jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Joakim Persson

Björn Joakim Persson (født 3. april 1975 i Helsingborg) er en svensk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for Varberg.


== Karrière ==
Persson startet sin karrière i Högaborgs BK, før han i 1992 gikk til Malmö FF. Persson fikk sin debut som profesjonell fotballspiller i en cup-kamp mot Landskrona BoIS i 1994.I 1996 gikk Persson videre til den italienske Serie A-klubben Atalanta. Han vendte tilbake til Sverige etter mindre enn to sesonger i Italia, hvor han fikk liten spilletid for Atalantas førstelag, og spilte i IFK Göteborg fra januar 1998. Persson ble av media utpekt som årsak til lagets dårlige prestasjoner denne sesongen, og etter 1998-sesongen ble han kåret til «den mest overvurderte spilleren» i Allsvenskan, av sine medspillere i ligaen.Etter 1999-sesongen gikk Persson til danske Esbjerg fB, som var midt i sesongen i danske Superligaen. Esbjerg rykket ned denne sesongen, men Persson forble i klubben, som rykket opp igjen på første forsøk.
Sommeren 2002 gikk Persson til Hansa Rostock i tysk Bundesliga, og ble en av seks svenske spillere i klubben. Persson spilte 84 seriekamper for klubben, og var innom ulike posisjoner på banen, før klubben i 2004/05-sesongen rykket ned.
Etter nedrykket, gikk Persson til Stabæk i en gratis overgang, og spilte for klubben i Adeccoligaen. Persson rykket opp med klubben, og ble tilbudt forlenget kontrakt, men vendte tilbake til Sverige etter atten måneder i klubben. Fra 2007 spilte Persson for Landskrona.


== Landslagskarrière ==
Persson står notert med 27 kamper og åtte scoringer for Sveriges U-21-landslag. Han har også fem kamper og en scoring for Sverige på juniornivå.Persson spilte også tre A-lagskamper for Sverige, samtlige i King's Cup i 1997.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Joakim Persson – Transfermarkt 
(en) Joakim Persson – national-football-teams.com 
(en) Joakim Persson – WorldFootball.net 
(en) Joakim Persson – FootballDatabase.eu 
(en) Joakim Persson – Soccerway 
(en) Joakim Persson – EU-Football.info 
(no) Joakim Persson – Norges Fotballforbund 
(en) Joakim Persson – FBref
Zeil

Zeil er Frankfurts mest kjente forretningsgate, og også den forretningsgaten i Tyskland som har høyest omsetning. Den ligger i Frankfurts indre by. Størstedelen av gaten er en gågate som strekker seg fra Hauptwache i vest til Konstablerwache i øst. På vestlig side fortsetter gaten Biebergasse til den såkalte Freßgass («etegaten»), som ender ved Operaplassen. I østlig retning fortsetter Zeil som vanlig bygate til Friedberger Anlage, som er del av Frankfurts tidligere ringskanse. Pfingsweidstraße følger samme retning videre til Zoo.


== Eksterne lenker ==
(en) Zeil – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Zeil – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Busters verden

Busters verden er en dansk familiefilm (drama/komedie) og TV-serie på seks episoder fra 1984. Bjarne Reuter har skrevet manuskriptet, og Bille August har regi. Filmen bygger på Bjarne Reuters bok med samme tittel fra 1979.
Tittelmelodien «Buster» er sunget av Nanna Lüders Jensen. Sangen ble populær i Danmark og bidro til å gjøre Nanna kjent.Serien ble sendt på NRK i 1984 og i 1989.


== Handling ==
Serien handler om en 10 år gammel gutt som heter Buster. Et av hans største talenter og lidenskaper er å gjøre tryllekunster; en interesse som han har arvet fra far og bestefar. Buster klarer ofte å rote seg inn i pinlige situasjoner, men klarer alltid å komme ut av det med æren i behold. Han bor sammen med mor, far og lillesøsteren Ingeborg. I nabohuset bor fru Larsen, som har vært syk i mange år. Buster er veldig glad en av lærerne sine, Åse, fordi hun er så søt og grei. Han er derimot ikke noe begeistret for mattelæreren, Martinsen. Buster har to uvenner – de store guttene Stig-Ole og Store-Lars. De plager stadig vekk Busters lillesøster, som har vondt i bena.


