jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Druk Desi

Druk Desi er en tidligere stillingstittel i Bhutan for landets sivile/verdslige leder; stillingen ble innført av landets grunnlegger Ngawang Namgyal i 1640. 
Namgyal innførte en statsskikk kalt Choesi, som innebar en deling av styringen av landet i en administrativ enhet og en religiøs enhet. Den administrative enheten ble ledet av en Druk desi, som sto for det verdslige styret av landet. Den religiøse ledelsen ble lagt til Je Khenpo (erkebiskopen eller sjefsmunken).Navneleddet Druk brukes i mange sammenhenger i Bhutan, navnet på landet er Druk Yul, den dominerende folkegruppen kalles Drukpa og kongens tittel er Druk Gyalpo. Leddet kan oversettes med Torden- eller Tordenfolket(s).
Ved etableringen av monarki i 1907 falt rollen som Druk Desi bort.


== Se også ==
Liste over Bhutans konger


== Referanser ==
Tenzin Drugyey

Tenzin Drugyey (1591–1656) var en buddhistmunk som kom til Bhutan sammen med landets grunnlegger Ngawang Namgyal i 1616. Han gis ofte æren for å ha etablert den tradisjonelle urtemedisin i landet.


== Referanser ==
Desi (andre betydninger)

Desi kan ha flere betydninger:

Desi – et SI-prefiks i SI-systemet
Druk Desi – statholdertittelen i Bhutan
Desi (Asia) – en betegnelse på området og kulturene i Sør-Asia, særlig India, Pakistan og Bangladesh.
From a Basement on the Hill

From a Basement on the Hill er det sjette albumet til den amerikanske singer-songwriteren Elliott Smith, og ble utgitt etter artistens død med hjelp av familie og venner. 
Etter hans ene album på Dreamworks, valgte han å ta et sabattsår på et indieplateselskap, ANTI-. Året etter hans død kom det sagnomsuste albumet, hvis arbeidsprosess stadig ble avbrutt av depresjoner og narkotikamisbruk. Mange av sangene var kjent blant fans via konserter og bar tråder langt tilbake i Elliott Smiths karriere. 
På denne plata har Smith utforsket støyelementer i musikken, samtidig som den gode melodien han var kjent for er framtredende. På mange måter er den en logisk fortsettelse av hans utforsking av arrangementer som går fra fire-sporsopptak på Roman Candle (1994) til tjukke lydvegger på Figure 8 (2000). Tematisk er det fremdeles introspektivt, gjerne i de mørke hjørnene av livet, sammen med en positiv grunnholdning som skinner gjennom tristessen. Det er blitt sagt at mange av de mer avslørende sangene om hans privatliv bevisst er blitt tatt bort, siden de fleste av disse handlet om et trøblete forhold til hans familie, som nå satt med rettighetene. Mange av sangene skraper likevel langt under overflaten, og er både innom selvmordstanker, hans minner fra et kortvarig opphold på en avrusningsklinikk og sitt eget dårlige selvbilde.


== Sporliste ==
«Coast to Coast» – 5:33
«Let's Get Lost» – 2:27
«Pretty (Ugly Before)» – 4:45
«Don't Go Down» – 4:34
«Strung Out Again» – 3:12
«A Fond Farewell» – 3:58
«King's Crossing» – 4:57
«Ostrich & Chirping» – 0:33
«Twilight» – 4:29
«A Passing Feeling» – 3:22
«The Last Hour» – 3:27
«Shooting Star» – 6:01
«Memory Lane» – 2:30
«Little One» – 3:14
«A Distorted Reality Is Now a Necessity to Be Free» – 4:32


== Eksterne lenker ==
(en) From a Basement on the Hill på Discogs 
(en) From a Basement on the Hill på MusicBrainz 
(en) From a Basement on the Hill på Spotify 
(en) From a Basement on the Hill på AllMusic 
BlamoNet Elliott Smith Image Gallery
Trash Treasury – Download hub and webforum; largest collection of live recordings on the internet.
ElliottSmithBsides.com – Unreleased Elliott Smith Demos
Mathias

Mathias (alternativt Mattias, Matias, Matthias, Tias eller Thias) er et mannsnavn med utspring i gresk, og som er den greske formen av det hebraiske navnet מתתיהו (Mattitjahu) eller מתתיה (Mattitja), med betydningen «Guds gave» eller «en gave fra Gud». 


