jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Natalie Dormer

Natalie Dormer (født 11. februar 1982 i Reading i Berkshire) er engelsk skuespiller.
Dormer, som snakker fransk flytende fikk sin utdannelse ved Webber Douglas Academy of Dramatic Art i London. Hun er en dyktig fekter og medlem av London Fencing Academy.Hun hadde sin første filmrolle som Victoria i komedien Casanova, regissert av Lasse Hallström basert løslig på livet til Giacomo Casanova. På grunnlag av hennes innsats i denne filmen fikk en kontrakt på tre filmer med Disney Touchstone, foruten at hennes rolle i Casanova ble utvidet.For sesongen 2007 portretterte Dormer dronning Anne Boleyn i Showtimes' TV-serie The Tudors som handler om den første tiden under kong Henrik VIII av Englands kongedømme. I henhold til april 2007 er det bestemt at serien vil bli utvidet med en sesong til.Hun hadde en cameorolle i superheltfilmen Captain America: The First Avenger (2011), og var også med i Madonnas romantiske drama W.E. (2011). Hun hadde dessuten en gjesterolle i den populære TV-serien Game of Thrones. I 2013 er hun med i racerbilfilmen Rush, som har Chris Hemsworth, Daniel Brühl og Olivia Wilde i hovedrollene.


== Filmografi ==
Distant Shores (2005) som «Kvinne med mobiltelefon» (1 episode)
Casanova (2005) som «Victoria»
Rebus (2006) som «Phillippa Balfour» (1 episode)
Flawless (2007) som «Cassie»
Masterwork (2009) som «Mo Murphy»
Marple: Why Didn't They Ask Evans? (2009) som «Moira Nicholson»
City of Life (2009) som «Olgsa»
The Tudors (2007–2010) som «Anne Boleyn» (21 episoder)
Poe (2011) som Celeste Chevalier
Silk (2011) som «Niamh Cranitch» (6 episoder)
Captain America: The First Avenger (2011) som «Pvt. Lorraine»
W.E. (2011) som «Elizabeth»
The Fades (2011) som «Sarah» (6 episoder)
Game of Thrones (2012) som «Margaery Tyrell»
Fencewalker (2012) som ?
"Elementary (serie)" (2012) som "Irene Adler, (Moriarty)"
Rush (2013) som «Gemma»
Rubicon (2013) som «Sarah»
The Hunger Games: Mockingjay - Part 1 (2014)
The Forest (2015) som «Sara»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Natalie Dormer på Internet Movie Database 
(sv) Natalie Dormer i Svensk Filmdatabas 
(da) Natalie Dormer på Filmdatabasen 
(da) Natalie Dormer på Scope 
(fr) Natalie Dormer på Allociné 
(en) Natalie Dormer på AllMovie 
(en) Natalie Dormer hos Turner Classic Movies 
(en) Natalie Dormer hos Rotten Tomatoes 
(en) Natalie Dormer hos The Movie Database 
Natalie-Dormer.Com – fanweb
Sujata Massey

Sujata Massey (født 1964 i Sussex, England) er en amerikansk forfatter. 
Massey er født i England, med indisk far og tysk mor. Familien emigrerte til USA da hun var fem år gammel. Hun studerte journalistikk ved Johns Hopkins University, og arbeidet i flere år som journalist i avisen Baltimore Evening Sun. Som ektefelle til en amerikansk marineoffiser bodde hun i perioden 1991–1993 i Japan, hvor hun blant annet drev research for sine senere bøker. Den første boken ble fullført med støtte fra et stipend for upubliserte krimforfattere fra den ikke-kommersielle organisasjonen Malice Domestic Limited.
I 1997 debuterte Massey med The Salaryman's Wife, den første i en serie kriminalromaner om japanskamerikanerinnen Rei Shimura. Boken vant The Agatha Award for beste debutroman. I 2000 vant hun The Macavity Award for The Flower master. Massey er flere ganger nominert til Edgar og andre priser.  
Bakgrunnstema i Masseys romaner er ofte japansk kultur, kulturkollisjon, flerkulturelles situasjon.


