jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Eufemisme

En eufemisme, evfemisme (av gresk ευ (eu), «god» og φήμη (feme), «tale») eller sminkeord betegner i retorikken en forskjønnende omskrivning av en ubehagelig eller tabubelagt sak.Eufeme betydde opprinnelig et ord eller en frase som ble brukt i stedet for å nevne en guddom ved navn, noe som kunne påkalle gudens vrede. Språkvitenskapen har avdekket utstrakt bruk av eufemismer i de fleste kjente fortidige og nåtidige språk. I urindoeuropeisk er for eksempel ordene for bjørn (*rktos) og ulv (*wlkwos) antatt å være eufemismer. I mange språk har ord for slike følsomme emner ofte en vanskelig etymologi på grunn av tidligere eufemistiske omskrivninger.


== Den eufemistiske tredemølle ==
I noen språk blir eufemismer i mer eller mindre rask rekkefølge selv tabu eller blir oppfattes som stigmatiserende, så de skiftes ut med nye eufemismer. Tendensen til at eufemismer selv må erstattes av nye eufemismer, er blitt omtalt som «den eufemistiske tredemøllen» av språkforskeren Steven Pinker.
Eksempler:

I enkelte polynesiske språk er det tabu å nevne navnet på en avdød høvding. Siden folk i disse kulturene ofte får navn etter et dagligdags fenomen, skjer det en rask utskiftning av vokabularet.
I norsk kan behovet for eufemismer føre til en relativt rask utskiftning av ord på visse områder. I vår tid er menneskelige egenskaper og etnisk tilhørighet typiske eksempler. «Krøpling» var en gang et nøytralt ord. Etter hvert ble det oppfattet som belastende og erstattet med «vanfør», som senere i mer eller mindre rask rekkefølge ble avløst av «handicappet», «funksjonshemmet», «menneske med funksjonshemming» og «menneske med funksjonsnedsettelse». Tilsvarende er «mennesker med psykisk utviklingshemming» den foreløpig (2014) siste av en serie eufemismer.


== Se også ==
Noanavn, Noaord. Ord som brukes for å unngå påkallelse (f.eks. «gråtass» istedenfor «ulv»).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Eufemisme», fra Store norske leksikon
Akademie der Künste

Akademie der Künste er et tysk akademi for kunst og musikk, grunnlagt 11. juli 1696. Akademiet ligger på Pariser Platz i Berlin. Organisasjonen har karakter av en stiftelse og består av maksimalt 500 medlemmer av ulik nasjonalitet. AdK utdeler et stort antall priser.
I den perioden Tyskland var delt var akademiet også delt opp. 1. oktober 1993 ble disse slått sammen til ett under nåværende navn.  
Akademiet ble grunnlagt 1696 som Academie der Mahler-, Bildhauer- und Architectur-Kunst, av kurfyrste Fredrik III av Brandenburg, den senere Fredrik I av Preussen. 
I 1704–1790 var navnet Königlich-Preußische Akademie der Künste und mechanischen Wissenschaften og 1790–1809 Königliche Akademie der bildenden Künste und mechanischen Wissenschaften zu Berlin. Fra 1890 har navnet vært Akademie der Künste, men med ulike ledd foran i takt med Tysklands statsendringer: Königlich Preußische… (1809–1882), Königliche… (1882), respektive Preußische Akademie der Künste (1926–1945).
Etter andre verdenskrig ble akademiet videreført i to organisasjoner:

I øst: Deutschen Akademie der Künste in Berlin (Ost), grunnlagt i 1950, 1972-1990 under navnet Akademie der Künste der Deutschen Demokratischen Republik und 1990-1993 Akademie der Künste zu Berlin
I vest: Akademie der Künste in Berlin (West), grunnlagt 1954.Norsk medlem er fra 2017 Maja Ratkje, i avdeling for musikk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Akademie der Künste Berlin (institution) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Akademie der Künste (Berlin) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Medlemmer
Charles Erskine of Kellie

