jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Herta Däubler-Gmelin

Herta Däubler-Gmelin (født 12. august 1943) er en tysk jurist, politiker (SPD) og tidligere justisminister.
Hun ble født i Pressburg som datter av Hans Gmelin (død 1991), som var borgermester i Tübingen fra 1954 til 1974. Hun studerte historie, økonomi, jus og statsvitenskap i Tübingen og Berlin, og ble advokat i 1974. Däubler-Gmelin arbeidet først i Stuttgart, senere i Berlin. Siden 1992 har hun undervist ved Otto-Suhr-Institut ved Freie Universität Berlin, hvor hun ble professor i 1995.
Hun ble medlem av det sosialdemokratiske partiet i 1965 og ble innvalgt i det tyske parlamentet i 1972. Hun hadde flere verv i partiet på 1980- og 90-tallet, og var bl.a. viseformann fra 1988 til 1997. Fra 1994 til 1998 var hun også viseformann for arbeidsgruppen for Rechtspolitik og juridisk rådgiver for SPDs parlamentariske gruppe. I 1993 ble hun nominert av SPD til stillingen som visepresident for forfatningsdomstolen i Karlsruhe, men hun ble avvist av de konservative.
Fra 1998 til 2002 var hun føderal justisminister i Gerhard Schröders første kabinett, og hadde ansvaret for en rekke vidtgående og diskuterte reformprosjekter, bl.a. loven om tysk statsborgerskap, kvasi-legaliseringen av homofile ekteskap og overhalingen av Bürgerliches Gesetzbuch (tysk sivilrett), den mest omfattende siden den ble innført i 1900.
Under USAs krig mot Irak sammenlignet justisminister Däubler-Gmelin USAs leder George W. Bush med Hitler.Hun er nå medlem av parlamentet og formann for Ausschuss für Verbraucherschutz, Ernährung und Landwirtschaft (utvalget for forbrukerbeskyttelse, ernæring og landbruksvitenskap).
Däubler-Gmelin er medlem av en rekke velgjørende og almennyttige organisasjoner. Hun er siden 1969 gift med Professor Dr. Wolfgang Däubler, en av de fremste tyske eksperter på arbeidsrett, og har en datter og en sønn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Herta Däubler-Gmelin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Herta Däubler-Gmelin på Internet Movie Database 
(en) Herta Däubler-Gmelin hos The Movie Database 
(de) Herta Däubler-Gmelin hos Forbundsdagen 
(en) Herta Däubler-Gmelin hos Europarådets parlamentarikerforsamling 
www.daeubler-gmelin.de
Hans Adam II av Liechtenstein

Johannes «Hans» Adam II Ferdinand Alois Josef Maria Marko d'Aviano Pius von und zu Liechtenstein, Herzog zu Troppau und Jägerndorf, Graf zu Rietberg (født 14. februar 1945 i Zürich) er Liechtensteins fyrste, sønn av fyrst Franz Josef II av Liechtenstein (1906–1989) og fyrstinne Gina (1921–1989).
Den 15. august 2004 innsatte han sin sønn, arveprins Alois av Liechtenstein, som sin stedfortreder og betrodde ham statsstyret.


== Familie ==
Den 30. juli 1967 giftet han seg med sin kusine Marie i Vaduz.
Deres barn er

Arveprins Alois (født 1968)
Prins Maximilian (født 1969)
Prins Constantin (født 1972)
Prinsesse Tatjana (født 1973)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Hans-Adam II, Prince of Liechtenstein – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hans Adam II av Liechtenstein hos The Peerage
Liste over Liechtensteins fyrster

Se også hovedartikkelen Liechtensteins historieEn kronologisk Liste over fyrster av Liechtenstein, Liechtensteindynastiet eller Huset Liechtenstein, som oppstod etter slektens ervervelse av herskapet Schellenberg (1699) og grevskapet Vaduz (1712).
«Liechtenstein»  etter Borgen Liechtenstein, ved Mödling som har vært holdt i familien fra minst 1140 til det trettende århundre og fra 1807, til idag.

1 Johann Nepomuk Wenzel: 1732-1745 under sin onkel Josef Wenzels formynderskap, fordi han var ved maktovertagelsen bare var 8 år gammel.


