jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Klorofyll

Klorofyll (av gresk chloros, «grønn» og phyllon, «blad») er et pigment som finnes i planter, alger og blågrønnbakterier. Klorofyllet absorberer det blå og (til en viss grad) det røde lyset i det elektromagnetiske spekteret, mens grønt blir reflektert – herav den grønne fargen. Tidligere ble klorofyll på norsk ofte kalt «bladgrønt».
Klorofyllet spiller en nøkkelrolle i fotosyntesen, som ved hjelp av solenergi omdanner uorganiske forbindelser til organisk stoff. Det finnes fem ulike typer klorofyll, som absorberer i noe ulike deler av spekteret. I tillegg har plantene hjelpepigmenter som karotenoid og xantofyll som utvider absorpsjonen til en større del av spekteret. Forholdet mellom klorofyll og hjelpepigmenter kan tydelig ses om høsten, når klorofyllet i bladene brytes ned, og hjelpepigmentene bryter lyset i ulike sjatteringer av gult og rødt.

Organismene tilpasser seg skiftende tilgang på sollys på ulike måter. For det første er det store forskjeller mellom arter når det gjelder klorofyllkonsentrasjon, betinget av livsmiljø. Et mål for klorofyllkonsentrasjon er Chl/C-forholdet, som angir hvor mye vekten av klorofyll α utgjør i forhold til vekten av alt karbon i organismen. 
Mange arter kan dessuten øke mengden klorofyll i tider på året da lystilgangen er dårlig. En og samme art kan for eksempel øke Chl/C-forholdet fra 0,01 til 0,03 under dårlige lysforhold. En annen måte organismer kan tilpasse seg, er å endre forholdet mellom ulike typer klorofyll for å utnytte det skiftende sollyset bedre. Det ser for eksempel hos fytoplankton, som har en annen klorofyllsammensetning om vinteren når vannet er blått og klart enn om våren når vannet er grønt. Mange arter kan også beskytte seg mot intenst sollys ved å øke konsentrasjonen av karotenoider og xantofyll. Slike tilpasninger kalles kromatisk tilpasning.
Når klorofyll brukes som grønt fargestoff i mat, har det E-nummer E140.


== Kjemisk struktur ==
Det finnes flere typer klorofyll, som forekommer i de ulike gruppene av organismer i skiftende grad. Alle fotosyntetiserende organismer har klorofyll α. Klorofyll er et klorinpigment, med samme struktur som porfyrin. Sentralt i porfyrinringen sitter et magnesiumion.


== Kilder ==
(no) Klorofyll i Store norske leksikon
Ólavsøka

Ólavsøka har to betydninger på færøysk:

Olsok 29. juli: høytidsdag til minne om Olav den helliges død.
28. og 29. juli: Færøysk nasjonalhøytid i Tórshavn i forbindelse med at Lagtinget settes.Ólavsøkan er en forening av politikk og kristendom. Færøyingene er det eneste nordiske folk som valgte olsok som nasjonal helligdag og ikke kun religiøst, men også politisk. Olav den hellige var norsk konge den gang Færøyene var en del av Norge. 
Færøyingene kaller sin nasjonalhøytid for Ólavsøka, som er den færøyske formen for det latinske vigilia sancti Olavi (vigilia = vøka på færøysk og betyr vakt). Helgenkongen Olav har alltid hatt en sentral plass i færøysk religiøs og politisk tradisjon og kultur.
Ólavsøkudagur (29. juli) åpnes Færøyenes tusenårige gamle parlament Lagtinget i hovedstaden Tórshavn. Lagtingets medlemmer, medlemmer av Færøyenes landsstyre, biskop, alle prestene og de høyeste embedmenn går i prosesjon fra Lagtingshuset til Tórshavn domkirke. Etter en gudstjeneste (Olsokmesse) går de tilbake til Lagtingshuset hvor lagmannen holder sin åpningstale.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ólavsøka-webcam 2005
Portal.fo - Ólavsøkuskrúðgongan 2005 (Bilder fra Ólavsøkaprosejonen med lagmanden foran)
- Postverk Føroya
Lisbeth Nebelong: Færøysk fest med undertoner Arkivert 27. august 2005 hos Wayback Machine.
Drekin.fo – Havnar Roðrarfelag (på færøysk, alt om kapproing med færøybåter)
Gabbro

