jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Fair use

Fair use er et prinsipp i USAs lovgivning om opphavsrett. Fair use betyr at selv om noe er opphavsrettslig beskyttet, kan det likevel brukes uten tillatelse fra innehaveren av opphavsretten i bestemte situasjoner. Fair use-prinsippet omfatter spesielt bruk i forbindelse med omtale eller kritikk av verkene. 
I nordisk rett eksisterer det ikke noe rettsprinsipp som tilsvarer fair use. Mange bruksområder av opphavsrettbeskyttet materiale som i Storbritannia/USA tolkes som fair use vil imidlertid også være lovlig i nordisk rett. Dette fordi åndsverkslovgivningen har bestemmelser som avgrenser skaperen av verkets enerett til eksemplarfremstilling og tilgjengeliggjøring for allmennheten. Eksempler på dette er sitatretten, retten til privatkopiering, utlån av verk fra bibliotek o.l. 
I 2007 vedtok Israel en opphavsrettslov med Fair use-bestemmelser inspirert av USAs.
Saxitoxin

Saxitoxin er en kjemisk binding som angriper nervesystemet til mennesker, og er mest kjent for å forårsake paralytisk skalldyrforgiftning.. 
Stoffet blir blant annet benyttet i kjemiske våpen og er nevnt i kapittel 1 av Kjemivåpenkonvensjonen. Det fungerer ved å blokkere Na+-kanaler.


== Etymologi ==
Navnet «saxitoksin» kommer fra muslingslekten Saksidomus, der giften offisielt ble funnet for første gang.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Saxitoxin ved sciencedirect.com (engelsk)
Bakke kirke (Trondheim)

Bakke kirke er en åttekantet kirke i laftet tømmer på Møllenberg, rett øst for Trondheim sentrum. Den stod ferdig i 1715 og ble opprinnelig kalt Anne Dorothea kirke etter biskop Peder Krogs kone. Kirken har preg av barokk med et høyt spir. Sammen med Hospitalskirken er dette en av de få godt bevarte bygninger fra tidlig 1700-tall i Trondheim, der branner og ombygginger har endret resten av byens preg.


== Historie ==
Kirken er oppført 1714–1715 av arkitekt J. C. Hempel. Kirken var en forstørret kopi av Hospitalskirken som stod ferdig ni år tidligere. Sigurd Muri oppgir Johan Pedersen som arkitekt. Byggingen kom i gang etter initiativ fra biskop Peder Krog. Krog hadde i 1708 av økonomiske grunner overflyttet Bakklandet fra Trondheim til Strinda prestegjeld, der Krog også var sogneprest. Beslutningen ble lite populær. Kirken ble bygget som menighetskirke for Bakklandet da avstanden til nærmeste kirke i Strinda (Lade kirke) var for stor. Krog, som på den tiden bodde på Bakke gård rett ved siden av kirken, døpte kirken Anna Dorothea kirke etter sin kone, men navnet slo aldri an, den ble av folk flest omtalt som «Bakk'kjerka». Biskopen ga selv tomt til kirken på Bakke gård. Sakristi ble bygget til i 1768. I 1771 ble det inntil kirken murt opp et gravsted (mausoleum) for kammerråd Morten S. Hoff. Gravstedet stakk ut i Innherredsveien, og ble revet da kirken ble flyttet i 1939.Som eneste bygning på Bakklandet ble kirken spart under svenskenes beleiring 1718. Til forskjell fra andre kirker forble den menighetens eiendommen etter det store kirkesalget i 1721. Kirken ble sognekirke da Bakklandet ble eget prestegjeld i 1847. Etter første verdenskrig kom kirken til å ligge langt ut i Innherredsveien etter dens oppgradering og var en vesentlig trafikkhindring, noe som førte til planer om riving av kirken særlig etter åpningen av nye Bakke bru 1927. Kirken hadde blitt sognekirke til arbeiderne ved Trondhjems Mekaniske Værksted som stort sett bodde på Møllenberg. Det var derfor mange som ville bevare den og derfor ble hele kirken jekket opp med donkraft og flyttet flere meter til siden i 1939. Deretter ble den restaurert og vigslet på ny 1941.
Interiøret er restaurert med barokkfarger, forgyllinger og marmoreringer. Taket støttes av fire søyler i kirkerommet hvor det er innvendige gallerier. Kirken fikk orgel i 1768 skjenket av kammerråd Morten S. Hoff.Bakke kirke var modell for Dolstad kirke i Vefsn.


