jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Heliks

En heliks (gresk: ἕλιξ) eller skruelinje er en kurve i rommet som har en jevn stigning, og hele tiden samme avstand fra en tenkt midtlinje.  To vanlige helikser i dagliglivet er gjengene på en skrue og profilen til en spiraltrapp (som egentlig burde hete helikstrapp).
Begrepene heliks og spiral blir ofte forvekslet; mens en heliks er 3-dimensjonal er en spiral 2-dimensjonal.

DNA-molekylet inneholder informasjonen i arvematerialet i kromosomene som finnes i nesten alle levende celler. Dette molekylet består av to lange kjeder som er forbundet med korte forbindelser. Det kan se ut som en lang stige som er vridd så det ser ut som en dobbelgjenget skrue. Molekylet betegnes ofte som DNA-heliks. Strukturen i dette molekylet ble først oppdaget av Rosalind Franklin senere fikk James D. Watson og Francis Crick æren.
John Baptist Wu Cheng-chung

John Baptist Wu Cheng-chung (kinesisk: 胡振中樞機, født 26. mars 1925 i landsbyen Ho Hau i fylket Wuhua nær Kaying i Guangdong i Kina, død 23. september 2002 i Hongkong) var en av den katolske kirkes kardinaler, og biskop av Hongkong. Han tilhørte hakkafolket, en av minoritetsgruppene innen det hankinesiske folk.
Han fikk presteutdannelse i Kaying, Aberdeen i Hongkong og ved det pavelige universitet Urbaniana i Roma der han tok doktorgrad i kirkerett med doktorarbeidet «De forma canonica extraordinaria celebrationis matrimonii». Etter prestevielsen studerte han etter noen år videre i Roma og i USA.
Han ble presteviet i 1952 i Hongkong, og arbeidet som prest i Hongkong og i bispedømmet Hsinchu på Taiwan. John Baptist Wu Cheng-chung ble utnevnt til biskop av Hongkong i 1975 og ble kreert til kardinal i 1988. Han døde i 2002.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Alessandro Mattei (1744-1820) *1767
Kardinal Pietro Francesco Galleffi (1770-1837) *1819
Kardinal Giacomo Filippo Fransoni (1775-1856) *1822
Kardinal Carlo Sacconi (1808-1889) *1851
Kardinal Edward Henry Howard of Norfolk (1829-1892) *1872
Kardinal Mariano Rampolla del Tindaro (1843-1913) *1882
Kardinal Rafael Merry del Val y Zulueta (1865-1930) *1900
Erkebiskop Leopoldo Duarte e Silva (1867-1938) *1904
Biskop Paulo de Tarso Campos * (1895-1970 *1935
Kardinal Agnelo Rossi (1913-1995) *1956
Kardinal John Baptist Wu Cheng-chung (1925-2002) *1975


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Fyldige kardinalsbiografier på norsk – katolsk.no
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Peter Tatsuo Doi

Peter Tatsuo Doi (født 22. desember 1892 i Sendai i Japan, død 21. februar 1970 i Tokyo) var en av Den katolske kirkes kardinaler, og erkebiskop av Tokyo.
Peter Tatsuo Doi fikk sin presteutdannelse i Sendai og Roma. Han ble presteviet i 1921, og arbeidet deretter som sjelesørger i bispedømmet Sendai. Fra 1934 til 1937 var han sekretær ved Vatikanets apostoliske delegasjon i Japan.
I 1937 ble han utnevnt av pave Pius XI til erkebiskop av Tokyo. I 1960 ble han kreert til kardinal av pave Johannes XXIII. Kardinal Peter Tatsuo Doi deltok under Annet Vatikankonsil og var med på pavevalget i 1963.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Erkebiskop François de Bovet (1745–1838)
Biskop Jacques-Léonard Pérocheau (1787–1861) *bispeviet 1818
Biskop Annet-Théophile Pinchon (1814-1891) *1859
Biskop Félix Biet (1838-1901) *1878
Biskop Célestin-Félix-Joseph Chouvellon (1540-1611) *1891
Erkebiskop Jean-Baptiste-Marie Budes de Guébriant (1849-1924) *1910
Erkebiskop Jean-Baptiste-Alexis Chambon, M.E.P. (1875-1948) *1927
Kardinal Peter Tatsuo Doi (1892-1970) *1938