== Rollebesetning ==


== Filmversjonen ==
Filmversjonen var en redigert utgave av TV-versjonen og hadde premiere den 4. oktober 1984. Innholdet måtte kuttes fra 120 minutter til 90 minutter. Den vant to priser ved Filmfestivalen i Berlin: C.I.F.E.J. prisen (Centre International du Film pour l'Enfance et la Jeuneusse) og UNICEF-prisen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Busters verden på Internet Movie Database 
(da) Busters verden i Danmark Nationale Filminstitut
4. divisjon fotball for menn 2023

4. divisjon fotball for menn 2023 er det femte nivået i norsk fotball 2023.


== Opprykk ==


== Avdelingene ==


== Østfold Fotballkrets ==
Østfold Fotballkrets


== Akershus Fotballkrets ==
Akershus Fotballkrets


== Oslo Fotballkrets ==


== Indre Østland Fotballkrets ==
Indre Østland Fotballkrets


== Buskerud Fotballkrets ==
Buskerud Fotballkrets


== Vestfold Fotballkrets ==
Vestfold Fotballkrets


== Telemark Fotballkrets ==
Telemark Fotballkrets


== Agder Fotballkrets ==
Agder Fotballkrets


== Rogaland Fotballkrets ==


== Hordaland Fotballkrets ==


== Sogn og Fjordane Fotballkrets ==
Sogn og Fjordane Fotballkrets


== Sunnmøre Fotballkrets ==
Sunnmøre Fotballkrets


== Nordmøre og Romsdal Fotballkrets ==
Nordmøre og Romsdal Fotballkrets


== Trøndelag Fotballkrets ==


== Nordland Fotballkrets ==
Nordland Fotballkrets


== Hålogaland Fotballkrets ==
Hålogaland Fotballkrets


== Troms Fotballkrets ==
Troms Fotballkrets


== Finnmark Fotballkrets ==
Finnmark Fotballkrets


== Kvalifisering til 3. divisjon 2024 ==


== Se også ==
Kvalifisering for 4. divisjon 2024


== Referanser ==
Gråøya

Gråøya, opprinnelig Gróøya, er en øy og et naturreservat i Asker kommune i Viken. Den ligger mot sør i Indre Oslofjord, mellom  Åros på Hurumlandet og Håøya, 25 km sørvest for Oslo. Øya er om lag to km lang og en halv km bred, med et areal på 0,73 km². Øya har tett skog og bratt terreng, med fine svaberg på sydenden. Her ankrer båtfolk sommerstid. 


== Stedsnavnet ==
Gråøya ble før rettskrivingsreformen av 1917 på riksmål skrevet Graaøen. Denne formen skilte seg kraftig fra den lokale uttalen av stedsnavnet, og gikk etter reformen raskt ut av bruk. I følge stedsnavnsgranskeren Oluf Rygh, er Gråøya avledet av Gróarøy, etter Åroselva som fram til utgangen av middelalderen het Gró. Her er Rygh på linje med Peter Andreas Munch, som hadde kommet til samme konklusjon i sitt klassiske verk Historisk-geographisk Beskrivelse over Kongeriget Norge (Noregsveldi) i Middelalderen fra 1849.


== Kulturhistorie ==
I beretningen En kort beskrivelse over Røgens Præstegield fra 1745, beskrev sokneprest Poul Christian Holst øya som følger: «Graaøen Gaarden store-Aaraas tilhørende er ganske liden og til ingen anden nytte, end at derpaa kand græssis nogle faae faar og geeder.» Denne beskrivelsen stemmer imidlertid dårlig med andre samtidige kilder. I 1630 oppgis at en gård med navn Gråøya ligger inn under storgården Åros. Videre skal en halvpart av Killingholmen og Gråøya i 1798 ha blitt solgt for 498 riksdaler, et beløp som passer dårlig med at øyas eneste bruksverdi var som magert beiteland. Det var under dansketiden forøvrig ikke uvanlig at bønder snakket verdien på sine eiendommer ned, for å redusere sin skattebyrde. 
Gråøya lå under gården Åros store fram til omkring 1916, da den ble solgt til bryggerieier Ringnes for kr 100 000. Senere ble øya solgt til Johan H. Andresen, eier av Tiedemanns Tobakksfabrikk. Det er i dag tre hytter samlet på en tomt på vestsiden av øya, som har vært til bruk for ansatte i Tiedemanns. Resten av øya ble i 2007 vernet som naturreservat.