Charles Erskine of Kellie (skotsk-italiensk, født 13. februar 1739 i Roma i Italia, død 20. mars 1811 i Paris) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie. Da franskmennene invaderte Roma i 1808 ble han holdt i forvaring i Quirinalpalasset sammen pave Pius VII, og da paven ble tatt til fange fikk Erskine gå fri, men all hans eiendom ble konfiskert. Han ville ha levd i total fattigdom dersom ikke hans protestantiske slektninger på farssiden hadde støttet ham. I 1810 tvang keiser Napoleon ham til å reise til Frankrike trass i hans svake helse. Han overvar keiserens borgerlige vielse, men holdt seg unna den religiøse seremonien den følgende dag.
Han ble kreert til kardinal av pave Pius VII i februar 1801. Han ble aldri ordinert.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Quenya

Quenya er et kunstig språk som J.R.R. Tolkien oppfant som en del av sitt univers Midgard. Det er språket til de alvene som dro til Valinor i det tidlige Første Tideverv, og til noen av de alvene som vendte tilbake til Midgard senere. Språket er inspirert av og ligner litt på finsk i klang og grammatikk, men ikke i ordene. Tolkien nevnte også gresk og latin blant sine inspirasjoner for quenya.
I tredje tideverv har sindarin nesten overtatt for quenya, og quenya eksisterte praktisk talt bare i gamle skrifter, nesten som latin i Europa. Quenya er betegnet som høyalvisk, og regnes som et språk for de lærde. 
I motsetning til sindarin har quenya kompliserte bøyingsmønstre. Substantivet bøyes i en serie kasus: nominativ, genitiv, possessiv, dativ, allativ, ablativ, lokativ og instrumentalis. Arkaisk quenya hadde også en egen akkusativ, men den falt senere sammen med nominativsformen. Pronomener opptrer oftest som suffikser lagt til et substantiv eller verb. 
I Tolkiens skrifter kan man finne tusenvis av quenya-ord, og quenya er det av alle hans konstruerte språk som han brukte mest tid på. Imidlertid ombestemte han seg ustanselig om mange detaljer, så selv slike elementære ting som pronomenene eksisterer i en rekke forskjellige versjoner. 


== Se også ==
Quenyas historie
Planspråk:  definisjoner
Visselhövede

Visselhövede [fɪsl̩ˈhøːvədə] er en by i den tyske delstaten Niedersachsen. Den har ca. 11 000 innbyggere (2003).


== Bilder ==

		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Visselhövede – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rotenburg an der Wümme

Rotenburg (Wümme) er en by i den tyske delstaten Niedersachsen og ligger ved elven Wümme. Den har ca. 22 000 innbyggere (2003).


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Rotenburg (Wümme) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Ginkgoales

Ginkgoales er en orden med nakenfrøede planter som bare inneholder en enkelt nålevende art: Tempeltreet Ginkgo biloba. De nakenfrøede plantenes slekstre har vært relativt godt forstått lenge, men systematikken over familienivå har vært varierende. Siden divisjoner, klasser og ordner har forskjellige fastsatte endelser i botanikk, henviser både Ginkgopsida eller Ginkgoopsida (klasse) og Ginkgophyta (divisjon) til den samme gruppen.


== Utvikling ==
Gruppen omfatter fem familier. De hadde sin største artsrikdom fra siste halvdel av jura til tidlig kritt. De var særlig utbredt i Asia, hvor det fante tre familier. Av disse er det bare tempeltrefamilien er fortsatt har levende representanter.
Ginkgoales regnes som nære slektninger av de dekkfrøede plantene. Familien Schmeissneriaceae har frø der griffelen vokste igjen etter befruktning, tilsvarende situasjonen hos dekkfrøede planter. Det er tvil om Schmeissneriaceae tilhører ginkgoene i det hele tatt, eller om Ginkgoales er en parafyletisk gruppe.


== Familier ==
Indelingen i familier hos ginkgoer er usikker. I de fleste tilfeller har man bare blader å gå på, og i noen tifeller frukter.
Ginkgoaceae (tenpeltrefamilien)
† Karkeniaceae
† Umaltolepidiaceae
† Yimaiaceae
† Schmeissneriaceae
usikker tilhørighet:
slekten † Sphenobaiera


== Galleri av Ginkgo fossiler ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ginkgoales – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) Ginkgoales i Encyclopedia of Life 
(en) Ginkgoales i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Ginkgoales hos Artsdatabanken 
(sv) Ginkgoales hos Dyntaxa 
(en) Ginkgoales hos Fossilworks 
(en) Ginkgoales hos ITIS 
(en) Ginkgoales hos NCBI 
(en) Ginkgoales hos Tropicos 
(en) Kategori:Ginkgoales – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ginkgoales – detaljert informasjon på Wikispecies
Mel

