jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Julussdalen

Julussdalen er et mindre dalføre i Elverum og Åmot kommuner i Innlandet fylke. Julussdalen er om lag 30 kilometer lang, har blandingsskog og noe myrområder. Det er spredt bebyggelse i dalføret, særlig i nedre del på Elverumssiden.  Eldre gårdsnavn er Skavhaugen, Julussmoen, Nymoen, Gammelmo, Neverlia og Storbekken, alle på Elverumssiden. Det er mange historiske anlegg, som koier, møller og setrer.
Dalen har navn etter elven Julussa som er en meanderelv med utspring fra Bergesjøen (318 moh.) og renner mot nord gjennom dalføret til Rena i Åmot kommune. Julussa er kjent for tømmerfløting, og Julussakonflikten i 1927 var av nasjonal betydning. Siste tømmerfløting var i 1969. Navnet Julussa kan ha to betydninger: Ljodlaus (a) den lydløse, eller fra hjulhus (i mølle).
Mange av gardsbrukene i dalen er nedlagt, og det er omtrent ingen som har beitedyr lenger. Dalen har også vært hjemsted for et revir med ulver, som har skapt en del konflikt. Noen av de som bor i dalen arbeider på tettstedene Rena og Elverum, og en hel del av de som bor der driver med trekkhunder på hobbybasis. Stedet er populært for landeveissyklister, det er flere sykkelruter i dalen. Det drives også elgjakt i dalen. Tidligere var det en barneskole på Julussmoen på Elverumssida, men denne har siden blitt nedlagt. 


== Se også ==
Julussa
Julussakonflikten


== Referanser ==
Gro Dannevig

Gro Dannevig (født Ferkingstad 30. mars 1977) er en norsk sjakkspiller. Etter internasjonal rating er hun rangert som Norges 9. sterkeste kvinne ifølge ratinglisten for juni 2013, men hun har vært inaktiv med siste turnering i 2005. Da hun var aktiv representerte hun Sevland SK.
Dannevig ble norgesmester i kadettklassen for jenter i 1991 og 1993, og i juniorklassen i 1994. Hun spilte for Norge i sjakkolympiadene i 1994 og 2004. Gro Dannevig er søster til sjakkspillerne Sjur Ferkingstad og Trond Ferkingstad.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gro Dannevig – FIDE
Sjef Hæren

Sjef Hæren (tidligere Generalinspektøren for Hæren (GIH)) er en militær embedsmann utnevnt av Kongen i statsråd som har ansvaret for å styre den norske Hæren.  


== Bakgrunn ==
Stillingen ble opprettet under andre verdenskrig som Sjef Hærens Overkommando. I 1970 ble Forsvarets overkommando (FO) opprettet og Hærens Overkommando lagt ned. Sjef Hærens Overkommando ble da lagt inn under FO og endret navn til Generalinspektøren for Hæren. Som en del av langtidsplan for forsvarssektoren ble embeds- og stillingstittelen endret til sjef Hæren fra 1. januar 2017.


== Oppgaver og ansvar ==
Sjef Hærens nærmeste overordnede er Forsvarssjefen (FSJ). Sjef Hæren stiller dessuten i audiens hos Hans Majestet Kongen flere ganger i året, for å gi oppdateringer om Hærens status. 
Sjef Hæren har et helhetlig ansvar for å styrkeprodusere, styrkegenerere og vedlikeholde egen styrkestruktur, herunder ansvaret for sine taktiske kommandoer. De taktiske sjefene tildeles operativ kommandomyndighet direkte fra sjef FOH. Videre er sjef Hæren faglig ansvarlig for landmilitær virksomhet i Norge.


== Liste over tidligere og nåværende sjef Hæren ==


=== Sjef Hærens Overkommando ===
1940–1942: Generalmajor Carl Gustav Fleischer 
1942–1945: Generalmajor Johan Didrik Schlømer Beichmann
1945–1946: Generalmajor Ole Berg
1946–1948: Generalløytnant Olaf Helset
1948–1956: Generalløytnant Wilhelm von Tangen Hansteen
1956–1961: Generalløytnant Bjørn Christophersen
1961–1966: Generalløytnant Paal Frisvold
1966–1970: Generalløytnant Harald Løken


=== Generalinspektør for Hæren ===
1970–1971: Generalløytnant Harald Løken
1971–1979: Generalmajor Ole Jacob Bangstad
1979–1982: Generalmajor Rolv Eios
1982–1984: Generalmajor Egil Johannes Ingebrigtsen
1984–1987: Generalmajor Olav Breidlid
1987–1989: Generalmajor Dagfinn Danielsen
1989–1992: Generalmajor Arne Solli
1992–1996: Generalmajor Sven Sved
1996–1998: Generalmajor Sverre Økland
1998–2003: Generalmajor Roar Haugen
2003–2005: Generalmajor Lars Sølvberg
2005–2009: Generalmajor Robert Mood
2009–2013: Generalmajor Per Sverre Opedal
2013–2015: Generalmajor Rune Jakobsen
2015–2016: Generalmajor Odin Johannessen


=== Sjef Hæren ===
2017–2019: Generalmajor Odin Johannessen
2019–2020: Generalmajor Eirik Johan Kristoffersen
2020–dd: Generalmajor Lars Sivert Lervik


== Se også ==
Sjef Luftforsvaret
Sjef Sjøforsvaret
Sjef Heimevernet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hæren sin side på Forsvaret.no Arkivert 29. januar 2017 hos Wayback Machine.
DBµV

dBµV er et logaritmisk mål for spenning relativ til 1µV over en lastimpedans. Denne impedansen er ofte, men ikke nødvendigvis, på 50Ω.Enheten benyttes gjerne i forbindelse med beregninger på antenneanlegg.


== Se også ==
dB


== Referanser ==
Lockheed P-80 Shooting Star

Lockheed P-80 Shooting Star var det første, operative, jetdrevne jagerflyet som ble tatt i bruk av USAF. Bell P-59 Airacomet var tidligere ute med jetmotor, men ble kun produsert i begrenset antall og ble aldri operativt. P-80 var også et av de første operative, jetdrevne jagerfly som hadde motorene som en del av flyskroget, noe som først ble gjort på P-59 Airacomet (andre jetjagere hadde motorene eksternt for å lette vedlikeholdet av disse tidlige turbojet-motorene), og som siden ble den normale løsningen på nesten alle jagerfly.


== Spesifikasjoner (P-80A) ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
VÁLKA, Zbyněk. Stíhací letadla 1939-45/USA-Japonsko. Olomouc: Votobia, 1996. 88 s. ISBN 80-7198-091-9.


== Eksterne lenker ==
Wings Palette-fargelegging
Brustad-bu

Brustad-bua er et uttrykk som oppstod etter at Torbjørn Jaglands Arbeiderparti-regjering ved daværende barne- og familieminister Sylvia Brustad i 1997 la frem forslag til nye reguleringer av butikkers åpningstider. Resultatet av de nye reguleringene var at salg av daglig- og kiosk-varer ikke var omfattet av åpningstidsbegrensingene som fulgte av loven, så lenge utsalgsstedene var under 100 kvadratmeter (150 kvadratmeter for bensinstasjoner). Disse små butikkene fikk kallenavnet «Brustad-bu».