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Gelsenkirchen

Gelsenkirchen er en by i delstaten Nordrhein-Westfalen i Tyskland. Byen ligger i den nordlige delen av Ruhrområdet. Byens folketall er om lag 257 607 (2013).
Gelsenkirchen er første gang omtalt i 1150, men byen forble en liten landsby inntil 1800-tallet, da den industrielle revolusjonen førte til stor vekst i hele området. I 1840, da man begynte å utvinne kull, bodde det 6000 innbyggere i Gelsenkirchen. I 1900 hadde folketallet steget til 138 000.
Byens kullindustri viste seg å bli viktig for Tyskland under 2. verdenskrig og for utviklingen av byens oljeindustri frem til idag. For å kunne være selvforsynt med olje, ble det før andre verdenskrig startet oljeproduksjon basert på kull. Dette var starten på oljeselskapet Veba Oel AG som bl.a. forsynte Aral Tankstellen. I 2001 ble Veba Oel solgt til BP. 
Fotballklubben FC Schalke 04 er fra Gelsenkirchen. Schalkes hjemmebane, Veltins-Arena, blir regnet for å være et av de mest innovative stadionanleggene som er bygd de siste årene.


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gelsenkirchen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Gelsenkirchen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Konsistoriet mai 1976

Konsistoriet mai 1976 var det femte konsistorium hvor pave Paul VI kreerte kardinaler. Det ble holdt 24. mai 1976 i Vatikanet.
Det ble kreert 21 kardinaler, hvilket brakte det totale antall kreert av Paul VI til 139. Konsistoriet ble annonsert 27. april 1976, og på det tidspunkt var to reservert in pectore. En av dem ble offentliggjort ved konsistoriet, mens den andre ble offentliggjort året etter.


== Kilder ==
Paul VI (1963-1978) – The Cardinals of the Holy Roman Church Arkivert 29. januar 2015 hos Wayback Machine., besøkt 18. november 2015
MS «Norwegian Dawn»

MS «Norwegian Dawn» er et cruiseskip som ble sjøsatt i 2002. Det ble bygd av tyske Meyer Werft, for Norwegian Cruise Line.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) «Norwegian Dawn» – DNVs skipsregister 
(en) «Norwegian Dawn» – Den internasjonale sjøfartsorganisasjonen
Stade de France

Stade de France er et stadion i Saint Denis, en forstad nord for Paris. Det er Frankrikes nasjonalstadion, og har en tilskuerkapasitet på 81 338. Både det franske fotballandslaget og Frankrikes herrelandslag i rugby union spiller sine kamper her. Det ble bygget til VM i fotball 1998.
Stade de France var hovedarenaen i Paris’ søknad om få arrangere Sommer-OL 2012 (som de tapte til London), og er det eneste stadionet som ikke behøver å endres noe på før EM i fotball 2016 i Frankrike.


== Større idrettsarrangementer ==


=== VM i fotball ===
Stadionet var hovedarenaen da Frankrike arrangerte VM i fotball 1998. Fem kamper i gruppespillet samt én åttendedelsfinale, én kvartfinale, én semifinale og finalen hvor Frankrike slo Brasil 3-0 ble spilt på Stade de France.


=== EM i fotball ===
Stadionet var hovedarenaen også under EM i fotball 2016. Fire kamper i gruppespillet, én åttendedelsfinale, én kvartfinale og finalen ble spilt her.


=== Confederations Cup ===
Frankrike arrangerte FIFA Confederations Cup 2003 og fire kamper i gruppespillet samt én semifinale og finalen ble spilt på stadionet.


