jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Richmond Park

Richmond Park er den største av de kongelige parkene i London, med et areal på nesten 10 km². Parken ligger i nærheten av Richmond upon Thames, Kingston upon Thames og East Sheen.
Det går veier igjennom Richmond Park som forbinder disse stedene, men veiene har lav fartsgrense og er kun åpne på dagtid. Adgang til veiene er via Sheen Gate, Richmond Gate, Petersham Gate, John Martin's Gate, Kingston Gate, Robin Hood Gate og Roehampton Gate. Parken er pittoresk, blant annet på grunn av de mange rådyrene som streifer fritt omkring.
Parkens kongelige forbindelser går trolig lenger tilbake enn noen annen kongelig park, og begynte med Edvard I (1272–1307), da området var kjent som Manor of Sheen. Navnet ble endret til Richmond i Henrik IIs regjeringstid. I 1624 flyttet Karl I hoffet sitt til Richmond-palasset for å unngå pesten i London, og parken ble omgjort til beite for rådyr. Hans avgjørelse, i 1637, om å gjerde inn parken ble ikke godt mottatt av den lokale befolkningen, men han ga fotgjengere rett til å passere igjennom parken. Gjerdene står fremdeles, men har blitt delvis gjenoppbygget og forsterket.
Richmond Park har status som sted for spesiell vitenskapelig interesse, nasjonalt naturreservat og kandidat for europeisk spesialområde for naturvern.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Richmond Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Richmond upon Thames (distrikt)

Richmond upon Thames er en bydel i den sørvestlige delen av Stor-London. Den er en av de få bydelene som dekker områder på begge sider av Themsen.
Distriktet ble opprettet i 1965 ved at kretsene Twickenham i Middlesex og Richmond upon Thames og Barnes i Surrey ble slått sammen.
I distriktet ligger Hampton Court Palace, et tidligere kongelig palass, kongelige parker Richmond Park og Bushy Park, og Royal Botanic Gardens (Kew).
I 2006 slo en forskningsrapport bestilt av en boliglåner fast at, ved de kvantitative statistiske indekser benyttet, hadde området det beste sted for livskvalitet i London, og var også på topp nasjonalt. I henhold til folketellingen i 2011 har området en befolkning på 186 990 innbyggere.


== Steder i distriktet ==
Barnes
Castelnau
East Sheen
Ham
Hampton
Hampton Hill
Hampton Wick
Kew
Mortlake
North Sheen
Petersham
Richmond upon Thames
St. Margarets
Strawberry Hill
Teddington
Twickenham
Whitton


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) London Borough of Richmond upon Thames – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
London Borough of Richmond upon Thames.
Visit Richmond.
Kensington Gardens

Kensington Gardens er en av de kongelige parkene i London, beliggende rett vest for Hyde Park. Det meste av parken ligger i City of Westminster, men en liten seksjon i vest ligger i bydelen Kensington and Chelsea. Parken dekker et område på 1,1 km².
Den oppfattes iblant som del av Hyde Park, men ringveien West Carriage Drive utgjør en klar grense mellom de to.
Kensington Gardens danner sammen med Green Park og St. James's Park en nærmest sammenhengende «grønn lunge» i hjertet av London mellom Notting Hill og Westminster.
Blant kjennemerker i parken er Albert Memorial (et minnesmerke over dronning Victorias ektemann), Kensington Palace, en bronsestatue av Peter Pan og kunstmuseet Serpentine Gallery.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Kensington Gardens – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kensington Gardens – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Green Park

Green Park er en av de kongelige parkene i London. Parken dekker et område på 16 hektar og utgjør et viktig bindeledd mellom Hyde Park og St. James's Park.
Til forskjell fra naboparkene har Green Park ingen bygninger, statuer, fontener eller tjern. Den består utelukkende av skogkledde enger. Parken er omkranset i sør av Constitution Hill, i øst av gangveien Queen's Walk og i nord av Piccadilly. Den møter St. James's Park ved Queen Victoria Memorial rett overfor inngangen til Buckingham Palace.
Den nærmeste undergrunnsstasjonen er Green Park.
Parken ble opptegnet første gang i 1554, da Thomas Wyatt ledet et opprør mot Maria Is ekteskap med Philip II av Spania. Parken ble inngjerdet i 1668 av Karl II, som også anbrakte rådyr og lot bygge et hus for oppsynsmannen. Parken var da kjent som Upper St. James's Park, men navnet ble endret til Green Park i 1746. Parken ble åpnet for almenheten i 1826.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Green Park, London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jarl av Northumberland

Jarl av Northumberland er en engelsk og britisk adelstittel. Historisk er tittelen særlig knyttet til Percyslekten, som i store deler av middelalderen var den mektigste familien i det nordlige England. En arving av slekten ble i 1766 hertug av Northumberland, som er en fortsettelse av den gamle tittelen.
Tittelen ble inndratt av kronen flere ganger, etter at Percyslekten hadde drevet maktspill mot monarken, men den har hver gang blitt gitt tilbake til slekten.