For mannsnavnet, se Mel (navn)

Mel (eller mjøl) er i dagligtale en ingrediens benyttet i matlaging, spesielt brødbaking.  
Mel lages vanligvis av ulike sorter av korn ved å finknuse disse i en mølle. De vanligste korntypene til mel er: hvete, rug, havre, bygg.
Mel malt av korn brukes  til baking av brød, kaker, andre bakevarer og i annen matlaging. Mel av noen kornsorter brukes også til grøt- og vellinglignende retter. Andre stivelsesholdige vekster, vanligvis rotknoller, brukes også til å lage mel av, som for eksempel poteter og jams. Man kan også lage mel av ris, mais, nøtter og fisk (fiskemel).  


== Typer ==
Det finnes ulike typer av mel, i Norge stort sett inndelt i siktet eller sammalt mel etter hvor stor andel av hele kornet er brukt, såkalt utmalingsgrad. Hele kornet består av  kjernen og skallet, fjernes skallet får man finere melsorter. I norsk siktet mel benytter man 78% av hele kornet, mens de resterende 22% er fjernet, utenlandske melsorter kan ha lavere andel av skallet . I fint eller grovt sammalt mel brukes hele kornet, men kornet er malt forskjellig. Fjerner man deler av skallet reduseres næringsinnhodet (mineraler og vitaminer) og fiberandel. Samtidig får man en finere mer elastisk deig. Helkorn består også av hele kornet med skall, men der er kornene enten bare delvis knust eller ikke i det hele tatt og er dermed ikke mel. 


== Idealmel ==
Idealmel er en type mel som er forholdsvis lite kjent i Norge. På engelsk kalles melet for Instant flour. Til forskjell fra annet mel klumper ikke idealmelet seg så lett, og det løser seg fort opp i vann. I baking er ikke idealmel forskjellig fra andre meltyper. Men i formkake-deig og i gjær-deiger trenger det noe mer væske. Idealmel finnes normalt ikke i vanlige norske dagligvarebutikker. 


== Referanser ==
Noldo

Noldoene er et alvefolk fra J.R.R. Tolkiens Midgard. De ble regnet blant eldaene (altså de alvene som valgte å fare til Aman) og hadde Finwë som sin herre. I Aman lærte de mye fra Aulë og ble de dyktigste håndverkere blant alle alver.
Etter at Morgoth og Ungoliant ødela de to trærne som ga lys til Valinor, dro mange av noldoene tilbake til Midgard for å forfølge Morgoth. Morgoth hadde nemlig drept deres herre Finwë og stjålet silmarillene, edelstenene som hadde blitt laget av Fëanor, den største av alle noldoer og Finwës sønn.
På grunn av sitt opprør mot valaene, ble veien tilbake til Aman stengt for dem, og først på slutten av første tideverv fikk de igjen tillatelse til å reise tilbake over havet fra gråhavnene.
Mange av noldoene valgte likevel å bli igjen i Midgard, blant andre Galadriel, Gil-galad og Celebrimbor, sønn av Curufinwë. Den eneste av de nevnte som vendte tilbake til Amen var Galadriel, på slutten av den tredje tidsalder sammen med Ringbæreren og Gandalv
Lúthien Tinúviel

Lúthien var datter av alvekongen Thingol og maiaen Melian. Hun var en fiktiv person som levde i J.R.R. Tolkiens Midgard i det første tidevervet. Som datter av en maia var hun også unaturlig vakker og var kjent for sin vakre stemme. Større betydning innenfor Tolkiens historier fikk hun da hun var med på å stjele tilbake en av silmarillene fra kronen til den mørke valaen Morgoth. På grunn av sin store kjærlighet til mennesket Beren, som gav henne det andre navnet Tinúviel, tok hun dødeligheten og grunnla dermed Halvalvenes slekt. Lúthien og Berens eneste sønn var Dior, som giftet seg med Nimloth, og de fikk datteren Elwing, som senere ble mor til Elrond og Elros.
Thingol

