jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Wentworth Miller

Wentworth Earl Miller III (født 2. juni 1972) er en engelskfødt amerikansk skuespiller, modell og manusforfatter. Han er mest kjent for hovedrollen Michael Scofield i TV-serien Prison Break.
Miller er blant annet av afro-amerikansk, engelsk, russisk, fransk, nederlandsk, irakisk, syrisk avstamning. Han er utdannet i engelsk litteratur ved Princeton University. Wentworth var med i skolens a capella-gruppe.
Hans første rolle var i miniserien Dinotopia. Etter noen småjobber, blant annet i action-serien Buffy, vampyrenes skrekk, var han med i filmen The Human Stain (2003), der hovedrollene ble spilt av Anthony Hopkins og Nicole Kidman. I 2005 gjorde Miller seg mer bemerket ved å være med i noen Mariah Carey-musikkvideoer. Han har blant annet også vært med i The Flash (2014), Legends of Tomorrow (2016), Resident Evil: Afterlife 3D (2010), The Loft (2014), Underworld (2003), Room 302 (2001), Stealth (2005), The Confession (2004), High School Reunion Terror (2012). Hans største rolle er hovedrollen Michael Scofield i Prison Break, der han samme år ble nominert til en Golden Globe for beste skuespiller i en drama-serie.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wentworth Miller på Internet Movie Database 
(sv) Wentworth Miller i Svensk Filmdatabas 
(da) Wentworth Miller på Scope 
(fr) Wentworth Miller på Allociné 
(en) Wentworth Miller på AllMovie 
(en) Wentworth Miller hos Turner Classic Movies 
(en) Wentworth Miller hos Rotten Tomatoes 
(en) Wentworth Miller hos TV Guide 
(en) Wentworth Miller hos The Movie Database 
(en) Wentworth Miller hos Behind The Voice Actors 
Biografi hos abc.com
Biografi hos fox.com
Etterstad 1

Etterstad 1, Etterstadsletta 4, var OBOS' første borettslag i Oslo. Byggearbeidene ble igangsatt i 1930 og året etter ble 101 leiligheter og 2 butikklokaler overlevert sine ny eiere i bygningen som også kalles for «Etterstadslottet». Det var OBOS første direktør og arkitekt Jacob Christie Kielland som selv tegnet bygningen. Oslo kommune var sentral i arbeidet og garanterte for 90 prosent av prosjektkostnadene.
Målgruppen for prosjektet var arbeidsfolk, men det ble mest funksjonærer som hadde råd til å flytte inn.
Etterstad 1 regnes i dag som sentrumsnært i Oslo, men representerte i sin tid tendensen til å flytte folk ut i grønne omgivelser i en aldri fullført «drabantby».  Etterstad 1 er den eneste bygningen som ble reist etter den klassisistiske reguleringsplanen for Etterstad fra 1924, som byplansjef i Oslo, Harald Hals, utarbeidet. Det øvrige området ble bygd ut etter krigen etter nye planer som fulgte funksjonalistiske idealer.


== Bygningen ==

Etterstadsletta 4 er en stor firefløyet bygning i tre etasjer med loft og et lukket gårdsrom. Fasadene er av pusset tegl, bygningen har etasjeskiller av tre og pulttak. En dobbel inngangsportal fører inn til gårdsrommet hvor det er adkomst til leilighetene. Portalen er flankert av to små butikklokaler som opprinnelig var en melkebutikk og en kolonialbutikk.
Etterstad 1 har tre boligetasjer og er utformet som et kvartal med adkomst til leilighetene fra et sentralt, lukket gårdsrom. Gården er bygget i pusset tegl og med flatt tak. Gjennomsnittlig boligareal er 54,4 kvadratmeter og halvparten av boligene var toroms, de øvrige ett (17) og treroms (26). Alle leilighetene hadde kjøkken og bad med vannklosett og plass til badekar. Men på grunn av at den var bygget med trebjelker og med oljefyring, ble den ansett som gammeldags, men billig da den sto ferdig. Det var ikke oljefyring, med ved og koks som holdt leilighetene varme på kalde vinterdager.


== Litteratur ==
Bruun, Ole Daniel; Arkitektur i Oslo, en veiviser til byens bygningsmiljø Oslo 1999, ISBN 82-573-0948-6
Tvedt, Knut Are (red.);  Oslo byleksikon Oslo. 2000 ISBN 82-573-0815-3.