== Utbredelse ==
Mathias er et vanlig navn i Danmark og Norge. Varianten Matias er svært vanlig i Finland og er også mye brukt i Chile. Matthias er vanlig i Tyskland, hvor det ble mye brukt i perioden ca. 1950–1990. Mathes var, sammen med andre former av navnet, blant de vanligste mannsnavnene i Tyskland i senmiddelalderen. Variantene Matija, Mátyás og Matyáš er vanlige i henholdsvis Slovenia, Ungarn og Tsjekkia. Varianten Mattias er vanlig i Sverige.

I Norge nar navnet har vært brukt siden 1200-tallet. Det var tidligere et uvanlig navn, og var svært lite brukt fra starten av 1900-tallet og fram til starten av 1980-tallet, da antallet barn med navnet Mathias begynte å vokse kraftig, og i 2006 ble omtrent 1,5 prosent av de nyfødte guttebarna kalt Mathias. Mathias var det mest brukte navnet blant gutter født i 2003, 2004 og 2007. Det var i 2006 totalt omtrent 7000 personer i Norge med navnet Mathias. Hvis man regner med de alternative formene Matias og Mattias var det ca. 8000 personer med navnet, og tar man også med de relaterte navnene Mats, Mads, Mattis og Mathis er det totalt ca. 18 000 personer. Andre varianter av navnet er svært lite brukt i Norge. 

I Sverige var Mattias svært vanlig i 1970-årene.

Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til mannsnavnet Mathias og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Apostelen Mattias (død ca. 63), den «trettende apostel» som ifølge Apostlenes gjerninger erstattet Judas Iskariot
Matthias Grünewald (ca. 1470–1528), tysk renessansemaler
Matias Skard (1846–1927), norsk embedsmann og nynorskforkjemper
Mátyás Rákosi (1892–1971), ungarsk diktator 1945–1956
Mátyás Seiber (1905–1960), ungarsk-engelsk komponist
Per-Mathias Høgmo, (f 1959), norsk fotballtrener og toppfotballsjef i Norges Fotballforbund
Matthias Müller (f 1961), tysk filmregissør
Mathias Rust (f 1968), tysk privatflypilot som ulovlig landet på Den røde plass i 1987
Matías Almeyda (f 1973), argentinsk fotballspiller
Matias Faldbakken (f 1973), norsk forfatter og billedkunstner
Mattias Hellberg (f 1973), svensk musiker
Mattias Asper (f 1974), svensk fotballspiller
Mattias Öhlund (f 1976), svensk ishockeyspiller
Mathias Eick (f 1979), norsk jazzmusiker
Matisyahu (f 1979), israelsk rapper
Matjaž Smodiš (f 1979), slovensk basketballspiller
Matias Tellez (f 1989), norsk musiker


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Mathias
(en) Think Baby Names: Mathias
Fusajiro Yamauchi

Fusajiro Yamauchi (født 22. november 1859, død januar 1940) var japaneren som i 1889 grunnla selskapet som er nå kjent som Nintendo. Nintendo produserer spillkonsoller og spillemaskiner, men på den tiden produserte selskapet håndlagde hanafuda-kort, som senere ble brukt i kortspillet med samme navn.


== Referanser ==
Waldemar Legień

Waldemar Legień (født 28. august 1963 i Bytom i Polen) er en av verdens mest meritterte judoutøvere. Norgesaktuell med treningssamling i regi av Norges Judoforbund våren 2006.
Legień er bosatt i Frankrike og til daglig har han sitt virke som trener i en av de beste franske klubbene «Racing Club de Paris».


== OL-medaljer ==
 1988  Seoul -  Gull i  judo, lett mellomvekt (78 kg) menn  Polen
 1992  Barcelona -  Gull i  judo, mellomvekt (86 kg) menn  Polen


== Øvrige internasjonale medaljer ==
1991 Austrian Open (86 kg) – Leonding, Østerrike – GULL
1990 Goodwill Games (86 kg) – Seattle, USA – GULL
1990 EM (86 kg) – Frankfurt am Main, Tyskland – GULL
1990 Dutch Open (86 kg) – Nieuwegein, Nederland – GULL
1989 VM (78 kg) – Beograd, Jugoslavia – bronse
1988 Austrian Open (78 kg) – Leonding, Østerrike – bronse
1987 Korean Open (78 kg) – Seoul, Sør-Korea – sølv
1987 VM (78 kg) – Essen, Tyskland – bronse
1986 Kano Cup (78 kg) – Tokyo, Japan – bronse
1986 EM (78 kg) – Beograd, Jugoslavia – bronse
1986 German Open (78 kg) – Russelsheim, Tyskland – bronse
1985 EM (78 kg) – Hamar, Norge – sølv
1984 Austrian Open (78 kg) – Leonding, Østerrike – GULL
1982 Jr. EM (71 kg) – Tirgoviste, Romania – bronse
1981 Jr. EM (71 kg) – San Marino, Italia – GULL


== Eksterne lenker ==
(de) Waldemar Legień – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Waldemar Legień – Olympedia 
(en) Waldemar Legień – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Waldemar Legień – databaseOlympics.com (arkivert) 
(pl) Waldemar Legień – Polens olympiske komité 
(en) Waldemar Legień – JudoInside 
(en) Waldemar Legień – TheSports.org
Søre Øyane

Søre Øyane er et tettsted og en samling øyer i Bjørnafjorden kommune mot Bjørnafjorden i Vestland. Tettstedet har 1 077 innbyggere per 1. januar 2022. Søre Øyane består hovedsakelig av øyene Lepsøy, Sundøy, Bruarøy og Røtinga.
På Lepsøy ligger Lepsøy Gartneri og privatskolen Kongshaug Musikkgymnas.
På Sundøy ligger kunstgalleriet Vedholmen Galleri og barneskolen, Søre Øyane Barneskule. Ungdomselever går på den nærmeste ungdomsskolen som ligger på Nore Neset.På Bruarøy er det bedhus og lokalbutikken Vedholmen Landhandel med marina og drivstoff. Butikken ligger skjermet til fra Bjørnafjorden og er populært stoppested for båtturister om sommeren.
På Røtinga ligger et hvitfiskmottak, Inka AS, som tar imot fisk fra sjarkfiskere og mindre fiskebåter. Barnehagen, Søre Øyane Grendalag Naturbarnehage, ligg også på Røtinga.
Røtinga er planlagt som nordlig landføring for bru over Bjørnafjorden i prosjektet Ferjefri E39 med tunnel under de andre øyene.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Os Kommune Arkivert 12. desember 2006 hos Wayback Machine.
Søre Øyane Skule
Søre Øyane Grendalag Naturbarnehage
Wu Sangui

Wu Sangui (kinesisk: 吳三桂; pinyin: Wú Sānguì; Wade-Giles: Wu San-kuei; født 8. juni 1612 i Gaoyou i provinsen Jiangsu i Kina, død 2. oktober 1678) var den kinesiske Ming-generalen som åpnet Den store kinesiske murs porter ved Shanhai-passet og slapp de invaderende mandsjustyrker inn i Kina. 
Han gikk også under hoffnavnet Changbai (長白) eller Changbo (長伯).


== Liv og vire ==


=== Bakgrunn ===
Han ar sønn av geneal Wu Xiang og fru Zu. Fremmet av faren Wu Xiang og onkelen (morbroren) Zu Dashou steg han raskt i gradene til full general (Zong Bing) ved den unge alder av 27 år.
Wu var en av de generaler som i 1640 måtte se sine styrker beseiret av Qing-styrkene under Slaget ved Songjin, men han klarte å unngå å bli tatt til fange.


=== 1644 og fremover ===
Han åpnet i 1644 Den store kinesiske murs porter ved Shanhai-passet og slapp de invaderende mandsjustyrker inn i Kina. 
Men å hevde at det han dermed var ansvarlig for Ming-dynastiets fall er unøyaktig; da han åpnet portene hadde allerede Li Zichengs bondeopprørere inntatt Beijing og knust Ming-keiserdømmets sentrale institusjoner. 
Som takk for sin innsats for mandsjuene, som med hans hjelp raskt hadde slått ned Li Zichengs opprørere, og hadde trengt tilbake restene av de mingtro styrkene, ble han gjort til føydalherre i Yunnan, en provins han selv hadde renset for ming-motstand mot det nye styre, som kalte seg Qing-dynastiet. 
Wu Sangui hadde ikke Qing-hoffets tillit, noe han selv var svært klar over. Man han fikk beholde en utstrakt autonomi likevel, ettersom mansjuene trengte tid til å etablere seg etter de krevende erobringsfelttogene. 
Wu Sangui forutså at denne situasjonen ikke ville vedvare, og begynte å bygge opp egne hærstyrker i sitt føydalområde. I 1674 gjorde han opprør sammen med to andre sørkinesiske føydalriker. Det følgende år utropte han seg til keiser av Zhou med epokenavnet Zhaowu, med hovedstad i Dingtianfu (i dag Hengyang i  provinsen Hunan). Etter at han noen år derpå døde av naturlige årsaker, ble restene av hans hærstyrker raskt nedkjempet.
Da han døde i 1678 overtok hans barnebarn Wu Shifan kommandoen over hans styrker og fortsatte kampen. Restene av Wus styrker ble knust i desember 1681 og Wu Shifan begikk selvmord; Wu Sanguis svigersønn ble sendt til Beijing med Wu Shifans hode Kangxi-jkeiseren lot Wu Sanguis legeme spres i de forskjelligste deler av landet.Wu Sanguis sønn, Wu Yingxiong, giftet seg med en av keiser Kangxis søstre.


== Referanser ==
Statue

Statue fra fransk, statue (latin, statua), er en frittstående skulpturell avbildning av en skikkelse, ofte menneske eller dyr. 
Statuer var vanlige gjennom hele antikken, idag er de vanlige innslag i parker og andre offentlige miljøer. Vanligvis oppføres statuer for å hedre minnet av en historisk hendelse, en betydningsfull person eller som representasjon av en gruppe personer. 
En liten statue kalles statuett. En skulpturell avbildning av et hode kalles byste.

		
		
		
		
		
		
		


== Se også ==
Skulptur
Relieff
Byste
Gresk skulptur
Monument


== Eksterne lenker ==
(en) Statues – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Skulptør

En skulptør eller billedhugger er en kunstner som er spesialisert på å lage tredimensjonal kunst: skulpturer, relieffer og statuer. En skulptør kan arbeide med ulike materialer, som stein, leire, gips, bronse og tre.


== Kjente skulptører ==
Eksempler på kjente skulptører er Michelangelo, Auguste Rodin, Alberto Giacometti, Henry Moore. Noen kjente norske billedhuggere er Ørnulf Bast, Julius Middelthun, Nils Aas, Arnold Haukeland, Anne Grimdalen, Kristofer Leirdal, Per Palle Storm, Dyre Vaa, Gustav Vigeland, Brynjulf Bergslien.
NTG

NTG kan vise til:

Norges Toppidrettsgymnas
IATA-flyplasskode for Nantong lufthavn
Nederlands Toneel Gent
Masahiko Kimura

Masahiko Kimura (Japansk: 木村政彦 Kimura Masahiko, født 10. september 1917, død 18. april 1993) regnes for å være en av de beste judoutøverne til dags dato.


