jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sigvald Bernhard Refsum

Sigvald Bernhard Refsum (født 8. mai 1907 i Gransherad, død 8. juli 1991) var en norsk lege. Han beskrev sykdommen heredopathia atactica polyneuritiformis, bedre kjent som Refsums sykdom.
Han tok medisinsk embetseksamen i 1932 og sin doktorgrad i 1946. Han hadde stillinger ved Rikshospitalet og Ullevål sykehus fra 1936 til 1946 i nevrologi og psykiatri. I 1947 ble han universitetsstipendiat og året etter overlege ved Haukeland sykehus i Bergen. I 1951 ble han professor ved Universitetet i Bergen og i 1954 ved Universitetet i Oslo. Fra 1956 var han medlem av Det Norske Videnskapsakademi. 


== Anerkjennelse ==
Sigvald Refsum var styremedlem og president i World Federation of Neurology. Han var æresdoktor ved universitetene i Uppsala, Kairo og Marseille. Fra 1977 var han også utenlandsk medlem av Det polske vitenskapsakademi. I 1989 ble han kommandør av St. Olavs Orden for fortjeneste av medisinsk forskning. 


== Bibliografi ==
Refsum har skrevet en rekke artikler i fagtidsskrift innen nevrologi.

(no) Publikasjoner av Sigvald Bernhard Refsum i BIBSYS
Heredopathia atactica polyneuritiformis                                                                    : A familial    syndrome not hitherto described – A contribution to the clinical study of the hereditary diseases of the nervous system Doktoravhandling 1946
Lærebok for sykepleieskoler –  nevrologi 1968


== Referanser ==


== Kilder ==
Hvem Hva Hvor 1990 ISBN 82-516-1267-5
Don Giovanni

Don Giovanni er en opera buffa i to akter med musikk av Wolfgang Amadeus Mozart og libretto av Lorenzo da Ponte. Den hadde urpremiere i Praha 29. oktober 1787. Operaen er basert på sagnet om Don Juan; handlingen foregår i Sevilla på 1600-tallet, og skildrer de siste dagene av Don Giovannis liv.
I likhet med Mozarts andre italienske operaer består den av arier bundet sammen av seccoresitativ. Kjente utdrag er «Madamina, il catalogo è questo» (katalogarien), «Là ci darem la mano» og «Fin ch'han dal vino» (champagnearien).


== Roller ==
Don Giovanni (baryton)
Leporello, hans tjener (bass)
Il Commendatore (kommandanten) (bass)
Donna Anna, hans datter (sopran)
Don Ottavio, hennes forlovede (tenor)
Donna Elvira, en adelsdame fra Burgos (sopran)
Zerlina, en bondepike (sopran)
Masetto, hennes brudgom (baryton)


== Litteratur ==
Borchmeyer, Dieter/Gruber, Gernot (red.): Mozarts Opern. Laaber 2007.
Brandenburg, Daniel o. a.: Mozarts Opern. Alles von «Apollo und Hyacinth» bis zur «Zauberflöte» (= Pipers Enzyklopädie des Musiktheaters; Bind 4). Piper, München 2005, ISBN 3-492-04789-0.
Jahn, Michael: Wiener historischer Opernführer 9 (2010) und 11 (2010). Der Apfel, Wien, ISBN 978-3-85450-299-9 und 978-3-85450-511-2.
Kunze, Stefan: Mozarts Opern. Reclam, Stuttgart 1996, ISBN 3-15-010416-5.


== Eksterne lenker ==
(en) Don Giovanni – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 

Don Giovanni: partitur og kritisk rapport (tysk) i Neue Mozart-Ausgabe
Don Giovanni: Fritt tilgjengelige noter i International Music Score Library Project.
Don Juan Archiv Wien, donjuanarchiv.at
Libretto Arkivert 17. februar 2020 hos Wayback Machine. i italiensk original og i engelsk oversetting, murashev.com
Handling og libretto i italiensk original og i tysk oversetting, operone.de
Bueminutt

