jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
John Dillinger

John Herbert Dillinger (født 22. juni 1903 i Indianapolis i Indiana i USA, død 22. juli 1934 i Chicago) var en amerikansk bankraner som herjet i depresjonstiden. Han ble kalt USAs «samfunnsfiende nr. 1» og hans kriminelle virksomhet, sammen med blant andre Bonnie & Clyde og Ma Barker, tiltrakk seg pressens og publikums interesse i det som ble kalt «public enemy era» 1931–34. Filmen Public Enemies fra 2009 er basert på Dillinger forbrytelser. 


== Historie ==
Allerede som 22-åring ble han idømt en lang fengselsstraff for forbrytelser som han hadde begått. Da han slapp ut etter endt soning samlet han en bande og utførte en rekke bankran, plyndring av våpenlager og mord. I 1934 drepte han en fangevokter og klarte å flykte fra fengsel. Igjen samlet han en bande og la ut på et nytt forbrytertokt som omfattet flere bankran. Det ble utlovet en belønning på $10 000 for Dillingers hode eller $5 000 til den som kunne gi informasjon som førte til at han ble pågrepet. Det førte til at et enormt oppbud av politi, et av de største i USAs historie, var på jakt etter ham. Til tross for dette klarte han i flere måneder å unnslippe lovens lange arm. 


== Død ==
22. juli 1934 ble han skutt av FBI-agenter da han kom ut fra et kinolokale i Lincoln Park-området i Chicago. Der hadde han sett filmen Manhattan Melodrama sammen med venninnen Polly Hamilton og Ana Cumpanas (alias Anna Sage). Anna Sage kom opprinnelig fra Romania og var en horehusmadam som stod på listen til å bli utvist fra USA. Hun hadde fått til en avtale med Purvis og FBI om at dersom hun sørget for at de kunne arrestere Dillinger, skulle hun ikke sendes ut av landet. Anna Sage hadde avtalt med agent Melvin Purvis at hun skulle ha å seg en kjole som var oransje og hvit, lyset gjorde at denne så mer rød ut og dermed var inntrykket av at «kvinnen i rødt» var forræderen. Hun hadde denne kjolen for å være lett gjenkjennelig i folkemengden. Da Dillinger, Hamilton og Sage forlot kinoen den kvelden, ga Purvis, som stod ved døren et signal om at Dillinger kom ut. Han gjorde dette ved å tenne en sigar. Dillinger snudde på hodet og stirret rett på Purvis da han kom gående ut, kikket over gate, tok noen skritt frem, og grep etter pistolen sin og løp inn i et smug ved siden av teatret. Dillinger ble skutt i ryggen og drept. Dagen etter ble det funnet en epitaf skrevet av en ukjent med kritt på veggen i smuget der Dillinger hadde løpt:
Stranger, stop and wish me well,Just a prayer for my soul in Hell.I was a good fellow, most people said,Betrayed by a woman all dressed in red.Fremmede, stopp og ønsk meg vel,Bare en bønn for min sjel i helveteJeg var en bra kar, det sa de fleste,Forrådt av en kvinne i rødt.Selv om Sage hadde holdt ord og «gitt» FBI Dillinger, ble hun deportert til Romania i 1936 der hun døde elleve år senere.
John Dillinger ble gravlagt på Crown Hill Cemetery i Indianapolis. Gravstenen hans er ofte blitt vandalisert av suvenirjegere som tar med seg biter av den som minne.


== Referanser ==
Ma Barker

Kate Barker (født som Arizona Donnie Clark i 1871 i Ashe Grove i Missouri i USA, død 16. januar 1935) kjent som Ma Baker var en amerikansk kriminell som sammen med sine fire sønner drev gangstervirksomhet i USA i tretti-årene. 
Hun hadde fire sønner og mellom 1931 og 1935 gjennomførte hun sammen med sønnene flere bankran og kidnappinger. De var etterlyst over hele USA av FBI. De ble skutt og drept i 1935.