== Bibliografi ==
The Salaryman's Wife (1997)
Zen Attitude (1998)
The Flower Master (1999)
The Floating Girl (2000)
The Bride's Kimono (2001)
The Samurai's Daughter (2003)
The Pearl Diver (2004)
The Typhoon Lover (2005)
Girl in a Box (2006)
Shimura Trouble (2008)


=== Oversettelser til norsk ===


== Priser ==
The Agatha Award for Best First Mystery Novel 1997, for The Salaryman's Wife
The Macavity Award for Best Mystery Novel 2000, for The Flower Master


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Sujata Massey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Writers Write: Intervju med Sajuta Massey
FantasticFiction: Sajuta Massey
Prinsekanne

Prinsekanna er premien som tildeles nr. 2 i mesterskapet for seniorklassene 3-5 på Landsskytterstevnet. Premien er en sølv kaffekanne gitt av Norges Skytterstyre. Fra og med Landsskytterstevet 2008 ble denne omdøpt til «Kjell Kristian Rikes Minnepremie», som en hønnor til Rike for hans lange innsats med å skaffe skytingen høy popularitet og god mediedekning.


== Kilder ==
Skytterboka 2007-2008, utgitt av Det frivillige skyttervesen
Rigmor Mydtskov

Rigmor Mydtskov (23. mai 1925 i København, 15. februar 2010 samme sted) var en dansk portrett- og teaterfotograf. Hun har fotografert dronning Margrethe II av Danmark, Suzanne Brøgger, Poul Henningsen med flere. Hennes stil ble kjennetegnet ved at hun forsterket den portrettertes iboende kvaliteter. Hun har vært bevisst om at hun som fotograf har beveget seg mellom mennesker iført masker, og at hennes arbeide besto i å kjenne mennesket på dets maske. Som portrettfotograf var hun forsiktig, intuitiv og tillitsskapende. 


== Priser og utmerkelser ==
1988 Kunsthåndværkerrådets Årspris
1990 Ridder av Dannebrogordenen
1991 Läkerols kulturpris
1992 Thorvald Bindesbøll-medaljen
1995 Æresmedlem av Dansk Fotografisk Forening


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Huset Mydtskov, hjemmeside
Biografi fra Dansk kvindebiografisk leksikon
Sporveisgata (Oslo)

Sporveisgata (17-37, 2A-6B, 8A-20) er en gate i bydel St. Hanshaugen og bydel Frogner i Oslo. Den går fra Thereses gate til Bogstadveien. Sporveisgaten krysser Pilestredet ved Fagerborg kirke. Gaten fikk sitt navn i 1879.


== Adresser ==

Sporveisgata 8 – Tidligere driftsområde for Kristiania Sporveisselskab som gav gaten dens navn. Her var det opprinnelig administrasjonsbygning, staller, vognhall, smie og en vektbod. Stallbygningen ble ombygget til trikkestall i 1899 i forbindelse med elektrifisering av sporvognsdriften. Boligbygg for blinde siden 1972I 1911 ble en 60 meter lang vognhall oppført langs Pilestredet. Virksomheten ved Homansbyen verksted, som Sporveisgata 8 ble kalt, opphørte i 1966 da T-banens verksted på Etterstad stod ferdig. Samtlige bygninger i Sporveisgata som ble brukt til sporveisdrift ble revet i 1969. I dag er det kun boliger og kontorer på stedet.Sporveisgata 10 – Hovedkontoret til Norges Blindeforbund. Andre foreninger som Norges Blindeforbunds Ungdom, Foreningen Norges døvblinde og Norsk Forbund for Utviklingshemmede.Sporveisgata 20 – Den tysk-norske skolen i OsloSporveisgata 31 –  Bridgesenter Vest. Her tilbys kurs i bridge samt at flere klubber holder spillingen sin her. Kretsmesterskapet for Oslo bridekrets og seriemesterskapet for Oslo (3. og 4. divisjon) arrangeres også her.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eivind Hartmann og Øistein Mangset (2001). Neste stopp!. Oslo: Baneforlaget. s. 25,26,51-53. ISBN 82-91448-17-5. 