=== VM i rugby union ===
I 2007 arrangerte Frankrike VM i rugby union. Tre gruppespillkamper, én kvartfinale, begge semifinalene og finalen ble spilt på Stade de France.


=== UEFA Champions League ===
Finalen i Mesterligaen har blitt spilt på Stade de France tre ganger; i 2000, 2006 og i 2022.


=== Rugby union europacup ===
Finalen i European Rugby Champions Cup ble spilt her i 2010 med de to franske lagene Toulouse og Biarritz i finalen.


== Terrorangrepet 13. november 2015 ==
Den 13. november 2015 spilte Frankrike en privatlandskamp mot Tyskland på Stade de France, og tre ganger under førsteomgangen hørtes det eksplosjoner, som skulle vise seg å være selvmordsbombere fra IS, som sprengte seg i luften som en del av en rekke planlagte terroraksjoner, der samme dag ble utført på flere lokaliteter i Paris, hvor minst 129 personer ble drept samt 7 terrorister, hvorav 6 sprengte seg i luften med selvmordsbelte og en ble skutt av politiet. En person utover de tre terrorister ble drept utenfor Stade de France. Terroristene hadde forsøkt å komme inn på selve stadionet, men ble nektet avgang. Det var 81 338 tilskuere som var til stede under kampen, blant dem var Frankrikes president François Hollande.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Stade de France – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Stadionet på UEFA sin hjemmeside (engelsk)
Statistikk for alle rugbykampene som er spilt på Stade de France
Norwegian Cruise Line

Norwegian Cruise Line (NCL) er et Miami-basert cruiserederi eid av Star Cruises. Det var tidligere norskeid. Rederiet ble grunnlagt som Norwegian Caribbean Lines i 1966 av Knut Utstein Kloster og Ted Arison, med et skip på 830 dødvekttonn, som tilbød billige cruise i Karibien. Etter kort tid forlot Arison NCL og etablerte konkurrenten Carnival Cruise Lines.
I 1979 fikk NCL bred oppmerksomhet da rederiet kjøpte det franske linjegående fartøyet «France», ombygde skipet og omdøpte det til «Norway». Ombyggingen kostet mer enn 100 millioner dollar. På den tid var «Norway» betydelig større enn noe annet cruiseskip, og man utnyttet de store arealene om bord til ekstra underholdningstilbud. Dette åpnet for en ny æra innen cruise-industrien.
Norwegian kontrollerer i dag et marked på 8% av all cruisevirksomhet i verden.


== Framtidige planer ==
«Norwegian Getaway» (2014) vil bli søsterskipet til «Norwegian Breakaway» som ble lansert i mai 2013. «Norwegian Escape» (2015) og «Norwegian Bliss» (2017) vil bli de nyeste skipene i flåten og også de største med 163 000 BT hver.


== Eksterne lenker ==
Norwegian Cruise Lines internasjonale hjemmeside
Norwegian Cruise Lines norske agents hjemmeside
Emilio Butragueño

Emilio Butragueño (født 22. juli 1963) er en spansk tidligere fotballspiller kjent fra sin lange periode som målscorer hos den spanske klubben Real Madrid CF.
Spissen Butragueño, med kjælenavnet «El buitre» («Gribben»), spilte fra ung alder for Real Madrid, og forlot klubben først i 1995, da han ble satt ut av laget av treneren Jorge Valdano. Deretter avsluttet han karrieren i Mexico.
Han ble verdenskjent under VM 1986 i Mexico, da han scoret fire mål i spanjolenes storseier (5-1) over Danmark. I kvartfinalen ble Spania slått ut på straffespark av Belgia. Han spilte også for Spania i EM 1988 og VM 1990, men Spania ble slått ut tidlig ved begge anledninger.
Butragueño hadde større lykke som klubbspiller i Real Madrid, hvor han fem år på rad (1986–1990) ble spansk mester, og i 1990/91 også ble toppscorer. Fra 1984 til 1995 spilte Butragueño 340 kamper i den spanske toppdivisjonen, og scoret 123 mål. I tillegg fikk han med seg 69 landskamper for Spania (26 mål).
Etter at han la opp som aktiv spiller, hadde han blant annet oppgaver som sportsdirektør og visepresident i Real Madrid.