== Bilder ==
(en) Bakke kirke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) «Bakke kirke (Trondheim)». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Bakke kirke (Trondheim)». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
(no) Bakke kirke, i Store norske leksikon
Glen of Imaal

Glen of Imaal er et dalføre i Wicklow Mountains som ligger i grevskapet Wicklow, sørøst i Irland. Grevskapet er en del av provinsen Leinster. Dalen er et populært utgangspunkt for fotturer til fjellet Lugnaquilla, det høyeste fjellet i Leinster. Området er blant annet kjent for sin vakre natur og for hunderasen irish glen of imaal terrier.
Det Elektriske Kjøkken

Det Elektriske Kjøkken var en eksperimentell rockegruppe fra Trondheim. Bandnavnet var ment å variere; variantene var Det Elektriske Kjøkken, Jehovas Vitner, Elektriske Vitner, Lidende Ungdom og Ensomme Kyr, der det var meningen at adjektiver og substantiver skulle kombineres fritt. Det sirkulerer en demokassett med bandnavnet Elektriske Vitner, og på Kraftrock er bandet listet som Jehovas Vitner, men for det meste er det bandnavnet Det Elektriske Kjøkken som blir brukt. 
Medlemmer var Sven Erga, Ragnar Wold, Lister og Knut Erik Misvær, sistnevnte ga seg etter den første egne utgivelsen. Den obskure musikeren Bern Balders medvirker på to låter på kassetten 79-82; han er ellers mest kjent for singelen "The Alter-Ego Effect/My Spy-Event", som selges for tresifrede dollarbeløp blant internasjonale synth-musikksamlere. 
Musikalsk var Det Elektriske Kjøkken rotfestet i punken, men fikk tidlig en særegen uttrykksform, og særlig på Elefantene er kommet var musikken til tider svært eksperimentell. Tekstmessig hadde bandet også en svært særegen, til dels surrealistisk, tilnærming.
Tempelbrenner'n fra Konkret Rock er en instrumentallåt inspirert av romanen "Den Gyldne Paviljongs Tempel" av Yukio Mishima, omhandlende munken som brente Kinkakuji-tempelet i Kyoto, Japan. 
Det Elektriske Kjøkken ga ut platene sine på Oh Yeah!, som de selv hadde opprettet. Selskapet er siden blitt kjent for å ha gitt ut plater med DumDum Boys.


== Diskografi ==
2 låter på Kraftrock (Studentersamfundet i Trondhjem, 1980)
Konkret Rock (Mini-LP, Oh Yeah!)
Elefantene Er Kommet (LP, Oh Yeah!)
79-82 (Kassett, Likvidér)