Thingol eller Elwe Singollo (Quenya: Gråkappe, eller også Elu Thingol på Sindarin: også Gråkappe) var en fiktiv person fra J.R.R. Tolkiens univers. Han var en av de første alvene som våknet ved sjøen Cuiviénen, og han gjelder som den største alvefyrsten i alle tider. Da alvene dro mot vest møtte han maiaen Melian og ble forelsket i henne. Han befant seg i en rus, men da den var slutt dro han tilbake til sitt folk, giftet seg med Melian og grunnla sammen med henne riket Doriath, og Melian beskyttet det med en trolldom kjent som Melians belte. Thingol og Melian fikk en datter, Lúthien, det vakreste barnet som noensinne hadde gått under solen.
Thingols sverd ble kalt Aranrúth.
Minesøkerhund

Minesøkerhund er en militær tjenestehund som er spesialtrent til å søke opp og markere miner og andre eksplosiver som er gjemt under bakkenivå. Den må være svært konsentrert og ikke på noen måte utføre handlinger som kan utløse eventuelle miner. Slike hunder og hundeførere utdannes også i Norge, ved Forsvarets hundeskole (FHSK).
Forsvarets hundeskole

Forsvarets hundeskole (FHSK) har som oppgave å utdanne hunder og hundeførere (ekvipasjer), og å utøve det faglige ansvaret for hundetjenesten i det norske Forsvaret. Skolen ligger på Hauerseter leir ved Sessvollmoen garnison i Ullensaker kommune.


== Historie ==
Den norske militære tjenestehundens historie går tilbake til 1944, da Forsvarets sanitet startet trening av sanitetshunder i Sverige. I 1951 tok Forsvaret opp spørsmålet om å bruke hund i vakthold, og trening kom i gang i AR-1's leir i Ski kommune. I 1953 ble hundeskolen, etter vedtak i Stortinget, etablert på Rauøy fort utenfor Fredrikstad, for så å bli flyttet til Seiersten fort i Drøbak i 1959. Der lå den inntil 1. juli 2003, da skolen ble relokalisert til Hauerseter leir ved Sessvollmoen garnison i forbindelse med den store omorganiseringen av forsvaret i Norge.


== Kennel og fasisiliteter ==
Forsvarets hundeskole har en topp moderne kennel som sto ferdig til innflyttingen i juni 2003 og har plass for inntil 80 hunder. Fasilitetene inkluderer dessuten et topp moderne isolat, veterinærtjeneste, administrasjon og treningsforhold.
Veterinærklinikken er meget godt utrustet med kontor, venteværelse, undersøkelsesrom, operasjonssal, røntgenrom, laboratorium og egne oppstallingsplasser for pasientene.


== Utdannelse ==
Skolen utdanner blant annet:

Narkotikahund
Bombehund
PatruljehundI tillegg gir skolen tilleggsutdannelser etter behov som bl.a.:

Lavinehund
Ruinhund
Vindsøkshund
Vannsøkshund


== Personelltrening ==
FHSK utdanner hundeførere av følgende kategorier: Vernepliktige hundeførere til Hæren, Sjøforsvaret og Luftforsvaret, FN-personell, NATO-personell, befal, sivile vaktmenn i Forsvaret, hundeførere og instruktører til Heimevernet.


== Eksterne lenker ==
Forsvarets hundeskole (FHSK)
Tommy Berntsen

Tommy Berntsen (født 18. desember 1973 på Ellingsrud i Oslo) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller. Han jobber som Toppspillerutvikler i Vålerenga Fotball Damer.Berntsen var midtstopper og lagkaptein for Lyn i en årrekke. Han har også spilt to kamper for det norske landslaget.


== Tidlig karriere ==
Berntsen begynte sin karriere i Vålerenga, men klarte aldri å etablere seg på klubbens førstelag, og var deretter innom 2.-divisjonsklubbene Lørenskog og Skjetten før han fikk en ny sjanse på øverste nivå da han ble signert av Lillestrøm i 1998. I LSK fikk Berntsen stor tillit, og sammen med Torgeir Bjarmann dannet han et av Tippeligaens beste midtstopperpar. Han scoret det første målet på nye Aker stadion, et selvmål da LSK tapte 0-4 mot Molde.I 2001 dro Berntsen til den tyske klubben Eintracht Frankfurt, hvor han spilte tre kamper.


== Lyn ==
Han returnerte til Norge i 2002 da han ble signert av Lyn. I 2003 fungerte Berntsen sammen med Axel Kolle i en kort periode som spillende trener for klubben.Tommy Berntsen var en del skadeplaget i sin Lyn-karriere, men fikk likevel med seg mange kamper i løpet av de åtte sesongene han spilte for klubben. Han endte til slutt med 180 kamper for Lyn, hvorav 151 seriekamper.


== Karriere som spiller ==
(Sist oppdatert 21. mai 2009)

* Kun seriekamper.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tommy Berntsen – Transfermarkt 
(en) Tommy Berntsen – national-football-teams.com 
(en) Tommy Berntsen – Soccerbase.com 
(en) Tommy Berntsen – EU-Football.info 
(no) Tommy Berntsen – Norges Fotballforbund 
(en) Tommy Berntsen – FBref 
Profil på lynfotball.net
Melian

Melian var en fiktiv person i Tolkiens univers. Hun var en maia som forelsket seg i alven Elwe, bedre kjent som Elu Thingol (Gråkappe), konge av Doriath, og giftet seg med han. Hun la en trolldom om riket som var slik at ingen kunne trenge igjennom hvis ikke hun ville det. Hun ble mor til Lúthien Tinúviel. Navnet Melian kommer fra ordet Melyanna som på Quenya betyr kjærlighetsgave. Etter at Thingol ble drept, reiste hun fra Doriath, og trolldommen hennes mistet sin makt.
Tomasz Sokołowski

Tomasz Sokołowski (født 25. juni 1985 i Szczecin i Polen) er en polskfødt norsk fotballspiller som fra 31. desember 2018 er klubbløs. Han er sønn av den tidligere polske fotballspilleren Kazimierz Sokołowski.
Sokołowski kom til Norge sammen med sine foreldre i 1991 da faren signerte for Tromsø, og er i dag norsk statsborger. Han var ønsket av både Polen og Norge sine aldersbestemte landslag, men bestemte seg til slutt for å representere Norge. Han har i dag spilt et titalls kamper for det norske U21-landslaget.


== Klubbfotball ==


=== Lyn ===
Sokołowski spilte sentralt på midtbanen hos Lyn, og spilte fast på laget allerede i ung alder. Sokołowski fikk prøvespilt med Manchester City i 2003. Han er kjent for å være en dyktig pasningslegger og har gode langskudd. Han debuterte for Lyn allerede som 17-åring, og scoret i sin debutkamp mot Molde. I løpet av sine seks år og 141 seriekamper for Lyn noterte midtbanespilleren seg for 15 mål. I utgangspunktet ønsket han seg til utlandet. Sokołowski har vært i samtaler med andre klubber som AIK, Vålerenga, Sheffield United, Brann og Kaiserslautern. Han prøvdespilte for sistnevnte i desember men fikk aldri et konkret tilbud.


=== Viking ===
22. desember 2008 signerte Sokołowski en 4-årskontrakt med Viking. Han tok over Nicolai Stokholms plass i Viking.


=== Sportsklubben Brann ===
Den 25. november 2011 signerte Tomasz Sokołowski en treårig avtale med Sportsklubben Brann. Sokołowski kom vederlagsfritt fra Viking. Etter sesongen 2013 ble han erklært uønsket i Brann, og var utleid til Stabæk frem til 15. juli 2014, muligens 1. august.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tomasz Sokołowski – Transfermarkt 
(en) Tomasz Sokołowski – national-football-teams.com 
(en) Tomasz Sokołowski – FootballDatabase.eu 
(en) Tomasz Sokołowski – Soccerway 
(en) Tomasz Sokołowski – EU-Football.info 
(no) Tomasz Sokołowski – Norges Fotballforbund 
(en) Tomasz Sokołowski – FBref
Beren

Beren var en fiktiv person fra Tolkiens Midgard. Han var sønn av den menneskelige helten Barahir og hans kone Emeldir, og var den første mann som vant en alv til kone. Han giftet seg med Lúthien, datter av alvekongen Thingol. For å få Lúthien til kone, krevde hennes far at han skulle løse en oppgave som virket uløselig: han måtte skaffe en Silmarill fra den onde valaen Morgoths krone. Med Lúthiens hjelp klarte han å nå dette målet, men han ble senere drept av Carcharoth. Som første og eneste menneske vendte han tilbake fra døden, ved at Lúthien ofret sin egen udødelighet.
Autogyro

Autogyro (eller autogiro eller gyroplan) er et luftfartøy for som regel en eller to personer. Et autogiro har en vertikal propell som gir fremdrift, og en frittroterende rotor som gir løft. 