== Jarler av Northumberland, første opprettelse (1377) ==
Henry Percy, 1. jarl av Northumberland (1341–1408) (inndratt 1405)Henry «Hotspur» Percy, (ca. 1365–1403) (arving, kalt for «sir Harry Hotspur», eller kun «Hotspur»)


== Jarler av Northumberland, andre opprettelse (1416) ==
Henry Percy, 2. jarl av Northumberland (1394–1455)
Henry Percy, 3. jarl av Northumberland (1421–1461) (inndratt 1461)
Henry Percy, 4. jarl av Northumberland (1449–1489) (gjenopprettet 1470)
Henry Algernon Percy, 5. jarl av Northumberland (1478–1527)
Henry Percy, 6. jarl av Northumberland (1502–1537)


== Jarler av Northumberland, tredje opprettelse (1557) ==
Thomas Percy, 7. jarl av Northumberland (1528–1572) (inndratt 1571; gjenopprettet 1572)
Henry Percy, 8. jarl av Northumberland (1532–1585)
Henry Percy, 9. jarl av Northumberland (1564–1632)
Algernon Percy, 10. jarl av Northumberland (1602–1668)
Joceline Percy, 11. jarl av Northumberland (1644–1670)


== Jarler av Northumberland, fjerde opprettelse (1674) ==
George Fitzroy, 1. hertug av Northumberland (1665–1716)


== Jarler av Northumberland, femte opprettelse (1749) ==
Se hertug av Northumberland, tredje opprettelse


== Litteratur ==
Terry, Jean F. (1913): Northumberland Yesterday and To-day


== Referanser ==
Liste over høyadelstitler i England

Liste over høyadelstitler i England omfatter adelstitler i England opprettet før 1707 og som inngår i Peerage of England. Fra 1707, da England og Skottland ble forent, ble det ved nye adelsutnevnelser skapt en ny britisk høyadel.
Fram til 1999, da House of Lords Act 1999 ble vedtatt, kunne alle som hadde en tittel på denne listen sitte i Overhuset.
Titlene som finnes i Englands høyadel er hertug (duke), marki (marquess), jarl (earl), vicomte (viscount) og baron. De fleste av titlene kan kun arves i mannlig linje, men en del, spesielt de eldre baroniene, kan også arves av døtre. Dog er kvinner etter engelsk arvelov alltid medarvinger, slik at mange av titlene ikke er i bruk ettersom de strengt tatt er delt mellom flere arvinger. 


== Hertuger ==
For alle hertugtitlene som har eksistert og eksisterer på De britiske øyer se liste over høyadelstitler på De britiske øyer


== Markier ==


== Jarler ==


== Vicomter ==


== Baroner og baronesser ==


== Eksterne lenker ==
The Roll of the Peerage, offisiell liste over nåværende innehavere av britiske og irske adelstitler
Holloway Road undergrunnsstasjon

Holloway Road undergrunnsstasjon er en stasjon i Londons undergrunnsbane. Den ligger i kollektivsone 2, og betjener Piccadilly-linjen. Stasjonen ble åpnet 15. desember 1906.
Den ligger i nærheten av Arsenal Stadium i Highbury, og er en av stasjonene mange går av på når Arsenal FC spiller hjemmekamp. Ettersom fotballklubben pr. februar 2005 er i gang med bygging av et nytt stadion er det planer om bygging av boliger der Arsenal Stadium ligger. Denne utviklingen vil føre til at det blir flere pendlere i området, og det er derfor planer om å oppruste stasjonen. 


== Eksterne lenker ==
Holloway Road Underground Station Transport for London (Engelsk)
Smaalenene

Smaale(h)nene (De smaa le(h)ne under Akershus) er en samlebetegnelse på en del små len, som i geografisk utbredelse tilsvarer dagens Østfold fylke, med unntak av dagens kommuner Askim, Eidsberg og Trøgstad. Det var således ikke å oppfatte som en felles administrativ enhet som andre len i Norge, og de ble regnet som underlen av hovedlenet Akershus.
Fra norrøn tid og inn i sen middelalder var området en del av Vingulmark, et av de fire historiske fylkene som til sammen utgjorde det gamle landskapet Viken rundt Oslofjorden. Omkring grunnleggelsen av Borg i året 1016, ble Borgartinget utskilt fra Eidsivatinget og omfattet Vingulmark,  Grenafylke, Vestfold, og Ranafylke. Ved sysselinndelingens opprettelse fikk området navn etter tingstedet og byen Borg, dvs. Borgarsysla, med unntak av Enningdalen som lå under Ranrikesysla og Mossedalen som lå under Oslosysla. Det bestod av 16 skibreder.
Rundt år 1500 ble de gamle norske syslene og skipreidene slått sammen til len. De fleste av lenene tilsvarte omtrentlig dagens fylker, men ikke i Borgarsysla. Ettersom dette var en rik og fruktbar region, ble det ved utgangen av senmiddelalderen et attraktivt distrikt for dansk lavadel. Områder så små at de knapt holdt liv i en friherre vest for Langfjellene var store nok til å brødfø "et dusin baroner" her øst for Viken. I takt med at danskekongen delte ut besittelser med rund hånd, ble lenene mindre og mindre og mange av de gamle skipredene i Borgarsysla ble til egne små len, ofte benevnt De smaa lene under Akershus.
I 1537 var det i alle fall elleve len i Smaalenene, og grenser og antall endret seg stadig i årene som fulgte, men store deler av Østfold ble i det daglige styrt av fogdene til lensherrene på Akershus. Enkelte av smålenene ble i tiden etter 1570 slått sammen til større enheter, og lensinndelingen i Smaalenene stabiliserte seg rundt 1630 på 7 len.
Etter amtsforordningen i 1662 ble De små lene samlet til et ordinært amt i Smaalenenes amt i perioden 1671-1918.


== Len i 1593 ==
Idd og Marker
Tune og Aabygge
Onsø klosterlen
Værne klosterlen
Rakkestad og Mossedal
Heggen og Frøland(Sannsynligvis bare de viktigste)


== Forleninger i 1630 ==
Idd og Marker
Veme
Tune og Aabygge
Onsø
Værne kloster
Deler av Mariakirkens prostilen
Degernes


== Forleninger i 1657 ==
Det kommende amtområdet bestod av følgende len eller fogderier:

Idde og Marker
Tune, Vembe, Aabygge og Hvaløernes
Mossedal
Deler av Mariakirkens prostilen
Onsø len
Værne klosterlen
Heggen og Frølands (lå under Akershus amt).Ved fredsavtalene i Roskilde i 1658 og Roskilde i 1660 ble Båhuslen avstått til Sverige. Enningdalens sogn var i geistlig henseende et anneks til Naverstad i Båhuslen, men ble i verdslig henseende regnet til Id, og ble derfor unntatt fra avståelsen og lagt til Idde og Marker len.
Ingjerd Schou

Ingjerd Schou (uttales Skau, født 20. januar 1955 i Sarpsborg) er en norsk politiker (H). Hun har vært stortingsrepresentant for Østfold fra 2001 til 2005 og på nytt fra 2009. Hun sitter i Stortingets utenriks- og forsvarskomité. Schou var sosialminister i Bondevik-regjeringen fra 2001 til 2004. Hun har yrkesbakgrunn som spesialsykepleier og sykehusdirektør. 


== Liv og virke ==
Hun vokste opp i Skiptvet i Indre Østfold. Faren Aage Schie var næringsdrivende og kommunepolitiker, mens moren Bergljot arbeidet på postkontor og ytet en stor frivillig innsats for Røde Kors.Hun flyttet hjemmefra da hun var 16 år gammel for å gå reformgymnas. Hun tok først vanlig sykepleierutdanning og så spesialutdanning i intensivsykepleie. Hun tok deretter administrasjonslinjen ved Norges Sykepleierhøyskole og kandidateksamen i helseadministrasjon ved Universitetet i Oslo.Hun har hatt en rekke administrative stillinger innenfor sykehusvesenet. I 1991 ble hun direktør for Indre Østfold sykehus i Askim. Fra 2006 var Schou prosjektdirektør i det regionale helseforetaket Helse Øst og senere i Helse Sør-Øst.I 1992 ble hun medlem av kommunestyret og formannskapet i Spydeberg. Hun har til dels sittet der samtidig med stortingsvervet. Hun har også vært medlem av fylkestinget og fylkesutvalget i Østfold.Hun giftet seg i 1976 med Petter Schou, senere fylkeslege og ordfører i Spydeberg, og sammen har de tre voksne barn. 


== Stortingskomiteer ==
2021– medlem av Utenriks- og forsvarskomiteen og Den utvidede utenriks- og forsvarskomité
2017–2021 medlem av Utenriks- og forsvarskomiteen og Den utvidede utenriks- og forsvarskomité
2013–2017 medlem i Kommunal- og forvaltningskomiteen
2013–2017 medlem i Valgkomiteen
2009–2013 medlem i Transport- og kommunikasjonskomiteen
2009–2013 medlem i Valgkomiteen
2004–2005 medlem i Justiskomiteen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ingjerd Schou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Ingjerd Schou hos Stortinget 
(no) Ingjerd Schou hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Ingjerd Schou hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Strand (London)

Strand er en berømt gate i London i England som knytter Trafalgar Square til Fleet Street og City of London. Gaten kalles ofte på folkemunne The Strand, men gateadressen er egentlig kun Strand. Den følger Themsens løp og slutter ved Temple Bar, som markerer grensen til City of London.
Navnet Strand stammer fra det gammelengelske ordet for elvebredd, som tilsvarer det norske ordet «strand». Før oppførelsen av Victoria Embankment løp Strand direkte inntil Themsen. Gatene Strand og Aldwych har vært bebodd siden saksiske tider, da strøket var et stort nybyggerområde, beliggende rett utenfor de romerske bymurene. Gjennom middelalderen fortsatte området å fungere som et bindeledd mellom det kommersielle sentrum i øst og det politiske sentrum i vest.
Det er to undergrunnsstasjoner på Strand: Charing Cross og Aldwych (nedlagt). Strand undergrunnsstasjon ble slått sammen med Charing Cross da Jubilee-linjen ble bygget.
Blant bygninger på Strand er Charing Cross stasjon, King's College London, Adelphi-teatret, tinghuset Royal Courts of Justice, kirker St. Clement Danes og St. Mary le Strand, Bush House, Somerset House og Australia House, Australias høykommisjon i Storbritannia.


== Toponymi ==
Navnet «Strand» er først dokumentert i 1002 som «strondway», senere i 1185 som «Stronde» og i 1220 som «La Stranda». Ordet er dannet fra angelsaksiske (gammelengelske) ordet “strand” som betyr, tilsvarende det norske ord strand, eller dagens engelske ord «shore», kystlinje, og refererte opprinnelige til den grunne elvebredden til den den gang langt bredere elven Themsen (før byggingen av Victoria Embankment. Navnet ble senere også benyttet for veien som gikk langs elven. Deler av dens lengde var kjent på 1200-tallet som «Densemanestret», eller «Danenes vei», noe som refererte til det danske eller danskættede samfunnet i området.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Knight, Charles red. (1842): «The Strand» i: London, bind 2, London: C. Knight & Co.
Timbs, John (1867): «The Strand» i: Curiosities of London (2. utg.), London: J.C. Hotten, OCLC 12878129
Fry, Herbert (1880): «The Strand» i: London in 1880, London: David Bogue (sett ovenfra)


== Eksterne lenker ==
(en) Strand, London – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Strand, In Their Shoes», historieressurser
Fleet Street

Fleet Street er en berømt gate i London i England som tradisjonelt har vært hjemsted for den nasjonale pressen. Til tross for at alle de store avisene nå har flyttet ut av sine kontorer på Fleet Street (de fleste til Docklands), brukes gatenavnet stadig som et synonym for den britiske pressen. Den siste store nyhetsorganisasjonen, Reuters, flyttet ut i 2003.
Ved Temple Bar i vest, hvor gaten krysser grensen ut av City of London, blir Fleet Street til Strand; i øst blir den til høyden Ludgate Hill. De nærmeste undergrunnsstasjonene er Temple, Chancery Lane og Blackfriars. City Thameslink stasjon ligger like i nærheten.
Fleet Street er oppkalt etter Londons største underjordiske elv, Fleet.


== Se også ==
Alsatia
Horse Guards Road

Horse Guards Road er en gate i City of Westminster i London som går syd for The Mall, ned til Birdcage Walk.
Vest for gaten er St. James's Park og i øst er diverse regjeringsbygninger, herunder de gamle admiralitetsbygningene, Cabinet Office, Downing Street, Foreign and Commonwealth Office og finansdepartementet. I øst er også den store paradeplassen Horse Guards Parade, hvor den årlige faneparaden avholdes for å markere monarkens offisielle fødselsdag.
Gaten går i store trekk parallelt med Whitehall og The Mall.
Royal Parks

The Royal Parks er en britisk etat som forvalter Londons kongelige parker og et antall andre grøntområder, deriblant Brompton gravlund, hagene til Downing Street nr. 10, 11 og 12, og Grosvenor Square Gardens.
Etaten ble opprettet i april 1993 og er underlagt departementet for kultur, media og sport.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
John Nash (1752–1835)

John Nash (født 18. januar 1752, død 13. mai 1835) var en engelsk arkitekt som var ansvarlig for mye av Londons byutvikling i regentskapstiden. Blant annet tegnet han husene i Chester Terrace, som nå har høyeste fredningsgrad i Storbritannia.


== Referanser ==
Ytterøy

Ytterøy er ei øy i Trondheimsfjorden. Fra 1837 til 1964 fantes Ytterøy kommune, som i store deler av perioden bare omfattet øya; kommunen ble en del av Levanger kommune i 1964.


== Geografi ==

Ytterøy ligger i indre Trondheimsfjorden. Øya er ca. 13,5 km lang og 4,3 km bred på det bredeste. Den har et areal på 27,88 km². Terrenget er dels kupert. Berggrunnen består mye av lettforvitrelig skifer som gir et næringsrikt jordsmonn. Dette sammen med relativt store områder med marine avsetninger av leire og sand, gir øya en rik og variert flora. 
Den høyeste toppen er Korshylla på 215 moh. 
Det er i dag ca. 50 gårdsbruk i drift der gårdsbebyggelse, dyrka mark, beitemark og skogsmark danner en mosaikk som har store biologiske kvaliteter, samtidig som en rekke kulturminner er bevart i sine naturlige omgivelser. 
I tillegg til granskog, består skogsmark av varmekjær lauvskog langs sørsida mot sjøen. Ytterøya har en stor rådyrstamme, og salg av jakt på rådyr er en viktig tilleggsnæring for grunneierne. Ytterøya har også et rikt fugleliv. På sørsiden av øya ligger Kjølsvikholmen på ca. 22 daa som er foreslått som biotopverneområde. Her har det bl.a. hekket stokkand, ærfugl, hettemåke, fiskemåke og teist. 


== Historie ==
Arkeologiske funn vitner om en gryende jordbruksaktivitet på Ytterøya for ca. 5000 år siden. Da sto havet høyere enn i dag, og øya var delt i to ved Eid.
Det er drevet ut både kobber, svovelkis og kalk fra gruver på øya. Gruvedrift på Ytterøy Kopperverk startet ca. 1630, og i 1870 arbeidet 5-600 personer i gruva. Drifta ble lagt ned etter første verdenskrig.
Ved leirraset på Hokstad i 1870 raste flere beboelseshus ut i sjøen og syv menneskert omkom. I Bursbukta gikk et nytt leirfall i desember 1943, omtrent samme sted som storskredet, men ingen kom da til skade.
I 1840- og 50-årene ble det tatt ut svovelkis fra Ytterøen gruver for produksjon av svovelsyre ved Leren Kromfabrikk i Trondheim. Dette prosjektet var mislykket.
Ytterøy var egen kommune fram til 1. januar 1964, da den ble tatt opp i Levanger kommune.


== Samfunn ==

Ferjesambandet Levanger–Hokstad går mellom Levanger sentrum og Hokstad på Ytterøya. 
I tillegg til jordbruksdrift, har Ytterøy butikk, bilverksted, båtservice, kyllingslakteri, kveiteoppdrett, Ytterøy kirke, Ytterøy skole og barnehage, helsetun, kafé, post og småbåthavn. 
På Ytterøya er også fritidstilbudet rikt og variert. Her kan barn, unge og voksne være med på det meste fra skolemusikk, hornmusikk og idrett til husflid, speideren og 4H. 
Øya hadde 549 innbyggere i 2019. Det er også ca. 160 hytter/fritidseiendommer på Ytterøya.
Fra 1. mars 1999 er Ytterøys postnummer 7629.


== Kjente personer fra Ytterøy ==
Henrik Brustad (1844–1899), kjempe
Arild Grande (1978–), politiker (Ap)


== Se også ==
Liste over ordførere i Ytterøy
Ytterøy kommune


== Referanser ==


== Litteratur ==
Olav Skevik (1997). Folk og fylker i fjerne tider : Inntrøndelags historie før 1600. Nord-Trøndelag fylkeskommune. ISBN 8291316287.
Bushy Park

Bushy Park er den nest største av de kongelige parkene i London, med et areal på 4,5 km² (445 hektar, 1 100 acre. Den er den nest største av Londons kongelige parker, etter Richmond Park. Parken ligger i sørvestlige London, i bydelen Richmond upon Thames, nord for Hampton Court Palace.
Bushy Park inneholder fiske- og modellbåtdammer, hesteinnhegninger, plantasjer, villnis med brake og hjortedyr, og flere naturvernområder. I parken er også flere jaktstuer og hytter, det nasjonale fysikklaboratorium og den kongelige paddock.
Området har vært befolket igjennom 4000 år. Da Henrik VII overtok Hampton Court Palace fra kardinal Thomas Wolsey i 1529, overtok kongen også tre parker som idag utgjør Bushy Park. Kongen var en ivrig jeger og befestet parkene som jaktmark for rådyr. Hans etterfølgere tilføyet en rekke pittoreske anlegg, blant annet Longford River, en 19 km lang kanal for å bringe vann til Hampton Court og parkens mange dammer. Etterhvert fikk parken også sin hovedvei, Chestnut Avenue, som løper langs Hampton Court Road i Hampton og Sandy Lane i Teddington.
Under første verdenskrig var Bushy Park hjem til kongens canadiske hospital, og i mellomkrigsårene inneholdt den en leir for underernærte barn. Under andre verdenskrig la general Dwight D. Eisenhower planene for D-dagen i Supreme Headquarters Allied Expeditionary Force (SHAEF) i Bushy Park.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Bushy Park – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
OFDM

OFDM (Orthogonal Frequency Division Multiplexing) er en modulasjonsteknikk som modulerer et ønsket signal over flere ortogonale bærebølger («multi carrier modulation»). Noen av fordelene med OFDM er høy spektrum-effektivitet, robusthet mot «multipath interference» og enkel støyfiltrering.


== Introduksjon ==
I flerbølgebaserte modulasjonsteknikker deles datastrømmen opp i flere parallelle datastrømmer. Disse datastrømmene blir så modulert på hver sin bærebølge. For å unngå krysskanal-interferens («Inter Channel Interference», ICI) må sikkerhetsbånd («Guard Band») etableres mellom kanalene, noe som medfører en lavere utnyttelse av frekvensområdet (lav spektrum-effektivitet). Karakteristikken til et modulert signal gjør at interferens mellom de forskjellige bærebølgene allikevel oppstår, selv om sikkerhetsbåndet er relativt bredt. Dette reduserer signal-til-støy-forholdet («Signal to Noise Ratio», SNR).
OFDM benytter ortogonale bærebølger. Fra geometrien er to ortogonale (fra gresk, Ortho: rett, Gon: vinkel) linjer plassert vinkelrett på hverandre, og derfor uavhengige. Kanelene i OFDM er også ortogonale, og dermed også uavhengige av hverandre. Dette gjør at kanalene kan pakkes langt tettere enn hva som er mulig i vanlige flerbølgebaserte modulasjonsteknikker.


== Enkel implementasjon ==
En enkel OFDM-implementasjon modulerer en gitt datastrøm av lengde N ved hjelp av PSK («Phase Shift Keying»), BPSK («Binary PSK»), QPSK («Quadrature PSK») eller QAM («Quadrature Amplitude Modulation»). Denne modulasjonen genererer en kompleks vektor. Man kalkulerer så den inverse FFT («Fast Fourier Transform») av denne vektoren og får et OFDM-symbol bestående av N kanaler, hver bestående av et modulert data-symbol. OFDM-symbolet gjennomgår så litt ekstra prosessering før det blir sendt.


== Bruk ==
OFDM utgjør basis i trådløse LAN, slik som IEEE 802.11a, HiperLAN/2 og Multimedia Access Communication (MMAC). En variasjon av OFDM, COFDM (Coded Orthogonal Frequency Division Multiplexing), brukes i blant annet i DAB (Digital Audio Broadcast) og DVB (Digital Video Broadcast).


== Kilder ==
«OFDM Orthogonal Frequency Division Multiplexing Tutorial» (engelsk)
«An Introduction To Orthogonal Frequency Division Multiplex (OFDM)» (engelsk)