== Eksterne lenker ==
"Noe å skilte med....", sporveien.no
Minneskytingen på landsskytterstevnet

Minneskytingen er en del av feltskytingen på Landsskytterstevnet. Det er et hold som skytes før den egentlige feltrunden starter, og består av en 6-skudds serie på rund 10-delt poengskive på 100 meters avstand. Skiva kalles for Lesjaskiva. De skytterne som har knestående skyting i feltrunden skyter 3 skudd knestående og 3 skudd liggende, de andre skyter bare liggende.


== Kilder ==
Skytterboka 2007-2008, utgitt av Det frivillige Skyttervesen
Lancia Stratos

Lancia Stratos HF, mest kjent som Lancia Stratos, er en bilmodell fra den italienske bilprodusenten Lancia som ble produsert mellom 1972 og 1973. HF i modellnavnet er en forkortelse for High Fidelity.
Stratos var en svært vellykket rallybil på 1970- og 1980-tallet, og startet en helt ny æra innen rallysporten, da det var den første modellen som var designet fra grunnen av til nettopp slikt bruk. Karosseriet var designet av Bertone, mens det tekniske var løst basert på en konseptbil kalt Stratos Zero, som første gang var vist på bilutstillingen i Torino i 1970. Karosseriet var kileformet og uvanlig kort og bredt.
I 1971 presenterte Lancia prototypen Stratos HF. Prototypen var utstyrt med tre forskjellige motorer på ulike tidspunkter: Først motoren fra Lancia Fulvia, så motoren fra Lancia Beta før den til slutt fikk V6-motoren fra Ferrari Dino på 2.4 liter og 190 hk.
Lancia testet bilen hardt i løpet av sesongene 1972 og 1973, hovedsakelig i Gruppe 5-racing, hvor prototyper var tillatt. Produksjonen av de 400 gatemodellene som var nødvendig for homologering til Gruppe 4-racing ble startet i 1973, og bilen var godkjent til bruk i verdensmesterskapet i 1974. Dino V6-motoren gikk ut av produksjon i 1974, men omkring 500 motorer blant de siste av samlebåndet ble levert til Lancia. For racingbruk var motoren trimmet til 280 hestekrefter, og i enkelte tilfeller helt opp til 560 hestekrefter med hjelp av turbolading.
Bilen vant verdensmesterskapene i 1974, 1975 og 1976 med Sandro Munari bak rattet, og mange mener Stratos kunne ha tatt flere seire hvis det ikke hadde vært for at interne krefter i Fiat-systemet (som eide Lancia) heller ønsket Fiat 131 Abarth til bruk i rally. 
Kun 492 eksemplarer av gateutgaven ble bygget, og Stratos er dermed en svært sjelden bilmodell. I 1978 bygget Bertone en konseptbil basert på Stratos, kalt Sibilo.


== Eksterne lenker ==
(en) Lancia Stratos – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
15. serierunde i Adeccoligaen 2007

15. serierunde i Adeccoligaen 2007 var den første runden etter fotballferien og startet 21. juli klokken 16.00 med den TV-sendte kampen mellom Molde og Løv-Ham. Runden ble avsluttet med syv kamper den 22. juli som alle startet klokken 18.00.


== Fakta ==


== Eksterne lenker ==
Adeccoligaen 2007: Terminliste og resultater på altomfotball.no
J. P. Sauer & Sohn

J. P. Sauer & Sohn GmbH er en tysk produsent av våpen, grunnlagt 1751 i Suhl. Firmaet har hovedkontor i Eckernförde og er Tysklands eldste eksisterende våpenfabrikant. Sauer har blant annet FBI, det tyske forsvaret og politiet i flere land som kunder. 


