jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Veerse Gat

Veerse Gat var en av fire fjordmunninger i Nederland som ble stengt i forbindelse med Deltaprosjektet (ned.: Deltawerken). Den lå mellom øyene Noord-Beveland og Walcheren i provinsen Zeeland, og ble i 1961 stengt med Veerse Gatdemningen.
Stengningen forandret Veerse Gat fra å være et område under innflytelse av tidevannet til en innsjø med mer eller mindre fast dybde. Om vinteren blir for eksempel nivået satt i forhold til hvor mye vann som kommer fra områdene rundt, mens man om sommeren holder regning med vannsport og sportsfiskere.
Frem til stengingen kunne det være værhardt i Veerse Gat, der også sand- og leirbanker var skjulte farer. Gjennom tidene har flere skip gått på sandbanker og sunket, som også  tremasteren De Roompot gjorde. Den var på 719 metriske tonn, bygget av tre med kobber-beplating og på vei til hjemmehavnen fra Nederlandsk Vestindia da den gikk på en sandbanke og sank 29. juni 1853. 
Etter stengningen skrev den nederlandske chansonnieren Jaap Fischer sangen Het Veerse Gat (1962). I refrengets første linje er teksten Het gat is dicht, de haven ligt voor johoho, voor johohohohohoker (no.: Munningen er stengt, havnen en vits). Videre spår han at Fritz und Wilhelm kommer schnell og at Veere vil bli en turistby.
Yherland MacDonald

Yherland MacDonald (født 6. september 1986) er en fotballspiller fra Costa Rica, som tidligere spilte for Fredrikstad. Han er angrepsspiller. Han slet med skader store deler av  2006-sesongen, men fikk noen innhopp på slutten av sesongen, deriblant cupfinalen mot Sandefjord. Han valgte selv å ikke forlenge kontrakten med Fredrikstad, som gikk ut 31. desember 2006.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yherland MacDonald – Transfermarkt 
(en) Yherland MacDonald – Soccerway 
(en) Yherland MacDonald – FBref
Dan Berglund

Dan Frejvid Berglund (født 16. mars 1954 i Helsingfors) er en finsk-svensk visesanger, kjent for flere innspillinger av skandinaviske arbeidersanger.
Etter flytting til svenske Kristinehamn og Hisingen i Sverige begynte studiet av litteratur og gitarmusikk, som ga scenedebut (1974), samtidig med jobb i industrien. Fram til 1980 var han medlem i KPML(r). Han er også blant artistene som er representert på musikksamlingen (r) Största hittarna, utgitt av partiet på 1990-tallet.
Berglund er best kjent for «De mördades fria republik» fra debut-LP-en En järnarbetares visor (1975). Derpå kom Dan Berglund sjunger Rudolf Nilsen (1977 - med tekster av den norske dikteren), Den stora maskeraden (1979), Vildmarken (1988). Siden kom samle-CD-en Mina herrar (1999).
Berglunds musikk fra 1970-tallet kan kortfattet karakteriseres som viser med revolusjonært kommunistisk budskap, med angrep på arbeidsgivere og overklasse og med skildringer over arbeiderklassens lodd i livet. Berglund har senere tatt avstand fra leninismen, men støtter fortsatt opp om klassekampen.


== Diskografi ==
En järnarbetares visor (1975)
Dan Berglund sjunger Rudolf Nilsen (1977)
Den stora maskeraden (1979)
Vildmarken (1987)
Mina herrar, samlealbum 1972-1979 (1999)
Såna som vi... (2007)
Allt är idioternas fel (2011)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Dan Berglund – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Dan Berglund på Internet Movie Database 
(en) Dan Berglund på Discogs 
(en) Dan Berglund på MusicBrainz 
(en) Dan Berglund på Genius — sangtekster 
Dan Berglund på Facebook
Gravenstein

Gravenstein eller Gråsten-eple er en eplesort. Det finnes to hovedtyper, rød og gul.  Rød gravenstein, som er den mest kjente, er et søtt og godt spiseeple med sesong i september og oktober.
Gravenstein er oppkalt etter den danske byen Gråsten (tysk Gravenstein) i Sønderjylland. Det kom til Norge omkring 1792. Gravenstein dyrkes i Nord-Europa og USA (California).
I Norge dyrkes gravenstein særlig i Telemark, Lier, Sogn og Hardanger. På Agatunet i Hardanger er det reist et minne om Johannes Pedersen Aga som i 1792 plantet det første gravensteinepletreet i Norge.  I fruktkommunen Sogndal har man Gravensteinsgata.


== Siderproduksjon ==
I Hardanger var det en viss kommersiell siderproduksjon basert på Gravensteinepler fra 1890 til et stykke utpå 1920-tallet. På grunn av et høyt avgiftsnivå valgte produsentene i Hardanger å stanse denne produksjonen. Produksjonen fortsatte i mindre skala til eget bruk. Det var vanlig å få servert sider blant annet i bryllup i Hardanger.


== Referanser ==
Palle Mikkelborg

Palle Mikkelborg (født 6. mars 1941 i København) er en dansk jazzmusiker, orkesterleder og komponist.  Han spiller fortrinnsvis på trompet. Han har samarbeidet med flere norske musikere, blant annet Jan Garbarek, Karin Krog og Terje Rypdal.


== Plateutgivelser ==
Aura (1985) med Miles Davis som solist. Verket er tatt opp i den danske kulturkanonen under populærmusikk.
Homage – Once upon a time sammen med bassisten Niels Henning Ørsted Pedersen


== Priser ==
Mikkelborg fikk Nordisk råds musikkpris i 2001. Han mottar Statens Kunstfonds hædersydelse.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Palle Mikkelborg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kort presentasjon hos Danish Music Agency (engelsk)
(en) Palle Mikkelborg på Internet Movie Database 
(da) Palle Mikkelborg på Filmdatabasen 
(da) Palle Mikkelborg på danskefilm.dk 
(en) Palle Mikkelborg på Discogs 
(en) Palle Mikkelborg på MusicBrainz 
(en) Palle Mikkelborg på Songkick 
(en) Palle Mikkelborg på AllMusic
Markøy fyr

Markøy fyr er en tidligere fyrstasjon på øya Markøy, 2,19 nautisk mil (4,06 km) nordvest av Lindesnes fyr i Lyngdal kommune. Markøy fyr var i drift fra 1725 til 1844.  Markøy ligger i Selørarkipelet vest for Lindesnes, rett sør av Sælør. I dag kan man se tufter etter flere bygninger samt veien ned til sjøen. Ruinene av fyret på Markøy er fredet etter lov om kulturminner. Området er vernet som naturreservat etter lov om naturvern.
Navnet Markøy kommer antagelig fra «Mark», fra et merke i betydningen sjømerke.


== Historie ==
En hollandsk losbok fra 1500-tallet forteller om en varde på Markøy. Dette må antakelig har vært en steinvarde med hull i midten, men som det ikke finnes spor av i dag. Nedtegnelsen viser at Markøy allerede da hadde betydning for navigasjonen inn i Skagerrak.
Da fyret på Lindesnes ble tent for annen gang i 1725, ble også Markøy satt i drift slik at tvillingfyrene ikke kunne forveksles med Skagen fyr på danskesiden av Skagerakk. Markøy fyr bestod opprinnelig av en fyrgryte plassert rett på fjellet. I 1822 ble det bygd et lukket kullblussfyr på steintårn. Ruinene viser steintårnet fra 1822. Selve glasshuset er forfalt. Det ligger glassbiter i slagget under steintårnet i dag, sikkert rester etter glasshuset. Det bodde fyrvokterfamilie på Markøy til fyret ble lagt ned i 1844. Øya gav nok høy til et par kyr og 3-4 sauer. Øyfolket skal også ha dyrket rug på ei lita slette. 
Kull til fyret ble brakt på land på Kålodden. Når kullet skulle bæres opp til fyret, kom folk fra hele sognet. Lønna var dårlig, men det var gratis brennevin så lenge arbeidet varte. Forbruket ble påtalt, og inspektøren måtte ikke føre større brennevinsutgifter enn 3 riksdaler i regnskapet.


== Eksterne lenker ==
«Markøy fyr». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Ulidiidae

Ulidiidae er en liten familie av fluer. De er nært i slekt med Otitidae og trolig bør disse regnes som en underfamilie av Ulidiidae, men Ulidiidae kan skilles fra Otitidae på at vingene mangler mørke tegninger (bortsett fra en mørk spissflekk hos slekten Seioptera).


== Utseende ==
Små til middelsstore, kompakte fluer. Kroppen er oftest mørk på farge, det store hodet gjerne lysere. Den har få kraftige børster og lite tydelig hårkledning. Beina er forholdsvis kort og kraftige uten noen slående særtrekk. Vingene er ensfarget klare eller med en svart flekk i spissen, uten mørke tverrbånd.
Hodet er stort og bredt, med runde fasettøyne og bred panne. Fasettøynene har ofte bånd i ulike farger. Som hos flekkfluene har pannen børster bare i den bakerste delen.


== Levevis ==
Larvene hos noen arter utvikler seg i møkk, og de voksne fluene kan finnes der. Andre arters larver lever under barken på døde trær. De voksne fluene kan også finnes på blomster. Noen arter har merkelige paringsritualer.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen tovinger, Diptera
Underordenen høyere fluer, Cyclorrhapha
Gruppen Schizophora
Overfamilien Tephritoidea
Familien flekkfluer (Ulidiidae) Macquart, 1835
Underfamilien flekkfluer, Otitinae. I nyere systematikk er familien Otitinae regnet som en egen underfamilie i Ulidiidae.
Underfamilien Ulidiinae
Stammen Seiopterini
Slekten Seioptera Kirby, 1817
Seioptera vibrans Linnaeus, 1758  – med svart flekk i spissen av vingen. Funnet over det meste av Norge nord til Troms.
Slekten Homalocephala Zetterstedt, 1838
Homalocephala albitarsis Zetterstedt, 1838
Homalocephala angustata Wahlberg, 1838 – bare funnet i Oslo og Akershus i Norge
Homalocephala apicalis Wahlberg, 1838 – ett norsk funn, mangler funndata
Homalocephala bimaculata Wahlberg, 1838 – funnet i Sverige, ikke i Norge
Homalocephala biumbrata Wahlberg, 1838  – spredte funn over hele landet
Homalocephala mamaevi Krivosheina & Krivosheina, 1995  – funnet i Sverige, ikke i Norge
Stammen Ulidiini
Slekten Physiphora Fallén, 1810
Physiphora alceae Preyssler, 1791  – funnet i Sverige, ikke i Norge


== Kilder ==
Greve, L. 1997. Families Otitidae and Ulidiidae (Diptera) in Norway. Fauna norvegica Serie B 44: 129-142.
Greve, L. 1998. Family Otitidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 3: 185-192. Science Herald, Budapest.
Nettressursen Fauna Europaea, utbredelsesdatabase for europeiske dyr.


== Eksterne lenker ==
(en) flekkfluer – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) flekkfluer i Encyclopedia of Life 
(en) flekkfluer i Global Biodiversity Information Facility 
(no) flekkfluer hos Artsdatabanken 
(sv) flekkfluer hos Dyntaxa 
(en) flekkfluer hos Fauna Europaea 
(en) flekkfluer hos Fossilworks 
(en) flekkfluer hos NCBI 
(en) Kategori:Ulidiidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ulidiidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Knekt (kortspill)

Knekt, er en av de tretten valørene i en vanlig kortstokk. Den har som regel verdien 11, mellom 10-eren og damen (12). Det er det laveste av billedkortene.  Det finnes fire knekter, en i hver farge spar, hjerter, ruter og kløver, i en kortstokk, 


== Historie ==
Arabiske kortstokker hadde vanligvis to mannlige honnørkort under kongen: «vesir» og «visevesir». I europeiske kortstokker ble disse vanligvis omdannet til «ridder» og «væpner» eventuelt «pasje» eller «kammertjener».
Da damene ble innført fikk kortstokken derfor fire billedkort: konge, dame, ridder og væpner. Og slik er det fortsatt i tarot-kortstokken.
Kortprodusentene i Frankrike, som begynte å masseprodusere kortstokker ved hjelp av tresnitt på slutten av 1400-tallet, syntes imidlertid det fikk holde med tre billedkort. Og siden de ønsket å beholde damen slo de sammen ridderen og væpneren til et nytt kort: knekten.
På 1700-tallet var det vanlig å gi knektene navn etter kjente historiske personer. Disse kunne variere fra land til land - men i Norge var disse navnene i bruk: sparknekt = Hozier, hjerterknekt = Valery, ruterknekt = Rolent, kløverknekt = Lancelot. Denne navngivningsskikken gikk ut av bruk omkring 1850.
Det opprinnelige ordet for knekt i engelsk var «knave», men dette ble senere erstattet av det godslige uttrykket «jack» (vanlig fyr, hvem som helst). En vesentlig grunn til at begrepet «jack» fullstendig utkonkurrerte «knave» var nok innføringen av hjørnemarkeringer på 1860-tallet: J, for «jack», skilte seg godt fra de øvrige billedkortmarkeringene – mens Kn, for «knave», lett kunne forveksles med K for «king».
Holly Black

Holly Black (født 10. november 1971 i West Long Beach i New Jersey i USA) er en amerikansk forfatter av fantasybøker for barn og ungdom. 


== Liv og virke ==
Hun ble født  i New Jersey, og hadde en god oppvekst der. I 1999 giftet Holly seg med Theo Black.
Hun utga sin første bok Tiendeofferet i 2002. Året etter begynte hun på den bestselgende serien Spiderwick-krønikene sammen med Tony DiTerlizzi. I 2005 kom hun med den første oppfølgeren til «Tiendeofferet», «Valiant», og i 2006 ble hun ferdig med «Ironside».
Bøkene hennes er av en norsk litteraturkritiker > karakterisert slik:  

«Tiendeofferet er en ungdomsroman som roper på en illustrert praktutgave, en filmatisering og et soundtrack – fordi den presenterer en fascinerende egenartet livsfølelse som vil fengsle noen. Her er en vidunderlig estetikk i skildringene av alveklær og -interiør, i en krysning mellom viktoriansk, art nouveau og new age. Og her er besnærende skildringer av Kayes alveskikkelse og vekslingen mellom denne og den fortrollede menneskehammen. Flertallet av ungdom vil riste forundret på hodet. Men noen utvalgte vil regne denne boka som en skatt»«selv om Spiderwickkrøniken er formelpreget litteratur med gjenkjennelige inspirasjonskilder, er det et meget hyggelig bekjentskap som jeg med glede anbefaler. Det er leken oppfinnsomhet i et gjennomført konsept som også omfatter bøkenes formgivning.»


== Bibliografi ==
Tiendeofferet.  (Originaltittel: Tithe: A Modern Faerie Tale) 2002
Spiderwick-krønikene 1, Felthåndboka.  (Originaltittel: The Spiderwick Chonicles 1, The Field Guide) 2003
Spiderwick-krønikene 2, Øyet i Steinen.  (Originaltittel: The Spiderwick Chonicles 2, The Seeing Stone) 2003
Spiderwick-krønikene 3, Lucindas Hemmelighet.  (Originaltittel: The Spiderwick Chonicles 3, Lucinda's Secret) 2003
Spiderwick-krønikene 4, Jerntreet.   (Originaltittel: The Spiderwick Chonicles 4, The Ironwood Tree) 2004
Spiderwick-krønikene 5, Mulgaraths vrede (Originaltittel: The Spiderwick Chonicles 5, The Wrath of Mulgarath) 2006Valiant: A Modern Tale of Faerie (2005) (Ikke utgitt på norsk)
Ironside (2007) (Ikke utgitt på norsk)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Holly Black – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Holly Black på Internet Movie Database 
(en) Holly Black hos The Movie Database 
(en) Holly Black på Discogs 
(en) Holly Black på MusicBrainz 
(en) Holly Black på Twitter 
(en) Holly Black på Facebook 
(en) Holly Black på Instagram 
Holly Black på Pinterest
Moldøen

Moldøen er et etternavn flere familier fra øya Fedje i Nordhordland har tatt i bruk. Navnet stammer opprinnelig fra Moldøyna som er navnet på øya de fleste med dette navnet kommer fra.
Moldøen er også navnet på en øy i Vågsøy kommune i Sogn og Fjordane, som ble opprinnelsen til byen Måløy. Gitt den strategiske beliggenheten i skipsleden mellom Bergen og Nord-Norge utviklet Moldøen seg til et viktig handelssted i regionen på 1700 og 1800 tallet.
Enrique Ortiz

Enrique Ortiz (født 16. juli 1979) er en argentinsk fotballspiller. Han spilte for Fotballklubben Lyn i perioden 2005-2007. Hans posisjon er midtbane, og han har tidligere spilt for Instituto Cordoba. Han kallenavn er Quique.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Enrique Ortiz – Transfermarkt 
(en) Enrique Ortiz – FBref 
Profil på lynfotball.net
Bengt Olav Johansen

Bengt Olav Johansen (født 19. september 1943 i Västervik i Sverige) er en norsk tidligere diplomat. 
Johansen ble utnevnt til Norges ambassadør i Bern den 23. mars 1997. Senere samme år ble han også ambassadør i Vaduz og ved Den Hellige Stol. Den 8. januar 2005 ble utnevnt til Norges ambassadør i Wien. Han ble etterfulgt som Norges ambassadør i Wien i 2009 av Jan Petersen. Johansen har også vært fungerende hvalfangstkommissær.Bengt Olav Johansen er sønn av Christian August Johansen som var med på å etablere det norske melkekartongfirmaet Elopak.
Johansen ble i 1999 utnevnt til kommandør av Den Kongelige Norske Fortjenstorden.


== Referanser ==
Etnobiologi

Etnobiologi er det tverrfaglige studiet av relasjoner av planter og dyr med menneskelig kultur verden rundt, iberegnet tidligere og nåværende forhold mellom befolkninger og miljøet. Feltet omfatter etnobotanikk, etnozoologi, lingvistikk, paleoetnobotanikk, zooarkeologi, etnoøkologi og andre tilgrensende områder av antropologi og biologi.


== Se også ==
Antrozoologi


== Eksterne lenker ==
Society of Ethnobiology nettsted
International Society of Ethnobiology nettsted
Ethnobiology lab ved University of Kent, Storbritannia
Laboratories of Ethnobiology ved University of Georgia
Kloning

Kloning betyr å skape en identisk kopi av noe. Det er en formering som gir arvemessig like individer som utgjør en klon. I biologi og genteknologi viser kloning til prosessen som lager kopier av DNA-fragmenter (molekylær kloning), celler (cellekloning) eller organismer. Når organismer reproduser seg aseksuelt kalles dette også gjerne kloning.


== Reproduktiv kloning ==
Reproduktiv kloning er en av de to type kloningene. Reproduktiv kloning bruker somatisk cellekjerneoverføring til å skape dyr som er genetisk helt like. En cellekjerne fra et voksent individ (somatisk celle) settes inn i en eggcelle som har fått fjernet sin kjerne. Hvis dette egget begynner å dele seg normalt kan det settes inn i livmoren til en surrogatmor. Den første og mest kjente kloningen av dyr var i Skottland sommeren 1996, da sauen «Dolly» ble framstilt av sin mors jur. Kloningen ble gjennomført av Ian Wilmut, Keith H.S. Campbell og deres kolleger ved Roslin Institute nær Edinburgh. Etter dette ble kloning av mennesker gjort forbudt.
Kloning av husdyr med spesielt gode egenskaper forekommer i en del land. I Norge er kloning strengt regulert ved lov, og det er ikke lovlig å klone virveldyr eller krepsdyr. Dispensasjon kan gis til medisinsk eller biologisk forskning, men dispensasjon gis aldri for kloning av primater.


== Terapeutisk kloning ==
Terapeutisk kloning er en prosess der man ut fra en pasients egne celler produserer nye celler, kroppsdeler eller organer som er genetisk identiske med pasientens, til medisinske formål. Dette har til nå bare blitt oppnådd med deler av en urinblære. En pasient som i dag får en organtransplantasjon må resten av livet gå på medisiner som hemmer immunforsvaret, slik at pasientens immunforsvar ikke angriper det fremmede organet. Dette og mangelen på organdonorer ville løses dersom man kunne "dyrke" nye organer til en pasient.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Cloning – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Genteknologiloven §11 (Kloning) hos Lovdata
Faktaark om kloning fra Bioteknologinemnda
Hva er kloning? - artikkel fra forskning.no 9.4.02
Etnofarmakologi

Etnofarmakologi, som ofte assosieres med etnobotanikk, er studiet av medisinske planters virkninger, og hvordan bruken/virkningene av dem varierer mellom ulike kulturer og etniske grupper.
Digital Video

Digital Video er en standard for videokassetter. Den kan deles opp i DV og Mini-DV utfra størrelsen på kassetten. Per i dag er mini-DV den mest utbredte, kanskje først og fremst på grunn av sin størrelse. Film lagres digitalt på tapen og en vanlig mini-DV tape kan romme 60 minutter med standard kvalitet, eller 90 minutter med såkalt «long-play». 60 minutter med DV-video vil ta omtrent 13 Gigabyte om det skal overføres via Firewire til en PC/Mac. Firewire (IEEE 1394) som er den kabelen som i hovedsak brukes for å overføre DV.
Suzanne Mayfair

Suzanne Mayfair er en karakter i trilogien Lives of the Mayfair Witches av Anne Rice. Suzanne er en forfeder til bokas hovedpersoner, Mayfair-heksene i Garden District, New Orleans, Louisiana.
Suzanne Mayfairs historie begynner og slutter tragisk i Donnelaith, Skottland, hvor hun er landsbyens healer. I nærværet av sin datter, Deborah, tilkaller hun ånden Lasher. Han tiltrekker seg Suzanne ved å tjene og forføre henne. Suzanne er beskrevet av hennes etterfølgere som en «simpel jente» eller en uintelligent kvinne, og de sier at hun ikke egentlig visste hva hun gjorde da hun tilkalte demonen som ville hjemsøke familien hennes i århundrer. Suzanne blir beskyldt for uhell rundt i landsbyen som utvilsomt er forårsaket av Lasher, og blir brent på bålet i 1664. Hennes datter unnslipper denne skjebnen fordi hun ble unnfanget på Maidagen, og kan muligens være datteren til Jarlen av Donnelaith. Deborah blir ført bort av den nederlandske lærlingen Petyr van Abel, som er medlem av en orden kalt Talamasca, som er dedikert til studier av alt som er overnaturlig.
Björn Rosenström

Björn Folke Rosenström (født 8. august 1970 i bydelen Tynnered i Göteborg, Sverige) er en svensk låtskriver, visesanger og popartist.
Rosenström vokste opp i Sävedalen i Partille kommune utenfor Göteborg, der han blant annet gjorde suksess som skuespiller i teaterstykket Våra bästa år. Rosenström har utgitt studioalbum og flere samlealbum. Bandet hans består av familie og venner, deriblant broren Jonas Rosenström og halvbroren Markus.
Björn Rosenström har blitt kjent for sin personlige stemme og en melodiøs visepop med originale og rølpete tekster, ofte med grov russehumor og naivistisk ironi.  Rosenström synger på svensk, og har utenfor Sverige også et publikum blant ungdom i Norge. 


== Det jävla bandet ==
Det jävla bandet er bandet som opptrer sammen med Björn Rosenström.


=== Medlemmer i bandet ===
Björn Rosenström (gitar & sang)
Johan Strömberg (bassgitar)
Peter Strandberg (trommer)
Fredrik Lidin (gitar, mandolin, ukulele, bouzoki, keyboard & korsang)
Pär Edwardson (gitar & korsang)
Håkan Svensson (gitar & korsang)
Nicklas Arlevall (lydtekniker & turnéleder)
Jonas Rosenström (æresmedlem)


== Plateutgivelser ==
Studioalbum

1996: Låtar som är sådär
2000: Någorlunda hyggliga låtar
2001: Glove Sex Guy
2002: Bakfylla & Tjat
2004: Pop på Svenska
2006: Syster Gunbritts Hemlighet
2010: Swingersklubb in the Radhuslänga
2012  Olämpliga låtar
2015  Tuff pipaEP

1998: Raggarrock 2Singler

2001: «Het» / «Het (Remix)»
2002; «Flourtanten (Radioversion)» / «Flourtanten (Originalversion)»Singler som Björn Rosenström & Det Jävla Bandet

2006: «Nedsprutad På Andra Långgatan» / «Snubbarna på Kungstorgskaféet» / «Nedsprutad På Andra Långgatan (Karaoke)»Maxisingler

2002: «Glenn (Radiomix)» / «Glenn (Originalversion)» / «Glenn (Soft Version)»
2003; «Hultsfredsfestivalen» / «Bortamatch» / «Prästens Bekännelse»Samlingsalbum

2003: Var får jag allt ifrån? - En så kallad samling
2007: Ett jubileum som är sådär


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Björn Rosenström på Discogs 
(en) Björn Rosenström på MusicBrainz 
(en) Björn Rosenström på Songkick 
(en) Björn Rosenström på Genius — sangtekster
Green Cargo

Green Cargo AB (GC) er et svensk, statlig transportselskap som kjører godstransport med tog i Sverige og til og fra utlandet. Green Cargo ble etablert som eget selskap ved oppsplittingen av Statens Järnvägar den 1. januar 2001, og videreførte virksomheten fra SJ Gods. Selskapet har nærmere 90 % av markedsandelen på godstransport på jernbane i Sverige. Green Cargo eide inntil 2010 45% av CargoNet.I 2016 etablerte Green Cargo seg med ruter i Norge da de overtok en rekke godstogsruter på Sørlandsbanen, Bergensbanen, Raumabanen, Dovrebanen, Nordlandsbanen og Ofotbanen etter avviklingen i Cargolink. Men CG hadde i mange år trafikkert grensetrafikk mellom Norge og Sverige.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(sv) Offisielt nettsted 
(no) Offisielt nettsted 
(en) Green Cargo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons