jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jønsberg videregående skole

Jønsberg videregående skole ligger i Romedal i Stange kommune på østsida av Mjøsa i Innlandet. Skolen tilbyr fagutdanning i naturbruk og studiekompetanse. Den gir mulighet til fordypning i jordbruk, husdyrbruk, skogbruk, økologisk jordbruk, friluftsliv, hest, sports og familiedyr, matematikk, kjemi og biologi. Skolen ble opprettet som landbruksskole 1847, og byttet navn fra Jønsberg landbruksskole til Jønsberg videregående skole i 2008.


== Historie ==
Ved resolusjon av 26. februar 1847 ble gården Jønsberg solgt til Hedemarkens amt for 24 000 riksdaler for å brukes som landbruksskole. Skolens første bestyrer var Fabian Gustaf Norström fra Södermanland i Sverige. Den var en av den tids mest ansette landbruksskoler, men ble nedlagt 1870. Allerede året etter ble en ny skole opprettet, og den er fremdeles i virksomhet. 1895 ble skolen utvidet, idet man bygget ny skolebygning og bestyrerbolig, samt stabbur, meieri og bryggerhusbygning.
Den kjente ugrasbekjemperen Emil Korsmo (1864–1953) gikk her 1885-87.

		
		


== Eksterne lenker ==
(en) Jønsberg landbruksskole – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Jønsberg landbruksskole
Lydbok

En lydbok er en innlesning av et litterært verk. I Norge skilles det i dag mellom lydbøker distribuert av Norsk lyd- og blindeskriftbibliotek (NLB), og kommersielle lydbøker utgitt av lydbokforlag for distribusjon til allmennmarkedet.
De første innleste bøkene i Norge ble laget så tidlig som i 1955, da Norges Blindeforbund begynte sine innlesninger til bruk på båndspillere med åpne spolebånd. Disse utgivelsene ble kalt Lydbiblioteket, som var begrenset til utlån til blinde og svaksynte som kunne dokumentere sitt lese-handicap.
Etter hvert som kassettene gjorde sitt inntog, ble innlesningene i Lydbiblioteket fra 1972 av utgitt som kassetter. Staten overtok ansvaret og eiendomsretten til Lydbiblioteket i 1989, og tjenesten skiftet navn til Norsk lyd- og blindeskriftbibliotek, NLB. 
NLBs fremstilling av lydbøker er hjemlet i en unntaksparagraf i åndsverklovens §17.NLB har i det siste gått over til å distribuere lydbøker som DAISY-plater til engangsbruk. Print-on-demand-fremtilling av digitale lydbøker har revolusjonert logistikken i NLBs utlånsvirksomhet. 
Organisasjonen KABB – Kristent Arbeid Blant Blinde og svaksynte utgir og distribuerer lydbøker på samme måte som NLB. KABB har drevet lydbibliotek siden 1978.


== For allmennheten ==
Den første norske produsenten av lydbøker for allmennheten var Lydbokforlaget, i 1987. De første lydbøkene på CD kom helt på begynnelsen av 1990-tallet. Fra 2007 utgis lydbøker også som mp3-filer, enten for direkte nedlastning fra forlaget eller nettbokhandel, eller for kjøp med hele boka på ei plate. Lydbokforlaget utviklet samtidig Digibok-formatet, som er en kombinert lydbok og avspillingsenhet. Mens engelske lydbøker ofte utgis i forkortede utgaver, utgis norske lydbøker som regel uforkortet.
De tre største lydbokforlagene i Norge er:

Lydbokforlaget, eies av Aschehoug og Gyldendal
Aller forlag, tidligere Fono forlag
Cappelen Damm


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
lydbokforlaget.no Lydbokforlaget
storytel.com Storytel - Storytel (tidligere Ordflyt) lydboktjeneste
fabel.no Fabel lydboktjeneste
ebok.no/lydboker
Lydbok; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
Hovinsholm

Hovinsholm er en storgård på Helgøya i Ringsaker.
Hovinsholm het i gammel tid Hofvin, tempelenga, sammensatt av hof og vin. Tillegget holm har navnet fått på 1600-tallet, da gården ble bebodd av adelsfolk. Det var på den tiden mote å endre herregårdenes navn, slik at de fikk større likhet med de danske herregårdenes navn (Sammenlign Ellingård i Onsøy, Fossesholm på Eiker, Holmegård ved Mandal og Lundegård i Vanse). I de fleste tilfeller slo ikke disse forbedringene av navnene gjennom; navnet Hovinsholm hører til unntagelsene.
Syd for gården  ligger Hovinsholmen. Hovinsholmformasjonen er det moderne navnet på det som før var kjent som Hovinsholmskifer..


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Hovinsholm». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Hovinsholm på Lokalhistoriewiki.
Bakkehumle

Bakkehumle (Bombus humilis) er en middels stor humle. Den tilhører underslekten Thoracobombus, og har som de andre i denne gruppa ganske lang tunge.


== Kjennetegn ==
Bakkehumle har nesten alltid gulbrun farge på ryggsiden av brystet. Bakkroppen er stort sett brun av farge, med et mørkebrunt bånd fremst og noen sorte hår bakerst. Men det finnes en rekke varianter.


== Størrelse ==
Målene kan variere, og særlig lengden er unøyaktig da bakkroppen kan trekkes sammen eller strekkes ut.
Dronninger: Lengde 16–18 mm, Vingespenn: 30–32 mm
Arbeidere:  Lengde 9–15 mm, Vingespenn: 20–28 mm
Hanner: Lengde 12–14 mm, Vingespenn: 23–27 mm


== Bolet ==
Bolet til bakkehumle ligger på bakken. Selve bolet er pent å se til, og har en gulaktig farge. Humlene er lite aggressive ved bolet. Humlen er en pocket-macker. (Se humler)


== Utbredelse ==
Bakkehumle er en sørlig art i Norge. Artsdatabanken får rapporter om bakkehumle fra Mjøsa og sydover Sørlandet. Den er observeres jevnlig i Østfold.


== Rødlistevurdering ==
Den var rødlistet i 2010 på bakgrunn av få funn og antatt tilbakegang, men omfattende nyere kartlegging har vist at denne arten er mer vanlig og utbredt enn tidligere antatt og trolig heller ikke i tilbakegang. Vurdering i 2021 er livskraftig (LC).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hansen, Lars Ove; Lønnve, Ole J. og Ødegaard, Frode. 2010. Veps. Hymenoptera. i Norsk rødliste for arter 2010. Artsdatabanken. Sider 331–345.
Løken, Astrid. 1985. Humler, tabeller til norske arter (nøkkel for å bestemme arter). Norsk entomologisk forening. (Norske Insekttabeller; 9). 39 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) bakkehumle i Encyclopedia of Life 
(en) bakkehumle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) bakkehumle hos Artsdatabanken 
(sv) bakkehumle hos Dyntaxa 
(en) bakkehumle hos Fauna Europaea 
(en) bakkehumle hos ITIS 
(en) bakkehumle hos NCBI 
(en) Kategori:Bombus humilis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bombus humilis – detaljert informasjon på Wikispecies
Hemokromatose

Hemokromatose er en sykdom der jern avleires i ulike organer. Primær hemokromatose skyldes en medfødt, arvelig forstyrrelse i jernmetabolismen der for mye jern tas opp i tarmen. Sekundær hemokromatose skyldes økt jerntilførsel, ofte som følge av tallrike blodoverføringer.


== Epidemiologi ==
Primær hemokromatose er den vanligste formen for sykdommen. I Norge har omtrent 0,5% av befolkningen genene for primær hemokromatose. Mange av disse har hverken symptomer eller blodprøvefunn.
Primær hemokromatose er recessivt arvelig, det er pasienter som er homozygote for genet som får sykdommen. Hemokromatose blir typisk først synlig på blodprøver i 40-årsalderen for menn, omtrent 10 år senere for kvinner.


== Etiologi ==
Primær hemokromatose er i de aller fleste tilfeller følge av en arvelig genfeil, en mutasjon på den korte armen av kromosom 6. Genfeilen nedarves recessivt. Genfeilen opptrer først og fremst hos hvite mennesker i Nord-Europa.Det er ukjent hvor stor andel av pasientene som er homozygote for hemokromatose som utvikler sykdommen i løpet av livet, tall mellom 10% og 70% har blitt presentert. Hemokromatose er dermed et eksempel på en sykdom med ufullstendig penetrans.


== Symptomer, patologi ==
Selv om hemokromatose er en arvelig sykdom forblir den uten symptomer i mange år. Ikke alle med genene for sykdommen vil utvikle manifest hemokromatose i løpet av livet. Blodprøvefunn som bekrefter sykdommen oppdages imidlertid ofte før pasienten har symptomer. Tidlige symptomer kan være tretthet, leggsmerter og impotens. Dersom sykdommen blir stående i mange år uten å oppdages og behandles vil jernavleiring i kroppen kunne føre til følgeskader.
Menn rammes oftere av følgeskader av hemokromatose enn kvinner fordi kvinner har jerntap gjennom menstruasjon. 
Forhøyet jernopptak kan medføre at kroppen lagrer overskudd av jern i indre organer, i første rekke lever, beinmarg og milt. Hvis jernlageret blir for høyt, kan det gå ut over funksjonen til disse organene, og de kan i verst fall svikte. Leverkreft er ikke uvanlig hvis sykdommen forløper udiagnostisert. Jern lagres også i huden, hjerte, ledd og testikler, med muligheter for hudmisfarging («leverflekker»), hjertearytmi (uregelmessig puls), leddsmerter og impotens. Bivirkninger av forhøyet jernopptak er gjerne irreversible.


== Diagnostikk ==
Indikasjoner på hemokromatose kan leses indirekte på ferritin-nivået i blodet. Alminnelig ferritin-nivå i blodet er mellom 10 og 350, ulikt for menn og kvinner. Hemokromatosepasienter vil typisk ha ferritinnivåer over 300. Selv om diagnose er stilt, utføres ikke behandling før ferritinnivået er over 300. Sikker diagnose på homozygot hemokromatose kan kun fås ved DNA-test.


== Behandling ==
Behandlingen for diagnostisert hemokromatose er blodtapping (årelating eller venesectio) Mange hemokromatosepasienter har kunnet balansere behandling av sykdommen med ordinær blodgivervirksomhet. Sykehusene i Norge har ulik praksis på dette området.  Det har vært reist etiske spørsmål om blodtapning av sykdomsdiagnostiserte hemokromatosepasienter er egnet som tilskudd til andre blodtrengende pasienter..


== Referanser ==
Kysthumle

Kysthumle (Bombus muscorum) er en typisk kyst-humle som trives helt ute i øygarden. Den tilhører underslekten Thoracobombus.


== Kjennetegn ==
Kysthumlen er nesten alltid orangegul på brystet. Bakkroppen er gulaktig til grønngul, men mange varianter.


== Størrelse ==
Målene kan variere, og særlig lengden er unøyaktig da bakkroppen kan trekkes sammen eller strekkes ut.

Dronninger: Lengde 17–19 mm, Vingespenn: 32–35 mm
Arbeidere:  Lengde 10–16 mm, Vingespenn: 22–30 mm
Hanner: Lengde 13–15 mm, Vingespenn: 26–29 mm


== Bolet ==
Bolet oppe på bakken på gressenger og i moselaget på lyngheier. Bolene er små og plages ofte av parasitter.


== Utbredelse ==
Kysthumlen finnes i Europa og Asia. I Norge finnes den langs kysten, på øyene og i skjærgården fra Lindesnes og nordover til Lofoten.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hansen, Lars Ove; Lønnve, Ole J. og Ødegaard, Frode. 2010. Veps. Hymenoptera. i Norsk rødliste for arter 2010. Artsdatabanken. Side 331-345.
Løken, Astrid. 1985. Humler, tabeller til norske arter (nøkkel for å bestemme arter). Norsk entomologisk forening. (Norske Insekttabeller; 9). 39 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) kysthumle i Encyclopedia of Life 
(en) kysthumle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kysthumle hos Artsdatabanken 
(sv) kysthumle hos Dyntaxa 
(en) kysthumle hos Fauna Europaea 
(en) kysthumle hos Fossilworks 
(en) kysthumle hos ITIS 
(en) kysthumle hos NCBI 
(en) Kategori:Bombus muscorum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bombus muscorum – detaljert informasjon på Wikispecies
Bratsj

Bratsj er et strykeinstrument i braccio- eller fiolinfamilien. Strengene på en bratsj er stemt i c, g, d1 og a1.
Instrumentets navn på engelsk og italiensk er viola, på fransk alto, og på tysk Bratsche. Navnet bratsj er avledet fra det fullstendige italienske navnet, som er viola da braccio (arm-viola), etter hvordan instrumentet holdes i kontrast til viola da gamba (bein-viola).Bratsjens klang er dypere og mer overtonemettet enn fiolinens. Dette er på grunn av de akustiske forholdene mellom strengenes grunntone og bratsjens klangkropp. Hvis en bratsj skulle hatt den samme klangfylden som en fiolin, måtte den ha vært over dobbelt så stor som fiolinen, men da ville den vært uspillbar siden ingen mennesker har så lange armer. Instrumentmakere eksperimenterer derfor til stadighet med utformingen av bratsjen, noe som gir bratsjister store valgmuligheter når de skal finne et nytt instrument.En del bratsjister har fortid som fiolinister, men på grunn av bratsjens størrelse og klang er spilleteknikken annerledes. På grunn av størrelsen bruker man ofte modifiserte fioliner når barn skal prøve instrumentet.
I tillegg til å være et viktig instrument i symfoniorkesteret er det også et vanlig instrument i ungarsk og rumensk folkemusikk. I disse landene har bratsj vært mest vanlig med tre strenger. Disse ble stemt i G, D og A. Bratsj forekommer av og til i bluegrass. Hardingfela ligner i utformingen av kroppen mer på en bratsj enn en fiolin.
Blant kjente komponister har særlig Wolfgang Amadeus Mozart (Sinfonia concertante for fiolin, bratsj og orkester), Hector Berlioz (symfonisk dikt Harold en Italie etter lord Byron), Robert Schumann (Eventyrbilder og Eventyrfortellinger for bratsj, klaver og andre instrumenter), Johannes Brahms (2 sonater for bratsj og klaver, 2 sanger med bratsj og klaver), Max Reger (3 suiter for viola solo), Paul Hindemith (flere sonater for bratsj solo samt bratsj og klaver) og György Ligeti (sonate for bratsj solo fra 1991-94) bidratt til å gjøre bratsj til et framtredende soloinstrument.


== Medier ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Viola (music) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Viola (music) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
«DigitaltMuseum: Søk:  'Bratsj'».
Hīnayāna

Hīnayāna (sanskrit og pāli; devanāgarī: हीनयान​; tibetansk: ཐེག་པ་དམན་པ, theg pa dman pa; mongolsk: baga holgon, kinesisk: 小乘 xiǎoshèng; japansk: しょうじょう shōjō; vietnamesisk: tiểu thừa) er et begrep som ble konstruert av tilhengere av den buddhistiske retningen mahāyāna («den store vogn») i det første århundre e.Kr. Hīnayāna betyr ordrett «den mindreverdige vognen» og ble brukt som et skjellsord om buddhistiske retninger som stod utenfor mahāyāna.
Ordet hīna betyr «mindreverdig» både på sanskrit og pāli. Da dette ble oversatt til kinesisk og tibetansk, ble imidlertid ordet hīna gjengitt som «liten» (tibetansk: ཐེག་པ་, theg pa; kinesisk: 小, xiǎo). De endret semantikken fra «liten kvalitet» til «liten mengde». Og kinesiske og tibetanske buddhister skapte på denne måten et nytt ord som ikke eksisterte på sanskrit eller pāli, nemlig «den lille vogn». Og slik oppstod det en misforståelse i tibetansk og østasiatisk buddhisme, så vel som blant vestlige orientalister. Misforståelsen gikk ut på at «hīnayāna» var en fellesbetegnelse på alle de tidlige buddhistiske skolene som gikk forut for mahāyāna, deriblant theravāda.
De tidlige buddhistiske skolene omfattet imidlertid 18–20 forskjellige skoler, og mer spesifikt var den såkalte «hīnayāna» etter alt å dømme vaibhāṣika, en skole innenfor retningen sarvāstivāda. Det som er sikkert er at det ikke var theravāda. Skolen sthaviravāda og dens etterfølgere theravāda, var for lengst utdødd på det indiske subkontinent da striden mellom mahāyāna og vaibhāṣika raste.
Det har vært mye strid omkring begrepet hīnayāna. World Fellowship of Buddhists erklærte i 1950 at benevnelsen hīnayāna ikke skal brukes om noen buddhistiske retninger som eksisterer i dag, herunder theravāda. Retningen theravāda oppfatter benevnelsen som nedsettende, og bruker den aldri om seg selv. Siden starten på 1980-tallet har enkelte forskere brukt begrepet nikāyabuddhisme som erstatning for navnet hīnayāna.
I dag brukes hinayana-begrepet av mahayana-buddhister for å betegne studier på lavere grad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Theravada – Mahayana Buddhism» Dr. W. Rahulas artikkel (engelsk)
«The myth of Hinayana» diskuterer opprinnelsen til begrepet Hinayana og hvorfor det bør unngås (engelsk)
Lundhumle

Lundhumle (Bombus soroeensis) er en liten humle. «Lundhumle» er foreslått og norsk navn blir avgjort i 2010. Ser man en liten humle som ligner på liten jordhumle og som flyr fra blåklokke til blåklokke, er sannsynligheten for at det er en Bombus soroeensis stor. Skal man se etter denne humlearten i en lokalitet så bør man først og fremst se etter den på blåklokke.


== Kjennetegn ==
Bombus soroeensis er sort med  to gule bånd, et på brystet og et på bakkroppen. Bakkroppsspissen er hvit. Den kan lett forveksles med liten jordhumle, og skal den kunne skilles fra denne, som den ligner mest på, må den under lupen.


== Størrelse ==

Målene kan variere, og særlig lengden er unøyaktig da bakkroppen kan trekkes sammen eller strekkes ut.

Dronninger: Lengde 15–17 mm, Vingespenn: 28–33 mm
Arbeidere:  Lengde 10–14 mm, Vingespenn: 23–26 mm
Hanner: Lengde 12–14 mm, Vingespenn: 25–28 mm


== Bolet ==
Bolene til Bombus soroeensis ligger nede i jorden, og er normalt små. Humlen er en pollen-storer.


== Utbredelse ==
Vi finner Bombus soroeensis over hele Norge, unntatt i de indre og østlige delene av Finnmark.


== Litteratur ==
Løken, Astrid. 1985. Humler, tabeller til norske arter (nøkkel for å bestemme arter). Norsk entomologisk forening. (Norske Insekttabeller; 9). 39 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) lundhumle i Encyclopedia of Life 
(en) lundhumle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) lundhumle hos Artsdatabanken 
(sv) lundhumle hos Dyntaxa 
(en) lundhumle hos Fauna Europaea 
(en) lundhumle hos ITIS 
(en) lundhumle hos NCBI 
(en) Kategori:Bombus soroeensis – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bombus soroeensis – detaljert informasjon på Wikispecies
Naturalis Historia

Naturalis Historia er et stort vitenskapelig verk eller en encyklopedi skrevet av Plinius den eldre. Verket er skrevet rundt år 77, og består av 37 bøker og inneholder en samling av fakta og allegoriske fakta.

Bok 1: Innholdsfortegnelse
Bok 2: En matematisk og metrologisk oversikt over universet
Bok 3-6: Geografi og etnografi, over den kjente verden
Bok 7: Antropologi og menneskets fysiologi
Bok 8-11: Zoologi
Bok 12-19: Botanikk og landbruk
Bok 20-27: Planter som brukes i medisin
Bok 28-32: Medisinsk zoologi
Bok 33-37: Mineraler og medisin, kunst og smykkesteinerBøkene finnes i en rekke oversettelser bl. a. i Loeb Classical Library  der de er  fordelt i 10 bind.


== Eksterne lenker ==
Full Latinsk tekst ved LacusCurtius
books 1‑3, 7‑13 Første engelske oversetting av Philemon Holland 1601
Andre engelske oversettelse av John Bostock ogH. T. Riley, 1855; 
Pliny the Elder: rampant credulist, rational skeptic, or both? fra the Skeptical Inquirer 1911
Kløverhumle

Kløverhumle (Bombus distinguendus Morawitz) er en relativt stor humleart som forekommer i blomsterenger, særlig på kløver og vikker. Kløverhumla er sjelden eller aldri tallrik. Artsbestanden har gått kraftig tilbake og er sterkt truet.


== Kjennetegn ==
Kløverhumla har gulaktig pels på brystet, med et sort bånd mellom vingefestene. Pelsen på bakkroppen er gulbrun med litt mørkere hår på de første bakkroppsleddene.


==== Forveksling med andre arter ====
Dronningen og arbeiderne forveksles ikke lett med andre humlearter. Hannene kan forveksles med slåttehumle-hanner, men kløverhumla har tydelig oransjebrun nese,


== Størrelse ==
Dronninger: Lengde 19–22 mm, Vingespenn: 38–42 mm
Arbeidere:  Lengde 11–18 mm, Vingespenn: 23–35 mm
Hanner: Lengde 14–16 mm, Vingespenn: 28–31 mm
Målene kan variere, og særlig lengdemålene kan  være unøyaktige fordi bakkroppen kan trekkes sammen eller strekkes ut.


== Bolet ==
Bolet til kløverhumla ligger nede i bakken. Bolet er av middels størrelse, det inneholder sjelden mer enn 100 arbeidere og produserer få nye dronninger.


== Utbredelse ==
I Norge finner vi kløverhumla spredt fra Trøndelag og sørover gjennom Østlandet, Oslo-området og sørover til grensen mot Sverige. Vi finner den stort sett på kløverenger og på erteplanter.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hansen, Lars Ove; Lønnve, Ole J. og Ødegaard, Frode. 2010. Veps. Hymenoptera. i Norsk rødliste for arter 2010. Artsdatabanken. Side 331-345.
Løken, Astrid. 1985. Humler, tabeller til norske arter (nøkkel for å bestemme arter). Norsk entomologisk forening. (Norske Insekttabeller; 9). 39 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) kløverhumle i Encyclopedia of Life 
(en) kløverhumle i Global Biodiversity Information Facility 
(no) kløverhumle hos Artsdatabanken 
(sv) kløverhumle hos Dyntaxa 
(en) kløverhumle hos Fauna Europaea 
(en) kløverhumle hos ITIS 
(en) kløverhumle hos NCBI 
(en) Kategori:Bombus distinguendus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Bombus distinguendus – detaljert informasjon på Wikispecies
Rangfølgen

Rangfølgen er den rekkefølgen som personer plasseres i ved det danske hoff, ved offentlige festligheter, seremonier og lignende. Rangfølgen deles i fem rangklasser, 1–5. Kongehuset er ikke del av den offisielle rangfølgen, men anses som plassert over rangfølgen. Rangklasse 1 er den høyeste og omfatter blant andre grevene av Rosenborg og grevinnen av Frederiksborg, medlemmer av regjeringen, presidenten for landets høyesterett, riddere av Elefantordenen med flere.
Rangsystemet ble tidligere også brukt i Norge og var felles for Danmark og Norge. Bestemmelsene om embedsrang er opphevet i Norge, men det finnes hoffresolusjoner om hoffrang.


== Eksterne lenker ==
Rangfølgen
Rangforordning for Danmark og Norge av 1808
Rangklasse

Rangklasse er et system for å bestemme formell rang for personer som brukes eller har vært brukt i mange land, deriblant Norge og Danmark. Hvilken rangklasse man tilhørte ble typisk bestemt av hvilket embede man innehadde (f.eks. var professor i Norge plassert i syvende rangklasse), men også ordener og adelstitler.


== Litteratur ==
Nils G. Bartholdy: «Adelsbegrebet under den ældre enevælde – sammenhengen med privilegier og rang i tiden 1660-1730», (dansk) Historisk Tidsskrift, 12. rekke, bind V, hefte 3, 1971. Fulltekst.


== Se også ==
Rangfølgen for det nåværende rangklassesystemet i Danmark
Maskarenene

Maskarenene er en øygruppe i Indiahavet, øst for Madagaskar. Øygruppen består hovedsakelig av øyene Mauritius, Réunion og Rodrigues. Øygruppen er oppkalt etter øyenes oppdager, den portugisiske admiralen Pedro de Mascarenhas. Øyene er av vulkansk opprinnelse og er dannet av varmepunktet som nå ligger under Réunion.


== Eksterne lenker ==
(en) Mascarene Islands – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pedro de Mascarenhas

Pedro de Mascarenhas (1470-1555) var en portugisisk oppdager og administrator for portugisiske kolonier. 
Pedro de Mascarenhas var den første europeer til å oppdage øya Diego Garcia i Indiahavet i 1512. Han kom også til øya Mauritius i 1505. 
 Han oppdaget Réunion noenlunde samtidig.I 1528 navnga oppdageren Diogo Rodrigues øygruppen Maskarenene (Réunion, Mauritius og Rodrigues) etter Pedro de Mascarenhas.Pedro de Mascarenhas var majorkaptein i den portugisiske kolonien Malakka fra 1525 til 1526, og visekonge i Goa (1554–1555), hovedstaden for de portugisiske koloniene i Asia.


== Referanser ==
Laken (Belgia)

Laken (nederlandsk, uttales «la’køn») eller Laeken (fransk, uttales «lakeen») er en bydel nordøst i Brussel i Belgia. 
I Laken ligger blant annet et nyklassisistisk slott oppført 1782–1784. Slottet er offisiell bolig for den belgiske kongefamilien og omgitt av en stor park. Bydelen har også en kirke i nygotisk stil med krypt for kongefamilien. Kirkegården bak har tradisjonelt vært for de rike og berømte, og her finnes også den originale statuen av Auguste Rodins berømte «Tenkeren» fra 1927.
Benjamin Franklin Pierce

Benjamin Franklin «Hawkeye» Pierce er en rollefigur i boken (av Richard Hooker), filmen og TV-serien M*A*S*H. Rollen ble spilt av Donald Sutherland i filmen og av Alan Alda i TV-serien.


== Om rollefiguren ==
Født i Crabapple Cove, Maine, USA, sønn av lege Daniel Pierce. Jobbet som lege i Boston der han møtte Trapper John. Han ble innkalt til hæren som kirurg og ble sendt til enheten 4077, som var en MASH-enhet (feltsykehus) under Koreakrigen.
Innimellom de til tider endeløst lange øktene med operasjoner gjør han det beste ut av livet i den isolerte leiren, med høyt alkoholkonsum, festing og gjennomføring av praktiske spøker på menneskene rundt ham, spesielt den ubehagelige major Frank Burns og (hans kjæreste) major Margaret Houlihan.