== Historie ==
Familien Sauer kom til Suhl fra Nürnberg på 1600-tallet.  Johann Paul Sauer grunnla i 1751 J. P. Sauer & Sohn. De startet med å produsere pistoler og geværer, senere også revolvere. I 1880 prioriterte firmaet produksjon av jaktvåpen og ble markedsleder, en posisjon som ble styrket ved produktutvikling, patenter og ved at de vant flere utmerkelser for sine produkter. I 1893 startet de et samarbeid med Krupp.
Under andre verdenskrig gikk firmaet over til å produsere militære våpen. Fra 1941 produserte de nesten bare krigsmateriell. Sauer var sammen med Mauser den viktigste produsenten av Wehrmachts standardgevær Karabiner 98k som ble produsert totalt i over 14 millioner eksemplarer. Firmaet utviklet Sturmgewehr 44 (StG-44) i Suhl som innen krigens slutt hadde blitt produsert i 44 000 eksemplarer. Da krigen sluttet ble produksjonen stoppet og firmaet begynte å gjøre reparasjoner for den sovjetiske okkupasjonsmakten. 
Etter krigen valgte man senere å flytte firmaet til Vest-Tyskland. 26. mars 1951 ble J. P. Sauer & Sohn Aktiengesellschaft, Sitz Eckernförde etablert i Eckernförde i Schleswig-Holstein. Fra 1952 ble det amerikanske markedet for pistoler svært viktig. 


== Se også ==
Schweizerische Industrie Gesellschaft


== Eksterne lenker ==
J. P. Sauer & Sohn GmbH
Nansenpass

Nansenpass (fransk: Passeport Nansen, tysk: Nansen-Pass, Nansenausweis, engelsk: Nansen passport, stateless persons passport) var et internasjonalt anerkjent identitetsbevis utstedt av Folkeforbundet til statsløse flyktninger. Nansenpasset ble innført i 1922 etter initiativ av Fridtjof Nansen og var i 1942 godkjent av 52 land. Nansenpasset var det første godkjente reisedokumentet for statsløse flyktninger. Fra 1931 ble nansenpassene utstedt av Det internasjonale Nansenkontoret i Genève i Sveits. Totalt 450 000 pass ble utstedt. På bakgrunn av innsatsen for statsløse flyktninger ble Nansenkontoret tildelt Nobels fredspris i 1938.

Nansenpasset ble innført for å hjelpe flyktninger etter første verdenskrig og flyktninger fra Russland som rømte fra den russiske revolusjonen. Nansenpass blir ikke lenger utstedt, men FN utsteder i dag reisedokumenter for statsløse flyktninger.

		
		
		
		
		


== Litteratur ==
Rolf Edberg (1961). Fridtjof Nansen : europeeren : en studie i vilje og godvilje. Oslo: Aschehoug.
Antichrist

For filmen, se Antichrist (film)Antichrist (utgitt 1996) er det andre albumet av det norske black metal bandet Gorgoroth. Det ble utgitt i 1996, og gjenutgitt fire ganger, en gang i 1999 under Century Black og igjen på Season of Mist i 2005. 12" vinyl ble utgitt av Agonia Records i 2005, og ble begrenset til 1000 utgaver, og gjenutgitt i 2006 av Back on Black Records, med et signert gitarplekter av Infernus i hver kopi.


== Sporliste ==
«En stram lukt av kristent blod» (0:23)
«Bergtrollets hevn» (3:55)
«Gorgoroth» (6:02)
«Wind» (0:13)
«Possessed (By Satan)» (4:52)
«Heavens Fall» (3:43)
«Sorg» (6:11)


== Artister ==
Frost – trommeslager
Hat – vokal
Infernus – gitarist og bassist
Pest – vokal


== Kilder ==
Antichrist fra Encyclopaedia Metallum


== Eksterne lenker ==
(en) Antichrist på Discogs 
(en) Antichrist på MusicBrainz 
(en) Antichrist på Encyclopaedia Metallum 
(en) Antichrist på Spotify 
(en) Antichrist på AllMusic
Piltjern

Piltjern (eller Piltjenna) er to vann på Mangenskogen øst for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken. Like sørøst for Store Piltjern ligger Langmyrtjern. Øst for Piltjern ligger Paddetjern.


== Kilder ==
Kommunens kartgrunnlag
Daltjenn

Daltjenn (også skrevet Daltjern) er et tjern på Mangenskogen nær Ovlien i Aurskog-Høland kommune i Viken. Daltjenn har utløp mot øst til Daltjennbekken.
Ei beverhytte er godt synlig fra fylkesvei 236.


== Referanser ==
Langtjern

Det finnes flere innsjøer kalt Langtjern:

Langtjern (Midtfjellmosen, Aurskog-Høland)
Langtjern (Puttedalen, Aurskog-Høland)
Busåstjern

Busåstjern (eller Busåstjenn) er et vann på Mangenskogen, nord for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken.


== Kilder ==
Kommunens kartgrunnlag
Svensjøen

Svensjøen er en innsjø på Aurskog i Aurskog-Høland kommune i Viken. Bekken fra Svensjøen passerer fylkesvei 237 ved Svensjø bru, hvor den møter Haretonelva, som er en del av hovedvannstrengen av Haldenvassdraget.


== Referanser ==
Damneset

Damneset er et vann på Mangenskogen nordøst for tettstedet Lierfoss i Aurskog-Høland kommune i Viken. Vannet blir også kalt Atthaldsdammen.
Elva Kvisla renner gjennom Damneset, og elva Bjønnebekken renner inn østfra i Damneset fra Morttjernet.


== Kilder ==
Kommunens kartgrunnlag
Tunnsjøen

For innsjøen med samme navn i Aurskog-Høland kommune i Akershus, se Tunnsjøen (Aurskog-Høland).Tunnsjøen (sørsamisk: Dåtnejaevrie) er den syvende største innsjøen i Norge, og ligger i Røyrvik og Lierne kommuner i Trøndelag fylke. Sjøen ligger 358 moh., er 222 m dyp på det dypeste og har et areal på 100 km². 
Gudfjelløya i Tunnsjøen har et høyeste punkt på 812 moh., som er 454 m høyere enn sjøen, og dekker 6,1 km², noe som gjør Gudfjelløya til den høyeste innlandsøya i Norge.Innsjøen har utløp mot vest til Tunnsjøelva, som er en sideelv til Namsen og renner sammen med denne i Namsskogan. Tunnsjøen er en av flere regulerte innsjøer i Namsenvassdraget i forbindelse med vannkraft.


== Se også ==
Liste over innsjøer i Skandinavia


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Gudfjelløya
Europavei 29

Europavei 29 går mellom Köln i Tyskland og Sarreguemines i Frankrike. Veiens lengde er 323 km.
Trasé fastlagt av UNECE: Köln – Luxembourg – Saarbrücken – Sarreguemines (E 25 Strasbourg).


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene
Osvatn kraftverk

Osvatn kraftverk er et vannkraftverk ved Tysso i Osterøy kommune i Vestland. Kraftverket bruker vann fra Øvre- og Nedre Botnavatn.
Nedre Botnavatn reguleres mellom 281 og 276 moh og Øvre Botnavatn mellom 462 og 442 moh. Det overføres også vann fra Ljosavatn.
Installert effekt er på 2,3 MW. Midlere årsproduksjon er på 13 GWh.
Etter at vannet er brukt i kraftverket renner det ut i Osvatn og vannet benyttes lenger nede i vassdraget i Tøsse kraftverk.
Kraftverket ble eid av BKK og var ferdig utbygget i 1951. I 2017 overtok Småkraft AS seks småkraftverk fra BKK.


