jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sondre Norheim

Sondre Ouversen Norheim (født 10. juni 1825 i Morgedal i Telemark, død 9. mars 1897 i USA) regnes som den store pioneren innen moderne skisport. Han var en mester i å kjøre telemark, og var delaktig i å utvikle nytt utstyr, for eksempel  skibindinger rundt hælen. Dermed kunne man svinge og hoppe uten å risikere at skiene falt av. Han konstruerte også ski med innsvingte sider, telemarksskien. Sondre Norheim ble betraktet som en skiløper uten sidestykke, og han behersket både vanlig langrenn, hopp og telemark.


== Fra Kviteseid til Nord-Dakota ==
Sondre Norheim var husmann og tømmermann på Norheim i Kviteseid. I 1884 emigrerte Norheim med familien til USA. Etter noen år i Minnesota flyttet de til den lille byen Denbigh i Nord-Dakota, der Sondre Norheim tilbrakte resten av livet.


== Minnesmerker og hedersbevisninger ==


=== Sondre Norheims ærespris ===
I årene 1968–1971 ble det utdelt en ærespris i Sondre Norheims navn. Prismottagerne var som følger:

1968 : Harald Grønningen og Ole Ellefsæter
1969 : Bjørn Wirkola
1970 : Odd Martinsen
1971 : Ingolf Mork


=== Statue og utstilling i Morgedal ===
I Morgedal er Norheim hedret ved Norsk skieventyr i Morgedal, og det er reist en statue av ham der.


=== Statue i Minot, USA ===
I byen Minot i Nord-Dakota er det reist en statue til minne om Sondre Norheim. Monumentet ble delfinansiert av Minots norske vennskapsby Skien, og avduket under Norsk Høstfest i 1987.


=== Gatenavn ===
Sondre Norheim er hedret med gatenavn i flere norske kommuner:

I Skien finnes Sondre Norheims veg
På Kongsberg finnes Sondre Norheims vei
I Stavanger finnes Sondre Norheims gate
I Oslo, på Montebello, finnes Sondrevegen, Nordheimbakken, Morgedalsvegen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Steinsholt, Kjetil (1955-) (1993). Sondre Nordheim [i.e. Norheim] fra Morgedal. Trondheim: Tapir. ISBN 8251911443.  [Tilgang for norske IP-adresser / Digital utgave på Bokhylla.no på Nasjonalbibliotekets nettsider]


== Eksterne lenker ==
Biografi
Bixente Lizarazu

Bixente Lizarazu (født 9. desember 1969 i Saint-Jean-de-Luz) er en tidligere fransk fotballspiller. Han spilte sist som venstreback på Bayern München og det franske landslaget. Han kunngjorde at han sluttet som fotballspiller 30. april 2006, fire dager etter Zinedine Zidane. Han gikk høsten 2007 ut og kunngjorde at han satset på å delta i Vinter-OL 2010 i grenen skeleton.
Baskeren Lizarazu har 95 landskamper for Frankrike, og han var med på laget som vant VM i 1998 og EM i 2000. Med Bayern München har han vært med på å vinne Mesterligaen, og har vunnet Bundesliga fire ganger.
Lizarazu har tidligere spilt for FC Girondins de Bordeaux og Athletic Bilbao, der han var den første ikke-spanske spilleren siden andre verdenskrig.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bixente Lizarazu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bixente Lizarazu på Internet Movie Database 
(en) Bixente Lizarazu på Discogs 
(en) Bixente Lizarazu på MusicBrainz 
(de) Bixente Lizarazu – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Bixente Lizarazu – FIFA 
(en) Bixente Lizarazu – UEFA 
(fr) Bixente Lizarazu – LÉquipe 
(en) Bixente Lizarazu – Transfermarkt 
(en) Bixente Lizarazu – Transfermarkt (manager) 
(en) Bixente Lizarazu – national-football-teams.com 
(en) Bixente Lizarazu – WorldFootball.net 
(en) Bixente Lizarazu – FootballDatabase.eu 
(de) Bixente Lizarazu – fussballdaten.de 
Bixente Lizarazu på Twitter 
Bixente Lizarazu på Facebook 
Bixente Lizarazu på Instagram
Grüß Gott