== Eksterne lenker ==
(en) Det Elektriske Kjøkken på Discogs
Nastassja Kinski

Nastassja Kinski (født Nastassja Aglaia Nakszynski 24. januar 1961 i Berlin) er en tysk skuespillerinne, kjent for bl.a. sitt portrett av «Tess D'Urberville» i Roman Polanskis film Tess (1979) og for sine roller i flere av Wim Wenders' filmer.
På slutten av 1970-tallet og begynnelsen av 1980-tallet var Nastassja Kinski et internasjonalt sexsymbol. Hun begynte sin karrière som modell i hjemlandet Tyskland. I tenårene reiste hun til USA for å studere skuespill under Lee Strasberg, og fikk tittelrollen i Polanskis Tess. Kort etter at filmen kom tok den legendariske fotografen Richard Avedon et fotografi av henne som gjorde henne til et populært ikon. I 1982 spilte hun i Francis Ford Coppolas film One From The Heart og i Cat People. Kinski reiste tilbake til Europa hvor hun fortsatte å spille i filmer på midten og slutten av 1980-tallet, men med mindre suksess enn tidligere.
Hun mottok gode kritikker for rollen i den tyske filmen Paris, Texas fra 1984. Filmen ble ikke bredt lansert, men regnes av mange som klassiker og kultfilm.
På 1990-tallet fikk hun roller i filmer som Terminal Velocity og One Night Stand.
Nastassja Kinski er datter av den tyske skuespilleren Klaus Kinski og Ruth Brigitte Tocki.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nastassja Kinski – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nastassja Kinski på Internet Movie Database 
(no) Nastassja Kinski hos Filmfront 
(sv) Nastassja Kinski i Svensk Filmdatabas 
(da) Nastassja Kinski på Filmdatabasen 
(da) Nastassja Kinski på Scope 
(fr) Nastassja Kinski på Allociné 
(en) Nastassja Kinski på AllMovie 
(en) Nastassja Kinski hos Turner Classic Movies 
(en) Nastassja Kinski hos Rotten Tomatoes 
(en) Nastassja Kinski hos TV Guide 
(en) Nastassja Kinski på Discogs 
(en) Nastassja Kinski på Last.fm
Klaus Kinski

Klaus Kinski (født Nikolaus Karl Günther Nakszynski 18. oktober 1926 i Zoppot, Pommern, død 23. november 1991) var en tysk skuespiller.Han var sønn av apotekeren Bruno Nakszynski og sykepleiersken Susanne Lutze, datter av en luthersk prest fra Danzig. Familien flyttet til Berlin i 1930, hvor Klaus gikk på Prins-Heinrich-Gymnasium i Schöneberg.
Under annen verdenskrig tjenestegjorde han i den tyske hæren, men ble tidlig tatt som krigsfange av britene. Under krigsfangenskapet oppdaget han sitt skuespillertalent, og opptrådte for medfangene. Etter krigen reiste han til Vest-Tyskland, hvor han begynte å arbeide som skuespiller og endret navnet sitt til Klaus Kinski.
Klaus Kinski ble først kjent for sine monologer i byer som Berlin, München og Wien. I 1953 reiste han gjennom Tyskland og resiterte Arthur Rimbaud, François Villon, Friedrich Nietzsche, Kurt Tucholsky og Det nye testamente på små scener. Hans resitasjoner av verker av Johann Wolfgang von Goethe, Friedrich Schiller og Bertolt Brecht ble også utgitt på plate. Gjennom tyske Edgar Wallace-filmatiseringer ble han første gang kjent for et bredt publikum, og senere deltok han i en rekke tyske og utenlandske produksjoner, bl.a. mange filmer av Werner Herzog.
Han er far til Nastassja Kinski.


== Filmografi i utvalg ==
1955 : Ludwig II. – Glanz und Ende eines Königs
1958 : Først elske – siden dø
1965 : For en neve dollar mer
1965 : Doctor Zhivago
1967 : Sam Coopers gull
1967 : Gringo Desperados
1969 : The Great Silence
1970 : Det nakne valg
1972 : Jakten på El Dorado
1973 : The Fighting Fist of Shanghai Joe
1976 : Mitt navn er fortsatt Nobody
1977 : Operasjon Thunderbolt
1979 : Nosferatu – Nattens vampyr
1981 : Kompis, kompis
1981 : Svart mamba
1984 : Piken med trommestikkene


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Klaus Kinski – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Klaus Kinski på Internet Movie Database 
(sv) Klaus Kinski i Svensk Filmdatabas 
(da) Klaus Kinski på Filmdatabasen 
(da) Klaus Kinski på Scope 
(fr) Klaus Kinski på Allociné 
(en) Klaus Kinski på AllMovie 
(en) Klaus Kinski hos Rotten Tomatoes 
(en) Klaus Kinski hos The Movie Database 
http://www.goethe.de/ne/hel/depkins.htm
https://web.archive.org/web/20060129091707/http://www.hatii.arts.gla.ac.uk/MultimediaStudentProjects/00-01/0009135b/fruits/html/Kinski/kinski-bio.htm
https://web.archive.org/web/20060217153235/http://www.walther-nienburg.de/Kinski/Post/katovsky.html
Mar Saba-klosteret

