jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kong Edvards stol

Kong Edvards stol (engelsk King Edward's Chair, også kjent som St. Edvards stol og Kroningsstolen) er tronen den britiske monarken sitter på under kroningsseremonien. 
Stolen ble laget for Edvard I i 1296. Den har en hylle under setet, som er tilpasset Stone of Scone, den skotske kroningssteinen som Edvard hadde tatt. Denne steinen ble liggende under stolen inntil 1996, selv om Northamptontraktaten av 1348 inneholdt et punkt om tilbakelevering. Avtalen som ble inngått i 1996 innebærer at steinen skal lånes tilbake ved neste kroning. Tronen har ikke navn etter Edvard I, men etter helgenkongen Edvard bekjenneren. Den står i St. Edvards kapell i Westminster Abbey. 
Alle engelske, og siden 1707 britiske, monarker som har blitt kronet siden 1308 satt i denne stolen under selve kroningen, med unntak av Maria I som i stedet brukte en stol hun fikk fra paven for anledningen, og Maria II som ble kronet på en kopi. Siste gang den ble brukt var under kroningen av Elizabeth II i 1953. 
Stolen har i løpet av nesten åtte århundrer bare blitt fjernet fra Westminster Abbey to ganger. Den første gangen var da Oliver Cromwell flyttet den til Westminster Hall for å bruke den som trone der, og den andre var under andre verdenskrig da den ble evakuert til Gloucesterkatedralen på grunn av bombingen av London. 


== Utforming ==
Stolen er en trone, hvilket vil si at den har armlener og rygg. Ryggen er høy. Den er skåret ut i gotisk stil. Bena er formet som fire forgylte løver; de som holder stolen nå er fra en restaurering i 1727. Snekkeren som laget den, en Master Walter, fikk 100 skilling for arbeidet, hvilket var en stor sum i 1296. 
Det ser ut til at stolen opprinnelig var rikt dekorert med maleri og bladgull. Det finnes spor av maling på ryggen som er tolket som et bilde av Edvard bekjenneren. I dag fremstår den med bart treverk, og det mange legger mest merke til er initialene som tidlige turister, korgutter, pilegrimer og skolegutter risset inn i 18. og 19. århundre. 
Stolen er nå godt beskyttet, men kan sees på nokså nært hold dersom man blir med på en organisert omvisning i kirken.
Nouvelle Vague

Navnet eller begrepet Nouvelle Vague har flere betydninger:

la Nouvelle Vague, en retning innenfor fransk film kalt den nye franske bølge
Nouvelle Vague (band), en musikksammensetning
Nouvelle Vague (album)


== Se også ==
New Wave
Nyveiv
Gruffydd ap Llywelyn Fawr

Gruffydd ap Llywelyn Fawr (født ca. 1200, død 1. mars 1244) var eldste, uektefødte sønn av Llywelyn den store, konge av Gwynedd.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Som ung gutt ble Gruffydd  tatt som gissel av Johan av England for å sikre at faren holdt sine løfter. Da faren døde i 1240 hadde han etter walisisk lov rett til å bli vurdert som etterfølger, men faren hadde ekskludert ham fra arvefølgen fordi han var uektefødt, og erklært at hans eneste ektefødte sønn som han hadde med hustren Joan, Dafydd, skulle være hans tronarving. Dette hadde han gått langt for å sikre, og han var antagelig klar over at i en strid mellom de to ville Gruffydd kunne samle betydelig støtte.Gruffydd ble holdt som fange av sin halvbror Dafydd da sistnevnte tok kontroll over Gwynedd. 