== Eksterne lenker ==
(no) OBOS-arkitektur: De første borettslagene (30-tallet)
(no) OBOS gjennom 75 år
«Etterstad 1». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Deportivo de La Coruña

Real Club Deportivo de La Coruña er en spansk fotballklubb, som holder til i La Coruña. La Coruña, eller A Coruña, som det heter på gallego, ligger i Galicia, nordvest i Spania, nord for Portugal. Språket er en blanding av spansk og portugisisk. Klubben ble stiftet i 1906, og spiller sine hjemmekamper på Estadio Municipal de Riazor, som har en fin beliggenhet ved stranden. Klubben har blitt seriemester én gang, i 1999/2000-sesongen. Laget rykket etter 2010/2011-sesongen ned i Segunda División.
Klubben spiller sine hjemmekamper i blå og hvit-stripete drakt, mens reservedrakten er svart og tredjedrakten er rød med hvite armer. Drakten leveres av Canterburry of New Zealand.


== Spillerstall ==
Oppdatert 27. oktober 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Noen spillere knyttet til klubben ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Deportivo de La Coruña – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Offisiell supporterklubb (på engelsk) Arkivert 8. januar 2008 hos Wayback Machine.
Ferrol

Ferrol er en by på den spanske atlanterhavskysten i provinsen La Coruña. Den er kjent for skipsverftet Navantia der bl.a. fregattene i Fridtjof Nansen-klassen ble bygd.Francisco Franco ble født her i 1892. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ferrol – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Ferrol – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Ferrol, WikiMapia
Ferrol TV
Lampang (provins)

Lampang (ลำปาง) er en provins i det nordlige Thailand, og ligger i nedbørsområdet til elva Mae Nam Wang, som renner sammen med Mae Nam Ping like nedenfor provinsen, og munner ut i Siambukta ved Bangkok.  Lampang grenser (fra nord, med klokken) til provinsene Chiang Rai, Phayao, Phrae, Sukhothai, Tak,  Lamphun, og Chiang Mai.
Befolkningen ble i (2001) anslått til 801 000. Arealet er i alt 12 534 km². Provinshovedstaden heter også Lampang.


== Geografi og natur ==
Lampang ligger rundt elvedalen til elven Mae Nam Wang, og har fjellrekker i nord-sør-retning både øst og vest for dalen. Det er ingen naturlige, større innsjøer, men demningen Kiu Lom danner et større reservoar 40 km nord for byen Lampang. 
Nasjonalparkene Doi Luang, Chae Son og Doi Khuntan ligger i vestfjellene, mens Wiang Kosai ligger i den østlige fjellkjeden. Det er tropisk regnskog og fjellskog i provinsen. Det er også et nasjonalt senter for forskning, utvikling og vern av elefantoppdrett 30 km vest for provinshovedstaden.


== Samferdsel og økonomi ==
Riksvei 1 fra Chang rai går sørover gjennom hele provinsen, og ender i Bangkok. Det er regional flyplass i Lampang, og både riksvei 11 og jernbanen mellom Bangkok og Chiang Mai går gjennom provinsen. 
De viktigste næringsveiene er jord- og skogbruk og turisme. Rundt Lampang ligger to mye besøkte templer: Wat Phra That Lampang Luang, og Wat Phra Kaew Bon Tao. 


== Administrativ inndeling ==

Det er 13 distrikter (amphoe) i provinsen, og disse er:
(Mueang) Lampang
Mae Mo
Ko Kha
Soem Ngam
Ngao
Chae Hom
Wang Nuea
Thoen
Mae Phrik
Mae Tha
Sop Prap
Hang Chat
Mueang Pan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lampang Province – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Lamphun (provins)

Lamphun (กำแพงเพชร) er en provins i det nordlige Thailand. Den grenser til naboprovinsene Chiang Mai, Lampang, og Tak, 
Befolkningen var i (2000) 413 299, mens arealet er på 4 505,9 km². Provinshovedstaden heter også Lamphun, og ligger 20 km sør for storbyen Chiang Mai.
Provinsen ligger langs østbredden av elven Mae Nam Ping sørøst for Chiang Mai, og i skråningene oppover fjellrekken øst for elven. Viktige severdigheter er templene Wat Phra That Haripunchai og Wat Pa Lan, som også er utgangspunkt for turisme utfra det nærliggende turismesenteret Chiang Mai.


