jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Norbert Lammert

Norbert Lammert (født 16. november 1948 i Bochum, Nordrhein-Westfalen) er en tysk konservativ politiker (CDU). Han var fra 2005 til 2017 president for Forbundsdagen, det tyske parlamentet.
Før han ble forbundsdagspresident var han parlamentarisk statssekretær i Helmut Kohls regjering fra 1989 til 1998, og visepresident i Forbundsdagen mellom 2002 og 2005.


== Utdannelse ==
Etter Abitur (artium) i 1967 avtjente Lammert frem til 1969 verneplikten. Deretter studerte han statsvitenskap, sosiologi, nyere historie og sosialøkonomi ved universitetet i Bochum og universitetet i Oxford (Storbritannia). I 1972 tok han hovedfag, og i 1975 doktorgraden ved universitetet i Bochum, med avhandlingen Lokale Organisationsstrukturen innerparteilicher Willensbildung – Fallstudie am Beispiel eines CDU-Kreisverbandes im Ruhrgebiet.


== Familie ==
Norbert Lammert er gift og har fire barn.


== Parti ==
Lammert ble medlem av CDU i 1966. Fra 1978 til 1984 var han nestleder for Junge Union i Westfalen-Lippe. Han var fra 1986 til 2008 medlem av CDU-styret i Nordrhein-Westfalen, og formann for CDUs partilag i Ruhrområdet.


== Parlamentsmedlem ==
Fra 1975 til 1980 var han rådsherre i byen Bochum.
Siden 1980 er han medlem av det tyske parlamentet. Her var han fra 1983 til 1989 nestformann for utvalget for valgkontroll, immunitet og forretningsorden. Han var fra 1998 til 2002 kultur- og mediepolitisk talsmann for CDU/CSU-fraksjonen i det tyske parlamentet.
Han ble valgt til visepresident for Forbundsdagen den 17. oktober 2002, og var president i Forbundsdagen fra 11. oktober 2005 til 2017.


== Offentlige verv ==
Den 21. april 1989 ble han parlamentarisk statssekretær i det føderale utdannelses- og vitenskapsdepartementet. Etter valget i 1994 skiftet han over til næringsdepartementet, og endelig den 15. mai 1997 til transportdepartementet. Etter valget i 1998 måtte regjeringen gå av.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Norbert Lammert – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Forbundsdagens biografi (tysk)
(de) Verk av og om Norbert Lammert i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
Sigvart Dagsland

Sigvart Dagsland (født 18. oktober 1963 i Stavanger) er en norsk sanger, pianist, komponist, tekstforfatter og arrangør. Han skriver og fremfører musikk i en melodiøs popstil. Han har utgitt 20 soloalbum og har solgt over 500 000 plater. Dagsland er blitt nominert til Spellmannspris tre ganger i pop-klassen og vant Spellemannprisen 1990 for albumet Alt eg såg. I 1994 fikk han NOPA-prisen Årets verk for «Stup», og i 2009 fikk han Prøysenprisen. Han har også blitt nominert til Hitawards. 
I starten av karrieren var det særlig Erik Hillestad som skrev tekstene, med bidrag også fra Gunnar Roalkvam. Siden tusenårsskiftet har han skrevet tekstene selv sammen med Mike McGurk. 
Han turnerer jevnlig over hele landet, ofte med stort band og tidvis i intimformat. 
Han vokste opp på Stokka i Stavanger. Som tolvåring ble han med i Stavanger Domkor som guttesopran og gikk i 1978 over som tenor i Sentralkoret for Stavangerskolene. Han har storfag i juss (1. og 2. avdeling) og grunnfag i nordisk litteratur og språk fra Universitetet i Bergen. Sigvart Dagsland startet bandet Tor og Liv i 1980. Han bor i Bergen, er gift med musikeren Karoline Krüger og far til døtrene Sophie og Emma. Han er fadder til Emma Tallulah Behn.