== Gråøysundet og Gråøyrenna ==
Sundet mellom Gråøya og Hurumlandet heter Gråøysundet, og er omtrent 500 meter bredt. Det er som regel islagt noen uker hver vinter. Dette skyldes underkjølt ferskvann fra Åroselva og beskyttet beliggenhet bak Gråøya. Langs motsatt side av øya, på østsiden, ligger Gråøyrenna, som langs hele øyas lengde er om lag 112 meter dyp. Her har det levd en god stamme av dypvannsreke, som skal ha blitt oppdaget av professor Johan Hjort i 1898. Gråøyrenna har vært kjent som et av de viktigste feltene for reketråling i Indre Oslofjord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Faktaark om Gråøya naturreservat fra Fylkesmannen i Buskerud
Faktaark om Gråøya naturreservat fra Miljødirektoratet
Hauptwache

Hauptwache er en av de mest sentrale plasser i Frankfurt am Mains indre by. Navnet viser til det barokke militære vaktbygningen som står på plassen, men fra cirka 1900 ble navnet brukt om hele plassen. Plassen ble tidligere kalt Schillerplatz, og før 1864 Paradeplatz.
En rekke viktige gater møtes ved Hauptwache:

Zeil, fotgjengersone og Frankfurts og Tysklands viktigste forretningsgate, som løper i østlig retning mot Konstablerwache
Biebergasse fortsetter i samme retning som Zeil mot vest og fører til Rathenauplatz og går over i Freßgass («etegaten») som ender ved Operaplassen
Liebfrauenstraße, fotgjengersone, som løper i sydlig retning mot Liebfrauenberg
Katharinenpforte, som løper i sydlig retning til Parkhaus Hauptwache og Kornmarkt
Roßmarkt er selv en viktig plass i indre by, og går i vest over i Kaiserstraße og Willy-Brandt-Platz
Steinweg er en liten, bilfri forretningsgate, og fører i vestlig retning til Goetheplatz. I Steinweg stod Hotel zum Schwan, hvor freden i Frankfurt mellom Tyskland og Frankrike ble undertegnet i 1871
Den tidligere fotgjengersonen Schillerstraße løper fra Hauptwache i nordlig retning til Børsplassen
Große Eschenheimer Straße forbinder Hauptwache med Eschenheimer Tor, den tidligere byporten i indre by. I denne gaten lå Palais Thurn und Taxis, sete for den tyske forbundsdag fra 1815-1866, og som nå skal gjenoppbygges


== Eksterne lenker ==
(en) Hauptwache, Frankfurt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Stasjonsby

Stasjonsby er et begrep som brukes om tettsteder som har vokst fram ved en jernbanestasjon. Stasjonen ble kanskje opprinnelig plassert der jernbanen krysset en vei, eller nær kirken, der bygdas midtpunkt hadde vært fra gammelt av. Ved stasjonen etablerte handelsfolk og håndverkere seg, og det var for mange et naturlig sted å bo, kanskje med tanke på å bruke jernbanen for å komme på arbeid i nærmeste by. I stasjonsbyen kunne også små industribedrifter se det fordelaktig å etablere seg, fordi et sidespor fra jernbanen lett kunne komme på plass. 
Eksempler på stasjonsbyer er tettstedene Ski ved Østfoldbanen, Hommelvik ved Meråkerbanen, Lillestrøm, Jessheim og Kløfta ved Hovedbanen, Sem og Barkåker ved Vestfoldbanen og Bryne og Klepp ved Jærbanen.


== Referanser ==
Konstablerwache

Konstablerwache er en sentral plass i Frankfurt am Mains indre by og en del av byens sentrale fotgjengersone. Den ligger øst for Hauptwache. Mellom Konstablerwache og Hauptwache ligger den berømte forretningsgaten Zeil.
Sunnmørsdialekt

Sunnmørsdialekt er en samlebetegnelse for dialekter på Sunnmøre med til dels store variasjoner. Sunnmørsk hører til et større dialektområde som kalles nordvestlandsk. Dette området består av Ytre Sogn, Sunnfjord, Nordfjord, Sunnmøre og Romsdal, der romsdalsmålet er et overgangsmål til trøndersk.
Bymålet i Ålesund er påvirket av bokmålet, og har personlige pronomen som «é» (jeg), «mé» (meg), «dé» (deg). Der er også et par pronomen som er helt spesielle for Ålesund. Det er «hanna» for hans og «demma» for deres.
Ellers på Sunnmøre er det «éj», «méj» og «déj». I tillegg går det ofte et skille mellom Søre Sunnmøre (Sande, Ulstein, Hareid, Herøy, Vanylven, Ørsta og Volda) og Nordre Sunnmøre. På Nordre Sunnmøre brukes i stor grad «oss» eller øss» i 1. person flertall, slik som i Nord-Gudbrandsdalen. Søre Sunnmøre bruker «me» eller «vi». Vartdal i Ørsta og Hareid er et unntak, der det brukes «oss». På Nordre Sunnmøre blir enkelte ord uttalt med «ø». Pose blir for eksempel til «pøse». Hankjønnsord i bestemt form, f.eks bilen, blir på Nordre Sunnmøre til «biln», der Søre Sunnmøre har en tydelig e. I deler av Søre Sunnmøre går e`en over til å bli i og uten n til slutt. Det vil si at bilen blir «bili». Det er tydeligst å høre i Herøy. I Ørsta og Volda går i`en mer over til e: "Bile". 
Målet på Nordre Sunnmøre har generelt noen flere likheter med ålesundsmålet.
Det er ofte små språkkjennetegn som gjør at en kan høre hvor på Sunnmøre folk kommer fra, selv om økt mobilitet gjør dialektgrensene mindre klare enn før. På Sandsøya og Kvamsøya i Sande brukes fortsatt stungen d, slik som i engelsk og islandsk. Sau blir til sauð.
Typiske sunnmørske ord: He (har), fæ (får), gjenge (går), stende (står), fole (veldig), låke (vondt), haude (hodet). «Ej he fole låkt i haude» betyr da «Jeg har veldig hodepine».
Sunnmørsk har en tydelig rulle-r, men grensen for skarre-r er på vei nordover. Det er ikke uvanlig å høre bruk av skarre-r i Måløy. Språkprofessor Arne Torp mener at skarre-r kan bre seg til bygdene på Sunnmøre, men ikke til ålesundsdialekten. Årsaken er at ålesundsk har retroflekse konsonanter, som enkelt sagt betyr at to konsonanter trekkes sammen til en. Dette fungerer som en «vaksine» mot skarre-r.
Deler av Midsund (Søre Midøya og Dryna) og Sandøy (Søre Harøya) i Romsdal har også sunnmørsdialekt. Disse områdene hørte til under Sunnmøre tidligere, men grensene er blitt flyttet i forbindelse med endringer i kommunestrukturen.
Dialektene i Nordfjord kan være til forveksling likt sunnmørsk, men en kan først og fremst høre forskjell ved at nordfjordingene sier eg, meg og deg og at hun blir hon på nordfjordsk. På sunnmørsk er det alltid ho i 3.person hunkjønn. Indre deler av Nordfjord har også et mer «syngende» tonefall.. Hornindal, som nå en del av Volda kommune, har nordfjorddialekt. 
Halvemål der h-sløyfes i begynnelsen av noen ord og eventuelt legges til i begynnelsen av andre ord.På Sunnmøre er nynorsk det dominerende skriftspråket i skolen. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Språk i Møre og Romsdal», fra Lokalhistoriewiki
Freßgass