== Referanser ==


== Kilder ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Småkraft
BKK (arkiv)
Lierelva (Lier)

Lierelva er ei elv i Lier kommune i Viken. Den dannes ved samløpet mellom Glitra og Asdøla i Sylling, og renner mot sør gjennom Lierdalen til munningen i Drammensfjorden ved Linnesstranda.
Elva er infisert med lakseparasitten Gyrodactylus salaris.


== Referanser ==
Kløvtveit kraftverk

Kløvtveit kraftverk er et vannkraftverk i Gulen kommune i Vestland.
Kraftverket utnytter et fall på ca. 380 meter fra Kløvtveitvatnet til Austgulfjorden. Nedslagsfeltet er på 10,9 km² og tilsiget på 50 millioner m³.
Kraftverket har installert en peltonturbin med ytelse på 8,9 MW. Midlere årsproduksjon er på 36 GWh.
Kraftverket eies og driftes av BKK og var ferdig utbygget i 2006.
BKK inngikk i forbindelse med utbyggingen avtale i 2001 om å innbetale 250.000 kroner til et kommunalt fiskefond i Gulen, som brukes til å vedlikeholde og styrke innlandsfisket i kommunen. Fiskere, grunneiere og foreninger som fremmer fiske kan søke prosjektmidler fra fondet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«NVE Atlas». Utbygd vannkraft.  Norges vassdrags- og energidirektorat
NVE vannkraftdatabase
Eviny Andre vassdrag
Ballesvik

Ballesvik er ei bygd og en grunnkrets i Senja kommune i Troms og Finnmark. Bygda ligger på øya Senja nordvendt mot Norskehavet, innerst i Ballesvika. Innenfor vika er det en stor slette, før stigningen starter sørover opp mot Ballesvikskaret. Fylkesvei 86 går gjennom bygda, langs østsiden av vika over Ranen og deretter over Tolmyran og Ballesvikskaret, før den fortsetter mot Gryllefjord. Østover går veien mot Hamn og videre mot Finnsnes. Ballesvik har postnummer 9385 Skaland.
Det er tre kjente fjell i Ballesvik; Helland i nordøst, Tolen i sørøst, og Jesla i sørvest. Storsteinneset er kystgrensen mot Hamn, og i nordvest ligger Tortenberget. Grensen mot Teistevik går omtrent midt mellom Tortenberget og Hundevika i Teistevika.
Utmarka i Ballesvik er felles og administreres av Ballesvik Grunneierlag. Fiskekort for Ballesvikvatnet (Bottenvatnet) kjøpes i butikken i Gryllefjord.
Det går sti på begge sider av Ballesvikelva opp til Ballesvikvatnet, men stien på sørsiden er best å gå om man skal gå videre opp på Tolskaret. Der ligger to fiskevann; Litje Tolvatnet og Stor Tolvatnet.
Det er tydelige merker etter gammel bosetning sørøst og vest for kirkegården. Blant annet kan man se konturene av veggene rundt og en skillevegg mot den ene enden av et tidligere langhus.


== Grunnkretsen ==
Grunnkretsen Ballesvik er med et areal på 38,79 km² relativt stor i utstrekning, og omfatter mesteparten av den delen av Torsken som ligger nord for Gryllefjorden. Grensen mot Gryllefjord går langs Ballesvikskaret i sør. I øst grenser Ballesvik mot Hamn. I nord er det åpent hav.
Det er for tiden bare to fastboende i bygda og grunnkretsen.
Utvikling i folketallet i nyere tid:
Lierelva (Aurskog-Høland)

Lierelva er ei elv i Aurskog-Høland kommune i Viken. Den er en del av Haldenvassdraget og strekker seg fra Lokshaug, der Vestelva og Haretonelva møtes i nord, til innsjøen Bjørkelangen i sør. Foruten fossefallet ved Lierfoss har elvestrekningen lavt fall og elva meandrer seg gjennom bunnen av hoveddalføret i østre deler av Aurskog. Det var i tidligere tider en rik bestand av edelkreps i elva. Elva var også viktig for tømmerfløtingen i Haldenvassdraget. Sør for Lierfoss er elvestrekningen preget av Bjørkelangens senkning på midten av 1900-tallet, ved at elveløpet har gravet seg ned til et lavere nivå med bratte leirskråninger som resultat.


== Se også ==
Liste over elver i Akershus


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Lierelva i Miljødirektoratets nettsted Naturbase
Urban VII

Urban VII, født Giovanni Battista Castagna (født 4. august 1521 i Roma, død 27. september 1590 samme sted), var pave fra den 15. til den 27. september 1590, og dermed den pave som har sittet i kortest tid, skjønt en annen kandidat til dette er pave Stefan II. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Giovanni Battista Castagna var sonn av Cosimo, en adelsman fra Genova, og Costanza Ricci, som var søster til kardinal Jacovazzi og var romerinne. Han studerte sivil- og kanonisk rett ved forskjellige universiteter i Italia, og tok doktorgrad i de begge emner ved universitetet i Bologna. 


=== Verv i kirkens tjeneste ===
Straks deretter ble han revisor hos sin onkel (farbror) kardinal Girolamo Verallo, var med på dennes apostoliske sendeferder til Frankrike. 


=== Prest, erkebiskop ===
Pave Julius III plasserte Castagna ved Segnatura di Giustizia, og utså ham til erkebiskop av Rossano i 1553. Han ble derfor raskt preste- og bispeviet av kardinal Verallo. Deretter var Castagna guvernør, først av Fano og senere av Perugia og Umbria. Han løste en grensetvist mellom Terni og Spoleto til begges tilfredsstillelse. 
Fra 1562 til 1563 deltok han på Tridentinerkonsilet, og så i syv år apostolisk nuntius i Spania. Da Castagna kom tilbake til Italia frasa han seg sin  bispestol, og ble så sendt som legat til Venezia, ble guvernør av Bologna, og sendt på visse diplomatiske oppdrag, som til Köln. 
Etter tilbakekomsten fra Köln gjorde paven ham til konsultor for Det hellige officium. 


=== Kardinal ===
Den 12. desember 1583 utnevnte til slutt pave Gregor XIII ham til kardinal, med San Marcello al Corso som tittelkirke.
Under pave Sixtus Vs pontifikat fikk han meget stor innflytelse; den 19. november 1586 ble han storinkvisitor for Det hellige officium.


=== Pave ===
Spania var den nasjon som var hans viktigste støtte i kandidaturet som pave. Giovanni Battista var klar over faren for malaria, og ønsket selv å flytte fra Vatikanet til det høyereliggende Quirinalpalasset, som ble brukt som sommerbolig av pavene. Han måtte imidlertid krones til pave før han kunne flytte, og innen man kom så langt, hadde døden innhentet ham – i form av malaria.I sin korte tid som pave rakk Urban VII å true folk med ekskommunikasjon om de tok med tobakk inn i våpenhuset eller kirken, enten det var for å tygge det, snuse det eller røyke det i en pipe.Urban VII var kjent for sin omsor for de fattige. Han subsidierte romerske bakere slik at de kunne selge brød under kostpris, og innskrenket pengebruken på luksusgjenstander for medlemmer av sitt hoff. Han subsidierte også offenlige arbeider runst om i Pavestaten. Urban VII var sterkt imot nepotisme og forbød dette innen den romerske kurie.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Katolsk Girolamo Verallo (1497-1555)
Pave Urban VII (1521-1590) *bispeviet 1546


== Referanser ==
Europavei 26

Europavei 26 går mellom Hamburg og Berlin i Tyskland. Veiens lengde er 283 km.
Trasé fastlagt av UNECE: Hamburg - Berlin.


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveiene