jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Larry Bird

Larry Joe Bird (født 7. desember 1956) er en amerikansk tidligere basketballspiller.
Bird spilte hele sin profesjonelle karieere for Boston Celtics mellom 1979 og 1992. De første par årene var han, sammen med Magic Johnson, den viktigste grunnen til at NBA mangedoblet både sin popularitet og sin omsetning. Den siste sommeren før han la opp som spiller var han en del av «Dream Team».
Bird, en forholdsvis høy (206 cm) spiller, kunne spille både small forward og power forward posisjonene. Han var verken spesielt rask eller sterk, men hans enorme konkurranseinstinkt og evne til å finne måter å lykkes på gjorde han til en dødelig konkurrent. Han regnes som en av de beste passerne i NBA historie, uavhengig av posisjon og omtaltes som en av de ultimate skyterne i historien. En av de mest clutche spillerne i NBA noen gang, han ønsket alltid å ta det avgjørende skuddet.
Pat Riley, treneren til erkerival laget Los Angeles Lakers skal ha uttalt om Bird: "Hvis jeg kunne valgt en spiller å ta det avgjørende skuddet for å redde en kamp så ville jeg valgt Michael Jordan; om jeg kunne valgt en spiller til å ta det avgjørende skuddet med livet mitt i en tråd ville det vært Larry Bird."
I boken "When the Game was Ours" om rivaleriet og vennskapet mellom Bird og Magic Johnson skriver Michael Jordan: Larry var en debatt. Han fortsatt er. Folk rundt meg spør meg hele tiden hvem mine topp fem spillere igjennom all tid er, og når jeg sier Larry så avbryter de meg. De sier 'Du tuller med meg. Han er ikke i nærheten av Lebron James!'. Jeg forteller dem, 'Dere forstår det ikke. Larry er så langt bedre enn noen small forward som har spilt spillet, og for å være ærlig, så vet jeg ikke om han er en small forward eller power forward."


== Meritter ==
Som spiller (Boston Celtics):

NBA-mester 1981, 1984 og 1986
2 ganger Finals MVP(1984 og 1986)
Valgt til ligaens mest verdifulle spiller tre ganger 1984, 1985 og 1986
12 ganger All-Star
NBA All-Star MVP 1982
9 ganger All-NBA First Team(1980-1988)
NBA Rookie of the Year (1980)
3 ganger NBA 3-Point Shootout Champion (1986-1988)
2 ganger 50-40-90 klubb
Nr 33 pensjonert av Boston Celtics
OL-gull i Barcelona 1992Som trener(Indiana Pacers):

NBA Coach of the Year (1998)
NBA All-Star Head Coach (1998)Som organisasjonansvarlig(Indiana Pacers)

NBA Executive of the Year (2012)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Larry Bird – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Larry Bird på Internet Movie Database 
(en) Larry Bird hos The Movie Database 
(de) Larry Bird – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Larry Bird – Olympedia 
(en) Larry Bird – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Larry Bird – FIBA 
(en) Larry Bird – Basketball-Reference.com 
(en) Larry Bird – Basketball-Reference.com (trener)
Håkon Håkonsen (film)

Håkon Håkonsen (eng. Shipwrecked) er en eventyrfilm fra 1990 regissert av Nils Gaup og med Stian Smestad i hovedrollen som Håkon Håkonsen. Den bygger på boka med samme navn, av Oluf Vilhelm Falck-Ytter. Filmen er spilt inn blant annet i Stillehavet, Spania, England og Norge, og var den mest påkostede norske filmen til da.I tillegg til Norge, ble også filmen en suksess i utlandet, spesielt USA.Filmen er spesiell av den grunn at først er alle scener med norsk lyd spilt inn for seg og deretter er de spilt inn med engelsk tale. Man har altså unngått feil i «lip sync» som kan oppstå ved tradisjonell lyddubbing, der for eksempel engelsk tale ikke passer overens med munnbevegelsene ved norsk uttale av samme ord.