I 1970 kom filmen Bloody Mama med regi av Roger Corman og Shelley Winters i hovedrollen som Ma Barker.
I 1977 gjorde Boney M en sang som heter «Ma Baker» som handler om Kate Barker.Kate Barker er også modell til «Mor Dalton», moren til Brødrene Dalton i tegneserien Lucky Luke.


== Referanser ==
Amundsgjerdlia naturreservat

Amundsgjerdlia naturreservat ligger ved gården Amundsgjerdet i Sømna kommune i Nordland. Naturreservatet er på 83 dekar. Området er vernet for å sikre ei spesiell almeli. Andre trær og busker som vokser her er osp, hassel, bjørk og tysbast. Det er også en rik urteflora med junkerbregne, vårmarihand, fingerstarr, trollbær, krattfiol, lodneperikum, kratthumleblom, skogvikke, vårerteknapp, kransmynte og myske. Amundgjerdsfjellet er verdens nordligste lokalitet for kusymre.Amundsgjerdlia naturreservat ligger like ved Gjerdevatnet naturreservat.


== Referanser ==
Barrow-banden

Barrow-banden var en gruppe amerikanske kriminelle som besto av brødrene Clyde og Buck Barrow og deres kjærester Bonnie Parker og Blanche Barrow. Andre medlemmer av banden var blant andre Raymond Hamilton, W.D. Jones, Joe Palmer og Henry Methvin. De utførte en rekke ran på 1930-tallet se Bonnie & Clyde.
Anda naturreservat

Anda naturreservat er et naturreservat og ramsarområde i Øksnes kommune i Nordland. Reservatet ble opprettet for å «ivareta et verdifullt kystområde, med det naturlig tilknyttede plante- og dyreliv. Spesiell verdi er knyttet til områdets verdi som hekkeområde for en rekke fuglefjellarter (alkefugl) og andre sjøfuglarter».
Området ligger ca. 5 km nord for nordspissen av Langøya og vest for Andøya, og omfatter øya Anden, med Anda fyr, og noen småskjær. Naturreservatet er på 525 dekar, hvorav 359 dekar sjøareal. Området er vernet for å bevare et fuglefjell med nasjonal verneverdi, med lundefugl, alke og krykkje. Videre hekker også toppskarv, gråmåke, svartbak og teist i anseelige mengde. 


== Eksterne lenker ==
(no) Anda naturreservat i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
verneforskriften hos Lovdata
Rowena (Texas)

Rowena er en by i sørvestre delen av fylket Runnels County i den amerikanske delstaten Texas.
Byen ble formgitt av Paul J. Baron i 1898 og i år 2000 hadde den 483 innbyggere. Bonnie Parker, som var ene halvparten av paret Bonnie & Clyde er født her.
Andås naturreservat

Andås naturreservat ligger ved gården Andås, like ved Mosjøen i Nordland. Naturreservatet er på 54.8 dekar. Området er vernet for å sikre en representativ gråorskog.
Arstadlia–Tverviknakkan naturreservat

Arstadlia–Tverviknakkan naturreservat ligger ved Arstad i Beiarn kommune i Nordland. Naturreservatet er på 887 dekar. Området er vernet for å bevare det som sannsynligvis er verdens nordligste almeforekomst (Arstadlia) og en nasjonalt verneverdig kalkfuruskog (Tverrviknakkan) med rike orkidéforekomster samt mellomliggende kalkberg i Stihammaren med hyppig forekomst av låglandsbjørk og mange andre kravfulle planter.
Arstadlia–Tverviknakkan naturreservat ligger like ved Leirvika naturreservat.
Rolvsøysund bro

Ryolvsøysund bru er en veibru på fylkesvei 109 på grensa mellom Fredrikstad og Sarpsborg. Brua er en platebærerbru i stål som ble åpnet i 1972.