== Administrativ inndeling ==

Lamphun består av åtte distrikter (amphoe) og 51 underdistrikter (tambon), samt i alt 551 landsbyer (muban). Kommunene er:

I nasjonale valg er det tre valgkretser i provinsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Lamphun Province – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Sildpollnes kapell

Sildpollnes kapell ligger på Sildpollneset i Austnesfjorden i Vågan kommune i Nordland. Kapellet ble bygd som bedehus i 1891 og innviet til kapell i 1960.
Kapellet på Sildpollneset er et populært fotomotiv, særlig for turister sørfra på europavei 10.
Kapellet ble stengt for kirkelige handlinger i 2015 på grunn av en strid om vei og parkering.


== Andre kirker i Vågan ==
Digermulen kirke
Gimsøy kirke
Henningsvær kirke
Strandlandet kirke
Svolvær kirke
Vågan kirke


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) «Sildpollnes kapell». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Sildpollnes kapell». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Vågan kirkelige fellesråd
Mae Hong Son (provins)

Changwat Mae Hong Son (กำแพงเพชร) er en provins i det nordvestlige Thailand. Den grenser i vest mot Myanmar, og i øst mot de thailandske provinsene Chiang Mai og Tak. 
Befolkningen ble i (2001) anslått til ca. 245 000, hvorav 63% tilhører ulike fjellstammer som ikke er thaier. Arealet er totalt 12 681,3 km², og befolkningstettheten er den laveste i Thailand. 
Provinshovedstaden heter også Mae Hong Son.


== Geografi og natur ==
Provinsen er den vestligste i Thailand, og er hele 250 km lang i nord-sørlig retning. Langs grensen mot Myanmar går provinsen en lang strekning langs grenseelven Salween. Alle kommunene i provinsen har grense mot Myanmar.
Store deler av arealet er fjellandskap med tropisk regnskog og fjellskog. Nesten 90% av skogen er uberørt urskog. Mae Ya-fjellet når opp i 2 005 moh. 
Det drives utstrakt oppdrett av elefanter i provinsen.


== Administrativ inndeling ==
Det er syv distrikter (amphoe), 45 underdistrikter (tambon) og 402 landsbyer (muban) i denne provinsen. Kommunene er:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(th) Offisielt nettsted 
(en) Mae Hong Son Province – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Tlalpan

Tlalpan er distriktet med størst landområder i «Distrito Federal» (D.F.). Det er underlagt D.F. både politisk og administrativt. Totalt var det registrert 580 776 innbyggere i distriktet. (2000)
Tlalpan består av 147 territorialenheter. De er delt opp i 219 bydeler (colonias) og 10 forsteder (barrios). De viktigste er som følger:

Miguel Hidalgo
Fuentes Brotanes
Pedegral de San Nicolás
Héroes de Padierna
San Pedro Mártir
San Andrés Totoltepec
Lomas de Padierna
San Miguel Ajusco
San Miguel Topilejo
Villa CoapaTlalpan er også inndelt i 5 soner.

Kun 17% av befolkningen bor i sonen, Pueblos Rurales. Dette er den sonen med aller størst areal i Tlalpan. Rundt 83% av befolkningen bor fordelt på de 4 andre sonene.
Pueblos Rurales er sør i Tlalpan. Der finner man fjellkjedene Chichinautzin og Ajusco hvor de viktigste skogområdene i D.F. befinner seg. Det eksisterer også 15 fjelltopper som er over tre tusen meter i dette distriktet. En av de høyeste fjelltoppene er:
Pico del Águila (3 894 meter)


== Eksterne lenker ==
Tlalpan sine offisielle sider Arkivert 2. april 2006 hos Wayback Machine. (Spansk)
Ahnenpass

Ahnenpass («Ane-pass») var et personlig hefte som alle tyske borgere i det nasjonalsosialistiske Tyskland skulle ha for å føre inn sine forfedre for å vise sin avstamning og rasemessige tilhørighet. Alle oppføringer i boken skulle godkjennes og stemples. Normalt førte man forfedre opp til fire generasjoner bakover i heftet.