=== Tower of London ===
Etter at Henrik III hadde invadert Wales i 1241 måtte Dafydd overlevere halvbroren til den engelske kongen. Han ble tatt med til London, hvor han ble satt i Tower of London. Gruffydds kone Senana, som var datter av Caradoc ap Thomas av Anglesey, gikk med på å betale 600 mark som løsepenger for Gruffydd og deres eldste sønn Owain. Hun skulle også overlevere deres to yngste sønner, Daffyd og Rhodri, som gisler for å sikre at avtale ble overholdt. Men Henrik III holdt ikke sin del av avtalen, og fortsatte å holde Gruffydd og Owain fanget, offisielt som «gjester», fordi dette gav ham et våpen mot Dafydd ap Llywelyn. 
Gruffydd valgte å forsøke å flykte fra Tower. Han satt i White Tower, den eldste delen av festningen. I år 1100 hadde biskop Ranulf Flambard klart å rømme fra samme sted ved å klatre ned et tau han fikk smuglet inn. Det er usikkert om Gruffydd kjente til dette, men han forsøkte samme metode. Da han ikke hadde noe tau laget han et ved å knytte sammen laken og klesplagg. Han klatret så ut av et vindu på sørsiden av tårnet, i øverste etasje. Vinduet ble etterpå murt igjen, men er fortsatt synlig. Gruffydd var en tung mann, og det improviserte tauet tålte ikke vekten; Gruffydd falt dermed i døden. 
Liket ble oppdaget av en Yeoman of the Guard morgenen etter, på bakken utenfor White Tower. 
Hans fire sønner ble etter hans død sentrale personer i maktspillet i Wales. Den nest eldste, kjent som Llywelyn den siste, styrte en periode det meste av Wales.


== Litteratur ==
Leslie Stephen; Sidney Lee, red. (1890). "Gruffydd ab Llywelyn (d.1244)". Dictionary of National Biography 23. London: Smith, Elder & Co.


== Referanser ==
Turda

Turda (ungarsk: Torda) er en by i Cluj fylke i Romania. I 2011 hadde byen 47 744 innbyggere.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Turda – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Turda – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Câmpia Turzii

Câmpia Turzii (ungarsk: Aranyosgyéres) er en by i Romania. Byen ligger i Cluj fylke. I 2002 hadde byen 26 865 innbyggere. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Câmpia Turzii – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Câmpia Turzii – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Aghireșu

Aghireșu er en rumensk kommune som ligger like i Cluj fylke. I 2002 hadde byen 7 173 innbyggere. 


== Eksterne lenker ==
Aghireșu (engelskspråklig)
Aginskoje

Aginskoje (russisk Агинское) er en bymessig bosetning i Zabajkalskij kraj i Russland, nær grensen til Mongolia. Den var hovedstad i det tidligere autonome distriktet Agino-Burjatsk. Stedet ble grunnlagt i 1811, men har ikke bystatus. Innbyggertallet er 13 074 (2006).
École polytechnique

École polytechnique, også kjent som l'X, er en fransk teknisk høgskole, som har ligget i Palaiseau utenfor Paris (tidligere i Latinerkvarteret i Paris) siden 1976. Skolen ble grunnlagt av Napoléon Bonaparte i 1794. Den regnes som en av landets fremste høgskoler og tilhører de såkalte Grandes écoles.  
Skolen var tidligere en rent militær høgskole for utdanning av ingeniører, og har fått sitt kallenavn l'X fra de to kryssede kanonene i sitt emblem. Skolen drives under oppsyn av den franske arméen, under ledelse av en general, og elevene er lønnet av militæret under studieoppholdet.
Opptaket til skolen skjer etter et valg gjennom omfattende skriftlige og muntlige prøver. For å forberede seg til denne type skole studerer studentene i såkalte classes préparatoires eller prépa, forberedende kurs i minst to år etter videregående skole, og de er i denne perioden ikke tatt opp til noen spesifikk Grande école. Mot slutten av prépa-tiden gjennomgår elevene en opptaksprøve som avgjør hvilke(n) Grandes écoles de kommer inn på.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Mate-URL 
(en) École polytechnique – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) École polytechnique – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Dej

Dej (ungarsk: Dés) er en by i Cluj fylke i Romania. I 2002 hadde byen 38 100 innbyggere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dej – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Palaiseau

Palaiseau er en kommune i departementet Essonne i regionen Île-de-France, og er en av de sørlige forstedene til Paris. Den ligger 16,9 km fra sentrum av Paris, og er underprefektur i departementet Essonne. Innbyggerne i Palaiseau kalles for Palaisiens.