== Handling ==
Filmens handling utspiller seg på midten av 1800-tallet og handler om Håkon Håkonsen som blir nødt til å dra på sjøen i en alder av 13 år, på grunn av dårlig økonomi i familien. Håkon lærer seg fort å bli sjømann, og opplever fremmede og spennende land, en brutal styrmann som viser seg å være både våpensmugler og sjørøver. På overfarten til Calcutta finner han en ung jente som er blindpassasjer. Dramatikken fortsetter når skuta forliser og Håkon befinner seg strandet på en øde sydhavsøy.


== Om filmen ==
DVD utgivelsenFilmen ble lansert på DVD i 2006. Både bilde og lyd ble fullstendig restaurert i forkant av denne utgivelsen.


== Rollebesetning ==
Stian Smestad (Håkon Håkonsen)
Gabriel Byrne (Merrick)
Trond Peter Stamsø Munch (Jens)
Harald Brenna (Steine)
Louisa Haigh (Mary)
Eva von Hanno (Håkons mor)
John Sigurd Kristensen (Skipslegen)
Frank Krog (Wernes)
Geo von Krogh (Sjøulk)
Joachim Rafaelsen (Ole)
Kjell Stormoen (Kaptein Madsen)
Karl Sundby (Båtsmannen)
Bjørn Sundquist (Håkons far)
Knut Walle (Berg)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Håkon Håkonsen på Internet Movie Database 
(no) Håkon Håkonsen i Nasjonalbibliotekets filmografi 
(no) Håkon Håkonsen hos Filmfront 
(sv) Håkon Håkonsen i Svensk Filmdatabas 
(da) Håkon Håkonsen i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Håkon Håkonsen på Allociné 
(nl) Håkon Håkonsen på MovieMeter 
(en) Håkon Håkonsen på AllMovie 
(en) Håkon Håkonsen på Turner Classic Movies 
(en) Håkon Håkonsen på Rotten Tomatoes 
Anmeldelse hos Cinerama.no
Poprad

Poprad (tysk Deutschendorf, ungarsk Poprád) er en by ved elva Poprad sør for Tatrafjellene i Slovakia. Den har en befolkning på om lag 55 000. Poprad er et populært turiststed. Flyplassen ved byen er en av Slovakias fem internasjonale flyplasser. Poprad er en av endestasjonene for Tatrabanen som er en metersporbane for området rundt Høye Tatra. Byen gjorde et mislykket forsøk på å få vinterolympiaden 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Poprad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Poprad (city) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Hugh Grant

Hugh John Mungo Grant (født 9. september 1960 i London) er en Golden Globe-vinnende, britisk filmskuespiller. Han fikk sin debut i 1982 i filmen Privileged. Han spilte senere i noen mindre filmer og TV-serier. Han blir av mange sett på som romantiske komediers store konge.Hans første store rolle kom i filmen The Remains of the Day i 1993. Populariteten hans steg betydelig da han forlovet seg med skuespillerkollegaen Elizabeth Hurley som han hadde vært sammen med siden 1987. I 1993 kom det helt store gjennombruddet med filmen Fire bryllup og en gravferd. Dette gjorde ham til en stor stjerne, også utenfor Storbritannia.Hugh Grant har hatt flere uheldige episoder privat. I 1995 ble han arrestert av politiet etter å ha hatt oralsex med en prostituert. Denne episoden ga ham mye negativ publisitet, og han prøvde å rette på inntrykket folk hadde fått, blant annet ved å komme med en offisiell unnskyldning i talkshowet The Tonight Show med Jay Leno. Han ble tilgitt av Hurley, men de skilte lag bare et par år senere.
Etter episoden med den prostituerte i 1995, holdt Grant en lav profil. Han spilte knapt i noen filmer før han i 1999 takket ja til rollen som William Tacker i filmen Notting Hill. Filmen ble en kjempesuksess, og etter dette strømmet rollene på.