Bueminutt er en enhet for måling av vinkler. Et bueminutt er lik 1⁄60 av én grad. Ettersom én grad er definert som 1⁄360 av én full sirkel er ett bueminutt lik 1⁄21600 av én full sirkel, som er lik π⁄10800 radianer. Enheten bueminutt ligger i størrelsesorden mellom grad og buesekund.
En buelengde på ett bueminutt utgjør ca. 3 mm på en avstand av 10 m.
Symbolet for bueminutt er ′, så 5′ er fem bueminutter. Symbolet har Unicode-navn prime, Unicode-kode U+2032 og HTML-kode for symbolet er &prime; eller &#x2032;.
Bruken av bueminutt er stort sett begrenset til områder hvor man trenger en enhet som passer for små vinkler, som i astronomi. Bueminutter, og underenheten buesekunder, brukes også i kartografi og navigasjon. Ved havnivå er lengden av ett bueminutt 1842,905 m – 1861,566 m (WGS 84) (omtrent én nautisk mil).
Tradisjonelt angis posisjoner på jorden i grader, minutter og sekunder i to retninger, en for bredde (vinkelen nord eller sør for ekvator) og en for lengde (vinkelen øst eller vest for nullmeridianen). Dette kan brukes til å angi et hvilket som helst punkt på eller over jordens overflate. På grunn av det noe upraktiske seksagesimalsystemet (sekstitallsystemet) er det mange som nå foretrekker å angi posisjoner i grader med vanlige desimaler. Grader angitt med tre desimaler gir dårligere nøyaktighet (ca. 111 m) enn grader, minutter og sekunder (ca. 31 m), mens grader med fire desimaler gir bedre (ca. 11 m). I navigasjon brukes ofte også grader og desimalminutter.


== Bruk i siktesystemer ==

Bueminutter og milliradianer er to forskjellige enheter som brukes for justering av siktesystemer i jakt og skytesport. Bueminutter nært knyttet til fotsystemet og er fremdeles vanlig i USA, mens resten av verden stort sett har gått over til det metriske systemet og dermed sikter basert på milliradianer. I tabellen under er omregningene fra mrad til metriske verdier eksakte (f.eks. 0.1 mrad omregnet til 10 mm på 100 meter), mens alle omregninger av bueminutt til både metriske og britiske/ imperiske verdier er omtrentlige.

(Verdier i fet skrift er eksakte. Alle brøker basert på milliradianer er oppgitt i tideler, som er mer passende for praktisk bruk.)


== Se også ==
Milliradian


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Jorden ifølge WGS 84.
Grad-konverteringer (eng.).
Våk

Våk er et tettsted i Våler kommune i Viken. Tettstedet har 944 innbyggere per 1. januar 2022, og ligger omtrent åtte kilometer sørvest for kommunesenteret Kirkebygden. Våk er ett av tre sentra i kommunen og rommer barneskole, aktivitetshus, fotballbanene Våk grus og Varna gressbane.


== Stedet ==
Nedenfor Våk ligger Sperrebotn, en fjordarm i Vansjø. Rundt Våk ligger det eldre og nyere gårder som for eksempel Veker gård, Våk gård, Sperrebotn gård og Texnes gård. De fleste som har hatt siviltjeneste i Norge har passert Våk på vei til silviltjeneste-administrasjoen på Dillingøya.
Her finner man også Varna Evangeliesenter, en kolonialbutikk, frisør og en del annen næringsvirksomhet. I tilknytning til Våk ligger boligfeltene Dammyr og Texnes, samt en klynge omsorgsboliger.
Med utgangspunkt i Våk og kolonialbutikken kan man starte søndagsturen på i alt tre folkestier på mellom 1,6 og 3,4 kilometers lengde. Det ble i 2004 også laget gangvei fra Våk til byggefeltet Augerød lengst vest i kommunen.