== Befolkningsutvikling ==
Antall innbyggere i kommunen Palaiseau


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Palaiseau – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Kommunedata INSEE
Gherla

Gherla (ungarsk: Szamosújvár, tysk: Neuschloss) er en by ved elva Someșul Mic i Cluj fylke i Romania. I 2002 hadde byen 24 083 innbyggere. Den fikk bystatus i 2001.På byens sørside fantes en romersk castrum som var leir for kavaleriregimentet Ala II Pannoniorum. Den ble bygget i det andre århundret og var del av det nordlige beskyttelsessystemet til den romerske provinsen Dakia, sammen med castrumene Apulum, Potaissa, Cășeiu, Târlișua og Porolossum.Det finnes få kilder som beskriver hva som skjedde med castrumet etter at keiser Aurelianus bestemte seg for å flytte sine romerske styrker sør for Donau rundt år 271.
1291 er første gang at en landsby kalt Gherlahida blir nevt i dokumenter. Senere ble dette navnet til Gherla, blant annet i et sertifikat utgitt av Ungarns konge Andreas III.I første halvdel av 16. århundre ble et kongelig slott bygd i byen. Det var kong Johan Zápolya som ga ordre om det, men det var György Martinuzzi som fullførte arbeidet. Fra 1785 brukes det som fengsel.I 1672 lot fyrsten av Transilvania Mikael I Apafi armenske flyktninger fra tatarenes plyndringstokter bosette seg i byen og byen ble kjent som Armenopolis. Den armensk-katolske katedralen ble bygd mellom 1748 og 1804.


== Bilder ==

		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Gherla – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Huedin

Huedin (ungarsk: Bánffyhunyad) er en by i Cluj fylke i Romania. Byen ligger ved elva Crișul Repede. I 2002 hadde byen 9 439 innbyggere. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Huedin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
John Neale Dalton

John Neale Dalton (født 24. september 1839 i Margate i Kent, død 28. juli 1931) var feltprest for dronning Victoria og privatlærer for kong Georg V av Storbritannia.
Dalton var utdannet ved Blackheath School i Kent. Han ble kapellan av Sandringham og kannik av St. George's Chapel. I 1869 ble han privatlærer for de kongelige prinsene, Georg og hans eldre bror, Albert Victor. I 1920 ble han belønnet med en æresdoktorgrad av University of Leeds.


== Referanser ==
Privatlærer

En privatlærer er en lærer som ansettes privat, ofte i en familie for å undervise barna i hjemmet. Det kan være et alternativ eller komplement til ordinær skolegang. Privatlærere som erstatter ordinær skole var tidligere mest vanlig i velstående hjem, og er i dag mindre utbredt.
I blant jobber privatlærere i de lavere skolestadiene, og formålet kan da være at barna skal bli bedre forberedt til høyere stadier.
En kvinnelig privatlærer kalles for guvernante, mens en mannlig kalles for informator.
Abrakadabra

Abrakadabra, også skrevet Abracadabra, er et magisk ord eller besvergelsesformular kjent fra seinantikken og tillegges den romerske forfatteren Quintus Serenus Sammonicus som skrev på 200-tallet. Ordet har neppe hatt noen opprinnelig betydning og brukes i dag om tomt snakk og uforståelig tale. Opprinnelsen til ordet er omdiskutert og flere opprinnelser er foreslått, men ifølge Oxford English Dictionary har ingen klart å finne dokumentasjon til noen av teoriene.Abrakadabra har vært brukt av tryllekunstnere når de gjør kunstene sine.


== Se også ==
Alfabetmagi
Simsalabim
Hokus pokus


== Referanser ==


== Kilder ==
Oxford Dictionaries: Abracadabra Besøkt 4. oktober 2014
St. George’s Chapel

St George's Chapel er det viktigste kapellet i Windsor Castle i England. Det er både en royal peculiar og kapell for hosebåndsordenen.
Kapellet ligger i den nederste delen av slottet, som er én av hovedresidensene til Charles III av Storbritannia.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) St. George’s Chapel, Windsor Castle – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Chengdu JJ-5

Chengdu JJ-5 er et to-seters kinesisk treningsfly. JJ-5 er utviklet fra jagerflyet Shenyang J-5, som var en kinesiskprodusert variant av den sovjetiske MiG-17. Noen sovjetisk to-seters treningsvariant av MiG-17 ble aldri produsert.
JJ-5 fløy første gang 8. mai 1966, og i alt 1 061 fly ble produsert frem til 1986.
JJ-5 ble også eksportert under betegnelsen FT-5 til en rekke land, hvorav Albania  og Pakistan var de største brukerne av flytypen utenfor Kina.


== Spesifikasjoner ==


== Litteratur ==
Encyclopedia of World Military Aircraft, Aerospace ( ISBN 1-874023-95-6 )
Mikoyan-Gurevich MiG-17, Aerofax ( ISBN 1-85780-107-5 )
Vest-Telemarkbiblioteka

Vest-Telemarkbiblioteka er folkebibliotekene i Fyresdal, Hjartdal, Kviteseid, Nissedal,Seljord, Tokke og Vinje. Bibliotekene bruker Aleph biblioteksystemer, og har felles søkbar bokbase.
Folkebibliotekene i Vest-Telemark har hatt et forpliktende og utviklende samarbeid i mange år. Dette har vokst fram gjennom frivillighet, selvstendighet og flat struktur. Bibliotekene er av ulik størrelse og har store ulikheter når det gjelder økonomiske ressurser, men alle har små stillingsressurser. 
Samarbeidsformen utnytter kompetanse og ressurser til brukernes beste i en region med store avstander og spredt bosetning. Samarbeidet kom igang uten prosjektmidler fra ABM. Vest-Telemarkbiblioteka har på mange måter gjennomført de beste ved intensjonene i Bibliotekreform 2014.


== Eksterne lenker ==
(nn) Offisielt nettsted
Ivan Th. Rosenqvist

Ivan Thoralf Koss Rosenqvist (født 17. mai 1916 i Wien, død 8. oktober 1994 i Oslo) var en norsk motstandsmann, mineralog og professor i geologi.


== Bakgrunn og virke ==
Rosenqvist var nettopp ferdig magister i kjemi da han deltok i den finske vinterkrigen som skilærer. Han kjempet sammen med sin venn Arvid Storsveen som sersjant i ingeniørvåpenet under felttoget, og dro fra Gausdal gjennom Sverige til Narvik-området, hvor han deltok til kapitulasjonen 10. juni 1940. Rosenqvist var med i Storsveens organisering av XU fra august 1940. Etter hvert som arbeidet ble spesialisert, overtok Rosenqvist som kurérsjef for rutene til Stockholm. Våren 1942 ble to kurérer tatt, og Rosenqvist ble arrestert 8. mai 1942. Mens han satt på Grini fangeleir, fullførte han sin doktorgrad i geologi. Hans sak skulle opp i SS- und Polizeigericht Nord, og anklagen lød på «illegal aktivitet, spionasje o.a.», men uvisst av hvilken grunn trakk Sipo anklagen tilbake i juli 1943. Like etter ble Rosenqvist sendt til Sachsenhausen, hvor han satt til freden.Rosenqvist var professor ved Universitetet i Oslo. Han arbeidet innenfor fagfeltet ingeniørgeologi og hans spesialfelt var kvikkleire og sur nedbør.Ivan Th. Rosenqvist var bror til Terkel Rosenqvist.


== Bibliografi ==
1961: Subsoil corrosion of steel.
1961: Frostsikker fundamenteringsdybde for byggverk og vannledninger Skaven-Haug, Sv. Rosenqvist, I. Th. og Moum, J.
1960: Physio-chemical properties of soils: soil water systems. Moum, J., Rosenqvist, I. Th...m.fl.
1957: Bidrag til belysning av visse bygningstekniske problemer ved Oslo-områdets alunskifere. Bastiansen, R., Moum, J. og Rosenqvist, I. Th.
1957: Varieties of submarine slope failures. Terzaghi, Karl, Bjerrum, Laurits og Rosenqvist, I. Th.
1957: Norwegian experiences with steel piles to rock. Bjerrum, Laurits, Moum, J. og Rosenqvist, I. Th.
1953: Investigations into the clay -electrolyte -water system. Norges Geotekniske Institutt. Publikasjon nr. 9.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Ivan Thoralf Rosenqvist» i Norsk biografisk leksikon
Skoleskip

Et skoleskip er et skip som brukes for å trene studenter til å bli seilere. Uttrykket blir mest brukt i marinen under trening av fremtidige offiserer.


== Kjente skoleskip ==
«Christian Radich»
«Sørlandet»
«Amerigo Vespucci»
«Suomen Joutsen»
«Shamrock»
«Statsraad Lehmkuhl»
«Sedov»
«København»
«Danmark»


== Norske skoleskip ==
MS «Gann» (Eid av Rogaland Videregående Sjøaspirantskole)
MS «Sjøkurs»(Eid av Sørlandets maritime videregående skole)


== Se også ==
Kategori:Seilskip
Shenyang JJ-6

Shenyang JJ-6 er et to-seters kinesisk treningsfly. JJ-6 er utviklet fra jagerflyet Shenyang J-6, som var en kinesiskprodusert variant av den sovjetiske MiG-19. Som med Chengdu JJ-5 ble det heller aldri produsert noen to-seters treningsvariant av MiG-19.
Prototypen fløy første gang 6. november 1970 og JJ-6 ble satt i produksjon i desember 1973. I alt 886 fly ble produsert frem til 1986
JJ-6 er eksporteret til Bangladesh, Nord-Korea og Pakistan under betegnelsen FT-6.


== Spesifikasjoner ==


== Litteratur ==
Encyclopedia of World Military Aircraft, Aerospace ( ISBN 1-874023-95-6 )
Mikoyan-Gurevich MiG-19, Aerofax ( ISBN 1-85780-149-0 )
Foucaults pendel

Foucaults pendel er også en roman av Umberto Eco.Foucaults pendel ble funnet opp av Jean Bernard Léon Foucault i 1851 for å anskueliggjøre jordens rotasjon om sin egen akse. Den er en lang pendel med en stor masse, som kan rotere fritt i opphengningspunktet. Observerer man pendelens bevegelse over flere timer, kan man fastslå at pendelens svingningsplan endrer retning. Dette vil bare kunne skje dersom jorden dreier om sin egen akse. Ved astronomiske betraktninger hadde det lenge (fra noen år etter Kopernikus' bok i 1543) vært klart at solen var bevegelsessentret for planetene (heliosentrisme) og at jorden dreier seg om sin egen akse. Denne dreiningen hadde likevel aldri før vært demonstrert eller bevist så udiskutabelt som ved den offentlige fremføringen i Panthéon i Paris i mars 1851, med en 67 m lang snor og 28 kg pendelmasse.
Dersom man plasserer Foucaults pendel på Nord- eller Sydpolen, kommer den til å rotere 360 grader på ett stjernedøgn. Årsaken er at jorden roterer, mens pendelen på grunn av sitt treghetsmoment svinger i samme retning. Relativt til jorden forandres dog svingningsplanet. På ekvator vil derimot pendelens svingninsplan ikke forandres, fordi det er loddrett i forhold til jordens rotasjonsakse. På alle andre plasser er tiden T for en hel omdreining avhengig av stedets geografiske bredde φ, slik at den øker fra polene og mot ekvatoren (T = 23,93  / sinφ). T= antall timer
Norges største foucaultpendel med en lengde på 25 meter befinner seg i Realfagbygget på NTNU (Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet). Med byggets geografiske bredde på 63,42° tar det 26 timer og 46 minutter for en hel omdreining av pendelen [23,93 h / sin(63,42°) = 26,76 h].
Vitenfabrikken (vitensenteret i Sandnes, Rogaland) har en Foucaults pendel som kan ses i første etasje. Sandnes ligger på nesten 60 grader nordlig bredde, så her vil pendelen i løpet av ett døgn rotere 310 grader i forhold til jorda.


