jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Brenning på bål

Brenning på bål er en henrettelsesmetode som særlig har vært knyttet til religiøst motiverte henrettelser, både brenning av kjettere og av hekser. Bakgrunnen for dette er oppfatningen om ilden som renselsesmiddel. Metoden har også vært brukt i sekulære saker, blant annet var brenning på bål i England lenge den vanligste henrettelsesmetoden for kvinner, uansett forbrytelse, fordi man anså det som uanstendig å henge kvinner ettersom tilskuerne da kunne se under skjørtene deres. I Norge er metoden særlig knyttet til hekseprosessene fra 1600-tallet og senere. 
Brenning på bål var i tidlig moderne tid også straffen for praktisering av homoseksualitet.


== Metoder ==
Det er to hovedformer av metoden: Levende brenning eller brenning etter forutgående henrettelse utført på annen måte. En vanlig ordning var at de som tilstod ble henrettet først. Dette skjedde på forskjellige måter avhengig av lokale skikker; for eksempel med garotte i Spania og ved halshugging i Sverige. De som nektet å tilstå ble gjerne brent levende, men det finnes mange eksempler på at bøddelen enten av medlidenhet eller etter å ha blitt bestukket enten kvalte den dømte eller hengte en kruttpose om den dømtes hals. 
Den dømte ble normalt bundet til en stige. Det variererte fra sted til sted om denne ble plassert på et utent bål eller om den ble kastet på et allerede brennende bål. Førstnevnte metode er mer langvarig og smertefull, ettersom det tar tid før det er nok røyk og varme til at dem dømte mister bevisstheten. Når man kastet den dømte inn i et allerede brennende bål ville bevisstløshet normalt inntreffe raskt på grunn av sjokk og oksygenmangel. 
Ved levende brenning ville døden normalt inntreffe på grunn av kvelning fra røyken. Det var vanlig å legge en del våte kvister eller løv på bålet for å få en del røyk, slik at den dømte mistet bevisstheten raskere. Ved et røykfattig bål kunne døden inntreffe på grunn av overoppheting og massive brannskader; normalt mistet den dømte bevisstheten en tid før døden inntraff.


== Reddet av regn? ==
Den legendariske Tekla av Ikonium (100-tallet) skal ha blitt reddet fra å bli brent av en mirakuløs regnskyld. På Island var det en Lassi Didriksson, som var dømt til brenning for trolldom i 1675, slukket ilden tre ganger. Foxes Book of Martyrs, først utgitt i 1563, nevner minst tre tilfeller hvor sterk vind blåste ut ilden, eller fra ofret. I alle tilfeller ble ilden tent på nytt inntil henrettelsen var gjennomført.


== Referanser ==


== Se også ==
Autodafé, inkvisisjonens seremonielle domsavsigelser mot kjettere og offentlig straffeutførelser fra 1400- fram til 1800-tallet.


== Eksterne lenker ==
(en) Execution by burning – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Execution by burning – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Fjære skole

Fjære skole var en grunnskole med elever fra 1. til 10. trinn i Grimstad kommune. Skolen ble opprettet fra 1. august 2005 ved at Vik skole og Fjære ungdomsskole ble slått sammen.
I tidligere Fjære kommune lå det også en skole som het Fjære skole.
Skolen er nå igjen delt, i Fjære undomsskole og Fjære barneskole.


== Referanser ==
Granmatriske

Granmatrisken (Lactarius deterrimus) er en riske som er rødoransje med grønt mønster på hatten som kan bli opp til 12 cm i diameter. Den vokser gjerne under grantrær.
Den er en matsopp, som imidlertid blir regnet for å ikke ha så høy kvalitet som forvekslingsarten furumatriske (Lactarius deliciosus). Granmatrisken er bitrere på smak, og forvelles derfor helst.Begge gir i fra seg en oransje melkesaft når hatten brekkes, men granmatriskens saft  blir vinrød etter 15 til 20 minutter, og over mye lengre tid blir den irrgrønn. Granmatrisken er den som utvikler grønne mønstre på hatten når den eldes, mens furumatrisken holder seg i hatten.
Denne forskjellen gjelder også i det engelske navnet, der granmatrisken heter false saffron cap, mens furumatrisken kalles saffron cap (etter hattens safranfarge).  Videre er det latinske navnet på furumatrisken delicioso (deilig) mens granmatrisken heter deterrimus (den simple, annenrangs).
Det sprø kjøttet og den karakteristiske melkesaften er viktige kjennetegn som hindrer forveksling med andre sopper, for eksempel den svært giftige spiss giftslørsopp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Granmatriske i Encyclopedia of Life 
(en) Granmatriske i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Granmatriske hos Artsdatabanken 
(sv) Granmatriske hos Dyntaxa 
(en) Granmatriske hos Index Fungorum 
(en) Granmatriske hos MycoBank 
(en) Granmatriske hos NCBI 
(en) Kategori:Lactarius deterrimus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Lactarius deterrimus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lactarius deterrimus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Soppen er «spiselig» i normlisten for soppkontrollører. (2022) Fagmykologisk råd på vegne av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Furumatriske

Furumatriske tilhører riskene. Den er rødlig, gjerne med grønne flekker og regnes som den mest delikate av matriskene. Denne vokser under furu. Granmatriske, en annen god matsopp, kan forveksles med furumatriske. Den vokser som navnet tilsier under gran. Et viktig kjennetegn for å skille disse to soppene fra andre risker er at de avgir en gulrotfarget melkesaft i bruddflater.Det sprø kjøttet og den karakteristiske melkesaften er viktige kjennetegn som hindrer forveksling med andre sopper, for eksempel den svært giftige spiss giftslørsopp.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Furumatriske i Encyclopedia of Life 
(en) Furumatriske i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Furumatriske hos Artsdatabanken 
(sv) Furumatriske hos Dyntaxa 
(en) Furumatriske hos Index Fungorum 
(en) Furumatriske hos MycoBank 
(en) Furumatriske hos NCBI 
(en) Kategori:Lactarius deliciosus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Lactarius deliciosus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Lactarius deliciosus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Soppen er «spiselig» i normlisten for soppkontrollører. (2022) Fagmykologisk råd på vegne av Norges sopp- og nyttevekstforbund.
Aldburg

Aldburg (Gammelengelsk for Gammel festning) er en av de eldste bebyggelsene i J.R.R. Tolkiens fiktive land Rohan i verdene Midgard. Det skal visstnok ha vært bygd av Eorl Unge, og ligger i det området kalt Fold som ligger sørøst for det nåværende Edoras. Selv om han og hans familie flyttet til Edoras alt tidlig i Rohans historie, forble Aldburg et sete for de kongelige eller hærførere med høy rang. På den tiden da Krigen om ringen foregikk var Aldburg hjemmet til Éomer, kong Théodens nevø og 3. marsk i Ryttermarken. Det var han som siden ble konge etter sin onkel.
Serech myrene

Serechmyrene er en rekke med myrer i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Disse myrene lå i Sirions pass hvor mange av Beleriands slag ble utkjempet.
Serech myrene lå der hvor elvene Sirion og Rivil møttes, og myrene var fanget i en klemme skapt mellom fjellene Ered Wethrin og Dorthonions høyland.
I løpet av slaget Dagor-nuin-Giliath ble Morgoths orker fanget i disse myrene i ti dager, og der ble de drept av Fëanors sønner.
I slaget Dagor Bragollach var det Finrod Felagund som ble fanget i myrene, og hadde det ikke vært for den modige Barahir ville Finrod ha møtt døden der.
I slaget Nirnaeth Arnoediad, skapte Huor og Húrin sammen med resten av de gjenlevende mennene fra Dor-lómin en levende vegg over Serechmyrene for å beskytte  kong Turgon av Gondolins tilbaketrekning. Turgon tok med seg de fleste av de gjenlevende noldoene med seg. Der ble de alle drept, ved unntak av Húrin som klarte å rømme.
Akkurat som resten av Beleriand forsvant også Serechmyrene i havet i Vredens krig på slutten av det første tidevervet.
Matlaging

Matlaging er å tilberede næringsmidler til mat. Det omfavner en rekke forskjellige metoder, redskaper og kombinasjoner av ingredienser for å forbedre smaken og/eller fordøyeligheten til maten. Matlaging innebærer vanligvis utvelgelse, utmåling og blanding av ingredienser i en bestemt rekkefølge for å oppnå det ønskede resultatet
Matlaging er ofte en del av nasjonal og kulturell identitet; se også Kategori:Mat etter område.
Når det gjelder kulturplanter har enkelte begreper forskjellig betydning i botanikk og i matlaging. Dette gjelder begrepene «frukt», «bær» og «nøtt». Begrepet «grønnsak» benyttes innen matlaging, men har ingen botanisk betydning.
Sigerfjord kirke

Sigerfjord kirke ligger i Sigerfjord i Sortland kommune i Nordland. Kirka er ei langkirke i tre. Den har 280 plasser, og ble innviet 17. mai 1933. Arkitekt for kirka var Harald Sund.
Sigerfjord kirke har en St. Olavsfigur fra 1400-tallet.
Den ene av de to kirkeklokkene var i sin tid gitt av Hedly Ridderseth
Ved kirka står en bauta over falne i andre verdenskrig, reist i 1947 av Sigerfjord Sjømannsforening.


== Andre kirker i Sortland ==
Indre Eidsfjord kirke
Sortland kirke


== Eksterne lenker ==
(no) «Sigerfjord kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Sigerfjord kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Ulf Aas

Ulf Aas (født 14. september 1919 i Kristiania, død 16. desember 2011) var en norsk tegner og illustratør. Han var særlig kjent som avistegner i Aftenposten. 


== Biografi ==
Ulf Aas var sønn av fotballspilleren Macken W. Aas (1891–1960) og ble utdannet ved SHKS der han gikk ett år i bokkunstklassen. Han ble ansatt som reklametegner i A/S Høydahl Ohme reklamebyrå i 1939, men begynte å arbeide som avistegner for Aftenposten fra 1. januar 1948. Han leverte bidrag til avisa helt fram til sin død, blant annet til Per Arne Dahls søndags-betraktninger «Under en åpen himmel». 
Ulf Aas har skildret natur i lyriske stemninger, tegnet teater, ballett og veddeløp, ofte med fokus på bevegelse, reiseskisser og treffsikre, følsomme portretter i en lett og elegant stil gjerne utført med penn og blekk. Han har ellers illustrert over 200 bøker, og teatertegningene omfatter over 2000 forestillinger. Han har hatt sju separatutstillinger og deltatt på en rekke kollektivutstillinger
Ulf Aas ble innjøpt av Nasjonalgalleriet i Oslo da han var 31 år. Han er også innkjøpt av Bergen Billedgalleri, Riksgalleriet og Norsk kulturråd. Aas døde den 16. desember 2011 i en alder av 92 år.


== Priser ==
Han mottok Kirke- og undervisningsdepartements pris for barnebokillustrasjoner i 1965. Han har fått Oslo bys kunstnerpris og er kommandør av Tegnerforbundets orden. I 1999 ble han utnevnt til ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden. Han har også Deltagermedaljen med rosett for deltagelse i andre verdenskrig.


== Referanser ==


== Kilder ==
Sturle Scholz Nærø: Håper stadig å få det til Aftenposten Kultur 14. september 2009 side 8
Ulf Aas 90 år Fødselsdagsomtale i Aftenposten Kultur 14. september 2009 side 11


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Ulf Aas i BIBSYS
Indre Eidsfjord kirke

Indre Eidsfjord kirke ligger på Holmstad i Sortland kommune i Nordland. Kirka er ei arbeidskirke i tre. Den har 250 plasser og ble innviet 14. juni 1970. Arkitekt for kirka var Rolf Harlew Jensen.
Utenfor kirka står en bauta til minne om de som omkom da D/S Havskaaren forliste utenfor Kvalnes i Lofoten 19. desember 1946.


== Andre kirker i Sortland ==
Sigerfjord kirke
Sortland kirke


== Eksterne lenker ==
(no) «Indre Eidsfjord kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Indre Eidsfjord kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Angband

I J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard var Angband (Sindarin for Jernfengsel) navnet på fortet til den onde valaen Morgoth. Angband ble skapt før begynnelsen av det første tidevervet, og lå i Jernfjellene (også kalt Ered Engrin) nord i Beleriand. Morgoth bygde denne festningen for å beskytte seg selv mot et mulig angrep av Valaene, og satte sin tjener Sauron til å styre det. Til tross for dette angrep valaene Angband, og de  greide å fange Morgoth og ødela hans andre festning, Utumno. Etter tre år i fangenskap vendte Morgoth tilbake til Midgard og Angband, og skapte nå vulkanen Thangorodrim over fortet for å beskytte det. Han regjerte der helt til slutten av det første tidevervet, da Angband ble knust i Vredens krig, og Morgoth ble tatt til fange igjen og forvist ut i det store intet.
I den tidligere versjonen av Tolkiens mytologi (se: The History of Middle-earth) er Angband kalt for Angamandi.
Trondheims-Pressen

Trondheims-Pressen var en fellesavis utgitt i Trondheim i perioden 8. mai 1945 til 12. mai 1945, av Arbeider-Avisa, Nidaros og Adresseavisen.
Fellesavisa kom i stand etter mildt press fra Hjemmefrontens ledelse, med Londonregjeringens velsignelse. De avisene som var blitt stanset av den tyske okkupasjonsmyndigheten og NS-styret skulle få tid og anledning til å stable på beina sin egen organisasjon. De skulle imens få benytte utstyret hos avisene som hadde fått komme ut. For ingen av avisene som hadde intakt produksjonsutstyr skulle få dra nytte av dette på bekostning av avisene som ble stanset. I Trondheim var to av de tre gjenværende avisene stanset under krigen. Aviser som frivillig hadde latt seg nazifisere ble stanset, og dermed var det over og ut for Dagsposten. Situasjonen var ikke ulik i andre deler av landet.
Hjemmefronten bestemte at de stansede avisene i størst mulig utstrekning skulle være fellesaviser med nøytrale navn og redaksjoner godkjent av Hjemmefronten for å møte det enorme behovet informasjon i fredsdagene.
Redaktørene ble informert av Hjemmefronten om beslutningen allerede i april og hadde god til på å planlegge den nye tiden.
Overgangsordningen sikret at pressefolk både i stansede aviser og i aviser som hadde fortsatt å komme ut, kunne komme sammen og lage avis, samtidig som en kunne forberede sine egne aviser. Det var avisene som hadde kommet ut under krigen som «måtte» stille utstyr til rådighet. Hjemmefronten hadde tvangsmidlene klare om noen nektet. Det skjedde imidlertid ikke.
Det ble lagt særlig vekt på hovedstaden og forholdene der, og Oslo-Pressen utkom som fellesavis i Oslo. Men også mange andre steder fikk sine fellesaviser fra 8. mai og noen dager utover, så som Askim-Pressen, Fellesavisen (Lillehammer), Fellesavisen (Harstad), Fredrikstad-Pressen, Den frie Rørospresse, Fritt Norge (Drammen), Halden-Pressen, Hamar Frie Presse, Haugesunds-Pressen, Mosjøpressen, Romsdalspressen (Molde) og Sarpsborg-pressen.


== Se også ==
Fellesaviser
Barad Nimras

Barad Nimras (Hvite horns tårn) var et tårn i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard i det første tidevervet. Dette tårnet ble bygd av Finrod, i Falas på en odde mellom havnene Brithombar, nordvest for tårnet, og Eglarest, sørøst for tårnet. Tårnet var bygd for å holde vakt, i tilfelle Morgoth skulle prøve å angripe dem fra havet.
Sverre Klingenberg

Sverre Sverressøn Klingenberg (født 7. november 1882 i Trondheim, død 21. mai 1958 i Strinda) var en norsk gårdbruker, bygningsingeniør og politiker (H).


== Liv og virke ==
Han var av en trondhjemsk embedsmannsslekt av dansk opphav. Foreldrene var overrettssakfører og ordfører Sverre Olafssøn Klingenberg og hustru Hilda Klingenberg, som var søskenbarn. Blant hans søsken var høyesterettsadvokatene og ordførerne Odd og Olaf Klingenberg, og topografen Kaare Klingenberg. Han giftet seg i 1906 med Ingeborg Kulseth.

Han frekventerte Trondhjems tekniske læreanstalt og reiste til Amerika før han bosatte seg i Strinda herred som teknisk konsulent i 1905. Han tilhørte det første kullet som ble uteksaminert fra NTH, hvorved han var utdannet bygningsingeniør i 1914. Klingenberg var byggeleder for blant annet Trøndelagsutstillingen i 1930, Trøndelag travbane, Reitgjerdet asyl og Trondheim sykehus. Han var bestyrer for Strinden torvstrøfabrikk fra 1918, i tillegg til å drive som byggentreprenør.
Han overtok i 1912 gården Persaunet i Strinda, som faren hadde kjøpt i 1874. Allerede i 1917 solgte han gården videre til Strinda herred, som bygde aldershjem og sykehus på stedet. Fra 1916 var han gårdbruker på Øvre Steinan (eller Søndre Steinan) ved Moholt i Strinda. Han var involvert i bondesamvirket som styreformann i Bøndernes salgslag i Trondheim, formann i Trøndelag melkesentral, styremedlem i Norske melkeprodusenters landsforbund og formann i Trondheims meierier.Klingenberg var medlem av Strinda herredsstyre og formannskap, skolestyre og fattigstyre, 1919–1922 som varaordfører. Han var Høyres 1. vararepresentant til Stortinget fra Sør-Trøndelag 1931–1933, og møtte et par uker våren 1932. Han var formann i Sør-Trøndelag Høyre 1925–1934 og i en periode etter okkupasjonen, da partiarbeidet hadde vært forbudt, muligens allerede fra 1945 og frem til 1949.Under den tyske okkupasjonen av Norge flyktet han til Sverige i 1944.


== Utmerkelser ==
Sverre Klingenberg ble i 1948 utnevnt til ridder av St. Olavs Orden for sin innsats i landbrukets organisasjoner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sverre Klingenberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Sverre Klingenberg hos Norsk senter for forskningsdata
Nargothrond

Nargothrond var en underjordisk festning i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Den lå under elvebredden av elva Narog i Beleriand, og ble bygd av alven Finrod Felagund. Den lå nedenfor åsrekken Taur-en-Faroth, men også landene mot nord (Talath Dirnen) ble styrt fra dette fortet.
inspirert av Menegroth i Doriath, og på leting etter et trykt sted å lage en festning gjemt for Morgoth, skapte Finrod Nargothrond allerede på begynnelsen av det første tidevervet. Festningen lå i Narogs hulrom under de skogklette åsene Taur-en-Faroth på den vestre elvebredden av elva Narog. Finrod fikk hjelp til dette av dverger fra Ered Luin (Blåfjellene), som også lagde Nauglamír til ham, dvergenes halskjede.
Men Finrod var ikke den første som brukte disse hulene: de hadde vært bebodd av Lurvedvergene før de var blitt jaget ut derfra.
Slik som hulene var fra begynnelsen av kunne de bare bli nådd ved hjelp av en smal sti langs den vestre elvebredden, men senere ble det også bygd en bro over Narog.
Finrod regjerte over Nargothrond helt til han sluttet seg til Beren og hans jakt etter en silmarill, og da gav han herredømmet over festningen til Orodreth. Men Fëanors sønner, Celegorm og Curufin bodde i Nargothrond på den tida og de var mektigere enn Orodreth, helt til Finrods død ble meldt, og da ble de forvist.
Túrin Turambar kom senere til Nargothrond og ble den fremste krigeren der, men han overtalte også folket der til å kjempe openlyst mot Morgoth (det var på den tiden broa ble bygd), noe som til slutt førte til at dragen Glaurung og hans hær plyndret Narogthrond.
Tol Galen

Tol Galen er en øy i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Denne øya var svært grønn, og lå mellom de to armene av elva Adurant hvor den delte seg og så fant sammen igjen. Den lå helt sør i Ossiriand. Det var her at Beren og Lúthien Tinúviel levde deres dødelige liv til endes. 
Øya forsvant i havet på slutten av det første tidevervet, under Vredens krig.
Baker Street

Baker Street er en gate i Marylebone i City of Westminster, London. Den er mest kjent for den fiktive detektiven Sherlock Holmes, som bodde i Baker Street 221B. Dette er en ikke-eksisterende adresse; nr. 221 er ikke delt i A og B. 
Gaten har navn etter William Baker, som var ansvarlig for å anlegge den i det 18. århundre. Opprinnelig var det bolighus i høyere prisklasse langs gaten, men det er nå for det meste næringsbygninger der. 
Den er en travel gjennomfartsvei, som går sørover fra Regent's Park, krysser Park Street og Marylebone Road, York Street, Portman Square og Wigmore Street. I sistnevnte kryss går den over i Orchard Street, som så ender når den møter Oxford Street.
Undergrunnsstasjonen Baker Street ligger ved gaten, og ved siden av den ligger Transport for Londons hittegodssentral.
Tol-in-Gaurhoth

Tol-in-Gaurhoth eller Varulvenes øy var i J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard et fort som var holdt av Sauron i det første tidevervet.

Tol-in-Gaurhoth begynte som Minas Tirith, tårnet bygd av Finrod Felagund, og ble holdt av Orodreth, Fingons nevø, for å vokte Sirions pass. Men Orodreth var maktesløs ovenfor Sauron og kunne ikke hindre ham i å ta øya, og flyktet sørover. Sauron begynte å bringe store ulver til øya og han sendte onde ånder inn i dem, og skapte dem om til varulver.
Beren Erchamion var på jakt etter en av silmarillene fra Morgoths jernkrone, sammen med Finrod, men de ble fanget da de passerte øya, og følget deres ble drept en etter en. Finrod reddet Berens liv, men ble selv drept.
Lúthien og hunden Huan kom til unnsetning for Berens, og mens Huan drepte varulvene tok Lúthien kontrollen over øyas magi fra Sauron. Øya ble ødelagt, og restene ble renset etterpå, og det ble bygget et nytt tårn på øya.
Transept

Transept kommer fra latin, trans (på den andre siden) og sept (skranke), og brukes om den delen av en kirkebygning som danner tverrarmene i den korsformede grunnplanen. På norsk brukes uttrykket tverrskip.


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten.; Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0
Kor (arkitektur)

Kor (fra gresk: khoros, som betyr «ringdans med sang», et uttrykk som er hentet fra greske skuespill) er avslutningen av kirkerommet opprinnelig mot øst der alteret står. I middelalderen ble koret utvidet for å gi plass til flere geistlige. Koret er også ofte reservert prester og sangere. I enkelte kirker finner vi en korskranke eller ikonostasis i den ortodokse kirken.


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten: Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0
Narthex

Narthex er en enetasjes forhall ofte i hele kirkens bredde som fører inn i en tidlig kristen eller bysantinsk kirke. Ligger narthex inne i selve bygningen kalles det esonarthex og ligger det foran fasaden kalles det exonarthex.


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten: Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0
Omgang

En omgang eller ambulatorium av (fra latin ambulo, vandre) er en lang og smal gangsone som går rundt en bygning. Uttrykket er ofte brukt om den sonen som går rundt koret, koromgangen, og som ble brukt av pilegrimer på vei til en helgengrav eller et annet hellig sted i kirken. 


== Litteratur ==
Gunnarsjaa, Arne (1999) Arkitekturleksikon. Oslo : Abstrakt forlag. ISBN 82-7935-007-1 (e-bok fra bokhylla.no)
Sideskip

Sideskip i en kirke eller basilika er rommet mellom skipets søyler eller pilarer og sidemurene.


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten: Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0
Portal

En portal (fra middelalderlatin portale, «byport, forhall», av latin porta, «dør, port») er en forseggjort eller framstående og rikt utsmykket inngang til en kirke, et slott eller en annen monumental bygning.Dører, porter eller fallgitter i åpningen kan bli benyttet for kontrollere ankomst eller utgang. Overflaten rundt åpningen kunne være laget av enkle bygningsmaterialer eller dekorert med utsmykning. Spesielt i renessansen og barokken kunne slike portaler være rikelig utsmykket. Betegnelsen i seg selv indikerer et byggverk som bærer noe over seg, for eksempel en arkivolt og/eller et tak. Portaler er ofte, men ikke alltid, utformet med dekor, for eksempel skulpturelle innslag. Spesielt var dette vanlig i romansk arkitektur, gotikk og i stavkirker. Moderne portaler kan ha dekor hentet fra for eksempel postmodernismen. 
Eksempler på åpne portaler (portaler uten dører) i arkitekturen er portaler inn mot gamle åpne stadionanlegg og lignende byggverk. Eksempler på lukkede portaler er portaler i kirkebygg, kjøpesentra med videre.

		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Portals – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Strebebue

En strebebue er en bue som leder trykket i et hvelv bort fra muren og over i en pilar. Strebebuesystemet ble for det meste utviklet og brukt i gotikken, men det finnes også eksempler i romansk arkitektur.


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten: Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0