jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Buschwhacker

Buschwhacker er et uttrykk for NASCAR-førere som vanligvis kjører i den øverste serien Nextel Cup, men som samtidig regelmessig kjører løp i den lavere serien Busch Series. Kritikere hevder Buschwhackers stjeler sjanser fra mindre erfarne førere, mens mange tilhengere hevder at Busch Series ville forsvunnet hvis det ikke hadde vært for Nextel-førerne og det antall publikummere de trekker til Busch-løpene.
Fordi løpene sjelden kjøres samtidig er det mulig å kjøre tilnærmet komplette sesonger i begge serier samtidig. Vanligvis kjøres Busch Series-løp på lørdager, mens Nextel Cup-løpene kjøres på søndager, og nesten alltid på samme bane. Dette, kombinert med at det er svært få og små forskjeller på bilene som brukes i de to seriene, gjør at førerne på den måten får ekstra trening før Nextel-løpene på søndagen.
Scott Pruett

Donald Scott Pruett (født 24. mars 1960 i Sacramento, California) er en amerikansk motorsportfører, som blant annet har kjørt eller kjører i NASCAR, Champ Car, IMSA, Trans-Am og Grand-Am.
Pruett startet løpskarrieren som go-kart-fører som åtteåring, og vant ti profesjonelle mesterskap i go-kart. På 1980-tallet ble han etablert som en av USAs største motorsportførere, og vant blant annet to mesterskap i IMSA og tre mesterskap i Trans-Am.
På 1990-tallet kjørte Pruett i CART (nå Champ Car)-serien. Fra 1988 til 1999 startet han i 145 løp, vant to løp og havnet på pallen femten ganger. Deretter debuterte han i NASCARs Nextel Cup i 2000, med liten suksess. Året etter gikk han tilbake til sportsbilløp, og vant sitt tredje mesterskap i Trans-Am i 2003. Siden 2004 har han kjørt i Grand-Am. Pruett kjører fortsatt i NASCARs gateløp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Scott Pruett – racing-reference.info 
(en) Scott Pruett – Driver Database
Christian Fittipaldi

Christian Fittipaldi (født 18. januar 1971 i Sāo Paulo, Brasil) er sønn av den tidligere racerføreren Wilson Fittipaldi, og nevø av dobbel verdensmester i Formel 1, Emerson Fittipaldi. Christian var en populær fører tidlig på 1990-tallet, og kjørte 43 Grand Prix-løp for Minardi og Footwork mellom 1992 og 1994.
Fra 1995 til 2002 kjørte han Champcar for Walker Racing og Newman/Haas Racing. Han vant to løp på 135 starter. Hans Champcar-karriere ble hemmet av to beinbrudd.
I 2001 og 2002 kjørte Fittipaldi tre løp i NASCAR, uten særlig suksess. Til tross for dette vakte han interesse hos Richard Petty, som ansatte ham som fører i Winston Cup for 2003-sesongen. Heller ikke nå gjorde han særlig suksess, og han forsvant ut av NASCAR etter 2003-sesongen.


== Resultater ==


=== Fullstendige Formel 1-resultater ===
(Forklaring) (Resultater i uthevet skrift indikerer pole position, resultater i kursiv indikerer raskeste runde)


== Se også ==
Liste over Formel 1-førere


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Christian Fittipaldi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christian Fittipaldi – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Christian Fittipaldi – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Christian Fittipaldi – racing-reference.info 
(en) Christian Fittipaldi – Driver Database
USAs Grand Prix

USAs Grand Prix (engelsk: United States Grand Prix) er et motorsport-arrangement som har blitt arrangert siden 1959 på flere forskjellige steder, først som en del av American Grand Prize-serien, og senere som en del av verdensmesterskapet i Formel 1.


== Vinnere av USAs Grand Prix ==
Løp markert med rosa bakgrunn var ikke en del av Formel 1-verdensmesterskapet.


