Louis-Édouard-François-Desiré Pie

Louis-Édouard-François-Desiré Pie  (født 26. september 1815 i Pontgouin ved Chartres i Frankrike, død 18. mai 1880 i Angoulême) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var biskop av Poitiers 1849–1880.


== Liv og virke ==


=== Prest ===
Pie gikk på bispedømmet Chartres' presteseminar og så på presteseminaret St. Sulpice i Paris. Den 25. mai 1839 ble han presteviet for bispedømmet Chartres. Deretter var han vikar i Chartres-katedralen.
Som ung prest fikk han ry på seg for på argumentere for den ultramontane sak mot gallikanske professorer, og utviklet et nært vennskap med abbé Lecomte, pastor for katedralen i Chartres. I 1844 ble han utnevnt til bispedømmets generalvikar.
Abbé Lecomte, som gjentatte ganger hadde avslått bispeutnevnelser, var en ultramontan forsvarer av pavens ufeilbarlighet, og en stor beundrer av Joseph de Maistres tanker. Han ble noe av en beskytter og åndelig far for fader Pie.


=== Biskop ===
Hans valg til biskop av Poitiers fulgte den 29. mai 1849, og valget ble bekreftet av pave Pius IX den 28. september 1849. Biskopen av Chartres, msgr Claude-Hippolyte Clausel de Montals, konsekrerte ham til biskop den 25. november samme år. Medkonsekranter var Pierre-Louis Parisis, biskop av Langres, og Jean-Nicaise Gros, biskop av Versailles.
Raskt ble biskop Pie lederen av de franske untramontane. Han tok som biskop et oppgjør med de «liberale» katolikker og vendte seg mot msgr Félix Antoine Philibert Dupanloup, biskop av Orléans, som gikk inn for en mildere lesemåte av den pavelige Syllabus errorum. Han var den bestemmende personlighet under kirkeprovinsen Bordeaux' provinsialsynode.Biskop Pie opprettet mange nye menigheter. Et av hans viktigste anliggender var å fremme venerasjonen av den hellige Hilarius av Poitiers. Derfor etablerte han det nasjonale relikvieskrin til hans ære. Biskop Pie grunnla også den ambrosianske orden Oblatene av den hl. Hilarius av Poitiers, og hentet både jesuittene og benediktinerne til sitt bispedømme.
Biskop Pie deltok på første Vatikankonsil og var ikke med på forslaget om dogmatisk definisjon av infallibilitet (selv om han fast trodde på dette som korrekt teologi). Men etter at dogmet var definert, støttet og forsvarte han det.Det sies at han avslo utnevnelser til erkebiskop av Tours og i 1876 til erkebiskop av Lyon.


=== Kardinal ===
Han ble kreert til kardinal 12. mai 1879 av pave Leo XIII, med Santa Maria della Vittoria som tittelkirke.


=== Død ===
Kardinal Louis Pie døde i Angoulême den 18. mai 1880, dit han var kommet for å preke. Han ble bisatt i katedralen i Poitiers.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Giovanni Francesco Albani (1720-1803) *1760
Kardinal Carlo Rezzonico den yngre (1724-1799) *1773
Kardinal Antonio Dugnani  (1748-1818) *1785
Erkebiskop Jean-Charles de Coucy  (1746-1824) *1790
Kardinal Gustave-Maximilien-Juste de Croÿ-Solre  (1773-1844) *1820
Biskop Denis-Antoine-Luc de Frayssinous  (1765-1841) *1822
Biskop Claude-Hippolyte Clausel de Montals  (1769-1857) *1824
Kardinal Louis-Édouard-François-Desiré Pie


== Referanser ==


== Litteratur ==
Louis Baunard: Histoire du cardinal Pie: évêque de Poitiers, H. Oudin, Poitiers, 1886
Étienne Catta: La doctrine politique et sociale du cardinal Pie, Paris, Nouv. éd. latines, 1991, 374 p.
Étienne Catta: Saint Hilaire et le cardinal Pie, Dominique Martin Morin, 2015, 197 p.


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church