jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jingdezhen

Jingdezhen (kinesisk: 景德镇; pinyin: Jǐngdézhèn), eller Fowliang, er en kinesisk by og et byprefektur i provinsen Jiangxi i det sentrale Kina. Befolkningen (2006) er på 1,53 millioner. 


== Historie ==
Jingdezhen er verdenskjent for sitt edle porselen. Dette porselenet er blitt produsert siden Han-dynastiet (202 f.Kr.-220 e.Kr.) av hvit leire (kaolin) fra nær Poyangsjøen i vest. Det er ellers kullgruver i området.
Byen nådde en storhetstid rundt 1000 under det nordlige Sung-dynastiet, da det leverte porselen til hoffet. 
Keiserne i Mingdynastiet (1368-1619) hadde egne porselensover her, og produktene var reservert for keiserhoffet. 
Under Taipingopprøret ble byen sterkt skadet og gikk inn i en nedgangsperiode.


== Administrative enheter ==

Jingdezhen består av to bydistrikter, ett fylke og ett byfylke:

Bydistriktet Zhushan (珠山区), 31 km², 270.000 innbyggere (2002);
Bydistriktet Changjiang (昌江区), 392 km², 150.000 innbyggere (2002);
Fylket Fuliang (浮梁县), 2.867 km², 280.000 innbyggere (2002);
Byfylket Leping (乐平市), 1.973 km², 770.000 innbyggere (2002).


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 206 løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.


== Litteratur ==
Julia B. Curtis, Stephen Little & Mary Ann Rogers: Trade Taste and Transformation, Jingdezhen Porcelain for Japan, 1620-1645, New York, China Institute Gallery, 2006. ISBN 0-9774054-0-0


== Eksterne lenker ==
Lokalregjeringens hjemmesider
Jiujiang

Jiujiang har også andre betydninger.Jiujiang (kinesisk: 九江; pinyin: Jiǔjiāng) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Jiangxi i det sentrale Kina. Befolkningen anslås (2006) til 4 662 000 innbyggere. 


== Administrative enheter ==
Jiujiang består av to bydistrikter, ni fylker og ett byfylke:

Bydistriktet Xunyang (浔阳区), 50 km², 280 000 innbyggere, regjeringssete;
Bydistriktet Lushan (庐山区), 548 km², 260 000 innbyggere;
Fylket Jiujiang (九江县), 911 km², 340 000 innbyggere;
Fylket Wuning (武宁县), 3 507 km², 350 000 innbyggere;
Fylket Xiushui (修水县), 4 504 km², 760 000 innbyggere;
Fylket Yongxiu (永修县), 2 035 km², 360 000 innbyggere;
Fylket De'an (德安县), 927 km², 220 000 innbyggere;
Fylket Xingzi (星子县), 719 km², 230 000 innbyggere;
Fylket Duchang (都昌县), 1 988 km², 720 000 innbyggere;
Fylket Hukou (湖口县), 669 km², 270 000 innbyggere;
Fylket Pengze (彭泽县), 1 542 km², 340 000 innbyggere;
Byfylket Ruichang (瑞昌市), 1 423 km², 430 000 innbyggere.


== Samferdsel ==


=== Jernbane ===
Nanchang-Jiujiang intercity høyhastighetsjernbane betjener området.
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.


=== Vei ===
Kinas riksvei 105 løper gjennom fylket. Denne viktige trafikkåren begynner i Beijing, løper sørover og ender ved kysten i Zhuhai i provinsen Guangdong. Den går innom større byer som Tianjin, Dezhou, Jining, Shangqiu, Nanchang og Guangzhou.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Jiujiang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pingxiang (Jiangxi)

Pingxiang (kinesisk: 萍乡; pinyin: Píngxiāng) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Jiangxi i det sentrale Kina. Befolkningen anslås (2004) til 380 000.Byen ble grunnlagt på 300-tallet. Området har rike forekomster av kull og porselensleire. Pingxiang er den største kullprodusent i provinsen Jiangxi og er kjent som «Sør-Kinas kullsenter».


== Administrative enheter ==
Pingxiang består av to bydistrikter og tre fylker:
Bydistriktet Anyuan (安源区), 212 km², 370.000 innbyggere (2002), sete for lokalregjeringen;
Bydistriktet Xiangdong (湘东区), 853 km², 390.000 innbyggere (2002);
Fylket Lianhua (莲花县), 1.062 km², 240.000 innbyggere (2002);
Fylket Shangli (上栗县), 712 km², 490.000 innbyggere (2002);
Fylket Luxi (芦溪县), 963 km², 270.000 innbyggere (2002).


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 319 fører gjennom prefekturet. Riksveien begynner i Xiamen i Fujian, løper nordvestover gjennom provinsene Jiangxi, Hunan, og Chongqing, til den ender opp i Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.
Kinas riksvei 320 går også gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Shangrao

Shangrao (kinesisk: 上饶; pinyin: Shàngráo) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Jiangxi i det sentrale Kina. Befolkningen anslås (2004) til 6,76 millioner. 
Dialekten wu tales i Shangrao. Siden 1960-årene har det vært brutt uran i området, som dermed har fått en sentral betydning for oppbyggingen av Kinas atomstridsmakt. 


== Administrative enheter ==
Shangrao består av ett bydistrikt, et byfylke og ti fylker:

Bydistriktet Xinzhou (信州区), 309 km², 372 000 innbyggere, sete for lokalregjeringen;
Byfylket Dexing (德兴市), 2 101 km², 304 000 innbyggere;
Fylket Shangrao (上饶县), 2 240 km², 716 000 innbyggere;
Fylket Guangfeng (广丰县), 1 378 km², 801 000 innbyggere;
Fylket Yushan (玉山县), 1 723 km², 554 000 innbyggere;
Fylket Wuyuan (婺源县), 2 947 km², 337 000 innbyggere;
Fylket Yiyang (弋阳县), 1 593 km², 367 000 innbyggere;
Fylket Hengfeng (横峰县), 655 km², 197 000 innbyggere;
Fylket Poyang (鄱阳县), 4 215 km², 1 439 000 innbyggere;
Fylket Yugan (余干县), 2 331 km², 895 000 innbyggere;
Fylket Wannian (万年县), 1 141 km², 365 000 innbyggere;
Fylket Yanshan (铅山县), 2 178 km², 413 000 innbyggere.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 320 går gjennom området. Den begynner i Shanghai og løper sørvestover til grensen mellom provinsen Yunnan og Burma. Underveis er den innom blant annet Hangzhou, Nanchang, Guiyang, Kunming og Dali.
Putian

Hingwha, som omdirigeres hit, er også et navn på min-språket puxian.Putian (kinesisk: 莆田; pinyin: Pútián), tidligere også kjent som Hinghua eller Hingwha,  er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Fujian ved Kinas kyst mot Taiwanstredet og Sørkinahavet. Befolkningen anslås (2004) til 3 mill, hvorav 372.000 i selve byen.
Byen er blant annet kjent for sin skoproduksjon. Den er blitt en eksportbase for sko og for andre Fujia-produserte varer som elektronikk, klær, frukt, grønnsaker, maskineri og elektriske varer


== Gudinnen Matsu ==
Putian er i kinesisk mytologi fødestedet til den himmelske keiserinne (Mazu). På Meizhouøya i distriktet Xiuyu er et gammelt kloster til hennes ære, og en stor statue av henne fra senere tider.


== Administrasjon ==
Byprefekturet administrerer fire distrikter og ett fylke.

Chengxiang distrikt (城厢区)
Hanjiang distrikt (涵江区)
Licheng distrikt (荔城区)
Xiuyu distrikt (秀屿区)
Xianyou fylke (仙游县)


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.


== Referanser ==
Sanming

Sanming  (kinesisk: 三明; pinyin: Sānmíng) er en kinesisk by på prefekturnivå i provinsen Fujian i Folkerepublikken Kina. Befolkningen anslås (2004) til 2,7 millioner.


== Historie ==
Sanming var en mellomstasjon for en periode for hakkaene på deres vandreing fra det nordlige Kina og til Sørkina. Omrtådet omtales derfor gjerne som hakkaenes vugge. Det gjelder især landsbyen Shibi, nær grensen mot Jiangxi.
I Sanming lever etterkommere av historiske personligheter som Li Shimin (keiser under Tang-dynastiet; her ble også den ledende neokonfucianske filosofen Zhu Xi (Song-dynastiet), født.


== Administrasjonsenheter ==
Sanming administers to distrikter, ett byfylke og ni fylker.

Distriktet Meilie (梅列区)
Distriktet Sanyuan (三元区)
Byfylket Yong'an (永安市)
Fylket Mingxi (明溪县)
Fylket Qingliu (清流县)
Fylket Ninghua (宁化县)
Fylket Datian (大田县)
Fylket Youxi (尤溪县)
Fylket Sha (沙县)
Fylket Jiangle (将乐县)
Fylket Taining (泰宁县)
Fylket Jianning (建宁县)


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i  Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.


== Eksterne lenker ==
(zh) Offisielt nettsted 
(en) Sanming – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Lokalregjeringens hjemmesider
Sanming Window
Shishi (Quanzhou)

Shishi (石獅) kan også sikte til de kinesiske vaktløver av stein.
Shishi (kinesisk: 石狮市; pinyin: Shíshī shì) er en kinesisk by på fylkesnivå i provinsen Fujian ved Kinas kyst mot Taiwanstredet og Sørkinahavet. Den er del av byprefekturet Quanzhou.
Befolkningen anslås (2004) til 309 000.


== Administrative enheter ==
Byfylket består av tre subdistrikter og syv storkommuner: 

Subdistriktene Hubin 湖滨街道, Fengli 凤里街道Storkommunene Lingxiu 灵秀镇, Baogai 宝盖镇, Hanjiang 蚶江镇, Xiangzhi 祥芝镇, Hongshan 鸿山镇, Jinshang 锦尚镇, Yongning 永宁镇


== Eksterne lenker ==
Infoside
Caerwent

Caerwent er en landsby i Monmouthshire, Wales. Den ble grunnlagt av romerne i 75 under navnet Venta Silurum, som en markedsby for de beseirede silurene. Grevskapet Gwent hadde sitt navn fra landsbyen.
Store deler av de romerske bymurene er bevart. Andre severdigheter i landsbyen er ruiner av et romersk tempel. 
I nærheten av Caerwent ligger en av Royal Air Forces rakettbaser.
Julekort

Julekort er postkort med julehilsen og julemotiv som sendes til slekt og venner ved juletider. De fleste julekortmotiv tegnes spesielt for slik bruk, men det utgis også flere julekort med reproduksjoner av julemotiver fra billedkunst og andre kjente bilder, gjerne med påskriften «God jul».  


== Historikk ==
Selv om det på 2000-tallet har vært en klar nedgang i antall brev og postkort som sendes i Norge, opplyste Posten Norge i desember 2017 at denne nedgangen i liten grad gjelder for julekort. Ifølge Posten Norge lå det an til at det ville bli sendt mellom 10 millioner og 13 millioner julekort i Norge i forbindelse med julen 2017.


== Motiver ==
Motivet på julekortene kan være rene kristne symboler som Jesu fødsel og Betlehemsstjernen, tradisjonelle gårds- og vintermotiver, gjerne med nisser, eller rene sekulære varianter, gjerne humoristiske, som refererer til aktiviteter knyttet til julen, som julehandel og festing.
Julekort med nisser og røde nisseluer var svært populære under okkupasjonen.


=== Eksempler ===
Galleriet viser julekort fra perioden 1880 til 1920 i Nasjonalbibliotekets samlinger.

 

		
		
		
		
		
		
		
		

		
		
		
		


== Bruk av julekort ==
Julekort sendes av mange, også ikke-kristne, i den vestlige verden og i Japan. Enkelte kristne grupper, som Jehovas vitner, markerer ingenting med mindre Bibelen sier eksplisitt at en skal, og feirer følgelig verken jul eller sender julekort.


== Elektroniske julekort og julebrev ==
De tradisjonelle julekortene har med bruken av Internett fått konkurranse fra elektroniske julekort. De blir sendt som tillegg til e-post eller som reine e-kort fordi de er lettere og billigere å sende. Digital fototeknikk og hjemme-pc har også ført til at såkalte «julebrev» er blitt vanligere. Det er oppkopierte brev med julehilsener og en oppsummering av personlige høydepunkter i året som snart er omme. Julebrev sendes gjerne av barnefamilier til slekt og venner. Fremdeles er likevel de gammeldagse kortene mest populære. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christmas cards – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«DigitaltMuseum: Søk:  'julekort'». DigitaltMuseum. Besøkt 21. mai 2012. 
Eksempler på norske nissekort
Gamle norske julekort
Julekortutstilling ved Universitetet i Bergen
Dansk samling gamle julekort
Chaozhou

Chaozhou (kinesisk: 潮州, pinyin: Cháozhōu, også kjent som Chiu Chow, Teochew eller Chaochow) er en by på prefekturnivå i provinsen Guangdong ved Kinas kyst mot Sørkinahavet. Den ligger noe nord for Shantou.
Befolkningen anslås (2006) til 2 533 700, hvorav 688 600 i byområdet.
Språket teochew, et minnanspråk, har hjemstavn i denne delen av Kina.


== Historie ==
Navnet Chaozhou stammer fra Sui-dynastiet (591 e.Kr.); på denne tid ble området prefektur. På 1800-tallet var det hjemsøkt av hungersnød og kriger, og mange utvandret til land i Sørøstasia. Man regner (2012) med at 2,3 millioner utenlandskinesere har Chaozhou som hjemstavn.


== Administrasjon ==
Byprefekturet Chaozhou har jurisdiksjon over ett distrikt (区 qū) og 2 fylker (县 xiàn). 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Chaozhou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Lokalregjeringens hjemmesider
Dongguan

Dongguan (kinesisk: 东莞; pinyin: Dōngguǎn) er en by på prefekturnivå i provinsen Guangdong ved Kinas kyst mot Sørkinahavet. Befolkningen anslås (2004) til 381 000.
Byen ligger nær Shenzhen og Hongkong og tar del i den sterke økonomiske veksten i området rundt Perlefloden.
Navnet Dongguan kommer fra «guancao», et gresslag som det er meget av i området. Dongguans historie går tilbake til Zhide-styret under Tang-dynastiet (757). Her står det mer enn tusen år gamle Xichen-tårnet, og her er Ke-hagen som er en av de fire vidgjetne hagene i Guangdong-provinsen. Dongguan har også sjøfartsmuseum, Weiyuan-batteriet, og Humenbroen over Perlefloden. Det var ved Humen at keiserens kommissær Lin Zexu brente opp konfiskert opium i 1839, en hendelse som utløste første opiumskrig.


== Næringsliv ==

Dongguan er preget av lettindustri. De mange fabrikkene gjør at byprefekturet betraktes som Kinas mest produktive, Det produseres fremfor alt elektrisk utstyr, farmasøytiske produkter, matvarer, tekstiler og sko. Dongguan hat ca. 2 000 skofabrikker; i de fire produksjonssentraene til den største skoprodusenten, Pou Chen, arbeider ca. 160 000 arbeidere (2007). Dongguan har også stor computerindustri.
Ut over dette er området rikt på wolfram, tinn og kobber.


== Administrative enheter ==
Byprefekturet Dongguan er administrativt oppstykket litt annerledes enn systemet er forøvrig i Folkerepublikken. Deler av prefekturet dekkes av fire subdistrikter:

Dongcheng (东城区), Wanjiang (万江区), Nancheng (南城区).Men byprefekturet styrer også 25 storkommuner som ikke er organisert under bydistrikter eller fylker. De storkommunene som er umiddelbart understilt byprefekturet er:

Mayong (麻涌镇), Shilong (石龙镇), Humen (虎门镇), Daojiao (道滘镇), Shijie (石碣镇), Hongmei (洪梅镇), Liaobu (寮步镇), Dalingshan (大岭山镇), Dalang (大朗镇), Huangjiang (黄江镇), Zhangmutou (樟木头镇), Fenggang (凤岗镇), Tangxia (塘厦镇), Qingxi (清溪镇), Changping (常平镇), Qiaotou (桥头镇), Hengli (横沥镇), Dongkeng (东坑镇), Qishi (企石镇), Shipai (石排镇), Chashan (茶山镇), Chang'an (长安镇), Gaobu (高埗镇), Shatian (沙田镇), Wangniudun (望牛墩镇), Xiegang (谢岗镇), Zhongtang (中堂镇), Houjie (厚街镇).


== Samferdsel ==


=== Jernbane ===
Beijing-Hongkong høyhastighetsjernbane har stoppested her.
Den viktige jernbanelinjen Jingjiubanen har stoppested her på sin ferd fra Beijing vestbanestasjon til Kowloon i Hongkong. Denne linjen løper gjennom blant annet Hengshui, Heze, Shangqiu, Xinzhou (ved Wuhan), Jiujiang, Nanchang, Heyuan, Huizhou og Shenzhen.


=== Vei ===
Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.


== Eksterne lenker ==
(zh-Hans) Offisielt nettsted 
(en) Dongguan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Logalregjeringens hjemmesider
www.dongguantoday.com Dongguantoday.com
Dongguan Bureau of Foreign Trade & Economic Cooperation
IATT - International Association for Technology Trade
Expats in Dongguan - Expatacular - Expat Community
Huizhou (Guangdong)

Huizhou (kinesisk: 惠州; pinyin: Hùizhōu, tidligere romanisert Waichow) er en by på prefekturnivå i provinsen Guangdong ved Kinas kyst mot Sørkinahavet. Befolkningen anslås (2004) til 2 932 200, hvorav 516 000 i selve Huizhou by.
Befolkningen er overveiende hakkaer.


== Administrasjon ==

Byprefekturet Huizhou har jurisdiksjon over 2 distrikter (区 qū) og 3 fylker (县 xiàn). 


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 205 passerer gjennom området. Den begynner i Shanhaiguan i Hebei og ender opp sør i  Shenzhen i provinsen Guangdong. Underveis er den innom blant annet Tangshan, Tianjin, Zibo, Huai'an, Nanjing, Wuhu, Sanming, Heyuan og Huizhou.
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Huizhou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Lokalregjeringens hjemmesider
Maoming

Maoming (kinesisk: 茂名; pinyin: Màomíng) er en by på prefekturnivå i provinsen Guangdong ved Kinas kyst mot Sørkinahavet. 
Befolkningen anslås (2004) til 6 705 900, hvorav 346 000 i selve byen Maoming.
Her ligger Maoming kullkraftverk med 1.100 MW installert kapasitet.


== Administrasjon ==
Byprefekturet Maoming har jurisdiksjon over 2 distrikter (区 qū), 3 byfylker (市 shì) og ett fylke (县 xiàn). 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Maoming – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Lokalregjeringens hjemmesider
Dtstistikk fra Maoming
China Knowledge
Mianchang

Mianchang er en kinesisk by i provinsen Guangdong ved Kinas kyst mot Sørkinahavet. Befolkningen anslås (2004) til 239 000.
Shantou

Shantou (kinesisk: 汕頭; pinyin: Shàntóu; tidligere mer kjent med stavemåten Swatow, tildels som Suátao) er en kinesisk storby og by på prefekturnivå i provinsen Guangdong ved Kinas kyst mot Sørkinahavet, og en viktig havneby i lange tider. Befolkningen anslås (2004) til 1 221 000 innbyggere.
Shantou var en av de første «spesielle økonomiske soner» i Folkerepublikken Kina, men i motsetning til de fleste andre byer, som Shenzhen, Xiamen og Zhuhai, uteble den økonomiske oppblomstringen. Men byen har det eneste universitetet i den nordøstre delen av Guangdong-provinsen. 
Språket teochew, et minnanspråk, har hjemstavn i denne delen av Kina.


== Historie ==
Shantou var lenge en fiskelandsby under byen Tuojiang i Jieyang-distriktet under Song-dynastiet (960-1279). Under Yuan-dynastiet ble den til byen Xialing. I 1563 var Shantou del av Chenghai-distriktet i Chao-prefekturet (Chaozhou). Så tidlig som i 1574 fikk Shantou tilnavnet Shashan Ping. På 1600-tallet ble det laget en kanonplattform kalt Shashan Toupaotai i byen, og det er dette navnet som i forkortet versjon gjenfinnes i dagens navn «Shantou». 
Shantou fikk moderne bystatus i 1919, og ble utskilt fra Chenghai i 1921. Mellom 1983 og 1989 var den gamle situasjonen snudd på hodet ved at det var Shantou som administrerte nabobyen og den gamle handelsmetropolen Chaozhou.
Shantou har likesom nabobyen i nord, Chaozhou, særlige bånd til Thailand, ettersom størsteparten av den kinesiske befolkningen der har sine røtter i området rundt Shantou. 
De fleste av innbyggerne identifiserer seg som teochew. Det er også mange hakkaer, særlig i distriktene Chaoyang og Chaonan. 


== Administrasjon ==
Byprefekturet Shantou har jurisdiksjon over 6 distrikter (区 qū) og ett fylke (县 xiàn). 


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 206 har sitt endepunkt i Shantou. Den løper fra kystbyen Yantai til kystbyen Shantou i provinsen Guangdong. Den løper gjennom provinsene Shandong, Jiangsu, Anhui, Jiangxi og til slutt Guangdong.
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Shantou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Lokalregjeringens hjemmesider
Shantou Daily
Yangjiang

Yangjiang (kinesisk: 阳江; pinyin: Yángjiāng) er en by på prefekturnivå i provinsen Guangdong ved Kinas kyst mot Sørkinahavet. 
Befolkningen anslås (2004) til 2 628 000 innbyggere.


== Administrasjon ==
Byprefekturet Yangjiang har jurisdiksjon over ett distrikt (区 qū), ett byfylke (市 shì) og 2 fylker (县 xiàn). 


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 325 (Guangnan-veien) løper gjennom området. Den fører vestover fra Guangzhou i Guangdong til Nanning til den autonome region Guangxi.


== Økonomi ==
Av stor betydning for prefekturets økonomi er kniver, lakk, soyabønner og fiskeri. Seksti prosent av den kinesiske produksjon av kniver finner sted i Yangjiang, og åtti prosent av eksporten av slike varer. Produksjonen av drager er en tradisjon i prefekturet som går tilbake til 600-tallet. 
Det svært store Yangjiang kjernekraftverk er under bygging (2009) i Dongping i Yangdong fylke i byprefekturet. Da byggingen startet i desember 2008 var dette det så langt største kjernekraftverkprosjektet i Folkerepublikken Kinas historie. Effekten vil etter planene bli 2.000 MW.


== Lang strand ==
Byprefekturet er kjent for sølvstranden Ten Li på øya Hailing. Den er på 7,4 km, og skal dermed være verdens lengste sandstrand.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Yangjiang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Lokalregjeringens hjemmesider
Zhaoqing

Zhaoqing (kinesisk: 肇庆; pinyin: Zhàoqìng) er en by på prefekturnivå i provinsen Guangdong i Kina. Befolkningen anslås (2004) til 3 910 000, hvorav 331 000 i selve byen.


== Historie ==

Året for Zhaoqings grunnleggelse er usikker, men byen fantes så tidlig som under Qin (221-206 f.Kr.) og Han (206 f.Kr. – 220 e.Kr.), da Zhaoqing var kjent som Gaoyao (高要). Under Suidynastiet (581-618), var Zhaoqing kjent som Duanzhou (端州) og fungerte som et viktig administrativt område og en militærbase. 
Det var under Songdynastiets keiser Huizong at byen i 1118 fikk navnet Zhaoqing, som omtrent betyr «gledens opphav».
Det første belegget for at vesterlendinger befant seg i Zhaoqing er fra slutten av 1500-tallet da den italienske jesuitten Matteo Ricci kom til byen i 1583. Ricci flyttet til byen på invitasjon fra guvernøren, Wang Pan, i Zhaoqing. Ved det tidpunktet hadde han hørt tale om Riccis dyktighet som matematiker og kartograf. Ricci ble i Zhaoqing til 1589 da han forlot byen etter at en ny guvernør bestemte seg for å utvise ham og andre vesterlendinger. Det var i Zhaoqing Ricci utarbeidet den første verdskartet noensinne i Kina i år 1584. 
Det finnes nå en minnetavle i Zhaoqing for hedre de seks år som han bodde der, samt en bygning innrettet i 1860-årene som Ricci minnesenter.


== Administrative enheter ==
Byprefekturet Zhaoqing har jurisdiksjon over to distrikter (区 qū), to byfylker (市 shì) og fire fylker (县 xiàn). 


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 321 løper gjennom området. Den fører fra Guangzhou via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.
Kinas riksvei 324 fører gjennom området. Den går fra Fuzhou i provinsen Fujian og gjennom Guangdong, Guangxi, Guizhou, og ender i Kunming i Yunnan.


== Eksterne lenker ==
(zh) Offisielt nettsted 
(en) Zhaoqing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Lokalregjeringsns hjemmesider
Zhaoqing University website
Zhaoqing Foreign Language College website
Guangdong University of Finance website 
News Guangdong Zhaoqing page
The Zhaoqing Ricci center
Matteo Ricci and his contributions to science in China
Map of the city center
Chu Kong Passenger Transport Co. Ltd.
Sanya

Sanya (kinesisk: 三亚; pinyin: Sānyà) er Kinas sørligste by. Den ligger helt sør i øyprovinsen Hainan ved Kinas kyst mot Sørkinahavet og Tonkinbukten. Den er en by på prefekturnivå.
Befolkningen anslås (2006) til 485 000.
Byen er en yndet innenlands og internasjonal turistdestinasjon blant annet på grunn av trope-strendene. Miss World-konkurransen ble arrangert i Sanya både i 2003, 2004, 2005, og 2007. Sanya var også vertskap for World's Strongest Man-konkurransen i 2006.


== Kulturminner ==
Steinalderhulen i Luobi (Luobidong yizhi, 落笔洞遗址) og Tengqiao-gravene (Tengqiao muqun, 藤桥墓群) fra Tang-dynastiets til Ming-dynastiets tid ble i 2001 hhv. 2006 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Samferdsel ==

Kinas riksvei 223 ender i Sanya. Den begynner i Haikou i nord og følger Hainans østkyst sørover til Sanya.
Kinas riksvei 224, den sentrale veiforbindelse tvers over Hainan, begynner i Haikou og ender i Sanya. 
Kinas riksvei 225, den vestlige halvdel av ringveien rundt Hainan, løper fra Haikou i nord via Danzhou og Dongfang til Sanya i sør.