Mar Saba-klosteret (også kalt Sankt Sabas kloster) er et gresk-ortodoks kloster som ligger i nærheten av Betlehem på Vestbredden.
Klosteret ligger isolert 14,5 km øst for Betlehem på den israelsk-okkuperte Vestbredden og 6 km fra St. Theodosius. Klosteret er skåret ut i fjellveggen i en dal hvor omgivelsene er bortimot ørken. Fra klosteret er det utsikt over Kidron-elven, som i henhold til den kristne tradisjonen er «Blodets Elv» som på Dommens dag vil flyte med syndere.
Klosteret ble grunnlagt av den hellige Saba av Kappadokia i år 483. Klosteret står på motsatt side av de huler hvor den hellige Saba begynte sitt asketiske liv. For øyeblikket huser klosteret kun ti munker mens det på 600-tallet var så mange som 4000 munker. Den gang var det sykehus for spedalske og gjestehus for pilegrimer. Klosteret er ansett som et av de aller eldste fortsatt operative klostre i verden, og fortsatt opprettholder det mange av sine tradisjoner.
Klosteret har en velpreservert relikvie av et lik som antas å være den hellige Saba.
Mar Saba er stedet hvor Morton Smith fant en kopi av et brev som er tilegnet Klemens av Alexandria og som inneholder utdrag fra Det hemmelige Markusevangeliet, men er ikke anerkjent av den ortodokse kirken.
Den britiske forfatteren William Dalrymple har i reiseskildringen I skyggen av Bysants (Oslo, 2000) i et eget kapittel beskrevet klosteret og dets noe spesielle gjenværende beboere. En tradisjon er det totale forbudet mot at kvinner kommer inn på området. Den eneste bygningen som kvinner kan oppholde seg er Kvinnenes tårn i nærheten av hovedporten.
Paris, Texas

Paris, Texas er en engelskspråklig tysk-fransk dramafilm fra 1984 regissert av Wim Wenders. 
Den vant Gullpalmen ved filmfestivalen i Cannes.
Den ble meget godt mottatt av anmelderne og har så mye som 100% på Rotten Tomatoes. Den ble også meget godt mottatt av de norske anmelderne. Blant annet så gav Dagbladet og Aftenposten den terningkast seks, mens Dagsavisen gav fem.


== Handling ==
Harry Dean Stanton spiller «Travis», en mann som har vært forsvunnet i fire år. Han blir funnet av broren (spilt av Dean Stockwell) i Syd-Texas, og er stum og lider tilsynelatende av hukommelsestap. Senere forsøker han å få skikk på livet sitt igjen og forstå hva som skjedde mellom ham og kona «Jane» (Nastassja Kinski) og sønnen.


== Musikken ==
Musikken er komponert av Ry Cooder. Den spesielle klagende og ensomme lyden av steelgitaren gir en stemning som gjør at man ikke kan forestille seg filmen uten musikken eller musikken uten filmen. 
Musikken er blant de mest kjente filmmusikk albumene.


== Skuespillere ==
Harry Dean Stanton som Travis Henderson
Sam Berry som bensinstasjon-ansatt.
Bernhard Wicki som doktor Ulmer.
Dean Stockwell som Walt Henderson.
Aurore Clément som Anne Henderson.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Paris, Texas på Internet Movie Database 
(no) Paris, Texas hos Filmfront 
(sv) Paris, Texas i Svensk Filmdatabas 
(da) Paris, Texas i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Paris, Texas på Allociné 
(nl) Paris, Texas på MovieMeter 
(en) Paris, Texas på AllMovie 
(en) Paris, Texas på Turner Classic Movies 
(en) Paris, Texas på Rotten Tomatoes 
(en) Paris, Texas på Metacritic
Elis Eriksson

Ernst Elis Eriksson (født 22. august 1906, død 4. januar 2006) var en svensk kunstner og forfatter.
Eriksson studerte ved Kungliga Konsthögskolan fra 1934 til 1939, og var siden mest virksom som skulptør, bilde- og språkkunstner. Han hadde sin første separatutstilling i 1959.


== Bibliografi ==
Debuterte med Nattens hundar.
Et stort antall seriebøker om «Pavan». Den første boka om «Pavan» er Indijaner å en kåvvbåj, som kom i 1965.
Håll tjeften – 100 år av åtlydnader. En bok om elis ernst eriksson av Teddy Hultberg. Schultz förlag


== Referanser ==
Øystein Grønnevik

Øystein Grønnevik (født i juni 1978) er en norsk musikkartist. Han ble kjent i Norge etter å ha vært med i Idol 2004, der han til slutt havnet på en niendeplass. 
Bandet Third Avenue er nå den musikalske drivkraften. Debutalbumet, The Grand Turn, ble sluppet i september 2008. Musikkvideoen var nominert under Stavanger kortfilmfestival 2008. 


== Eksterne lenker ==
(en) Øystein Grønnevik på Internet Movie Database 
(en) Third Avenue myspace
Gamma-Glutamylsyklusen

Gamma-Glutamylsyklusen (også kalt Glutathionsyklusen) er en metode å frakte aminosyrer over en cellemembran brukt i tarmene (opptak av aminosyrer fra maten) og nyrene. Syklusen inneholder også synteseveien for glutathion.
Som eksempel ser vi på en aminosyre i tarmlumen som skal fraktes inn i en absorpsjonscelle. Først reaksjon skjer ved gamma-glutamyl transpeptidase (enzym som strekker seg igjennom hele cellemembranen):

  Aminosyre (tarmlumen) + Glutathion (intracellulært=IAC="inne i cellen")  →  Cysteinylglycin (IAC) + gamma-Glutamylaminosyre (IAC)

Nå er altså aminosyren inne i cellen, bundet til glutamat. I neste trinn frigjøres aminosyren ved enzymet 5-oxoprolinase:

  gamma-Glutamylaminosyre (IAC)  →  5-oxoprolin (IAC) + aminosyre (IAC)

Nå skal glutathion gjendannes til slutt, slik at det kan ta opp en ny aminosyre; dette skjer i tre trinn:

  5-oxoprolin (IAC)                             + ATP    →     Glutamat (IAC)              + ADP + Pi
  Glutamat (IAC)              + Cystein (IAC)   + ATP    →     gamma-Glutamylcystein (IAC) + ADP + Pi
  gamma-Glutamylcystein (IAC) + Glycin (IAC)    + ATP    →     Glutathion (IAC)            + ADP + Pi

De to siste trinnene her er det samme som glutathion-synteseveien, der glutathion settes sammen av de tre aminosyrene glutamat, cystein og glycin.
Glutation

Glutation (GSH) er et tripeptid, også kalt (gamma-)glutamyl-cysteinyl-glycin (se Gamma-Glutamylsyklusen for syntesevei) som finnes i alle kroppens celler og har som hovedfunksjon å beskytte mot frie radikaler. Dette gjør den ved å redusere hydrogen- og lipidperoksider. 
Et eksempel er reduksjonen av hydrogenperoksid (H2O2) til vann, med glutation peroksidase som katalysator:

H2O2 + 2 GSH  → 2 H2O + GSSGGlutation kan så tilbakedannes med glutation reduktase som katalysator:

GSSG + 2 NADPH + 2 H+  → 2 GSH + 2 NAD+Dermed er glutation tilbakedannet, og H2O2 redusert til vann vha. NADPH. NADPH genereres av pentosefosfatshunten.
Glutation peroksidase