Gabbro er en magmatisk bergart, en dypbergart, eller noen ganger en intrusiv gangbergart, dannet under høyt trykk og høg temperatur. Den består av jern, plagioklas, mørkt pyroksen, amfibol og olivin. Gabbro er en basisk bergart. 
Den kalles også «svart granitt», noen ganger, men dette er et geologisk ukorrekt navn. Den mørke fargen kommer av et høyt jerninnhold sammen med det mørke pyroksenet. Gabbro er hvit og svartspettet, og ofte med noe brunt eller grønt. Den er massiv og ganske grovt kornet. Noen ganger har gabbro en lagdeling, gjerne med koronastruktur. 
Gabbro kan være svakt metamorf, da vil den ha tydeligere lyse og mørke bånd, eller bli mer grønn av farge. Dette fordi plagioklasen endres til klinozoisitt, albitt og kalsitt. Klinopyroksen endres til kloritt. 
Gabbro brukes til bygningsstein, gulv, trapper, fasader og lignende.  Sjeldnere som gravminner. 
Gabbro er vanlig mange steder i Norge, men finnes sjelden i store forekomster. Flere steder har det vært, eller er, bruddvirksomhet.

Kobbvågen, Bø kommune  i Nordland, er det bruddvirksomhet.
Vistdal, i Møre og Romsdal, er nok det mest kjente steinbruddet der gabbro tas ut, handelsnavnet, vistadlitt, har den fått herfra.
Flisa
Solvåg i Nordland
Solør, her ble det tatt en finkornet variant, kalt hyperitt, denne hadde handelsnavnet svart granitt (et ikke korrekt geologisk navn).
Kragerø
Raunholm på Fitjar, store forekomster.Anortositt er en variant av gabbro.  Det er en plagioklas bergart, dannet fra en gabbrosmelte, i en egenartet dannelsesprossess.  Ved Egersund har det vært bruddvirksomhet på denne bergarten. Den kan noen ganger ha labradorisering, som er en lysbrytning i bergarten. Denne lysbrytningen oppstår i lammer av to typer plagioklas.  Disse sammensmeltede lamellene er små og først synlig i elektronmikroskop.
Peridotitt er en variant av gabbro som er meget rik på de mafiske mineralene olivin og pyroksen.


== Se også ==
Liste over bergarter
Roar Wold

Roar Wold (født 16. mai 1926 i Strinda, død 26. februar 2001) var en norsk maler, kjent for sin strengt beherskede, abstrakte kunst.
Han var elev ved Statens kunstakademi i perioden 1948–1951. I 1967 var han førsteamanuensis ved Institutt for form og farge ved Norges tekniske høgskole. I perioden 1976–1981 var han styreformann ved Kunstakademiet i Trondheim.


== Referanser ==


== Kilder ==
Aschehoug og Gyldendals STORE NORSKE Leksikon, 3. utgave, 2. opplag 1998


== Eksterne lenker ==
Roar Wold ved Trondheim Kunstmuseum – på kunst.no
Europavei 55

Europavei 55 går mellom Helsingborg i Sverige og Kalamáta i Hellas. Veiens lengde er rundt 2930 km.
Trasé fastlagt av UNECE: Helsingborg ... Helsingør – København – Køge – Vordingborg – Farø – Nykøbing Falster – Gedser ... Rostock – Berlin – Lübbenau – Dresden – Teplice – Praha – Tábor – České Budĕjovice − Dolní Dvořištĕ – Linz – Salzburg – Villach – Tarvisio – Udine – Palmanova – Mestre (Venezia) – Ravenna – Cesena – Rimini – Fano – Ancona – Pescara – Canosa – Bari – Brindisi ... Igoumenitsa – Preveza – Messolongi – Rion – Patrai – Pyrgos – Kalamata.
Den nåværende europavei 4 (Helsingborg-Tornio) skulle egentlig også ha vært en del av E55. E4 har på denne strekningen fått beholde nummeret som gjaldt inntil 1992. Dette unntaket ble innrømmet Sverige fordi kostnadene med en omskilting på denne særdeles lange veidelen ville blitt altfor store. For europavei 6 ble det gjort et liknende unntak.