== Se også ==
Gyroskop
Corioliskraft
Loddsnor


== Eksterne lenker ==
(en) Foucault pendulums – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Foucault pendulum – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(engelsk) Om Foucaults pendel
Jørgen Peter Jørgensen

Jørgen Peter Jørgensen (født 1850, død 1914) var en norsk forretningsmann og lokalpolitiker. Han var ordfører i Mandal i 1900 og igjen fra 1902 til 1904 for partiet Høyre.


== Politiske verv ==
I tillegg til periodene som ordfører var Jørgensen også en stund formann i skolestyret.


== Forretningsvirksomhet ==
Jørgensen startet Mandal Telefonselskap, med sentralbord hjemme. I folketellingen fra 1910 er han beskrevet som «(t)elefoneier og samlagsbestyrer». Han var dampskipsekspeditør på bryggen i Mandal, og betjente billetter og lasting til skipene DS «Lyngdal» og DS «Lindesnes», som begge gikk i rutetrafikk langs kysten.


== Familie ==
Han var gift med lærerinnen Dorothea Winther Johnsen; ekteparet fikk fem barn.


== Referanser ==
Henny Skjønberg

Henny Skjønberg (Hennika) (født Bucher Eide 6. august 1886 i Stavanger, død 5. januar 1973 i Oslo) var en norsk skuespiller.Hun var datter av  Henrik Eide (1831–1907) og Ingeborg Sofie Bucher (1846–1929). Faren var skipper og brusfabrikant.I gymnasårene på Kongsgård i Stavanger, fikk hun sin første smak på teaterlivet, gjennom skoleteatret Iduns Julekomedie, der hun blant annet hadde rollen som Lotte i stykket Cousine Lotte i 1902. Etter å ha tatt examen artium i 1904 arbeidet hun som lærer og reiste så til London der hun var tjenestepike og skrev  reisebrev for Stavanger Aftenblad. Etter londonoppholdet levde hun noen år i tsarens Russland, først som guvernante i en russisk adelsfamilie, senere som lærer i språk.
Henny Skjønberg debuterte på den nyetablerte Stavanger Faste Scene (senere Rogaland Teater) som tante Malla i Geografi og kjærlighed i 1914. I samme stykket spilte også hennes tilkommende ektemann Eugen Skjønberg. Så jobbet hun for Det Norske Teatret fra1918 til 1957, kun avbrutt av et opphold  ved Trøndelag teater 1919–20.
Henny Skjønberg var gift med kollega Eugen Skjønberg, og mor til skuespillerne Pål Skjønberg og Espen Skjønberg. Barnebarnet Hennika Skjønberg (Henny Kristin) er oppkalt etter henne.
Hun var med i et tyvetalls filmer, hvorav flere er norske klassikere. Hun er kanskje mest kjent fra rollen som peppermøen Blanca Bals eller Tante Pose i filmen av samme navn fra 1940.
Henny Skjønberg skrev flere skuespill for barn. De ble oppført på Det Norske Teatret, Den Nationale Scene og Trøndelag Teater.Hun fikk Hulda Garborgs stipend i 1934 og Norske Dramatikeres Forbunds   ærespris for skuespillere ("Lille Pernille") i 1953.


== Filmografi ==

1967 – Liv .... Den gamle damen

1964 – Klokker i måneskinn .... Fru Kjos 'Journalistens fortelling'

1964 – Husmorfilmen høsten 1964

1962 – Tonny .... Dame med parasoll

1961 – Et øye på hver finger .... Vertinnen i Strandveien 104

1957 – Hjemme hos oss. Husmorfilmen 1957.