== Arveprinser ==
Alois av Liechtenstein (sønn av fyrst Hans Adam II, *1968), regjerende statsoverhode
Joseph Wenzel (sønn av Alois, *1995)


== Eksterne lenker ==
Das Fürstenhaus von Liechtenstein (offisielle side)
Amerikansk Simplex

Amerikansk Simplex (engelsk: American Simplex) var et bilmerke som ble produsert fra 1907 til 1914.
Bilen ble bygd av Simplex Automobile Co, Inc. i USA. Bilen var enkelt bygd, men ble solgt til en høy pris. Bilmerket utviklet seg fra en bilforhandler i New York, Smith and Mabley. De solgte opprinnelig Mercedes, Panhard og Renault, men begynte i 1904 å bygge bilen Smith and Mabley Simplex, først med en 18 hk motor, senere 30 hk. De gikk imidlertid konkurs i 1907 og ble kjøpt opp av Herman Broesel, som hadde en nyutviklet bil med 9,8 liters 50 hk motor. Denne bilen het Simplex. Bilen var stor og eksklusiv, og bare chassiset kostet USD 5.400. En modifisert utgave av bilen gjorde det også svært godt i amerikanske baneløp. Modellene fra 1910 hadde også selvstartingsmekanisme, et trekk som ikke var tilgjengelig hos de fremst konkurrentene, som Cadillac, for enda et år eller to. Fra 1911 bygde de også en variant med 38 hk, og i 1912 kom de med en kraftig motor med 75 hk! 50 hk-modellen ble fortsatt produsert.
Firmaet ble kjøpt opp i 1914, og dette ble slutten på Simplex. Den siste ble bygd i 1917.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
The American Simplex and the Amplex – A quality car from Mishawaka, Indiana
American Simplex Motor Car Company-Mishawaka
Godfrey & Nash

GN (for Godfrey & Nash) var et bilmerke som ble produsert fra 1911 til 1925. 
Bilen ble bygd av G.N. Ltd i Storbritannia. Den hadde fasongen til en bil, men var en krysning av motorsykkel og bil. Dermed ble det en rimelig, men kvikk bil. 
Selskapet ble stiftet av H. R. Godfrey og Archie Frazer-Nash i 1910, og de første bilene ble solgt året etter. For å holde prisen under 100 guineaer, måtte bilen være lett og enkel, og de brukte bl.a. treramme. De første modellene hadde en V-twin motorsykkelmotor fra japanske JAP, og veide ikke mer enn 181 kg. Det var ikke en teknisk sofistikert bil, men den var praktisk og lett å reparere. 
De lagde under 200 biler fram til første verdenskrig, men etter krigen ble slike biler populære.  Produksjonen økte til 50 per uke, selv om prisen hadde økt til over 300 pund. Etterhvert ble prisen for høy, og kundene ønsket mer beskyttelse mot vær og vind. Dessuten kom Austin med sin Seven i 1923 til kun 165 pund. GN måtte legge ned virksomheten, og Godfred gikk til bilprodusenten HRG, mens Frazer-Nash begynte å lage biler med sitt eget navn.


== Eksterne lenker ==
British Motor Manufacturers (engelsk)
Nedlagte norske kystradiostasjoner

Nedlagte norske kystradiostasjoner er norske kystradiostasjoner drevet av Televerket eller Telenor der ekspedisjonen er blitt fjernstyrt over andre stasjoner. Oversikten under viser hvordan trafikken over de tidligere stasjonene nå ekspederes. De eldste stasjonene ble opprettet som telegrafstasjoner underlagt rikstelegrafen.