Freßgass («etegaten») er den alminnelige betegnelsen på en eksklusiv forretningsgate som består av Kalbächer Gasse og Große Bockenheimer Straße i Frankfurt am Mains indre by. Fra 1977 har den vært fotgjengersone. Den går fra Operaplassen i vest til Börsenstraße og Rathenauplassen i øst. Ved Rathenauplassen går den over i den korte Biebergasse som ender ved Hauptwache, og som deretter går over i forretningsgaten Zeil. Den er således del av en sammenhengende gågate som ender ved Konstablerwache, og som også leder til Römerberg. Gatens historie går helt tilbake til middelalderen, men sitt nåværende navn, Freßgass, fikk den omkring 1900 fordi det fantes et stort antall eksklusive slakterier, bakerier, delikatesseforretninger og spisesteder i gaten. Freßgass var i førkrigstiden den viktigste handlegaten for Westend, mens bydelen fremdeles var dominert av sitt høyborgerskap. Den sparsomme baronesse Mathilde von Rothschild lot der ifølge overleveringer sine champignoner veie uten stilk. På Freßgass samles gjerne de ansatte i bankene og nærliggende kontorhus i Frankfurt-Innenstadt til lunsj, og spisestedene betjener også særlig opera- og teatergjester foruten handlende. Hver sensommer arrangeres det vinfest (offisielt Rheingauer Weinmarkt), hvor vingodsene i Rheingau og Rheinhessen presenterer rundt 600 viner og sekter for omkring 400 000 besøkende. Gatene rundt Freßgass er Frankfurts dyreste og dessuten senter for Frankfurts natteliv. Leieprisene i området hører til de høyeste i byen. For å beskytte gatens særpreg, spesielt tradisjonelle forretninger, har byen Frankfurt vedtatt et eget dokument som regulerer forretningslivet i gaten. Freßgass grenser til gatene Hochstraße, Kleine Hochstraße, Kaiserhofstraße, Meissengasse, Börsenstraße og Goethestraße. I umiddelbar nærhet, i hver sin ende, ligger operaen og børsen.
Opernplatz (Frankfurt am Main)

Opernplatz (operaplassen) er en kjent plass i den nordvestlige delen av Frankfurt am Mains indre by. Den har navnet sitt etter Frankfurts opera.
Arvid Nilssen

Arvid Nilssen (født 25. desember 1913 i Alvdal, død 24. mars 1976) var en norsk revy-skuespiller. 
Han debuterte i 1935 ved Scala Teater og var siden med korte avbrudd knyttet til Chat Noir og Edderkoppen. Filmdebuterte i 1938 i Bør Børson jr, og medvirket siden med biroller i norske filmer. 
Ved siden av engasjement på Chat Noir og Edderkoppen deltok han i turnélivet, spilte inn filmer, og var en kjær gjest i utallige radioprogrammer.
Av viser forbindes Nilssen først og fremst med «På Enerhaugen» av Alfred Næss fra revyen Folk skal trives (1960), og med Finn Bøs og Bias Bernhofts vise om trikkekonduktøren («Bare døtt på!»), og Arild Hagas vise «Stortingsgatens Mona Lisa». På et par av sine få plateinnspillinger fremførte han «Det er'n Lauritz» (Telefunken) og «Omsetnings-skatten» (Columbia). En stum rolle er som Harry med osloglischet, hvor han hylles i sang av Kari Diesen på «Å Harry, Harry». Nilssen vil også huskes for sin stumme rolle sammen med Kari Diesen i nummeret «Uteliggerne» (skrevet av Bias Bernhoft og Bjørn Sand).
Nilssen ble avbildet på et norsk frimerke i 2001. 


== Utvalgt filmografi ==

1964 – Pappa tar gull

1963 – Elskere

1961 – Sønner av Norge

1955 – Ute blåser sommervind

1954 – Aldri annet enn bråk
1946 – Et spøkelse forelsker seg
1943 – Vigdis

1942 – En herre med bart
1938 – Bør Børson Jr.


== Priser (utvalg) ==
1968 – Leonardstatuetten


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Arvid Nilssen på Internet Movie Database 
(sv) Arvid Nilssen i Svensk Filmdatabas 
(en) Arvid Nilssen hos The Movie Database
Thurn und Taxis (brettspill)

Thurn und Taxis er et brettspill utviklet av Karen og Andreas Seyfarth. Det ble først utgitt i 2006 av Hans im Glück i Tyskland og av Rio Grande Games på engelsk under tittelen Thurn and Taxis. Spillet, som har navn etter fyrsteslekten og de tidligere arvelige keiserlige postmonopolistene Thurn und Taxis, går ut på at spillerne prøver å bygge postruter og postkontorer i Bayern og områdene rundt, slik som slekten Thurn und Taxis gjorde på 1500-tallet. Spillet vant Spiel des Jahres i 2006.


== Handling ==
Brettspillet består av et kart over Sør-Tyskland, og nærliggende deler av andre land, som er delt inn i ni forskjellige provinser. Kartet viser 22 byer og et nettverk av veier som forbinder de forskjellige byene. Hver spiller har en forsyning  på 20 markører (eiendommer) som de kan plassere i byene. Hver by kan bare merkes én gang av hver spiller, og markørene forblir på plass.
Hver runde trekker spillerne ett eller flere kort som representerer byer, og spiller deretter ett eller flere kort. Formålet går ut på å grunnlegge nye ruter, eller utvide allerede eksisterende ruter, gjennom alle byene. Rutene kan forlenges i begge ender, men kan aldri inkludere samme by flere ganger. Etter å ha nådd en viss lengde, kan en rute stenges. Spilleren plasserer deretter markører på noen av byene langs ruten, som spilleren ikke allerede har merket.
Spilleren kan få poeng for lengden på ruten, for å merke alle byer i en av de forskjellige regionene, for å merke en by i hver enkelt provins, og for å fullføre ruter på en viss lengde som stiger etter hvert som handlingen skrider frem. Spillet avsluttes etter at hver spiller har gjennomført like mange omganger, og minst én spiller enten har gått tom for markører eller fullført sekvensen av lengder på rutene deres. Den første spilleren som tilfredsstiller en av betingelsene mottar også bonus-poeng.
Bjørnsund fyr

Bjørnsund fyr på Bjørnsund i Hustadvika kommune i Møre og Romsdal var bemannet frem til 1994. Det har vært fredet siden 2000. Fyret ble opprettet i 1871. Lyktens høyde over havet er 26 meter, lysstyrken 16 200 candela og rekkevidden 15 nautiske mil. Fyret er viktig i forbindelse med skipsfarten over Hustadvika. I 1957 ble det opprettet radiofyr, som ble erstattet av radarfyr i 1977. Tyfon har vært tilgjengelig siden 1959 og erstattet et gammel tåkehorn fra 1918.


== Eksterne lenker ==
fyr.no
«Bjørnsund fyr». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Bygdestudium

Bygdestudium (engelsk: One-place study) er en videreføring av den gamle norske bygdeboks-tradisjonen innenfor slektsforskning, hvor man forsøker å samle alle kjente opplysninger om befolkningen innenfor ett bestemt område i et avgrenset tidsrom. I forbindelse med oppblomstringen av Internett som medium, og spesielt med publiseringen av scannede kirkebøker på nettet, kan man forvente at denne interessen vil ta av i de nærmeste årene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Gamle Gjerpen» som dekker Gjerpen, i dag en del av Skien kommune.
«Solumslekt» som dekker Solum, i dag en del av Skien kommune.
Othilie Tonning

Anna Othilie Tonning (født på Lindøy ved Stavanger 4. januar 1865, død i Oslo 6. februar 1931) var en av pionerene innen frivillig sosialarbeid i Norge, og huskes i historien som mangeårig sjef for slumsøstrene, og som oberst i Frelsesarmeen.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Othilie Tonning kom fra en god familie, med en far som skipskaptein, en farfar som handelsmann og en oldefar som prest. Hun gikk på middelskole, og var i sin ungdom en frigjort kvinne i datidens Stavanger, med sigarer og kortklipt hår. Hun brukte gjerne bukser og gikk med spaserstokk.


=== Frelsesarmeen ===
Hun ble omvendt i forbindelse med at Frelsesarmeen startet sitt arbeid i byen i 1890, og ble etter kort tid bedt om å arbeide som regnskapsfører ved Frelsesarmeens norske kontorer i Kristiania. Tonning begynte i Frelsesarmeen i 1891, og tjenestegjorde ved hovedkontoret, og i Skien, Risør og Kragerø.
I 1898 begynte hun som leder av Frelsesarmeens sosialarbeid, og hadde stillingen til sin død i 1931. Det er dette arbeidet som har gjort henne kjent. Hun introduserte barnekrybber (daghjem), mødrehjem, aldershjem (i 1909), Frelsesarmeens innsamlingsskikk med julegryte (i 1901), midnattsmisjon, feriekolonier og annet. Hun sto også bak tradisjonen med julegrana på Universitetsplassen i Oslo fra 1919.
Som representant for Avholdsfolkets liste satt hun i Oslo bystyre i tre perioder fra 1907. 
Hun skrev flere salmer; i Norsk Salmebok finnes «Kristus, vi har deg til høvding utkåret», men kun i en nynorsk oversettelse av biskop Bernt Støylen. Denne oversettelsen er en forholdsvis radikal omdiktning av Tonnings tekst.
Othilie Tonning fikk Kongens fortjenstmedalje i gull i 1910. En byste av henne, gitt av kong Haakon, står i Frelsesarmeens museum i Oslo. Hun ble avbildet på et norsk frimerke i 1988. Utenfor Frelsesarmeen i Stavanger er en plass oppkalt etter Othilie Tonning, og i Oslo finnes en Othilie Tonnings vei. Samme gatenavn finnes også i Stavanger.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Berg, Odd. "Othilie Tonning – En pioner innen sosialomsorgen i Norge" Menighetsfakultetet 1996
Jørgensen, Jørn-Kr. Guddommelig kvinnegnist, historien om Othilie Tonning, frelsesoffiser – sosialreformator – slumsøstergeneral. Lunde, 2004
Nicolaisen, Bertha. Othilie Tonning, minnerune over en førerskikkelse i nybrottstider for norsk sosialarbeid. Salvata kristelig forl., 1940
Norum, Charles. «Othilie Tonning» I: Med en stjerne i hjertet, redigert av Norum. Ansgar forlag, 1991
Tonning, Othilie. Mesteren er her og kaller på deg!. Salvata, 1946


== Eksterne lenker ==
(en) Othilie Tonning – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Othilie.org Frelsesarmeen i Stavanger. Biografi
Islands herrelandslag i fotball

Islands herrelandslag i fotball representerer Island i internasjonal fotball og er administrert av KSÍ som er Islands fotballforbund.


== Nåværende tropp ==
11. mai 2018
 Islands tropp til VM i fotball 2018 i Russland fra 14. juni 2018 til 15. juli 2018


=== Andre spillere ===
Spillere som har vært med i landslagstroppen de siste 12 månedene.


== Noen kjente spillere ==
Árni Gautur Arason
Ólafur Örn Bjarnason
Eiður Smári Guðjohnsen
Haraldur Freyr Gudmundsson
Ágúst Gylfason
Indriði Sigurðsson
Kristján Örn Sigurðsson
Pétur Marteinsson
Marel Baldvinsson
Tryggvi Gudmundsson
Veigar Pall Gunnarsson
Ármann Björnsson
Hermann Hreiðarsson
Stefán Gíslason
Gunnar Heiðar Þorvaldsson
Bjarni Viðarsson
Heidar Helguson
Gylfi Þór Sigurðsson


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Det Islandsk fotballforbundets offisielle nettsted
(is) Offisielt nettsted 
(en) Iceland national football team – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Apure

Apure er en delstat i Venezuela. Hovedstaden er San Fernando de Apure. Ved folketellingen i 2011 hadde delstaten 459 025 innbyggere.


== Referanser ==