Lenin og hans søsken gikk på. Lenins far, Ilja Uljanov, var skoleinspektør for Volga-distriktet og en god venn av Kerenskijs far.I 1912 ble han med Trudovikene og han ble valgt inn i Dumaen (Parlamentet). I februar 1917 gikk han inn i det Sosialistiske Revolusjonære Parti og var talsmann for å få fjernet tsar Nikolai II. Tsar Nikolaj abdiserte 15. mars til fordel for sin bror Mikhail som avslo å bestige tronen. Etter at tsaren abdiserte 15. mars 1917 gikk Kerenskij inn i den midlertidige regjeringen, først som justisminister, deretter som krigsminister. Kerenskij beskrives som den mest dynamiske personen i den første provisoriske regjeringen, mens Lvov blir beskrevet som svak.8. juli 1917 overtok han ledelsen av den midlertidige regjeringen etter Georgij Lvov og beholdt makten inntil bolsjevikene overtok makten i oktober. Etter oktoberrevolusjonen klarte han 14. november å flykte gjennom en hemmelig utgang fra sitt skjulested i St. Petersburg til Nord-Russland, deretter til Finland og England. Senere bosatte han seg i Frankrike hvor han drev propaganda mot det kommunistiske styret i Russland. Siste del av sitt liv tilbrakte han i USA hvor han jobbet ved Hoover Institution i California.
Han døde av kreft i New York 11. juni 1970.


== Referanser ==


== Kilder ==
Spartacus Schoolnet


== Eksterne lenker ==
(en) Alexander Kerensky – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alexander Kerensky – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Aleksandr Kerenskij på Internet Movie Database
Demetrius Vikelas

Demetrius Vikelas (gresk: Δημήτριος Βικέλας – Dimítrios Vikélas), også kjent som Bikelas (født 15. februar 1835 i Ermoupoli på øya Syros, død 20. juli 1908 i Athen) var en gresk forretningsmann, og den første presidenten i Den internasjonale olympiske komité (IOK) fra 1894 til 1896.
Han flyttet hjemmefra 17 år gammel for å arbeide for sin onkel i London, først som bokholder, deretter som partner. I London ble han kjent med Charilaos Trikoupis, sønn av den greske ambassadøren, som senere ble statsminister i Hellas.
Vikelas representerte den pan-hellenske gymnastikklubben ved kongressen i Paris i 1894, der den olympiske bevegelsen ble grunnlagt, med Pierre de Coubertin som initiativtaker.
De Coubertin hadde opprinnelig planlagt å avholde de første moderne lekene i Paris i 1900, men Vikelas overbeviste ham og den nystiftede IOK om at de først burde arrangeres i Athen. Siden IOKs opprinnelige regler krevde at presidenten kom fra det landet som skulle arrangere de neste lekene, ble Vikelas IOKs første president.
Etter de første olympiske lekene, som ble en stor suksess, trakk Vikelas seg tilbake fra IOK, og de Coubertin tok over vervet. Vikelas døde i Athen, 73 år gammel.


== Eksterne lenker ==
Kelpie forlag

Kelpie forlag er et norsk undergrunnsforlag som har gitt ut en håndfull tegneserier innenfor sjangrene fantasy, horror og science fiction. Antologiserien Blodige Grøss er en av forlagets mest kjente antologi.
Forlaget ble startet i 2005, og drives av Tommy Kvarsvik. I tillegg til tegneserier har forlaget en rekke donaldistiske utgivelser, inkludert tidsskriftet KVAKK!.