== Andre bruer på stedet ==
Gamle Rolvsøysund bru ble bygget som trebru på brukar i tre som en påleåkbru og åpnet i 1926. Den var i bruk som bilbru frem til 1972 da betongbrua tok over. Etter det har den fungert som bru for gående og syklister. Sent på kvelden 28. april 2021 ble brua påtent med bensin. Redningsetaten kom raskt til og skadene ble mindre.
Eldste Rolvsøysund bru, åpnet i 1869, var det en lignende peleåkbru på samme sted som dagens trebru. På foto ser en forskjell ved at det på den eldste var «sideskjørt» som ga inntrykk av en stenhvelvbru.
Rolvsøysund jernbanebru. Denne ligger lengst i syd. Her passerte åpningstoget for Smaalensbanen 19. juli 1897.


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Foto av den eldste brua, bygget ca 1860
Foto av dagens trebru, bygget 1926
Foto av dagens betongbru, åpnet 1972
Foto av den eldste trebrua sammen med Rolvsøysund jernbanebru åpnet 1879
Tune historielag om Rolvsøysund bruer.
Olav Meisdalshagen

Olav Meisdalshagen (1903–1959) var en norsk politiker som representerte Arbeiderpartiet. Han var valgt stortingsrepresentant fra 1937 frem til sin død. Mellom 1934 og 1937 var han vararepresentant.
Meisdalshagen ble finansminister i Einar Gerhardsens andre regjering mellom 1947 og 1951 etter en anmodning fra Arbeiderbladets redaktør Martin Tranmæl. Da Gerhardsen kom tilbake som statsminister i 1955, ble Meisdalshagen landbruksminister. Han gikk av fra dette vervet i 1956.
Meisdalshagen var utdannet jurist, men hadde også yrkesbakgrunn som journalist før han ble heltidspolitiker. Han var videre overrettssakfører på Fagernes fra 1935 til 1937, da han ble innvalgt på Stortinget.
Fra 1952 til 1959 var Meisdalshagen styreformann i Norges Kooperative Landsforening.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Einar Lie: Ambisjon ogtradisjon – Finansdepartementet 1945-1965. Universitetsforlaget 1995.
Nils Oddvar Bergheim: Olav Meisdalshagen. Tiden Norsk Forlag 1982.


== Eksterne lenker ==
(no) Olav Meisdalshagen hos Stortinget 
(no) Olav Meisdalshagen hos Norsk senter for forskningsdata
Andreas Gjermstad

Andreas Gjermstad (født 12. januar 1932, død 5. november 2010) var en bonde og skuespiller fra Sparbu i Steinkjer i Nord-Trøndelag.
Andreas var en skuespiller i hjertet sitt, og en god en. [...] Det er ikke mange amatører forunt å bli respektert så til de grader av de profesjonelle skuespillerne han samarbeidet med

Selv om han i prinsippet livnærte seg som bonde, engasjerte han seg gjennom et langt liv i amatørteater, spel og i økende grad hel- og halvprofesjonelt teater. Først i mange år gjennom Sparbu Teaterlag, men etter hvert også gjennom Spelet om Heilag Olav – hvor han i flere år spilte Gamal-Jostein, Nord-Trøndelag Teater og flere oppsetninger rundt i fylket. 
Han spilte Tevje i Spelemann på taket, Didrik Dale i Medmenneske, Bendik i I eventyre, Peachum i Tolvskillingsoperaen, Dolittle i My Fair Lady, Ol` Kanelsa i Den fjerde nattevakt, tittelrollen i filmen Onkel Oskar, og i stykkene Martin Kvennavika og Jeppe på Bjerget, og Jakob Pinadø i Den siste viking, etter Johan Bojers roman. Han leste inn lydboka Martin Kvennavika.
Gjermstad debuterte på scenen 17. mai 1945. Han mottok Kongens fortjenstmedalje i gull i 1994, og Nord-Trøndelag fylkes kulturpris i 1984. 