Grüß Gott er en hilsen, sjeldnere også en avskjedshilsen, som brukes i det overtyske språkområdet, særlig i katolske land. Hilsenen ble ivrig fremmet av den katolske geistlighet i det 19. århundre, og har lenge vært den vanligste form for hilsen i Syd-Tyskland, Østerrike og Sveits.
Den tilsvarende avskjedshilsenen er «behüt dich Gott» som i dagligtale blir forkortet til «b'hütich», er svært vanlig i Sydbayern og Østerrike.


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20040907084124/http://www.hf.uio.no/german/Uebungen/UebT100/Literatur_kultur/Kultur/Bilder/begr-verab.html
Stelling Minnis

Stelling Minnis er en landsby og verdslig sogn i distriktet Shepway i grevskapet Kent, England. Den ligger mellom Folkestone og Canterbury, 13 km sør for Canterbury, og til øst for veien B2068, Stone Street, den gamle romerske veien, som tar trafikken mellom byene Lympne og Canterbury. Ifølge folketellingen i 2011 har landsbyen 578 innbyggere.Landsbyen har en gammel vindmølle som er tilgjengelig for publikum i sommermånedene. Det holdes et årlig marked rett utenfor landsbyen.


== Etymologi ==
Stelling var en landsby fra Stelling minnis. En minnis var et felles beiteområde i middelalderen som var ryddet fra skogfylte skråninger på de høye åsene i Kents gresskledde landområder. Ordet minnis er antatt å være avledet fra det angelsaksiske (ge)maennes som betyr «felles beiteland». Det har blitt foreslått at disse områdene, som var karakteristiske for de høyere områdene av Kent Downs, utgjorde store områder av felles, ikke inngjerdet og udyrket gressland, det som på norsk kalles for en allmenning. På 1600-tallet ble de fleste av disse fellesområdene tatt fra småbøndene av godsherrer og innlemmet i herregårdenes landeiendommer. Loven som tillot dette tok de fleste minnies i Kent, men vanlige folk beholdt tilgangen til Stelling Minnis, og landsbyen som vokste fram fikk sitt navn fra dette området.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Stelling Minnis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Stelling Minnis Parish Council
M20 (motorvei)

M20 er en motorvei i England, mellom London og Folkestone i Kent.


== Historie ==
Den første seksjonen av M20 åpnet i 1960 som omkjøringsvei forbi Maidstone. Seksjonen utgjør strekningen mellom kryss 5 og 8. Den het først A20 (M), mens den gamle A20 gjennom Maidstone fikk navnet A2020. Da veien ble strukket vestover mot London i 1970-årene fikk den navnet M20, og A2020 ble igjen A20. 
Strekningen fra Ashford til Folkestone, fra kryss 9 til 13, ble anlagt tidlig i 1980-årene, og i 1981 var det meste av veien slik den er i dag på plass. Unntaktet er den ca. 23 km lange strekningen mellom kryss 8 og 9, hvor man måtte benytte A20. Dette hullet ble kjent lokalt som «The Missing Link», og det skulle ta ytterligere ti år før det ble oppgradert. Dette skjedde da vedtaket om å bygge Kanaltunnelen var klart, slik at man skulle kunne kjøre direkte fra London til tunnelterminalen. 
Tidlig i 1990-årene ble strekningen omkring Maidstone og alle kryss opprustet for å takle den store trafikkmengden på den travle veien. Det eneste serviceområdet langs veien, det vil si et sted med bensinstasjon, overnattingsmulighet og andre tjenester, ligger ved kryss 8 utenfor Maidstone. 


