jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Aiwo

Aiwo (noen ganger Aiue, tidligere Yangor) er et distrikt og en valgkrets i landet Nauru, og ligger vest på øya. Det har et areal på 1,1 km², og en befolkning på 1 300. Den blir noen ganger omtalt som Naurus uoffisielle hovedstad, selv om Yaren for det meste regnes som landets hovedstad. Distriktet velger inn 2 medlemmer til landets parlament i Yaren.
Øyas hovedindustri ligger i Aiwo. Noen ting her er:

Aiue Boulevard
Den nye havna
Øyas Chinatown
Et ungdomsherberge (øyas eneste hotell ligger i Meneng)
Energistasjonen
Naurus regjeringsbygg og -kontorer
NPCs fabrikker og utstikkere
Moqua-brønnen

Moqua-brønnen (the Moqua Well) er en liten, underjordisk innsjø i det nauriske distriktet Yaren. Den er ikke veldig kjent, men er en av få attraksjoner i Nauru.
Nauru Phosphate Corporation

The Nauru Phosphate Corporation (NPC) er et statseid selskap som kontrollerer fosfatutvinningen i Nauru. Naurus økonomi er nesten fullstendig avhengig av fosfaten, noe som har ført til miljømessig katastrofe. Øyas fosfatlagre var uttømt i 2000, men det antas at det fortsatt er noe drift igjen i mindre skala.
I 1906 begynte the Pacific Phosphate Company å utvinne fosfat med støtte fra den tyske regjeringa. I 1907 bygde selskapet en smalsporet jernbane for å transportere fosfatet til foredlingsanlegget. Etter første verdenskrig ble Nauru gitt i Storbritannias, Australias og Ny-Zealands varetekt. De dannet the British Phosphate Commisioners, som tok over retten til fosfatutvinning.
I 1967 kjøpte Nauruerne BPCs aktiva, og i 1970 nasjonaliserte det nyselvstendige Nauru firmaet.
Regjeringa setter inntektene fra utvinningen inn i et fond for øyboerne. Imidlertid har dårlige investeringer og påstått korrupsjon gjort at Nauru ikke står igjen med mye penger.


== Se også ==
Jernbane på Nauru


== Eksterne lenker ==
Nauru på vei til å bli bankerott Arkivert 18. juni 2012 hos Wayback Machine.
Bilder fra utvinningen Arkivert 11. april 2005 hos Wayback Machine.
NPC-memorandia og mer informasjon
NPC

NPC kan blant annet vise til:

Nauru Phosphate Corporation, selskap som kontrollerer fosfatutvinningen i Nauru
Non-player character, (Ikke-spillerstyrt spiller på norsk) en rollefigur i et spill som ikke styres av en menneskelig spiller
NP-komplett
Kontrolltegn (non-printing character)
Den Nasjonale Folkekongress (National People's Congress) i Kina
Nationalist People's Coalition på Filippinene
Not Politically Correct, engelsk for «ikke politisk korrekt»
Verdensmesterskapet i friidrett

Verdensmesterskapet i friidrett blir arrangert av det internasjonale friidrettsforbundet IAAF for å kåre verdensmestre i de ulike friidrettsøvelsene. Det er verdens tredje største idrettsarrangement, etter olympiske leker og VM i fotball.
Fra 1983 til 1991 ble verdensmesterskapet arrangert hvert fjerde år, og fra 1991 er VM blitt arrangert annethvert år. VM i friidrett innendørs arrangeres også annenhvert år, og fra 2004 de årene utendørsmesterskapet ikke arrangeres.


== Endringer - øvelser ==
Siden det første VM i Helsingfors i 1983 har det vært 24 øvelser på programmet for menn, mens antall øvelser for kvinner har blitt utvidet fra 17 til 24. Dessuten ble programmet utvidet med 4x400 stafett miksed i 2019. 
Nye øvelser etter 1983:

1987 – kvinner: 10 000 meter (erstattet 3000 meter), 10 km kappgang
1991 – kvinner: 5000 meter
1993 – kvinner: tresteg
1999 – kvinner: 20 km kappgang (erstattet 10 km), stavsprang og sleggekast
2005 – kvinner: 3000 meter hinder
2017 – kvinner: 50 km kappgang
2019 – miksed: 4x400 meter stafettI 2022 ble de lengste kappgangøvelsene for kvinner og menn redusert fra 50 til 35 km.


== Arrangementer ==


== Medaljefordeling totalt 1983–2022 ==
Oppdatert per VM i friidrett 2022

1: Godkjente utøvere fra Russland deltok som  ANA under VM i friidrett 2017 og VM i friidrett 2019. Disse medaljene regnes ikke inn i de offisielle medaljestatistikkene.


== Se også ==
Verdensrekorder i friidrett
Verdensmesterskapsrekorder i friidrett
Norge under VM i friidrett


== Fotnoter og referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) World Championships in Athletics – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Resultater fra tidligere VM Arkivert 14. august 2017 hos Wayback Machine.
9. VM i friidrett i Paris 2003
10. VM i friidrett i Helsingfors 2005
Bjørgulv Froyn

Bjørgulv Froyn (født 23. september 1945 i Oslo) er en norsk politiker (Ap) og faglig tillitsmann. 
Han engasjerte seg tidlig på venstresiden i norsk politikk, og var først på 1970-tallet aktiv i ml-bevegelsen. Han var medlem av SUF(m-l) da han ble kjent som streikeleder under Sporveisstreiken i Oslo i 1970, der omkring 1200 ansatte i Oslo Sporveier la ned arbeidet.
Midt på 1970-tallet engasjerte han seg i Sosialistisk Venstreparti, og var nestleder i SV fra 1977 til 1979. Han var vararepresentant for SV til Stortinget fra 1977–1981. 
Froyn var leder for Oslo-avdelingen av Norsk Kommuneforbund (1986–1994), og hadde vervet som generalsekretær i Nordens Faglige samorganisasjon fra 1994-2000.Han meldte seg i 1988 inn i Arbeiderpartiet. Fra 2000–2004 var han leder i Oslo Arbeiderparti, og satt på Stortinget for Oslo i perioden 2001–2005.


== Stortingskomitéer ==
2001–2005 medlem i Samferdselskomitéen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Bjørgulv Froyn hos Stortinget 
(no) Bjørgulv Froyn hos Norsk senter for forskningsdata
Ubenide

Ubenide er en valgkrets i landet Nauru, satt sammen av distriktene Baiti, Denigomodu, Nibok og Uaboe. Det har et areal på tilsammen 4,5 km², og en befolkning på 3 300. Det velger, som eneste valgkrets, inn fire medlemmer til landets parlament.
John Munro Longyear

John Munro Longyear (født 15. april 1850 i Lansing i Michigan i USA, død 28. mai 1922 i Brookline i Massachusetts) er mest kjent som grunnlegger og navngiver til tettstedet Longyearbyen på Svalbard.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
John Munro Longyear var sønn av juristen og kongressmedlemmet John W. Longyear (1820–1875).
Han var opprinnelig ordfører og gruveeier i småbyen Marquette ved Lake Superior i nordre Michigan, men flyttet med sin kone Mary Beecher Longyear til Boston i Massachusetts. De ga store pengegaver til det kirkesamfunnet som utviklet seg til Christian Science-bevegelsen. Hustruen skulle senere grunnlegge Longyear Museum.