== Eksterne lenker ==
kelpie.no
Ludditter

Ludditt eller luddist (etter engelsk Luddite) er kallenavn på en person som er motstander av teknologiske fremskritt eller endringer. Når ordet brukes om moderne forhold, ikke om sitt historiske opphav i England på 1800-tallet, betyr det oftest «teknologipessimist». 
Luddittene var en sosial bevegelse blant engelske arbeidere i tidsrommet fra 1811 til 1814. Tilhengerne protesterte, ofte ved å ødelegge tekstilmaskiner, mot endringene som fulgte den industrielle revolusjon og som truet deres jobber. Bevegelsen, som startet i 1811, ble oppkalt etter en, muligens mytisk, leder Ned Ludd. I en kort periode var bevegelsen så sterk at de utkjempet regelrette slag med den britiske armeen i «luditt-opprøret» (The Luddite Riots). Tiltak satt i verk av regjeringen inkluderte en masserettssak i York i 1813 som resulterte i mange dødsstraffer og deportasjoner til straffekoloni. Den historiske bevegelsen i England må sees i lys av vanskelige økonomiske forhold under Napoleonskrigene.
I nyere debatter har betegnelsene nyludditter og nyluddittisme (engelsk Neo-Luddism) blitt brukt for å karakterisere meningsmotstandere og grupper som er skeptiske til (særlig) informasjonsteknologi eller hevder at denne teknologien fører til negative kulturendringer.  
I samfunnsøkonomisk litteratur er luddittismen på 1800-tallet et hyppig brukt eksempel på å avkrefte den utbredte troen på at ny teknologi i sum fører til færre, ikke flere arbeidsplasser.


== Se også ==
Teknologideterminisme
Sabotør


== Referanser ==
Liste over ordførere i Bodø

Ordførere i Bodø er en liste over Bodøs ordførere. Denne listen omhandler de som har vært ordførere i kommunen siden starten av formannskapslovene, for lister over de tidligere kommunene som senere har blitt slått sammen med Bodø, se bunnen av listen.
Etter at byformannskapsloven ble vedtatt skulle det første valget til bystyre og formannskap være gjennomført innen mars 1837. I Bodø kunne valget derimot ikke gjennomføres, ettersom bare 15 av byens 250 innbyggere hadde stemmerett, og loven krevde at kommunestyret skulle bestå av 16 representanter. Det ble derfor vedtatt i kongelig resulusjon 9. januar 1838 at Bodø bare trengte å velge et bystyre på 9 representanter og et formannskap på tre. Severin Frederich Holmer, Melchior Koch og kjøpmann Wollf møtte som de tre medlemmene til Bodøs første formannskapsmøte i 29. oktober 1839. Holmer ble da valg til ordfører, mens Koch ble viseordfører.


== Ordførere ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Axel Coldevin (1937). Bodø bys historie. Bodø: Bodø kommune. 
Axel Coldevin (1966). Bodø by 1816-1966. Bodø: [s.n.] 
NRKs valgsider
Forth

Se også Forth (programmeringsspråk).Forth er den største elven i den østlige delen av det sentrale Skottland. Den har en lengde på 47 km.
Elven har sitt utspring i The Trossachs, en fjellkjede vest for Stirling. Den renner i østlig retning, gjennom Aberfoyle, og møter så Duchray Water og Kelty Water. Deretter renner den over Flanders Moss før elvene Teith og Allan renner inn i den. Elven går gjennom Stirling, hvor den blir bredere. Fra Stirling har den tidevann. Deler av året er det et overgangssted nær Stirling. Den renner så mot øst over Carse of Stirling og forbi byene Alloa og Airth. Ved Kincardine blir den igjen bredere, og renner ut i fjorden Firth of Forth.


== Båttrafikk ==
I middelalderen kunne man seile opp til Stirling, og i perioder antagelig lenger, men på grunn av mudder og økt størrelse på fartøy er det nå lite trafikk over Kincardine. 


== Broer ==
Ovenfor Stirling er elven smal, og det er en rekke broer. Tidligere kunne elvebredden være farlig, men moderne drenering har fjernet myrene og brokonstruksjon er dermed uproblematisk.
Etter at Teith og Allan renner inn i Forth blir den bredere. I Stirling har det vært bro over Forth minst siden det 13. århundre. Helt frem til åpningen av en bro ved Kincardine var dette den østligste veibroen over elven. Enda lenger ned, der hvor elven møter landsbyene North Queensferry og South Queensferry er den berømte Forthbroen, en jernbanebro, som ble åpnet i 1890. Broen er 2,5 kilometer lang, 100,6 meter høy og har to hovedspenn, hvert på 251 meter. I 1964 ble også Forth veibro for biltrafikk åpnet. I 2011 begynte konstruksjonen av Queensferry Crossing lokalisert vest for veibroen, og er planlagt åpnet i 2016.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) River Forth – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Forth Crossing Bill Committee Report, March 2010 Arkivert 5. oktober 2010 hos Wayback Machine., det skotske parlamentet
River Forth Crossing, debatt i underhuset 18. mai 2009
River Forth, British Waterways