Maskinen er avhengig av fart fremover for at rotoren skal produsere løft. Når maskinen  beveger seg igjennom luften, vil rotoren begynne å rotere, og produsere løft. Det hele bygger altså på autorotasjonsegenskapene til en rotor.
Autogiro ble oppfunnet av den spanske flykonstruktøren Juan de la Cierva i 1923. En av fordelene ved autogiro er at den kan fly meget langsomt og ikke trenger noen stor start- eller landingsplass. Ekstra kort startbane kan oppnås ved at rotoren i startfasen tilkobles motoren. 
Autogiro har aldri hatt noen betydning som et befordringsmiddel. Det brukes i dag utelukkende av flyentusiaster. Det segment som maskinen kunne ha erobret er helt og holdent overtatt av helikoptere


== Norskregistrert autogyro ==
Minst to autogiroer har stått i Norges luftfartøyregister. LN-EAB, en privateid Pitcairn PCA-2, stod oppført i registeret fra 1936. Denne maskinen ble ødelagt på Kjeller i løpet av den tyske okkupasjonen. En annen var Tiedmands Tobakksfabriks Cierva C30A, registrert LN-BAD. Den ble kjøpt i 1934, og brukt i reklamesammenheng før den ble solgt til Hærens Flyvåpen. Der ble den svært lite brukt, og ble snart solgt til Sverige. Denne maskinen sto per 1998 utstilt ved det nasjonale flymuseet på Schiphol lufthavn.I tillegg er ca. 15 mikrolette gyrokoptre registrert i Mikroflyregisteret som føres av Mikroflyseksjonen i Norges Luftsportsforbund.


== Se også ==
Helikopter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Autogyros – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Pitcairn autogyro
Autogiro, et glemt kapittel
Norsk Rotorfly Klubb
Plutark

Plutark (gresk: Πλούταρχος; født ca. 45, død ca. 120) var en gresk historiker, biograf og essayist.
Han var født i den lille byen Kaeronea, i den greske regionen kjent som Boeotia, antagelig under styret til den romerske keiseren Claudius. Plutark reiste vidt i Middelhavets verden, blant annet to ganger til Roma. Han hadde et antall innflytelsesrike romerske venner, inkludert Soscius Senecio og Fundanus, begge viktige senatorer og til hvem noen av hans senere skrifter var dedisert. Han levde mesteparten av sitt liv i Kaeronea, og fikk innføring i mysteriene til den greske guden Apollon. Men hans plikter som den øverste av de to prestene til Apollon ved oraklet i Delfi (hvor han var ansvarlig for å tolke tegnene til Pythia eller prestinne/orakel) opptok tydeligvis lite av hans tid. Han levde et svært aktivt sosialt og borgerlig liv og produserte en utrolig mengde skrifter som mange av fortsatt er intakt.
I Vita parallelae (Livsskildringer med sammenligning) skriver han biografier om parvis grupperte kjente romere og hellenere, slik som «Aleksander og Cæsar». I Moralia, som er en samling på 78 essays, drøfter han de fleste spørsmål. I Moralis finnes blant annet «Om Isis og Osiris» som er den eneste sammenhengende versjonen av Osirismyten og en sentral kilde til egyptisk gudelære, og den eldste kjente refleksjonen omkring høna og egget. 


== Referanser ==


== Litteratur ==

Plutarchos. Livsskildringer med sammenligning. Bind 1–3. Oversatt av Henning Mørland. Aschehoug, 1967–68
To antikke dialoger om kjærlighet og seksualitet. Plutark, Pseudo-Lukian; oversatt fra gammelgresk med innledning og noter av Inge Tjøstheim. Aschehoug, 2004. (Thorleif Dahls kulturbibliotek) ISBN 82-03-18038-8
Aleksander og Cæsar. Plutark ; oversatt fra gresk med innledning og noter ved Rebekka Hammering Bang. Dreyer, 1955. (Dreyers kulturbibliotek; 5)
Revolusjonen i Sparta. Oversatt av Eiliv Skard. Samlaget, 1927. (Klassiske bokverk)
Hembre, O. : Divinasjon og historie. Bergen 2000. (Hovedoppgave i historie. Universitetet i Bergen.)