jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Taverham

Taverham er en landsby i distriktet Broadland i grevskapet Norfolk, England. Den ligger omkring 11 km nordvest for Norwich, ved elven Wensum. Til tross for at landsbyen har et høyere innbyggertall enn mange engelske byer, har den ikke blitt innvilget bystatus. I henhold til folketellingen i 2011 har landsbyen og sognet en befolkning på 10 142 innbyggere.Det eldste dokument hvor Taverham nevnes er datert til Edvard Bekjennerens tid. Deler av St. Edmunds kirke er antatt å være fra angelsaksisk tid, og Domesday Book (1086 nevner en kirke der som muligens er denne. Kirken er en av mange rundtårnkirker i Norfolk. Stedet hadde en skole fra svært tidlig av, den var etablert fra minst 1200-tallet.
På 1800-tallet var Taverham Mill en viktig papirprodusent, og forsynte blant annet «The Times» og Oxford English Dictionary med papir. Papirmøllen stengte i 1899.Stedets vernehelgen er den lokale helgenen Walstan av Bawburgh.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Taverham – kategori av bilder, video eller lyd på Commons

Taverham Brass Band
Exploding Brass!
St Edmund's Church, Taverham
Formannskapsdistrikt

Formannskapsdistrikt betegner en administrativ enhet som ble innført i Norge ifølge formannskapslovene av 14. januar 1837. Ifølge § 1 skulle hvert prestegjeld utgjøre et eget formannskapsdistrikt fra og med den 1. januar 1838.
På denne måten ble den kirkelige inndelingen av landet også avgjørende for den verdslige, administrative - og Norge ble totalt inndelt i 396 formannskapsdistrikter. (For detaljerte tall og lister: se Lokalhistoriewiki.)
Matrikkelloven som kom i 1853 innførte betegnelsene kommune (herred) og herad (nynorsk) som erstatning for begrepet formannskapsdistrikt.
100 år etter at formannskapslovene var innført (1936), var det 682 herreder (landkommuner) og 65 bykommuner i Norge. Blant byene hadde 43 status som kjøpstad og 22 som ladested.


== Eksterne lenker ==
Lokalhistoriewiki: Formannskapsloven
Karl Lueger

Dr. Karl Lueger (født 24. oktober 1844 i Wien, død 10. mars 1910 samme sted) var en østerriksk politiker og borgermester i Wien. Han grunnla det østerrikske kristelig-sosiale partiet (CS), som støttet seg på mellom- og småborgerskapet og bl.a. var kjent for sin populistiske antisemittisme og sine antiliberale paroler.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Karl Lueger kom fra fattige kår, ble utdannet jurist, tok doktorgraden (dr. jur. utr.) i 1870, og var virksom som advokat med egen praksis fra 1874. 


=== Politiker ===
Han ble innvalgt i en rekke politiske organer, bystyret i Wien, landdagen i Niederösterreich og det østerriksk-ungarske riksrådet, og var endelig viseborgermester i Wien fra 1895 og deretter borgermester fra 1897 til 1910. Forholdet mellom ham og den østerrikske keiseren Frans Josef var preget av gjensidig mistillit, og keiseren nektet gjentatte ganger å godkjenne utnevnelsen av Lueger til borgermester. Keiseren fryktet at Lueger ville bidra til å splitte opp det multi-etniske Østerrike-Ungarn. Historien viste at så i høyeste grad var tilfelle.
Lueger talte for å styrke den tysktalende delen av Østerrike på bekostning av alle ikke-tysktalende minoriteter i keiserdømmet. Han var en beundrer av Edouard Drumont og Lueger blir sett på som en inspirasjonskilde for Adolf Hitler, og noen av lederne for den østerrikske stat i årene 1918–1938.
Lueger er begravet i Karl-Borromäus-Kirche, bedre kjent som Dr.-Karl-Lueger-Gedächtniskirche, på Wiens hovedgravlund.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Tomola: Unser Bürgermeister Dr. Karl Lueger. Festschrift. 1904
R. Kralik:  Karl Lueger. 1923
R. Kuppe: Karl Lueger. 1933
Kurt Skalnik: Dr. Karl Lueger – Der Mann zwischen den Zeiten. 1954
Heinrich Schnee: Karl Lueger – Leben und Wirken eines grossen Sozial- und Kommunalpolitikers. Umrisse einer politischen Biographie. Duncker & Humblot, Berlin 1960
Karl Schwarz: Karl Lueger. in: BBKL 5 (1993), S. 394-396
Olaf Leon Roald

Olaf Leon Roald (født 15. august 1952) er en billedkunstner bosatt på Vigra i  Giske kommune. 
Han arbeider hovedsakelig med keramikk og skulptur i gips og bronse. Roald er utdannet ved Kunsthøgskolen i Bergen, Institutt for keramikk og ved kunstakademiene i Barcelona, Bergen og Oslo.Roald står bak flere skulpturer i norske byer. Blant disse er relieffer av dikter Ludvig Holberg og kong Olav Kyrre i Bergen og av krigsseiler Margit Johnsen Godø i Ålesund.


== Referanser ==
Bjørn Arve Brusdal

Bjørn Brusdal (født 11. desember 1948 i Ålesund) er en kunstner bosatt på Giske i Giske kommune utenfor Ålesund. Brusdal arbeider hovedsakelig med oljemaleri, akvarell og grafikk. Arbeidene med olje og akvarell er ofte preget av hav- og kystlandskap, mens grafikken er kjennetegnet av mer fantastiske figurer og abstrakte hendelser.
Brusdal har utdanninga si fra Fachhochschule Münster (1968–1972), Statens kunstakademi (1972–1976) og Akademie der bildenden Künste, Beograd (1974–1975).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bilder på Kunsthistorie.com
Tor Ulven

Tor Ulven (født 14. november 1953, død 18. mai 1995) var en norsk forfatter og lyriker. Han var en av landets mest innflytelsesrike forfattere i 1980- og 1990-årene. Ulven tok sitt eget liv i 1995.
Ulven var svært mediesky, og ga bare ett intervju – til litteraturtidsskriftet Vagant i 1993. Intervjuet ble tatt opp på hans hjemsted i Årrundveien 9, der han hadde bodd hele livet. Tor Ulven hadde sin leilighet i annen etasje av familieiendommen.
Ulvens lyrikk, prosa og essays er preget av en tomhetsfølelse, dødsbevissthet og eksistensiell pessimisme kombinert med originale språklige bilder, utpenslet skrivemåte og en indre ambivalens.


== Bibliografi ==
Dikt i samling (lyrikk) – 2013
Prosa i samling (prosa) – 2013
Samlede dikt (lyrikk) – 2000
Essays – 1997
Etterlatte dikt (lyrikk) – 1996
Stein og speil (kortprosa) – 1995
Vente og ikke se (historier) – 1994
Avløsning (roman) – 1993
Fortæring (prosastykker) – 1991
Nei, ikke det (historier) – 1990
Søppelsolen (lyrikk) – 1989
Gravgaver (prosa) – 1988
Det tålmodige (lyrikk) – 1987
Forsvinningspunkt (lyrikk) – 1981
Etter oss, tegn (lyrikk) – 1980
Skyggen av urfuglen (lyrikk) – 1977


== Priser ==
Doblougprisen – 1995
Obstfelderprisen – 1993
Hartvig Kirans minnepris – 1990


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nekrolog
Tor Ulven i NRK Forfatter
Tor Ulven i Dagbladet Forfatter
Tor Ulven i Aftenposten Alex
Intervju med Tor Ulven (PDF, arkivert) i Alf van der Hagen: Dialoger II: 8 forfattersamtaler (Oktober, 1996), opprinnelig trykt i Vagant 4/1993
Ventrikkel

En ventrikkel (latin ventriculus) er et hulrom og kan vise til:

ventrikkelen, et annet navn på magesekken
et hjertekammer
ventrikkelsystemet, væskehulrom i hjernen:
sideventriklene
tredje ventrikkel
fjerde ventrikkel
Kystekspressen

Partrederiet Kystekspressen ANS er et samarbeide mellom FosenNamsos Sjø og Fjord1. Partrederiet ble opprettet i 1994 for å trafikkere strekningen Trondheim–Kristiansund, og har også ruteforbindelse Trondheim–Sula og Sistranda–Halten. FosenNamsos Sjø er bestyrende reder.
Ruten Trondheim–Kristiansund bruker tre og en halv time, og har åtte anløpssteder mellom de to byene. Båtrutene suppleres med korresponderende buss, «Kystekspressbussen», på Hitra og Frøya.
1. januar 2014 ble MS «Terningen» overlevert fra Brødrene AA i Hyen for å erstatte MS «Ladejarl». MS «Tyrhaug» erstatter MS «Mørejarl». Ruta er kortet ned med 15 minutter mellom storbyene.


== Båtene ==

Sambandet trafikkeres av følgende båter:

Trondheim–Kristiansund:
MS «Terningen»
MS «Tyrhaug»
Reservebåter:
MS «Ladejarl»
Trondheim–BrekstadRuten trafikkeres med:

MS «Trondheimsfjord I
MS «Trondheimsfjord II


== Tidligere båter ==
MS «Mørejarl»


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kystekspressen Arkivert 11. februar 2005 hos Wayback Machine.
Arrestordre

En arrestordre er en kjennelse som autoriserer pågripelse og forvaring av en person.Arrestordrer utstedes vanligvis av påtalemyndigheten (pågripelsesbeslutning) eller en domstol, men kan også utstedes av lovgivende forsamlinger eller andre politiske enheter.
Skjellig grunn til mistanke

Skjellig grunn til mistanke er et juridisk begrep som betegner graden av mistanke som kreves for at påtalemyndigheten skal kunne anvende tvangsmidler mot en borger. «Skjellig grunn» innebærer et krav om sannsynlighetsovervekt. Dette betyr at det må være mer enn 50 % sannsynlighet for at mistanken er korrekt som vi si at påtalemyndigheten må sannsynliggjøre at de har rett gjerningsperson, at denne gjerningspersonen har opptrådt i strid med gjerningsbeskrivelsen i et straffebud og at personen har utvist tilstrekkelig skyld i henhold til straffebudet. Dersom det er like sannsynlig at vedkommende har begått handlingen som at han ikke har gjort det, er vilkåret ikke oppfylt, jf. Norsk Retstidende 1993 s. 1302.
For å varetektsfengsle noen er skjellig grunn til mistanke bare et grunnvilkår. I tillegg må ett av tre alternative tilleggsvilkår være oppfylt, se straffeprosessloven § 171. Disse er at det enten foreligger unndragelsesfare (rømningsfare), bevisforspillelsesfare eller gjentagelsesfare. Sannsynligheten som kreves for at dette vilkåret skal være oppfylt vil variere. I tillegg kan fengsling skje dersom mistenkte «selv begjærer det av grunner som finnes fyldestgjørende». Ved spesielt grove forbrytelser behøver ikke noen av disse tilleggsvilkårene å være oppfylt, men dette krever særlige holdepunkter for at mistenkte er skyldig, utover «skjellig grunn», se nærmere § 172.
Det kreves også sannsynlighetsovervekt for at vedkommende har skyldevne – dvs. er tilregnelig. Dersom dette ikke er sannsynliggjort kan fengsling bare skje dersom det er sannsynlig at det blir reist sak om overføring til tvungent psykisk helsevern samtidig som minst ett av de tre ovennevnte vilkår er til stede.


== Eksterne lenker ==
Straffeprosessloven (1981)
Stratigrafi

Denne artikkelen handler om geologisk stratigrafi. Arkeologisk stratigrafi er omtalt i en egen artikkel.

Stratigrafi er læren om lag (strata) og lagdeling. Både i geologien og i arkeologien benytter man seg av stratigrafiske metoder. 
Stratigrafien er den grenen av geologien som forsker på lagdelingen, alderen, sammensetningen, fordelingen osv. av lagdelte geologiske avleiringer.
På grunnlag av ledefossiler, bergarter, lagdeling m.m. kan avleiringene inndeles i ulike tidsavsnitt, som heter (sortert etter avtagende lengde) eon, æra, periode og epoke.
Vi befinner oss f.eks. nå i eonet fanerozoikum, æraen kenozoikum («jordens nytid»), perioden neogen og epoken holocen.
Inndeling av lagrekken kan gjøres på grunnlag av litologi, og inndelingen kalles da litostratigrafi. Rester etter organisk materiale studeres innenfor mikropaleontologi. Dersom det er pollen eller sporer fra planter som undersøkes, kalles det palynologi. Rester etter skall fra små planter eller dyr undersøkes i biostratigrafi. Seismikk viser endringer i fysiske egenskaper i lagrekken og gir grunnlag for seismisk stratigrafi. 


== Se også ==
Jordens tidsaldre
Arkeologisk stratigrafi


== Eksterne lenker ==
International Commission on Stratigraphy (engelsk)
Jordens tidsaldre

Jordens tidsaldre dekker ca. 4,6 milliarder år siden deles av geologer inn i forskjellige tidsavsnitt. De lengste av disse heter eoner, som i sin tur deles i æraer, disse igjen i perioder, epoker og aldre.
Den grenen av geologien som forsker på jordens tidsavsnitt, heter stratigrafi.


== Jordens tidsavsnitt ==
Eonene er arkeikum, som varte fra jordens dannelse til 2,5 milliarder år før nåtid, proterozoikum (2500–542 millioner år siden) og fanerozoikum (542 millioner år siden til i dag).
Arkeikum og proterozoikum slås ofte sammen under betegnelsen prekambrium.
Æraene som fanerozoikum inndeles i, er jordens oldtid (paleozoikum, 542–251 millioner år siden), jordens mellomalder (mesozoikum, 251–66 millioner år siden) og jordens nytid (kenozoikum, 66 millioner år siden til i dag).
Periodene i jordens oldtid er kambrium, ordovicium, silur, devon, karbon og perm.
Periodene i jordens mellomalder er trias, jura og kritt.
Periodene i jordens nytid er paleogen og neogen.
Epokene i paleogen er paleocen, eocen og oligocen.
Epokene i neogen er miocen, pliocen, pleistocen og holocen.


== Geologisk tidsskala ==

Modellen nedenfor gjengir navnene på de ulike tidsperiodene i jordens utvikling. Den øverste rekken gjengir forholdsmessig hele jordens tidsalder slik som tidsuret øverst i denne artikkelen også gjør, men med ulike farger. De eldste Arkeikum og Proterozoikum er grått og blått segment i tidsuret, men mørkrosa og lysrosa i øverste rekke av tidsskalaen nedenfor. Fanerozoikum (tiden fra kambrium) er det nyeste, fargerike segmentet av tidsuret og fremstår som blått i øverste rekke i figuren i tidsskalaen nedenfor. De videre rekkene representerer deretter videre fininndelinger av periodene i fanerozoikum.


== Se også ==
Geologisk tidsskala
Fanerozoikum

Fanerozoikum er den yngste av eonene som jordens historie inndeles i.
Den begynte for 542 millioner år siden og varer til i dag, dvs. at den utgjør ca. 12 % av jordens alder.
Det overveiende flertallet av geologiske avleiringer er fra fanerozoikum. Det fins også veldig få fossiler fra tiden før fanerozoikum.

Tiden forut for fanerozoikum omtales ofte generelt som prekambrium (dvs. «før-kambrium», fordi kambrium er den første perioden i fanerozoikum). Alternativt deles tiden mellom jordens dannelse og fanerozoikum inn i flere eoner, med arkeikum først etterfulgt av proterozoikum som kom forut for fanerozoikum.
Stratigrafien inndeler Fanerozoikum i tre æraer: jordens oldtid (paleozoikum, 542-251 millioner år siden), jordens mellomalder (mesozoikum, 251-66 millioner år siden) og jordens nytid (kenozoikum, 66 millioner år siden til i dag).
En enda finere inndeling i perioder er gjengitt i tabellform til høyre.
Periodesystemets perioder

Periodesystemets perioder er betegnelsen på de horisontale grupperingene av grunnstoff i periodesystemet. Grunnstoff i samme periode har samme antall elektronskall rundt atomkjernen.


== Historie ==
Observasjoner gjort av den engelske kjemikeren John Alexander Reina Newlands i siste halvdel av 1800-tallet viste at grunnstoffenes kjemiske karakteristikker gjentok seg periodisk. Newlands sorterte grunnstoffene etter den relative vekten, og utformet i 1865 en teori han kalte Law of Octaves – Oktavenes lov, basert på at karakteristikkene gjentok seg for hvert åttende grunnstoff (oktav er et sprang på åtte). Samme observasjon var gjort av russiske kjemikeren Dmitrij Mendelejev som i 1869 utarbeidet det første utkastet til periodesystemet slik vi kjenner det i dag. Det Newlands og Mendelejev ikke visste, var at de karakteristikkene de hadde observert, blir forårsaket av atomets antall elektroner i ytterste elektronskall (valenselektroner). Siden disse karakteristikkene opptrer periodisk, ble den systematiske klassifiseringstabellen kalt det periodiske system – eller periodesystemet som er dagens betegnelse.


== Periodene ==
Periodene nummereres fra 1 – 7 i det nåværende periodesystemet. Det har vært fremmet forslag om å utvide med periode 8, men dette er ikke formelt godkjent og normert av den internasjonale kjemiorganisasjonen IUPAC enda. Periodene bestemmes av hvor mange elektronskall et atom har, eller mer presist: i hvilket skall de(t) ytterste elektronet/elektronene befinner seg når atomet er i normaltilstand. Elektronskallene betegnes med store bokstaver, fra K som er skallet nærmest atomkjernen til Q som er det ytterste. Grunnstoff med ytterste elektron i K-skallet tilhører periode 1, de med ytterste elektron i L-skallet tilhører periode 2 og så videre. Hver periode (bortsett fra periode 1) begynner med et alkalimetall som har ett valenselektron, og avslutter med en edelgass som har 8 elektroner i ytterste skall.
Periode 1 står øverst i periodesystemet, og inneholder bare to grunnstoff (hydrogen og helium). Periode 2 og 3 inneholder 8 grunnstoff, periode 4 og 5 inneholder 18, og periode 6 og 7 inneholder 32 (lantanoidene tilhører periode 6, og aktinoidene periode 7, selv om de vanligvis plasseres for seg selv under tabellen). En eventuell utvidelse vil ifølge Glenn Theodore Seaborg (som først lanserte idéen) medføre at periode 8 med 50 grunnstoff legges til. Dette vil gjøre at periodesystemet da vil omfatte 168 grunnstoff. Ingen grunnstoff i periode 8 har blitt fremstilt enda.


== Se også ==
Periodesystemets grupper


== Eksterne lenker ==
Periodictable.com – Period of the elements (engelsk) Besøkt 17. april 2009
Quattro

quattro (betyr fire på Italiensk) er et registrert varemerke Audi AG bruker på firehjulstrekkssystemene sine. quattro ble først introdusert i 1980 med modellen Audi Quattro, og firehjulstrekk har senere vært tilgjengelig i stort sett alle modellene Audi selger.
Når det er snakk om firehjulstrekksystemet skrives alltid quattro med liten q. Audis modellbetegnelse Quattro skrives med stor Q.


== quattro ==


=== Første generasjon ===
Brukt fra 1980 til 1987 i Audi Quattro, Audi 80/90 og Audi 100/200.
Dette systemet hadde åpen differensial, foran, bak og i girkassa. Både senter- og bakakseldifferensialen kunne låses manuelt med vribrytere i midtkonsollen.


=== Andre generasjon ===
Brukt fra 1988 til 1994 på Audi Quattro inntil den gikk ut av produksjon, Audi 80/90, Audi Coupé, Audi S2, Audi RS2, Audi 100 og Audi S4(1991–1994).
Dette systemet hadde åpen differensial foran og bak, og en Torsendifferensial i girkassa som mekanisk fordeler motorkraft til det hjulparet som har mest grep.
Kraftfordelingen er 50/50, men opptil 75% av motorkraften kunne sendes enten forover eller bakover.
Bakakseldifferensialen kunne også låses manuelt med en bryter i midtkonsollen.


=== Tredje generasjon ===
Kun brukt i Audi V8 fra 1990 og ut og var på modellene med manuelt gir nesten likt andre generasjons quattro, men med en Torsendifferensial bak og.
I bilene med automatgir var det en elektronisk styrt senterdifferensial og Torsendifferensial bak.


=== Fjerde generasjon ===
Dette sytemet kom i 1995 og ble brukt i Audi A4/S4(1997/2008)/RS4, Audi A6/allroad/S6/RS6 og Audi A8/S8.
Det fikk en ny type Torsendifferensial og åpne differensialer foran og bak med elektronisk styrt differensialsperre (Electronic Differential Lock, EDL) som går på ABS/ESP-systemet. Den nye Torsendifferensialen kan ikke fordele mer enn 67% av motorkraften til et hjulpar, mens vanlig kraftfordeling er 50/50.


=== Femte generasjon ===
Brukes i Audi A4, S4, RS4, A5, S5, RS5, A6, S6, RS6, RS6 Performance, A7, S7, RS7, RS7 Performance, A8, S8, S8+, R8*, Q5 og Q7 (fra 2008), og vil bli brukt på nye Audimodeller med langsstilt motor.
Den har fått en ny Torsen-senterdifferensial som har en 40/60 "front-bak" kraftfordeling, og kan sende opp til 70% av kraften forover eller 85% av kraften bak.
Både for- og bak-differensial er åpne og utstyrt med EDL-systemet.

= Har en motsatt vei i forhold til andre Audi som står lenger opp på


== Viskosekobling og Haldex ==
Audi A3/RS3 og Audi TT, TT S, TT RS, Q2, Q3 og S1 har, i motsetting til de andre Audi modellene, tverrstilt motor og hadde derfor viskosekobling fram til 1998, og fikk Haldex-systemet etter det. Også disse løsningene markedsføres med quattro-betegnelsen.
Dette systemet er ikke et fulltids firhjulstrekksystem. Motorkraften går til forhjulene helt til de mister grep. Da kobles bakakslingen til senter-differensialen gjennom en elektronisk/hydraulisk styrt clutch ved bak-differensialen. Under normale forhold er kraftfordelingen 100/0 front-bak, og kan fordele inntil 50/50 om begge forhjulene spinner. Brukes også av Volkswagen, Skoda og Seat og mange andre med tverrstilt motor
Quattro er et registrert varemerke tilhørende Audi AG.
Christlichsoziale Partei

Christlichsoziale Partei (CS) var et politisk parti i Østerrike fra 1893 til 1933, da det ble innlemmet i Fedrelandsfronten. Partiet blir regnet som en av forgjengerne til det østerrikske folkepartiet, ÖVP.
Det ble grunnlagt i 1893 av Wiens borgermester Karl Lueger, og gikk ut fra foreningene Vereinigten Christen, Christlichsoziale Verein (1887) og Christlichsoziale Arbeiterverein.  Partiet inntok antisemittiske standpunkter og bekjempet liberalismen og Deutschliberale Partei.Fra 1907 til 1911 var det det største partiet i det østerrikske Riksrådet, men tapte deretter majoriteten til SDAPÖ. Under første verdenskrig sto det på monarkiets side, men stemte i 1918 for opprettelsen av republikken og for Østerrikes tilslutning til Det tyske rike. 
1918-1920 dannet partiet en koalisjonsregjering med SDAPÖ, men ble deretter største parti i en ny koalisjon med Großdeutsche Volkspartei (det stortyske folkepartiet) og Landbund. Fra 1920 hadde partiet den østerrikske forbundskansleren og 1928-1938 også den østerrikske forbundspresidenten.
Partiet ble innlemmet i Fedrelandsfronten i 1933. Under partilederne Engelbert Dollfuß og Kurt Schuschnigg ble Østerrike omgjort til et italiensk-orientert fascistisk diktatur, som tok slutt da Østerrike ble innlemmet i Tyskland i Anschluss1938.


== Referanser ==
Kvartær

Kvartær er den geologiske perioden vi lever i. Epokene som kvartær blir delt i, er pleistocen (fra 2,588 millioner år siden til 11 700 år siden) og holocen (fra 11 700 år siden). 
Navnet kvartær ble skapt på 1700-tallet av Giovanni Arduino, som mente at jordas historie omfattet fire perioder, der kvartær var den fjerde. Navnene på de to første periodene, primær og sekundær, ble aldri mye brukt. Perioden før kvartær ble kalt tertiær, og dette navnet var lenge i bruk, men er nå erstattet av paleogen og neogen. Grensen mellom tertiær og kvartær har vært noe ulikt plassert, men er ofte blitt satt til omkring 2,5–1,8 millioner år før nåtid. På den tiden inntraff de første istidene med store kontinentale isskjold på midlere breddegrader (45°–70°N). Temperaturen i verdenshavene sank, og det skjedde store forandringer i både marine og kontinentale økosystemer. Kvartærtiden har vært preget av en rekke istider (30–40) med mellomliggende mellomistider. Avstanden mellom istidene har gjennomsnittlig vært ca. 100 000 år. Siden jorden har vært en isfri planet gjennom det meste av sin historie, har kvartærtiden utgjort en unntakstilstand.
Kvartærgeologi betegner faget som studerer prosessene som formet jordoverflaten i kvartærtiden. Noen forskere har foreslått en tredje epoke i kvartær, antropocen, som omfatter tiden etter at menneskenes påvirkning på geologi og økosystemer ble sterk. Denne epoken er ikke anerkjent av internasjonale organisasjoner.
I 2004 bestemte Den internasjonale kommisjon for stratigrafi at inndelingen av jordens nytid i tertiær og kvartær skulle erstattes med en inndeling i paleogen og neogen. Pleistocen og holocen inngikk som to av fire epoker i neogen. Grunnen til å gi opp kvartær som periode, var at starttidspunktet ikke kunne defineres klart. I 2009 bestemte Den internasjonale stratigrafiske kommisjon at kvartær igjen skulle regnes som en egen periode og at grensen mellom neogen (pliocen) og kvartær (pleistocen) skulle settes ved 2,588 millioner år siden og ikke ved 1,805 millioner år, som tidligere ble brukt. Den tidligere grensen var satt ut fra tidspunktet da kaldtvannsmuslinger første gang dukket opp i Middelhavet, mens den nye grensen stemmer bedre med tidspunktet for de første omfattende isdannelsene på den nordlige halvkule.


== Kilder ==
T.O. Vorren og J. Mangerud (2006). «Istider kommer og går».  I I.B. Ramberg, I. Bryhni og A. Nøttvedt. Landet blir til: Norges geologi. Trondheim: Norsk Geologisk Forening. s. 478–531. ISBN 978-82-92344-31-6. 
«Internasjonal kronostratigrafisk tabell v. 2013/01» (PDF). Den internasjonale stratigrafiske kommisjon. Arkivert fra originalen (PDF) 28. mars 2016. Besøkt 31. januar 2016.