== Bibliografi ==
2006 Rit å Ra`l, ISBN 82-303-0741-5


== Referanser ==
Henry Rudi

Henry «Isbjørnkongen» Rudi (født 1889, død 1970) var en norsk fangstmann og isbjørnjeger. Han var sønn av en gudbransdøl som hadde bosatt seg i Troms. Rudi dro på totalt 40 jaktturer til polstrøkene, og av disse var 25 overvintringer. Han jaktet blant annet fjellrev, hvalross og sel, men han er mest kjent for å ha vært med å nedlegge totalt 713 isbjørn i perioden fra 1907–1947 (dette er dyr felt av Rudi selv og jaktkamerater som deltok på de samme overvintringene). Dette gav ham tilnavnet «Isbjørnkongen». Stedene Henry Rudi drev jakt inkluderte Svalbard, Jan Mayen og Grønland.
Den første overvintringen gjorde Rudi som nittenåring på Hopen vinteren 1908–1909. Dette var også første gang det var overvintring av fangstfolk på denne øyen.


== Livet etter jakten ==
Henry Rudi vokste opp i Tromsø, og det var også her han bodde til sin død i 1970. Han var kjent som en mann med glimt i øyet, og brukte mange av sine eldre dager i Ølhallen (Tromsøs eldste pub), hvor han fortalte historier fra tiden som jeger til alle som ville høre på.


== Æresbevisninger ==
1953 – Tildelt Kongens fortjenstmedalje i sølv
1969 – Valgt til æresruss av Tromsø-russen
Henry Rudi har også fått sin egen permanente utstilling hos Polarmuseet i Tromsø, i selskap med storheter som Roald Amundsen og Fridtjof Nansen.


== Bibliografi ==
Sørensen, Lars Normann 1958: Henry Rudi, Isbjørnkongen. Gyldendal, Oslo.


== Referanser ==
Margarethe Cammermeyer

Margarethe «Grethe» Cammermeyer (født 24. mars 1942) er en forhenværende oberst i Nasjonalgarden i Washington og en aktivist for homofiles rettigheter. Hun er av slekten Heiberg og ble født i Oslo, Norge, men ble amerikansk statsborger i 1960. I 1961 begynte hun i hærens program for sykepleierstudenter. Hun mottok bachelorgrad i sykepleie i 1963 fra University of Maryland. Hun tjenestegjorde blant annet 14 måneder i Vietnam fra 1967. I 1992 mottok hun doktorgraden i sykepleie med nevrologi og søvnforstyrrelser som spesialområde. Margarethe Cammermeyer har mottatt en rekke hedersbevisninger for sitt virke som sykepleier.
Hun møtte sin partner, Diane Divelbess, i 1988, da hun var 46 – etter å ha gjort slutt på et 15 år langt ekteskap med en mann og fått fire sønner.
I 1988 ble hun utnevnt til sjefsykepleier for Nasjonalgarden i staten Washington. I 1989, besvarte hun et rutinespørsmål i forbindelse med et sikkerhetsklareringsintervju med å opplyse at hun var lesbisk. «Don't ask, don't tell»-doktrinen var på det tidspunkt ennå ikke iverksatt, og Nasjonalgarden iverksatte prosess for å få henne tvangsdimittert. 11. juni 1992 ble hun dimittert i nåde («honorable discharge») fra det militære. Cammermeyer anla søksmål mot avgjørelsen. I juni 1994 avsa dommer Thomas Zilly i Federal District Court i Seattle en kjennelse som sa at hennes avskjed såvel som forbudet mot at lesbiske kvinner og homofile menn kan tjenestegjøre i militæret var forfatningsstridig. Hun vendte tilbake til Nasjonalgarden og tjente som en av de få åpent homofile personene i militæret inntil hun gikk av med pensjon i 1997.
En fjernsynsfilm basert på Cammermeyers selvbiografi med samme navn, I stillhetens tjeneste, ble lagd i 1995, med Glenn Close i hovedrollen som Cammermeyer.
Etter pensjoneringen stilte Cammermeyer som kandidat til Kongressen i Washingtons andre distrikt i 1998. Hun vant det demokratiske primærvalget, men tapt i kongressvalget mot republikaneren Jack Metcalf.