== Diskografi ==
Joker (1985)
De umulige (1987)
Seculum Seculi (1988)
Alt eg såg (1990) (Spellemannprisen)
Sigvarts beste ballader (1991)
Bedre enn stillhet (1992)
Stup  (1994)
Det er makt i de foldede hender (1995)
Laiv  (1996)
Fri   (1998)
Soul Ballads (2001)
Sigvarts favoritter (2001)
Hjemmefra  (2003)
Underlig frihet (2004)
Forandring (2007)
Hymns (2009)
Sigvart Dagslands bryllups- og begravelsesorkester (2010)
Big-5: Sigvart Dagsland (2010)
Villa Nordraak (2012)
Jul (med Karoline Krüger) (2013)
Røst (2016)
Elefanten i rommet (2021)I tillegg medvirker Sigvart på blant annet disse platene:

Dans med oss, Gud (1982) diverse artister
Klovnar uden sirkus (1982) med Løgnaslaget
Baklengs i livet (1983) med Løgnaslaget
Ankomst Utstein kloster (1985) med Rønnaug Foss Alsvik og flere
Det skjedde i de dager (2002) med Prinsesse Märtha Louise og Oslo Gospel ChoirI tillegg har Dagsland skrevet teatermusikk.
Flere artister har spilt inn låter av Dagsland, deriblant Sissel Kyrkjebø, Bjarne Brøndbo, Maria Solheim, Maria Arredondo og Lill Lindfors.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Olaug Nilssen: Nesten frelst av Sigvart Dagsland (biografi) 2009 Det Norske Samlaget ISBN 9788252173154


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Sigvart Dagsland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sigvart Dagsland på Internet Movie Database 
(en) Sigvart Dagsland på Discogs 
(en) Sigvart Dagsland på MusicBrainz 
(en) Sigvart Dagsland på Songkick
Norbert Röttgen

Norbert Alois Röttgen (født 2. juli 1965 i Meckenheim) er en tysk politiker (CDU). Han ble 28. oktober 2009 utnevnt til miljøminister i Angela Merkels andre regjering. Forbundskansler Angela Merkel kunngjorde 16. mai 2012 at hun ville foreslå for forbundspresidenten å erstatte Röttgen som miljøvernminister med Peter Altmaier, 22. mai fikk han avskjed som minister.Röttgen var fra 2005 til 2009 første administrative leder av CDUs gruppe i Forbundsdagen. Han ble 15. november 2010 valgt til nestleder i CDU i Tyskland og samme år også leder i CDU i Nordrhein-Westfalen. 
Ved valget i Nordrhein-Westfalen i 2012 var han CDUs ministerpresidentkandidat, men tapte valget for SPDs Hannelore Kraft. Han fratrådte umiddelbart sitt verv som leder av CDU i Nordrhein-Westfalen.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Etter Abitur (artium) ved gymnasiet i Rheinbach studerte han fra 1984 til 1989 jus ved Universität Bonn. I 1989 avla han den første og i 1993 den annen juridiske statseksamen. Han fikk advokatbevilling i 1993. I 2001 tok han den juridiske doktorgrad.
Norbert Röttgen er gift med advokaten Ebba Herffs-Röttgen og har tre barn (Johannes, Clemens og Judith). Han er romersk-katolsk.


=== Parti ===
Norbert Röttgen ble medlem av CDU i 1982. I 1992 ble han formann for Junge Union i Nordrhein-Westfalen. Fra oktober 2002 til januar 2005 var han justispolitisk talsmann for CDU/CSU-fraksjonen. Den 25. januar 2005 ble han på forslag fra Angela Merkel valgt til administrativ parlamentarisk leder for CDU/CSU-fraksjonen. Röttgen var fra 2005 til 2009 formann for foreningen av kristeligdemokratiske jurister. Han var fra 2010 til 2012 leder av CDU i Nordrhein-Westfalen, og er fra 2010 nestleder i CDU i Tyskland.


=== Parlamentsmedlem ===
Röttgen er fra 10. november 1994 medlem av det tyske parlamentet. Hans valgkrets 99 Rhein-Sieg II omfatter de rhinske byene Bad Honnef, Königswinter og Sankt Augustin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Norbert Röttgen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Norbert Röttgen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Norbert Röttgen på bundestag.de
(de) Verk av og om Norbert Röttgen i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
ZDF-Interview
Wilhelm von Boddien

Wilhelm von Boddien (født 27. februar 1942 i Stargard (Hinterpommern)) er en tysk forretningsmann fra Hamburg som er blitt kjent for sitt engasjement for gjenoppbyggelsen av Berlins byslott. Han tok i 1992 initiativet til Förderverein Berliner Schloss, som han er forretningsfører for siden mars 2004. Han har bl.a. mottatt Bundesverdienstkreuz for sitt arbeide for å få gjenoppbygget slottet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Förderverein Berliner Schloss
Kurze Biographie von Boddien in der Berliner Morgenpost
Interview mit von Boddien in der Berliner Morgenpost
AEP

Kraftselskapet AEP er beskrevet under American Electric Power.Auditive evoked potentials. Stimulusfremkalt respons med lydstimuli. Den valigste varianten er registrering av hjernestammesvar (BAEP, BRA, BAER). Ved den varianten registrer man aktivitet fra indre øret og 8. hjernenerven, fra nuclus olivarius superior, lemniscus medialis og geniculus mediale. Stimulus er korte klikk og svarene kommer mellom 2 ms og 6 ms etter klikket. Metoden brukes i diagnostikk av ledningsforstyrrelser i hjernestammen, for eksempel ved MS. I tillegg finnes det en variant som viser aktiviteten fram til hjernebarken. Denne har fått liten klinisk betydning. Metoden er en parallell til VEP. Også sene svar som ledd i undersøkelse av kognetiv prosessering brukes forskningsmessig, for eksempel som ledd i P300.
Marianne Timmer

Maria Aaltje «Marianne» Timmer (født 3. oktober 1974 i Sappemeer) er en nederlandsk tidligere skøyteløper. Hun var spesialist på mellomdistansene 1 000 og 1500 meter. Timmer represterte for Team Liga.
I 1998 vant Timmer gull på 1 000 og 1500 meter under OL i Nagano. Åtte år senere, under OL 2006 i Torino, ble hun igjen olympisk mester på 1 000 meter.
Hun vant sprint-VM i 2004. 
Timmer var tidligere gift med Peter Mueller.


== Personlige rekorder ==


== Se også ==
Liste over mestvinnende vinterolympiere


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Marianne Timmer – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Marianne Timmer – Olympics.com 
(en) Marianne Timmer – Olympic.org 
(en) Marianne Timmer – Olympedia 
(en) Marianne Timmer – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Marianne Timmer – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Marianne Timmer – Speedskatingbase.eu 
(en) Marianne Timmer – SpeedSkatingNews.info 
(en) Marianne Timmer – SpeedSkatingStats.com 
Fanside
Offisiell nettside av Team Liga Arkivert 12. april 2014 hos Wayback Machine.
«Nagano 1998 - Athlete profile: Marianne Timmer» (engelsk). CNN/SI. A Time Warner Company. 3. februar 1998. Arkivert fra originalen 16. august 2012. Besøkt 15. oktober 2014.
Gert Londemann

Gert Londemann (født 21. april 1718, død 3. mars 1773) var en dansk Holberg- og karakterskuespiller.


== Referanser ==
Jack Lee

Jack Lee (født 4. november 1920 i Sileby, død 12. januar 1995 i Loughborough) er en tidligere engelsk landslagsspiller i fotball. 


== Biografi ==
Han startet sin profesjonelle karriere i Leicester i februar 1941. Ni år senere ble han kjøpt for £ 18 500 av Derby County. Manageren i Derby, Stuart McMillan, lovet at han kom til å havne på landslaget, noe han også gjorde senere i sesongen. Etter 4 år i Derby ble Coventry City hans tredje, og siste, klubb som aktiv spiller. Etter en sesong i Coventry la han opp som aktiv spiller.
Han debuterte på landslaget mot Nord-Irland den 7. oktober 1950. Han spilte en landskamp for England.
Jack Lee var også kjent som en habil cricketspiller.


== Karriere som spiller ==


=== Klubblag ===


=== Landslagskarriere for England ===


== Kilder ==
Mortimer, Gerald (2004): The Who´s Who of DERBY COUNTY.  Breedon Books Publishing, Derby. ISBN 1-85983-409-4
Rollin, Jack (1998): ROTHMANS BOOK OF FOOTBALL RECORDS.  Headline Book Publishing, London. ISBN 0-7472-1954-0


== Eksterne lenker ==
(en) Jack Lee – national-football-teams.com 
(en) Jack Lee – EU-Football.info
Є

Denne artikkelen handler om den kyrilliske bokstaven Є. For informasjon om valutaen med lignende utseende, se Euro.Є (minuskel є) er en bokstav i det kyrilliske alfabetet, brukt i ukrainsk for å representere lyden [je].
HTML-koden er &#1028; for stor bokstav, og &#1108; for liten bokstav.
Chris Witty

Christine Diane Witty (født 23. juni 1975 i West Allis, Wisconsin) er en amerikansk skøyteløper og banesyklist. Hun er en av de få amerikanske idrettsutøverne som har konkurrert i både sommer- og vinter-OL.


== Meritter ==
1996 – gull i sprint-VM
1996 – sølv på 1000 m i VM enkeltdistanser
1997 – bronse i sprint-VM
1998 – bronse i sprint-VM
1998 – sølv på 1000 meter og bronse på 1500 meter under OL i Nagano
1998 – gull på 1000 m i VM enkeltdistanser
2000 – bronse i sprint-VM
2000 – bronse på 1000 m i VM enkeltdistanser
2002 – gull på 1000 meter under OL i Salt Lake CityHun deltok i banesykling under OL 2000 i Sydney, hvor hun kom på 5.-plass på 500 m.


== Personlige rekorder i skøyteløp ==


== Se også ==
Liste over flaggbærere for USA under OL


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Chris Witty – Olympics.com 
(en) Chris Witty – Olympics.com 
(en) Chris Witty – Olympics.com 
(en) Chris Witty – Olympic.org 
(en) Chris Witty – Olympedia 
(en) Chris Witty – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Chris Witty – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Chris Witty – Speedskatingbase.eu 
(en) Chris Witty – SpeedSkatingNews.info 
(en) Chris Witty – SpeedSkatingStats.com
Ж

Ж (minuskel ж) er en bokstav i det kyrilliske alfabetet som representerer lyden [ʒ], uttalt som s-en i det engelske ordet «treasure», og som j-lyden i det franske navnet Jacques. I transkripsjon av russisk skriver man «zj» i norsk text.
Ж er den sjuende bokstaven i bulgarsk og hviterussisk, den åttende i makedonsk, russisk og serbisk, og den niende i ukrainsk.
HTML-kodene er &#1046; eller &#x416; for stor bokstav, og &#1078; eller &#x436; for liten bokstav.
Monika Pflug

Monika Pflug (født 1. mars 1954 i München), er en vesttysk tidligere skøyteløper som deltok i de olympiske vinterleker 1972 i Sapporo, 1976 i Innsbruck, 1980 i Lake Placid, 1984 i Sarajevo og 1988 i Calgary.
I 1972 vant hun, bare 17 år gammel, gull på 1 000 meter under de olympiske lekene i Sapporo, foran Atje Keulen-Deelstra fra Nederland og Anne Henning fra USA.
Pflug vant sammenlagt i VM på skøyter, sprint for damer 1972 i Eskilstuna.


== Personlige rekorder ==


== Se også ==
Liste over flaggbærere for Vest-Tyskland under OL


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Monika Pflug – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Monika Pflug – Olympics.com 
(en) Monika Pflug – Olympic.org 
(en) Monika Pflug – Olympedia 
(en) Monika Pflug – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Monika Pflug – Speedskatingbase.eu 
(en) Monika Pflug – SpeedSkatingNews.info 
(en) Monika Pflug – SpeedSkatingStats.com
«Elektron»-saken

«Elektron»-saken er en hendelse fra 2005 der den russiske tråleren «Elektron» unndro seg fra den norske Kystvakten med to norske fiskeriinspektører om bord. Tråleren ble oppbrakt av KV «Tromsø» 15. oktober i Hopen, helt øst i vernesonen. Kystvakten skal angivelig ha oppdaget grove brudd på norske fiskeribestemmelser.Den 17. oktober valgte tråleren å unndra seg kontroll. Flere norske kystvaktskip tok etter hvert opp jakten på «Elektron», inkludert KV «Harstad», KV «Andenes», KV «Nordkapp», KV «Malene Østervold» og KV «Svalbard». Tre marinejegere fra Marinejegerkommandoen ble fløyet ut til KV «Tromsø», i tillegg til at personell fra samme avdeling embarkerte KV «Harstad». En gruppe norske elitesoldater var på vei ut for å borde den russiske tråleren, men dette ble avblåst da helikopteret brukte for mye drivstoff, og ikke kunne rekke frem til skipet. I tillegg skal KV «Svalbard» visstnok ha hatt problem med å låre lettbåt i de høye bølgene – noe som ble utslagsgivende. Det ble også kjent i ettertid at Kystvaktskipet KV «Tromsø» hadde planlagt å avfyre en såkalt «kald» granat rettet mot skipssiden til «Elektron» under flukten i Barentshavet, men at kanonen til KV «Tromsø» ikke virket som den skulle. Dette var fordi kilen, en sentral del i kanonen, var montert feil vei.
I løpet av natt til 19. oktober tok «Elektron» seg inn i russisk farvann. De norske kystvaktskipene ble liggende og avvente ved grensen, men fikk senere tillatelse til å gå inn i russisk farvann for å få inspektørene overlevert.
På morgenen 20. oktober ble inspektørene overført fra «Elektron» til et russisk marinefartøy.


== Referanser ==
Eidsvoll Verk holdeplass

Eidsvoll Verk holdeplass er en holdeplass bygget i forbindelse med utbyggingen av Gardermoen som ny hovedflyplass. Holdeplassen ligger ikke på Eidsvoll Verk som navnet skulle tilsi, men på Råholt, rundt 1 800 meter fra Eidsvollsbygningen og Eidsvoll Verk.
Eidsvoll Verk holdeplass ble tatt i bruk i 1999 da lokaltogene Kongsberg–Eidsvoll begynte å kjøre via Gardermobanen.
Toglinjen ble anlagt mellom Eidsvoll og Hovedbanen sør for Jessheim i forbindelse med hovedflyplassen.
Eidsvoll Verk holdeplass betjenes av Ruters busslinje: 430 (Jessheim–Eidsvoll/Sundet).


== Eksterne lenker ==
(en) Eidsvoll Verk stasjon – kategori av bilder, video eller lyd på Commons (no) Bane NORs informasjonsside om Eidsvoll Verk holdeplass
(no) Eidsvoll Verk holdeplass i Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase
(no) Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase: Gardermobanen
Idéfagskolen

Idéfagskolen er en fagskole for design og kommunikasjon i Tønsberg kommune, på øya Nøtterøy. Siden høsten 2016 har den vært en del av Treider Fagskoler med studielinjene Interiørdesign, Mediedesign (tidligere Grafisk design og Mediedesign), TV-produksjon, Lydproduksjon, Visual Merchandising (tidligere Dekorasjon), 3D-animasjon, 3D-design, Foto og Manus og tekst for TV. Skolen har rundt 150 studenter. Lars Øygard har vært rektor siden 1994.


== Historikk ==
Idéfagskolen AS ble opprettet med dekorasjonslinje og TV-fotograflinje i 1990 av dekoratøren Odd Harald Bekkevold, Skolen hadde da et tjuetalls studenter og skulle gi næringslivet dyktige medarbeidere via et intensivt og praktisk år. I 1992 fikk Idéfagskolen linje for grafisk design, og ble dataverktøyskolen. I 1994 kom linja for lydteknikere. I 1998 overtok skolen det 1800 kvadratmeter store Tybring Gjedde-bygget på Ramdal utenfor Tønsberg og fikk sin egen multimedialinje. I 2005 ble studietilbudet utvidet med fagene Foto og Manus og tekst for TV.


== Eksterne lenker ==
Idéfagskolens hjemmesider
Adrian Mutu

Adrian Mutu (født 8. januar 1979 i Călinești) er en rumensk trener og tidligere fotballspiller. Han spilte spiss på Romanias landslag. Han spilte også for, blant annet, Inter, Parma, Chelsea, Juventus, Cesena og Fiorentina.
Mutu ble kastet ut av Chelsea og utestengt for bruk av kokain. Han ble solgt fra Juventus etter nedrykket i 2006. Han scoret 7 mål på 32 kamper i Juventus.
Per januar 2020 var han trener for Romanias U-21 landslag.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Adrian Mutu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Adrian Mutu – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Adrian Mutu – FIFA 
(en) Adrian Mutu – UEFA 
(fr) Adrian Mutu – LÉquipe 
(en) Adrian Mutu – Transfermarkt 
(en) Adrian Mutu – Transfermarkt (manager) 
(en) Adrian Mutu – national-football-teams.com 
(en) Adrian Mutu – WorldFootball.net 
(en) Adrian Mutu – Soccerbase.com 
(en) Adrian Mutu – FootballDatabase.eu
Epitafium

Et epitafium eller epitaf (gammelgresk: på graven) er en tekst, ofte utformet som et vers, til ære eller minne for en avdød. Det er vanligvis skrevet på en gravstein eller plakett. Andre ganger brukes ordet epitafium om utsmykkede veggtavler som teksten står på. Enkelte poeter og andre forfattere, som for eksempel August von Kotzebue, har skrevet sitt eget epitaf.
I flere eldre norske kirker henger epitafier eller minnetavler, blant annet i Stavanger domkirke. De kan være utskåret i tre, malt i flere farger med både tekst, avbildninger av personer (flere også med far, mor og barn), religiøse symboler, bumerker og våpenskjold. De fleste er fra 1600- og 1700-tallet og til minne om geistlige personer (biskoper, prester) eller verdslige (adelige, embetsmenn, handelsmenn). Epitafiene kan være store, opp til et par meter høye, og de kan være utført av dyktige håndverkere og ha høy kunstnerisk kvalitet. 
Det er kjent fra skriftlige beretninger at konger og adelige i middelalderen fikk hengt opp malte våpenskjold på vegger i kirker, etter sin død, som en form for epitafier.


== Eksempler ==

Et kjent epitafium er det som Johan Herman Wessel i 1784 skrev om Gert Londemann:

Ὦ ξεῖν’, ἀγγέλλειν Λακεδαιμονίοις ὅτι τῇδεκείμεθα, τοῖς κείνων ῥήμασι πειθόμενοι.O xein', angellein Lakedaimoniois hoti têdekeimetha tois keinôn rhêmasi peithomenoiGå, du fremmede (som leser dette), og fortell spartanerne,
at her ligger vi, som var lydige mot loven.

— Simonides' epigram etter slaget ved ThermopyleneEr liegt irgendwo hierHan ligger her et sted
— Werner Heisenberg, som i usikkerhetsprinsippet.