== Se også ==
Raseskjending
Blodsvernloven
Ariere, den nordiske rase
Antimilitarisme

Antimilitarisme (sammensatt av gresk anti, «mot», og militarisme, «overdreven militærinteresse») er en oppfatning at et lands militærvesen ikke må prioriteres på bekostning av andre viktige samfunnsinteresser, at myndighetene bør unngå krig og bruk av militære maktmidler og at man generelt bør unngå militærvelder og dyrking av det militære. Antimilitarismen har tradisjonelt vært begrunnet enten pasifistisk eller sosialistisk.


== Begrunnelser og historikk ==

Historisk knyttes antimilitarismen særlig til kampen mot opprustning, våpenkappløp, kapitalisme, nasjonalisme og imperialisme, det vil si en aggressiv makt- og utenrikspolitikk som har som mål å styre og dominere andre land, gjerne ved bruk av våpenmakt. Antimilitarismen forbindes også ofte med pasifistiske protester, selv om antimilitaristene ikke nødvendigvis er pasifister imot bruk av vold; sosialistiske antimilitarister kan snarere være kritiske til det statlig sentraliserte voldsmonopolet og mene at soldatene må vende seg mot sin egen regjering for å stoppe en imperialistisk krig. De kan isteden gå inn for folkevæpning i ulike former. Dette synet kan føre til politisk situasjonsbestemt militærnekting; ikke-pasifistiske militærnektere og antimilitarister kan motsette seg å bruke våpen for det regimet man lever under, eller mot de fiendene som dette regimet peker ut. 
I Europa og Norge sto antimilitarismen særlig sterkt i tida før og etter første verdenskrig, ikke minst i den internasjonale arbeiderbevegelsen. Antimilitarismen har i mindre grad preget kampen mot atomvåpen etter andre verdenskrig og protestene mot krigsoperasjoner ledet av Nato og FN, fordi de fleste mener at et samfunn til en viss grad har behov for et militærvesen av hensyn til egen sikkerhet.

		


== Se også ==
Det brukne geværs politikk
Pasifisme
Fredsbevegelsen
Opprustning


== Referanser ==
Guus Hiddink

Guus Hiddink (født 8. november 1946) er en nederlandsk fotballtrener. Han ble i 2014 ansatt som trener for Nederlands herrelandslag. 
Hiddink ble nasjonalhelt i Sør-Korea etter lagets overraskende resultater i VM i 2002, der han ledet Sør-Korea til den første VM-semifinalen noensinne. Samme år ble han kåret til årets trener av World Soccer Awards.
Hiddink var senere australsk landslagssjef og i tillegg trener for PSV Eindhoven. I Fotball-VM i 2006 tok Australia seg overraskende videre fra gruppespillet, men ble i neste runde slått ut av Italia.
Han var sist landslagssjef for Russland, før han 11. februar 2009 ble ansatt som interimtrener for Chelsea FC ut sesongen. Ettersom Russland ikke kvalifiserte seg for VM 2010, bestemte Hiddink seg for å gi seg. Har var hovedtrener for Tyrkias landslag en periode etter dette. Hiddink var inntil mars 2014 trener for FC Anzji Makhatsjkala.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Guus Hiddink – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Guus Hiddink – Transfermarkt 
(en) Guus Hiddink – Transfermarkt (manager) 
(en) Guus Hiddink – WorldFootball.net 
(en) Guus Hiddink – Soccerbase.com (manager) 
(en) Guus Hiddink – FootballDatabase.eu 
(en) Guus Hiddink – Soccerway 
(en) Guus Hiddink – EU-Football.info (manager) 
(en) Guus Hiddink – PlaymakerStats.com (manager)
Felix Allfarth

Felix Allfarth (født 5. juli 1901, død 9. november 1923) var en av «De nasjonalsosialistiske martyrene» som ble drept i det mislykkede ølkjellerkuppet.
Allfarth ble født i Leipzig. Han fullførte skolen i 1917, og studerte deretter handelsfag hos Siemens-Schuckert. I 1923 flyttet han til München for å drive som handelsmann.
Den 9. november 1923 deltok han i marsjen mot Feldherrn Halle, og han ble skutt av politiet i sammenstøtet som fulgte. Det ble hevdet at han sang «Deutschland über Alles» da han ble skutt. Allfarth var en av de mest kjente av nazimartyrene, av den enkle grunn at hans navn havnet først i den alfabetiske listen.
Kongsbonde

En kongsbonde er på Færøyene en bonde som leier og driver statlig eid jord, såkalt kongsjord (på færøysk kongsjørð [kɔŋsːjøɹ]).Stort sett er kongsjord den jorden som var i den katolske kirkes eie inntil reformasjonen i 1538, og som deretter kom i kongens eie. Dette omfatter mer enn halvparten av Færøyenes areal. I dag tilhører kongsjorden det færøyske landsstyret, som statseiendom. 
Kongsjord må forstås som en motsetning til privat eid odelsjord. Mens odelsjorden normalt ble delt mellom alle arvinger og derfor ble desimert inntil det uutnyttbare, forble kongsjorden udelt. Kongsbondens arvinger har gjennom tradisjon utstrakt rett til å arve leiekontrakten, og kongsbondeslektene har derfor ofte de beste forholdene for drivverdige enheter og en arverett som i noen henseende tilsvarer privat eiendom. 
Den største kongsgården på øyene er Kirkjubøargarður i Kirkjubøur. Den nåværende kongsbonden Patursson, som er en etterkommeren etter forfatteren og politikeren Jóannes Patursson er 18. generasjon på gården. En annen kjent kongsgård ligger på øya Koltur, hvor en annen Patursson bor alene med kone og dyr.


== Referanser ==
Sjarmørskolen

Sjarmørskolen er en norsk reality-serie som gikk på TVNorge i 2006. Konseptet gikk ut på at åtte menn, som hadde hatt uhell med kjærligheten, skulle få 30 dager til å lære seg kunsten å være sjarmerende. Sigurd Sollien var veileder og ledet deltagerne gjennom et opplegg som lærte dem hvordan de skulle danse, flørte, lage mat, være morsomme og være gentlemen. Programmet hentet inn eksperter med spesialkompetanse på de områdene deltagerne skulle lære mer om.Rundt 1000 søkte om å få delta.


== Seertall og mottakelse ==
Programmet hadde et seersnitt på  196 800 seere (og på det meste 274 500), noe som var lavere enn forventet.  Programmet hadde størst appell til yngre kvinnelige seere. Opsjoner på det norskutviklede TV-formatet ble i 2006 solgt til Danmark, Sverige, Belgia og Nederland.Programmet fikk meget god mottagelse blant anmelderne. Blant annet så gav Dagsavisen og Dagbladet den terningkast seks Stavanger Aftenblad terning fem og VG fire.


== Deltagere ==
Thomas Steen (30) Oslo 
Bjørn Arild Gården (24) Trondheim 
Christian Nilsen (kreditert som Christian Lønberg) (30) Oslo 
Carl Erik Milanka Holst Pedersen (31) Risør
Alexander Bull (29) Bærum
Andreas Frøsland (21) Oslo
Thomas Løge (26) Horten (deltok senere i Jakten på kjærligheten)
Tommy Sperre (22) Ålesund


== Medhjelpere ==


== Referanser ==
Limp Bizkit

Limp Bizkit er et amerikansk rapcore/nu metalband stiftet i 1994 i Jacksonville, Florida av vokalist Fred Durst og bassist Sam Rivers. 


== Om Limp Bizkit ==
Limp Bizkit ble dannet da Durst foreslo for bandkollega Rivers, som spilte med Durst i Malachi Sage, at de skulle starte et band som kombinerte rap og rock. Rivers foreslo hans søskenbarn John Otto som trommeslager, og senere ble Wes Borland med på gitar. I 1995 spilte Korn i Jacksonville, og Durst, som arbeidet som tatovør, laget flere tatoveringer for Reginald Arvizu, bassist i Korn. Da Korn ved en senere anledning returnerte til Jacksonville tok Durst med seg en demotape til Korns produsent Ross Robinson. Limp Bizkit reiste deretter på turné med Korn, House of Pain og Deftones, og signerte kontrakt med Interscope/Flip. I 1997 ga de ut førstealbumet Three Dollar Bill Y'all$, produsert av Robinson.
Fra midten av 1998 hadde Limp Bizkit blitt et av de mest omtalte bandene på rap metal-scenen takket være turnering, denne gang med Faith No More og senere Primus. Gjennombruddet kom da Korn inviterte dem med på The Family Values Tour i 1998. Bandet fikk kommersiell suksess med albumet Significant Other som ble utgitt i 1999, og med deres tredje album Chocolate Starfish and the Hot Dog Flavored Water som ble utgitt i 2000 fortsatte suksessen. Albumet solgte rett over 1 millioner eksemplarer den første uken. I 2001 forlot Borland bandet, og de hyret inn gitarist Mike Smith for å spille inn Results May Vary i 2003. Borland returnerte til Limp Bizkit i 2004 for å spille inn albumene The Unquestionable Truth (Part 1) i 2005 og deretter Gold Cobra i 2011.
Globalt har Limp Bizkit solgt rundt 30 millioner plater.
I 2021 kom Limp Bizkit ut med sitt sjette studioalbum, Still Sucks, utgitt kun digitalt.


== Diskografi ==
Three Dollar Bill Y'All, 1997
Significant Other, 1999
Chocolate Starfish And The Hotdog Flavored Water, 2000
New Old Songs, 2001
Results May Vary, 2003
The Unquestionable Truth (Part 1 EP), 2005
Greatest Hitz, 2005
Gold Cobra, 2011
Still Sucks, 2021


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Limp Bizkit – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Limp Bizkit på Internet Movie Database 
(en) Limp Bizkit på Apple Music 
(en) Limp Bizkit på Discogs 
(en) Limp Bizkit på MusicBrainz 
(en) Limp Bizkit på SoundCloud 
(en) Limp Bizkit på Spotify 
(en) Limp Bizkit på Songkick 
(en) Limp Bizkit på Last.fm 
(en) Limp Bizkit på Genius — sangtekster 
(en) Limp Bizkit på AllMusic 
Limp Bizkit på Twitter 
Limp Bizkit på Facebook 
Limp Bizkit på Instagram 
Limp Bizkit på YouTube 
Limp Bizkit på YouTube 
Limp Bizkit på Myspace 
Limp Bizkit på LiveJournal
Jurij Borzakovskij

Jurij Mikhajlovitsj Borzakovskij (russisk: Юрий Михайлович Борзаковский) (født 12. april 1981 i Kratovo) er en russisk friidrettsutøver.
Han vant herrenes 800 meter under OL 2004 i Athen. Borzakovskij liker å ligge bak i feltet, og setter ofte inn det avgjørende støtet når det gjenstår ca. 200 meter av løpet. Han brukte denne taktikken under OL, der han blant annet spurtslo forhåndsfavoritten Wilson Kipketer.
Under VM 2005 tok han sølv på 800 meter, og måtte bare gi tapt for Bahrains Rashid Ramzi. To år senere ble det bronse under VM i Osaka.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jurij Borzakovskij – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jurij Borzakovskij – Olympics.com 
(en) Jurij Borzakovskij – Olympic.org 
(en) Jurij Borzakovskij – Olympedia 
(en) Jurij Borzakovskij – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Jurij Borzakovskij – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Jurij Borzakovskij – World Athletics 
(en) Jurij Borzakovskij – Diamond League 
(en) Jurij Borzakovskij – Track and Field Statistics
Skagenmalerne

Skagenmalerne var en skandinavisk kunstnerkoloni som var virksom i Skagen i Jylland, særlig på 1870- og 1880-tallet. Malerne kom til Skagen om sommeren, tiltrukket av det sterke sommerlyset, farvene og lyset. Deres kunstneriske produksjon kjennetegnes av realistiske friluftsmalerier og intense lysskildringer med rike valører.
Kunstnere som i kortere eller lengre tid var aktive i Skagen var blant annet Michael Ancher, Anna Ancher, P.S. Krøyer, Karl Madsen, Laurits Tuxen, Marie Krøyer, Carl Locher, Viggo Johansen og Thorvald Niss fra Danmark, Oscar Björck og Johan Krouthén fra Sverige, og Christian Krohg og Eilif Peterssen fra Norge.
Kunstnerkolonien er rikt representert på Skagens Museum og i Den Hirschsprungske Samling. 
Mange av kunstnerne bodde i perioder på Brøndums Hotel som ble drevet av Anna Anchers familie. En del av betalingen for oppholdet fikk de gjerne ordne ved at de ga vertskapet et kunstverk. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Skagen Painters – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Skagens museum