== Rute ==
Veien starter ved krysset mellom M25 og A20 rett øst for Swanley. Den går mot sørøst, forbi Maidstone og Ashford, mot Folkestone. Terminalen for Kanaltunnelen er knyttet til M20 ved to kryss, nr. 11a og 12. Det er også mulig å ta av til f.eks. Medwaybyene, Canterbury og Tonbridge.

Kryss 1 – Dartfordtunnelen (M25); Brands Hatch (A20); Swanley (B2173)
Kryss 2 – Paddock Wood, Wrotham (A20) Gravesend (A227)
Kryss 3 – Gatwick (M23), Southampton (M3), Heathrow (M4), M26, M25
Kryss 4 – West Malling, Rochester, Tonbridge (A228)
Kryss 5 – Maidstone (vest), Aylesford (A20)
Kryss 6 – Maidstone (sentrum), Chatham (A229)
Kryss 7 – Maidstone, Sittingbourne, Sheerness (A249)
Kryss 8 – Maidstone (øst), Lenham (A20)
Kryss 9 – Ashford (vest) (A20); Faversham (A251); Canterbury, Tenterden (A28)
Kryss 10 – Ashford (øst) (A292), Brenzett (A2070)
Kryss 11 – Canterbury B2068; Hythe (A261); Hastings (A259)
Kryss 11a – Kanaltunnelen
Kryss 12 – Cheriton, Kanaltunnelen (A20)
Kryss 13 – Folkestone (A20), Folkestone havn (A259)M20 ender ved kryss 13, mens A20 fortsetter med motorveistandard helt frem til Dover.
Ptolemaios VII Neos Filopator

Ptolemaios VII Neos Filopator (gresk: Πτολεμαῖος Νέος Φιλοπάτωρ; født ca. 152 f.Kr. – død 130 f.Kr.) var sønn av Ptolemaios VI Filometor og Kleopatra II av det ptolemeiske kongedømme i Egypt, og var i navnet samkonge for en kort tid. Hans styre er kontroversielt, og det er mulig at han ikke styrte i det hele tatt, men gitt kongelig verdighet posthumt.
Selv hans identitet er uklar. I henhold til en konstruksjon var han en sønn av Ptolemaios VI Filometor og Kleopatra II, og styrte kortvarig sammen med sin far i 145 f.Kr., og for en kort tid etter det igjen, og ble til sist myrdet av sin onkel Ptolemaios VIII Fyskon i 130 f.Kr. som deretter etterfulgte ham. 
Alternativt har en del historikere identifisert Ptolemaios Neos Filopator med Ptolemaios Memfites, en sønn av Ptolemaios VIII Fyskon og Kleopatra II (hun var faktisk gift med begge brødrene sine i tur). Også denne sønnen ble myrdet av Fyskon, da en gang rundt 132/131 f.Kr. etter at Kleopatra II hadde forsøkt å avsette Fyskon og utrope sin sønn til konge. Andre historikere har pekt på en rekke mindre medregenter som alle het Ptolemaios i henhold til tradisjonen for ptolemeerdynastiet. Christopher Bennetts oppslagsverk Egyptian Royal Genealogy («Kongelig egyptisk genealogi») har gitt detaljer for den faglige debatten om denne figurens identitet og har forslått at navnet «Neos Filopator» var et kultnavn for Ptolemaios Memfites, den siden så skjebnesvangre sønnen til Ptolemaios VIII Fyskon.
I henhold til senere tradisjon har nummereringen av disse ptolemeere, også for Ptolemaios Neos Filopator, blitt holdt intakt. Tidvis har nummereringen blitt reversert og Ptolemaios VIII Fyskon er blitt nummerert som Ptolemaios VII med en guttekonge – den ene sannsynligvis kalt for Ptolemaios Memfites, – blitt nummerert Ptolemaios VIII. I en del eldre kilder har Ptolemaios VII Neos Filopator blitt utelatt fullstendig. Det minsket da nummereringen på alle senere ptolemeere inntil Ptolemaios XV Cæsarion som da er Ptolemaios XIV. Epitetene er uansett endret, hvilket bidrar til å holde dem fra hverandre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
* «Ptolemy VII Neos Philopator», oppslag i historisk kildebok av Mahlon H. Smith
Averøykameratene