Ny-Ålesund radio (LJN) – opprettet i 1918 – nedlagt i 1960-årene – over Svalbard radio
Svalbard radio (LGS) – opprettet (som Spitsbergen radio (LFG)) den 22. november 1911 – nedlagt 1. april 2006 – over Bodø radio
Barentsburg radio (UKS2)
Pyramiden radio
Grumant radio
Coles Bay radio
Isfjord radio (LML) – opprettet 1933 og nedlagt 7. juli 1976 – over Svalbard radio
Bjørnøya radio (LJB) – opprettet 1919 og nedlagt høsten 1996 – over Bodø radio
Hopen radio (LMR) – etter andre verdenskrig
Jan Mayen radio (LMJ) – nedlagt oktober 1994 – over Bodø radio
Vardø radio (LGV) - nedlagt 1. januar 2018
Berlevåg radio (LFQ) – nedlagt 1969 – over Vardø radio
Mehamn radio (LFM) – nedlagt 1969 – over Vardø radio
Honningsvåg radio – over Hammerfest radio, nå Vardø radio
Ingøy radio (LEI) – over Hammerfest radio, nå Vardø radio
Hammerfest radio (LGI) – over Vardø radio
Tromsø radio (LGE) – nedlagt høsten 1980 – først over Harstad radio og Hammerfest radio, nå over Bodø radio og Vardø radio
Harstad radio (LGH) – nedlagt omkring 1989 – over Bodø radio
Sørvågen radiotelegrafstasjon (LFS) – opprettet 1. juli 1908 – over Bodø radio
Røst radiotelegrafstasjon (LFR) – over Bodø radio
Værøy radiotelegrafstasjon (LFV) – over Bodø radio
Rørvik radio (LGD) – opprettet 6. november 1936 og nedlagt 1. juni 1986 – tidligere over Ørlandet radio, nå over Florø radio
Ørlandet radio (LFO) – ble bygd under krigen, overtatt av Telegrafverket i 1947 og nedlagt 7. mai 2004 – over Florø radio
Ålesund radio (LGA) – opprettet i 1925 og nedlagt 1. november 1990 – først over Ørlandet radio, nå over Florø radio
Florø radio (LGL) - nedlagt 1. januar 2018
Bergen radio (LGN) – opprettet 1. september 1912 og nedlagt 18. mars 2004 – over Rogaland radio
Haugesund radio
Utsira radio – opprettet juni 1919 og bombet i april 1945 – deretter erstattet av Stavanger radio og Haugesund radio
Stavanger radio (Amerikatelegrafen) – opprettet i 1919 – nedlagt i 1932 (ikke kystradio)
Stavanger radio - LGQ -opprettet i 1945 - overført til Rogaland radio i 1962
Rogaland radio (LGU, LGB, LGJ, LGG) (HF-avdelingen) – opprettet i 1961 – nedlagt 1. januar 2004
Farsund radio (LGZ) – opprettet 23. august 1938 og nedlagt 24. mars 2004 – over Rogaland radio
Flekkerøy radio
Jeløy radio (LCJ, LKJ og LKJ1) – opprettet 1931 – senere over Rogaland radio
Tjøme radio (LGT) - nedlagt 1. januar 2018
Oslo radio (LGO) – nedlagt 1973 – over Tjøme radio


== Eksterne lenker ==
Norsk Telemuseum
Bergen radio

Bergen radio (kallesignal LGN) var en av Norges første kystradiostasjoner. Bergen radio ble offisielt åpnet for trafikk 1. september 1912 og var den første stasjonen i landet som ble beregnet for korrespondanse med skip på telefoni og telegrafi i mellombølgebåndet (MF). Fra starten lå både sender og mottakerdelen på Rundemanen, ett av byens syv fjell.
I 1927 ble tjenesten utvidet til å omfatte telegramekspedisjon i kortbølgeområdet (HF). Initiativet til dette ble den gang tatt av de ansatte ved stasjonen, som selv konstruerte egen kortbølgesender og antenneutstyr. Den 11. februar 1927 ekspederte Bergen radio som en av de første stasjoner i verden, det første telegram på HF. Dette kom fra hvalfangerskipet «Sir James Clark Ross», som befant seg i Rosshavet ca. 7000 kvartmil borte.


== Nedleggelse og fredning ==
Bergen radio ble nedlagt 18. mars 2004 og er i dag fjernstyrt fra Rogaland radio. I 2007 ble Bergen radio senderstasjon fredet ved forskrift. Fredningen omfatter senderbygningens og maskinhusets eksteriør, interiør og maskinutstyr i bygningene, samt mastefundamenter, bardunfester og grunnmurer etter tidligere bygninger. Formålet med fredningen skal være å sikre bevaring av et kulturminne knyttet til telekommunikasjonens historie i Norge.


== Se også ==
Nedlagte norske kystradiostasjoner
Bergen kringkaster


== Eksterne lenker ==
«Bergen radio». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Bergen Byleksikon på nett, om Bergen radio
Utdrag av Bergen Radio's historie. Skrevet av Steinar Jensen til 90-års jubileet, ansatt ved Bergen Radio 1970-1980
Bergen radio senderstasjon freda hos Riksantikvaren
Ålesund radio

Ålesund radio var en norsk kystradiostasjon. Trafikken er nå styrt fra Florø radio.


== Se også ==
Nedlagte norske kystradiostasjoner


== Eksterne lenker ==
Leif Lyngbys flyhistorier
Horg

Horg er et sogn i Melhus og en tidligere kommune i Sør-Trøndelag. Horg omfatter den sørlige delen av Melhus på begge sider av elven Gaula, til sammen 291,35 km². Kirke- og skolested i Horg er Lundamo ved Gaula.Kommunen ble opprettet i 1841 da Horg og Soknedal ble skilt ut som to selvstendige enheter fra Støren formannskapsdistrikt. Horg hadde ved opprettelsen 2 374 innbyggere. Horg ble fra 1. januar 1964 sammen med Hølonda, Flå, Melhus og Langørgengårdene i Buvik slått sammen til den nye kommunen Melhus. På dette tidspunktet hadde Horg 2 560 innbyggere.Menighetskirke er Horg kirke. Horg sogn tilhører Gauldal prosti og Nidaros bispedømme.


== Se også ==
Liste over ordførere i Horg


== Referanser ==
Geitastrand

Geitastrand er en tidligere kommune i Sør-Trøndelag. Kommunen ble etablert da Børsa kommune ble delt 1. januar 1905. Kommunen hadde da 674 innbyggere. 1. januar 1963 ble Geitastrand slått sammen med Orkanger, Orkdal og Orkland til den nye Orkdal kommune. Geitastrand hadde da 559 innbyggere.
Geitastrand omfatter kyststripen nordover fra Orkanger langs Trondheimsfjorden til grensen mot Agdenes. Området er tynt befolket og har ingen egentlige tettsteder. Avstanden over fjorden til Byneset i Trondheim er ca. 5 km på det smaleste. Fylkesveg 710 til Agdenes går gjennom bygda.
Geitastrand Idrettslag (stiftet 11. november 1902) og ble medlem av Norges Skiforbund i 1908. Idrettslaget hadde i 1958 grupper for skisport, fotball og friidrett og tidligere også innen håndball.


== Se også ==
Liste over ordførere i Geitastrand


== Litteratur ==
«Geitastrand Idrettslag». Norske skiløpere: skihistorisk oppslagsverk i 5 bind. Oslo: Skiforlaget - Erling Ranheim. 1958. s. 443–444.  [Digitalisert på Bokhylla.no av Nasjonalbiblioteket / Tilgang for norske IP-adresser]
Tiller

Tiller er et område og sogn i bydelen Heimdal i Trondheim kommune. Stedet var frem til 1964 en egen kommune.
Tiller kirke er sognekirke i Tiller sogn i Heimdal prosti. Det 24 km² store sognet omfatter de delene av stasjonsbyen Heimdal som ligger øst for jernbanen, og østover til Nidelva. Med formannskapslovene av 1837 var Tiller sogn en del av Klæbu formannskapsdistrikt, men ble utskilt som en egen landkommune med 533 innbyggere i 1899. I 1964 ble Tiller, Leinstrand, Byneset og Strinda innlemmet i Trondheim kommune. Tiller kommune hadde på dette tidspunktet 3 595 innbyggere.Europavei 6 passerer gjennom Tiller fra nord til sør, og forbinder Trondheim med Melhus. En ny firefelts vei ble bygd i perioden 2011-2019. Første fase stod ferdig i 2013, mens resten ble åpnet senhøsten 2019. Tiller har store næringsarealer med blant annet kjøpesentre og rundt 300 bedrifter, særlig i Tillerbyen (tidligere Heimdalsmyra). Blant kjøpesentrene i dette området er City Syd det mest kjente. Ellers kan en nevne Tillertorget og StorM Senteret.
På Tiller finnes Rosten, Tonstad og Hårstad skoler, med til sammen rundt 1 100 elever, Nidaros Idrettsungdomsskole, Tiller videregående skole og Kristen videregående skole Trøndelag (KVT).
Den organiserte idretten er underlagt Tiller Idrettslag.
Tiller er plass til flere religiøse bygg og fasiliteter som: Tiller kirke, Birgittaklosteret, et katolsk nonnekloster, Rikets Sal tilhørende Jehovas Vitner, og det buddhistiske Chua Don Hau Tempelet.


