jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Otto Fredrikson

Otto Henrik Fredrikson (født 30. november 1981) er en finsk tidligere fotballspiller.
Fredrikson har spilt i Tyskland, Norge og i hjemlandet Finland. Fredrikson har en fortid i Lillestrøm, og kom til LSK før 2006-sesongen etter at klubben mistet tyske Claus Reitmaier. Han var på vinnerlaget i Norgesmesterskapet i fotball for menn 2007.
Fredrikson skrev under på en treårskontrakt med Spartak Nalchik den 11. februar 2010.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Otto Fredrikson – FIFA 
(en) Otto Fredrikson – UEFA 
(en) Otto Fredrikson – Transfermarkt 
(en) Otto Fredrikson – national-football-teams.com 
(en) Otto Fredrikson – WorldFootball.net 
(en) Otto Fredrikson – FootballDatabase.eu 
(en) Otto Fredrikson – Soccerway 
(en) Otto Fredrikson – EU-Football.info 
(en) Otto Fredrikson – FBref
Kim Engen

Kim Engen (født 4. april 1977) er en norsk fotballkeeper og superstar hockeyspiller som for tiden spiller i IL Hei. I sesongen 2004 begynte han på benken hos Tollnes, men ble i løpet av sesongen keeper for Odd Grenland, som hadde både Erik Holtan og Rune Jarstein ute med skade, og fikk blant annet med seg flere kamper i UEFA-cupen samme år. Da Heinz Müller kom samme høst ble han imidlertid foretrukket fremfor Engen, og han gikk til Pors, der han etterhvert mistet plassen sin til talentet Dag Ole Thomassen.


== Referanser ==
Odd William Bøe

Odd William Bøe (født 1. september 1946) er den første ordføreren i Strand kommune som ble valgt ved direkte ordførervalg. Bøe representerte Arbeiderpartiet og fikk 63 prosent av stemmene ved valget høsten 2003 og satt som ordfører til 2007. Dette var Odd William Bøe andre periode som ordfører. Han var også ordfører i perioden 1986–1989. 
Bøe har vært med i kommunalpolitikken siden begynnelsen av 70-tallet. Han har også vært medlem av Fylkestinget i Rogaland. 
Bøe var ligningssjef ved Ryfylke ligningskontor da han overtok som ordfører etter Jan Langvik i 1999. 


== Referanser ==
Gemini 5

Gemini 5 var en bemannet romferd i NASA sitt Gemini-program. Det var den tredje bemannede romferden i programmet, den 11. bemannede amerikanske romferden og den 19. bemannede romferden gjennom alle tider.


== Mannskap ==
Mannskap
Gordon Cooper, command pilot
Pete Conrad, pilotBackup-mannskap
Neil Armstrong, command pilot
Elliott See, pilot


== Høydepunkter fra ferden ==
Gemini 5 sine primære mål var:

Langvarig opphold i rommet, doble rekorden for langvarig opphold fra Gemini 4 til åtte dager.
Cooper og Conrad skulle ha trent på et møte i rommet med en "pod" sluppet fra fartøyet, men problemer med en elektrisk bryter tvang fram en endring til et enklere «fantom-møte», der Gemini-fartøyet manøvrerte til et forhåndsbestemt sted.
Cooper ble det første mennesket med to romferder.
Astronautene tok mange fotografier med høy oppløsning for Forsvarsdepartementet, men problemer med brenselscellene og manøvreringssystemet tvang fram en kansellering av flere andre eksperimenter.


== Bilder ==

		


== Referanser ==
Mandola

Mandola er et strengeinstrument utviklet fra lutt-familien omkring 1500-tallet. Det finnes som oktav-mandola eller som tenor-mandola. Etterhvert utviklet man en mindre og etter hvert mer utbredt variant, mandolinen. Også større utgaver forekommer – mandocelloen og mandobassen.
Mandolaen har fire doble strenger, tradisjonelt stemt som en kvint under mandolinens stemming. I nyere tid blir instrumentet også stemt som mandolin – GDAE – men da som en oktav under (herav uttrykket «oktav-mandola»).
Mandola er et typisk instrument i irsk, engelsk og til dels svensk folkemusikk. En virtuos på mandola var Chick Hurt i oldtime-gruppen Prairie Ramblers, som med bl.a. innspillingen av Shady Grove i 1933 på mange måter foregrep bluegrass-musikken til Bill Monroe og hans Blue Grass Boys og deres etterfølgere. I Norge har Simen Kjærsdalen (f. 1972) komponert for og spilt på instrumentet.


