jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
O’Hare internasjonale lufthavn

Chicago O'Hare internasjonale lufthavn (Chicago O'Hare International Airport) (IATA: ORD, ICAO: KORD) er USAs nest travleste flyplass, etter Hartsfield internasjonale flyplass som er den travleste. Over 70 millioner passasjerer reiste igjennom Chicago O'Hare Airport i 2000. Flyplassen ligger 32 kilometer fra Chicago sentrum, og har i dag fire terminaler og seks rullebaner.
SAS har avganger fra lufthavnen til København lufthavn og til Stockholm lufthavn, Arlanda og Norwegian har fra mars 2018 rute til London Gatwick lufthavn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) O'Hare International Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
 O’Hare internasjonale lufthavn hos Wikivoyage
Grytastranda

Grytastranda er en bygd med ca. 550 innbyggere på nordsida av Grytafjorden i Ålesund kommune i Møre og Romsdal. Grytastranda strekker seg mellom Hamnsund i vest til Slyngstad i øst og omfatter de opprinnelige matrikkelgårdene Uggedal, Engeset, Gryta, Holmeset, Urkedal, Gjerset, Årset og Krogset i Haram.


== Historie ==
Gårdene på Grytastranda tilhørte Gryta skipreide før 1822.[1]
Området var opprinnelig del av Borgund kommune. 1. januar 1965 ble deler av Borgund kommune (Møre og Romsdal) med 1.191 innbyggere (Hamnsund, Grytastranda, Søvik og Gamlem med øyene vestafor) slått sammen med det meste av Haram og Vatne kommuner til den nye Haram kommune. Fra 2020 er Haram en del av Ålesund kommune.
Grytastranda ligger solvendt og lunt til, og byr dermed på gode gartnerforhold. Her blir det dyrket både tomat, agurk og jordbær.
Grytastranda har lange tradisjoner innen fiske, og er idag et av de områdene fiskerinæringen står sterkest i Haram kommune. Mange moderne linebåter som driv fiske i fjerne farvann hører hjemme her, og de fleste har sine egne kaianlegg og sjøbuer langs stranda. Det finnes også to fiskeforedlingsanlegg på stranda.
De fleste som bor på Grytastranda jobber likevel i nabobygdene Søvik og Brattvåg. 
Grytastranda har egen barneskole på Gryta med ca. 40 elever, og barnehage på Gjerset.
Matrikkelgården Uggedal er nevt som Wgedall  i et diplom datert 16. september 1570 [2]
Sogneprest Augustinus Meldal,  i Borgund  beskriver fjellene  Grytefieldet som et av det største på fastlandet i sin Innberetning til det Danske Kanselli i 1743.
Idrettslag: Norborg IL


== Geografi ==


==== Øyer og Holmer ====
Kjepina   62°32′29″N 6°15′29″Ø 18 moh.


==== Vann ====
Grytavatnet   62°34′9″N 6°20′40″Ø 2,9 kvadratkilometer, 291 moh.
Gjersetvatnet


=== Landformer ===
Saltkjelen


==== Fjell ====
Grytafjellet


== Samfunn ==


=== Kirke ===
Hamnsund kirke er felles for bygdene Gamlem Grytastranda Hamnsund, Søvik, Terøy, Store Kalvøy, Bjørnøy og Torholmen. Tidligere tilhørte også Lorgen på nordsida av Ellingsøya til Hamnsund kirke.


== Natur og miljø ==
Kjepina er freda som naturreservat


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Grytastranda barneskoles hjemmeside
Grytastranda bygdelag sin hjemmeside
[3]
Karlskrona med Karlskronavarvet

Karlskrona med Karlskronavarvet er et svensk verdensarvsted i Karlskrona i Blekinge län.
Byen ble grunnlagt i 1680 og var da en moderne flåtebase. Arkitekturen, sammen med verfet og byplanen med anleggene og fortifikasjonen vakte stor oppmerksomhet i Europa i sin samtid. Den svenske marinen driver fortsatt sin virksomhet her, og kan slik vise til over 320 års sammenhengende virksomhet. 
Stedet ble tatt opp på UNESCOs verdensarvliste i 1998. Komiteens begrunnelse var: 

«Byen Karlskrona er internasjonalt interessant som et unikt eksempel på en konsekvent gjennomført, maritimt befestet byanlegg og sjøarsenal fra 1600-tallet og 1700-tallet.»


== Bygg og anlegg ==
Karlskrona og øya Trossö
Fredrikskirken
Trefoldighetskirken (Den tyske kirken)
Admiralitetskirken (Ulrica Pia) med Admiralitetsklokketårnet
Vattenborgen og Rådhuset ved Stortorget.
Grevagården med Blekinge Museum
Stumholmen, Karlskrona med blant annet Kronobageriet, Karlskrona
Karlskronavarvet
Karlskrona orlogsbase med Kurrholmen og Godnatt
Mjölnareholmen
Koholmen
Kungshall
Ljungskär
Kronokvarnen i Lyckeby
Kungsholms fort
Drottningskärs kastell
Skärva herrgård


== Bakgrunn ==
Kong Karl XI besluttet i 1679 at det skulle anlegges en hovedstasjon for den svenske flåten i Blekinges skjærgård.  Karlskrona by fikk derfor stadsprivilegier 10. august 1680. En plan for anleggelse av havnen ble utferdiget av generalkvartersmester Erik Dahlbergh og fastlagt i 1683. To år senere startet arbeidet under Dahlberghs ledelse; senere ble han avløst av Carl Magnus Stuart.


== Eksterne lenker ==
(en) Naval Port of Karlskrona – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Riksantikvarieämbetets sider om Karlskrona
Karlskrona verdensarvs internettsider
Blaise de Vigenère

Blaise de Vigenère (født 5. april 1523, død 1596) var en  fransk diplomat og kryptolog.
Vigenère chiffer er oppkalt etter ham, selv om det strengt tatt ikke var han som oppdaget metoden. Chifferet er et polyalfabetisk substitusjonschiffer. Dette innebærer at samme bokstav i klarteksten kan være representert av stadig nye bokstaver i chifferteksten. Dette vanskeliggjør frekvensanalyse for å knekke chifferet. 


== Se også ==
Koder
Kryptografi


== Referanser ==
Liste over tettsteder i Frederiksborg amt

Dette er en liste over tettsteder i det tidligere Frederiksborg amt.


== A ==
Allerød
Alsønderup
Annisse
Apperup
Asminderød
Asserbo


== B ==
Bakkebjerg
Birkerød
Bistrup
Blistrup
Blovstrød
Brådebæk


== D ==
Dalby
Dronningmølle


== E ==
Ellekilde
Endrup
Esbønderup
Espergærde
Esrum


== F ==
Farum
Ferslev
Fredensborg
Frederikssund
Frederiksværk


== G ==
Gadevang
Ganløse
Gerlev
Gilleleje
Græsted
Gurre
Gørløse
Græse
Græse Bakkeby


== H ==
Hanehoved
Hellebæk
Helsinge
Helsingør
Hillerød
Hornbæk
Humlebæk
Hundested
Hørsholm
Høsterkøb


== J ==
Jægerspris
Jørlunde


== K ==
Kagerup
Kajerød
Kokkedal
Kvistgård
Kyndby
Kyndby Huse


== L ==
Landerslev
Langesø
Lillerød
Liseleje
Lynge
Lyngerup
Lynæs


== M ==
Melby
Meløse
Mikkelborg
Munkerup
Mørdrup


== N ==
Neder Dråby
Niverød
Nivå
Ny Hammersholt
Nødebo
Nørre Herlev


== O ==
Oppe Sundby
Over Dråby


== R ==
Ramløse
Ravnsnæs
Rungsted
Rørtang
Rågeleje


== S ==
Skibby
Skuldelev
Skærød
Skævinge
Slagslunde
Slangerup
Sletten
Smidstrup
Snekkersten
Stavnsholt
Stenløse
Stenstrup
Store Lyngby
Store Rørbæk
Sønderby
Sørup
Søsum


== T ==
Tibberup
Tibirke
Tikøb
Tisvilde
Tulstrup


== U ==
Udsholt
Uggeløse
Ullerød
Usserød
Uvelse


== V ==
Vejby
Veksø
Venslev
Villingebæk
Vinderød
Værebro


== Ø ==
Ølsted
Ølstykke
Ørby


== Å ==
Ålsgårde
Tecumseh

Tecumseh (født ca. 1768, død 5. oktober 1813) var en amerikansk urinnvånerhøvding som kjempet for å forsvare urinnvånernes land i USA. Han er kjent for sine feider med den senere presidenten William Henry Harrison, som omtalte ham som «en av de uvanlige genier som av og til springer frem for å lage revolusjoner og velte den etablerte orden». Denne kampen ledet også til hans død.


== Referanser ==
Uggedal stadion

Uggedal stadion
Fotballstadion til Norborg på Sunnmøre.
Åpnet: 5. juni 2005
Spilleflate: 110m x 67m
Dekke: Naturgress
Tribune med 247 sitteplasser.
Tilskuerrekord: 635 (5. juni 2005)
David Stewart, hertug av Rothesay

David Stewart (født 24. oktober 1378, død 1402) var arvingen til dens skotske trone fra 1390 etter sin far Robert III av Skottland og hertug av Rothesay. Han holdt også titlene jarl av Atholl (1398–1402) og jarl av Carrick (1378–1402).
David Stewart var den eldste sønnen til kong Robert III og hans hustru, Annabella Drummond. I 1398 fikk David tittelen hertug av Rothesay på omtrent samme tidspunkt som onkel Robert Stewart ble hertug av Albany. De var de første i den skotske adelen med denne utnevnelsen, og grunnen var vissnok at de ikke skulle ha mindre rang enn John av Gaunt, hertug av Lancaester, i grensemøter. 
På grunn av sin fars sykdom ble David utnevnt som løytnant av Skottland i 1399 i en tid som var preget av uroligheter innlands og stadig militære konflikter med England. Hans mest betydningsfulle fiende innlands ble da onkelen, den erfarne Robert Stewart, som allerede var vokter og guvernør av Skottland, og som således fikk redusert makt. Da moren døde mistet David en verdifull rådgiver og han begynte å oppføre seg uvørent med blant annet å trekke tilbake titler og ilegge skatt som om han allerede hadde overtatt kongedømmet. Hans onkel klarte å lure nevøen i en felle og fikk ham arrestert. David Stewart ble deretter plassert i en fengselscelle på onkelens festning. I begynnelsen av 1402 dør David 24 år gammel i Robert Stewarts fangenskap på Falkland Palace av mystiske årsaker. Ryktene sa at han sultet i hjel. Sannsynligvis ble han ryddet av veien på direkte ordre fra hertugen av Albany. Hertugen ble aldri tiltalt for dette påståtte mordet. Tvert imot slo parlamentet fast at hans død skyldtes «Guds vilje».
David Stewart giftet seg med Marjorie Douglas, datteren av Archibald Douglas, 3. jarl av Douglas, men de rakk ikke å få noen barn. 
I 1406 ble Davids yngre bror Jakob Stewart offisielt konge da faren døde, men ettersom han både var umyndig og dessuten satt i fangenskap i England hadde det ingen betydning. Den reelle regent var Robert Stewart, hertug av Albany, som styrte Skottland uten å bli utfordret fram til han døde i 1420 i en alder av 81 år.
26. serierunde i Tippeligaen 2006

26. serierunde i Tippeligaen 2006 var den siste serierunden i Tippeligaen 2006 og ble spilt den 5. november. Serierunden var en full runde hvor alle syv kamper ble spilt samtidig grunnet at ingen kunne spille på resultatet av andre kamper. Rosenborg ble kåret som seriemester, mens sølv og bronse gikk til henholdsvis Brann og Vålerenga. HamKam og Molde rykket ned til 1. divisjon, mens Odd Grenland må spille kvalifisering mot Bryne. De fire øverste lagene blir forøvrig kvalifisert til Royal League 2006/2007.


== Resultater ==


== Referanser ==
Os naviculare

Os naviculare er et ben som forekommer hos menneske og hos hest. Benet kalles også for «båtbenet», men det er også et ben i håndroten som blir kalt dette. Benet i håndroten heter skafoidbenet.


== Menneske anatomi ==
Naviculare finnes i fotroten på medialsiden. Det vil si den siden som er nærmest midten av kroppen, eller nærmest den andre foten. Navnet kommer av konkave leddflater som nesten ligner på formen til en båt. Naviculare har ett ledd mot talus som er benet på undersiden av hengselleddet i ankelen. Naviculare har også ledd i retning mot tærne med tre ben som kalles  "os cuneiforme". Mot utsiden av foten er det ledd med "os cuboideus". 
Naviculare har også blitt brukt om et ben i håndrota, like ovenfor tommelen, som kan hete os scaphoideum. Dette benet er litt langt og flatt. Dersom det blir brudd i dette benet, som kan oppstå hvis tommelen plutselig dras hardt mot albuen, trengs det en spesiell stilling i gipsen for at benet skal gro riktig.
Fossa naviculare er et søkk som dannes på siden av håndleddet når tommelen strekkes ut fra de andre fingrene. Da strammes to sener som går ut i tommelen. Dette søkket kalles også «Den anatomiske snusdåse».
Kykladisk sivilisasjon

Kykladisk sivilisasjon (også kjent som kykladisk kultur og kykladisk periode) var en tidlig bronsealder-kultur på Kykladene i Egeerhavet, fra omtrent 3000 f.Kr. til 2000 f.Kr.


== Historie ==
Den kykladiske kulturen i den sene neolittiske og tidlige bronsealderen er best kjent for sine flate kvinneidealer som var skåret ut av øyas rene, hvite marmor århundrer før den store, midtre bronsealderkulturen («minoisk kultur») dukket opp på Kreta i sør. Disse figurene har blitt plyndret fra gravene for å tilfredsstille et blomstrende kykladisk antikvitetsmarked fra begynnelsen av det 20. århundre.
En egen, neolittisk kultur som forente elementer fra Anatolia og det greske fastlandet dukket opp i det vestlige Egeerhavet før 4000 f.Kr., basert på emmer og villbygg, sauer, geiter, griser og tunfisk som antagelig ble fanget med spyd fra små båter. Utgravningssteder inkluderer Saliagos og Kefala (på Keos) som viser tegn til kobberarbeid.
Hver av de små, kykladiske øyene kunne ikke gi grunnlag for mer enn noen få tusen mennesker, men sene kykladiske båtmodeller viser at femti roere kunne samles fra de spredte samfunnene. Da den svært organiserte palasskulturen på Kreta dukket opp, forsvant øyene i ubetydelighet med unntak av Delos som beholdt sitt arkaiske rykte som et tilfluktssted gjennom perioden til den klassiske greske sivilisasjon (se Det athenske sjøforbundet).
Kronologien til kykladisk sivilisasjon er delt inn i tre betydelige sekvenser: tidlig, mellom og sen kykladisk. Den tidlige perioden begynner rundt 3000 f.Kr. og seg inn i den arkeologisk mørkere mellomkykladiske perioden rundt 2500 f.Kr. Ved slutten av den sene kykladiske sekvensen (ca. 2000 f.Kr.) møttes den kykladiske og den minoiske sivilisasjonen.
Der er noe spenning mellom dateringssystemet som er brukt for kykladisk sivilisasjon, en «kulturell» og en «kronologisk». Forsøk på å forbinde dem, førte til forskjellige kombinasjoner. Den vanligste vises nedenfor:


== Arkeologi ==
De første arkeologiske utgravningene i 1880-årene ble fulgt av systematisk arbeid av British School at Athens og av Christos Tsountas som undersøkte gravstedene på flere øyer i 1898-99 og innførte begrepet «kykladisk sivilisasjon». Interessen avtok så, men ble tatt opp igjen i midten av det 20. århundre da samlere konkurrerte om å få tak i figurer som så moderne ut og som lignet skulpturene til Jean Arp eller Constantin Brancusi.
Stedene ble plyndret og en handel med forfalskninger oppstod. Konteksten for mange av disse kykladiske figurene har dermed for det meste blitt ødelagt. Deres betydning blir kanskje aldri helt forstått. Et annet interessant og mystisk objekt er de kykladiske stekepannene. Mer nøyaktig arkeologi har avslørt de omtrentlige linjene til landbruks- og sjøfartskulturen som hadde immigrert fra Lilleasia rundt 5000 f.Kr. Tidlig kykladisk kultur utviklet seg i tre faser mellom ca. 3300-2000 f.Kr. da den ble sugd opp av den stigende innflytelsen til det minoiske Kreta.
Kulturen på fastlandet i Hellas som var samtidig med kykladisk kultur blir kalt helladisk.


== Referanser ==
Madridtraktaten

Madridtraktaten i 1750 var et dokument undertegnet den 13. januar 1750 av Ferdinand VI av Spania og Johan V av Portugal vedrørende deres respektive maktområder og status for deres kolonier i det som i dag er Brasil. Tidligere traktater mellom de to landene, som var blitt til ved pavelig formidling, stipulerte at det portugisiske velde i Sør-Amerika ikke kunne utstrekke seg lenger vest enn til den 46. lengdegrad. 
Madridtraktaten modifiserte dette dokumentet. Traktaten tok utgangspunkt i det såkalte «Hoffkartet» (Mapa das Cortes) som viste den daværende situasjonen til grensen mellom de portugisiske og spanske besittelsene i regionen. Dette ble da bestemt som den nye delingen mellom de to landene og ga dermed en betraktelig økning i de omstridte portugisiske besittelsene siden Tordesillastraktaten ble undertegnet.
Da spanjoler og portugisere skulle demarkere en ny grense, møtte deres militære styrker sterk motstand fra jesuittenes Reducciónes i øvre Uruguay og Paraguay. Det var selvstyrte indianerbyer, der guaraní-indianerne var fri fra koloniherrene. Den krig som brøt ut går under navnet Guerra Guaranítica (Guaranikrigen, 1756). 


== Eksterne lenker ==
Madridavtalen på engelsk – 1750
South America in the SYW
Brigitte Oertli

Brigitte Oertli (født 10. juni 1962 i Egg) er en tidligere sveitsisk alpinist.
Brigitte Oertli markerte seg særlig ved å vinne en del kombinasjonsøvelser. I sesongen 1987/88 vant hun sine to første enkeltrenn i verdenscupen.
Under OL 1988 i Calgary tok hun sølv i utfor (bare slått av Marina Kiehl) og i kombinasjonen (etter Anita Wachter). Under VM 1989 i Vail fikk hun bronse i kombinasjonsøvelsen (etter Tamara McKinney og Vreni Schneider.
I løpet av karrieren vant hun ni verdenscuprenn, hvorav sju i kombinasjonsøvelsen. Hun vant kombinasjonsdelen i verdenscupen hele fire sesonger. Oertli la opp i 1990.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Brigitte Oertli – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Brigitte Oertli – Olympedia 
(en) Brigitte Oertli – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Brigitte Oertli – FIS (alpint) 
(en) Brigitte Oertli – ski-db.com
Alcaçovastraktaten

Alcaçovastraktaten (også kalt Alcaçovasfreden) ble signert den 4. september 1479 i den portugisiske byen Alcaçovas mellom de katolske monarker av kongedømmene Castilla og Aragón ved dronning Isabella I av Castilla og kong Ferdinand II av Aragón på den spanske siden, og Alfonso V av Portugal og hans sønn kronprins Johan II på den portugisiske siden. Avtalen avsluttet den kastiljanske arvefølgekrig. Denne hadde endt med en seier for de katolske monarker på land,  og portugisisk seier til havs.Det ble signert fire fredsavtaler som reflekterte at dronning Isabella ble anerkjent som dronning av Castilla mens Portugal fikk hegemoniet i Atlanterhavet. Kong Alfonso V frasa seg sitt krav på den kastiljanske trone, og som motytelse ble portugiserne tilkjent overhøyhet over alle farvann og landområder sør for Kapp Bojador. Bare Kanariøyene ble tilkjent Castilla. 
Sammenfatning av traktaten:

Innstilling av alle fiendtligheter mellom Castilla og Portugal
Uttrykkelig frafall av Alfonso Vs krav på den kastiljanske trone
Ekteskap mellom infanta Isabella (den eldste datteren de katolske monarker), med Portugals infante Johan II av Portugal (arving til Portugals trone). Denne dynastiske avtalen var kjent som Tercerias de Moura, og inkluderte betaling til Portugal som krigserstatning av de katolske monarker i form av medgift til det forutsette bryllupet.
Alfonso Vs andre hustru, Joanna la Beltraneja fikk valget mellom enten å gifte seg med de katolske kongers umyndige sønn Johan, eller å gå i kloster samtidig som hun frasa seg alle kastiljansk titler. Johanna bestemte seg for klosteret.
Oppdeling av de to landenes innflytelsessfære i Atlanterhavet: Alle områder sør for Kapp Bojador, også øyene Madeira, Asorene, Kapp Verde og landområdet som da ble kalt Guinea (meget større enn dagens stat av samme navn) tilfalt Portugal, men med unntak for Kanariøyene som tilkom Castilla.
Det muslimske Kongedømmet Fez i dagens Marokko ble delt mellom de to landene.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bown, Stephen R. (2011): 1494: How a family feud in Medieval Spain divided the world in half, D and M publishers inc., Canada.
Diffie, Bailey W. & Winius, George D. (1985): Foundations of the Portuguese Empire, 1415-1580, bind 1, University of Minnesota Press.
Hanson, Carl (2002): Atlantic emporium: Portugal and the wider world, 1147-1497, bind 47 de Iberian studies, University press of the South, ISBN 978-1889431888.
Lunenfeld, Marvin (1970): The council of the Santa Hermandad: a study of the pacification forces of Ferdinand and Isabella, University of Miami Press, ISBN 978-0870241437.
Mendonça, Manuela (2007): O Sonho da União Ibérica - guerra Luso-Castelhana 1475/1479, Quidnovi, Lisboa, ISBN 978-9728998882
Newitt, Malyn (2005): A history of Portuguese overseas expansion, 1400-1668, New York: Routledge.
Robertson, Ian (1975): Spain, the mainland, E. Benn.


== Se også ==
Tordesillastraktaten
Ole Fyrand

Ole Lennart Fyrand (1937–2017) var en norsk lege og professor med hud og hudsykdommer som spesialfelt. Han var i mange år ansatt ved Rikshospitalets hudavdeling og utgav en rekke fagbøker innen sitt spesialfelt.
Fyrand studerte medisin i Basel, Wien og Berlin i 1960-årene. Han tok en doktorgrad i patologi i Basel før han vendte tilbake til Norge. I 1977 tok han en doktorgrad om hudsykdommen psoriasis.Han startet yrkeskarrieren som distriktslege i Nord-Sverige og i Svolvær og var også ett år ved sykehus i Basel. I 1971 reiste han tilbake til sitt hjemstede og var resten av sitt yrkesaktive liv ansatt ved Rikshospitalets hudavdeling. Her var han dosent, senere avdelingsoverlege og professor.Han markerte seg som en forkjemper for pasientrettigheter og uttrykte skepsis til byråkrati og overstyring av leger og sykehus. I 1999 var han fast deltager i Marit Christensens aktualitetsprogram Apropos. Han har også flere ganger gjestet NRKs Frokost-TV og TV 2s God morgen Norge.Han var i en periode leder i hudlegenes forening, Norsk forening for dermatologi og venerologi, der han senere ble æresmedlem.I 2002 ble han hedret med Frelsesarmeens hederspris, Booth-prisen, for sitt utrettelige engasjement gjennom mange år for menneskeverdet, spesielt for de svakeste i samfunnet. I begrunnelsen skrev juryen at «Ole Fyrand er en tydelig stemme for de svakeste i samfunnsdebatten, i fagmiljøer og i mediebildet. I det stille har han i mange år vært frivillig lege for gatas folk, på Feltpleien hos Frelsesarmeen i Urtegata».


== Privatliv ==
Fyrand ble gift i 1965 med lærerinne Birgitta Knudsen. De bodde lenge i Drammen, men flyttet til Oslo i 1987.I 2008 fikk han en demensdiagnose. Hans kone valgte å gå ut med dette til offentligheten og brukte sin manns sykdom i sin kamp for retten til god behandling av demente.


== Bibliografi ==
1977: Behandling av atopisk eksem : spørsmål og svar
1977: Studies on a cryoprecipitable fraction of heparinized plasma (heparin precipitable fraction) in dermatological patients : with special reference to the presence of cold insoluble globulin (avhandling)
1978: Spørsmål og svar om virkninger og bivirkninger av lokale steroider
1979: Spørsmål og svar om psoriasisartritt
1980: Psoriasis og leddgikt
1981: Kviser : et unøvendig onde
1983: Huden vår
1984: Har barnet ditt eksem? : årsaker til og behandling av "barneeksem" hos barn og voksne
1985: Kviser : siste nytt om årsak og behandling
1986: Brun med god samvittighet : hudens reaksjon på sol og solarier
1987: Hudsykdommer i almenpraksis : diagnose og behandling
1987: Håret vårt : pleie, sykdom og psykologi
1990: Huden ditt ytre jeg
1992: Legen : i teknikkens eller menneskets tjeneste?
1993: Hudsykdommer : diagnose, pleie og behandling
1993: Mitt barn
1996: Det gåtefulle språket : om hudens kommunikasjon
1999: Hudsykdommer: diagnose, pleie og behandling
2002: Berøring
2002: Atopisk eksem: årsaker, forløp og behandling
2002: Psoriasis: årsaker, forløp og behandling
2010: Sykehus og hudsykdommer : en historisk oversikt fra Egypt til Egersund gjennom 2500 år


== Referanser ==
Peter Müller (alpinist)

Peter Müller (født 6. oktober 1957 i Adliswil) er en tidligere sveitsisk alpinist.
Spesialisten i fartsdisiplinene vant 24 verdenscuprenn i løpet av karrieren, hvorav 19 i utfor. I 1979 og 1980 vant han den lille krystallkula for sammenlagtseier i utforcupen. I 1982 vant han det første verdenscuprennet i Super-G.
I VM 1985 i Bormio og VM 1989 i Vail vant han sølvmedaljer i utfor. Den samme plasseringen fikk han i utforrennene i OL 1984 i Sarajevo og OL 1988 i Calgary.
Den eneste mesterskapsseieren kom i VM 1987 i Crans-Montana, der han gikk til topps i utforrennet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Peter Müller – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Peter Müller – Olympedia 
(en) Peter Müller – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Peter Müller – FIS (alpint) 
(en) Peter Müller – ski-db.com
Sébastien Amiez

Sébastien Amiez (født 6. mai 1972 i Pralognan, Savoie) er en fransk tidligere alpinist som spesialiserte seg i slalåm.


== Karrière ==
I VM 1997 i Sestriere tok han sølv i slalåm, bare slått av nordmannen Tom Stiansen. Sølv ble det også i OL 2002 i Salt Lake City, denne gang bak landsmannen Jean-Pierre Vidal.
I verdenscupen vant han ett renn, slalåmrennet i sveitsiske Veysonnaz 21. januar 1996. Samme sesong kom han på pallen tre ganger, og vant slalåmcupen sammenlagt.


== Resultater i verdenscupen i alpint ==


=== Pallplasseringer ===


=== Sammenlagtplasseringer ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sébastien Amiez – Olympics.com 
(en) Sébastien Amiez – Olympic.org 
(en) Sébastien Amiez – Olympedia 
(en) Sébastien Amiez – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Sébastien Amiez – FIS (alpint) 
(en) Sébastien Amiez – ski-db.com 
Sébastien Amiez' hjemmeside