== Filmografi ==
Privileged (1982)
Maurice (1987)
White Mischief (1987)
Nocturnes (1988)
The Lair of the White Worm (1988)
Judith Krantz's Till We Meet Again (1989)
Champagne Charlie (1989)
Impromptu (1991)
Bitter Moon (1992)
The Remains of the Day (1993)
Sirens (1994)
Fire bryllup og en gravferd (1994)
Engelskmannen som gikk opp på en ås, men kom ned fra et fjell (1995)
Ni måneder (1995)
Extreme Measures (1996)
Notting Hill (1999)
Mickey Blue Eyes (1999)
Small Time Crooks (2000)
Bridget Jones' dagbok (2001)
Gutter er gutter (2002)
Two Weeks Notice (2002)
Love Actually (2003)
Bridget Jones – På randen (2004)
American Dreamz (2006)
Music and Lyrics (2007)
Did You Hear About the Morgans? (2009)
I'm Still Here (2010)
Piratene! (2012)
Cloud Atlas (2012)
The Rewrite (2014)
The Man from U.N.C.L.E. (2015)
Florence Foster Jenkins (2016)
Paddington 2 (2017)
The Gentlemen (2019)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hugh Grant på Internet Movie Database 
(sv) Hugh Grant i Svensk Filmdatabas 
(da) Hugh Grant på Filmdatabasen 
(da) Hugh Grant på Scope 
(fr) Hugh Grant på Allociné 
(en) Hugh Grant på AllMovie 
(en) Hugh Grant hos Turner Classic Movies 
(en) Hugh Grant hos Rotten Tomatoes 
(en) Hugh Grant hos The Movie Database 
Biografi(engelsk)
Yahoo fangruppe Wikiquote: Hugh Grant – sitater
Kenotaf

En kenotaf (av gresk kenos, «tom» og taphos, «grav») er en minnetavle eller et monument over en person eller en gruppe personer som ikke ligger gravlagt på stedet.
Kenotafer er kjent fra en lang rekke land langt tilbake i historien. Det finnes mange eksempler fra det gamle Egypt og fra antikkens Hellas. Også i Nord-Europa har en forhistoriske gravmæler som kan karakteriseres som kenotafer.
En kenotaf fra nyere tid er The Cenotaph i Whitehall i London, som er reist til minne om falne i første verdenskrig. En annen kenotaf er Kenzo Tanges betongkenotaf i fredsparken i Hiroshima, til minne om de 200 000 døde etter USAs atombombeangrep i 1945.


== Etymologi ==
Ordet kenotaf kommer fra franske cénotaphe fra slutten av 1500-tallet, avledet fra latinske cenotaphium, igjen fra greske kenotaphion, sammensatt fra kenos, «tom» og taphos, «grav», som kommer fra et urindoeuropeisk rotord *dhembh-, «å gravlegge».


== Litteratur ==
Crompton, Andrew (1999): The Secret of the Cenotaph Arkivert 3. mars 2016 hos Wayback Machine.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cenotaphs – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
René Cassin

René Samuel Cassin (født 5. oktober 1887, død 20. februar 1976) var en fransk jurist og dommer.
Han ble tildelt Nobels fredspris i 1968 for sitt arbeide med Menneskerettighetserklæringen.
Den franske skolen i Oslo er oppkalt etter Cassin, Lycée français René Cassin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobels fredspris 1968 hos Nobelprize.org
(en) René Cassin hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobels fredspris 1968
Johnny Knoxville

Johnny Knoxville (født Philip John Clapp 11. mars 1971 i Knoxville i Tennessee) er en amerikansk skuespiller og komiker. Knoxville er mest som kjent som opphavsmannen og lederpersonen i TV-serien Jackass på MTV.
Knoxville flyttet til California for å bli skuespiller etter å ha fullført high school i 1989. Han deltok i noen reklamefilmer og som statist.Knoxvilles karrière tok først av etter at han sendte en artikkel om å teste selvforsvarsutstyr på seg selv til Jeff Tremaines skateboardmagasin Big Brother. Stuntet ble filmet og dette førte til starten på Jackass-serien. 
Knoxville giftet seg med Melanie Cates i 1995, de fikk et barn sammen og skilte seg i 2009. Han giftet seg med Naomi Nelson i 2010 og de har to barn sammen.