== Knutepunkter ==


== Eksterne lenker ==
European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) 14 mars 2008 (PDF, offisiell E-veiliste begynner på s. 14)
UNECEs oversiktskart over alle europaveieneScandlines
HH-Ferries
Fergeinfo Brindisi-Igoumenitsa
Webkameror i Danmark
Anortositt

Anortositt er en grovkornet (fanerittisk), lys blålig grå til brunlig magmatisk bergart. Bergarten er klart dominert av plagioklas (75-95% plagioklas er vanlig), i 1-10 cm store krystaller, med sammensetning vanligvis mellom An70 og An40. Den kan noen ganger ha labradorisering, dvs. en lysbrytning i bergarten. Denne lysbrytningen oppstår på grunn av avblanding av lameller av to typer plagioklas, disse er små og først synlig i optisk mikroskop. Både antipertitter og Böggildlameller (An48 – An56) er vanlige, de siste skaper fargespill i plagioklas, noe som er med på å gjøre anortositt attraktivt som fasade- og prydstein. Andre karakteristiske mineraler er ortopyroksen, og olivin. Bergartene kan  klassifiseres som anortositter, leukonoritter, leukogabbroer, og leukotroktolitter ut fra varierende innhold av pyroksen og olivin.
Massif-type anortositter er vanligvis svært grovkornede, homogene og massive bergarter, der plagioklas kan ha en tendens til å danne en planar laminasjon. Lagning er ikke utpreget, men svak isomodal lagning kan forekomme, og man kan finne modalgradering. Disse lagningene er imidlertid lite utholdende. Orthokumulater, dvs. kumulat av ett eller flere kumulatmineral i tillegg til krystallisasjonsproduktet av interstitiell smelte, er vanlige. 

Opprinnelsen og dannelsesmekanismene for massiv-type anortositter er et kontroversielt tema. Teoriene om foreldremagma kan deles inn i to grupper, enten har anortosittene krystallisert fra monzonorittisk/jotunittisk smelte dannet i nedre skorpe, eller fra mantelderivert basaltsmelte som har fraksjonert ut olivin og pyroksen på dypt nivå i skorpen, muligens kontaminert med skorpemateriale. 
Gudvangen Stein AS i Aurland kommune produserer 550 000 tonn anortositt av høy kvalitet i året. Brytingen foregår i ei underjordsgruve i Jordalsnuten og produktene selges hovedsakelig som et industrimineral til mineralullfabrikker i Europa. Det er kombinasjonen høyt innhold av aluminiumsoksid og lavt innhold av skadelige bestanddeler som gjør anortositten fra indre sogn ettertraktet til tross for lang vei til markedene.
Ved Egersund i Rogaland er det bruddvirksomhet på denne bergarten, produktene selges som lyst asfalttilslag. 


== Se også ==
Liste over bergarter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Anortositt - Geoportalen
The Daily Show

The Daily Show er et direktesendt studiobasert amerikansk humorprogram som har gått på Comedy Central siden 1996. Programmet inneholder mye politiske satire og har siden 2015 vært ledet av Trevor Noah. Han tok over etter Jon Stewart, som hadde ledet det i over 15 år. Programmet sendes fire dager i uka, fra mandag til torsdag. 
I Norge sendes det på NRK, Comedy Central Norge og Canal+.
Programmet parodierer de amerikanske nyhetsprogrammene, og oppbygningen er vanligvis slik at den første delen har en nyhetsopplesning hvor man gjør narr av både mediene og folk i medienes søkelys. I den andre delen har vanligvis en av programmets korrespondenter et innslag, mens det kommer en gjest til den tredje og siste delen av programmet.


== Programledere ==
Craig Kilborn (1996–1999)
Jon Stewart (1999–august 2015)
Trevor Noah (september 2015–)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted 
(en) The Daily Show – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Daily Show with Trevor Noah på Internet Movie Database 
(en) The Daily Show with Trevor Noah på Rotten Tomatoes
Peridotitt

Peridotitt er en ultramafisk magmatisk bergart med et svært høyt innhold av olivin. Andre vanlige hovedmineral er pyroksen og hornblende.
Forskjellige typer av peridotitter:

Dunitt
Harzburgitt
Lherzolitt
Wehrlitt


== Se også ==
Liste over bergarter
Thornton Wilder

Thornton Niven Wilder (født 17. april 1897 i Madison i Wisconsin i USA, død 7. desember 1975 i Hamden i Connecticut) var en amerikansk forfatter.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Thornton Wilder var diplomatsønn og bodde store deler av sin barndom i Kina. Hans eldre bror, Amos, og deres tre yngre søstre, Charlotte, Isabel og Janet, var også forfattere med en viss suksess. Wilder hadde også en tvillingbror, men han døde under fødselen.