== Se også ==
Don't ask, don't tell


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Margerethe Cammermeyer på Matt og Andrej Koymanskys berømte LHBT-side
Margerethe Cammermeyer på glbtq encyclopedia
Artikkel i Planet Out
Bjarne Slapgard

Bjarne Slapgard (født 11. november 1901 i Verdal, død 25. desember 1997 i Levanger) var en norsk forfatter og folkehøgskole-lærer.
Han ble født på gården Halset i Verdal. Han tok lærereksamen ved Levanger lærerskole i 1924, og arbeidet først som lærer i Øyestad og Skaun, deretter lærer ved Nordmøre folkehøgskole i Surnadal fra 1931 til 1938. Slapgards hovedvirke i skolen var som  rektor ved Hardanger Folkehøgskole fra 1938 til 1957, og deretter på Frosta til 1966.
Slapgard skrev over 70 bøker, for det meste romaner, men også noen essays og 18 barne- og ungdomsbøker. Han debuterte med romanen Liv av leir i 1942. For den romanen fikk han norsk førstepris i en nordisk konkurranse. I 1945 kom romanen Frende og varg, og i 1948 Blind kamp. For Dagen du gav oss (1950) fikk han Melsomprisen. Slapgard vant konkurransen om beste manus til Stiklestadspelet, men måtte se at arrangørene valgte å fortsette med Olav Gullvågs stykke. I 1961 gav han ut en biografi om dikteren Edin Holme.
Han var aktiv i den frilynde ungdomsrørsla, i målsaken, i avholdssaken, i fredsbevegelsen og som medlem av Bjørgvin bispedømmeråd. Han var aktiv i Norges Fredslag, var en periode formann i Noregs Mållag.
Slapgard mottok Nord-Trøndelag fylkes kulturpris i 1986.
Han var bestefar til NRK-journalisten og forfatteren Sigrun Slapgard.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Sambok 98 treff på bøker og særtrykk
Stavseth, Arnt. «Å møte kvelden er å møte dagen. Minneord om Bjarne Slapgard, 1901-1997». I: Nord-Trøndelag historielag. Årbok, 1998


== Eksterne lenker ==
Artikkel i Norsk biografisk leksikon
Minneord, Verdal historielag Arkivert 18. oktober 2019 hos Wayback Machine.
Bjarne Slapgards private arkiv finnes ved NTNU Universitetsbiblioteket
Kirkenes Idrettsforening

Kirkenes Idrettsforening er et idrettslag med tilhold i Kirkenes med fotball, håndball og orientering som hovedaktiviteter. Klubbens A-lag i herrefotball ligger i tredjedivisjon.
Leder: Turid Gudim Aune


== Tabell ==


== Historie ==
Foreningen ble stiftet 8. februar 1908, og feiret 100-årsjubileum i 2008.
Initiativtagerne til foreningen var herrene L. Hoel, J. Berger, H. Nafstad, Joh. Isaksen, H. Myrholt, Chr. Andersen, Andr. Bergerud, John Lehn og O. J. Melvold. Det historiske møtet ble holdt på «Dampkjøkkenet», som senere ble forsamlingshuset «Skansen» i Storgata.
Den første formannen heter Haakon Myrholdt, 8/2-1908 – 12/6-1909.
Foreningen ble stiftet i tiden da gruveselskapet A/S Syd-Varanger nettopp hadde etablert seg i Kirkenes, og formålet til idrettsforeningen var: «til fremme av sund sommer og vintersport paa stedet.»
KIF har som forening klart å få frem idrettsutøvere som har tatt nasjonale, internasjonale og olympiske medaljer, samt Nord-Norske mestere.
I lagidretter har KIF hevdet seg meget godt gjennom mange år på kretsplan. KIF har også hevdet seg i nordnorsk sammenheng.


== Eksterne lenker ==
Kirkenes Idrettsforening
Altervatn naturreservat

Altervatn naturreservat ligger i Dønna kommune i Nordland. Området ligger sørvest for Dønnes, nord på øya Dønna. Området er vernet for å bevare et viktig våtmarksområde med rike og produktive vann- og myrområder og et rikt og interessant fugleliv. Naturreservatet er på 2200 dekar, hvorav 650 dekar vannareal.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Altervatn naturreservat». Miljøstatus. Arkivert fra originalen 10. mars 2016. Besøkt 3. september 2016.
Blindheim (Ålesund)

Blindheim er en bydel i Ålesund i Møre og Romsdal. Bydelen er blant Ålesunds mest folkerike bydeler. Bydelen ligger mellom Blindheimsfjellet og Vegsundet. Området har vært en del av Ålesund siden byutvidelsen i 1968.