== Referanser ==
Gudmund Restad

Gudmund Olav Restad (1937–2021) var en norsk lensmann og politiker (Sp). Han var stortingsrepresentant for Møre og Romsdal fra 1985–2001 og var finansminister i Kjell Magne Bondeviks første regjering (1997–2000).Restad vokste opp i Skaun i Sør-Trøndelag. Han tok realskole og handelsskole som privatist og gikk Luftvernartilleriets befalskole og Politiskolen. Han var lensmannsbetjent på Ørland og i Orkdal 1961–1967, politibetjent/førstebetjent ved Kriminalpolitisentralen 1967–1973 og lærer ved Politiskolen 1973–1975. I 1975 ble han lensmann på Smøla. Han var også konstituert lensmann på Averøy og Frei 1977–1979.
Restad var ordfører i Smøla kommune 1980–1985, medlem av Senterpartiets sentralstyre 1983–1989 og stortingsrepresentant for Møre og Romsdal 1985–2001. På Stortinget satt han i kontrollkomiteen 1985–1989 (fra 1986 som leder), justiskomiteen 1985–1989, finanskomiteen 1989–1997 samt forsvarskomiteen 2000–2001. Restad var statsråd i Finansdepartementet i Kjell Magne Bondeviks første regjering, «sentrumsregjeringen», 1997–2000.
Restad ble tildelt Norsk Politiforbunds hederstegn i 1975, Motorførernes Avholdsforbunds hederstegn i 1983, Norges Politiidrettsforbunds gullmansjettknapper i 1999, Kongens fortjenstmedalje i gull i 2002 samt Senterpartiets hedersmerke i 2002.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gudmund Restad på Internet Movie Database 
(no) Gudmund Restad hos Stortinget 
(no) Gudmund Restad hos Norsk senter for forskningsdata
Vilhelm Moberg

Vilhelm Moberg (født 20. august 1898, død 8. august 1973) var en svensk forfatter.
Mobergs mest berømte verk er Utvandrer-tetralogien, en serie med fire romaner (1949–1959) som beskriver en gruppe svensker som utvandrer fra Småland til Minnesota på midten av 1800-tallet. 
Musikalen Kristina från Duvemåla, skrevet av de to tidligere ABBA-medlemmene Björn Ulvaeus og Benny Andersson, er basert på denne historien. 
Disse bøkene ble filmatisert av regissør Jan Troell som henholdsvis Utvandrerne og Nybyggerne, og med Max von Sydow og Liv Ullmann i de ledende rollene. I 2021 hadde en ny film basert på den første romanen premiere; den er regissert av Erik Poppe og bærer tittelen Utvandrerne.


== Bibliografi (utvalg) ==
Moberg er i ettertid særlig kjent for sine romaner, men han skrev også 31 skuespill, en rekke sakprosabøker og artikler, og et filmmanus.


=== Romaner ===
1927: Raskens
1929: Långt från landsvägen
1930: De knutna händerna
1932: A. P. Rosell, bankdirektör
1933: Mans kvinna
1935: Sänkt sedebetyg
1937: Sömnlös
1939: Giv oss jorden!
1941: Rid i natt!
1944: Soldat med brutet gevär
1946: Brudarnas Källa
1949: Utvandrarna
1952: Invandrarna
1953: Det gamla riket
1956: Nybyggarna
1959: Sista brevet till Sverige
1963: Din stund på jorden
1967: Förrädarland


== Senere liv ==
Moberg var svært anerkjent for sine fremstillinger av svensk historie fortalt fra folkets perspektiv, mest rendyrket i historieverket  Min svenska historia, berättad för folket (1-2) (1970-1971), som ikke ble fullført. Med disse bøkene ville Moberg skildre vanlige folk – soldater, bønder og kvinner – som etablerte historikere hadde glemt. Men det har blitt påpekt at Moberg mislyktes i dette, og at hans to bøker primært er viet til kjente folk i svensk historie: folkungaætten, den hellige Birgitta, dronning Margareta, Engelbrekt og Sten Sture den eldre som allerede var blitt utforsket, mens sosialhistorie og kulturhistorie er stemoderlig behandlet. Mobergs mangel på kildekritikk og hans negative bilde av Gustav Vasa har også blitt nevnt.Moberg levde sine siste år med depresjoner, og begikk til slutt selvmord gjennom å drukne seg i en sjø utenfor sitt eget hus. Han etterlot seg et brev til sin kone der han skrev: "Klockan är tjugo över sju. Jag går att söka i sjön, sömnen utan slut. Förlåt mig, jag orkade inte uthärda." Moberg er begravet på Norra begravningsplatsen i Stockholm.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vilhelm Moberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vilhelm Moberg på Internet Movie Database 
(sv) Vilhelm Moberg i Svensk Filmdatabas 
(en) Vilhelm Moberg hos The Movie Database 
(sv) Vilhelm Moberg – Sveriges största författare
(sv) Vilhelm Moberg – en svensk rebell
(en) Kristina from Duvemåla – om musikalen (på engelsk)
Cwmbran

Cwmbran (walisisk Cwmbrân) er en ny by i Monmouthshire i Wales. Den ble grunnlagt i 1950-årene for å gi nye jobbmuligheter i den sørøstlige delen av Wales, der kullgruvedrift tradisjonelt har vært viktigste næringsvei. Landsbyene Cwmbran, Pontnewydd, Upper Cwmbran, Croesyceiliog, Llantarnam og Llanyravon lå i området byen dekker, og ble innlemmet i den. Befolkningstallet er omkring 60 000 (2004). Cwmbran er administrasjonsby for Monmouthshire.
De vestlige og nordlige delene av byen ligger i bakkete landskap, i ytterkanten av det kullrike området. Noen av åsene i nærheten har en høyde på over 300 m. Elven Lwyd renner gjennom området, og det samme gjør restene av Monmouthshire og Brecon-kanalen. Øst for Cwmbran ligger dalen Usk renner gjennom. 
I hjertet av byen ligger et moderne kjøpesenter og en eldgammel gård side om side. Gården, Llantarnam Grange, var engang del av eiendommen til klosteret Llantarnam Abbey. Eiendommen rommer nå et kultursenter
Byen har et internasjonalt stadion, hvor det har blitt holdt flere store idrettsarrangementer. Byens fotballag er Cwmbran Town, og det er to Rugbylag, Cwmbran og Croesyceiliog. Mange av byens rugbytilhengere støtter heller det eldre laget fra Pontypool og laget fra Newport.
Pontypool

Pontypool (walisisk Pont-y-pŵl) er en by ved elven Lwyd i Torfaen, Wales. Den har omkring 37 000 innbyggere (2004), og er administrasjonsby for grevskapsdistriktet Torfaen.
Viktige industrinæringer har tradisjonelt vært jern- og stålproduksjon, kullgruvedrift og virksomhet knyttet til jernbanen. Mange av bedriftene er lagt ned, og byen er i ferd med å bli en soveby for nabobyene Cwmbran og Newport. 
Pontypool var vertskap for den nasjonale Eisteddfod i 1924.
Alcester (England)

Alcester er en liten markedsby og verdslig sogn i Warwickshire, England. Den ligger hvor elvene Alne og Arrow møtes, omkring 13 km vest for Stratford-upon-Avon og rundt 12 km sør for Redditch, nær Worcestershires grense. Byens historie går tilbake til romersk tid, da den hete Aluana. Den romerske byen hadde en bymur og en festning, og lå ved den romerske veien Ryknild Street rett nord for den krysset Fosse Way ved Bourton-on-the-Water. Flere hus fra tudorperioden er bevart, blant annet de to standsmessige husene Coughton Court og Ragley Hall. I henhold til folketellingen i 2011 har byen en befolkning på 6 939 innbyggere.Den britiske polarforskeren Frederick George Jackson, ridder av 1. klasse av den norske St. Olavs Orden, ble født og vokste opp i Alcester.


== Etymologi ==
Det romerske navnet på byen var Alauna og har åpenbart vært utgangspunktet for dagens navn. Endelsen -cester i Alcester er avledet fra angelsaksiske ceaster, og henviste til den romerske festningen eller bymurene, castrum/castellum (opphavet til engelske castle), slik også er tilfelle flere andre engelske byer som ender på -chester; Manchester, Winchester, Gloucester etc. Fortidsminnegranskeren John Leland skrev på midten av 1500-tallet at navnet Alcester var avledet fra elven Alne, hvilket antagelig også var tilfelle for det latinske navnet.


== Vennskapsbyer ==
Alcester har følgende vennskapsbyer:

 Vallet, Loire-Atlantique, Frankrike


== Referanser ==


== Litteratur ==
Cave, Lyndon F. (1976): Warwickshire Villages, London, ISBN 0-7091-5509-3
Saville, George Edward et al. (1986): Alcester—a History. Brewin Books.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Alcester – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Alcesters samfunnsportal
Fotografier av Alcester og omgivelsene rundt hos Geograph
Alcester, British History Online
Alcester (England) i Open Directory Project
Alcester

Alcester  kan sikte til:

Alcester (England) – i Warwickshire, England.
Alcester (Sør-Dakota) – i Sør-Dakota, USA.
Alcester Township – i Sør-Dakota, USA.
Icknield Street

Icknield Street eller Ryknild Street er en romersk vei i England. Den går fra Bourton on the Water i Oxfordshire til Rotherham i South Yorkshire. Ved Bourton er den knyttet til Fosse Way. 
Veien går gjennom Alcester (romersk Aluana), området der Birmingham nå ligger, Lichfield og området der Derby ligger. Et godt bevart stykke av veien kan sees i Sutton Park i Sutton Coldfield, Birmingham. 
Navnet Icknield dukket opp i det 12. århundre. Ryknild er antagelig en forvanskning av dette. Opprinnelig med den kalt Icknield Way, men dette ble endret da det forårsaket sammenblanding med Icknield Way, en jernaldervei fra Norfolk til Dorset. 
Mye av traseen er brukt av moderne veier, spesielt A38 fra Lichfield til Derby.
Synonym

Et synonym er et ord som har samme eller liknende betydning som et annet ord.
Synonymer er substantiv, verb, adverb eller adjektiver. Det er relativt sjelden at to ord har eksakt lik betydning, derfor blir ofte nyansene betont i ordbøker og leksikon. Noen språkforskere mener at ingen synonymer har nøyaktig lik betydning fordi de har oppstått på forskjellig måte, har forskjellig klang, andre assosiasjoner, forskjellig formell sammenheng – en advokat vil bruke andre ord i et juridisk dokument enn i dagligtale om samme tema. 
En ordbok med synonymer kalles en synonymordbok (se også thesaurus). Det motsatte av et synonym er et antonym (synonym og antonym er antonymer).
I biologisk nomenklatur blir det av og til foreslått navn på arter eller grupper som allerede har navn. Det nye navnet blir da betegnet et «junior-synonym» og blir avvist til fordel for det eldre navnet.


== Eksempler ==
Fort – rask – hurtig
Hus – bygning
Boks – eske
Kjekt – gøy – morsomtFlertall
Hus – bebyggelseFigurativt
«Hollywood var synonymt med umoralskhet» (Doris Kearns Goodwin)


== Se også ==
Homonym
Antonym


== Eksterne lenker ==
Synonymordboken
Norske synonymer
Norsk synonymordbok der brukere selv kan bidra
P.V. Narasimha Rao

Pamulaparthi Venkata Narasimha Rao (født 28. juni 1921, død 23. desember 2004) var Indias niende statsminister fra 20. juni 1991 til 16. mai 1996.


== Referanser ==
Uremi

Uremi, eller urinforgiftning, er en type forgiftning hvor urea har kommet ut i blodet på grunn av nedsatt nyrefunksjon.  Symptomene er blant annet slapphet, kvalme, kløe, hodepine, tung pust, ødemer, anemi, og til slutt nedsatt bevissthet og kramper.


== Eksterne lenker ==
Landsforeningen for Nyrepasienter og Transplanterte
Changji

Changji (kinesisk: 昌吉; pinyin: Chāngjí; Wade-Giles: Ch'āng-chí; uigurisk: سانجى; uigur-latin: Sanji) er et prefektur i den autonome region Xinjiang (Sinkiang) i det vestlige Kina. I 2002 hadde Changji 1 503 097 innbyggere.
Changji ligger nord i det sentrale Xinjiang. Innbyggerne er for det meste av Han- eller Hui-bakgrunn. De viktigste turistattraksjonene er gamlebyen i Changji og Beiting, Bogdafjellet og hellerisningene i Shimenzi i Kangjia.


== Administrative enheter ==
Det autonome prefekturet Changji har jurisdiksjon over 2 byfylker (市 shì), 4 fylker (县 xiàn) og ett autonomt fylke (自治县 zìzhìxiàn).
I 2007 ble byfylket Miquan (米泉市), som da lå under Changjis jurisdiksjon, slått sammen med distriktet Dongshan (东山区) i Ürümqi og dannet dermed distriktet Midong (米东区), som ble værende under Ürümqis jurisdiksjon. Dette delte det tidligere sammenhengende Changji i en østlig og en vestlig del.


== Etnisk sammensetning ==


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.
Yining (by)

Yining (kinesisk:  伊寧 伊宁, pinyin: Yíníng; uighur: غۇلژا Gulja) er en by og et byfylke  i den autonome region Xinjiang (Sinkiang) i det vestlige Kina. Den er hovedstad i Det autonome prefektur Ili Kasak. Befolkningen anslås (2004) til 334 000. 
Yining ble inntatt av russerne i 1871 under Yakub Begs selvstendige styre av Kashgaria. Det var her den sino-russiske Kuldja-traktaten ble inngått i 1851, som åpnet området for handel. Byen ble tilbakeført til Kina i 1881.

Yining ligger ved Ili-elven i Dzungaria-bassenget, nær grensen mot Kasakhstan, og om lag 390 km vest for Ürümqi. 
Yining har et viktig jordbruksmarked for regionen, og er dalens kommersielle senter. Området har også frukthager. I gamle dager var det kjent for sin handel med te og kveg.  Jern og kull utvinnes i området.


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 218 begynner her. Den løper til Ruoqiang, også i Xinjiang.
Kinas riksvei 312 løper gjennom området. Den fører fra Shanghai og ender ipå grensen mot Kasakhstan, og passerer blant annet Suzhou, Nanjing, Hefei, Xinyang, Xi'an, Lanzhou, Jiayuguan og Ürümqi.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Yining – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Guangyuan

Guangyuan (Forenklet kinesisk: 广元; tradisjonell kinesisk: 廣元; pinyin: Guǎngyuán; Wade-Giles: Kuǎng-yüán) er en by på prefekturnivå i provinsen Sichuan i det vestlige Kina. Befolkningen anslås (2004) til 223 000. 


== Kulturminner ==
Huangzeklosterets klippeskulpturer (广元千佛崖摩崖造像), Tusen-Buddha-klippeskulturene i  Guangyuan (广元千佛崖摩崖造像) og Jianmen Shudao (剑门蜀道遗址) er oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Samferdsel ==


=== Jernbane ===
Baoji-Chengdu-jernbanen løper gjennom området. Den knytter Baoji i naboprovinsen Shaanxi til Chengdu i Sichuan.


=== Vei ===
Kinas riksvei 212 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og sørover via Nanchong i Sichuan og ender i Chongqing.


== Administrative enheter ==
Byprefekturet Guangyuan har jurisdiksjon over 3 distrikter (区 qū) og 4 fylker (县 xiàn).
Luzhou

Luzhou 庐州 er også et historisk navn for byen Hefei i provinsen Anhui i Kina.
Luzhou  (Forenklet kinesisk: 泸州; tradisjonell kinesisk: 瀘州; pinyin: Lúzhōu) er en by på prefekturnivå i provinsen Sichuan i det vestlige Kina. Befolkningen anslås (2004) til 4,8 millioner. 
Selve byen Luzhou (drøyt 400 000 innbyggere) ligger der elvene Chang Jiang og Tuo Jiang møtes. 


== Kulturminner ==
Det gamle spritbrenneriet i Luzhou (Luzhou daqu laojiaochi, 泸州大曲老窖池) ble i 1996 tilføyd Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Administrative enheter ==
Byprefekturet Luzhou har jurisdiksjon over 3 distrikter (区 qū) og 4 fylker (县 xiàn).


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 321 løper gjennom området. Den fører fra Guangzhou i provinsen Guangdong via blant annet Wenzhou og Guilin til Chengdu, hovedstaden i provinsen Sichuan.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Luzhou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Mianyang

Mianyang (kinesisk: 绵阳; pinyin: Miányáng; Wade-Giles: Mian-yang) er en by på prefekturnivå og en stor by i provinsen Sichuan i det vestlige Kina. Befolkningen anslås (2004) til 5,2 millioner. 
Mianyang er provinsens nest største by, etter hovedstaden Chengdu.


== Historie ==
Mianyang, kalt Fujun i gammel tid, hadde et godt utviklet jordbruk under Qindynastiets tid (221–206 f.Kr.) og Handynastiets tid (206 f.Kr.–220 e.Kr.). Keiser Gaozu av Han organiserte området som fylke i 201 f.Kr. Dets beliggenhet var gunstig, og byen fikk også strategisk militær betydning ettersom den skjermet for Chengdu.


== Kulturminner ==
 
 
Tårnet (阙 què) i det gamle prefektur Pingyang (平阳府君阙 Píngyáng fǔjūnquè) ble i 1961 oppført på Folkerepublikken Kinas liste over kulturminner.


== Næringsliv ==
Mianyang er ett av Kinas største sentra for elektroindustri. Den har flere kjente forskningsinstitusjoner, som China Academy of Engineering Physics og China Air Dynamics Research and Development Center. Mange store bedrifter som Changhong Electronics Group Corporation, Jiuzhou Electronics Group, Shuangma Cement Group og Changcheng Special Steel Company har også sine hovedseter i Mianyang. Byen har seks universiteter og høyskoler, som er vel kjent for vitenskap og teknologi.
Ved byen ligger Mianyang vannkraftverk som inngår i det større Sanjiang-komplekset for vannrensing, flomkontroll, irrigasjon og kraftproduksjon.


== Administrative enheter ==
Byprefekturet Mianyang har jurisdiksjon over 2 distrikter (区 qū), ett byfylke (市 shì), 5 fylker (县 xiàn) og ett autonomt fylke (自治县 zìzhìxiàn). 


== Samferdsel ==


=== Jernbane ===
Baoji-Chengdu-jernbanen løper gjennom området. Den knytter Baoji i naboprovinsen Shaanxi til Chengdu i Sichuan.


=== Vei ===
Kinas riksvei 108 løper gjennom området. Riksveien begynner i Beijing og fører via Taiyuan, Xi'an og Chengdu sør til Kunming i den sørvestlige provinsen Yunnan. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Mianyang – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Mianyangs hjemmesider
Nanchong

Nanchong (kinesisk: 南充; pinyin: Nánchōng) er en by på prefekturnivå i provinsen Sichuan i det vestlige Kina. Befolkningen anslås (2004) til 7,26 millioner.


== Administrative enheter ==
Byprefekturet Nanchong har jurisdiksjon over 3 distrikter (区 qū), ett byfylke (市 shì) og 5 fylker (县 xiàn).


== Samferdsel ==
Kinas riksvei 212 løper gjennom området. Den begynner i Lanzhou i Gansu og fører sørover via Nanchong og ender i Chongqing.
Kinas riksvei 318, en av Folkerepublikken Kinas lengste hovedveier, løper gjennom området. Den begynner i Shanghai og fører blant annet innom Wuhan og Chengdu på sin vei inn i Tibet og Lhasa og helt frem til en kinesisk grenseovergang mot Nepal i Zhangmu.


== Historie ==
Nanchong lå innen området til staten Ba før den i 314 f.Kr. ble erobret av det som skulle bli Qin-dynastiet. Qinstyret gjorde  Langzhong til sin regionale administrasjonsby.  I begynnelsen av Han-dynastiet ble byen Anhan etablert i Shunqing-distriktet. Anhan fikk det nye navnet Guozhou (fruktbyen) i 621 (under Tang-dynastiet), og deretter navnet Nanchong i 742.