== Referanser ==
Førstesekretær

Førstesekretær er en tittel brukt i forskjellige sammenhenger.
I diplomatiet er det en tittel for en høytstående tjenestemann ved en ambassade. I flere kommunistiske stater var det tittelen for lederen av kommunistpartiet, og i realiteten staten.
I norsk offentlig forvaltning, bl.a. i departementene, var førstesekretær en saksbehandlerstilling, plassert over sekretær og under konsulent. Tittelen sekretær ble tatt i bruk for ansatte med høyere utdannelse i departementene i 1899/1910, og erstattet den eldre tittelen kopist. For en person med høyere utdannelse, vanligvis embedseksamen, var dermed sekretær begynnerstillingen og førstesekretær den første stillingen man kunne bli forfremmet til. På slutten av 1900-tallet gikk sekretær og førstesekretær i praksis ut av bruk som saksbehandlerstillinger, og i dag er den vanlige begynnerstillingen for en saksbehandler med høyere utdannelse førstekonsulent, med rådgiver som den første stillingen man kan forfremmes til.


== Se også ==
Sekretær
Sekretariat
Ebonitt

Ebonitt er hard gummi. Den er som oftest brunsvart, og fremstilles av naturgummi eller syntetiske diengummityper. Ebonitt fremstilles ved vulkanisering med relativt store mengder svovel, 20-50 deler per 100 deler gummi (mot bare 2-3 deler svovel i vanlig myk gummi). Ebonitt kan nærmest klassifiseres som «herdeplast». 
Ebonitt er fremdeles en del brukt til bilbatterikasser og korrosjonsbeskyttende belegg i tanker i kjemisk industri. Det brukes også til munnstykker for klarinetter og saksofoner og finnes i eksklusive fluesneller som snellene til Edward vom Hofe.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Store Norske Leksikon - Ebonitt
Claus Reitmaier

Claus Reitmaier (født 17. mars 1964) er en tysk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er keepertrener for den tyske klubben Fortuna Düsseldorf.Reitmaier kom til Norge og Lillestrøm etter at han i Tyskland fikk beskjed om at han var for gammel for Bundesliga. Han har spilt 334 kamper i Bundesligaen.


== Tidligere klubber ==
 Borussia Mönchengladbach
 VfL Wolfsburg
 Karlsruher SC
 FC Kaiserslautern
 Stuttgarter Kickers
 Wiener SK
 Viktoria Aschaffenburg
 Lillestrøm SK


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Claus Reitmaier – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Claus Reitmaier – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Claus Reitmaier – Transfermarkt 
(en) Claus Reitmaier – WorldFootball.net 
(de) Claus Reitmaier – fussballdaten.de
Omvei

Omvei er vanligvis den ikke retteste vei til et forhåndsbestemt mål. Når man fra gammelt av gjorde en omvei, var det fordi man hadde et ærende langs denne. I dag gjør man seg omveier fordi den vanlige veien er sperret (omkjøring) eller fordi man ikke har det så travelt.
Omvei nyttes ofte om den talte innledning når emnet en vil ta opp er ømtålig – «jeg kunne jo ikke ta det for brått».
For en filosofisk eller kunstnerisk anlagt person vil omveien ofte være den mest opplevelsesrike og kreative. Den norske forfatteren Lars Saabye Christensen har sammen med fotografen Bård Løken laget en bok om slike.Grüne Ruten, Margerittruten i Danmark og nasjonale turistveier i Norge viser at også turistbransjen er blitt oppmerksom på fenomenet. Flere av disse strekningene kan kjøres raskere via hovedveinettet forøvrig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Den gyldne omvei
Melinda Gates