== Bakgrunn ==

Loven skulle erstatte lov 26. april 1985 nr. 20 om åpningstider for utsalgssteder, som hadde et unntak fra åpningstidsbegrensningene for blant annet kiosker, bensinstasjoner og salg av blomster og planter, men definerte ikke «kiosk» og regulerte ikke utsalgsstedenes størrelse. Et alternativt forslag ble framlagt av Senterpartiets stortingsrepresentant,  Unn Aarrestad, og fikk navnet Aarrestad-bua.
Den nye åpningstidloven av 1998 avgrenset i tillegg butikkenes åpningstider til mellom kl. 06.00 og 21.00 på hverdager, og frem til kl. 18.00 på lørdager. På søndager skulle butikkene holde stengt. Unntatt fra disse åpningstidsbegrensningene var utsalgssteder som i det vesentlige solgte kiosk- eller dagligvarer, og som hadde en samlet salgsflate som ikke oversteg 100 kvadratmeter (150 kvadratmeter for bensinstasjoner).
Loven som innførte Brustad-bua ble vedtatt med stemmene til Arbeiderpartiet og Kristelig Folkeparti. På tross av navnet var det ikke Sylvia Brustad selv som ivret for innføringen av de nye bestemmelsene, og initiativet kom fra fagbevegelsen i LO.


== Senere regler om åpningstider ==
Åpningstidloven av 1998 ble opphevet 1. april 2003, slik at det ikke er begrensninger på butikkers åpningstider på hverdager, men bestemmelsene om åpningstider på helligdager ble flyttet til lov om helligdager og helligdagsfred.Det har på Stortinget også etter dette blitt fremmet flere forslag om endringer i og også fullstendig avskaffelse av loven, men forslagene har blitt nedstemt.


== Referanser ==
Bushflyvning

Bushflyvning er en betegnelse på flyvning med små transportfly til fjerne, gjerne ugjestmilde steder på kloden uten noen form for infrastruktur, og for eksempel strender, små elver og skogsbilveger blir brukt som rullebane. Bushflyvning som vi kjenner det i dag oppstod i det nordlige Canada og Alaska.


== Typiske Bush-fly ==
Ufullstendig

DHC-2 Beaver
Noorduyn Norseman


== Kjente Bushpiloter ==
Ufullstendig

Noel Wien
Lowell Thomas, Jr.


== Referanser ==
Ernst Motzfeldt (arkitekt)

Ernst Motzfeldt (født 16. mars 1903, død 31. januar 1981) var en norsk arkitekt og gårdbruker.
Etter artium ble Motzfeldt uteksaminert fra Norges tekniske høgskole i 1926. Han fikk oppført en rekke boliggårder og forretningsgårder i Oslo og villaer i det daværende Aker (siden innlemmet i Oslo). Noe av dette skjedde i samarbeid med andre arkitekter som Gunnar Bjerke og Leif Wiersholm. Motzfeldts bygninger er for en stor del preget av funksjonalisme.


== Bygninger i utvalg ==
(Alle i Oslo.)

Villa i Trosterudveien 37 (sammen med Gunnar Bjerke, 1931)
Bolig- og forretningsgård i Bogstadveien 15 (sammen med Gunnar Bjerke, 1931)
Bolig- og forretningsgård i Eilert Sundts gate 14 (sammen med Gunnar Bjerke, 1931)
Boliggård i Camilla Colletts vei 11 (oppr. 9B; sammen med Andreas Nygaard, 1932)
Bolig- og forretningsgård i Bogstadveien 31 (1933)
Villaleiegård i Nordraaks gate 9 (1933)
Boliggård i Fagerborggata 40 (1933)
Boliggård i Fagerborggata 45
Boliggård i Oscars gate 6–8 (1934, sammen med Leif Wiersholm)
Boliggård i Ullevålsveien 111 (1934)
Villa i Tuengen allé 1B (1935; dronning Sonjas barndomshjem, flyttet til Maihaugen i 2016)
Kompleks av bolig- og forretningsgårder i Sandakerveien 10B–T (oppr. 10B sammen med Leif Wiersholm og 10C i eget navn, 1936)
Boliggård i Drammensveien 54A (1936)
Boliggård i Drammensveien 56A/B (1936)
Bolig- og forretningsgård i Gjøvikgata 1 (sammen med Leif Wiersholm, 1936)
Boliggård i Munkedamsveien 86B (1936)
Boliggård i Munthes gate 39 (sammen med Leif Wiersholm, 1936)
Boliggård i Åkebergveien 56A–B, med bl.a. Jarlen kino (sammen med Leif Wiersholm og Knut Knutsen, 1937)
Boligblokker i Bentsebrugata 23 og 25 (sammen med Leif Wiersholm, 1937)
Bolig- og forretningsgård i Grefsenveien 6 (1937)
Boligblokk i Bentsebrugata 27 (sammen med Leif Wiersholm, 1938)
To boligblokker i Ole Bulls gate 2–8 og 23A–D (sammen med Leif Wiersholm, 1938)
Hybelhus i Brinkens gate 2 (sammen med Leif Wiersholm, 1938)
Boliggård i Sandakerveien 67 (sammen med Leif Wiersholm, 1939)
Boligblokk i Treschows gate 23 (sammen med Leif Wiersholm, 1939)
Boliggårder i Sandakerveien 46, 48 og 50 (1947–1950)
Boliggårder i Bentsebrugata 11 og 13 (1950–1952)

		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Joar Nyquist og P.D. Hofflund, red. (1955). Oslo gårdkalender: Nybygg 1925–1945 med et tillegg for 1945–1955. Oslo: Fredhøi. 
Ernst Motzfeldt i Norsk kunstnerleksikon
Rolv Werner Erichsen, red. (1949). Studentene fra 1921. Biografiske opplysninger samlet til 25 års jubileet 1946. s. 227. 
Rolv Werner Erichsen, red. (1971). Studentene fra 1921. Biografiske opplysninger samlet til 50-års jubileet 1971. s. 206–207. 
O.Delphin Amundsen, red. (1950). Vi fra NTH. De neste ti kull 1920–1929. Dreyer. s. 145. 


== Eksterne lenker ==
Motzfeldt, Ernst (1903–1981) (Kulturnav)
Alexander Bugge

Alexander Bugge (født 30. desember 1870 i Kristiania, død 24. desember 1929 i København) var professor i historie, senere statsstipendiat.
Han var sønn av Sophus Bugge, ble student 1889, tok lærereksamen 1893 og doktorgraden 1899 på avhandlingen «Studier over de norske byers selvstyre og handel». 1903 ble han professor i historie ved Det Kongelige Frederiks Universitet etter Gustav Storm, et embete han beholdt inntil 1912, da han trakk seg tilbake for å virke som fri skribent, med stilling som statsstipendiat fra 1914. I denne tiden bodde han i Fyresdal og Kviteseid. Han var en flittig skribent og populær foredragsholder.
Han foretok lengre studiereiser særlig til De britiske øyer og Italia. Her tok han 1896–97 og 1906 en del avskrifter i Vatikanbiblioteket for Diplomatarium Norvegicum, som han også redigerte enkelt bind av. Sentrale tema i hans forfatterskap og forskning var den eldste norske handels- og byutvikling, samt vikingtidens kulturforhold. 
Bugge ble medlem av Det Norske Videnskaps-Akademi i 1898, bare 28 år gammel. 


== Referanser ==


== Litteratur ==

Handelen mellem England og Norge indtil Begyndelsen af 15. Aarh. 1898
Studier over de norske Byers Aelvstyre og Handel før Hanseaternes Tid. 1899
Sagaen om Trond i Gata og Sigmund Brestessøn eller Færøingernes saga. 1901
Vikingerne. 1904, 1906
Vesterlandenes Indflydelse paa Nordboernes og særlig Nordmændenes ydre Kultur, Levesæt og Samfundsforhold i Vikingetiden (1904)
Illustreret verdenshistorie for hjemmet. 9 bind. 1920-29
Den norske sjøfarts historie. første bind. 1923
Den norske trælasthandels historie. 2 bind. 1925-28
Tinn i gamaltidi – busetnad og fornminne. I Tinn Soga bind1 redigert av Halor H. Einung. 1926
Våler bygdebok, i manus. Utgitt 1936Om hamHalvdan Koht. «Alexander Bugge» I: Norsk biografisk leksikon, 1. utg.
Halvdan Koht. «Minnetale over Alexander Bugge» I: Vitenskapsakademiets årbok, 1930
Claus Krag. «Alexander Bugge» I: Norsk biografisk leksikon, 2. utg.
Studenterne fra 1889: biografiske meddelelser samlet til 25-aars-jubilæet 1914. Trondhjem. 1914. 
Eirik Kristoffersen, Kampen om folkeminnesamlingen: Da folkeminnene ble et forskningsfelt og «folket» krevde dem tilbake, Scandianvian Academic Press, Oslo 2017. ISBN 9788230402054


== Eksterne lenker ==
(no) Alexander Bugge i Norsk biografisk leksikon
Alexander Bugge på Heimskringla.no
Digitaliserte bøker av Bugge hos Nasjonalbiblioteket.
Herugrim

Herugrim var et sverd fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Dette sverdet tilhørte Kong Théoden av Rohan. Han hadde betrodd sverdet til Gríma Ormtunge for at han skulle holde det trykt, men Ormtunge gjemte det bort og lot det ruste. Da Gandalv fikk Théoden tilbake til krefter etter Sarumanns trolldomsknep ble sverdet rengjort og gitt tilbake til kongen.
Pasient- og brukerombud

Pasient- og brukerombud er norske ombudsmenn som skal støtte pasienter og pårørende når de trenger råd, veiledning og informasjon om pasientrettigheter. Ordningen med pasient- og brukerombud i hvert fylke er statlig og lovfestet i pasient- og brukerrettighetsloven kapittel 8. Ombudene skal ta vare på pasientene og brukernes behov, interesser og rettssikkerhet overfor helse- og sosialtjenesten, og bidra til å bedre kvaliteten i tjenestene. Ombudets arbeidsområde er offentlige spesialisthelsetjenester og kommunale helse- og sosialtjenester.
Pasient- og brukerombudene er en rådgivende instans for pasienter og pårørende. Ombudene er selvstendige og uavhengige, men har ikke formell makt. Ordningen er administrativt knyttet til Helsedirektoratet. Ombudene har taushetsplikt og ordningen er gratis. De som henvender seg til ombudet kan kreve å være anonyme. Både pasienter, pårørende og helsepersonell kan ta kontakt.
Pasient- og brukerombudet kan gi informasjon om hvilke rettigheter en har som pasient og/eller bruker. Ombudene kan gi råd og veiledning og hjelpe med å formulere og videreformidle spørsmål og/eller klager. Ombudene kan også bidra som konfliktløser og hjelpe til i dialog med helsepersonell/sykehus, sykehjem, allmennlegetjeneste og andre som gir helsehjelp og sosiale tjenester.
Ombudenes erfaringer blir brukt til å gi tilbakemeldinger for å bidra til øket kvalitet i tjenestene.
Det er avgjørende at pasienter er informert om sin helsetilstand og om planlagt behandling. Pasientene må få tilbud om kopi av henvisinger, epikrise og journal. Dette gir pasienten reell medvirkning og bidrar til at pasienten selv kan ivareta sine interesser på en bedre måte.
Ombud finnes pr. 2016 i alle fylker.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Pasientombudet.no
Edin Dervišhalidović

Edin Dervišhalidović (også kjent som Dino Merlin) (født 12. september 1962) er en kjent bosnisk musiker. Han er født og oppvokst i Sarajevo. Der tok han også sin utdannelse.


== Karriere ==
Dervišhalidović etablerte bandet Merlin i 1983 og var sanger og låtskriver. Med Merlin spilte han inn fem studioalbum. Det ble solgt over 1 million av disse albumene.
Etter Peta strana svijeta ble bandet oppløst, men Dervišhalidović tok artistnavnet «Dino Merlin» og fortsatte som solist. Og det var her han hadde størst suksess. Som soloartist har han utgitt fire studioalbum og ett konsertalbum. Disse solgte over 2 millioner eksemplarer. Bare Burek solgte over 600 000 eksemplarer i tidligere Jugoslavia den første uken.Dino Merlin har med musikken ønsket å bringe sammen fans og stjerner fra alle kanter av det tidligere Jugoslavia. På konserten på Stadion Kosevo var det gjesteartister som Nina Badrić (Kroatia) og Željko Joksimović (Serbia). Med Željko Joksimović framførte han superhiten «Supermen» som nettopp handler om forholdet blant mennesker fra tidligere Jugoslavia. Albumet Sredinom solgte også godt og lå på førsteplass i Bosnia-Hercegovina, Serbia og Montenegro, Kroatia og Makedonia. Like etter krigen i Bosnia-Hercegovina laget han en versjon av Michael Jackson sangen «They Don't Care About Us» med tittelen «Kad sve bude jučer» (Når alt dette er gårsdagen). 
Han skrev den første nasjonalsangen til Bosnia-Hercegovina «Jedna si jedina». Men den ble byttet ut etter noen år med en instrumental sang fordi kritikere mente sangen relaterte seg bare til bosnjakene, selv om den ble skrevet på kroatisk og hverken bosnjakene, serberne eller kroatene er nevnt i teksten.
Han har samarbeidet med en rekke internasjonale stjerner som Yusuf Islam (tidligere Cat Stevens).
Han bor nå i Sarajevo med sin kone og to barn.


== Diskografi ==
Med gruppen Merlin:

Kokuzna vremena (1985) (Forvirrende tider)
Teško meni sa tobom (a još teže bez tebe) (1986) (Det er vanskelig å leve med deg, men enda vanskeligere uten)
Merlin (1987)
Nešto lijepo treba da se desi (1989) (Noe fint må skje)
Peta strana svijeta (1990) (Femte side av jorden)Som soloartist:

Moja bogda sna (1993) (Min del av en drøm)
Fotografija (1995) (Fotografi)
Vječna vatra – Konsertalbum (1999) (Evig flamme)
Sredinom (2000) (Midtveis)
Burek (2004)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dino Merlin – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Edin Dervišhalidović på Internet Movie Database 
(en) Edin Dervišhalidović på Apple Music 
(en) Edin Dervišhalidović på Discogs 
(en) Edin Dervišhalidović på MusicBrainz 
(en) Edin Dervišhalidović på SoundCloud 
(en) Edin Dervišhalidović på Spotify 
(en) Edin Dervišhalidović på Songkick 
(en) Edin Dervišhalidović på Last.fm 
(en) Edin Dervišhalidović på Genius — sangtekster 
(en) Edin Dervišhalidović på AllMusic
Objective-C

Objective-C (ofte forkortet Obj-C) er et objektorientert programmeringsspråk som er realisert som en utvidelse av ANSI C. Det anvendes fremfor alt i programmeringsmiljøene Cocoa (Mac OS X) og GNUstep, som begge to er realiseringer av OpenStep-standarden.


== Beskrivelse ==
Objective C er en svært liten utvidelse av C. Det finnes bare et tillegg av syntaks og omtrent ti nye kodeord. Sånn sett er det veldig enkelt å lære om man kjenner til C.


=== Meldinger ===
Objektorienterte programmer er bygd opp av objekter som sender hverandre meldinger (anvisninger) og utfører metoder. Meldinger i Objective-C baserer seg på Smalltalk og ser ut på følgende måte:

[objekt metode]

for eksempel:

textLengde = [@"Hello World!" length];  // tekstobjektet "Hello World!" skal kjøre metoden "length"

meldinger kan pakkes i hverandre og gis argumenter etter kolon:

[resultat setFloatValue: [beløp floatValue]*[antall floatValue]];


=== Klasser ===
For å skape objekter av sin egen type bør man beskrive den i en såkalt klasse. Det består av en interface-del som inneholder statusen og evnene objektene av klassens type har, dvs. interfacen deklarerer variablene og metodene sine:

 #import <objc/Object.h>
  @interface Lampe : Object {
    BOOL lyser;                      // statusen 
  }
 – (BOOL)lyser;                     // evnen: svar om lyser
 – (void)settLyser:(BOOL)nyeStatus;
 – (id)init;                             // sett startstatus
 @end

og en implementation som beskriver hvordan evnene skal utføres:

@implementation Lampe
 – (BOOL) lyser {
   return lyser;                     // returner variablen (som lever i en annen navnrom enn metodene)
 }
 – (void)settLyser: (BOOL) nyeStatus {
   lyser = nyeStatus;
 }
 – (id)init {
   if (self = [super init]) {
      [self settLyser:NO]:
   }
   return self;
 }
 @end

Nye objekter kan nå bygges idet man sender meldingen om å utføre metoden «alloc» til klassen. Klasser er også spesielle objekter med metoder. Klassen over kan for eksempel brukes slik:

#include <stdio.h>                  // bruk normale C-inn-/utgave i eksemplet
 main () {
   id objektet;                                           // id mener "et eller annet objekt"
   objektet = [[[Lampe alloc] init] settLyser: YES];      // kompleks pakking av meldinene
   printf ("Lampen i variablen \"objektet\" %s.", [objektet lyser]?"lyser":"lyser ikke");
 }


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Objective-C – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
The Objective-C Programming Language
https://web.archive.org/web/20060209162029/http://www.dekorte.com/Objective-C/
Objective-C kurs for nybegynnere
Tancredo Neves

Tancredo de Almeida Neves (født 4. mars 1910 død 21. april 1985) var en politiker og finansmann fra Brasil.
Neves vokste opp i delstaten Minas Gerais. September 1962–juli 1962 var Neves Brasils statsminister. Han ble i januar 1985 valgt av Brasils Nasjonalkongress til å bli landets første president etter avviklingen av militærdiktaturet. Dagen før han skulle starte presidentgjerningen ble han svært syk. Etter flere operasjoner fikk han sykehusinfeksjon og døde i april. Visepresident José Sarney fungerte som konstituert president og ble deretter innsatt som president i Brasil.


== Referanser ==
Inger Helene Nybråten

Inger Helene Nybråten (født 8. desember 1960 i Skrautvål) er en norsk tidligere langrennsløper.
Hun fikk sitt internasjonale gjennombrudd med VM-gull på stafetten i Oslo 1982. I OL 1984 gjentok hun bedriften. I 1989 tok hun VM-bronse på stafetten hun gjorde også det samme i 1991 og 1993. Hun tok OL-sølv på stafetten i 1992 og 1994. Hun vant VM-bronse på 15 km og sølv på stafetten i 1995.


== Verdenscupseire ==


== Medaljer i norske mesterskap ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Inger Helene Nybråten – Olympedia 
(en) Inger Helene Nybråten – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Inger Helene Nybråten – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Inger Helene Nybråten – FIS (langrenn)
Populærmusikk

Må ikke forveksles med sjangeren popmusikkPopulærmusikk er en samlebetegnelse for en rekke stilarter innen musikk, som kan hevdes å være tidsaktuell underholdningsmusikk. Popmusikken retter seg i første rekke mot et kjøpekraftig ungdommelig publikum, men musikken favner folk i alle aldre. 
Som eksempler på populærmusikkens historie, under betydningen av tidsaktuell underholdningsmusikk, er swing et eksempel på 1930-tallets populærmusikk, og rock and rollmusikk eller (rock) regnes som 50-tallets populærmusikk. På 1960-tallet dukket beatmusikken opp og ble datidens populærmusikk. Etterhvert som mange av de klassiske popbandene ble eldre og nye kom til, har begrepet favnet stadig ny betydninger og sjangre, som heavy metal og hiphop.
Etterhvert har begrepet «popmusikk» blitt mer brukt om en spesiell sjanger, enn den originale betydningen som musikk som er populær blant folket.


== Se også ==
Popmusikk
Slager


== Litteratur ==
Yngve Blokhus og Audun Molde WOW! Populærmusikkens historie, 2004 ISBN 9788215003580