== Mandolaens storebrødre ==
Mandocelloen er på størrelse med en liten cello, men spilles gjerne som en mandola. Den forekommer i mandolinorkestre, jazz, keltisk folkemusikk og bluegrass. Mandobassen er på størrelse med en kontrabass eller litt mindre. Den er kostbar og vanskelig å transportere, og den er forholdsvis sjelden. Den brukes i enkelte mandolinorkestre. I bluegrass kan den erstatte kontrabassen (som ellers brukes i all bluegrass). Den stemmes som denne og spilles stående (som kontrabass) eller sittende (som cello). José Baronio i Conjunto Bluegrass Porto-Alegrense spiller mandobass – likeså Hilary James (jazz, blues m.m.). 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Neil V. Rosenberg & Charles K. Wolfe 2007: The Music of Bill Monroe (Music in American Life). University of Illinois.
The Mandolin Page  (om mandoliner og mandolaer)
Norske Intelligenz-Seddeler

Norske Intelligenz-Seddeler var Norges første ordinære avis. Den ble startet i Christiania (Oslo) av boktrykker Samuel Conrad Schwach (1731–1781) og kom ut for første gang 25. mai 1763.


== Historikk ==
Norske Intelligenz-Seddeler kom ut mer enn 150 år etter verdens første avis, Relation aller Fürnemmen und gedenckwürdigen Historien, som ble utgitt i Strassburg i 1605 ved Johann Carolus.
Schwach, som var polskfødt og hadde utdannet seg til boktrykker i København 1747–1750, fikk først fullmakt til å etablere boktrykkeriet i Christiania i 1758. Avisutgivelsen var i utgangspunktet avhengig av kongelig privilegium, men Schwach fant en nisje i privilegieordningen gjennom å unngå stoff som krevde privilegium, dvs. nyheter og beretninger om regjeringshandlinger, politikk, samt annonser. Av avisens fire små sider var to reservert for annonser, resten inneholdt økonomiske eller religiøse betraktninger samt religiøse vers. Til folk sa han «dette er et stort fremskritt, selv i disse moderne tider, Sverige og Danmark har lenge ligget før oss. Det var på tide å få en norsk avis.» Avisen inneholdt for det meste underholdning og annonser i begynnelsen. Det var først etter 1814 at den politiske interessen ble tatt opp.
I 1815 ble den solgt til Christiania Opfostringshus (Waisenhuset.)
Ved opprettelsen av den offisielle Norsk Kundgjørelsestidende i 1882 mistet avisen sitt vesentlige økonomiske grunnlag.
I 1883 gikk bladet over til et privat interessentskap, som la det om til å bli en nyhetsavis.
I 1890 ble bladet overtatt av Hjalmar Løken, som gjorde det til talerør for Venstre.
Norske Intelligenz-Seddeler ble lagt opp i 1920 og gikk over i avisa Verdens Gang.

		


== Eksterne lenker ==
(en) Norske Intelligenz-Seddeler – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

«Norske Intelligenz-Seddeler No. 1». Norske Intelligenz-Seddeler (1 utg.). Christiania. 25. mai 1763. 
(no) Norske Intelligenz-Seddeler i Store norske leksikon
(no) Norske Intelligenz-Seddeler på NLIs Lokalhistoriewiki.
Ridder (romersk)

Ridderne (equites) under Romerriket var de som lå hakket under senatorene i innflytelse, og som ikke søkte seg til embeter. Navnet kom av at de var rike nok til å stille med hest i hæren.
Symbolene for ridderne var hesten, som ble gitt av det offentlige, en gullring, og en purpurkant på tunikaen som de hadde under ytterplagget på togaen.
Rosetta@home

Rosetta@home (nettside) er et distribuerte beregninger-prosjekt som har som formål å løse gåten med prognoser for proteinstruktur. Prosjektet ledes av Baker Laboratorium ved Universitetet i Washington.
Målet er å utvikle metoder som kan forutsi og designe nøyaktige proteinstrukturer og komplekser. I det lange løp kan dette arbeidet hjelpe forskere i arbeidet med å utvikle kurer for hiv/aids, kreft, Alzheimer, malaria og en rekke andre sykdommer. Dette skyldes at mange sykdommer kan uskadeliggjøres på proteinnivå. 
Prosjektet mener at er kommet nærmere å kunne forutsi og designe proteinstrukturer og -komplekser, en        «hellig gral» innenfor bioinformatikken. Disse beregningene krever en enorm mengde datakraft, mer enn verdens største superdatamaskin. Arbeidet er derfor kun mulig gjennom en kollektiv innsats fra frivillige. Rosettaforskerne er derfor avhengige av en teknikk kalt «distribuerte beregninger» (Distributed Computing), som utnytter ledige ressurser fra datamaskiner som er tilknyttet  prosjektet. Prosjektet har allerede 55 000 aktive datamaskiner (mai 2006), men søker fortsatt aktivt etter nye deltagere slik at prosjektet kan nå 150 teraFLOPS. I mai 2006 lå dette tallet mellom 40 og 50 TFLOPS.