== Referanser ==
Strinda

Strinda er en tidligere kommune i Sør-Trøndelag. Malvik kommune ble skilt ut fra Strinda i 1891, de resterende deler ble innlemmet i Trondheim kommune i 1964. Strinda hadde på den tiden rundt 44 500 innbyggere.Strinda omfattet før innlemmelsen områdene fra grensen til Byneset ved Flakk østover til Ranheim ved grensa til Malvik. I sør grenset den mot Leinstrand ved Granåsen og hele Jonsvatnet lå i Strinda. Trondheim kommune utgjorde bare selve byhalvøya. Ved flere utvidelser ble store områder lagt til Trondheim, noe som førte til at grensen gikk på kryss og tvers gjennom boligområdene. Strinda liknet på mange måter Aker kommune rundt Oslo, som også var et stort herred som omsluttet en by.


== Se også ==
Liste over ordførere i Strinda (1837–1963)
Strinda historielag
Strinda videregående skole


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Strinda historielag
WikiStrinda er Strinda historielags leksikon over historiske personer, begivenheter og bilder i Strinda kommune.
«DigitaltMuseum: Søk:  'Strinda'».
Vinter-OL 1992

Vinter-OL 1992 var de 16. olympiske vinterleker og ble arrangert fra 8. til 23. februar 1992 i Albertville i Frankrike. Dette var de siste vinterlekene som ble arrangert samme året som sommer-OL. Neste vinter-OL kom allerede to år senere, i 1994 på Lillehammer. Norske utøvere presterte igjen på høyt nivå etter heller magre resultater på 1980-tallet, og vant tilsammen ni gull-, seks sølv- og fem bronsemedaljer. De norske utøverne som vant gullmedaljer var Vegard Ulvang på 10 km og 30 km langrenn, Bjørn Dæhlie på 15 km og 50 km langrenn, 4 x 10 km stafett for menn, Finn Christian Jagge i slalåm, Kjetil André Aamodt i super-G, Johann Olav Koss på 1500 m skøyter og Geir Karlstad på 5000 m.


== Valg av vertsby ==
Albertville ble valgt ved avstemning under den internasjonale olympiske komités 91. sesjon i Lausanne i Sveits 17. oktober 1986.


== Resultater ==

 Aking
 Alpint
 Bobsleigh
 Freestyle
 Hurtigløp på skøyter
 Ishockey
 Kortbaneløp på skøyter
 Kunstløp
 Skiskyting
Nordiske grener
 Kombinert
 Langrenn
 Skihopping


== Medaljestatistikk ==
     Vertsnasjon


== Deltakelse ==


=== Deltakerland ===


== Program ==


== Se også ==
Liste over mestvinnende vinterolympiere
Liste over norske mestvinnende vinterolympiere
Liste over personer som har tent den olympiske ild


== Referanser ==


== Kilder ==
(en) IOKs side om Vinter-OL 1992
Per Jorsett: 100 år med olympiske leker, 1996, ISBN 82-590-1681-8 (norsk flaggbærer)
Vinter-OL 1998

Vinter-OL 1998 var de 18. olympiske vinterleker og ble arrangert fra 7. til 22. februar 1998 i Nagano i Japan. Dette var andre gang vinter-OL ble arrangert i Japan. Beste nasjon ble Tyskland med tolv gullmedaljer. Norge endte opp med ti gull-, ti sølv- og fem bronsemedaljer. De norske gullmedaljene ble vunnet av Ole Einar Bjørndalen på 10 km skiskyting, Halvard Hanevold på 20 km skiskyting, Ådne Søndrål på 1500 m skøyter, Bjarte Engen Vik i kombinert, Norge i kombinert lag, Hans Petter Buraas i slalåm, Thomas Alsgaard på 15 km langrenn (fristil), Bjørn Dæhlie på 10 km langrenn (klassisk) og 50 km langrenn (fristil) samt Norge – 4 x 10 km langrenn (herrestafetten).


== Valg av vertsby ==
Nagano ble valgt ved avstemning under den internasjonale olympiske komités 97. sesjon i Birmingham i Storbritannia 15. juni 1991.


== Resultater ==

 Aking
 Alpint
 Bobsleigh
 Curling
 Freestyle
 Hurtigløp på skøyter
 Ishockey
 Kortbaneløp på skøyter
 Kunstløp
Nordiske grener
 Kombinert
 Langrenn
 Skihopping
 Skiskyting
 Snøbrett


== Medaljestatistikk ==

     Vertsnasjon


== Deltakelse ==


=== Deltakerland ===


== Program ==


== Kommentatorer ==
Ove Eriksen og Geir Karlstad - skøyter (hurtigløp)
Kjell Kristian Rike og Jon Herwig Carlsen - langrenn, skiskyting og kombinert
Lars Lystad og Lars Forberg - alpint
Arne Scheie og Jan Erik Aalbu - hopp
Kenneth Fredheim - ishockey
Karen Marie Ellefsen - åpningsseremoni (sammen med Rike og Carlsen)


== Se også ==
Liste over mestvinnende vinterolympiere
Liste over norske mestvinnende vinterolympiere
Liste over personer som har tent den olympiske ild


== Referanser ==


== Kilder ==
(en) IOKs side om Vinter-OL 1998
(no) NRK.no – Torino 2006 – Norske flaggbærere (norsk flaggbærer)
Radiooffiser

Radiooffiser er en utdannet telegrafist eller telefonist som enten er:

telegrafist ombord på et radiopliktig skip, og dermed skipsoffiser; eller
leder i en militær sambandsenhet, for eksempel sjef for et radiolag i en sambandstropp.
Siri Pettersen

Siri Pettersen (født 28. oktober 1971) er en norsk tegneserieskaper og forfatter. Hun er mest kjent for fantasyseriene Ravneringene og Jernulven.
Hun vokste opp i Sørreisa og Trondheim, og er i dag bosatt i Oslo. Hun er medlem av Trondheimstegnerne. I 2004 vant hun Sproingprisen for beste nykommer.


== Tegneserier ==
Pettersen tegner alle sine serier digitalt. Serien hun er mest kjent for er Anti-Klimaks. Andre serier hun tegner er Kråkene og den episke fantasy-fortellingen Myrktid.
Anti-Klimaks er en humorserie med sterke politiske undertoner. Vi møter en gjeng med ungdommer som generelt er i mot det meste. De er leie av dagens samfunn og ønsker å gjøre noe med det. De er veldig ofte uenige, så det er vanskelig å få gjort noe med verden da de bruker mye tid på å krangle seg i mellom. Som Serieskaperen har sagt: Dette er serien for deg som ønsker en annen verden.
Anti-Klimaks var vinneren av Bladkompaniets tegneseriekonkurranse 2002, og som et resultat av dette ble serien trykt i bladet Larsons gale verden 5/2003-2/2004. I 2004 ble Anti-Klimaks-albumet Heller mot enn for! utgitt av Seriehuset.
Kråkene er en tegnet novelleserie uten dialog. To episoder er publisert. En i albumet Anti-klimaks (2004), og en Slagg (2003), en antologi med Trondheimstegnerne.


== Ravneringene ==
Ravneringene er en norsk fantasyserie med norrøne røtter. Første bok i serien heter Odinsbarn og ble utgitt i september 2013 på Gyldendal Norsk Forlag. Boken ble tildelt Fabelprisen for 2014. Den ble også nominert til Bokhandlerprisen, Kulturdepartementets debutantpris og Bokbloggerprisen. Oppfølgeren heter Råta og ble publisert i oktober 2014. Den tredje og siste boka i serien, Evna, ble gitt ut i 2015. Evna ble nominert til UPrisen for 2016, Bokbloggerprisen for 2015, Bokhandlerprisen for 2015. Evna ble kåret til «Årets bok» av ARK Bokhandel, ble tildelt Sørlandets litteraturpris for 2016 og Havmannprisen for 2015.
Serien er foreløpig solgt til Italia, Estland, Sverige, Finland, Polen, Brasil, Danmark og Tsjekkia.
Maipo film kjøpte filmopsjon til Ravneringene i oktober 2015.