Glutation peroksidase er en tetramer som kan redusere hydrogenperoksid (se glutation). Enzymet inneholder fire selenocystein-aminosyrer som har en sentral rolle i enzymets virkemekanisme.
James Franck

James Franck (født 26. august 1882 i Hamburg i Det tyske keiserrike, død 21. mai 1964 i Göttingen i Vest-Tyskland) var en tysk-født fysiker. Han mottok Nobelprisen i fysikk i 1925 sammen med Gustav Hertz «for deres oppdagelse av lovene som regulerer virkningen av et elektron på et atom». Høreapparatet representerte en praktisk anvendelse av de forskningsresultater Franck fikk Nobelprisen for.
Franck studerte i Heidelberg og Berlin (under Paul Drude og Heinrich Rubens), og ble belønnet med en doktorgrad i 1906. I 1911 ble han dosent i fysikk i Berlin, i 1918 medlem av Kaiser-Wilhelms-Institut für physikalische Chemie, og i 1920 professor i eksperimentell fysikk ved Universitetet i Göttingen. Etter den nasjonalsosialistiske maktovertakelsen i 1933 flyttet han til USA etter ett års opphold hos Niels Bohr i København, og ble der en del av Manhattanprosjektet.
Francks mange arbeider innen atomfysikken omfattet blant annet undersøkelser rundt de spenningene som kreves for ioniseringen av hydrogenmolekylet, sammen med Gustav Hertz i 1913. De omfattet også de atomene som gjennom elektronstøt fremkalte modifikasjonene som vises gjennom fluorescensspektre.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysikk 1925 hos Nobelprize.org
(en) James Franck hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 1925
Jean Baptiste Perrin

Jean Baptiste Perrin (født 30. september 1870 i Lille, død 17. april 1942 i New York City, New York) var en fransk fysiker og nobelprisvinner. Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 1926 for sitt arbeid med å påvise at materie består av atomer.
Perrins gradualavhandling, Sur les rayons cathodiques et les rayons X (1897), inneholdt også det eksperimentelle beviset for at katodestrålene medfører negativ elektrisk ladning. I et senere arbeid, Recherches sur le mouvement brownien et la détermination des poids absolus des molécules (1908), bestemte han ut fra ultramikroskopiske studier av den brownske bevegelsen verdien på molekylenes masse og antall, som stemte godt overens med resultater fra andre forskere. Dette var en eksperimentell bekreftelse av Einsteins teori om brownsk bevegelse. 
Perrin ble innvalgt som representant av Kungliga Vetenskapsakademien i 1922.
Han var faren til fysikeren Francis Perrin.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysikk 1926 hos Nobelprize.org
(en) Jean Baptiste Perrin hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 1926
Aeglos

Aeglos (eller Aiglos) var et spyd fra J.R.R. Tolkiens fiktive verden Midgard. Spydet tilhørte alvekongen Gil-galad. Navnet betyr snø spiss eller snø pigg (aeg: skarp, spiss og los: snø).
Charles Thomson Rees Wilson

Charles Thomson Rees Wilson (født 14. februar 1869, død 15. november 1959) var en britisk fysiker og kjemiker. Han ble tildelt Nobelprisen i fysikk i 1927 for hans metode å gjøre banene til elektrisk ladde partikler synlige ved hjelp av kondensasjon av damp. Han delte prisen med Arthur Holly Compton som fikk prisen for oppdagelsen av comptoneffekten.Etter at hans far døde i 1873, flyttet familien til Manchester. Wilson ble utdannet ved Owen's College hvor han studerte biologi for å bli lege. Han flyttet så til Sidney Sussex College, Cambridge, hvor han ble interessert i fysikk og kjemi. Etter dette ble Wilson spesielt interessert i meteorologi, og i 1893 begynte han å studere skyer og deres egenskaper. For en tid jobbet han ved observatoriumet ved Ben Nevis, hvor han utførte observasjoner av skyformasjoner. Han forsøkte så å reprodusere disse effektene i en mindre skala ved å utvide fuktig luft i en forseglet beholder ved laboratoriet i Cambridge. Senere eksperimenterte han med å skape spor av skyer forårsaket av ioner og stråling. For oppfinnelsen av tåkekammeret ble han tildelt Nobelprisen i 1927.
Wilson giftet Jessie Fraser i 1908, datter av en minister fra Glasgow, og paret hadde fire barn. Han døde i nærheten av Edinburgh, omgitt av familien sin.