Idrettslaget Averøykameratene (stiftet i 1951) er en fotballklubb som holder til på Averøya på Nordmøre. Klubben er plassert i 5. divisjon fotball for herrer og spiller sine hjemmekamper på Bruhagen stadion. Stadionet har sitteplasser for ca. 700 tilskuere, men tilskuerrekorden er på 2 300 i en cup-kamp mot Rosenborg i 1997. Nasjonalt er Averøykameratene mest kjent for å ha fostret opp Magne Hoseth. Averøykameratene har også spilt i 2.divisjon.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Frapin

Pierre Frapin et Cie er et konjakkhus. Deres konjakk heter Frapin.
De har ca. 3.500 dekar vinmarker i konjakkområdets beste område; Grande Champagne. Med dette er de områdets største eier av vinmarker. Hovedgården deres kalles «Château Fontpinot».


== Historie ==
Familien Frapin har vært etablert i konjakkregionen siden 1270. Vingården har stadig vokst, og den ’’Pierre Frapin’’ som levde på 1800-tallet (det har vært mange Pierre Frapin i denne familien) var den første som begynte å eksportere varene deres. Han var også borgermester i byen Segonzac i over 20 år. Allerede den gang utmerket huset seg med svært god kvalitet, med gullmedalje fra verdensutstillingen i Paris både i 1889 og 1898. Frankrikes president Félix Faure skrøt i 1898 av Frapins vinmarker, og framholdt disse som Grande Champagnes beste!
Det har vært en del feider i familien Frapin de siste årene. Huset eies i dag (2005) av Geneviève Cointreau, datter av André Jean Renaud, som er av Frapin-familien, og som tidligere var direktør i Remy Martin. Hun er gift med Max Cointreau, som var adm.dir i likørfirmaet Cointreau. Han var også stor aksjonær i Remy Martin, som han nesten greide å få aksjemajoriteten i, men mislyktes så vidt. Max Cointreau skiftet derfor fokuset sitt over på Frapins konjakker. Han har drevet med konjakk siden 1942, så han har verdifull erfaring å tilføre familien. Han jobber også tett sammen husets kjellermester, Olivier Paultes.
Da André Renaud døde, arvet Geneviève 49% av aksjene i Remy Martin, som tidligere hadde kjøpt en del konjakk fra Frapin. Alt i alt ble det så mye familiekrangel at disse to konjakkhusene ikke har noe kontakt i dag.
Frapin har i dag et godt ry på seg. De lager konjakk kun fra egne vinmarker, og starter lagringsprosessen ved å la konjakken ligge 2 år i nye eikefat. De bruker hovedsakelig eik fra Limousin, på grunn av de tanninene og aromaene denne gir. De mener eik fra Tronçais gir en for nøytral aroma. Bruken av nye fat gjør at konjakken får et markant eikepreg. De benytter hovedsakelig Ugni Blanc druer, men har også beplantet ca. 5% av vinmarkene sine med Folle Blanche. Disse brukes imidlertid lite, og er i ferd med å fases ut, siden den er så lite motstandsdyktig mot sykdommer.
De bruker et annet konjakkhus, Château Paulet til tapping på flaske.


