jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sjakkur

Et sjakkur (eller sjakklokke) brukes for å måle tiden som er blitt benyttet i sjakk og andre spill mellom to personer der betenkningstiden er begrenset. Det består av to klokker som er koblet sammen på en slik måte at når den ene går, så stopper den andre. Når en spiller har gjort et trekk trykker han ned knappen på sin klokke, noe som stopper hans klokke og setter igang motstanderens.
Klassiske analoge ur med urskiver er fortsatt svært vanlige og ikke så forskjellige fra de opprinnelige sjakkurene. Et tidlig problem var at det på en vanlig klokke ikke er lett å si på sekundet når langviseren peker rett opp og at tidsbegrensningen er oversteget. Da tidsbegrensing i sjakk først ble innført var straffen for å overstige tidsbegrensningen en liten bot og det var derfor ikke så kritisk å ha det helt nøyaktig når betenkningstiden var overskredet, men da straffen ble at partiet ble dømt til tap hvis man begikk en «klar» overskridelse førte det til en del krangler. For å synliggjøre når betenkningstiden er oppbrukt er derfor analoge sjakkur utstyrt med en «klaff» litt til venstre for 12-tallet. Når tiden er i ferd med å løpe ut vil langviseren løfte klaffen oppover inntil langviseren passerer 12 da klaffen faller og markerer at tiden er ute.
Som regel er sjakkuret innstilt til å la klaffen falle når uret viser kl. 6. Hvis tidsbegrensningen er f.eks 40 trekk på 90 minutter og deretter 30 minutter på resten av partiet stilles klokken til 4:30. (I så fall vil klaffen løftes og så falle kl. 5 også, men det har ingen betydning bortsett fra å markere at en halvtime har gått.) Når 40 trekk er blitt spilt stilles klokken, som regel av turneringslederen, en halvtime tilbake etter beste skjønn. (Hadde andre tidskontroll vært resten av partiet på 60 minutter kunne man heller bare la klokken gå til 7.) For å telle trekkene har begge spillere noteringsplikt.
Sjakkur med digitale visere har blitt vanligere og har en rekke fordeler overfor de analoge. De sier på sekundet hvor mye betenkningstid spilleren har igjen og er mer nøyaktige. I tillegg kan digitale ur oftest håndtere en rekke andre typer tidsbegrensning, som å gi 15 sekunder ekstra for hvert trekk som spilles. Enkelte ur er også utstyrt med trekktellere, men da uret av og til stanses på grunn av remiskrav eller feil fra en spiller er ikke dette så vanlig. Digitale ur er imidlertid noe dyrere enn de analoge.
Trasamund

Trasamund (født 450, død 523) var vandalenes og alanernes konge fra 496 til 523, den fjerde kongen i vandalenes kongedømme i Nord-Afrika, og styrte lenger enn noen annen vandalkonge i Afrika, med unntak av sin bestefar, Geiserik.
Trasamund var den tredje sønnen av Geiseriks fjerde sønn, Gento, og ble konge i 496 bare fordi alle Geiseriks sønner og hans egen bror, kong Guntamund, alle døde før de ble 50 år. Da Guntamund døde, var han den ene av to gjenlevende barnebarn av Geiserik og arvet tronen i henhold til en lov som hans bestefar innførte, som gav kongetittelen til det eldste mannlige medlemmet av en avdød konges familie.
Han har vanligvis blitt beskrevet som en ineffektiv hersker. Under hans lederskap ser vandalenes kongedømme ut til å ha fortsatt nedgangen som begynte med Geiseriks død og mistet kontrollen over nesten hele dagens Algerie til berberne. I det siste året av hans styre, ble den viktige byen Leptis Magna plyndret av berberne.
På den andre siden ser det ut til at han opprettholdt et sterkt grep om kjerneområdet til vandalenes kongedømme som bestod av dagens Tunisia og det østlige Algerie. Han gjorde også slutt på mange års forfølgelse av katolikker som hadde begynt under hans onkel Huneriks styre, et grep som forbedret vandalenes forbindelser med Østromerriket.
Trasamund døde i 523 og ble etterfulgt av sin fetter Hilderik, den førstefødte sønnen til Hunerik.
Tusenfryd (andre betydninger)

Tusenfryd kan referere til:

Tusenfryd (barnekor)
Tusenfryd (fornøyelsespark)
Tusenfryd (plante)
CONCACAF

Confederation of North, Central American and Caribbean Association Football (CONCACAF) (fransk: Confédération de football d'Amérique du Nord, d'Amérique centrale et des Caraïbes, spansk: Confederación Norte-Centroamerica y del Caribe de Fútbol) er det nord- og mellomamerikanske fotballforbundet. Det ble stiftet i 1961. Det er Gold Cup for kvinner og menn og CONCACAFs mesterliga som er de to cupene som spilles i CONCACAF.


== Lag i CONCACAF ==
Lagene i føderasjonen skal i utgangspunktet være fra det nordamerikanske kontinentet, men også tre lag fra Sør-Amerika er med. De tre regionene som kontinentet kan deles i har også hver sin organisasjon som er en del av CONCACAF (derav navnet):

Land fra Nord-Amerika (region) er med i NAFU, med unntak av Bermuda. Grønland er på sin side ikke med i noen organisasjoner grunnet lite aktivitet.
Land fra Mellom-Amerika (ikke medregnet sydlige Mexico) er med i UNCAF.
Land fra Karibia er med i CFU. Her finner man også Bermuda fra den geografiske Nord-Amerika-regionen, og Surinam, Guyana og Fransk Guyana fra Sør-Amerika.


=== Oversikt ===


== Se også ==
NAFU
UNCAF
CFU
NAFC
CCCF


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(es) Offisielt nettsted 
(en) CONCACAF – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Eregion

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard var Eregion et av Noldo-alvenes kongeriker i Eriador i det andre tidevervet. Det var plassert nær ved vest porten til dvergenes rike Khazad-dûm, og lå i skyggen av Hithaeglir (Tåkefjellene). Eregions hovedstad var Ost-in-Edhil.
Eregion var befolket av alver av Noldoenes folk, og i en tid ble de styrt av Galadriel og Celeborn, helt til disse dro til Lothlórien på den østre siden av Tåkefjellene. Alvene i Eregion levde i fred og harmoni med dvergene fra Khazad-dûm, og de handlet fritt med dvergene i Hadhodrond som var alvenes navn på Khazad-dûm.
Etter at Galadriel og Celeborn hadde dratt fra Eregion var det Celebrimbor, en etterkommer av Fëanor, som overtok styre. Under hans styre ble Eregions alver venner med Annatar, Herre av Gaver, og skapte maktens ringer. Da Annatar ble avslørt som den onde herren Sauron prøvde Eregions alver å holde ringene fra å falle i Saurons hender, men de greide bare å redde Vilya, Narya og Nenya (de tre alveringene). Eregion ble totalt utslettet, og de overlevende flyktet til Lindon, Lothlórien og tilfluktsstedet Imladris (Kløvendal).
I det tredje tidevervet var Eregion et fint men ubebodd land.
Cellulose

Cellulose (C6H10O5)n, også kalt kostfiber, er et polysakkarid. Cellulosemolekylet er en lang ugrenet kjede av β-glukoseenheter som er bundet sammen av β 1→4 bindinger. Kjedelengden kan være fra noen hundre til fler titalls tusen enheter.Cellulose er den vanligste organiske forbindelsen på jorden. Det produseres av planter, alger, noen bakterierer og kappedyr, men den vanligste kilden for cellulose i industrien er plantemateriale. Innholdet av cellulose i bomull er 90 % og i treved ca. 50 %.


== Historie ==
Cellulose ble oppdaget i 1838 av den franske kjemikeren Anselme Payen, som isolerte det fra plantemateriale og bestemte den kjemiske formelen. Cellulose ble andvendt til å produsere den første termoplastiske polymer, celluloid, av Hyatt Manufacturing Company i 1870. Hermann Staudinger fant polymerstrukturen til cellulose i 1920. Forbindelsen ble forste gang syntetisert (uten bruk av enzymer) in 1992, av Kobayashi og Shoda.


== Økologi ==
Cellulose bygger opp celleveggene i planteceller og utgjør en tredel av alt organisk materiale i naturen. Både planter og belgfrukter (erter, bønner m.m.) inneholder mye cellulose.
Mennesker kan ikke fordøye cellulose, men det virker stimulerende og rensende for fordøyelseskanalen. En rekke dyr kan imidlertid utnytte cellulose. Disse kaller vi planteetere. Enkelte sopper (som de fleste kjuker) kan bryte ned cellulose, og danner «brunråte». Hvit- eller brunråte er et viktig artskjennetegn hos kjuker.


== Industriell anvendelse ==
Cellulose har en bred teknisk anvending. 

Cellulosemasse kalles kjemisk masse og anvendes som papirmasse til høykvalitetspapir.
Dissolving cellulose anvendes til å lage regenerert cellulose som viskose og  cellofan
Trefiberisolering
Tekstiler. Av cellulose blir det fremstilt tekstiler i viskose, eller den forsterkede typen modal. Andre navn er cellull, kunstsilke, rayon. Inngår ofte som blandingsfiber i andre tekstiler.
Konsistensgiver
Lim
Sprengstoff, da ofte i form av cellulosederivat
Uderivatisert cellulosepulver anvendes for å lage tabletter (legemiddel).
Celluloselakk, en lakktype som på første halvdel av 1900-tallet var nærmest enerådende. Fortsatt brukes den til spesielle ting som restaurering, musikkinstrumenter etc.


== Se også ==
Celluloseproduksjon


== Referanser ==
Emerië

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden er Emerië en region i midten av øya, og kongeriket, Númenor.
Emerië var et område av grønne daler, hvor folk holdt sauene sine. Folket som levde i Emerië var hovedsakelig av Bëoriansk avstamning (etterkommere av de som tidligere tilhørte Bëors hus i Beleriand), og de snakket Adûnaisk med aksent og mange Bëorianske ord og andre rariteter.
Erendis, kona til Tar-Aldarion, kom fra Emerië, og etter at de to ble skilt dro hun tilbake dit og ble der helt til hun døde.
Christophe Gans

Christophe Gans (født 11. mars 1960 i Antibes) er en fransk filmregissør. 
Gans ble tidlig filminteressert, og laget i ungdomsårene samurai- og Kung fu-filmer med et Super 8-kamera. Han begynte i 1980 på den franske filmskolen Idhec, og laget sin første profesjonelle kortfilm, Silver Slime. Han hadde en interesse for bisarr og voldelig film, og forsvarte i sitt tidsskrift Starfix regissører som David Cronenberg, Dario Argento, Russel Mulcahy, David Lynch og John Carpenter. 
I 1994 regisserte han en av tre deler av Necronomicon. Et prosjekt for å filmatisere Jules Vernes klassiker En verdensomseiling under havet slo feil etter to års arbeid. I 1999 fikk han tilbud om å filmatisere historien om Beistet i Gévaudan, noe han gjorde i Ulvenes klan (2001).


== Filmografi ==
Silent Hill (2006)
Ulvenes klan (2001)
Crying Freeman (1995)
Necronomicon (del 2, 1994)
Silver Slime (1981)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christophe Gans på Internet Movie Database 
(sv) Christophe Gans i Svensk Filmdatabas 
(da) Christophe Gans på Filmdatabasen 
(da) Christophe Gans på Scope 
(fr) Christophe Gans på Allociné 
(en) Christophe Gans på AllMovie 
(en) Christophe Gans hos Rotten Tomatoes 
(en) Christophe Gans hos The Movie Database
Trashigang

Trashigang (eller Tashigang) er et av de 20 dzongkhag (fylkene) i Bhutan, og det aller østligste.
De fleste innbyggerne i Trashigang tilhører folkegruppen Sharchop, som betyr «østboere» på Dzongkha. Sharchop antas å være av blandet indisk og Tibetansk opprinnelse, mens majoritetsgruppen Ngalop som bor i sentrl- og vest-Bhutan er av overveiende tibetansk opprinnelse. 
Fylkeshovedstaden er Trashigang, andre byer er Radhi og Phongmey. Poteter og grønnsaker er de viktigste salgsvarene fra landbruket, men fylket produserer også ris, lavendel, mais, hvete og sennep. 
Selv om det er lite bymessig, har fylket den tetteste befolkningen i landet. Dette var en gang et ledd i en viktig handelsrute mellom Assam og Tibet, og den viktigste ruten for handel mellom Bhutan og India går gjennom fylket. Markedene ligger i nabofylket Samdrup Jongkhar.
Sherubtse College, det opphavelige college i Royal University of Bhutan, etablert i 1964, ligger i Trashigang.


== Reisemål ==
Mange pakketurer til Bhutan omfatter en reise fra Thimpu til Trashigang, selv om reisen tar 17 timer langs hovedveien i landet.
Trashigang dzong ble bygd så tidlig som i 1659, til forsvar mot tibetanske angrep. Det ligger høyt og fritt i landskapet. 
Gom Kora 28 km fra fylkeshovedstaden er et gammelt lhakhang (tempel), kjent for sin steinhage, hvor det er bevart et hellig fottrinn etter Guru Rinpoche.


== Gewog ==
Trashigang består av 16 underdistrikt gewog:

Bartsham Gewog
Bidung Gewog
Kanglung Gewog
Kangpara Gewog
Khaling Gewog
Lumang Gewog
Merak Gewog
Nanong Gewog
Phongmey Gewog
Radhi Gewog
Sakten Gewog
Samkhar Gewog
Shongphu Gewog
Thrimshing Gewog
Uzorong Gewog
Yangneer Gewog
of Wamrong


== Eksterne lenker ==
Trashigang Dzongkhag
Bhutan Portal offisiell informasjon
Chhundu.com.bt
art.com bilde av Trashigang dzong
joeenglander.com bilde av Trashigang dzong
joeenglander.com bilde fra Trashigang
Gévaudan

Gévaudan er et fjellrikt og vanskelig fremkommelig område i fjellområdet Massif Central i det sørlige Frankrike. Det ligger for det meste innen dagens departement Lozère; litt av nordenden strekker seg inn i Haute-Loire. Området har sitt navn etter den galliske stammen gabalene. 


== Historie ==
Etter den romerske erobringen av områder ble gabalenes gamle hovedstad Anderitum bevart under navnet Gabalum (nå Javols). 
I middelalderen var området kjent som Pagus Gabalum, og ble underlagt grevskapet Toulouse. I 1096 dro greven av Toulouse på korstog, og overlot den østlige delen av Gévaudan til biskopen av Mende. Byen Mende hadde i løpet av det 10. århundre erstattet Javols som religiøst og administrativt senter. Den vestlige delen av Gévaudan utgjørde visegrevskapet Grèzes. 
Biskop Adalbert av Mende bestemte seg for å utnytte den manglende interessen for området fra verdslige makthavere, og bad kong Ludvig VII om å få overført den verdslige autoritet over området. Dette ble gitt i Bulle royale du Gévaudan. Gévaudan ble derigjennom det første okstitansktalende området som nominelt ble underlagt den franske monarken. Biskopen av Mende fikk tittelen greve av Gévaudan, og kunne slå mynt og holde rettssaker. Nominelt var Gévaudan en del av Languedoc, men hadde sine egne myndigheter til 1789. 
På begynnelsen av det 16. århundre var området svært velstående, ikke minst på grunn av at flere pilegrimsveier gikk gjennom området. Men omkring 1550 ble den protestantiske grupperingen camisardene en maktfaktor der, og en serie religøst motiverte kriger raserte Gévaudan. 
Området ble også hardt rammet under begge verdenskriger i det 20. århundre.


== Se også ==
Beistet i Gévaudan
Dokumentavgift

Dokumentavgift er en særavgift til statskassen. Avgiftsplikten inntrer ved tinglysing av dokumenter som overfører hjemmel til fast eiendom, herunder bygning på fremmed grunn og tilhørende festerett til tomta. Avgiften er 2,5 % av eiendommens markedsverdi, dog minst 250 kroner. Ved tinglysing av førstegangs overføring av hjemmel til eierseksjon eller til fysisk del av eiendom i forbindelse med oppløsning av borettslag og boligaksjeselskaper, betales en fast avgift på 1 000 kroner per hjemmelsoverføring.
Dokumentavgiften avløste stempelavgiften i 1976. Dokumentavgiften er fiskalt begrunnet, dvs. at den kun har til hensikt å skaffe staten inntekter. Størrelsen på avgiften er derfor ikke ment å dekke statens kostnader ved tinglysing. Disse kostnadene dekkes av tinglysingsgebyret.
Dokumentavgiften innbragte i 2010 henhold til revidert nasjonalbudsjett for 2011 ca. 5,4 mrd. kroner.I den politiske debatten omtaler motstandere av dokumentavgiften den ofte som «flytteskatt».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dokumentavgiftsloven
Forskrift om dokumentavgift
Toll- og avgiftsdirektoratet
Camisarder

Camisarder var franske protestanter (hugenotter) i fjellområdet Cevennene i den sørlige sentrale delen av landet. De gjorde opprør på grunn av forfølgelsene som fulgte tilbaketrekkingen av Ediktet fra Nantes i 1685. Navnet kommer antagelig av skjortene, camisa, som de bar i sine nattlige raid. 
Opprøret brøt ut i 1702, og de hardeste kampene fant sted i 1704. Deretter fulgte mindre kamphandlinger inntil 1710, og en fredsavtale i 1715. De ble møtt av katolske soldater, som ble kjent som hvite camisarder som en motsetning til de svartkledde protestantene. Begge grupper var beryktet for sine overgrep.
Soppsky

Soppsky er en sky av røyk og gass som oppstår ved store eksplosjoner i åpen atmosfære.
De har fremfor alt blitt forbundet med sprengning av atomvåpen, men også andre eksplosjoner, branner og vulkanutbrudd kan gi opphav til fenomenet.
Det som skjer er at eksplosjonen danner et krater som fokuserer varme og utblåsning loddrett oppover. Det blir en konsentrert, hurtig stigende røyk- og gass-strøm som stopper opp og danner «hatten», så høyt over bakken som kreftene klarer. En soppsky kan lages i liten målestokk, ved hjelp av en kopp og litt krutt f.eks.

 


== Eksterne lenker ==
(en) Mushroom clouds – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mebond

Mebond eller Mebonden er et tettsted og administrasjonssenteret i Selbu kommune i Trøndelag. Tettstedet har 1 038 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger ved sørøstenden av Selbusjøen ved munningen til Nea. Medbond ligger omtrent 63 kilometer sørøst for Trondheim og 40 kilometer sør for Stjørdal. Selbu kirke fra 1150 ligger her.
Mebond var en sentral plass under andre verdenskrig. SS-personell fra Tyskland holdt til der i perioden 1941–1945.
Tettstedet er skiltet som Selbu Sentrum.


== Referanser ==
Florian Henckel von Donnersmarck

Florian Maria Georg Christian Graf Henckel von Donnersmarck (født 2. mai 1973 i Köln) er en tysk Oscar-belønnet filmregissør og manusforfatter.
Han tilhører den grevelige schlesiske adelsslekten Henckel von Donnersmarck, og er sønn av Lufthansa-direktøren Leo-Ferdinand Graf Henckel von Donnersmarck, som også var bailli og leder for den tyske seksjonen i Malteserordenen.
Florian Henckel von Donnarsmarck vokste opp i New York, Berlin, Frankfurt am Main og Brussel. Etter to års studier i St. Petersburg og en kort karrière som russisklærer, tok han mastergrad i filosofi ved Oxford-universitetet. Samtidig begynte han sin filmkarrière, med et praktikantopphold hos Richard Attenborough. Senere studerte han ved Hochschule für Fernsehen und Film i München, hvor han laget spillefilmen De andres liv. Filmen ble belønnet med Oscar for beste fremmedspråklige film i 2006.
Henckel von Donnersmarck er gift med juristen Christiane Asschenfeldt, og har to barn.


== Filmografi ==
2005 – De andres liv (regi, manus, medprodusent)
2003 – Petits mythes urbains (regi)
2002 – Der Templer (regi)
1999 – Dobermann (regi, manus, produsent)
1998 – Das Datum (regi, manus, produsent)
1997 – Mitternacht (regi, manus, produsent)


== Bibliografi ==
Florian Henckel von Donnersmarck: Das Leben der anderen. Suhrkamp, Frankfurt am Main 2006, ISBN 3-518-45786-1
Florian Henckel von Donnersmarck: Das Leben der anderen. Geschwärzte Ausgabe. Suhrkamp, Frankfurt am Main 2007, ISBN 3-518-45908-2


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Florian Henckel von Donnersmarck – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Florian Henckel von Donnersmarck på Internet Movie Database 
(sv) Florian Henckel von Donnersmarck i Svensk Filmdatabas 
(da) Florian Henckel von Donnersmarck på Filmdatabasen 
(da) Florian Henckel von Donnersmarck på Filmdatabasen 
(da) Florian Henckel von Donnersmarck på Scope 
(fr) Florian Henckel von Donnersmarck på Allociné 
(en) Florian Henckel von Donnersmarck på AllMovie 
(en) Florian Henckel von Donnersmarck hos The Movie Database 
(en) Florian Henckel von Donnersmarck på Discogs 
(en) Florian Henckel von Donnersmarck hos The Peerage 
(en) Biografi
Yeomen Warders

Yeomen Warders of His Majesty's Royal Palace and Fortress the Tower of London, and member of the Sovereign's Body Guard of the Yeomen Guard Extraordinary, eller «beefeaters» som de gjerne blir kalt, er de tradisjonelle vokterne av Tower of London i Storbritannia. Yeomen Warders (The Yeomen of the Guard) ble innsatt av Henrik VII i 1485, med oppgave å være den britiske monarks personlige livvakt og følge ham eller henne i kamp. Oppgavene som livvakt tok slutt under Georg II, og de deltok siste gang i kamp mot franskmenn i slaget ved Dettingen i 1743.


== Kongelig fangevoktere ==
Under Henrik VIII fikk the Yeoman Warders også rollen som (kongelige) fangevoktere på Tower of London. Det var i denne perioden the Warders fikk rett til å bære «the royal livery» – den røde livréen eller uniformen. Denne bærer de fortsatt mer eller mindre uforandret fra tudortida når monarken er i Tower eller det pågår en statsseremoni. Til daglig bærer de en mørk blå hverdagsuniform med monarkens monogram i rødt og røde striper og med moderne bukser.


== «Beefeaters» ==
Man vet ikke helt hvor kallenavnet «beefeaters» kommer fra. Én teori tar utgangspunkt i det franske ordet buffetier, som betyr «(kongelig) oppvarter», mens en annen teori bygger på en historie om at vaktene fikk sine daglige rasjoner av kjøtt og derfor ble kalt beef eaters («kjøttspisere»). Da Cosimo den store (ord mangler, besøkte?) Tower of London i 1669, skrev han følgende om beefeater-vaktene: «De blir, på spøk, kalt biff-etere, det vil si de som eter biff, og de får daglig en stor rasjon biff av hoffet».Vaktkorpset ble etablert i 1485, som Henrik VIIs livgarde. Etter Henriks død i 1507 ble de vakter og fangevoktere i Tower of London. I 1552 fikk de sine røde, gullutsmykkede uniformer. I dag passer vaktene offisielt på de britiske kronjuvelene.


== Warders i dag ==
I dag har the Yeoman Warders kun seremonielle oppgaver og fungerer stort sett som turistguider. Likevel anses det som en ære å få stillingen. Det er kun underoffiserer fra hæren og fra marinen, som har vært i tjeneste der i minst 22 år og som har blitt tildelt «a good conduct medal» (medalje for god oppførsel), som kan bli yeoman warders.


== Referanser ==


== Kilder ==
Brewer, E.C. (1898). Dictionary of Phrase and Fable, kapittel: «Beefeaters» (engelsk). 
Richard Herrmann: Mine gleders by, Cappelens Forlag, 1983
The Official Guidebook, The Tower of London, 2002
Nettstedet yeomenoftheguard.com (Privat nettsted, ikke offisielt for Beefeaters. Besøkt 15. februar 2017)


== Eksterne lenker ==
(en) Yeomen Warders – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Radio Free Afghanistan

Radio Free Afghanistan er en radiostasjon som drives av den amerikanske regjeringen i Afghanistan. Den har eksistert i to forskjellige perioder: den første stasjonen ble opprettet i 1985 og eksisterte til 1993, og kringkastet et antisovjetisk budskap for å oppfordre afghanere til motstand mot den sovjetiske okkupasjonen. Stasjonen var ment som en parallell til Radio Free Europe/Radio Liberty. Fra 2002 har amerikanske myndigheter igjen drevet en radiokanal med dette navnet, som (pr. 2006) kringkaster 12 timer om dager på språkene pusjtu og dari. Kanalens oppdrag beskrives som «å fremme og sikre demokratiske verdier og institusjoner i Afghanistan ved å spre nyheter, korrekt informasjon og idéer».


== Eksterne lenker ==
azadiradio.org – offisiell side
Traceroute

traceroute (tracepath i moderne Linux-systemer, tracert i Windows) er et verktøy for datanettverk for å finne vegen  datapakker tar i et IP-basert nettverk.


== Hvordan Traceroute virker ==
Traceroute virker ved at det øker TTL-verdien i pakkehodet til hver enkelt pakke. Den første pakken har en TTL-verdi på én, den andre har verdien to, den tredje har verdien tre og så videre. Når pakken passerer et knutepunkt på nettverket (for eksempel en router), trekker dette punktet én fra på TTL-verdien før pakken sendes til neste knutepunkt.
Når TTL-verdien når 1, droppes pakken. I tillegg sendes det en ICMP-melding som sier hvor pakken endte, levetid utløpt. Traceroute-verktøyet bruker disse returpakkene til å opprette en oversikt over hvilke steder pakken passerte på vegen til mottaker.
«Vegkartet» viser hviken veg denne serien pakker gikk, dette innebærer ikke at neste serie pakker til bestemmelsesstedet nødvendigvis vil gå samme veg.


== Forskjellige varianter ==
På moderne Unix og Linux-baserte operativsystemer bruker traceroute UDP-datapakker, over porter høyere enn 33434.
Windows' tracert-program bruker ICMP ekko-forespørsler istedenfor.
Samtlige utgaver av traceroute er avhengig av at ICMP-pakker (type 11) sendes tilbake til avsender. Ikke alle nettverk gjør dette, blant annet fordi de ikke vil identifisere seg for crackere.


== Opprinnelse ==
Ifølge manualen ble det opprinnelige programmet skrevet av Van Jacobson og andre.


== Bruk ==
Traceroute brukes for utforskning av nettverksproblemer. Ved å vise hvilken veg kommunikasjonen går, hjelper det til å identifisere problemer med routing og brannmurer.


== Eksterne lenker ==
RFC792, Standarden for ICMP-meldinger