== Filmografi ==
Filmer

1995 – Desert Blues

2000 – Coyote Ugly

2001 – Life Without Dick

2002 – Big Trouble

2002 – Deuces Wild

2002 – Men in Black II

2002 – Jackass: The Movie

2003 – Grand Theft Parsons

2004 – Walking Tall

2004 – A Dirty Shame

2005 – Lords of Dogtown

2005 – The Dukes of Hazzard

2005 – Daltry Calhoun

2005 – The Ringer

2006 – Jackass Number Two

2007 – Killshot

2007 – Hawaiian Dick

2007 – Jackass 2.5

2010 – Jackass 3

2011 – Jackass 3.5

2013 – Bad Grandpa

2016 – Skiptrace

2017 – Dumb: The Story of Big Brother Magazine

2018 – Half Magic

2018 – Action Point

2018 – Rosy

2019 – Polar

2022 – Jackass ForeverTV (utvalg)2000–2002 – Jackass
2003–2006 – Wildboyz
2009 – Nitro Circus


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Johnny Knoxville – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Johnny Knoxville på Internet Movie Database 
(sv) Johnny Knoxville i Svensk Filmdatabas 
(da) Johnny Knoxville på Filmdatabasen 
(da) Johnny Knoxville på Scope 
(fr) Johnny Knoxville på Allociné 
(en) Johnny Knoxville på AllMovie 
(en) Johnny Knoxville hos Turner Classic Movies 
(en) Johnny Knoxville hos Rotten Tomatoes 
(en) Johnny Knoxville hos The Movie Database
Giuseppe Meazza

Giuseppe Meazza (1910–1979) var en italiensk fotballspiller. Han spilte hovedsakelig for Inter, og regnes for å være en av italiensk fotballs største profiler gjennom alle tider. 
Meazza spilte også 53 landskamper for Italia, og scoret 33 landslagsmål – og er med det spilleren med nest flest mål gjennom tidene for Azzurri, bak Luigi Riva. Han ble verdensmester i 1934 og 1938, og var Italias kaptein i sistnevnte mesterskap.
Meazza debuterte for Inter i 1927. Før han hadde fylt 20, hadde han allerede blitt toppscorer i Serie A to sesonger på rad, ledet Inter til seriemesterskap og debutert (med to scoringer) på det italienske landslaget. Han ble også toppscorer ved to senere anledninger, og vant et nytt ligagull i 1938, samme år som han hadde ledet Italia til VM-tittel, og blitt verdensmester i fotball for andre gang.
I 1941, etter 13 sesonger i den blåsvarte trøya, flyttet Meazza til byrivalen AC Milan, uten å nå helt de samme høydene som under tiden i Inter. Etter to sesonger i Milan, spilte han én sesong i Juventus, før den italienske serien avbrutt i to år på grunn av krigen. Etter krigen spilte han én sesong i Atalanta, før han avsluttet sin karrieren der den begynte, i Inter.
Til sammen scoret Meazza 216 mål i Serie A, hvilket plasserer ham på tredjeplass bak Silvio Piola og Gunnar Nordahl på listen over ligaens mestscorende spillere gjennom tidene. Hans 197 mål for Inter er klubbrekord. Etter hans død i 1979, ble Inters hjemmebane San Siro omdøpt til Stadio Giuseppe Meazza. Selv om dette er det offisielle navnet, velger imidlertid flesteparten av AC Milans supportere, som deler stadion med Inter, å fortsatt bruke navnet San Siro.