== Kampfakta ==
Ligakamper (mål): 340 (123)
Cupkamper (mål): 39 (15)
Europacupkamper (mål): 75 (27)
Landskamper (mål): 69 (26)VM-deltakelse (mål): 1986 (5), 1990 (0)
EM-deltakelse (mål): 1988 (1)


== Trofeer ==
Ligamester: 1986-1990, 1995
Cupmester: 1989, 1993
Uefacupmester: 1985, 1986


== Eksterne lenker ==
(en) Emilio Butragueño – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Emilio Butragueño på Internet Movie Database 
(de) Emilio Butragueño – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Emilio Butragueño – FIFA 
(en) Emilio Butragueño – UEFA 
(en) Emilio Butragueño – Transfermarkt 
(en) Emilio Butragueño – Transfermarkt (manager) 
(en) Emilio Butragueño – national-football-teams.com 
(en) Emilio Butragueño – FootballDatabase.eu 
(en) Emilio Butragueño – EU-Football.info 
(en) Emilio Butragueño – PlaymakerStats.com 
(en) Emilio Butragueño – FBref 
Emilio Butragueño på Twitter
Hugo Damian von Schönborn

Hugo Damian von Schönborn (født 19. september 1676 i Mainz, død 19. august 1743 i Bruchsal) var kardinal i den katolske kirke og fyrstbiskop av Speyer og Konstanz.


== Livog virke ==


=== Bakgrunn ===
Hugo Damian von Schönborn var tredje sønn av i alt 18 barn av den kurmainzske statsminister, og var nevø av kurfyrst-erkebiskop Lothar Franz von Schönborn. Hans brødre var fyrstbiskopene Franz Georg von Schönborn, Friedrich Carl von Schönborn og Johann Philipp Franz von Schönborn. Selv om han fikk en religiøs utdannelse, var han først ikke tiltenkt den geistlige stand. Etter studier i Würzburg, Mainz, Roma, Leiden og Löwen var han fra 1699 kompanifører i den keiserlige hæren.


=== Kardinal ===
Fra 1706 var han gesandt ved hoffet i Wien, men etter forslag fra Friedrich August II av Sachsen og Polen ble han av pave Klemens XI utnevnt til kardinal, med San Nicola in Carcere som tittelkirke, senere ble det San Pancrazio. Han deltok på to konklaver, men fikk ingen innflytelse ved kurien.


=== Biskop ===
I 1719 ble han valgt til fyrstbiskop av Speyer, takket være onkelens innflytelse. Hans mer enn tyveårige regjeringstid var en fredelig epoke, og han gikk inn for reformer i forvaltning og næringsliv. I 1722 innførte han allmenn skoleplikt.Etter heftig strid med rådet i (den protestantiske) riksbyen Speyer la han sin residens til Bruchsal, hvor han lot bygge et slott, bl.a. med hjelp fra sin brors byggmester Balthasar Neumann. I 1722 ble han koadjutor til bispedømmet Konstanz, men fikk først 18 år senere tatt dette bispedømmet i besittelse, da han etterfulgte Johann Franz Schenk von Stauffenberg.
Hugo Damian døde av malaria, som  han hadde blitt smittet av i Roma. Hans levetid markerte høydepunktet for den mektige Schönborn-familiens innflytelse i det tyske rike. Han er en slektning av nåværende kardinal Christoph Schönborn, som også bærer hans fornavn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Franz Georg von Schönborn