== Utvalg ==
VS Luxe
VSOP (Grande Champagne VSOP) – gjennomsnittlig 8 års fatlagring
Château Fontpinot (Très Vieille Réserve du Château Fontpinod Grande Champagne) – 15-20 års fatlagring
VIP XO (VIP XO Grande Champagne)
Extra (Extra Réserve Patrimoniale Pierre Frapin)
Baccarat Rabelais – en blanding av svært gamle konjakker, noe fra før vinlusangrepet på 1870-tallet.
Frapin 1979 – en ren årgangskonjakk, lansert i 2004. 25 års fatlagring.
Frapin 1983
Vintage 1888 – et begrenset parti med konjakk fra 1888 og tidligere, hentet fra «Le Paradis», 1.888 eksemplarer lagt ut for salg


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Frapin Cognac: Bottles, History & Current Situation
Christine Nöstlinger

Christine Nöstlinger (født 13. oktober 1936 i Wien, død 28. juni 2018 samme sted) var en østerriksk barnebokforfatter. Hun skrev både for barn og ungdom, og mottok flere priser. I Norge var hun trolig mest kjent for de mange lettlestbøkene om Frans.
Hun studerte kunst ved Universität für angewandte Kunst Wien og arbeidet noen år som grafiker før hun  debuterte i 1970 med Die feuerrote Friederike. Forfatterskapet omfatter mer enn 100 bøker, både om samfunnsspørsmål og psykologiske skildringer.


== Priser og utmerkelser ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Christine Nöstlinger – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Christine Nöstlinger på Internet Movie Database 
(fr) Christine Nöstlinger på Allociné 
(en) Christine Nöstlinger på Discogs 
(en) Christine Nöstlinger på MusicBrainz
Viti Levu

Viti Levu er den største øya i Fiji. Den er omtrent 170 kilometer lang og har et areal på 10 429 km². Fijis høyeste fjelltopp Tomanivi (1 324 moh.) ligger på øya. Blant stillehavsøyene er det bare Ny-Caledonia og Hawaii som er større enn Viti Levu.
Fijis hovedstad Suva ligger på sørøst på øya. Andre viktige byer er Ba, Lautoka, Nadi, Nausori, Rakiraki og Sigatoka. På Viti Levu bor nesten tre fjerdedeler av Fijis innbyggere (ca. 600 000).
Viti Levus frodige elvedaler er basis for landets tettest befolkede områder. På den vestlige og nordlige kysten er det utstrakt dyrking av sukkerrør. Gullgruver, kvegfarmer, lett industri og turisme utgjør de viktigste næringene. Øya er også senter for fly- og skipskommunikasjonene med resten av stillehavsområdet.
Viti Levu har utviklet seg gjennom en lang og kompleks hendelseskjede. Gjennom flere perioder lå den nåværende landmassen under havet. Det har også vært perioder da øya var dekket av tykke lag med lava og vulkansk aske. Øya har blitt formet av jordskjelv og vulkansk aktivitet, og fremstår nå som en kupert, symmetrisk formet øy delt av en nord/sør-gående fjellkjede.
Øya ligger i et belte med vedvarende passatvinder, det leder til at den østlige delen av øya får mer regn og vind enn den vestlige, som er solfylt og noe tørrere. Overgangen mellom den våte og tørre sonen er brå, og kan tydelig sees fra lufta. Generelt er den østlige delen dekket av tett, grønn vegetasjon, mens den vestlige er lys gulgrønn, gul eller brun – avhengig av årstiden.

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Viti Levu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Édouard Balladur

Édouard Balladur (født 2. mai 1929 i Izmir i Tyrkia) er en fransk konservativ politiker. Han var Frankrikes statsminister fra 1993 til 1995.


