jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Vannpolo under Sommer-OL 1900

Vannpolo under Sommer-OL 1900. Vannpolo var med for første gang på det olympiske programmet 1900 i Paris. Åtte lag skulle delta men et lag trakk seg, det var lag fra Storbritannia, Belgia, Frankrike og Tyskland. Turneringen ble spilt i cupform der de begge tapende semifinalistene fikk bronse. Den 11. august ble kvartfinalen spilt og semi- og finalen ble spilt 12. august.   


== Medaljer ==


== Semifinaler ==


== Finale ==


== Lagene ==


=== Osborne Swimming Club ===
Thomas Coe
John Henry Derbyshire
Peter Kemp
William Lister
Arthur G. Robertson
Eric Robinson
George Wilkinson


=== Brussels Swimming and Water Polo Club ===
Jean de Backer
Victor de Behr
Henri Cohen
Fernand Feyaerts
Oscar Grégoire
Albert Michant
Victor Sonnemans


=== Libellule de Paris ===
Thomas Burgess
Jules Clévenot
Alphonse Decuyper
Louis Laufray
Henri Peslier
Pesloy
Paul Vasseur


=== Pupilles de Neptune de Lille ===
Eugène Coulon
Fardelle
Favier
Leriche
Louis Martin
Désiré Mérchez
Charles Treffel
Jody Craddock

Joey Craddock (født 25. juli 1975 i Bromsgrove, England) er en tidligere midtstopper i fotball som spilte for den engelske Premier League-klubben Wolverhampton Wanderers.


== Biografi ==
Craddock startet sin karriere hos non-league laget Christchurch før han i august 1993 gikk gratis til Cambridge. Etter flere år hos Cambridge ble han i 1997 kjøpt av Sunderland for £300.000. Sesongen etter var han med på å sikre opprykk til Premier League for klubben. 
I sesongen 2003 / 04 klarte ikke Sunderland å beholde plassen i den øverste divisjonen og da sesongen var over ble Craddock solgt for £1.200.000 til Wolverhampton Wanderers som byttet plass med Sunderland, siden de hadde klart opprykk til Premier League i løpet av sesongen. Han skulle være med å forsterke Wolves slik at de kunne beholde plassen i den øverste ligaen og han gikk rett inn på laget og spilte midtstopper stort sett hele sesongen sammen med Paul Butler. Dette var ikke nok til å berge plassen for Wolves og det endte med nedrykk når sesongen var ferdig.
I oktober 2005 skrev han under en ny 2,5 års kontrakt med Wolves og etter at Mick McCarthy overtok klubben etter Glenn Hoddle, ble Craddock utnevnt til kaptein for laget.


== Karriere som spiller ==
Tabellen er oppdatert pr 24. mars 2008


== Eksterne lenker ==
(en) Jody Craddock – Transfermarkt 
(en) Jody Craddock – WorldFootball.net 
(en) Jody Craddock – Soccerbase.com 
(en) Craddock på Wolves hjemmeside
Dassault Mystère II

Dassault MD.452 Mystère II var et fransk jagerfly produsert av Dassault Aviation for Armée de l'air. Prototypen, Mystère I, som hovedsakelig var en MD.450 Ouragan med nye tilbakestrøkne vinger og nytt haleparti, fløy første gang 23. februar 1951.
Pre-serien fikk betegnelsen Mystère IIB og skilte seg fra prototypen første og fremst ved kraftigere motor, en Hispano-Suiza Tay 250 og en bestykning bestående av to 30 mm kanoner. Den serieproduserte versjonen, som var i produksjon fram til 1957, fikk betegnelsen Mystère IIC og var utstyrt med en Atar 101D turbojetmotor.
En nattjager basert på Mystère II ble planlagt som «MD.453 Mystère IIIN», men kun én prototype ble bygget.


== Spesifikasjoner ==
Christian Blom (1782–1861)

Christian Blom (født 20. oktober 1782 på Narverud ved Tønsberg, død 22. april 1861 i Drammen).
Christian Blom var egentlig sjøkaptein og senere skipsreder i Drammen, men var en ivrig musiker og komponist. Han skrev melodien til «Sønner av Norge» av Bjerregaard i 1821 og vant med den Norges vels konkurranse om en nasjonalsang. 
Han var aktiv i Det Norske Selskab og startet Det Musikalske Selskab.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Christian Blom, fra Norsk biografisk leksikon
Sønner av Norge (nasjonalsang)

for andre betydninger se: Sønner av Norge
«Sønner av Norge» er den mest brukte tittelen på «Norsk Nationalsang» – Norges de facto nasjonalsang fra 1820. Juristen og forfatteren Henrik Anker Bjerregaard (1792–1842) skrev teksten, mens melodien ble komponert av Christian Blom (1782–1861). «Sønner av Norge» ble brukt som nasjonalsang fram til «Ja, vi elsker dette landet» kom i 1864.
Sangen ble til etter at Selskapet for Norges Vel i 1819 utlyste en konkurranse om å skrive en ny nasjonalsang for Norge. Pengepremien ble donert av grosserer Marcus Pløen og var på 100 speciedaler hver, til henholdsvis tekstforfatter og tonesetter. Bedømmelseskomitéen bestod av tre akademikere (rektor ved Oslo katedralskole Jacob Rosted, slottsprest på Akershus Johan Storm Munch og professor Cornelius Enevold Steenbloch), og av 20 bidrag ble den kåret som vinner i 1820.  Om vinnersangen uttalte komitéen at den ikke realiserte deres idé om en norsk nasjonalsang; «passe til enhver Tid og tilfredsstille enhver Classe af Borgersamfundets Lemmer» og kunne være «et helt Folks Løsen». Sangen ble likevel innstilt til prisen fordi den var den «mest hensigtssvarende». De ville heller ikke at prisen skulle gi den et «almengjældende Stempel», men overlot den til «en langt alvorligere Kamp med ældre og yngre Brødre».
I likhet med «Ja, vi elsker» (frem til den ble det den 11. desember 2019) er den aldri formelt anerkjent som nasjonalsang, men etablerte seg som nasjonalsang av ren praksis. Fram til tidlig på 1900-tallet ble begge sanger brukt om hverandre, men «Sønner av Norge» ble benyttet i mer formelle sammenhenger.


== Sangteksten ==


== Innspillinger (i utvalg) ==
1ste Brigades Musikkorps. Innspilt i Kristiania tidlig i september 1905. Utgitt på de akustiske 78-platene Gramophone 80121 og Zonophone 70082.
Halfdan Rode med orgel. Innspilt i Kristiania i september 1909. Utgitt på de akustiske 78-platene Gramophone 2-82765 og Gramophone 282254.
Einar Strøm-Andersen Ellgen, baryton, med orkester. Innspilt i Berlin i 1928. Utgitt på 78-platen Brunswick 7831.
Herman Ivarson med akk. (trp., vln., og hammondorgel). Arr.: Herman Ivarson. Utgitt på 78-platen Victor V-15066 i 1941.
Øystein Frantzen med Hjalmar Lindbergs okrester. Innspilt 27. juni 1951. Utgitt på 78-platen Odeon ND 7054 og på EP-platen Odeon GEON 15.
Glittertind, utgitt 2004 på albumet Evige Asatro.


== Referanser ==
Kilde: Sangen har lysning : studentersang i Norge på 1800-tallet, Anne Jorunn Kydland, 1995, ISBN 82-560-0828-8
Kilde: Viktige trekk fra Norges vels historie 1809-1995, Kristian Kaus, 1996, ISBN 82-7115-100-2
Kilde: Norsk litteraturkritikks historie 1770-1940, Bind 1, Edvard Beyer og Morten Moi, 1990, ISBN 82-00-06623-1


== Eksterne lenker ==
Om fedrelandssangene
Rinkbandy

Rinkbandy er en tilpasningsidrett, en blanding av ishockey og bandy. Spillet blir brukt i bandymiljø når man ikke kan stille nok spillere til 11-mannslag. Spillets regler er stort sett som i bandy, men siden det foregår på en ishockeybane, blir de tilpasset denne. For eksempel må straffeslag utføres som i ishockey, og corner forekommer ikke. 
Seksmanns-spillet blir brukt i de lavere alderstrinn, samt for damelag. Rinkbandy spilles også av bedriftsidretslag i Oslo og Akershus.
Rinkbandy en mildere sport en ishockey og bandy, blant annet må kølla berøre isen når man slår på ballen. Man kan derfor ikke skyte som i bandy, men føre skuddene med kølla langs isen før den treffer ballen. Det er heller ikke lov med taklinger og røft spill


== Utstyr ==
Rinkbandy spilles med bandyutstyr inkludert skøyter, hjelm, hansker, leggskinn, bukse, susp (herrelag), halsbeskytter, albuebeskytter. 
Det brukes bandykølle eller en godkjent rinkbandykølle (som minner om en liten ishockeykølle), og bandyball.
Per Fredrik Wright

Per Fredrik Wright (født 30. desember 1940 på Geithus i Modum kommune) er en tidligere norsk fotball- og bandyspiller som representerte Ski- og Ballklubben Drafn. Han er også tidligere rektor ved Norges idrettshøgskole, samt president i Norges Tennisforbund. Han spilte bandy i eliteserien, og var med og vinne sølv i VM i 1965 sammen med blant andre Steinar Pettersen, Inge Thun og Thorodd Presberg. Wright var også aktiv i tennis, og spilte fotball i 2. og 3. divisjon.
Wright har også hatt flere verv i nasjonale og internasjonale bandyforbund. Han var aktiv i innføringen av innebandy til Norge tidlig på 1970-tallet. I 1979/1980 bidro han også i innføringen av damebandy i Norge.


== Referanser ==
Stampen

Stampen (etablert 1968 i Stockholm) er en svensk jazzklubb i Gamla stan, kjent for å ha huset flere av verdens fremste artister.
Fra å være en kirke for franske kalvinister (1752–1881), og pantelåner (der  «stampen» er kvittering for det man har levert), ble den omgjort til jazzklubb av initiativtakerne Sten og Gun Blomquist (1968).  Blant de som tidlig spilte der, var Ben Webster (Live at Stampen, 1973), Teddy Wilson, Dexter Gordon og Lucky Thompson.  Swingsaksofonisten Benny Waters ga ut Live at the Pawnshop (1976), hvorpå 
Arne Domnérus Kvartett, med Georg Riedel, Bengt Hallberg og Egil Johansen, pluss Lars Erstrand, ga ut fire bind med Jazz At The Pawnshop (1976).
På 80-tallet var blant annet Red Mitchell fast bassist.  Den norske utgivelsen Egil Johansen Quartet featuring Scott Hamilton (Gemini Records, 2004) er 1986-opptak.
Eier siden 1998 er J. Haddad.


== Eksterne lenker ==
stampen.se
Fitzroy Square

Fitzroy Square er en plass i den delen av London som kalles Fitzrovia, nær det sørøstre hjørnet av Regent's Park. Plassen er kjent for den fine georgianske arkitekturen som omkranser plassen. Nr. 1, 1A, 2-8 og 33-40 (London Foot Hospital) er alle verna med høyeste fredningsgrad (grade I).
Plassen ble anlagt i 1790 av Charles Fitzroy. Husene er tegna av James og Robert Adam. Kapellet og husene langs sørsida, som av mange ble regna som Adams' fineste, ble ødelagt under Blitzen i 1940, men er seinere rekonstruert.
Både George Bernard Shaw og seinere Virginia Woolf har bodd i nr. 29 mot vest. I dag er Fitzroy Square forfatteren Ian McEwans adresse, og mye av hans roman Lørdag er lagt hit. 


== Eksterne lenker ==
360° panorama fra Urban75 [1]
Collins John

Collins John (født 17. oktober 1985 i Zwedru i Liberia) er en nederlandsk fotballspiller som sist spilte for Pittsburgh Riverhounds frem til juli 2014. John er født i Liberia, men flytta til Nederland sammen med familien etter at faren døde i krig. 
Han har spilt tre landskamper for Nederland.


== Klubber ==
FC Twente (2002–2004)
Fulham FC (2004–)
Gillingham FC (lån, 2006–2007)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Collins John – Major League Soccer 
(en) Collins John – Transfermarkt 
(en) Collins John – national-football-teams.com 
(en) Collins John – WorldFootball.net 
(en) Collins John – Soccerbase.com 
(en) Collins John – FootballDatabase.eu 
(en) Collins John – Soccerway 
(en) Collins John – EU-Football.info 
(en) Collins John – FBref
Haymarket

Haymarket (engelsk: «Høymarkedet») kan vise til følgende steder: 

Haymarket (London), ei gate i London
Haymarket (Edinburgh), et område i Edinburgh, Skottland
Haymarket stasjon, en jernbanestasjon i EdinburghHaymarket kan også vise til følgende institusjoner og hendelser:

Haymarket Theatre, et teater på Haymarket i London
Haymarket Group, et bladforlag
Haymarketopptøyene, et fagforeningsmøte på Haymarket Square i Chicago i 1886
Christian Blom

Christian Blom er navnet til flere personer:

Christian Blom (1782–1861), norsk komponist. Skrev blant annet melodien til «Sønner av Norge».
Christian Blom (1870–1960), norsk politiker og Stortingsrepresentant.
Christian Blom (1877–1958), norsk jurist og advokat, fungerende amtmann i Hedmark 1909-10
Christian Blom (1877–1962), norsk jurist, lagmann i Trondheim 1934-47
Christian Blom (1974), norsk samtidskomponist født i 1974. Tidligere leder for Bergen Senter for Elektronisk Kunst.
Pianola

Pianola er et felles navn for et automatisk piano. Pianola var egentlig et navn på en modell fra en av de store fabrikantene av automatiske piano. Pianola ble benyttet som forlystelsesmaskin på caféer, puber, skøytehaller og den slags publikumslokaler, de fungerte som den tidas jukebox.  Det fantes et myntinnkast som man benyttet til å få startet maskin som da spilte en gledelig melodi. Da mynten som man brukte oftest var en nickel så ble de og kalt for nickelodeon. Det fantes dessuten flere ulike varianter av piano- eller orgelbaserte musikkautomater med flere instrumenter, disse kalles ofte orchestrion. Felles for dem er at automatikken oftest baseres på vakuum-prinsippet som kraftkilde og med en perforert papirremse som styring for avspillingen. Avanserte instrumenter kunne variere både tempo og anslag ved hullene i den kodede papirrullen. Musikk til papirrullene ble oftest kodet manuelt fra noter, men i begynnelsen av 1900-tallet hadde man konstruert innspillingspianoet som gjorde det mulig å la berømte pianister og komponister spille inn sine tolkinger av sin musikk som da ble perforert og da kunne et pianola spille av igjen pianistens tolking med en forbausende kvalitet. Edvard Grieg spilte inn noen av sine egne komposisjoner i april 1906 i Leipzig på to ulike typer av selvspillende piano: Hupfeld DEA og Welte-Mignon [1]. Pianoene som kan ta opp denne typen av ruller kalles ofte for reproduserende piano eller reproducing piano.   
De første amerikanske automatiske piano med papirrull for avspilling ble laget i 1895 i Detroit, så hvorfor er de med i westernfilmer? Før denne tida fantes det automatiske pianoet der en stor rull av tre med stifter i, lignende en stor sylinder til en spilledåse, styrte oppspillingen. Disse ble laget allerede på 1800-tallet i Tyskland, Frankrike og Italia og ble kalt gatepiano, da de oftes ble fraktet omkring på en kjerre, og fungerte som et positiv.   


== Noter ==
[1] Eszter Fontana. Im Aufnahmesalon Hupfeld. Stekovics. Halls/Sale 2000. Sid 89.


== Eksterne lenker ==
Pianola Forum
Pianolans hjem på Internet
En demonstrasjon av mulighetene med et automatisk piano
En Amerikansk organisasjon for automatiske piano
Themodist.com rolls + information Arkivert 30. desember 2004 hos Wayback Machine.
Player Piano Group : UK
Christian Blom (1870–1960)

Christian Blom (født 28. mai 1870 i Horten, død 30. november 1960) var en norsk marineoffiser, skipskonstruktør, politiker og verftsdirektør. Han var Norges første ekspert på ubåter, utdannet i Paris 1896–1898 etter avsluttet sjøkrigsskole. Han var ansatt ved Marinens Hovedverft i Horten fra 1899 til 1935, viseadministrerende direktør fra 1915, og administrerende direktør fra 1929.
Blom var også stortingsrepresentant for partiet Høyre og bykretsene Holmestrand, Horten, Tønsberg, Sandefjord, Larvik i periodene 1928-1930 og 1931-1933. Han var en av grunnleggerne av Norges Standardiseringsforbund i 1922, og den første styreformann i organisasjonen. Han konstruerte og tilså byggingen av skoleskibet Christian Radich ved Framnæs Mekaniske Værksted i Sandefjord i 1936-1937.
Under annen verdenskrig var han stasjonert i Lunenburg i Nova Scotia i Canada, hvor han ledet ombyggingen av norske hvalbåter til minesveipere. Han var samtidig rådgiver for den kanadiske regjeringen i krigsspørsmål.
Slekten Blom kommer fra Skien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Christian Blom hos Norsk senter for forskningsdata
ARA «General Belgrano» (1951)

ARA «General Belgrano» var en argentinsk krysser som ble senket av den britiske marinen under Falklandskrigen.
Skipet ble sjøsatt under navnet USS «Phoenix» i 1938, som et skip i den amerikanske Brooklyn-klassen. Krysseren overlevde angrepet på Pearl Harbor, og resten av andre verdenskrig og ble solgt til Argentina i oktober 1951 for 7,8 millioner dollar.
Den 2. mai 1982 ble skipet senket av den britiske atomubåten HMS «Conqueror» og 323 argentinere mistet livet. Den argentinske marinen trakk seg etter dette tilbake mot det argentinske fastlandet, noe som bidro til å svekke forsyningslinjene til de argentinske soldatene på Falklandsøyene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) ARA General Belgrano (ship, 1938) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Per R. Berger

Per Ragnvald Berger (født 18. oktober 1952) er en norsk politiker (H). Han har vært ordfører i Hole siden 1999. Berger etterfulgte Per E. Moi som ordfører etter valget i 1999, og ble gjenvalgt for femte gang som ordfører i 2015. Per Berger tok ikke gjenvalg i 2019. 
Berger har bakgrunn fra Hærens ingeniørskole på Hvalsmoen 1972. Han har vært ingeniør i Hole kommune, byggeleder hos Siv. ing Jan Solberg og eiendomsleder/overingeniør i Ringerike kommune til 1999. Berger var også styremedlem i Buskerud Kollektivtrafikk AS til 2013.


== Referanser ==
Astrid Lødemel

Astrid Lødemel (født 9. desember 1971 i Oslo) er en norsk tidligere alpinist som var spesialist i fartsdisiplinene. Hun er fra Voss.
Hennes beste resultat i verdenscupen er en andreplass i super-G i Vail i USA 13. desember 1992, to hundredeler etter Ulrike Maier. Astrid Lødemel ble nr. 3 i utfor i Morzine i Frankrike 3. mars 1993. Hun deltok under vinter-OL for Norge i 1992 i Albertville med 15.-plass i utfor som beste resultat.
Høydepunktet i hennes karriere var VM i 1993 i Morioka i Japan. 11. februar tok hun sølvmedalje i utfor etter Kate Pace, og 14. februar tok hun bronsemedalje i super-G  etter Katja Seizinger og Sylvia Eder. 
Astrid Lødemel tok ti norske mesterskap, fem i utfor, to i super-G og tre i kombinasjonen. Hun la opp etter en kneskade i 1995.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Astrid Lødemel på Internet Movie Database 
(en) Astrid Lødemel – Olympedia 
(en) Astrid Lødemel – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Astrid Lødemel – FIS (alpint) 
(en) Astrid Lødemel – ski-db.com
Gibson Flying V

Gibson Flying V er en elektrisk gitar som ble introdusert i 1958 av Gibson. Det er en plankegitar. Den har blitt laget i flere perioder. 
Den første modellen, fra 1958-1963, er den mest ettertraktede. Kvaliteten var svært høy, og i store delen av denne perioden (1958-1961/1962, eventuelt også 1963) ble gitaren laget med P.A.F. humbuckermikrofoner, som anses for å være noe av det beste blant gitarmikker.
På 1970- og 1980-tallet ble disse gitarene fremfor alt populære innen hardrock, kanskje på grunn av formen som skilte seg mye fra datidens gitarer. På grunn av de små opplagene den ble produsert i, har gitaren blitt veldig dyr. I 1963 stoppet produksjonen.
I 1966 begynte man å lage en modifisert kopi av den tidligere modellen. Denne er ikke like ettertraktet som den originale, men regnes fortsatt som et attraktivt instrument.
I 1982 kom den første tro kopien av 1959-modellen av Gibson Flying V. Denne ble levert med en brun gitarkasse med V-form. Denne ble laget fram til 1983.
I dag produserer Gibson flere ulike modeller av Flying V. Modeller med 1959-spesifikasjoner, 1968-spesifikasjone, og så videre.
Jimi Hendrix brukte Flying V allerede på slutten av 1960-tallet.


== Se også ==
Gibson Moderne
Gibson Explorer
Svennestykke

1. Svennestykke er det avsluttende produkt ved avleggelse av en svenneprøve. Svennestykket blir vurdert av en prøvenemnd på minst to medlemmer med kompetanse innen det aktuelle faget.
Karakterene er:

Bestått meget godt
Bestått
Ikke bestått2. Svennestykke brukes i overført betydning om noe som er gjort ekstra bra, "imponerende svennestykke". Ordet er mye brukt i denne betydningen innen musikk- og filmanmeldelser. "Mesterstykke" / "Mesterverk" er brukt på samme måte, men beskriver et høyere nivå.


== Se også ==
Lærling
Svenn
Svennebrev
Svenneprøve
Fagprøve
Fagbrev
Mester
Mesterbrev
Mesterfag
Laug
Idrettsklubben Våg

Idrettsklubben Våg (stiftet 12. januar 1938) er en idrettsklubb fra Vågsbygd i Kristiansand, som driver med badminton, fotball, friidrett og håndball, i tillegg til barneidrett og en løype- og trimgruppe. I etterkrigstiden har klubbidretten i stor grad hatt tilhold på Sjøstrand skole og Møvig skole, som rekrutterer fra strøkene Voiebyen og Møvig.


== Fotball ==

A-laget i fotball for menn spiller 2013-sesongen i 4. divisjon.


== Håndball ==
A-laget i håndball for kvinner, Vipers Kristiansand, het tidligere Våg Vipers og har spilt på det øverste nivået siden 2001.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Tobias (andre betydninger)

Tobias kan vise blant annet til:

Tobias (bassgitar), gitar merkenavn etablert april 1977 av Michael Tobias, senere oppkjøpt av Gibson Guitar Corporation.
Tobias som fornavn, opprinnelig gresk variant av det hebraiske navnet Tobija som betyr «Jahve er god».
Tobias Produksjon, båtprodusent på Austrheim i Hordaland.
Tobias (tidsskrift), Oslo byarkivs fagtidsskrift om oslohistorie
America Football Club

America FC er en tradisjonell brasiliansk fotballklubb fra Rio de Janeiro, stiftet 18. september 1904. Laget spiller for tiden på nivå tre i det brasilianske ligasystemet (Série C), men sees likevel på som en storklubb på bakgrunn av hvordan ligasystemet i Brasil er bygd opp. I tillegg til den nasjonale ligaen arrangeres det nemlig delstatsmesterskap, og disse er vel så populære blant folk flest. America deltar i Rio-turneringen, hvor de har pleid å utmerke seg. Klubben har vunnet denne turneringen 7 ganger, men den siste seieren kom helt tilbake i 1960.
Som en av de første populære fotballklubbene i Brasil har America fått flere klubber kalt opp etter seg, noe som ikke er uvanlig i Brasil. Et eksempel er América Futebol Clube (RN) fra Natal, som nå spiller i Série A. I tillegg til navnet har denne klubben også i stor grad etterlignet Americas drakter og klubbemblem.
Nicolas Mayer

Nicolas Mayer (født 1852, død 1929) var en fransk skulptør.
Mayer er kjent for å ha skulptert en av de mest kjente gjengivelsene av den romerske gudinnen Justitia (den greske Themis / egyptiske Maat).


== Referanser ==
Florett

En florett er et lett blankvåpen som brukes i fekting. Opprinnelig ble florett brukt som øvelsesvåpen istedenfor sverdet som ble brukt i kamp eller duell. Floretter som brukes i konkurranser idag er totalt 110 cm lange og vekten er 500 gram. De har en tynn, ca. 90 cm lang, bøyelig rektangulær klinge av stål
.hu

.hu er Ungarns nasjonale toppnivådomene (ccTLD) for internett. Registreringer behandles via akkrediterte registrarer.


== Registrering ==
Registrering kan gjøres direkte på andre nivå (hvis du ikke er EU-borger må du inneha et gyldig varemerke i Ungarn), eller på tredje nivå under kategoriserte subdomener på andre nivå (som for eksempel .gov.hu, .edu.hu og .ac.hu).
Domenenavn med spesielle bokstaver (á, é, í, ó, ö, ő, ú, ü, ű) kan også registreres.


== Se også ==
Domenenavn
Landskoder (internett)
Toppnivådomene


== Eksterne lenker ==
IANA .hu whois informasjon
domain.hu Arkivert 10. mai 2006 hos Wayback Machine.
Liste over .hu-akkrediterte registrarer Arkivert 10. mai 2006 hos Wayback Machine.