jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Claus Pavels Riis

Claus Pavels Riis (født 1826 i Bergen, død 1886) var en norsk forfatter. Han var barnebarn av slottspresten og biskopen Claus Pavels.
Riis er nå mest kjent for å ha diktet visen «Eg heiter Anne Knutsdotter» (1869). I sin levetid var han en populær forfatter av skuespill og av studenterviser under pseudonymet Crispinus, før han bosatte seg i Tysnes som jordeier og amtsgartner.
Skuespillet Til Sæters : dramatisk Idyl med Sange (1850) var svært populært på norske scener i en årrekke. Dette stykket dannet forelegg for stumfilmkomedien Til sæters, som hadde premiere i 1924.
På 1860-tallet utga Riis morfarens selvbiografi og dagbøker. Dagbøkene til Claus Pavels gir et viktig bidrag til den norske historiefortellingen fra tiden rundt 1814.Claus Riis' gate på Ila i Oslo er oppkalt etter ham. 


== Referanser ==
Hans Jacob Nilsen

Hans Jacob Nilsen (født 8. november 1897, død 6. mars 1957) var en norsk skuespiller og teatersjef.
Nilsen, som var utdannet som ingeniør, virket først som skuespiller, og siden også som instruktør og teatersjef. 


=== Skuespiller ===
Allerede som student i Trondheim spilte han gjennomgangsfiguren Rocambole i den aller første UKErevyen under UKA i 1917, noe som førte til at han gjennom hele sin studietid gikk under kallenavnet Rocambole. Han var teatersjef i Studentersamfundets Interne Teater i 1919, 1920 og 1921, og ble slått til kommandør av Den Gyldne Kat i 1921. Han har bl.a. tolket sentrale Shakespeare-roller som Hamlet og Othello.


=== Teatersjef ===
I årene 1934-39 var han sjef ved Den Nationale Scene. I to perioder ledet han Det norske teatret 1933–1934 og 1946–1950. I sine siste år var han sjef for Folketeatret, som åpnet dørene i 1952. Nilsen besluttet at Folketeatret skulle være et teater som satte opp forestillinger for barn året rundt. I 1953 engasjerte han Agnar Mykle til å bygge opp et eget dukketeater ved Folketeatret. Etter Nilsens død ble Folketeatret og Det nye teater slått sammen til Oslo Nye Teater. Dukketeatret som Nilsen hadde tatt initiativet til, lever videre (per 2018) som Oslo Nyes dukketeater.


=== Flyktning i Sverige ===
Under andre verdenskrig var han i Sverige og var aktiv i det norske skuespillermijøet der.


=== Peer Gynt på nynorsk ===
Han vakte stor oppmerksomhet med sin Peer Gynt-oppsetning i 1947, der han selv spilte hovedrollen. Dette var den første oppføring av Ibsens verk på nynorsk, og Nilsen skiftet også ut Edvard Griegs musikk med nyskreven musikk av Harald Sæverud. Han mente at Griegs musikk, til tross for sine utvilsomme musikalske kvaliteter, på sett og vis fortalte en annen historie enn Ibsens tekst og dermed påvirket spillestil og tolkning på en uheldig måte.
Han hadde dertil kreative ideer om hvordan verket kunne tolkes. Han redegjør for disse i artikkelen «Peer Gynt – eit antiromantisk verk» som først ble holdt som foredrag i Det norske Studentersamfund. Artikkelen er senere gjengitt på s. 112-153 i antologien Omkring Peer Gynt, som var redigert av Otto Hageberg og ble utgitt i 1967. Nilsens oppsetning banet veien for nye oppsetninger på nynorsk ved Det Norske Teatret, som Tormod Skagestads stimulerende Peer Gynt-oppsetning fra 1962.


=== Biografiutgivelse i 1997 ===
Nilsens datter, Sidsel Marie Nilsen, har skrevet en bok om sin far til 100-års-jubileet i 1997: Helst mot urolig vær. Tittelen er et lån fra Henrik Ibsens berømte dikt «Terje Vigen».


== Teater ==


=== Regi (utvalg) ===


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Hans Jacob Nilsen, fra Norsk biografisk leksikon
(en) Hans Jacob Nilsen på Internet Movie Database 
(no) Hans Jacob Nilsen hos Sceneweb 
(sv) Hans Jacob Nilsen i Svensk Filmdatabas 
(en) Hans Jacob Nilsen på AllMovie 
(en) Hans Jacob Nilsen hos The Movie Database
Aberdeen FC

Aberdeen Football Club er en fotballklubb fra byen Aberdeen som spiller i Scottish Premiership. Klubben hadde sin storhetsperiode på tidlig 80-tall, under ledelse av Alex Ferguson, med blant annet tre ligamesterskap og seier i Cupvinnercupen, der de slo Real Madrid 2–1 i 1983.

Dette innebar at skotsk fotballs maktsentrum en kort periode var utenfor Glasgows Old Firm og kampene mellom Dundee United og Aberdeen fikk tilnavnet New Firm.


== Meritter ==


== Sesonger ==


== Spillerstall ==
Per 22. mars 2021


=== Utlånte spillere ===


== Nordmenn som har spilt for klubben ==
Cato Guntveit
Thomas Solberg
Arild Stavrum
Fredrik Engelhardt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Aberdeen F.C. – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Einar Skavlan

Einar Skavlan (født 30. juli 1882 i Drøbak, død 16. august 1954) var en norsk journalist og teatersjef. Foreldrene var Olaf Skavlan og Dagmar Kielland (Aleksander Kiellands søster).Han startet som aviskritiker i 1907, og ble senere den første formann i Norsk kritikerlag. Fra 1915 til 1954 var han redaktør for Dagbladet, kun avbrutt av kortere engasjementer andre steder. Fra 1928 til 1930 var han teatersjef ved Nationaltheatret. Han overtok et teater som var økonomisk og kunstnerisk skakkjørt, og preget av indre strid, men styrte det til stabilitet og økonomisk trygghet. Han sto også bak flere vellykkete kunstneriske grep, blant annet gjennom å sette opp moderne dramatikere som Eugene O'Neill og Pär Lagerkvist. I tillegg fornyet han staben og rekrutterte en rekke unge talenter til teateret: Gerd Egede-Nissen, Odd Frogg, Hans Jacob Nilsen og Tore Segelcke var blant de mange unge skuespillerne som ble rekruttert av Skavlan. Fra 1. januar 1930 gikk han tilbake til sjefsredaktørposten i Dagbladet.
Han var far til skuespilleren og instruktøren Merete Skavlan.Han var medlem av Norsk Kvinnesaksforening, som begge foreldrene og flere andre slektninger hadde vært medstiftere av, og der faren hadde vært medlem av det første styret.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Einar Skavlan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Einar Skavlan hos Sceneweb
Mowinckel

Mowinckel er en norsk slekt opprinnelig fra Hannover i Tyskland, bosatt i Bergen siden 1740.


== Personer ==
Johan Ernst Mowinckel (1759–1816), kjøpmann
Johan Ludwig Mowinckel (1787–1862), handelsmann
Johan Anton Mohr Mowinckel (1843–1918), skipsreder
Hugo Mowinckel (1868–1949), minister
Johan Ludwig Mowinckel (1870–1943), statsminister
Agnes Mowinckel (1875–1963), skuespillerinne
Sigmund Mowinckel (1884–1965), professor i teologi
Johan Ludwig Mowinckel Reksten (1948–2017), skipsreder og forretningsmann
Ragnhild Mowinckel (1992–), alpinist
Mette Halvorsen Mowinckel (1965–), curlinger
Espen Mowinckel, forfatter

		
		
		
		