== Baker Laboratorium ==
Baker Laboratorium (nettside) har base ved Universitetet i Washington. Forskerteamet ledes av David Baker. Han er professor i biokjemi ved Universitetet i Washington, forsker ved Howard Hughes Medical Institute og medlem av USNAS.
Forskerteamet består av doktorer, forskere og studenter fra forskjellige nasjoner.


== Dataprogrammet ==
Programmet er tilgjengelig for Windows, Linux og Macintosh. Systemkravene er 1 GHz prosessor og 512 MB RAM eller bedre. Rosettapogrammet kan ta opptil 250 MB RAM, men det arbeides med å redusere denne størrelsen. Det kreves også rask internettilgang. 
Programmet bruker BOINC-plattformen, som er et gratis open-source-program som er utviklet ved Universitetet i California, Berkeley. BOINC brukes i dag i de fleste prosjekter med distribuerte beregninger.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Rosetta@home – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Daglig oppdatert journal for prosjektet skrevet av David Baker
Princeps senatus

Princeps senatus(«den som går foran», flertall principes senatus) var den romerske senatoren som hadde forrang i senatet. Selv det var offisielt ut fra den sekvensielle utnevnelser av cursus honorum og eide ikke noe imperium (makt til militær kommando), ga denne posisjonen enorm autoritet og prestisje for den senatoren som hadde posisjonen.


== Historie ==
Princeps senatus var ikke en utnevnelse på livstid. Han ble valgt ved hvert nytt par av censorer, det vil si hvert femte år. Censorer kunne imidlertid bekrefte en princeps senatus for en periode av ytterligere fem år. Han ble valgt fra patrisiske senatorer fra konsulær makt, vanligvis tidligere censorer. Den vellykte kandidaten måtte være en patrisier med feilfri politisk fortid, og respektert av sine medsentaorer.
Posisjonen ble offisielt etablert en gang rundt året 275 f.Kr. Opprinnelig var posisjonen en æresutnevnelse, den senatoren som fikk sitt navn nevnt først på senatslisten som censorene sammenstilte, og han fikk det privilegium å holde første tale på det emne som ble presentert av den presiderende magistraten. Da ga posisjonen stor dignitas da det tillot princeps å sette tonen for debatten i senatet. I løpet av 200- og 100-tallet f.Kr. fikk posisjonen forrang over presiderende magistrater og økte privilegier:

Sammenkalle og heve møtene i senatet;
Beslutte dets agenda;
Beslutte hvor sesjonene skulle bli holdt;
Beslutte orden og andre regler for sesjonene;
Møte, i senatets navn, utenlandske sendebud;
Skrive, i senatets navn, brev.Ved 80 f.Kr. er det antatt status og funksjon til posisjonen ble endret av de konstitusjonelle reformene til Lucius Cornelius Sulla. Selv betegnelsen forble eksisterende, reflekterende for den senatorens navn som ble listet først i senatet av censorene, ble forretten til posisjonen begrenset. Særskilt æren å snakke først i hvert emne som ble debattert i senatet ble fjernet og overført til den utnevnte konsul.Etter at republikken falt overtok den romerske keiser forrangen og ble princeps senatus, og i løpet av prinsipatet, er det antatt at ingen annen enkeltindivid noen gang holdt posisjonen. Men i keiserens fravær er det mulig at en keiser ble gitt privilegiet å holde denne rollen midlertidig ved senatets sammenkomster. Historia Augusta, et verk som er notorisk upålitelig, hevdet at i løpet av krisen i det tredje århundret var det en del andre som holdt posisjonen; i særdeleshet er det hevdet at den framtidige keiser Valerianus holdt posisjonen i 238 under styrene til Maximinus Thrax og Gordian I, og at han fortsatte holde den gjennom styret til Decius. Samme kilde hevdet det samme om Tacitus da senatet utropte ham til keiser i 275.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ryan, Francis X. (1998): Rank and Participation in the Republican Senate.
Suolahti, Jaakko (1972): «Princeps senatus» i: Arctos 7, s. 207–218.
Burial

Burial er den første fullengderen fra det norske black/thrash/death-bandet Extol. Albumet ble utgitt i 1998 og er lisensiert Solid State Records og Avalon Records.


== Albumets historie ==
Burial har blitt sluppet ut i sju forskjellige versjoner.

Endtime Productions, Svensk pre-release-versjon
Endtime Productions, første ordentlige slipp, med hvitt Extol-emblem på coveret.
Endtime Productions, andre slipp, Sølvfargede symboler på coveret, og en ekstra sol på baksiden.
Avalon, Promoversjon, ganske lik versjon nr 5, men med PROMO skrevet på coveret.
Avalon, japansk versjon. Her har alle sangtekstene på innsiden av coveret blitt oversatt til Japansk, pluss at et ekstra spor forekommer; «The Prodigal Son».
Solid State Records, promoversjon.
Solid State Records, enda en sol lagt til på baksiden av coveret, ulikt solen på versjon 3.


== Sporliste ==
«Into Another Dimension»
«Celestial Completion»
«Burial»
«Renhetens elv»
«Superior»
«Reflections of a Broken Soul»
«Justified»
«Embraced»
«Innbydelse»
«Tears of Bitterness»
«Work of Art»
«Jesus kom til jorden for å dø»
«The Prodigal Son» (Ekstraspor for den Japanske versjonen)


== Eksterne lenker ==
(en) Burial på MusicBrainz 
(en) Burial på Spotify 
(en) Burial på AllMusic
Fåberg (tettsted)

Fåberg er et tettsted i bygda Fåberg i Lillehammer kommune i Innlandet. Tettstedet ligger ved Gudbrandsdalslågen, og har 706 innbyggere per 2022.
Fåberg var tidligere en del av tettstedet Jørstadmoen/Fåberg, men ble skilt ut som eget tettsted etter Statistisk sentralbyrås nye metode for avgrensing av tettsteder i 2013.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Fåberg og Lillehammer. 18 : Fåberg og Lillehammer - gjennom 100 år. Fåberg og Lillehammer historielag. 1999. ISBN 82-90385-52-8. 
Vandreboka for Fåberg og Lillehammer (2. utg.). Fåberg historielag. 1991. ISBN 82-90385-11-0.
Jugurthakrigen

Jugurthakrigen (112 f.Kr. – 105 f.Kr.) var en konflikt mellom den romerske republikk og Jugurtha, en frafallen konge av den afrikanske klientstaten Numidia. Etter en lengre konflikt, endte krigen med at Jugurtha ble tatt av Bocchus I av Mauritania, som gav Jugurtha over til Lucius Cornelius Sulla, en kvestor i den romerske hæren på denne tiden.


== Litteratur ==
Sallust, Jugurtha, omsett av Eiliv Skard, Studentmållaget/Det norske samlaget, 1923


== Eksterne lenker ==
Sallust, The War with Jugurtha
Titus Livius, The history of Rome (wikisource)
Titus Livius, The history of Rome (gutenberg.org)
Store norske leksikon, Jugurtha
Den gamle mannen og havet

Den gamle mannen og havet (engelsk The Old Man and the Sea) er en roman av den amerikanske forfatteren Ernest Hemingway, utgitt i 1952. 


== Bakgrunn ==
Romanen ble skrevet på Cuba året før og ble en stor suksess med en gang den kom ut. Boken kom ut etter en litterær nedgangstid for forfatteren, mellom 1940 og 1952, og var det litterære verket som avgjorde at Hemingway fikk Nobelprisen i litteratur i 1954. Romanen var det siste store verket han ga ut i sin levetid, på tross av at planen var at romanen skulle være første boken i en serie kalt The Sea Book.


== Handling ==
Den gamle mannen og havet handler om fiskeren Santiago, som etter 84 dager uten fiskelykke bestemmer seg for at nå skal han få fisk, uansett hva dette vil koste. Hvis han ikke klarer dette, må han begynne å innse at han er for gammel og må overlate fisking til de yngre mennene. Dette er ikke et godt liv for en fisker. Alle i landsbyen har mistet troen på ham, utenom en gutt som kommer til å bli meget viktig for han. I sitt siste og 85. forsøk får han sitt livs fangst, den største fisken han noen gang har fått. I timer kjemper han med å få fisken hjem, samtidig som han må hindre at den blir spist av haier.