== Bibliografi ==
Odinsbarn : Ravneringene 1 – fantasyroman, Gyldendal 2013
Råta : Ravneringene 2 – fantasyroman, Gyldendal 2014
Evna : Ravneringene 3 – fantasyroman, Gyldendal 2015
Bobla – ungdomsroman, Gyldendal 2017
Antiklimaks : Heller mot enn for! – samling tegneseriestriper, Egmont 2018
Jernulven: Vardari 1 – fantasyroman, Gyldendal 2020


== Ravneringene-prisen ==

Pettersen opprettet i 2022 Ravneringene-prisen for å løfte frem ferske fantasyforfattere. Prisen omfatter et pengebeløp, mentoring, og promotering. 
Den første vinneren av prisen, som fikk 50 000 kroner, er forfatter og illustratør Helge Lee, som skriver under pseudonymet H.L. Phoenix.


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Siri Pettersen i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Gyldendal.no: Siri Pettersen
www.siri.net
www.ravneringene.no
Turkmensk

Turkmensk (Туркмен) er nasjonalspråket i Turkmenistan. Språket tales av omtrent 3,43 mill. personer i Turkmenistan, og ca. 3 mill. i andre land, deriblant Iran (2 mill.), Afghanistan (500 000) og Tyrkia (1000).
Turkmensk er et tyrkisk språk. Det er et sørtyrkisk språk i den turkmeniske gruppen, i nært slektskap med krimtyrkisk og salar, og i fjernere slektskap med tyrkisk og aserbajdsjansk.
Turkmensk skrives med kyrillisk alfabet eller arabisk alfabet, selv om president Saparmurat Nijazov de senere år har lovbestemt at turkmensk nå skal skrives i en svært modifisert og tilpasset versjon av det latinske alfabet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Turkmen – English Dictionary
Liste over geografiske navn

Det følgende er en liste over geografiske navn og skrivemåten for personnevninger til navn på ulike områder.
Merknader:

(1) Militærregimet har innført et alternativt navn på Burma: Myanmar.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Språkrådet: Geografiske navn
Språkrådet: Skrivemåten for historiske navn
Regjeringen.no: Statsnavn, hovedsteder og nasjonaldager
Søk i Bokmålsordboka og Nynorskordboka
Internettleverandør

En internettleverandør (forkortes ofte ISP fra det engelske Internet service provider) er et selskap som tilbyr privatpersoner eller selskaper tilgang til å leie Internetttjenester og andre relaterte tjenester, som for eksempel oppbygging av websider og e-postkontoer på sin server.


== Norge ==
Tjenestene leveres fra Norwegian Internet eXchange (NIX) og frem til kunden. En internettleverandør kan enten ha en egen NIX-tilknytning og et eget IP-nett mellom sine servere og aksessnodene, eller leie tilknytning og IP-transport av en annen leverandør. 


=== Tilbydere av fast bredbånd ===
Ved utgangen av første halvår i 2012 var det 153 operative tilbydere av fast bredbånd i Norge.[trenger oppdatering]. Selskapene med størst markedsandel var:

Telenor inkl. Canal Digital (46,7%)
Get (11,1%)
Nextgentel (10,2%)
GlobalConnect (4,3%)
Lyse (3,1%)
Resterende selskaper (24,6%)


=== Tilbydere av mobilt bredbånd ===
Ved utgangen av første halvår i 2012 var det 21 operative tilbydere av mobildata i Norge.[trenger oppdatering] Selskapene med størst markedsandel var:

Telenor (58,4 %)
TeliaSonera/Telia (19,6 %)
Ice (12,7 %)
TDC Norge (1,8 %)
Tele2 (1,7 %)
Network Norway (1,2 %)
Resterende selskaper (1,1 %)


== Se også ==
Teleselskap


== Referanser ==