Pierre-Marie-Alphonse Favier

Pierre-Marie-Alphonse Favier (kinesisk: 樊國樑, Fan Guoliang; født 22. september 1837 i Marsannay-la-Côte nær Dijon i Frankrike, død 4. april 1905 i Beijing i Kina) var katolsk biskop i Beijing fra 1899 til sin død, og huskes mest for sin dramatiske kamp for å redde massakertruede kristne under bokseropprøret i 1900. 


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han studerte først ved juniorseminaret i Plombière, og deretter filosofi og ett år teologi ved presteseminaret i Dijon. Han bestemte seg så for å bli misjonær, og trådte inn hos lasaristene i Paris den 5. oktober 1858. 


=== Prest, til Kina ===
Han ble presteviet av biskop Mouly den 10. oktober 1861, i Médaille Miraculeuse-kapellet i Rue du Bac i Paris, og forlot Frankrike i følge med msgr. Joseph Mouly den 23. februar 1862, med ankomst i Beijing den 14. juli samme år. Han begynte der sitt prestevirke for det apostoliske vikariat Beijing. 
Han var leder for den katolske misjon rundt Suanhouafou da Tianjinmassakeren fant sted 21. juni 1870, og i den apostoliske vikars fravær ble det hans oppgave som midlertidig prokurator å ta seg av kontakten med myndighetene for å gjøre noe med de store ødeleggelsene misjonen var påført i byen. Deretter var han den nærmeste medarbeider til tre biskoper i Beijing. Han var således involvert i alle større kirkelige anliggender, som forhandlingene som førte til at trappistene og maristbrødrene kom til Kina.


=== Biskop av Beijing ===
Han ble bispeutnevnt 12. november 1897 og bispeviet av biskop Jules Bruguière som koadjutor for msgr. Sarthou (Beijing) med etterfølgelsesrett den 20. februar 1898. Det var han som forhandlet med Qing-hoffet om det som ble det keiserlige dekret av 15. mars 1899, som regulerte relasjonene mellom biskopene og den sivile myndighet. 
Ved biskop Sarthous død den 13. april 1899 overtok han som apostolisk vikar av Beijing. 

Han er mest kjent for sitt lederskap under bokseropprøret.} Rundt 3 420 personer, de fleste av dem kristne kinesere, søkte tilflukt på Beitangkirkens område i Beijing sommeren 1900 (13. juni-16. august), da området ble omringet, beleiret i tre måneder og stadig angrepet av bokserne og deres støttespillere. Rundt 400 døde enten av angrepene eller av sykdom og sult. Japanske tropper kom dem til unnsetning den 16. august.
Hans grav er i Nantang-kirken i Beijing.


== Verker ==
Siège de la mission catholique du Pé-tang, i Annales CM: Tome LXVI (66) – 1901, s. 55-124 (se eksterne lenker, nedenfor)


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Giovanni Francesco Albani (1720-1803) *1760
Pave Pius VI (1717-1799) *1775
Kardinal Carlo Bellisomi (1736-1808) *1775
Biskop Marcelino José Da Silva (1749-1830) *1790
Biskop Roque José Carpegna Díaz (1760-1845) *1803
Biskop François-Alexis Rameaux (1802-1845) *1840
Biskop Bernard-Vincent Laribe (1802-1850) *1845
Biskop Jean-Henri Baldus (1811-1869) *1845
Biskop Louis-Gabriel Delaplace (1820-1884) *1852
Biskop François-Ferdinand Tagliabue (1822-1890) *1870
Biskop Jean-Baptiste-Hippolyte Sarthou (1840-1899) *1885
Biskop Jules Bruguière (Brughiero) (1851-1906) *1891
Biskop Pierre-Marie-Alphonse Favier


== Referanser ==


== Litteratur ==
J. Freri (red.): The Heart of Pekin: Bishop A. Favier's Diary of the Siege, May-August 1900, Boston: Marlier, 1901.


== Eksterne lenker ==
Alphonse Favier: Siège de la mission catholique du Pé-tang, Annales CM: Tome LXVI (66) – 1901, pp. 55 à 124 Nettutgave av biskop Faviers dagbok om beleiringen av Beitangkirken (fransk). Nettsted besøkt 28. februar 2008.
Brev fra biskop Favier offentliggjort i The New York Times 1. desember 1901 om aspekter ved bokseroppgjøret og tiden etter Nettsted besøkt 28. februar 2008.
Nekrolog i New York Times 5. april 1905  Nettsted besøkt 28. februar 2008.