Melinda French Gates (født Melinda Ann French 15. august 1964) er en tidligere Microsoft-leder med ansvar for Microsoft Publisher, Microsoft Bob, Microsoft Encarta og Microsoft Expedia. I 1994 giftet hun seg med Bill Gates, grunnleggeren av Microsoft. De har tre barn.
Melinda er født og oppvokst i Dallas i Texas. 
Sammen med mannen grunnla Melinda Bill & Melinda Gates Foundation, en veldedighetsorganisasjon og de har donert over 24 milliarder amerikanske dollar til stiftelsen. I desember 2005 ble hun, sammen med mannen Bill Gates og musikeren Bono, kåret til «Årets person» av Time Magazine. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Melinda Gates – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Melinda Gates på Internet Movie Database 
(en) Melinda Gates hos The Movie Database 
(en) Melinda Gates på Twitter 
(en) Melinda Gates på Facebook 
(en) Melinda Gates på Instagram 
(en) Melinda Gates på YouTube 
(en) Bill & Melinda Gates Foundation
Baba O’Riley

«Baba O'Riley» er en sang av den engelske musikkgruppa The Who. Sangen ble spilt inn i mai 1971 og er åpningssporet på albumet Who's Next i 1971. Sangen fikk sitt navn fra den indiske gururen Meher Baba (av iransk slekt) og den amerikanske komponisten Terry Riley. Synthesizer-delen bygger på Terry Rileys komposisjoner og de kjente F-C-Bb akkordene. I synthesizerprogrammeringen er det lagt inn biografiske data fra Meher Babas liv og disse bestemmer de ulike variasjonene. Meher Babas tanker har vært en viktig inspirasjonskilde for komponisten Pete Townshend. Townshend hadde en ide om at de kunne plukke ut tilfeldige enkeltpersoner fra publikum på konserter og legge inn tilsvarende biografiske data og spille av dette som bakgrunn. Dette ble ikke realisert.
Sangen blir enkelte ganger kalt Teenage Wasteland, utfra en linje mot slutten av sangen, som egentlig er en referanse til hvordan det så ut etter Woodstockfestivalen i New York i 1969.
Det var trommeslager Keith Moon som hadde ideen til fiolin-soloen mot slutten av sangen, hvor sangen endrer fra hard rock til såkalt klezmer-stil. Dave Arbus fra bandet East of Eden spiller fiolin. På konserter erstatter vokalisten Roger Daltrey fiolinsoloen med en munnspill-solo.
Sangen er en The Who-klassisker og er kjent fra musikkhistorien på linje med Led Zeppelins «Stairway to Heaven», Lynyrd Skynyrds «Free Bird», og Queens «Bohemian Rhapsody» som en av de største rockesangene gjennom tidene og blir brukt i mange sammenhenger, blant annet som kjenningsmelodi i TV-serien CSI: NY og den er med i filmer som American Beauty, Summer of Sam, The Girl Next Door, Fever Pitch og Invincible, den siste fra 2006.
Kjente grupper, som blant andre Grateful Dead, Pearl Jam og Nirvana, har spilt inn versjoner av sangen.


== Eksterne lenker ==
Lyd og bildefil av The Who framfører sangen hos Shepperton Film Studios, 1978
Barry St. Leger

Barrimore Matthew St. Leger, ofte stavet St. Ledger (født 1733, død 1789), var en britisk oberst som ledet en invasjonsstyrke under den amerikanske uavhengighetskrigen.
St. Leger ble døpt 1. mai 1733 i County Kildare i Irland. Han var sønnen til sir John St. Leger og Lavina Pennefather, ble utdannet ved Eton College og University of Cambridge.
Han sluttet seg til British Army i april 1756 og tjenestegjorde som fenrik i 28. infanteri. Han kjempet under kommando av general Abercrombie i Canada i 1758 under beleiringen av Louisbourg på Cape Breton Island og under Wolfe i 1759 i beleiringen av Quebec. Han ble oppnevnt til brigadermajor i juli 1760 og tjenestegjorde som stabsoffiser under felttoget mot Montréal som ble ledet av James Murray. 16. september 1762 ble St. Leger forfremmet til major.
Mens han var oberstløytnant i 34. infanteri i 1777, ble han valgt til å lede den vestlige offensiven som dannet en gren i Saratogafelttoget. John Burgoyne gjorde ham til midlertidig brigadegeneral for dette oppdraget slik at han hadde høyere grad enn offiserene i militsen som deltok. Han rykket frem med sine styrker til Fort Stanwix, men fant det godt beskyttet og satte i gang en beleiring. Han slo tilbake den amerikanske militsens forsøk på å bryte beleiringen ved å overfalle Nicholas Herkimers styrke i slaget ved Oriskany i 1777. Da ryktene om en unnsetningsstyrke under Benedict Arnold nådde ham, var han tvunget til å trekke seg tilbake til Canada.