== Meritter ==
Italiensk seriemester: 1929/30, 1937/38, 1939/40.
Toppscorer i Serie A: 1928/29, 1929/30, 1935/36, 1937/38.
Verdensmester: 1934, 1938.
53 landskamper, 33 mål.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Giuseppe Meazza – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Giuseppe Meazza – Olympedia 
(en) Giuseppe Meazza – FIFA 
(en) Giuseppe Meazza – Transfermarkt 
(en) Giuseppe Meazza – national-football-teams.com 
(en) Giuseppe Meazza – WorldFootball.net 
(en) Giuseppe Meazza – Soccerbase.com 
(en) Giuseppe Meazza – EU-Football.info 
(en) Giuseppe Meazza – FBref
Hjalmar Branting

Karl Hjalmar Branting (1860–1925) var en svensk sosialdemokratisk politiker og pressemann. Han var Sveriges statsminister i tre omganger, som den første sosialdemokraten.
Han ble tildelt Nobels fredspris i 1921 for sin innsats for fredelig konfliktløsning i Folkeforbundet. Han meglet i flere mellomstatlige konflikter, og som Sveriges statsminister i 1921 godtok han Folkeforbundets beslutning om at svenskspråklige Åland skulle tilhørte Finland.


== Liv og virke ==
Hjalmar Branting vokste opp i en overklassefamilie i Stockholm, men ble sosialist under studietiden ved Uppsala universitet. Han foretok studiereiser på kontinentet, der han møtte blant andre Eduard Bernstein. Brantings livsvei handlet heretter om presse og politikk. Han ble sjefredaktør i Social-Demokraten i Stockholm, og i 1897 ble han valgt inn i Sveriges riksdag. Han ble i 1907 partileder for sosialdemokratene.Branting bidrog til å tøyle revolusjonære krefter i den svenske arbeiderbevegelsen etter den russiske revolusjon for å unngå voldshendelser. Branting sørget for at det svenske sosialdemokratiske partiet stilte seg bak demokratiske krefter i kamp mot bolsjevikene i både den russiske og den finske borgerkrigen.
Etter riksdagsvalget i 1917 kunne ikke lenger kongen forhindre høyreregjeringens fall, og parlamentarismen fikk sitt definitive gjennombrudd i Sverige. Året etter bestemte Riksdagen å innføre allmenn stemmerett.
Branting var finansminister i Nils Edéns regjering fra 1917 til 1918 og statsminister i 1920 og på nytt fra 1921 til 1923 (da han dessuten var utenriksminister) og fra 1924 til 1925. Alle Brantings regjeringer var mindretallsregjeringer utgått fra sosialdemokratene. Han la dermed grunnlaget for at sosialdemokratene skulle bli et styringsdyktig parti.Da Branting søkte avskjed som statsminister i januar 1925, var han alvorlig syk. En måned etter døde han av komplikasjoner som følge av influensa.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Franzén, Nils-Olof (1985). Hjalmar Branting och hans tid. En biografi (svensk). Stockholm: Albert Bonniers Förlag. ISBN 91-0-046617-4. 


== Eksterne lenker ==
(en) Hjalmar Branting – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Hjalmar Branting – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Wilt Chamberlain

Wilt Chamberlain (født 21. august 1936, død 12. oktober 1999) var en amerikansk basketballspiller.
Chamberlain regnes for å være en av de beste offensive centerene i basketballens historie. Han satte utallige rekorder i NBA, blant annet oppnådde han 100 poeng i en og samme kamp, en rekord som trolig aldri vil bli slått. Det nest beste noen spiller har skåret er 81 poeng av Kobe Bryant i en kamp mot Toronto Raptors 22. januar 2006.
Han ble flere ganger kåret til NBAs mest verdifulle spiller, men vant bare to ligamesterskap. Mye av grunnen var at han spilte samtidig med Bill Russell, av mange regnet som tidenes beste defensive center. Russell vant i alt 11 mesterskap.
I 1984 hadde han en rolle i filmen Conan ødeleggeren.