1955 – Arthurs forbrytelse .... Arthurs tante

1953 – Selkvinnen .... Hervør, Klasurs mor

1951 – Ukjent mann .... En gammel dame

1951 – Vi gifter oss .... Frøken Tangen

1948 – Dit vindarna bär .... bondens kone

1943 – Sangen til livet .... Amanda Sivertsen, husholderske hos Braa

1942 – Trysil-Knut .... Gjartrud Skaret

1941 – Gullfjellet .... Matja Krullerstugun

1940 – Tørres Snørtevold .... 1. Ekspeditrise

1940 – Godvakker-Maren .... slektning av Endresen

1940 – Tante Pose .... tante Pose, Blanca

1939 – Gjest Baardsen .... Karen

1939 – Familien på Borgan .... en kjerring

1937 – Fant .... Tobine

1936 – Norge for folket

1935 – Samhold må til .... mor til Øyvin

1927 – Den glade enke i Trangvik .... Frk. Salvesen

1926 – Brudeferden i Hardanger .... Tores mor

1921 – Felix .... En tjenestejente

1921 – Jomfru Trofast .... Stine, Tellefs mor

1920 – Fante-Anne .... Jons mor


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Henny Skjønberg på Internet Movie Database 
(no) Henny Skjønberg hos Sceneweb 
(en) Henny Skjønberg hos The Movie Database
Jutta Lampe

Jutta Lampe (født 13. desember 1937 i Flensburg, død 3. desember 2020 i Berlin) var en tysk skuespiller.


== Liv og virke ==
Hun studerte hos Eduard Marks i Hamburg, og fikk sitt første engasjement ved Staatstheater Wiesbaden. Senere ble hun ansatt ved Nationaltheater Mannheim og i 1960-årene ble hun knyttet til Theater der Freien Hansestadt Bremen. Hun fortsatte i Berlin ved Schaubühne am Halleschen Ufer, hvor hun i 1971 spilte Solvejg i Peter Steins skjellsettende oppsetning av Henrik Ibsens Peer Gynt.
Fra 1970-årene spilte hun også i flere filmer av Margarethe von Trotta, blant annet i Blodets bånd.
Hun mottok en rekke teater- og filmpriser, og i 1998 mottok hun den tyske ordenen Pour le Mérite.


== Filmografi ==
1968: Maß für Maß (TV)
1969: Torquato Tasso (TV)
1971: Die Mutter (TV)
1973: Prinz Friedrich von Homburg (TV)
1976: Sommergäste
1979: Søstrene eller lykkens balance
1980: Groß und Klein
1981: Blodets bånd
1985: Der Park (TV)
1986: Drei Schwestern (TV)
1987: Das weite Land
1988: Les Possédés
1992: Schuld und Sühne (TV)
1998: Die Ähnlichen (TV)
2003: Rosenstraße
2003: Familienkreise (TV)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jutta Lampe på Internet Movie Database 
(sv) Jutta Lampe i Svensk Filmdatabas 
(da) Jutta Lampe på Filmdatabasen 
(fr) Jutta Lampe på Allociné 
(en) Jutta Lampe på AllMovie 
(en) Jutta Lampe hos Rotten Tomatoes 
(en) Jutta Lampe hos The Movie Database
Atterbergsgrense

Atterbergsgrense er et mål for tilstanden til en finkornet jord.
Avhengig av vanninnholdet kan jord forekomme i fire tilstander: Fast, semi-fast, plastisk eller flytende. I hver tilstand er konsistensen og egeskapene til jorden forskjellig og dermed også ingeniør-egenskapene.
Atterbergsgrensen kan brukes for å skille mellom silt og leire, og for å skille mellom ulike typer av disse. Grensene ble definert av Albert Atterberg, en  svensk kjemiker. Grensene ble senere omdefinert av Arthur Casagrande.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
University of Washington forelesningsnotater
Jord-mekanikk forelesningsnotater