== Referanser ==
Fort Stanwix-avtalen

Fort Stanwix-avtalen var en traktat mellom indianere og ledere av Det britiske imperiet. Den ble signert 5. november 1768 på Fort Stanwix, i det som er dagens Rome i New York. Avtalen ble forhandlet frem av Oliver Wolcott og representanter fra irokeserne.


== Beskrivelse ==
Formålet med forhandlingene var å endre på grenselinjen mellom indianernes landområder og de britiske bosetningene, som var fastsatt i den kongelige proklamasjon av 1763. Britiske myndigheter håpet at en ny grenselinje ville gi en slutt på de voldsomme grensekrigene, som begynte å bli både kostbare og til bryderi. Indianerne håpet at en ny, permanent linje skulle forhindre britisk ekspansjon vestover.

Den endelige traktaten ble underskrevet den 5. november med én signatarmakt for hver av de seks nasjonene og under oppsyn av representanter fra New Jersey, Virginia og Pennsylvania i tillegg til tilsynshavende William Johnson. Indianerne mottok £10 460 pund, 7 shilling og 3 pence sterling. 
Traktaten etablerte en «eiendomslinje» som flyttet den tidligere avtalte grenselinjen lenger vest. Irokeserne hadde i retur sagt fra seg området som omfattet Kentucky i Virginia til britene. Problemer oppstod da indianere som var bosatt i eller brukte Kentucky-området — hovedsakelig shawneer, delawarer og cherokeer — motsatte seg avtalen ettersom de ikke hadde spilt noen rolle i forhandlingene. Slik endte Fort Stanwix-traktaten opp med å forverre fiendtligheten langs elven Ohio. Dette førte til en ny runde med uroligheter som kulminerte i Lord Dunmores krig i 1773.
Traktaten satte også en sluttstrek ved en landfeide mellom de seks nasjonene og Penn-familien, som grunnla Pennsylvania. På grunn av store uenigheter ble det likevel ikke fullstendig enighet om grenselinjen før fem år senere.
Siste del av «eiendomslinjen» i Pennsylvania, den såkalte «Purchase Line», ble fastsatt i 1773 av representanter fra de seks nasjonene og Pennsylvania under et møte på et sted kalt Canoe Place ved sammenløpet av West Branch Susquehanna River og Cush Cushion Creek i det som er dagens Cherry Tree.
Fort Stanwix-traktaten kom som et resultat av at befolkningsvekst og økonomisk utvikling førte investorers og landspekulanters øyne mot områdene vest for Appalachene. Krav fra nybyggere og spekulanter førte til at britiske myndigheter snart presset irokeserne og cherokeene til å avstå fra enkelte av sine landområder. De var ikke lenger i stand til å stå imot kolonistene, og innså at de stod mellom å gi etter eller kjempe tilbake. De var svekket etter den siste tidens krigføring, og valgte derfor å overgi flere landområder. I 1768 sa irokeserne fra seg retten til Ohio Valley, i et forsøk på å styre de engelske bosetningene vekk fra sitt eget hjemland.