== Biografi ==
Balladur er av armensk herkomst.Balladur var finansminister i Jaques Chiracs regjering 1986–1988. Han var Frankrikes statsminister mellom den 29. mars 1993 og den 10. mai 1995. I presidentvalget 1995 konkurrerte han med Chirac om å være høyresidens kandidat, men kom på tredjeplass i den første valgomgangen bak sosialisten Lionel Jospin og Jacques Chirac.Balladur støttet opprettelsen av høyrepartiet UMP 2002.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Claire Chazal: Édouard Balladur. Paris: Flammarion, 1993. ISBN 2-08-066759-9
Ennio Filonardi

Ennio Filonardi (født 1466 i borgen Bauco ved Veroli i Italia, død 19. desember 1549 på Engelsborgen i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Veroli 1503–1538 og av Ancona fra 1503. Han var også nuntius i Sveits, og prefekt for Engelsborgen, og engasjerte seg for gjenopprettelsen av Sveitsergarden.
Han ble utnevnt til kardinal av pave Paul III ved konsistoriet desember 1536.
Han var i slekt med den senere kardinal Filippo Filonardi (kreert 1611).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Vanua Levu

Vanua Levu er den nest største øya på Fiji. Den var tidligere kjent som Sandalwood Island. Øya ligger ca. 70 kilometer nord for Fijis største øy, Viti Levu. Øya er omtrent 5500 kvadratkilometer stor.
Det bor rundt 130 000 personer på øya, de fleste bosatt i byene Labasa og Savusavu. Øyas hovednæring er produksjon av sukkerrør.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vanua Levu – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Fijis historie

Det er antatt gjennom arkeologiske funn av keramikk at Fijiøyene først ble koloniserte rundt 1500 år fvt. av polynesiske eller melanesiske sjøfarere som senere er kalt lapita-folket.


== 1600–1820 ==


=== Europeisk samhandling ===
Den første kjente europeer som besøkte Fiji var nederlenderen Abel Tasman i 1643. I 1789 ble øyene kartlagt av briten William Bligh, da seilte gjennom øygruppen etter å ha blitt avsatt fra HMAV «Bounty». En stund ble øyene kalt Bligh Islands etter ham.De første europeere som bosatte seg på Fiji var skipbrudne seilere og rømlinger fra australske fangekolonier. I 1804 ble sandeltre oppdaget på Vanua Levu, og flere handelsskip og kristne misjonærer kom innom øyene.I 1822 bosatte en amerikansk eventyrer seg på østkysten av øya Ovalau, på stedet som senere ble til havnebyen Levuka. Levuka var hovedstaden til Fiji fra 1874 (da øyene ble annektert av Storbritannia) til 1882, etterfulgt av Suva.


== 1820–1874 ==


=== Stammekriger ===
På 1820-tallet førte den økende mengden misjonærer på Fiji til borgerkrig mellom de innfødte stammene. Med våpen fra den svenske leiesoldaten Charlie Savage, slo Ratu Tanoa, en krigsherre fra øya Bau, den mye større Burebasaga-stammen og underla seg store deler av vestlige Fiji. Hans etterfølger, Seru Epenisa Cakobau, stadfestet den bauiske herredømmet utover 1850- og 1860-tallet. Han kalte seg Tui Viti, eller Kongen av Fiji. Han møtte motstand fra lokale høvdinger og den tonganske prinsen Enele Ma'afu som hadde bosatt seg på øya Lakeba i øygruppen Lau i 1848. Ma'afu tok med seg misjonærer fra Tonga og metodistkirken var den første kirken som fikk fotfeste på Fiji. De fleste høvdingene i vest så på Ma'afu og misjonærene som en trussel og nektet derfor å konvertere og la dem bosette seg i landsbyene.