== Biografi ==
Kimura ble født i Kumamoto i Japan. I en alder av 16 år ble han tildelt 4. dan. I 1935, i en alder av 18 år, ble han tildelt 5. dan som den yngste noensinne etter kamper på Kodokan.
I hele hans livstid tapte han kun fire kamper. Han kom tilbake og slo alle hans overmenn i senere kamper. Etter å ha vunnet All Japan Championship i en alder av 20 år i 1937 forble han ubeseiret i 13 år, helt til han sluttet å konkurrere. Kimura fortsatte med kampsport og dro på flere judo/wrestling turneer og deltok i kamper med diverse regler.


== Turneringsseire ==
1935 All-Japan Collegiate Championships
1937 7th All Japan Judo Championship
1938 8th All Japan Judo Championship
1939 9th All Japan Judo Championship
1940 Ten-Ran Shiai tournament
1947 West Japan Judo Championship
1949 All Japan Judo Championship


== Legendariske kamper ==


=== Masahiko Kimura vs Helio Gracie ===
Gracie, en brasiliansk jujutsu mester gjennom 20 år og legendarisk i Brasil etter at han slo judoutøveren Kado, utfordret Kimura i 1951. 20 000 mennesker møtte opp til kampen. Kimura dominerte stort med en rekke kast, men Gracie nektet å gi opp. Til slutt fikk Kimuras inn sin beryktede ude-garami og brakk armen til Garcie. Gracie ville ikke gi seg, men hjørnet hans «kastet inn håndkledet» og Kimura vant kampen.


=== Masahiko Kimura vs Aldemar Santana ===
Santana, mester i Gracie jujutsu, capoeira og boksing, hadde tidligere slått Gracie i en kamp som varte i 3 timer og 45 minutter. Kimura hadde få problemer med Santana og vant kampen med flere kast og ude-garami. Santana krevde omkamp med valetudo-regler, og i 1959 ble omkampen arrangert i Brasil. Kampen endte uavgjort etter 40 minutter da de begge var utslitte. Kimura var 42 år, mens motstanderen Santana var 27 år.


== Referanser ==


== Kilder ==
Masahiko Kimura Biography


== Eksterne lenker ==
(en) Masahiko Kimura – JudoInside 
(en) Masahiko Kimura – Cagematch
Elias Aslaksen

Elias Aslaksen (født 19. april 1888 i Christiania, død 10. mai 1976 i Hønefoss) var predikant og verdensleder for Brunstad Christian Church, også kjent som Smiths venner fra 1943 frem til sin død i 1976.


== Historie ==
Elias Aslaksen ble født og vokste opp i en relativt velstående middelklassefamilie i Christiania i 1888.
Han kom i kontakt med Johan O. Smith i 1908 mens han tjenestegjorde som krigsskolekadett i Marinen. Aslaksen gikk i 1910 ut som Sjøkrigsskolens desidert beste elev i hele skolens historie, og er den beste kadett som er utdannet gjennom alle tider, fra 1652 til 2006. Medelev Tryggve Gran beskrev Aslaksen som en «allsidig begavelse» som utmerket seg blant alle de andre elevene. Han søkte imidlerid avskjed fra marinen og sluttet før karrieren egentlig startet, noe som fremsto som helt uforståelig for både Marinens folk, familie og venner.
Han ønsket å reise til Kina som misjonær, men etter postkorrespondanse med Smith, avsluttet han bibelskolen i England etter ett år og flyttet hjem til Norge. I perioden 1914–1918 ble han utkommandert til nøytralitetsvakt, og seilte for marinen, vesentlig på Østlandet. Familien bodde i denne perioden i Fredrikstad. Han var en meget aktiv misjonær under landlov. Han var ofte innom andres møter og fikk tale der. Mange mennesker fikk ny forståelse og håp i sitt kristenliv under hans undervisning. I den første tiden kom det derfor mange fra andre trossamfunn til Brunstad Christian Church.
Elias Aslaksen var også misjonær for Brunstad Christian Church i utlandet. Han behersket tysk, engelsk og fransk. Han underviste også i disse fagene i skolen.
Aslaksen var gift med Judith Wiik, datter av skipskaptein Otto Wiik, og yngre søster av polfareren Gustav Juel Wiik og industrigründeren Oscar Benjamin Wiik.


== Referanser ==


== Litteratur ==
En Herrens kriger, Kjell Arne Bratli


== Eksterne lenker ==
(en) Elias Aslaksen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Biografi om Elias Aslaksen Arkivert 6. november 2011 hos Wayback Machine. på www.brunstad.org
Martin Freeman

Martin Freeman (født 8. september 1971 i Aldershot i England) er en britisk skuespiller. Han er mest kjent for rollen som Tim Cantebury i BBC-serien Kontoret, filmatiseringen av Douglas Adams' Haikerens guide til galaksen, den storslagne filmtrilogien Hobbiten (2012–2014) og rollen som doctor Watson i BBCs Sherlock.
Freeman utdannet seg på Central School of Speech and Drama, etter å ha gitt opp en lovende squash-karriere (han spilte på flere aldersbestemte kretslag) til fordel for skuespilleryrket. Mens Freeman studerte, opptrådte han regelmessig sammen med Youth Action Theatre. Han ga også stemme til radioserien Passengers i studietiden, og etter endt utdannelse hadde han flere roller på National Theatre.
Men det var først gjennom TV at det brede publikum fikk øynene opp for ham, og Freeman har hittil spilt i et tyvetalls forskjellige serier. Etter suksessen med Kontoret (han ble nominert til BAFTA to ganger), fikk Freeman også flere store filmroller. Han spilte hovedrollen i filmatiseringen av Haikerens guide til galaksen, og hadde også roller i Love Actually, Ali G Indahouse, Hot Fuzz og Wild Target. Freeman har også gjort suksess i TV-serien Sherlock, en nytolknig av de klassiske bøkene om Sherlock Holmes. Freeman spiller Dr. Watson i TV-serien, som etter kun 3 viste episoder har gitt ham en BAFTA-pris. Freeman hadde også rollen som Bilbo Baggins i Peter Jacksons tredelte filmatisering av Hobbiten på begynnelsen av 2010-tallet.
Selv om Freeman er mest kjent for sine komiske roller har han også spilt i flere dramaer med stor suksess.


== Filmografi (utvalg) ==
2001–2003: Kontoret (The Office, TV-serie) – Tim Canterbury (14 episoder)
2002: Ali G Indahouse – Ricky C
2003: Love Actually – John
2004: Shaun of the Dead – Declan
2005: Haikerens guide til galaksen – Arthur Dent
2006: Breaking and Entering – Sandy
2007: Hot Fuzz – Met Sergeant
2010: Sherlock (TV-serie) – Dr. John Watson
2010: Wild Target – Hector Dixon
2012: Hobbiten: En uventet reise – Bilbo Lommelun
2013: Hobbiten: Smaugs ødemark – Bilbo Lommelun
2014: Fargo (TV-serie) – Lester Nygaard
2014: Hobbiten: Femhærerslaget– Bilbo Lommelun
2018: The Black Panther - Everrett K. Ross


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Martin Freeman på Internet Movie Database 
(sv) Martin Freeman i Svensk Filmdatabas 
(da) Martin Freeman på Filmdatabasen 
(da) Martin Freeman på Scope 
(fr) Martin Freeman på Allociné 
(en) Martin Freeman på AllMovie 
(en) Martin Freeman hos Rotten Tomatoes 
(en) Martin Freeman hos The Movie Database 
(en) Martin Freeman hos Behind The Voice Actors
Jean-Pierre Medaille

Jean-Pierre Medaille (født Jean Paul Medaille 6. oktober 1610, død 30. desember 1669) var en fransk jesuittprest som i 1650 grunnla St. Josephsøstrene sammen med seks kvinner. 
Han ble født i Carcassonne og trådte som 22-åring i 1640 inn hos jesuittene. Etter å ha fullført studiene virket han som lærer på universitetsnivå. Han underviste i flere fag, med filosofi som det viktigste. Etter noen år med undervisning begynte han som forkynner. 
I forbindelse med dette arbeidet fikk han oppleve fattigdommen som preget den franske landsbygden. Han grunnla uformelle foreninger av kristne som ønsket å leve i tråd med sin tro, og i 1650 ble dette formalisert da seks kvinner gikk sammen i en kommunitet med pater Medaille som åndelig veileder. De fikk samme år godkjenning som kongregasjonen St. Josephsøstrene fra biskop Henri de Maupas av Le Puy-en-Velay.
Det har blitt hevdet at det var pater Medaille som skrev konstitusjonen for søsterkongregasjonen, men dette er ikke riktig. Hans bidrag under grunnleggelsen var som åndelig veileder, og først senere i livet bidro han mer til organiseringen av kongregasjonen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Marguerite Vacher: Des "régulières" dans le siècle. Les sœurs de Saint-Joseph du Père Médaille aux XVIIe et XVIIIe siècles, Clermont-Ferrand, Adosa, 1991
Værnes-ulykken

Værnes-ulykken var en flyulykke som skjedde under innflyvning med Scandinavian Airlines System Flight 355 til Trondheim lufthavn, Værnes fra Bodø lufthavn den 23. februar 1987. Én person ble skadet i ulykken. Flyet, et Douglas DC-9-41 med kallenavn Gissur Viking, ble kondemnert etter ulykken.


== Hendelsesforløp ==

SK355 var på vei fra Tromsø til Fornebu med mellomlandinger i Bodø og på Værnes.
Under innflyging til Værnes fikk flygerne beskjed om å kontakte SAS-kontoret på Værnes. Kapteinen var kommet til punkt syv på sjekklisten for innflyging da han ble avbrutt. Etter en 23 sekunders samtale med SAS-kontoret, samt videreformidling av beskjeden til en flyvertinne, hadde kapteinen tilsynelatende glemt hvor han var i sjekklisten. Punkt ni på sjekklisten var armering av spoilerne. Når hjulene treffer bakken under landing, skal spoilere på oversiden av vingene («bremseklaffer», «ground spoilers», «lift dumper») automatisk sprette ut, slik at vingene mister løfteevnen.
Like før landing på rullebane 27 la andrepiloten merke til at håndtaket fortsatt stod i avposisjon, og utbrøt: «Spoilers!».  Kapteinen grep instinktivt håndtaket, aktiverte spoilers, skjønte umiddelbart at han gjorde noe han ikke skulle ha gjort og deaktiverte dem igjen, med det resultat av at flyet falt 30 meter og traff bakken hardt, for så å sprette opp igjen i luften.  
Landingen ble avbrutt og etterfulgt av et nytt forsøk ved at det fløy rundt Værnes og startet innflygingen igjen. Det andre landingsforsøket foregikk uten problemer, men rett etter landing ble det oppdaget store skader på flyet. Blant annet var motorene blitt vridd henholdsvis 15 og 30 grader, mens APU–enheten var trykket halvveis opp i halefinnen.


== Etterspill ==
Etter ulykken innførte SAS regler som sa at SAS-kontorene ikke skulle kontakte fly i høyder lavere enn 10 000 fot.Kapteinen ble tiltalt for uaktsomhet og ble først frikjent i herredsretten. Påtalemyndigheten anket, og Høyesterett fastslo at kapteinen hadde vært straffbart uaktsom. Det var dissens i Høyesterett om straffeutmålingen, to dommere mente kapteinen burde dømmes til fengsel, mens tre dommere gikk inn for utsettelse av straff, slik straffeloven gav adgang til.Foretaksstraff ble innført i straffeloven i 1991 (kapittel 3a) som medførte at også foretak og ikke bare enkeltpersoner kan holdes strafferettslig ansvarlig.


== Referanser ==


== Kilder ==
Høyesterettsdom Rt-1989-466 (133-89)
Engelskspråklig flyulykkedatabase
Sintef-rapport: «Bidrar påtalemyndighetene og domstolene til høyere sikkerhet mot ulykker?» (s 211)
Airliners.net – Bilder av flyet før ulykken