== Se også ==
Nekrolog


== Eksterne lenker ==
(en) Epitaphs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Ordnet DK
Balat

Balat er en bydel i Fatih i Istanbul, langs vestbredden av Det gylne horn. Navnet kommer av det greske ordet palation, «palass». Bydelens navn kommer mer konkret fra det tidligere Blachernaipalasset, som lå tett ved.
Gjennom århundrer har Balat hatt et jødisk samfunn, både greskspråklige og sefardiske jøder innvandret fra Spania. Mange av synagogene som fortsatt er i bruk, stammer fra den bysantinske perioden. Den mest kjente er Okrida-synagogen. Balat har også mange gresk-ortodokse og armenske kirker; flere av dem fra bysantinsk tid.
Wuppertal

Wuppertal er en by i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Den ligger sør i Ruhrområdet, øst for Düsseldorf og Köln, sør for Essen. Byen har ca. 355 100 innbyggere (31. desember 2019) og har hatt en tilbakegang på cirka 15 % siden 1960-årene, men er fortsatt den største byen i området Bergisches Land. Wuppertal er kjent for sin svevebane, en 13,3 km lang hengebane som åpnet i 1901.


== Personer med tilknytning til Wuppertal ==
Friedrich Engels ble i 1820 født i Barmen, som er en bydel i Wuppertal. Den internasjonalt anerkjente bildeboktegneren Wolf Erlbruch bor og arbeider i Wuppertal, i likhet med den britisk skulptør Tony Cragg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Wuppertal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wuppertal – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Helse Midt-Norge

Helse Midt-Norge RHF er det statlige regionale helseforetaket som eier og driver sykehusene i Trøndelag og Møre og Romsdal. Foretaket ble satt i drift i 2002 og har fire helseforetak: Helse Nord-Trøndelag, Helse Møre og Romsdal, St. Olavs hospital og Sykehusapotekene i Midt-Norge. 
Totalt driver foretaket ni sykehus, fire apotek og fire rusbehandlingsinstitusjoner, i tillegg til en rekke mindre enheter. Helseforetaket har cirka 14 000 ansatte og forvalter budsjetter for over sju milliarder kroner. Administrerende direktør siden 2015 er Stig Arild Slørdahl. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
David av Skottland, jarl av Huntingdon

David av Skottland, jarl av Huntigton (født ca. 1144, død 17. juni 1219) var en skotsk prins. Han var den yngste overlevende sønn av Henry av Skottland, 3. jarl av Huntingdon og derfor sønnesønn til kong David I av Skottland. Tittelen jarl av Huntingdon ble tildelt ham etter at hans eldre bror William entret tronen. Jarltittelen ble etterfulgt av Davids sønn John.
I rettstvisten for etterfølger til den skotske tronen i årene 1290–1292 påsto en etterkommer etter Davids søsters Adas, Floris V, hertug av Holland, (som også søkte etter tronen for seg selv) at jarl David hadde gitt avkall på arvelige krav til skotske tronen. Sannferdigheten av denne påstanden har ikke blitt bekreftet av andre kilder, heller ikke grunnen til den.
Etter at den mannlige linje til det kongelige hus i Skottland døde ut i 1290 da Davids bror William I av Skottland døde ble det etterkommerne til David som ble førstekandidater til tronen. Det to mest framtredende var Robert Bruce, 5. lord av Annandale, og John Balliol som var hans etterkommer gjennom Davids respektive døtre Isobel av Huntingdon og Margaret av Huntingdon.


== Referanser ==
John de Scotia

John de Scotia, 9. jarl av Huntingdon, var nevø av William I av Skottland, også kalt for «William the Lion» («Løven», på grunn av våpenskjoldet).
John giftet seg med Elen ferch Llywelyn, datter av Llywelyn den store. Han fikk jarltittelen gjennom sin mor Maud av Chester som var søster til den foregående jarl, Ranulf de Blundeville.
I 1232 arvet han tittelen jarl av Chester fra sin mors bror Ranulph de Blondeville, 4. jarl av Chester.
John døde i en alder av 30 år den 6. juni 1237. Etter hans tidlige bortgang ble jarledømmet Chester overtatt av Henrik III av England, og det engelske kongehuset har beholdt tittelen fram til i våre dager. Johns andre tittel, jarl av Huntingdon (arvet i 1219) ble delt mellom Robert Bruces far, John Balliols bestefar og Hastings far.


== Referanser ==