Franz Georg von Schönborn (født 15. juni 1682 i Mainz, død 18. januar 1756 i Ehrenbreitstein ved Koblenz) var erkebiskop av Trier, tysk-romersk kurfyrste, fyrstbiskop av Worms og fyrsteprost av Ellwangen. Han var niende barn av den kurmainzske statsminister og nevø av kurfyrst-erkebiskop Lothar Franz von Schönborn. Hans eldre brødre var fyrstbiskopene Johann Philipp Franz von Schönborn, Friedrich Carl von Schönborn og Hugo Damian von Schönborn.
Fra 1702 studerte han jus, filosofi, teologi, geografi, historie og språk i Salzburg, Siena og Leiden. Følgende reiser bragte ham til kurien samt det engelske og spanske hoff. Gjennom sin onkels innflytelse knyttet han viktige kontakter ved det keiserlige hoff i Wien.Etter at onkelen døde i 1729 og erkebiskopen av Trier etterfulgte ham i Mainz, ble Franz Georg valgt til erkebiskop av Trier og dermed tysk kurfyrste. Han ble preste- og bispeviet av sin bror Friedrich Carl. Takket være pavens gunst ble han tre år senere også fyrstbiskop av Worms og fyrsteprost av Ellwangen.Politisk holdt han seg nær habsburgerne og så sine kurland dermed i den første delen av sin regjeringstid stadig innviklet i konfliktene mellom stormaktene. I andre halvdel av sin regjeringstid trakk han seg tilbake fra rikspolitikken og konsentrerte seg om forvaltningen og om byggeprosjekter, bl.a. oppførelsen av den barokke residensen i Ellwangen, og kirker som den berømte «Tokirken» St. Laurentius i Pfalz.
Mot slutten av sitt liv måtte han se sin families svekkede makt i øynene, og døde som den siste av sine mektige brødre etter lengre sykdom i sin yndlingsresidens Ehrenbreitstein. Han ble bisatt i domkirken i Trier.


== Referanser ==
Lothar Franz von Schönborn

Lothar Franz von Schönborn (født 4. oktober 1655 i Steinheim am Main, død 30. januar 1729 i Mainz) var biskop av Bamberg (1693–1729) og kurfyrste-erkebiskop av Mainz (1694–1729).
Han var sønn av den kurmainzske tjenestemannen Philipp Erwein von Schönborn (1607–1668), den eneste broren av Mainz kurfyrste-erkebiskop Johann Philipp von Schönborn og Maria Greiffenclau von Vollrads (1610–1682), en niese av kurfyrste-erkebiskop Georg Friedrich von Greiffenklau.
Hans nevøer var fyrstbiskopene Johann Philipp Franz von Schönborn, Friedrich Carl von Schönborn, kardinal Hugo Damian von Schönborn og Franz Georg von Schönborn.
Kroningen av keiser Karl VI den 22. desember 1711 i domkirken i Frankfurt am Main markerte høydepunktet i hans karrière.


== Referanser ==
Modellsnekker

En modellsnekker er en håndverker som lager former for støping. Det lages en modell etter gjenstanden som skal støpes, og denne modellen brukes for å lage et avtrykk i støpesanden. I dette avtrykkes helles senere flytende metaller, for eksempel støpejern. 
Støping kan foregå i åpen form eller i lukket form. Støpes i åpen form kan støpemodellen ha form som et slags stempel, med handtak på baksiden. Flytende metall helles i den åpne formen. Støpens bakside blir ujevn. Støping i lukket form, "overkassesystemet", krever at støpemodellen er tredimensjonal som det ferdige produkt, men kan være i flere deler for å kunne tas ut av støpeformen.
Hvis produktet skal være hult, så må modellsnekkeren også lage en kjernekasse som er lik hulrommet. Kjernemaker kunne være en egen håndverksspesialitet. 
Alle norske jerverk på 16-og 17- og 1800-tallet og nyere jerntøperier måtte ha en modellsnekker og et modellverksted. Dette var et snekkerverksted med utstyr for presisjonsarbeid. På 1700-tallet hadde jernverkene modellsnekkere tilknyttet virksomheten, og disse var i mange tilfelle også designere. Henrik Bech og Ole Nilsen Weierholt var to kjente modellsnekkere som var virksomme på 1700-tallet; begge påtok de seg arbeid med så vel kirkeinteriører som støpemodeller. Tre har vært det dominerende materialet for støpemodeller. 
Modellsnekkeren kan i dag arbeide ut fra en tegning laget av en ingeniør, en designer eller kunstner.
Nå foregår nesten all bearbeiding av støpemodeller med maskiner og med små toleranser.  Det brukes både fres, dreiebenk, bormaskin og andre verktøymaskiner.
I dag blir forskjellige plastmaterialer stadig mer dominerende som materiale for støpemodeller.