== I Norge ==
I Norge ble romanen første gang utgitt i 1952 på Gyldendal Norsk Forlag i Leo Strøms oversettelse. Romanen ble gitt ut samme år som den engelske originalutgaven.


== Filmer ==
John Sturges, 1958: Den gamle mannen og havet. Spencer Tracy som den gamle mannen og Felipe Pazos som gutten.
Jud Taylor, 1990: Den gamle mannen og havet. Anthony Quinn som den gamle mannen.


== Referanser ==
Volpino italiano

Volpino italiano (FCI #195) kalles også italiensk spitz og florentinsk spitz og stammer som navnet sier i fra Italia, der mange mener den alt oppsto i bronsealderen.


== Opprinnelse og alder ==
Volpino italiano, som egentlig betyr liten italiensk rev, har utvilsomt samme opphav som tysk spitz og må derfor anses som svært gammel av type, men den er hvit av farge og som rase har den neppe oppstått noe særlig før den tyske spitzen. Den hvite fargen kan være et resultat av krysninger med japansk spisshund, som den også ligner og som mange hevder er en del av opphavet.
Selveste Michelangelo skal ha hatt en slik (eller en svært lik) hund, slik at man vet at den må ha eksistert som type og i utseende allerede på 1400-tallet. Denne hunden var også svært populær blant adelen i Toscana og Lazio på 1700-tallet. Under andre verdenskrig ble den imidlertid nærmest utslettet, og bare en møysommelig avlsarbeid i rasens hjemland reddet rasen fra utryddelse. Dagens hunder må derfor sies å være gjenskapt gjennom kryssavl.
Akkurat når rasen kom til Norge vites ikke, men det blir årlig registrert omkring 15–20 hunder i landet.


== Utseende, anatomi og fysikk ==
Volpino italiano er litt rektangulær i formen, noe som klart peker mot et slektskap med japansk spisshund. Hodet er typisk kileformet og snuten spiss. Pannen har tydelig stopp og selve snuten og leppene er sorte. Ørene er triangulære, relativt små, spisse og stående. Ryggen er rett og buklinjen noe opptrukket.
Pelsen ligner tysk spitz, men skal være helhvit eller ensfarget rød (som er meget sjelden). Champagnefarget pels er også tillatt, men altså ikke like ønskelig. Den skal ha løvemanke (man) rundt halsen. Hannhunder blir ca. 27–30 cm i skulderhøyde og veier gjerne omkring 5 kg, mens tispene blir ca. to cm lavere og noe lettere.


== Bruksområde ==
Volpino italiano kan nok se forfinet og liten ut, men den er en meget habil brukshund. Tradisjonelt ble den benyttet til å gjete og vokte sauer i de italienske fjellene, og noen hevder at dette ofte skjedde i samarbeid med maremma. Den dag i dag er den en ypperlig vakthund som villig varsler når fremmede elementer nærmer seg dens domene. I tillegg er den en svært hendig familiehund og en heller spennende og sjelden utstillingshund.


== Lynne og væremåte ==
For de rette kan denne hunden bli en ypperlig familiehund. Den er normalt tillitsfull, livlig, glad og leken, og rasen er kjent for å ha stor personlighet. Den er gjerne svært mistenksom overfor fremmede, men normalt ikke aggressiv. man må imidlertid påregne at den skjeller når fremmede kommer på besøk. Som hund trenger den en fast hånd og tidlig, men tålmodig dressur. Den kan bli litt sjalu, men normalt ikke i samme grad som tysk spitz. Den bør imidlertid ikke skjemmes bort. Den er glad i mosjon og ofte utholdende, men den trenger også andre oppgaver for å trives maksimalt. Noen former for hundesport passer den godt.


== Eksterne lenker ==
(en) Volpino Italiano – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Volpino Italiano – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Else Roesdahl

Else Roesdahl (født 26. februar 1942 i Sønderborg) er en dansk arkeolog og historiker. Hun tog kandidateksamen ved Københavns Universitet i 1969 med historie som hovedfag og nordisk arkeologi som bifag. Hun har siden 1981 vært ansatt ved Afdeling for Middelalderarkæologi ved Aarhus Universitet, fra 1996 som professor.
Else Roesdahl har skrevet adskillige videnskapelige og populærvidenskapelige bøker. Spesielt er hennes bøker om vikingtiden blitt meget populære. 
Else Roesdahl giftet seg med Erich Lange i 1974 og er søster til forfatteren Vibeke Vasbo.