== Priser (utvalg) ==
1935 – Copleymedaljen
1927 – Nobelprisen i fysikk
1911 – Hughesmedaljen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysikk 1927 hos Nobelprize.org
(en) Charles Thomson Rees Wilson hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysikk 1927
Rockall

Rockall er ei ubebodd øy (skjær) i Nord-Atlanterhavet, 350 km vest for Ytre Hebridene. Den ble annektert av Storbritannia i 1955, og tilordnet den skotske hebridiske øya Harris. Annekteringen har ikke blitt internasjonalt anerkjent og de andre nærmeste nabolandene Irland, Island og Færøyene er blant dem som protesterer mot dette.
Skjæret er omstridt da Danmark (via Færøyene), Irland og Storbritannia krever rettigheter til havbunnen utenfor skjæret.


== DS «Norge» ==
På vei fra Kristiansand til New York støtte DS «Norge» på St. Helena-grunnen ved Rockall 28. juni 1904 og sank. Av de 727 passasjerene og besetningen på 68 omkom 620, blant dem 225 nordmenn. Den kjente, norske forfatteren Herman Wildenvey var med som passasjer og overlevde, men Henrik Ibsens barnebarn, en pike, omkom i forliset.


== Eksterne lenker ==
Kart over fiskebanke fra met.no
Pentosefosfatshunten

Pentosefosfatshunten (engelsk "pentose phosphate pathway") er en kjede av reaksjoner som omdanner glukose-6-fosfat til ribose-5-fosfat, samt NADP+ til NADPH (energi) + H+. Ribose-5-fosfat er en veldig viktig sukkermonomer som kreves til biosyntesen av svært mange stoffer, bla. DNA (deoksyRIBOnukleinsyre), RNA, ATP, GTP, NAD(P)H, CoA +++. NADPH er en viktig energikilde, særlig til anabolske reaksjoner som fettsyresyntese, nukleinsyresyntese o.l.
Reaksjonen starter med en oksidativ del, og fortsetter med en ikke-oksidativ. Det er den første delen som reguleres! Det er kun NADPH/NADP+-forholdet som har betydning her, hvor da et lavt forhold stimulerer – mens et høyt forhold hemmer – glukose-6-fosfat dehydroganse; enzymet som katalyserer det første trinnet i shunten. Resten av reaksjonene (reguleres ikke!) og er bare molekylære ommøbleringer som verken bruker eller genererer energi. 
Nettoreaksjon etter de 3 første reaksjonene:

   Glukose-6-fosfat + H2O + 2 NADP+   →   Ribulose-5-fosfat + CO2 + 2 NADPH + 2 H+

Ribulose-5-fosfat omdannes videre til ribose-5-fosfat (vha enzymet fosfopentoseisomerase). Hvis cellen har "nok" ribose-5-fosfat omdannes dette da videre til substrater som inngår i glykolysen vha en rekke ikke-oksidative reaksjoner. 
Netto:

   3 Ribose-5-fosfat   →   2 Fruktose-6-fosfat + Glyseraldehyd-3-fosfat
Tranen

Trane er en fugl. Trane eller Tranen kan også vise til

Tranen (stjernebilde)
Tranen (Oslo) Pub i Oslo, mest kjent for sin stammusiker Arnie Norse
Trane – også skrevet Thrane, norsk slektsnavnSkip med navnet «Tranen»:

M/S «Sundfoil I» av 1963 (Som M/S «Tranen» 1980 – 1982)
M/S «Concorde II» av 1988 (Som M/S «Tranen» 1991 – 1995)
M/S Tranen av 2006
Snekken Tranen Skipet til kong Olav Tryggvason