=== Gruvedrift på Svalbard ===
Sommeren 1899 dannet ishavsskipper Søren Zachariassen fra Tromsø og ishavsskipperen Henrik Næss fra Trondhjem et interessentfellesskap for å utnytte kull-forekomster i Platåberget på Svalbard. Det ble foretatt innsamlinger av kullprøver fra prøvefeltene til Trondhjem-Spitsbergen Kulkompani i Blomsterdalen og i fjellsiden ovenfor Hotellneset. Kullprøver ble tatt med hjem til USA hvor de ble analysert og funnet gode. Longyear hadde i 1901 sett kullbrudd ved Calypsobyen som turist, og kom i kontakt med Trondhjemsselskapet.
Ved Hotellneset anla Trondhjem-Spitsbergen Kulkompani «Trøndergruva» i 1903, med amerikansk kapitalbistand fra blant andre Longyear.Amerikanerne som gikk inn i Trondhjemselskapet, dannet etter hvert Arctic Coal Company i februar 1906, der Longyear var hovedaksjonær. Han grunnla selskapet sammen med sin mangeårige partner Frederick Ayer og forskjellige småaksjonærer. Samme år solgte Henrik Næss og hans forretningspartnere Trondhjem-Spitsbergen Kulkompani inklusive «Trøndergruva» til dette selskapet.
I 1906 grunnla Longyear et gruvesamfunn ved navn Longyear City, mens navnet Longyearbyen kom i bruk først i 1925. Selskapet var registrert i Charleston i Vest-Virginia, men hadde hovedkontor i Longyears hjemby Boston. Deres viktigste gruve var «Amerikanergruva» (Gruve 1a), som hadde innslag fra østsiden av Platåberget.
Store Norske Spitsbergen Kulkompani startet opp som privat selskap i 1916, og samme år kjøpte de eiendommene til Longyear. Senere kjøpte de området ved Sveagruva fra et svensk selskap og flere andre område.


== Litteratur ==
Dole, N., 1922. America in Spitsbergen, The Romance of an Arctic Coal-Mine. Boston: Marshall-Jones Company
Hartnell, Cameron C. (2009). Arctic Network Builders: the Arctic Coal Company's Operations on Spitsbergen and its Relationship with the Environment (thesis). Michigan Technological University. 


== Referanser ==
Lars Rise

Lars Rise (født 18. mars 1955 i Hamar) er en norsk politiker (KrF).
Han ble innvalgt på Stortinget fra Oslo i 1997, og satt i to perioder. 
Rise er utdannet statsviter ved Institutt for sammenliknende politikk, der han skrev hovedoppgave med tittelen En president i krise : president Jimmy Carters beslutninger i tilknytningen til gisselkrisen i Iran 1980. Lars Rise er en uttalt støttespiller av presidenten i Elfenbenskysten, Laurent Gbagbo.


== Stortingskomitéer ==
2001–2005 medlem av Utenrikskomitéen.
2001–2005 medlem av Den utvidede utenrikskomitéen.
1997–2001 medlem av Energi- og miljøkomitéen til 22. mars 2000.
1997–2001 medlem av Forsvarskomitéen fra 22. mars 2000.
1997–2001 varamedlem av Den utvidede utenrikskomitéen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Lars Rise hos Stortinget 
(no) Lars Rise hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Lars Rise hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Anker (mål)

Anker er et gammelt hulmål for flytende varer. Et anker tilsvarer 38,6038 liter, men volumet kan har variert gjennom historien.
Anker betegner også en beholder (tønneliknende) som rommer dette kvantum. 
Måleenheten større enn anker var tønne. Det gikk tre ankre på en tønne, 115,8 liter.
Oksehode

Oksehode er et gammelt hulmål for flytende varer, primært øl og vin, som ble brukt over hele Skandinavia, også i Norge.
Et oksehode tilsvarte 1,5 amer, 2 tønner, 6 ankere, eller 240 potter. Dette tilsvarte ca. 231,625 liter, men volumet kan ha variert noe gjennom historien.
Naurisk

«Naurisk» kan også referere til Nauru.Det nauriske språket (Dorerin Naoero) er et malayopolynesisk språk i den austronesiske språkfamilien som snakkes på Nauru. Man regner med at rundt 6 000 mennesker snakker det, ca. halvparten av Naurus befolkning. Nesten alle øyas innbyggere snakker engelsk.
Det er et språk i den mikronesiske grenen av austronesiske språk.


== Delaportes nauriskordbok ==
I 1907 publiserte Philip Delaporte sin ordbok for tysk-naurisk (Taschenwörterbuch Deutsch-Nauruisch). Ordboka er liten (10,5 x 14 cm), med 65 sider til glosene, og tolv til fraser, arrangert alfabetisk etter det tyske alfabetet. Rundt regnet 1 650 tyske ord står der med nauriske oversettelser, ofte ved fraser eller synonymer. Det er rundt 1 300 «unike» nauriske former i glosene, inkludert dem som opptrer i fraser, og ignorerer diakritiske tegn. Aksentene brukt der er ikke vanlige; kun én aksent (tilde) brukes i dag.


== Se også ==
Timothy Detudamo


== Referanser ==
Vidar Bjørnstad

Vidar Bjørnstad (født 1. september 1955 i Tolga, Hedmark)
er en norsk politiker (Ap). Han satt på Stortinget som representant fra Akershus fra 1993 til 2009, da han ikke tok gjenvalg.
Bjørnstad er utdannet cand.mag. med studier i statsvitenskap, kommunalforvaltning og historie. Han har arbeidet i Amnesty International (1984–85) og i LO (1985–93), blant annet to år som LO-lederens personlige sekretær. Han har siden 2009 vært medlem av Europabevegelsens sentralstyre.
Han har vært hovedtillitsmann i Forsvaret 1982-1983;  styreleder i Studentenes og Akademikernes Internasjonale Hjelpefond 1981-1983 og leder Solidaritetsrådet for Mellom-Amerika 1983-1985. Han var medlem av AUFs sentralstyre 1983-1989; leder Haslum Ap 1989-1993 og leder av Bærum Ap 1993-98.
Han var personlig sekretær i Departementet for utviklingshjelp i 1986.


== Stortingskomitéer ==
2005–2009 medlem av Utenrikskomitéen; nestleder for den norske delegasjonen til Europarådets parlamentarikerforsamling
2005–2009 medlem av Den utvidede utenrikskomitéen.
2001–2005 medlem av Kirke-, utdannings- og forskningskomitéen.
2001–2005 varamedlem av Den utvidede utenrikskomitéen.
1997–2001 nestleder av Justiskomitéen.
1997–2001 medlem av Den utvidede utenrikskomitéen.
1993–1997 medlem av Sosialkomitéen.
1993–1997 varamedlem av Valgkomitéen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vidar Bjørnstad – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Vidar Bjørnstad hos Stortinget 
(no) Vidar Bjørnstad hos Norsk senter for forskningsdata 
(en) Vidar Bjørnstad hos Europarådets parlamentarikerforsamling
Nicko McBrain

Michael Henry McBrain (født 5. juni 1952 i England) er den nåværende trommeslageren i det britiske heavy metal-bandet Iron Maiden. Han ble medlem i bandet i 1982 etter Clive Burr og debuterte på Piece of Mind-albumet (1983).
Han fikk kallenavnet «Nickey» av foreldrene sine som ung, men skiftet til «Nicko» da han en gang ble presentert som en italiensk trommeslager ved navn «Neeko».
Men Nicko hadde ingen trommeinstruktør. Han lærte seg det selv og så på de proff og lærte på den måten.
Nickos største inspirasjonskilder har vært Ringo Starr (The Beatles), Charlie Watts (The Rolling Stones), John Bonham (Led Zeppelin) og Keith Moon (The Who).
Han er kjent for å variere rytmen og stilen ofte. Men en ting han skiller seg merkbart ut fra er at han ikke bruker dobbelpedal eller to basstrommer. Han mener det er «for komplisert» og «u-trommerisk». Han har i stedet utviklet en enorm teknikk og fart med en pedal. Men han har brukt dobbelpedal på sangen «Face in the Sand». Den var ifølge Nicko en av de vanskeligste sangene å spille, og den har derfor aldri blitt brukt live. 
Det eneste Nicko har skrevet for Maiden er basslinjen på «New Frontier» fra albumet Dance of Death (2003), han hevder i tillegg å ha skrevet en sang til A Matter of Life and Death (2006), men at denne ikke ble tatt med da Maiden ikke hadde tid til å spille den inn.