== Idrett ==
Blindheim idrettslag har i 20 år vært med på å dominere norsk volleyball på kvinnesiden. De har fostret flere landslagsspillere. En av de mest kjente er sandvolleyballspiller Ingrid Tørlen, som blant annet har kvalifisert seg til flere sommer-OL.


== Skoler ==
På Blindheim ungdomsskole går det elever fra Emblem og Flisnes i tillegg til Blindheim. Blindheim barneskole ble pusset opp i 2006, og har plass til om lag 650 elever.
Øst-Berlin

Øst-Berlin er den delen av Berlin som under den kalde krigen var den sovjetiske sektoren av byen, som var knyttet til den den sovjetiske okkupasjonssonen og som ble proklamert som hovedstad i Den tyske demokratiske republikk (DDR, også kalt Øst-Tyskland). Berlinmuren skilte fra 1961 Vest-Berlin fra Øst-Berlin og resten av DDR.
Øst-Berlin dekket et areal på 403 km2 og hadde i 1982 1,13 millioner innbyggere. Øst-Berlin og Vest-Berlin hadde i alt 182 km vannveier kontrollert av DDR. Berlins sentrum (Mitte), med blant annet Unter den Linden, Brandenburger Tor, Humboldt-universitetet Operaen og Alexanderplatz, lå i øst. I 1945 var halvparten av alle boliger i Øst-Berlin ødelagt, og i 1982 hadde fortsatt mange boligblokker skader fra krigen.Berlin ble delt etter at Sovjetunionen ikke aksepterte valget av Ernst Reuter til overborgermester, og derfor innsatte sin egen overborgermester for Øst-Berlin i 1948. Den andre delen av Berlin ble kjent som Vest-Berlin. DDRs forfatning fra 1949 erklærte «Berlin» (i realiteten Øst-Berlin) som hovedstad i DDR. DDR-myndighetene kalte Øst-Berlin for Demokratischer Sektor von Berlin (den demokratiske sektoren i Berlin) og Demokratisches Berlin (demokratisk Berlin). Etter at DDR bygget Berlinmuren for å skille Øst-Berlin fra Vest-Berlin i 1961 brukte DDR vanligvis betegnelsen Berlin (Hauptstadt der DDR) eller Berlin om Øst-Berlin. Vest-Berlin ble omtalt som Berlin (west) eller Westberlin. I Vest-Tyskland ble Øst-Berlin referert til som Øst-Berlin eller Berlin (øst).
Øst-Berlin var fra de allierte maktenes synspunkt aldri del av DDR. Storbritannia, USA og Frankrike hadde ambassader i Øst-Berlin. Også etter muren ble reist opprettholdt de tre vestlige maktene retten til å sende militære inspektører inn i den østlige halvdelen av byen. På samme måte sendte Sovjetunionen patruljer til den vestlige siden.Avtalen mellom de fire okkupasjonsmaktene fra 1971 ga vestberlinere adgang til å besøke øst 30 dager hvert år. Øst-Berlin var den mest fremgangsrike og velstående byen i østblokken.

Versöhnungskirche i Bernauer Straße havnet ved oppdelingen av Berlin i ingenmannsland. Bygningen var formelt i øst, men menigheten i vest. Muren gikk både foran og bak kirken slik at bare DDRs grensevakter hadde adgang og den ble da brukt som observasjonstårn. Kirken ble sprengt i 1985. 
Berlinmuren falt 9. november 1989, og Berlin ble gjenforent 3. oktober 1990. I anledning murens fall var DDRs ambassadør til Norge invitert til NRK Dagsrevyen for å kommentere fallet. Han ble også tilbudt berlinerboller i studio, noe han takket nei til. 


== Distrikter ==

Mitte
Prenzlauer Berg
Friedrichshain
Pankow
Weißensee
Hohenschönhausen (fra 1985)
Lichtenberg
Marzahn (fra 1979)
Hellersdorf (fra 1986)
Treptow
Köpenick


== Bilder fra Øst-Berlin ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==
Mellomriksveien

Se også Mellomriksvei, med andre veier kalt MellomriksveienMellomriksveien mellom Nyrud i Sør-Varanger (ved fylkesvei 885) og Nellim i Finland har vært diskutert og utredet mange ganger siden ideen først ble lansert på 1930-tallet. I en periode da Finland regjerte på østsiden av Pasvikelva var det ferje over elva om sommeren og vei på isen om vinteren, og da ble til og med fundamentene for mellomriksveiens bro over elva laget og bro ble bestilt. Finske riksvei 4 gikk på østsiden av elva. Men så kom vinterkrigen mellom Finland og Russland og stoppet det videre arbeidet med prosjektet. Siden den gang har en mellomriksveien i Pasvikdalen blitt heftig debatert i årtier, uten at veien har blitt noe lenger av den grunn. 
Statens vegvesen holder i 2006 på med en konsekvensutredning for veien som skal gi et bedre grunnlag for det videre arbeidet med planene. Veien må gå gjennom eller nær Øvre Pasvik nasjonalpark gjennom vernet skog.
Regjeringen har i 2010 besluttet å legge prosjektet på is. Sør-Varanger kommune arbeider fortsatt på ideen (2014). Det sies at fylkesvei 885 har for dårlig standard for å brukes som langdistansevei, og utbedring må prioriteres før forlengelse, men det finnes for lite penger også til utbedring.Det er nå mulig å kjøre til Russland (via E105) men grensepassasjen langs gamle finske riksvei 4 er stengt. De vore mulig å bygge den gamle planlagte brua og få russene og åpne grensepassasjen til Finland, til mye lavere kostnad enn en helt ny vei. Det finnes også en privatvei over grensen ved Hestefoss kraftverk til den russiske regionalveien. Det russiske området er militært og forbudt for utlendinger.


== Referanser ==
Warschauer Straße

Warschauer Straße er en av de største trafikkårene i bydelen Friedrichshain-Kreuzberg  i Berlin. Gatene er 1,6 kilometer lang, og går fra Mühlenstraße og Stralauer Allee i syd til Frankfurter Allee i nord. 
Gaten er oppkalt etter den polske hovedstaden Warszawa (tysk Warschau). Den fikk sitt navn 23. februar 1874. Allerede i den såkalte Hobrecht-planen fra 1864 ble gaten planlagt som hovedtrafikkåre og del av et ringsystem etter forbilde av Paris.
I gaten ligger Warschauer Straße stasjon.

		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Warschauer Straße (Berlin-Friedrichshain) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Warschauer Straße – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Vegas Robaina

Vegas Robaina er et cubansk sigarmerke oppkalt etter Don Alejandro Robaina (født 1919), som hevdes å dyrke de beste dekkbladene i Vuelta Abajo-regionen. Det var også han som utviklet de tobakksblansingene som anvendes. Rettighetene til merket tilhører imidlertid det cubanske folk, som dfet heter. Vegas Robaina-sigaren produseres av Habanos SA. 


== Formater i regulær produksjon ==
Handelsnavn – Vitola de Galera – Mål

Clásicos – Cervantes – 165 x 16,67 mm
Don Alejandro – Prominentes – 194 x 19,45 mm
Familiares – Corona – 142 x 16,67 mm
Famosos – Hermosos No. 4 – 127 x 19.05 mm
Unicos – Pirámides – 156 x 20.64 mm


== Litteratur ==
Nee, Min Ron: An Illustrated Encyclopaedia of Post-Revolution Havana Cigars (2003, Reprinted: 2005), ISBN 3-9809308-2-3


== Eksterne lenker ==
Informasjon om Vegas Robaina – på engelsk