=== Forfatter ===
Wilder begynte å skrive skuespill mens han gikk på The Thacher School i Ojai, California, hvor han ikke fant seg til rette og ble mobbet av sine medelever som over-intellektuell. Ifølge hans medelever ble han etterlatt til seg selv og gjemte seg i biblioteket, samtidig som han lærte å distansere seg fra nedverdigelsene og forskjellene.
Etter å ha tjenestegjort i kystvakten under første verdenskrig, begynte han på Oberlin College før han begynte på Yale University. Seks år etter han var uteksaminert fra Yale, i 1925, utkom hans første roman, The Cabala. I 1927 kom boken som ga han kommersiell suksess, The Bridge of San Luis Rey og ga han hans første Pulitzer (i 1928). Denne kom på norsk under tittelen Broen San Luis Rey i 1929.
I årene 1930 til 1937 underviste han på University of Chicago. I 1938 og 1943 vant han igjen Pulitzer-prisen, denne gangen for drama for sine skuespill Our Town i 1938 og The Skin of Our Teeth i 1942. 
Under andre verdenskrig tjenestegjorde han i luftvåpenet og mottok flere utmerkelser. Etter krigen underviste han i flere år på University of Hawaii og i lyrikk ved Harvard. Til tross for at han fortrinnsvis så på seg selv om en lærer og sekundært som forfatter, fortsatte han å skrive hele livet sitt. 
Wilder ble i 1956 utnevnt til den tyske ordenen Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste. I 1957 mottok han Friedenspreis des Deutschen Buchhandels (de tyske bokhandlernes fredspris) og Presidentens frihetsmedalje (Presidential Medal of Freedom) i 1963. I 1967 vant han National Book Award (den nasjonale bokprisen) for romanen The Eighth Day. Han døde mens han sov, i Hamden i Connecticut, hvor han hadde bodd sammen med sin søster Isabel i mange år.
Wilder har også skrevet komedien The Merchant of Yonkers fra 1938, som kom i ny utgave under tittelen The Matchmaker i 1954, og som dannet grunnlaget for den verdenskjente operetten Hello, Dolly!


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Thornton Wilder – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Thornton Wilder på Internet Movie Database 
(no) Thornton Wilder hos Sceneweb 
(sv) Thornton Wilder i Svensk Filmdatabas 
(da) Thornton Wilder på Filmdatabasen 
(da) Thornton Wilder på Scope 
(fr) Thornton Wilder på Allociné 
(en) Thornton Wilder på AllMovie 
(en) Thornton Wilder hos The Movie Database 
(en) Thornton Wilder hos Internet Broadway Database 
(en) Thornton Wilder på Discogs 
(en) Thornton Wilder på MusicBrainz 
(en) Thornton Wilder hos American National Biography 
(en) Thornton Wilder – Olympedia
Bram van Velde

Bram van Velde (født Abraham Gerardus van Velde 1895 i Zoeterwoude, Nederland, død 1981 i Grimaud, Frankrike) var en nederlandsk maler og tegner.Bram van Velde var bror av Geer van Velde.
I 1922 sluttet Van Velde seg til malerkolonien i Worpswede i Tyskland. I 1924 dro til han Paris og bodde der, mens han fra 1965 var bosatt i Genève.
I starten av sin karriere malte han særlig fauvistisk inspirerte landskaper og blomstermalerier i kraftige, ekspressive farger. I verkene hans fra slutten av 1920-årene kan man se at han er påvirket av kubismens formspråk, mens fra rundt 1930 utviklet verkene hans seg mer mot det abstrakte.
Etter den andre verdenskrig ble han en abstrakt ekspresjonist og fremviste et meget personlig uttrykk.


== Referanser ==


== Kilder ==
ArtNetGallery.com
Aschehoug og Gyldendals STORE NORSKE leksikon, 3. utgave, 2. opplag, 1998


== Eksterne lenker ==
Biografi -på flamsk
Verk av van Velde -privat hjemmeside
Morten Wetland

Morten Wetland (født 12. mai 1951) er en norsk tidligere politiker (Ap) og diplomat. 


== Bakgrunn og virke ==
Wetland er født og oppvokst i Oslo. Han er utdannet jurist fra Universitetet i Oslo (1976) og var Norges ambassadør til Tyskland 2003-2005 og ambassadør til FN i New York FN 2008-2012. Fra 2012 til 2018 var han tilknyttet kommunikasjons- og rådgivingsselskapet First House.Wetland var statssekretær på Statsministerens kontor og har vært statssekretær i både Thorbjørn Jaglands og Gro Harlem Brundtlands regjeringer. Wetland har vært Norges ambassadør i Tyskland. Han hadde ansvaret for juridiske spørsmål under EØS-forhandlingene.
Wetland er kommandør av St. Olavs orden (1998).


== Politiske verv ==
2005–2007; Statssekretær ved Statsministerens kontor, Jens Stoltenbergs andre regjering
1996 Statssekretær i Nærings- og energidepartementet (energisaker), Thorbjørn Jaglands regjering
1994–1996 Statssekretær ved Statsministerens kontor, Gro Harlem Brundtlands tredje regjering


== Karriere ==
2012–2018  partner og seniorrådgiver i kommunikasjons- og rådgivningsselskapet First House
2008–2012 Norges FN-ambassadør
2003–2005 Europadirektør i Statkraft
1998–2003 Ambassadør til Tyskland
1997–1998 Kampanjeleder for Gro Harlem Brundtlands kandidatur til generaldirektørstillingen i WHO
1991–1994 Ekspedisjonssjef ved Statsministerens kontor (internasjonal avdeling)
1990 spesialrådgiver ved Statsministerens kontor
1989–1990 Underdirektør i Utenriksdepartementet (rettsavdelingen)
1985–1989 Embetsmann Statsministerens kontor
1980–1983 Ambassadesekretær i Bonn
1978–1979 Dommerfullmektig i Grimstad
1976 Ansatt i Utenriksdepartementet


== Referanser ==


== Kilder ==
Biografi


== Eksterne lenker ==
(en) Morten Wetland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Morten Wetland hos Norsk senter for forskningsdata
John Ugelstad

John Ugelstad (født 31. mars 1921 i Trondheim, død 3. april 1997 samme sted) var en norsk kjemiker og oppfinner, kjent for Ugelstad-kuler og han regnes som den fremste pioneren innen polymer- og kolloidkjemi.
Etter examen artium 1941 ble han kjemiingeniør ved Norges tekniske høgskole (NTH) i 1948, for så å flytte til Nederland der han jobbet for Philips sin plastavdeling.  Han tok også  en doktorgrad ved universitetet i Leiden og ble dr.philos. i 1955. I 1956 ble han dosent i industriell kjemi ved NTH, og professor i 1967, og her ble han resten av sitt yrkesaktive liv, frem til 1991.I 1977 oppfant han, i nært samarbeid med professor Arvid Berge og dr.ing. Turid Ellingsen, «Ugelstad-kuler», monodisperse plastkuler som allerede i 1983 ble brukt av Kjell Nustad og Gunnar Kvalheim for kurering av benmargskreft ved Radiumhospitalet.  
Ugelstads oppfinnelse la grunnlaget for selskapet Dynal, som har vokst til å bli et stort internasjonalt firma innen bioteknologi. Denne teknologien har fått stor betydning for industriell og medisinsk utvikling i Norge og andre land.  Det finnes stadig nye anvendelser for kulene innenfor flere fagfelt. Ugelstad hadde en rekke patenter og forfattet over to hundre forskningsartikler.  I 2002 ble  Ugelstad lab ved NTNU.Kollega Per Rangnes har skrevet biografien John Ugelstad – the Man Behind the Beads, som ble utgitt etter hans død i 1997, og handler om hans faglige karriere. Delen som om handler personen Ugelstad er skrevet av Gerd Isern, journalist i Adresseavisen. Ugelstad var sønn av fabrikkeier Petter Endresen Ugelstad (1893–1975) og Karen Stene (1898–1993). John giftet seg i 1948 med billedkunstneren Viola Sommervold Rigstad (1922–2017).


== Utmerkelser ==
SINTEFs belønningsfond 1982
Guldkuggen (Sverige) i 1984
Nihon University School of Medecine Price (Japan), 1985
Norsk Kjemisk Selskaps medalje til minne om Guldberg og Waages massevirkningslov 1985
Oppfinnerprisen 1986 fra Norsk Oppfinnerforening
Norges Teknisk-Naturvitenskapelige Forskningsråds ærespris 1986
Gunnerusmedaljen 1987
St. Olavs Orden, kommandør 1990
Norges Tekniske Vitenskapsakademi, æresmedlem 1991
The Holger Crafoord Award (Society of Blood Purification), 1993
Det Norske Videnskaps-Akademi, innvalgt
Det Kongelige Norske Videnskabers Selskab, innvalgt


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Tunstad, Hege (1. januar 2007). «Små kuler på nye veier». Gemini.no. NTNU og SINTEF. Besøkt 21. august 2020.
Wienerbrød

Wienerbrød (også kalt tebrød) er en form for hvitt, søtt bakverk laget av gjærhevet tertedeig, også kjent som butterdeig, skilt i flere lag av fett, vanligst smør. Retten stammer delvis fra Wien og Danmark, men lages hovedsakelig i Skandinavia og blir på engelsk kalt Danish pastry, «dansk bakverk».Wienerbrød lages ved å kjevle ut en deig laget av mel, melk og egg med sukker og kanskje kardemomme. Deretter smører man ut bakefett, som smør eller margarin, på deigen. Lagene blir lagt oppå hverandre og kjevlet videre. Typisk legger man tre lag oppå hverandre tre ganger, slik at det tilsammen blir 27 fettlag. Ofte kjøler man ned deigen ned for å gjøre den lettere å håndtere. Resultatet blir et smøraktig, lagdelt bakverk.
Bakverket kan ha ulik fyll og glasur. En vanlig variant er vaniljekrem i midten og melis rundt. Andre brukte smaker er sjokolade, syltetøy og nøtter.
Det finnes flere varianter med hensyn til form (blant annet stang og krans) og fyll (eplemos, aprikossyltetøy). Varianten med bringebær og marsipan kalles i Danmark spandauer. Kjøtt, ost og grønnsaker brukes som fyll i noen varianter.

En baker fra København var i Wien i 1843, hvor han smakte wienerske croissanter. Der han fikk lisens til å lage tilsvarende i København. Bakeren kjente de sukkerglade københavnerne, så han la inn litt fyll i croissanten før den ble rullet den sammen. Dermed var det første danske wienerbrødet skapt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Danish pastry – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Åfjordsbåt

Åfjordsbåt eller åfjordbåt er en gammel robåttype fra Åfjord på Fosenhalvøya. Denne typen båt er den eneste, godt kjente trøndelagsbåten i våre dager, men tidligere fantes i det minste også en såkalt innherredsbåt, som visstnok var mer lik nordmørsbåten enn det åfjordsbåten er.  Det sies også at båter i Åfjord i gamle dager også bygdes mer som nordmørsbåten, men at båtbyggerne så gikk over til å bygge slik vi nå kjenner til (i forbindelse med overgang til sagde bord på slutten av 1700-tallet)  Materialøkonomien ble visstnok mye bedre med dette, idet materialbehovet etter sigende gikk ned til under det halve.
Åfjordsbåten er i nær slekt med nordlandsbåter; en åfjordsbåt ligner svært på den gamle krumstevningstypen av nordlandsbåter.


== Forskjellige typer av åfjordsbåt ==
Færing, fra 12 til 14 fot, har 2 årepar
Halvfjerderømming, rundt 22 fot, har 3-4 årepar
Firing, rundt 24 fot, 2-4 årepar, alt ettersom den ble brukt som fraktebåt eller til fiske
Læstabåt, tolæstring eller læstring, henholdsvis plass til 24 tønner eller 12 tønner, 32- 34 fot, eller 28 -30 fot 6 årepar, kan ha toppseil og løfting
Fembøring, rundt 42 fot, 6 årepar, har gjerne toppseil og løfting
Lofotbåt, rundt 52 fot, 6-8 årepar, toppseil, løfting og ble tradsjonelt brukt til å seile fra Trøndelag til lofotfisket


== Se også ==
Einar Borgfjord


== Referanser ==