== Referanser ==
Lisa Wiik

Lisa Therese Hegertun Wiik, eller Lisa Hegertun Lid som hun heter etter at hun giftet seg, er født 5. oktober 1979 i Trondheim og er en norsk snøbrettkjører som representerte Roxy. Hun fikk en 10.-plass i halfpipe ved Vinter-OL 2002 i Salt Lake City i Utah. Hun kjøpte sitt første brett som 15-åring.
Hun deltok ikke under vinter-OL 2006 i Torino på grunn av ACL-skade, men deltok igjen i vinter-OL 2010 i Vancouver med 19.-plass i halfpipe. Hun fikk sitt internasjonale gjennombrudd da hun vant Burton European Open Slopestyle i 2009. Hennes meritter i TTR-verdenscup sammenlagt er 2.-plass i 2009 og 4.-plass i 2010. 


== Eksterne lenker ==
(en) Lisa Wiik – Olympedia 
(en) Lisa Wiik – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lisa Wiik – FIS (snøbrett) 
(en) Offisiell hjemmeside Arkivert 21. februar 2010 hos Wayback Machine.
(en) Profil på TTRWorldTour.com
(no) Lag-presentasjon av laget til OL i Vancouver 2010 på Snowboardforbundets sider.
(en) Noen resultater på The-Sports.org.
Nellie Bly

Nellie Bly (født Elizabeth Jane Cochran; 5. mai 1864 i Pennsylvania, død 7. januar 1922) var en amerikansk pionér innenfor undersøkende journalistikk. 


== Oppvekst ==
Cochran fikk sin første utdannelse hjemme, men gikk senere på skole i Indiana. I 1881 flyttet familien til Pittsburgh, hvor hun debuterte i journalistyrket. I 1885 gav Pittsburgh Dispatch ut en artikkel, What girls are good for, der man ville innskrenke kvinners verden til hjemmearbeid og familie. Til denne artikkelen forfattet den 18-årige Elizabeth et engasjert svarbrev, noe som resulterte i at sjefredaktøren tilbød henne arbeid i avisen og foreslo pseudonymet Nellie Bly etter en populær sang av Stephen Foster. 


== Journalistkarriere ==
Allerede som 22-åring gjennomførte hun en svært spesiell reportasjereise. Oppdraget hennes var nemlig å prøve å slå Phileas Foggs «litterære» rekord på 80 dager for en jorden rundt-reise. Dette klarte hun på litt over 72 dager.
Nellie fikk lage en artikkelserie om arbeiderjenter, hun skrev om barnearbeid og skilsmisser, før hun etterhvert ble samfunns- og kunstredaktør. I 1887 reiste hun med moren til Mexico og sende hjem en serie artikler om de sosiale forholdene i landet, disse artiklene ble samlet i boken Six months in Mexico. 
Da Bly kom tilbake til USA flyttet hun til New York-avisa The World der hun utførte en serie avslørende reportasjer om mentalsykehus. Gjennom selv å spille sinnssyk ble hun lagt inn på Blackwell Island-asylet. Bly avdekket dårlige forhold, noe som førte til sårt tiltrengte endringer på sykehuset. Med liknende teknikker skrev hun blant annet om livet i slummen og arbeidsforholdene i fabrikker.


== Senere liv ==
Nellie Bly giftet seg med millionæren Robert Seaman i 1895 og trakk seg tilbake fra reporterlivet. Da mannen døde i 1904 tok hun over styret av selskapene hans. Hun innførte mange av de reformene hun hadde ivret for for arbeiderne, men gikk konkurs i 1913.
Senere tok hun opp igjen arbeidet som journalist, og dekket blant annet konferansen for kvinnelig stemmerett i 1913 og Østfronten under første verdenskrig.
Hun døde 57 år gammel av lungebetennelse.I 1998 ble hun innvotert i National Women's Hall of Fame.


== Bibliografi ==
Eighty days : Nellie Bly and Elizabeth Bisland's history-making race around the World.
Ten Days in a Mad-House
Around the World in Seventy-Two Days


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nellie Bly – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Om Bly og hennes jorda rundt-reise på nesteklikk.no
Kong Øysteins havn

Kong Øysteins havn på Agdenes ligger ytterst i Trondheimsfjorden. Anlegget er oppført tidlig på 1100-tallet for militære formål.
Anlegget er omtalt i Håkon Håkonssons saga og i Snorres kongesagaer. I Magnussønnenes saga står det at Kong Øystein (ca. 1088-1123) lot bygge «ei havn der det før hadde vært havnløst».
Området ble åpnet for publikum sommeren 2001.


== Undersøkelser og litteratur ==
Gerhard Schøning forsøkte å samle informasjon i 1773, gjengitt i hans Reise giennom en deel af Norge
Sverre Marstrander. «Kong Øysteins havn på Agdenes» i Trondhjemske samlinger 1967
Marek E. Jasinski. «Kong Øysteins havn på Agdenes : forskningsstatus og revurderte problemstillinger». I: Viking 1995
Kåre Rokoengen og Marek E. Jasinski. «Sagakongens byggeaktivitet på Agdenes : spor etter kong Øysteins havn i ord, jord og fjord». I: Årbok for Fosen 1996
Kåre Rokoengen mfl. Naturvitenskapelige undersøkelser av grøft og voll ved Kong Øysteins havn på Agdenes (NTNU, 1996)


== Eksterne lenker ==
«Kong Øysteins havn». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
AEBI

AEBI er et sveitsisk foretak etablert i 1883 som produserer slåmaskiner og andre landbrukskjøretøyer. 
AEBI-traktorer er kjent for å være lette og smidige, og tilpasset arbeid i bratte bakker og skråninger. Per 2020 fremstiller AEBI tohjuls slåmaskiner, transportere (traktor-bil), og tidligere produserte de også tohjuls-traktorer, – en traktor med motoren plassert på en egen enhet med to hjul. Tilhenger, jordfreser og annet redskap kunne festes foran eller bak traktoren.


== Historiske produkt ==


== Motor typer ==


== Utstyr til tohjulstraktor ==
Tilhenger, jordfreser, vinsj og annet redskap kunne festes foran eller bak tohjulstraktoren.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Aebi vehicles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bill Bailey (artist)

Bill Bailey (født Mark Bailey; 13. januar 1965) er en britisk komiker og musiker.


== Biografi ==
Bailey er født og oppvokst i Bath i England. Etter å ha fullført King Edward's School i Bath, studerte han videre ved London College of Music. I 1989 dannet han gruppen The Rubber Bishops sammen med Martin Stubbs, og i 1994 skrev og fremførte han forestillingen Rock sammen med Sean Lock på Edinburgh Fringe. Året etter opptrådte han alene med forestillingen Bill Bailey's Cosmic Jam, som ble en stor suksess og som senere ble filmet for Channel 4. Showet inneholdt Baileys unike stand-up musikk-form. Han forteller anekdoter samtidig som han fremfører musikk på flere instrumenter som gitar, keyboard og trommer.
Året etter kunne han forlate Edinburgh med en «Festival Critics Award» og en nominasjon til «Perrier Award». De to neste årene hadde han fler utsolgte show i London og rundt i England, og i 1998 fikk han sitt eget TV-program Is It Bill Bailey?. Programmet besto av stand-up, musikk og sketsjer og varte i en sesong.
Bailey fortsatte å turnere, sist i 2003/2004 med showet Part Troll. I tillegg har han dukket opp i flere britiske TV-serier, som Ei selsom sjappe og Speisa. Han er også lagkaptein i spørreprogrammet Never Mind the Buzzocks.
Han har utgitt tre show på DVD; Bewilderness fra 2000, Part Troll fra 2004, og i 2005 ble Cosmic Jam også utgitt på DVD. Sistnevnte inneholdt også en Direcor's Cut av Bewilderness-showet. Det har også blitt gitt ut fire Bailey-album. Part Troll, som er et opptak av nevnte turné, Bewilderness New York, Bewilderness (samlealbum fra flere forskjellige show som man kunne kjøpe etter opptredenene hans) og The Ultimate Collection...Ever! (Bewilderness-albumet med et ekstraspor).


== TV og filmoopptredener ==
Hot Fuzz 2007
Haikerens guide til galaksen 2005
Wild West 2002
Ei selsom sjappe 2000 – 2004
Saving Grace 2000
Speisa 1999 – 2001
The Stick Up 1999


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Bill Bailey – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bill Bailey på Internet Movie Database 
(sv) Bill Bailey i Svensk Filmdatabas 
(fr) Bill Bailey på Allociné 
(en) Bill Bailey på AllMovie 
(en) Bill Bailey hos Rotten Tomatoes 
(en) Bill Bailey hos The Movie Database 
(en) Bill Bailey hos Behind The Voice Actors 
(en) Bill Bailey på Discogs 
(en) Bill Bailey på MusicBrainz 
(en) Bill Bailey på Songkick 
(en) Bill Bailey på Last.fm
Arsen Kotsojev

Arsen Kotsojev (ossetisk Коцойты Арсен) (født 15. januar 1872, død 4. februar 1944) var en sovjetisk forfatter. Han er en av grunnleggerne av den ossetiske prosaen, som hadde stor innflytelse på utformingen av det moderne ossetiske språket og den funksjonelle stilen av det. Han deltok i alle de første tidsskriftene på ossetisk.
Det finnes Kotsojev-gater i Vladikavkaz og Beslan. Noen av verkene til Kotsojev er pensum på skolen i ossetisk litteratur.


== Livshistorie ==
Kotsojev var født i en fattig familie på landet (i byen Gizel, nær Vladikavkaz). I niårsalderen begynte han på den lokale skolen. Der fant han en stor boksamling: lesingen av disse bøkene beriket utdanningen hans. Etter skolen studerte Kotsojev på Ardon ortodokse seminar. En plutselig sykdom fikk den unge mannen til å forlate seminaret. Han vendte tilbake til landsbyen og begynte å skrive korte noveller for aviser i Nord-Kaukasus. Han jobbet også som lærer ved den lokale skolen.
I 1902 deltok Kotsojev i opprøret i Gizel, noe som forårsaket bortvising fra regionen. Han valgte å reise mot sør: til Sør-Ossetia, der han fortsatte som lærer og med å skrive korte noveller og fortellinger.
I 1910 begynte han å publisere et magasin kalt «Æфсир» (Æfsir, Aks [av hvete]). Magasinet utkom bare 14 ganger, men det hadde enorm innvirkning på den ossetiske litteraturen og journalistikken. Mange mesterverk i ossetisk litteratur var først publisert i «Æfsir».
I 1912 kom Kotsojev til St. Petersburg, der han arbeidet mange steder, inkludert i den populære Lenin-avisa «Pravda». Født på landet, kunne Kotsojev russisk til en viss grad, slik at han kunne lese en russisk avis.
Etter oktoberrevolusjonen ble Kotsojev veldig berømt. Han jobbet i ulike aviser og magasiner, innenfor utdanning, etc. Han døde i Vladikavkaz og ble gravlagt i haven til Litteraturmuseet.


== Arbeid ==
De fleste historiene til Kotsojev er tragiske.
Kotsojev skrev en del om situasjonen til personer fra tradisjonelle kulturer i den nye, Europa-orienterte verden, og om skjebnen til personer fra landsbygden i større byer.
Kotsojev oversatte også en del, for eksempel oversatte han flere historier av Pusjkin til ossetisk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Tidleg morgen»; Kort historie (ossetisk)
«Mistak»; Kort historie (ossetisk)
En samling av russiske oversettelser av historiene av Kotsojev (russisk)
Rosentre

Rosentre eller palisander er sterkt farget trevirke fra treslag i slekta Dalbergia i erteblomstfamilien. Navnet er fornorsket fra engelsk «rosewood» og viser til at ferske snitt har roseduft. Spesielt i Tyskland og Sverige kalles rosentre for jakaranda, som egentlig er et helt annet treslag i trompettrefamilien.
Trærne vokser i tropiske deler av Mellom- og Sør-Amerika, Afrika, Madagaskar og Sør-Asia. Rosentre er sterkt og tungt, og passer utmerket for polering og mye brukt til gulv og møbler. Det er kanskje mest kjent fra gitarer, der virket brukes både i kassen og gripebrettet.
På grunn av overutnyttelse er få trær kommersielt tilgjengelig. Rio-palisander (Dalbergia nigra) er listet i CITES appendiks I, og handel er derfor ikke tillatt. Som erstatning brukes Santos-palisander, som kommer fra et annet tre i erteblomstfamilien, Machaerium scleroxylon.


== Galleri ==

		
		


== Litteratur ==
Risør, Villy E. (1967). Trehåndboken. Oslo: Cappelen. s. 88, 175–181. 
«Palisander». Store norske leksikon. Besøkt 3. september 2018.
Nils Gustaf Dalén

Nils Gustaf Dalén (født 30. november 1869 i Stenstorp, død 9. desember 1937) var en svensk oppfinner, grunnlegger av AGA. Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk 1912 for sine «oppfinnelser av selvjusterende regulatorer som i kombinasjon med gassakkumulatorer benyttes til belysning av fyr og lysbøyer».Daléns viktigste og mest kjente oppfinnelse er trolig solventilen som muliggjorde AGA-fyret. Oppfinneren ble blind som følge av en gasseksplosjon i 1912, og det har blitt spekulert i at tildelingen av nobelprisen delvis var påvirket av den tragiske hendelsen. Dalén fortsatte imidlertid å lede AGA til 1937.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysikk 1912 hos Nobelprize.org
(en) Nils Gustaf Dalén hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 1912
Borsele

Borsele er en kommune som ligger på halvøyen Zuid-Beveland i den nederlandske provinsen Zeeland. Kommunens navn staves, i motsetning til tettstedet Borssele, med bare én s.
Kommunens rådhus ligger i Heinkenszand og videre hører også tettstedene Baarland, Borssele, Driewegen, Ellewoutsdijk, 's-Gravenpolder, 's-Heer Abtskerke, 's-Heerenhoek, Hoedekenskerke, Kwadendamme, Lewedorp, Nieuwdorp, Nisse, Oudelande og Ovezande.
Kommunen har grovt sett de samme grensene som området som kalles Zak van Zuid-Beveland. Dette er et historisk landskap som består av små poldere. Området er viktig sett i fra et kulturhistorisk synspunkt. 
I kommunen finnes to kraftverk, et dampkraftverk som drives med kull og et atomkraftverk. Begge ligger i et industriområde ved havneområdet Vlissingen-oost. Innen Nederland er kommunen mest kjent for atomkraftverket.
Riksvei A58 er hovedtrafikkåren til kommunen over land, videre ligger innkjøringen til Westerscheldetunnelen, som forbinder øyene med Zeeuws-Vlaanderen ved Ellewoutsdijk.
I Borssele ligger Borssele kjernekraftverk som er Nederlands eneste atomkraftverk for elektisitetsproduksjon.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Borsele – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Borsele – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Grunnleggende informasjon om Borsele (på nederlandsk)
Kart Arkivert 5. oktober 2006 hos Wayback Machine.
Store Torungen fyr

Store Torungen fyr er en fyrstasjon på øya Store Torungen utenfor Arendal i Aust-Agder. Fyret ligger i Raet nasjonalpark.
Fyrstasjonen er et kystfyr, og ble opprettet i 1844 samtidig med Lille Torungen fyr og Sandvikodden fyr. Store- og Lille Torungen fyr ble bygget som tvillingfyr, og derfor ble Arendal kalt for «Byen med de tvende Fyrtårn».