== Meritter ==
NBA-mester med Philadelphia 76ers 1967 og Los Angeles Lakers 1972
NBA mest verdifulle spiller 4 ganger (1960, 1967-69)
Har det nest beste poengsnittet i NBAs historie: 30,1 (Etter Michael Jordan)
Har det beste poengsnittet for en enkelt sesong: 50,4 (1962)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Wilt Chamberlain – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Wilt Chamberlain på Internet Movie Database 
(da) Wilt Chamberlain på Filmdatabasen 
(en) Wilt Chamberlain på AllMovie 
(en) Wilt Chamberlain hos The Movie Database 
(en) Wilt Chamberlain hos American National Biography 
(de) Wilt Chamberlain – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Wilt Chamberlain – California Sports Hall of Fame 
(en) Wilt Chamberlain – Kansas Sports Hall of Fame 
(en) Wilt Chamberlain – Basketball-Reference.com 
(en) Wilt Chamberlain – Basketball-Reference.com (trener) 
(en) Wilt Chamberlain – World Athletics
«Cap Arcona»

«Cap Arcona» var et tysk passasjerskip på 27 500 tonn som tilhørte den tyske søramerikalinjen.


== Tidlig bruk ==
Skipet hadde navn etter Kapp Arkona på øya Rügen og ble sjøsatt i 1927. Skipet hadde flere klasser som vanlig var og fraktet både mer velstående reisende og mindre bemidlede emigranter til Sør-Amerika.
I 1940 ble skipet tatt over av den tyske Kriegsmarine og brukt til troppetransporter i Østersjøen. Mot slutten av 1944 ble skipet tilbakeført sine sivile eiere og det ble brukt for å transportere flyktninger vekk fra de fremrykkende sovjetstyrkene i øst.


== Senkingen av skipet ==

Den 26. april 1945 ble fartøyene «Cap Arcona», «Thielbek» og «Athen» lastet med fanger fra konsentrasjonsleiren Neuengamme og slept ut på Lübeckbukten. Hensikten med transporten var å senke skipene med fangene innesperret under dekk, for å fjerne vitner fra leiren.

Den 3. mai 1945 ble «Cap Arcona», «Thielbek», og passasjerskipet «Deutschland IV» angrepet og senket i adskilte angrep av Hawker Typhoons fra det britiske RAF. Flyene var fra No. 83 Group tilhørende 2nd Tactical Air Force.
Totalt var det rundt 7 500 fanger om bord på de tre fartøyene.
Fanger som forsøkte å redde seg vekk fra skipet ble bevisst beskutt av vokterne på det synkende skipet og dessuten beskutt i vannet. Det forlyder også at fangene ble beskutt fra de tyske skip som kom til, og i hvert fall ble personer som havnet i vannet massivt beskutt av flyene fra RAF som angrep. En pilot hevdet at det siste var en gitt spesifikk ordre. Senere undersøkelser peker på at den allierte etterretningstjenesten har trodd at skipet var forkledt som ramponert og det var fylt med SS-soldater som håpet på å snike seg til Norge. Det var blitt informert av to uavhengige kilder om at fartøyet var fullt med fanger, men den informasjonen nådde ikke dem som utførte angrepet med raketter og automatkanoner. Beskjed om avblåsning av angrepet nådde heller ikke frem i tide.
De fangene som klarte å svømme til land ble skutt på strendene av SS, og kun 350 fanger overlevde massakren. Ved siden av senkningen av «Wilhelm Gustloff» regnes tragedien som en av de største ulykker til sjøs noensinne.
Det britiske flyvåpenet RAF har bestemt at en del av dokumentene som beskriver hva som skjedde, skal holdes hemmelig inntil 2045, altså ett hundre år etter selve bombingen og senkingen av «Cap Arcona», «Thielbek», og passasjerskipet «Deutschland IV».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Historien om tragedien
«Tannlegen fra Auschwitz» hvor han forteller om opptakten til katastrofen. Arkivert 10. juni 2007 hos Wayback Machine.
«Tannlegen fra Auschwitz» hvor han forteller om selve katastrofen. Arkivert 10. juni 2007 hos Wayback Machine.
Bilder fra katastrofen
Bilder av «Cap Arcona»
Bilder
Ward Hill

Ward Hill er et fjell på øya Hoy. Fjellets høyeste punkt er 481 meter over havet og er det høyeste fjellet i den skotske øygruppen Orknøyene. Fjellet ligger nord på øya, mellom landsbyene Hoy og Rackwick.
Villa del Casale

Villa del Casale er en romersk villa nær Piazza Armerina i Enna frie kommunale konsortium på Sicilia.
Villaen stammer fra det 3. eller 4. århundre  og er en del av verdensarven i Italia, da den har en meget stor og sammensatte samling mosaikker.  Disse strekker seg over femti rom og over fire tusen kvadratmeter. De viser  jakt, handel med sirkusdyr, dagligliv og mytologi. Mest kjent er naturligvis pikene i drakter som ligner bikinier. De kaster ball.  


== Det norske bidrag ==
Professor Hans Peter L'Orange fattet interesse  etter å ha lest bildeboken av  arkeologen Gino Venicio Gentili som i tiden 1950-59 foretok den siste store gravingen her.  
Med Ejnar Dyggve mente L'Orange at dette er et seremonielt palass brukt til glorifisering av Maximian som rådet på den tiden, og at Gentili var på gli til å godta denne tesen.Så skrev L'Orange utfyllende i 1955, at mosaikkene har  «et eiendommelig preg av krise, av febril forløsning, av undergangens angst og kramper og oppbruddets nye horisonter», han tenker da på krisen i det tredje århundret.
Her hjemme uttalte Johan Fredrik Michelet i bokanmeldelsen at «vi bør ikke bare gratulere professor L'Orange med denne bragden, men også gratulere  oss selv med L'Orange», før han etterlyste det som tre år senere ble Det norske institutt i Roma.Senere er forskerne delt i hvorvidt mannen på golvet (en jeger) er Maximian eller bare en lokal helt.


== Litteratur ==
L'Orange, H.P. (1955). Oldtidsslottet på Sicilia: blad av min italienske skissebok. Oslo: Dreyer. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Villa del Casale (Piazza Armerina) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Villa del Casale – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Ludwig von Reuter

Hans Hermann Ludwig von Reuter (1869–1943) var en tysk offiser (admiral) i Den tyske keiserlige flåte under første verdenskrig.
Han var skipssjef på slagkrysseren SMS «Derfflinger» under slaget ved Doggerbank og ledet en gruppe på fem skip under Jyllandsslaget. Han ble deretter utnevnt til kontreadmiral og senere ledet han to skip under det andre slaget ved Helgolandsbukten.
Han var kommandør i den tyske flåten som ble tatt i arrest av Royal Navy i Scapa Flow på Orknøyene. Han beordret senking av alle skipene, for å forhindre at britene skulle få skipene som krigsbytte ved utfallet av Versaillestraktaten. Han ble tatt til krigsfange av britene på slutten av krigen.


== Referanser ==
Riksväg 70

Riksväg 70 i Sverige går fra Flötningen ved svensk-norske grensen, over Idre, Mora, Borlänge til Enköping nær Stockholm. Veiens lengde er rundt 430 km, mellom Mora og Enköping er den stamvei.


== Knutepunkter ==
 Dalarnas län

Älvdalen kommune Riksgrensen ved Flötningen → 218Fylkesvei 218 i Norge
Lv1058 Idre
 Idre tollstasjon
 felles trasé til Särna
Lv1056 Särna
 SärnaMora kommune  Mora E45 felles trasé til Noret
 NoretRättvik kommune Rättvik
 UtbyGagnef kommune Djurås, felles trasé til BorlängeBorlänge kommune Norr Amsberg
 Dalälven
  Borlänge Norra Backa, felles trasé til Siljansvägen
   Borlänge Siljansvägen
  Borlänge flyplassSäter kommune SäterHedemora kommune Hedemora Österbyvägen
 Hedemora, felles trasé til Brunna
 BrunnaAvesta kommune Åsbo, felles trasé til Mästerbo
 Mästerbo Västmanlands län

Sala kommune Sala
  Sala Västeråsleden, felles trasé til Stockholmsvägen
  Sala Stockholmsvägen Uppsala län

Enköping kommune Fjärdhundra
  Enköping