== Referanser ==
Édith Cresson

Édith Cresson (født 27. januar 1934 som Édith Campion i Boulogne-Billancourt, nær Paris) er en fransk sosialistisk politiker. 
Hun var statsminister fra mai 1991 til april 1992, den første kvinne i dette vervet. Hun var kommissær i Santer-kommisjonen; hennes favorisering ved ansettelse i EU-systemet førte til at kommisjonen måtte gå av.Cresson ble innvalgt i Europaparlamentet i 1979. I 1981 ble hun medlem av den franske regjeringen som land- og skogbruksminister. I 1983 ble hun handels- og turistminister. Under president Mitterrand var hun statsminister mellom 1991 og 1992. Hun var EU-kommissær for forskning, vitenskap og teknologi mellom 1995 og 1999.Cresson var velkjent for høylytte og ofte kontroversielle utsagn. Hun beskrev homoseksualitet som et hovedsakelig «angelsaksisk problem» som hadde liten relevans i Frankrike. Hennes sterke kritikk mot japanske handelsskikker fikk henne også til å bruke skarp retorikk og blant annet sammenligne japanere med maur.Cresson er gift og har to døtre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Édith Cresson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Édith Cresson hos Europaparlamentet
Michel Debré

Michel Debré (født 15. januar 1912, død 2. august 1996) var en fransk gaullistisk politiker. Han var justisminister fra 1958–1959, statsminister fra 1959–1962, økonomiminister fra 1966–1968, og forsvarsminister fra 1968–1973.
Han hadde ansvaret for utarbeidelsen av Frankrikes nye konstitusjon i 1958, og var den første statsminister under den femte republikken.
Debré var med i Union pour la Nouvelle République (UNR) fra starten i 1958. I 1976 grunnla han, sammen med Jacques Chirac, partiet Rassemblement pour la République (RPR).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Michel Debré – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Michel Debré på Discogs 
(en) Michel Debré hos Europaparlamentet 
(en) Michel Debré hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Raimond Mairose

Raimond Mairose  (død 21. oktober 1427) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Castres i Frankrike. 
Han ble utnevnt til kardinal i mai 1426 av pave Martin V.


== Referanser ==
Antonio Cassino

Antonio Cassino (død 4. februar 1439) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Siena. 
Han ble utnevnt til kardinal i mai 1426 av pave Martin V.


== Referanser ==
Johann von Bucca

Johann von Bucca (død 9. oktober 1430) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Olmütz.
Han ble utnevnt til kardinal i mai 1426 av pave Martin V.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Johann von Bucca – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Jean de la Rochetaillée

Jean de la Rochetaillée  (død 24. mars 1437) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Paris, erkebiskop av Rouen og latinsk patriark av Konstantinopel.
Han ble utnevnt til kardinal i mai 1426 av pave Martin V, med San Lorenzo in Lucina som tittelkirke.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Letizia av Spania

Letizia av Spania (født 15. september 1972 i Oviedo) er dronning av Spania gjennom ekteskapet med kong Felipe VI. 


== Biografi ==
Hun ble født som Letizia Ortiz Rocasolano, og er den eldste av de tre døtrene til Jesús Ortiz Álvarez og Paloma Rocasolano, som nå er skilt. 
Hun studerte kommunikasjon ved et universitet i Madrid, og tok deretter mastergrad i audiovisuell journalistikk. Hun tilbrakte noe tid i Mexico, hvor hun jobbet i avisen Siglo XXI. Senere arbeidet hun som journalist i dagsavisen La nueva España, i ABC, nyhetsbyrået EFE, samt i fjernsynskanalene Bloomberg, CNN Plus og TVE.
I 1999 giftet hun seg borgerlig med Alonso Guerrero y Pérez, som var hennes tidligere litteraturlærer. De ble skilt i 2000.
Ortiz møtte kronprins Felipe første gang i september 2002 hos felles venner, og forlovet seg 1. november 2003. Paret ble viet 22. mai 2004 i Almudenakatedralen i Madrid. Vielsen ble godkjent av den romersk-katolske kirke ettersom hennes første ekteskap var inngått borgerlig. Som følge av bryllupet fikk Letizia tittelen fyrstinne av Asturias.
Letizia fikk sitt første barn, datteren Leonor, den 31. oktober 2005. Datter nummer to, Sofia, ble født i 2007.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Queen Letizia of Spain – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Spanias kongehus (spansk, engelsk, katalansk, baskisk, galisisk, valensiansk)