== Eksterne lenker ==
Norske håndverkstradisjoner Arkivert 16. januar 2005 hos Wayback Machine. (Høgskolen i Bergen)
Urmaker

En urmaker er en håndverker som bygger og reparerer ur. Urmakere i våre dager driver som regel og reparerer ur, men kan også produsere de fleste delene som skal til.


== Utdanning ==
I Norge i dag er utdannelsen til dette yrket innen utdanningsprogrammet Design og håndverk. En kandidat må gå to år på skole og to år i lære ute i bedrift. Første skoleåret er vg1 Design og håndverk. Andre året er vg2 ur- og instrumentmaker.  Utdannelsen foregår på Tinius Olsens skole på Kongsberg.
Urmakerfaget er (pr. 2016) med på Utdanningsdirektoratets liste over små og verneverdige håndverksfag. Dette innebærer blant annet at bedrifter innen faget mottar utvidet støtte fra fylkeskommunen når de tar inn nye lærlinger.


== Referanser ==


== Se også ==
Kronometer
Horologi
Instrumentmaker


== Eksterne lenker ==
Utdanning.no sin yrkesbeskrivelse av urmaker
Design og håndverk – Urmaker
Tinius Olsens Skole
Norges Urmakerforbund
fagurmaker.no Arkivert 15. april 2021 hos Wayback Machine.
Konklavet oktober 1978

Som følge av pave Johannes Paul Is død den 28. september 1978, ble det 14. oktober samme år innledet en konklave i Vatikanet. 
Johannes Paul Is pontifikat varte bare 33 dager, og han hadde derfor ikke selv utnevnt noen kardinaler. De som ble samlet var derfor nesten de samme som ved forrige konklave. Boleslaw Filipiak døde under sedesvakansen, to dager før konklavet ble åpnet. 
Det var 111 kardinalelektorer, og i tillegg femten kardinaler som var over åtti år gamle og dermed ikke hadde stemmerett.
I den åttende avstemningen, på konklavets tredje dag, ble Karol Wojtyła valgt. Han aksepterte, og tok navnet Johannes Paul II til ære for sin umiddelbare forgjenger. Han var den første ikke-italienske pave siden Hadrian VIs død i 1523. 