== Diskografi med Iron Maiden ==
Piece of Mind (1983)
Powerslave (1984)
Somewhere in Time (1986)
Seventh Son of a Seventh Son (1988)
No Prayer for the Dying (1990)
Fear of the Dark (1992)
The X Factor (1995)
Virtual XI (1998)
Brave New World (2000)
Rock in Rio (2001)
Dance of Death (2003)
Death on the Road (2005)
A Matter Of Life And Death (2006)
The Final Frontier (2010)
The Book of Souls (2015)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Nicko McBrain – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nicko McBrain på Internet Movie Database 
(en) Nicko McBrain hos The Movie Database 
(en) Nicko McBrain på Discogs 
(en) Nicko McBrain på MusicBrainz 
(en) Nicko McBrain på Encyclopaedia Metallum 
(en) Nicko McBrain på Songkick 
(en) Nicko McBrain på AllMusic 
Profil på Iron Maidens offisielle nettsted
Hydra (gresk mytologi)

Hydra (gresk: Ὕδρα) eller Uhyret fra Lerna var et kjempestort sjøuhyre i gresk mytologi. Ifølge legenden hadde Hydra ni hoder, hvorav det midterste var udødelig. Dersom et av hodene hennes ble hugget av, vokste det straks ut to nye. Hun var datter av Ekhidna og Tyfon, og søster til Kerberos, Khimaira og Sfinksen.Et av Herakles' tolv storverk var å drepe Hydra. Ettersom blodet hennes var giftig, brukte Herakles det senere som pilgift.
I våpenskjold forekommer hydra som heraldisk skjoldfigur og avbildet lik en syvhodet drage. I Norge bl.a. i segl fra 1796 for prokurator Leonard N. Scheitli, som ses i fotografi i H. Nissen og M. Aase: Segl i Universitetsbiblioteket i Trondheim (Trondheim 1990) side 125.


== Referanser ==
Ursula Evje

Ursula Evje (født 13. desember 1944 i Oslo) er en norsk politiker (Uavhengig).
Hun ble innvalgt på Stortinget fra Akershus i 1997 for FrP. (Uavhengig fra 14. desember 2004)


== Stortingets Presidentskap ==
2001–2005 varasekretær i Odelstinget.


== Stortingskomitéer ==
2001–2005 medlem av Kirke-, utdannings- og forskningskomitéen.
1997–2001 medlem av Kirke-, utdannings- og forskningskomitéen.
1997–2001 varamedlem av Valgkomitéen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ursula Evje hos Stortinget 
(no) Ursula Evje hos Norsk senter for forskningsdata
Philip Delaporte

Philip Adam Delaporte, en tyskfødt amerikansk protestantisk misjonær, ble med sin familie sendt til Nauru i november 1899. De kom fra Hawaii via Kusaie, arrangert av the American Board of Commissioners for Foreign Mission, sendt av the Central Union Church of Honolulu. Misjonen hadde startet rundt 10 år tidligere av en gilbertesisk pastor, Tabuia, og den hjalp til med en skole, som sammen med det katolske misjonsskolen utgjorde det eneste formelle skoletilbudet på øya i over to tiår.
Pastor Delaporte og hans kone, Salome (også misjonær), oversatte mange religiøse tekster til naurisk, inkludert Det nye testamentet, historier fra Det gamle testamente, en katekisme, en sangbok, skoletekster, og den kristne kirkes historie. The Boston Board of Missions Church på Nauru ble tatt over av London Missionary Society tidlig i 1917, og Delaporte-familien dro tilbake til USA.
I 1907 publiserte Delaporte sin lommeordbok for tysk-naurisk (Taschenwörterbuch Deutsch-Nauru). Ordboka er liten, ca. 10,5 x 14 cm, med 65 sider med gloser, og et dusin sider til med fraser, rangert alfabetisk etter det tyske alfabetet. Rundt 1 650 tyske ord er oversatt, ofte med fraser eller synonymer. Det er rundt 1 300 «unike» nauriske former i glosene, inkludert de inkludert i fraser, og om man ikke regner med diakritiske tegn.
I ordboka bruker Delaporte en ortografi bestående av følgende 32 bokstaver:

b p d t g k q j r w m n ñ
c f h l s z
i e a à â o ò ô ö u ù û ü

Da det ikke er noen forklarende seksjon i boka, er symbolenes fonetiske verdier opptil leseren. Teksten viser tre typer a, fire typer o og u, sammen med én i og én e. Med unntak av ò og ù, har de markerte vokalene kun en relativt liten andel av vokalene. Dette antyder at Delaportes system kanskje bare hadde to former hver for a, o og u. Ekstra bevis tyder på dette: Det er flere eksempler i ordboka av ett ord skrevet med forskjellige diakritiske tegn, og den nauriske bibelen, inkludert Delaportes Nye testamente, viser bare to vokalformer, en markert (med tilde), og en umarkert. Kanskje Mission Press' ikke kunne sette alle formene med tilde, so former ble byttet ut til former med trema og aksenter.


== Referanser ==
Sevilla

Sevilla er en by i Spania med ca. 700 000 innbyggere. Byen er hovedstad i den autonome regionen Andalucía og i provinsen Sevilla.
Byen var setet for Verdensutstillingene i 1929 og EXPO´92, som ble arrangert sommeren  1992.
Byen har to fotballag: Real Betis Balompié og Sevilla FC, som begge spiller i den øverste spanske divisjonen (per 2018).
Sevilla har tre bygninger på UNESCOs liste over Verdensarv: Katedralen i Sevilla, Alcázar i Sevilla og Archivo General de Indias. De tre bygningene ligger i umiddelbar nærhet til hverandre, midt i Sevillas bykjerne.
Sørvest for byen ligger Morón Air Base.


== Fotogalleri ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Seville – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Sevilla – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en)  Sevilla hos Wikivoyage
(en) Seville city guide
Xinzheng

Xinzheng  (kinesisk: 新郑; pinyin: Xīnzhèng) er en by med rang som byfylke i provinsen Henan i Folkerepublikken Kina. I 1999 var befolkningen på 608 567.Xinzheng ligger sør for provinshovedstaden Zhengzhou og regnes i dag som en satellittby til hovedstaden. Mot øst ligger storbyen Kaifeng, mot sør er Xuchang og mot vest er Luoyang.
Den er en av de byene i Henan som ble utvalgt som steder for reform og liberaliseringseksperimenter.
Xinzheng ligger i et jordbruksdistrikt med bl.a. hvete, mais, bomull og tobakk. Området er berømt  for sine kinesiske dadler (jujube). Det er også rikt på mineraler som kull, bauxitt og silisium.


== Historie ==

  
Xinzheng hevdes å være fødestedet til det legendariske Xuanyuan Huangdi, ("Den gule keiser"), som mytene gjør til det kinesiske folks stamfar. Han skal ha gjort Xinzheng til sin hovedstad og lokalt anser man derfor at hele den kinesiske kultur har sitt utspring der. Det som i alle fall er sikkert fra arkeologiske funn, er at stedet hadde bofast befolkning allerede 6000 år f.Kr. (Peiligangkulturen).
Under Vår- og høstannalenes tid (770–446 f.Kr.) var Xinzheng i århundrer tider Han-statens hovedstad. Xinzheng regnes som en av «Kinas ti oldtidshovedsteder».


== Administrative enheter ==
Subdistriktene Xinjianlu, Xinhualu, Xinyan;
Storkommunene Xincun, Xindian, Guanyinsi, Lihe, Hezhuang, Xuedian, Mengzhuang, Guodian, Longhu.
Kommunene Chengguan, Baqian, Longwang.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 107 fører gjennom området. Den løper fra Beijing til Shenzhen (rett ved Hongkong, og er på sin vei innom provinshovedstedene Shijiazhuang, Zhengzhou, Wuhan, Changsha og Guangzhou.


== Referanser ==
Chen (stat)

Chen var en mindre stat i vår- og høstannalenes tid i det gamle Kina. Den var en relativt liten stat konsentrert rundt et eneste urbant senter, Chenqiu, nær det som i dag er Huaiyang i den østlige delen av Henan-provinsen. Chen lå i den sørlige utkanten av det daværende kjerneområdet for kinesisk kultur og grenset til den halvbarbariske staten Chu.
Chens kongefamilie anså seg selv som etterkommere av keiser Shun. Ifølge tradisjonen hadde kong Wu av Zhou, som i 1046 f.Kr. hadde nedkjempet Shang-dynastiet, funnet frem til pottemakeren Gui Man, som var en etterkommer av Shun, og gjort ham til lensherre over Chen.
Chen ble senere en av satellittstatene til Chu og kjempet på Chus side i slaget ved Chengpu. Tilslutt ble staten annektert av Chu i 479 f.Kr.. Etter at den gamle Chu-hovedstaden Ying ble ødelagt, ble Chenqiu hovedstaden for en stund.
Wei (stat)

Wei (kinesisk: 魏; pinyin: Wèi) var en stat i de stridende staters tid i Kina. Den lå mellom statene Qin og Qi og omfattet deler av de moderne provinser Henan, Hebei, Shanxi og Shandong. Etter at hovedstaden ble flyttet fra Anyi til Daliang (i dag Kaifeng) under kong Hui av Wei ble staten også kalt Liang.
Staten var på sitt mektigste under sine to første herskere, markgreve Wen av Wei og markgreve Wu av Wei. Kong Hui av Wei, den tredje herskeren, konsentrete seg om økonomisk utvikling, blant annet med irrigasjonsprosjekter ved Den gule flod. Men ikke destro mindre var det under kong Hui at nedgangstidene langsomt satte inn. Weis fremstøt østover ble flere ganger holdt i sjakk på slagmarken, blant annet slaget ved Maling i 341 f.Kr.. I vest tapte den Xihe-området (et landlig og strategisk viktig område på vestbredden av Den gule elv der den danner grensen mellom nåtidsprovinsene Shanxi og Shaanxi). Dette området ble erobret av staten Qin.
Qins militære overmakt førte til at de kombinerte styrkene til statene Wei og Han ble nedkjempet under slaget ved Yique i 293 f.Kr.
Wei ble endelig erobret av Qin i 225.


== Liste over Weis herskere ==
Markreve Wen av Wei
Markgreve Wu av Wei
Kong Hui av Wei
Kong Xiang av Wei
Kong Ai av Wei
Kong Zhao av Wei
Kong Anxi av Wei
Kong Jingmin av Wei
Kong Jia av Wei


== Referanser ==
Løven fra Nemea

Løven fra Nemea, eller Den nemeiske Løven (gresk: Νεμέος λέων, Neméos léōn; latin: Leo Nemeaeus) var i henhold til gresk mytologi et grusomt monster. Løven, som levde i Nemea på Peloponnes, ble holdt for å være avkom av Tyfon og Ekhidna som så mange andre monstre, men noen sagn forteller også at løven falt ned fra månen, og var barn av Zevs og Selene. Opphavet er også tidvis omtalt som Orthos, en fryktelig hund med to hoder som voktet kjempen Geryons tamdyr.Det første av Herakles' tolv storverk var å drepe løven og komme tilbake med skinnet dens. Løven hadde terrorisert områdene rundt Nemea, og hadde så tykt skinn at våpen ikke kunne trenge gjennom det. Ettersom ingen våpen virket, drepte Herakles løven ved å kjøre armen ned i halsen på den slik at den ble kvalt. Gudinnen Athene rådet Herakles til å bruke en av løvens klør til å flå den med – vanlige redskaper dugde jo ikke. Klørne var skapere enn noe sverd og kunne rispe enhver rustning. Senere brukte Herakles løveskinnet som rustning. 
Den nemeiske løven ble så sendt opp på himmelen som stjernetegnet løven.
I dag er løver ikke en del av gresk fauna. Asiatisk løver var tidlig en del av dyrelivet i sørøstlige Europa. I henhold til den antikke historikeren Herodotos var det løver i antikkens Hellas, men rundt 100 f.Kr. var de blitt utryddet.


== Referanser ==