== Det første anlegget ==
Det første fyret på Stor Torungen ble bygd i tegl fra Berger teglsteinsfabrikk i Drammen. Støpejernslykta sto 42,5 meter over havnivå, og var et eldre, fransk linseapparat av 2. orden. Rekkverkene og trappene opp til tårnene ble støpt på Nes jernverk. Store og Lille Torungen ble bygget 1 100 meter fra hverandre. Det ble oppført to tårn for å unngå forveksling med Oksøy i vest og Jomfruland i øst. Det ble bygget større fyrvokterbolig enn vanlig, med et lite rom der assistenten kunne ha sitt tøy og tilbringe sin fritid. Store Torungen ble tent 1. september 1844.


== Dagens anlegg ==
I 1914 ble et nytt støpejernstårn bygd og teglsteinstårnet ble revet. Støpejernstårnet er 34,3 m høyt.
På fyrstasjonen er det maskinhus, boliger, uthus og en gammel smie. Det er også båtlanding med naust, tufter etter tegltårnet og tidligere boliger og uthus, hager og spor etter eldre hager og mindre jordbruksdrift. Det vokser villtulipaner på øya, Arendals kommuneblomst.
Det har vært en meteorologisk målestasjon på øya siden 1914, i senere år er denne blitt automatisert. Torungen Venner, i samarbeid med Aust-Agder Turistforening, driver i dag forskjellige aktiviteter på fyret. Det er omtrent 25 sengeplasser som kan leies for overnatting og Naustet som kan leies som selskapslokale.


== Eksterne lenker ==
Torungens venner
Sjømerker i Arendal
Værstatistikk fra Store Torungen
«Store Torungen fyr». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Folkehøgskole

Folkehøgskole er en eksamensfri skole der elevene bor på internat på skolen. I Norge finnes det 48 frilynte folkehøgskoler og 32 kristne folkehøgskoler


== Forhistorie ==

Folkehøgskolene ble etablert på grunnlag av en pedagogisk filosofi utviklet av den danske pedagogen og teologen Nikolai Frederik Severin Grundtvig. Grundtvig mente at læring ikke først og fremst skulle bestå av pugging og terping av teorier som hadde lite med elevenes hverdag å gjøre.  Læring skulle utvikles gjennom det levende ord i samtale mellom elev og lærer, og i forelesninger der elevenes hverdagsliv stod i fokus. 
Eleven skulle tilegne seg kunnskaper og ferdigheter som de hadde nytte av i sitt daglige liv. Grundtvig var også opptatt av at skole og utdanning måtte bli en rett for alle unge, uavhengig av foreldrenes status. Den første folkehøgskolen ble etablert i Danmark i 1844. Folkehøgskolebevegelsen var i utgangspunktet et nordisk fenomen, men det finnes nå folkehøgskoler eller tilsvarende skoler også i mange andre land.


== Pedagogisk plattform ==
Folkehøgskolene varierer fra land til land, men de fleste institusjoner har følgende fellestrekk:

En stor variasjon i fag
Ingen slutteksamen
Fokus på selvutvikling
Pedagogisk frihet
Lengden på kursene varierer fra noen få dager til årskurs som er på ni månederDe norske folkehøgskolene arbeider kontinuerlig med nye pedagogiske utviklingsprosjekter. Fokusområder for 2009 er veiledning, bærekraft og folkehøgskolepedagogikk.


== Se også ==
Folkehøgskoler i Norge
Folkehøgskoler i Sverige
Folkehøgskoler i Danmark


== Eksterne lenker ==
Informasjonskontoret for folkehøgskolene
Folkehøgskolerådet Arkivert 18. mai 2016 hos Wayback Machine.
Norsk folkehøgskolelag
Grundtvig-Byen
utdanning.no