== Priser, utmerkelser og legatutdelinger (utvalg) ==
1995 – Æresdoktor ved Trinity College, Dublin
1992 – Ridder av Dannebrogordenen
1992 – Ole Haslunds Kunstnerfond
1988 – Søren Gyldendal-prisen for sin forfattervirksomhet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside ved Århus Universitet
Artikkel i Dansk Kvindebiografisk Leksikon
Intervju i "Studerende Online"
Else Roesdahl hos Litteraturpriser.dk
Embraced

Embraced er en 3 spors demo utgitt av det norske death/thrash metalbandet Extol utgitt i 1997.


== Sporliste ==
«Embraced» – 3:43
«The Prodigal Son» – 6:05
«Burial» – 4:49


== Personell ==
Peter Espevoll  – Vokal
Emil Nikolaisen  – Gitar
David Husvik – Trommesett
Christer Espevoll – Gitar og vokal
Eystein Holm – Bassgitar


== Kilder ==

(en) Embraced på Discogs
Langemark-Poelkapelle

Langemark-Poelkapelle er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern. Byene Bikschote, Langemark og Poelkapelle ligger i kommunen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Langemark-Poelkapelle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Heuvelland

Heuvelland er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern. Byene Dranouter, Kemmel, De Klijte, Loker, Nieuwkerke, Westouter, Wijtschate og Wulvergem ligger i kommunen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Heuvelland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ole Andreas Nilsen

Ole Andreas Nilsen (født 15. mars 1976) er en norsk fotballspiller. Han spilte høyreback på Tromsø IL frem til sesongen 2007, og spilte for a-laget fra han ble hentet opp fra Tromsøs egen junioravdeling i 1995. Nilsen har over 164 eliteseriekamper for klubben, og har skåret syv mål i serien.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ole Andreas Nilsen – Transfermarkt 
(en) Ole Andreas Nilsen – FBref 
Ole Andreas Nilsen på TILs nettsider
San Bernardino County

San Bernardino County er et fylke i den amerikanske delstaten California. Det er det største fylket i USA med et areal på 52 073 km², større enn ni av de amerikanske delstatene. Fylket hadde 1 932 000 innbyggere i 2005.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) San Bernardino County, California – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Harald Kesja

Harald Kesja (ca. 1080–1135) var en dansk kongesønn og riksforstander.
Han var sønn av kong Erik Ejegod, konge av Danmark 1095–1103 og en ukjent frille. Han var bror til Knud Lavard og kong Erik Emune.
Harald Kesja gjorde krav på kronen, men ble drept av sin bror, Erik. Erik drepte også de fleste av Haralds sønner. Selv om han ikke får tronen selv, fungerer han som riksforstander 1103-04 for sin far mens han er på pilegrimsferd i Jerusalem. Som stedfortreder blir han kjent som hardhendt og grusom. Dette er sterkt medvirkende til at han ikke blir valgt som konge når faren dør i 1103 på Kypros. Danske høvdinger valgte da heller Niels, en av Svend Estridsens sønner.
I 1134 kåret jyderne ham som konge.


== Referanser ==
Gecko

Se også: GekkoerGecko er den delen av Mozilla-prosjektet som viser websider. Den er ikke en nettleser, men brukes av nettlesere for å vise sidene. Den ble opprinnelig utviklet for Netscape, men andre nettelsere kan også bruke Gecko.   


== Eksterne lenker ==
(en-US) Offisielt nettsted 
mozilla.org
Adrien Brody

Adrien Nicholas Brody (født 14. april 1973 i New York City i New York) er en amerikansk skuespiller og produsent. 
Brody vant Oscar for beste mannlige hovedrolle for rollen som Władysław Szpilman i filmen Pianisten (2002).


== Filmografi ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Adrien Brody på Internet Movie Database 
(sv) Adrien Brody i Svensk Filmdatabas 
(da) Adrien Brody på Filmdatabasen 
(da) Adrien Brody på Scope 
(fr) Adrien Brody på Allociné 
(en) Adrien Brody på AllMovie 
(en) Adrien Brody hos Turner Classic Movies 
(en) Adrien Brody hos Rotten Tomatoes 
(en) Adrien Brody hos The Movie Database 
Artikkelen har ingen egenskaper for filmpersondatabaser i Wikidata