== Kardinalelektorer ==

Jean Villot
Antonio Samorè
Sebastiano Baggio
Francesco Carpino
Stéphanos I Sidarouss C.M.
Giuseppe Siri
Stefan Wyszynski
Paul-Emile Léger P.S.S.
José María Bueno Monreal
Franziskus König
Bernardus Johannes Alfrink
Laurean Rugambwa
José Humberto Quintero
Juan Landázuri Ricketts
Raúl Silva Henríquez S.D.B.
Leo-Jozef Suenens
Thomas Benjamin Cooray O.M.I.
Maurice Roy
Owen McCann
Léon-Etienne Duval
Ermenegildo Florit
Franjo Seper
Paul Zoungrana M.Afr.
Agnelo Rossi
Giovanni Colombo
Gabriel-Marie Garrone
Egidio Vagnozzi
Maximilien de Furstenberg
José Clemente Maurer C.SS.R.
John Joseph Krol
John Patrick Cody
Corrado Ursi
Alfred Bengsch
Justinus Darmojuwono
Karol Wojtyla
Michele Pellegrino
Alexandre-Charles Renard
Alfredo Vicente Scherer
Julio Rosales y Ras
Gordon Joseph Gray
Paolo Bertoli
Joseph Parecattil
John Francis Dearden
François Marty
George Bernard Flahiff C.S.B.
Paul Gouyon
Mario Casariego y Acevedo C.R.S.
Vicente Enrique Tarancón
Joseph Malula
Pablo Muñoz Vega S.J.
Antonio Poma
John Joseph Carberry
Terence James Cooke
Stephen Sou Hwan Kim
Eugênio de Araùjo Sales
Joseph Höffner
Johannes Willebrands
António Ribeiro
James Robert Knox
Avelar Brandão Vilela
Joseph Cordeiro
Aníbal Muñoz Duque
Luis Aponte Martínez
Raul Francisco Primatesta
Salvatore Pappalardo
Marcelo González Martín
Jean Guyot
Ugo Poletti
Timothy Manning
Maurice Michael Otunga
José Salazar López
Humberto Sousa Medeiros
Paulo Evaristo Arns O.F.M.
James Darcy Freeman
Narciso Jubany Arnau
John Joseph Wright
Hermann Volk
Pius Taofinu'u S.M.
Octavio Antonio Beras Rojas
Juan Carlos Aramburu
Joseph-Marie Trinh-Nhu-Khuê
Hyacinthe Thiandoum
Emmanuel Nsubuga
Lawrence Trevor Picachy S.J.
Jaime Lachica Sin
William Wakefield Baum
Aloísio Lorscheider O.F.M.
Reginald Delargey
László Lékai
George Basil Hume O.S.B.
Victor Razafimahatratra S.J.
Frantisek Tomásek
Dominic Ekandem
Giovanni Benelli
Joseph Ratzinger
Pericle Felici
Silvio Oddi
Giuseppe Paupini
Mario Nasalli Rocca di Corneliano
Sergio Guerri
Sergio Pignedoli
Umberto Mozzoni
Paul-Pierre Philippe O.P.
Pietro Palazzini
Opilio Rossi
Giuseppe Maria Sensi
Corrado Bafile
Joseph Schröffer
Eduardo Francisco Pironio
Bernardin Gantin
Mario Luigi Ciappi


== Kardinalelektorer med forfall ==
John Joseph Wright
Bregenz

Bregenz er hovedstad i den østerrikske delstaten Vorarlberg, som er den vestligste delstaten i landet. Byen ligger helt vest i Vorarlberg, ved Bodensjøen og har om lag 27 000 innbyggere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Bregenz – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bregenz – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Blyglassmester

En blyglassmester er en håndverker som setter sammen farget glass med bly i ruter og mosaikker eller setter sammen glasset i frie former til glassmalerier.
Faget omfatter tilvirkning og reparasjoner. I dag arbeides det oftest med glassmalerier og blyinnfattede ruter til kirker og andre bygninger, men en blyglassmester kan også lage lykter og lamper, speil og andre dekorative gjenstander innfattet i bly.
Faget hadde sin største utbredelse på 1100- og 1200-tallet. Fra den tiden har vi omfattende glassmalerier i katedralene rundt i Europa, og da spesielt i Frankrike. Eksempler er katedralene i Chartres, Bourges og Reims. Etter andre verdenskrig fikk faget en renessanse, siden mye av glassmaleriene i kirker i Europa hadde gått tapt i krigshandlinger.
Kunsten har sin opprinnelse i det faktum at glass først bare lot seg framstille i mindre biter. Det ble da utviklet teknikker for å sette bitene sammen til større flater.  Dette ble brukt både for å få bedre lys i bygninger og til dekorasjoner.
I Norge er faget et spesialløp med 1 år på skole og tre år i bedrift. Utdannelsen til dette yrkesfaget er plasset i utdanningsprogrammet design og håndverk. Første skoleåret er Vg1 design og håndverk, og de tre siste praktiserer eleven som lærling i en bedrift.
Yrket er (pr. 2016) et av håndverkene på Norsk håndverksinstitutts liste over små og verneverdige håndverksfag.


== Eksterne lenker ==
Design og håndverk – Blyglasshåndverker