== Kilder ==
«The Documentary History of the State of New York», av E.B. O'Callaghan, M.D.; Albany: Weed, Parsons & Co., 1850 (Vol. 1 pp. 379-381 tekst fra traktaten av 1768; også utfyllende innlegg av Sir William Johnson)
 The Old New York Frontier, av Francis Whiting Halsey; New York; Charles Scribner's Sons, 1901 (Part 3, Chapter 2 The Fort Stanwix Deed, and Patents that Followed It (1768 – 1770), pp. 99-105)
Halden Atletklubb

Halden Atletklubb ble stiftet 4. mars 1911 som Halden Brydeklub. Haldor Kristiansen var klubbens første formann.


== Boksing ==
Boksing ble først tatt opp på programmet i 1919 og klubben skiftet da navnet til Halden Atletklubb. Frem til 1937 erobret klubben 33 kretsmesterskap. Forgrunnsfigurer var Karl August Pettersen, Oskar Andersen og Kjell Andersen. Karl August Pettersen tok bronse i NM 1928 og i
NM 1929 i mellomvekt.
Bokseinteressen i klubben avtok og bokserne startet egen forening, Halden Bokseklubb, etter 1937.


== Kilder ==
Gunnar Minge, Halden Atletklubb gjennom 50 år, 1961.
Jonas Stein

Jonas Stein (født Jonas Stein Eilertsen, 1984) er en norsk samfunnsforsker som er førsteamanuensis i statsvitenskap ved UiT Norges arktiske universitet. Han disputerte for doktorgraden høsten 2019 med avhandlingen What Happened in Northern Norway - A comparative and quantitative analysis of political and demographic development in Northern Norway from 1950 to 2015. Han er tatt opp som medlem  i Akademiet for yngre forskere for perioden 2019-2023 og er fra 2021-2022 leder i Akademiet for Yngre Forskere. Han har publisert en artikler i internasjonale tidsskrifter, med spesielt fokus på regional- og lokalpolitikk. 
Han er tidligere norsk politiker (V) og var medlem av Tromsø kommunestyre fra 2007 til 2018. Han ble byråd for næring, kultur og idrett da kommunen innført lokal parlamentarisme etter valget høsten 2011 og var det fram til høsten 2015. 18. februar 2015 overtok han vervet som byråd for finans. Stein var 1. nestleder i Unge Venstre 2007–2009, konstituert generalsekretær i Unge Venstre fra oktober 2008 og ut året, samt Venstres førstekandidat ved kommunestyrevalget i Tromsø i 2011.
Stein er vokst opp i Tromsø, der han begynte på allmennlinja på Kongsbakken videregående skole. Etter å ha fullført det første året, flyttet han til Frankrike, hvor han fullførte videregående skole i 2004. Han har bachelorgrad i europastudier fra King's College London fra 2005 og mastergrad i statsvitenskap fra Universitetet i Tromsø fra 2010. Stein var lektor i politikk, historie og fransk ved Kongsbakken videregående skole før han ble byråd.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jonas Steins blogg
Audun Vindøy

Audun Vindøy (født 1982) fra Bærum er en norsk politiker (V). tidligere nestleder i Unge Venstre. Han har også vært fylkesleder i Sør-Trøndelag Unge Venstre.


== Referanser ==
Anne Solsvik

Anne Solsvik (født 25. februar 1981 i Arendal) er tidligere leder i Unge Venstre og personlig rådgiver for Venstre-leder Trine Skei Grande. Hun er i dag statssekretær for Guri Melby i Kunnskapsdepartementet.Hun har tidligere også vært nestleder og internasjonal leder i Unge Venstre, og har jobbet som politisk rådgiver for Venstre på Stortinget. Hun gikk av som leder på landsmøte i Bergen i 2010 etter å ha sittet i tre perioder.
Hun ble i 2007 innvalgt som representant for Venstre i kommunestyret i Arendal. Ved stortingsvalget i 2009 stilte hun som andrekandidat på Venstres liste i Aust-Agder. 
Fra 2015 til 2020 jobbet hun i kommunikasjonsbyrået First House, der hun var partner fra 2019.


== Politiske verv/stillinger ==
2020-: Statssekretær for Næringsdepartementet
2007-2010: Leder Unge Venstre
2007-2010: Bystyremedlem Arendal bystyre
2010-2015: Personlig rådgiver for Venstre-leder Trine Skei Grande


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ung, liberal og frittenkende Blogg
Kafé

En kafé eller kafe er et serveringssted og en offentlig og sosial møteplass som er en mellomting mellom en restaurant og en bar. Som det fremgår av navnet, er slike steder forbundet med servering av kaffe, men vareutvalget omfatter gjerne også andre drikker, kaker og varme og kalde småretter. Dette er også opprinnelsen til kafeene, som ble populære samlingssteder i Europa på 1600-tallet nettopp ved introduksjonen av kaffe.
Gjestene i en kafé sitter vanligvis ved småbord og serveringen foregår ved bordene, i motsetning til en kafeteria, hvor man henter maten fra en disk. Kafeer er typisk åpne på dagtid og ikke seint utover kveldene.
Ordet «kafé» har lik skrivemåte både på bokmål og nynorsk.


== Kilder ==
[1] Arkivert 7. august 2020 hos Wayback Machine.


== Se også ==
Kafeteria
Kaffebar
Internettkafé


== Eksterne lenker ==
(en) Cafés – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Café – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Rudi Høynes

Rudi Einar Høynes (født 11. august 1955 på Stokmarknes) er en norsk trommeslager. Han er blant annet medlem i gruppene ZOO og Banana Airlines.
I 1971 ble Høynes medlem i gruppa Focus, som senere skiftet navn til ZOO. I tillegg til å være en meget velrenommert trommeslager sang han også bakgrunnsvokal og skrev enkelte låter i gruppa. I 1982 sluttet han i ZOO og var senere med på å starte Banana Airlines hvor han også bidro med både låtmateriale og vokal. Han ble med i ZOO igjen da ZOO ble gjenforent i 1999. Siden da har han vært aktiv i både ZOO og Banana Airlines. Han har også spilt i flere andre lokale band de siste årene, blant annet bluesbandet Broke & Hungry i 2001 og bandet TooRaLoo som spiller keltisk folkrock.
Rudi Høynes er utdannet sosionom, bosatt i Drammen og jobber i NAV Drammen.


== Diskografi ==


=== ZOO ===
Captured in Zoo (1978)
Guilty (1978)
Noregs heitaste (1980)
Z på maken (1980)
Gaya (1981)
Zoobra Hits (1994)
Evig ung (2000)SinglerOrmen Lange/Minnet har eg att (1974)
Ormen Lange/Kuul ned Sally (1979)


=== Banana Airlines ===
På vingene (1983)
På nye eventyr (1984)
Vi kommer snart på hjem (1985)
Banana Airlines flyr igjen (1988)
Hjelp vi flyr! (1989)
Kommer plutselig tilbake (1994)
Banana Airlines går i lufta (1996)
Fest sikkerhetsbeltet (2001)
Beste (2008)
30 år i lufta (2014)SinglerEn glad calypso om våren/Jompa (1983)
Calypso Amore/Yes We Have No Bananas (1983)
Yes We Have No Bananas/Sunshine Boy (1983)
Karnevalg/Putti Putti (1985)
Russen '85 (1985)
Alle venter på sommeren/Se & hør (1985)
Norrmän är galna (1985)
Darling O Darling/Bolala/Pils/Låi-Le-Lå (1988)
Samii-Rappi/Kom så skal vi dansen (1989)
Nordmenn er gale (1993)
Kom servitøren (hit med en øl)/Skipagurra Babylon (1994)
Hiv på kommagan (1996)
Fly Banana (2014)
Lån mæ en 100-lapp (2014)
Sang til pysjamasen (2014)
Huske ingenting (2014)
Mase (2014)
Samii-Rappi (2014)
Lensmann (2014)


=== Deltar på ===
Topp: Årets topp hits 1984 (1984)
ESSO: Sommer-Extra! (1984)
Slagerfabrikken: Julekveld i skogen (1985)
Mariann Records: Slagerparaden (1989)
Universal Music: Nordmenn er gale! (1999)
Scream Music Entertainment: Volum 4,5% Drekka mer!! (2000)
Bob Marley-hyllest: Inn fra kulda: Bob Marley på norsk (2001)
Scream Music Entertainment: Volum 4,5%... den andre drekka enda mer! (2001)
Universal Music: Våre beste sommerlåter (2002)
Melodisc/Tuba: Aérien Voyage – Rare and Unreleased Grooves and Fusion from Norway (2003)
Tylden & co: De beste dansebandene Vol. 3 (2014)


== Bibliografi ==
HB – en destillert norgeshistorie (2015), med Torgrim Eggen og Jon Bertelsen


== Eksterne lenker ==
Rudi Høynes på ZOBBmusic.com
Guams flagg

Guams flagg ble tatt i bruk 9. februar 1948. Territorialflagget er mørkeblått med en smal, rød ramme på alle fire sidene. I sentrum av flagget er det et ellipseformet bilde som forestiller en strandscene med en kano med seil og en palme med ordet GUAM i rød skrift.
Det spesielle forholdet

Det spesielle forholdet (engelsk: The Special Relationship) er et uttrykk som karakteriserer det nære politiske, diplomatiske, historiske og kulturelle forholdet mellom USA og noen av samveldelandene, spesielt Storbritannia. Det har også blitt brukt for å beskrive det nære forhold mellom Storbritannias statsminister Tony Blair og USAs president George W. Bush.
Begrepet brukes også om forhold mellom andre land, som forholdet mellom Kosovo og Albania, Brasil og Portugal, eller Israel og USA.


== Eksterne lenker ==
Situasjonen for «det spesielle forholdet» (engelsk) Arkivert 25. september 2006 hos Wayback Machine.
Dassault Super Étendard

Dassault Super Étendard er et fransk hangarskip-basert angrepsfly som er i bruk i den franske og argentinske marinen. Et mindre antall var også i bruk i det irakiske luftforsvaret under Iran–Irak-krigen.


== Historie og utvikling ==
Flyet er en videreutvikling av Étendard IVM som opprinnelig var ment som en erstatning for en hangarskip-basert variant av SEPECAT Jaguar, kalt Jaguar M, fram til denne planen ble kansellert av politiske årsaker.
Den første prototypen fløy første gang 28. oktober 1974. Den franske marinen bestilte i første omgang 60 fly, som ble levert i 1978. Den argentinske marinen bestilte 14. Super Étendard ble utviklet i parallell med en luftavfyrt variant av Aérospatiales sjømålsmissil, AM 39 Exocet. Disse missilene ble levert til både Frankrike og Argentina.
Under Falklandskrigen hadde Argentina fem Super Étendard-fly og fem Exocet missiler. Alle de 5 missilene ble brukt under krigen – ett av missilene senket destroyeren HMS Sheffield og ett missil senket forsyningsskipet MV Atlantic Conveyor. Destroyeren HMS Glamorgan ble også skadet av en Exocet, men det missilet var avfyrt fra land.
Fem Super Étendard ble i 1983 utlånt til Irak mens de ventet på en leveranse av Dassault Mirage F1 de hadde bestilt. Disse flyene brukte Exocet med stor suksess mot Irans oljetankere i den persiske gulf før de ble returnert til Frankrike i 1985.


== Spesifikasjoner ==


== Eksterne lenker ==
Dassault Super Etendard