jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Corinne Niogret

Corinne Niogret (født 20. november 1972 i Nantua) er en fransk tidligere skiskytter.
Corinne Niogret debuterte i verdenscupen i 1988. Den første mesterskapstriumfen kunne hun feire på hjemmebane i OL i Albertville i 1992, da det franske laget vant gull på stafetten.
Corinne Niogret vant tre VM-titler. Hun vant normalprogrammet (15 km) i VM 1995 og VM 2000, og var med på å vinne lagkonkurransen i 1993.
I løpet av karrieren vant hun 15 VM-medaljer og to olympiske medaljer. I løpet av karrieren vant hun åtte enkeltrenn i verdenscupen. Den beste sammenlagtplasseringen oppnådde hun i 2000, med en tredjeplass.


== Meritter ==
Olympiske leker
OL 1992: 1 gull (stafett)
OL 1994: 1 bronse (stafett)
Verdensmesterskap
VM 1993: 1 gull (lag), 1 sølv (stafett)
VM 1994: 1 bronse (lag)
VM 1995: 1 gull (15 km), 1 sølv (stafett) ), 2 bronse (sprint, lag)
VM 1996: 1 sølv (stafett), 1 bronse (lag)
VM 1998: 1 sølv (jaktstart)
VM 1999: 1 sølv (15 km), 1 bronse (stafett)
VM 2000: 1 gull (15 km), 1 bronse (fellesstart)
VM 2001: 1 sølv (jaktstart)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Corinne Niogret – Olympics.com 
(en) Corinne Niogret – Olympic.org 
(en) Corinne Niogret – Olympedia 
(en) Corinne Niogret – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Corinne Niogret – FIS (langrenn) 
(en) Corinne Niogret – IBU 
(en) Corinne Niogret – biathlon.com.ua 
(en) Resultatoversikt hos IBU
Omalisidae

Omalisidae er en liten familie av biller med en ganske begrenset utbredelse. Disse billene er kjent fra Sør-, Mellom- og Øst-Europa og fra Lilleasia. Larvene, men ikke de voksne billene, har lysorganer og kan lyse i mørket (bioluminescens). Lite er kjent om biologien til disse billene, men larvene til Omalisum fontisbellaquei lever mellom løvstrø der de spiser tusenbein av slekten kuletusenbein (Glomeris spp.).


== Utseende ==
Små til middelsstore (2 – 11 mm), slanke biller. Hodet har små men sterkt utstående fasettøyne, antennene er 11-leddete, ganske lange og perlekjedeformede. Brystskjoldet (pronotum) er firkantet, noe smalere enn dekkvingene. Dekkvingene er smale, parallellsidige, med 9-10 tydelige punktrekker. Beina er slanke.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen biller, Coleoptera
Underordenen Polyphaga
Overfamilien bløtvinger og lysbiller, Cantharoidea
Familien Omalisidae Lacordaire, 1857
Slekten Euanoma Reitter, 1889 - 16 arter
Slekten Omalisus Geoffroy, 1762
Omalisus fontisbellaquaei (Geoffroy, 1785)
Omalisus minutus Pic, 1938
Omalisus nicaeensis Lesne, 1921
Omalisus sanguinipennis Laporte de Castelnau, 1840
Omalisus taurinensis Buadi, 1871
Omalisus victoris Mulsant, 1852
Slekten Paradrilus Kiesenwetter, 1866
Slekten Phaeopterus Costa, 1857
Phaeopterus flavangulus (Späth, 1898)
Phaeopterus graecus (Pic, 1901)
Phaeopterus nigricornis (Reitter, 1881)
Phaeopterus unicolor (Costa, 1857)
Slekten Pseudeuanoma Pic, 1901 - 2 arter
Slekten Thilmanus Baudi, 1872
Thilmanus longipennis Pic, 1912
Thilmanus obscurus Baudi, 1872


== Eksterne lenker ==
(en) Omalisidae i Encyclopedia of Life 
(en) Omalisidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Omalisidae hos Fauna Europaea 
(en) Omalisidae hos Fossilworks 
(en) Omalisidae hos ITIS 
(en) Omalisidae hos NCBI 
(en) Kategori:Omalisidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Omalisidae – detaljert informasjon på Wikispecies Omalisus fontisbellaquaei : [1]
Hubertus von Hohenlohe

Hubertus von Fürstenberg-von Hohenlohe (født 2. februar 1959) er en meksikansk alpinist. Han representerte Mexico for første gang i de olympiske vinterleker i Sarajevo 1984.
Han er sønn av prins Alfonso von Hohenlohe og prinsesse Ira von Fürstenberg. Hubertus von Hohenlohe ble født og bodde sine første år i Mexico. Da han ble 4 år, flyttet han til Spania og senere til Østerrike, hvor han vokste opp, studerte og fikk interesse for alpint. Han grunnla det meksikanske skiforbundet slik at han kunne delta i internasjonale renn.
Han debuterte i verdenscupen i alpint 8. desember 1981 i Aprica med en trettendeplass, og hans beste verdenscup-plassering er en femteplass i kombinasjon i Madonna di Campiglio fem dager etter sin verdenscupdebut.
Hubertus har deltatt i seks vinter-OL (1984, 1988, 1992, 1994, 2010 og 2014), samt 19 VM i alpint (per 2021). Han var også kvalifisert for OL i Torino i 2006, men der deltok han ikke.


== Meritter ==


=== OL deltakelser ===


==== VM-deltakelser ====


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Hubertus von Hohenlohe – Olympics.com 
(en) Hubertus von Hohenlohe – Olympic.org 
(en) Hubertus von Hohenlohe – Olympedia 
(en) Hubertus von Hohenlohe – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Hubertus von Hohenlohe – FIS (alpint) 
(en) Hubertus von Hohenlohe – ski-db.com
Diego Laynez

En rekke stavemåter av hans navn er i bruk (Jakob, Jacob; Laines, Laynez, Lainez)Diego Laynez eller Lainez (født 1512 i Almazon i Spania, død 19. januar 1565 i Roma) var en spansk jesuittprest og teolog. Han var jesuittordenens annen ordensgeneral.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han ble født i Castilla i en katolsk familie med jødisk bakgrunn. Fra 1528 studerte han sammen med Alfonso Salmeron ved universitetet i Alcalá og avsluttet dette i 1532 med Magister artium. Deretter dro han med Salméron til Sorbonne i Paris for å studere teologi. Der ble han ble kjent med sin landsmann Ignatius av Loyola. 


=== Prest, teolog ===
Han var en av de seks menn som sammen med Loyola grunnla Jesu Selskap, som ville hengi seg til misjonsarbeid i Palestina. Denne planen lot seg ikke virkeliggjøre på grunn av de politiske forhold. Dermed mottok Laynez den 24. juni 1537 sammen med Loyola prestevielsen sakrament i Venezia.
Laynez ble professor i skolastisk teologi ved La Sapienza i Roma. Etter at ordenen fikk pavelig godkjenning i 1540, ble Laynez sendt til Tyskland. 
Laynez var en pavelig teolog under hver av Tridentinerkonsilets tre perioder. Han var en av pave Paul IIIs teologer under konsilet, og spilte da en særlig viktig rolle. Han var en av de skarpeste debattantene, under anvisninger fra kardinal Marcello Cervini, den senere pave Marcellus II. Han engasjerte seg kraftig for pavens primat, sedvanen å gi nattverden til lekfolket under én skikkelse, og mot åpningen av bønnehus for protestanter.


=== Jesuittenes leder ===
Da Loyola døde i 1556 virket Laynez i noen tid som vikar for jesuittordenen. To år etter ble han ordensgeneral. Han styrket ordenens konstitusjoner og utviklet dens arbeid innen utdanning. Ordenen fikk et kraftig oppsving. Pave Pius IV innrømmet etter en tid ordenen retten til å gi akademiske grader. Ved grunnleggelsen av mange nye kollegier gjorde Laínez også ordenens basis vesentlig bredere.Etter pave Paul IVs død var det flere kardinaler som ville velge Laynez til pave, men han flyktet og gikk i dekning for å avskjære dette.


== Skrifter ==
Laynez, Diego, Lainii Monumenta: Epistolae et Acta (8 vol.), IHSI, Madrid, 1912-17.
Hans Disputationes Tridentinae ble publisert i to bind i 1886.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Jos E. Vercruysse SJ: Art. Laínez, Jakob/Diego. i: Theologische Realenzyklopädie 20 (1990), s. 399–404
MULLER H., Les Origines de la Compagnie de Jesus: Ignace et Lainez, 1898.
FICHTER, J.H., James Laynez, Jesuit, St Louis (USA), B.Herder and Co., 1946, 299pp.
SCADUTO, Mario, L'Epoca di G.Lainez (2 vol.), Roma, 1964 and 1974.
Maxcey, Carl, “Double Justice, Diego Laynez, and the Council of Trent,” Church History, Vol. 48, No. 3 (Sep., 1979), pp. 269–278
«James Lainez». Catholic Encyclopedia.
Martim Afonso de Sousa

Martim Afonso de Sousa eller de Souza (født 1500 i Vila Viçosa i Portugal, død 1571 i Lisboa) var en portugisisk oppdagelsesreisende.  Han var kommandant for den første portugisiske ekspedisjonen inn på det brasilianske fastland. Senere tok han Diu i India i besittelse for Portugal i 1535. Han var guvernør (visekonge) i India fra 1542 til 1545.
Paravan

Paravan er en kaste i  hinduismen. Noen kaster, slik som denne, ble ansett som en «forurensende kaste». Slike lavkaster ble også omtalt som «uberørbare». Den kaste en person ble født inn i, avgjør også ofte vedkommendes yrke. Paravanerne var som regel kokosnøttplukkere.Paravan er også et kastenavn gitt til fiskere sør i delstaten Tamil Nadu i India. De fleste av dem er katolske. De byer og landsbyer der de fleste av disse disse paravanerne bor, er Tuticorin, Periyathalai, Uvari, Manapadu, Kooduthazhai, Kootapani, Alanthalai, Amalinagar og 
Veerapandiyan Pattinam. I Sri Lanka har de fleste medlemmene av denne fiskerkasten gjerne etternavnene Fernando, Coonghe, Poobalrayer eller Costa.K. R. Narayanan er en paravan.


== Litteratur ==
Bayly, Susan (2004). Saints, Goddesses and Kings: Muslims and Christians in South Indian society, 1700 – 1900 (Reprinted utg.). Cambridge: Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-89103-5. 
Donkin, Robin A. (1998). «Beyond price: pearls and pearl-fishing: origins to the age of discoveries». Memoirs of the American Philosophical Society. American Philosophical Society. 224. 
Iyengar, P. T. Srinivasa (1929). History of the Tamils: from the earliest times to 600 A.D. (4th, reprinted utg.). Asian Educational Services. ISBN 978-81-206-0145-1. 
Maynard, Theodore (1936). The odyssey of Francis Xavier. Longsman, Green. 
Neill, Stephen (2004). A History of Christianity in India: The Beginnings to AD 1707 (Reprinted utg.). Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-54885-4. 
Subrahmanian, N. (1980). Śaṅgam polity: the administration and social life of the Śaṅgam Tamils (Revised utg.). Ennes. 
Thurston, Edgar; Rangachari, K. (1909). Castes and Tribes of Southern India. 6. Madras: Government Press.
Logisk feil

En logisk feil, også kalt formell feil, er en tankefeil; i filosofien en resonnementsform som alltid eller nesten alltid er feil. Dette skyldes en strukturell feil i argumentasjonen, slik at konklusjonen ikke følger med logisk nødvendighet av premissene. Både premisser og konklusjon kan imidlertid være sanne, men det er altså forbindelsen mellom dem som er problemet.
Det finnes flere kategorier logiske feil:

Argumentum ad logicam
Pakkeløsning


== Se også ==
Feilslutning
Olav Orheim

Olav Orheim (født 1942) er en norsk geolog og glasiolog som har forsket på is og klima. Han har ledet flere vitenskaplige ekspedisjoner i Antarktis og hatt stillingen som direktør ved Norsk Polarinstitutt.
Han er født i Bergen, men har vokst opp i Fjærland der han gikk på breen første gang 10 år gammel. Han ble "patentfører" på breen for Den norsk turistforening 18 år gammel.Orheim er utdannet cand.real. fra Universitetet i Bergen (1968) og har en Ph.d. fra The Ohio State University, USA (1972).Han var forsker ved Norsk Polarinstitutt fra 1972–1993, og direktør samme sted fra 1993 til 2005. I 1989 ble han professor II, Universitetet i Bergen.Han har vært styreleder ved Frammuseet, Polaria, Norsk Bremuseum i Fjærland, UNEP/GRID-Arendal og Tilsynskomiteen for Roald Amundsens Hjem. Han har hatt flere sentrale verv innenfor glasiologimiljøet nasjonalt og internasjonalt og ledet flere nasjonale og internasjonale utredninger om polarspørsmål, inkludert "Mot nord! - Utfordringer og muligheter i nordområdene". Orheim har vært 17 ganger i Antarktis, 10 av dem som leder for norske og internasjonale ekspedisjoner. 
I 2009 utgav han boka Norske isbreer (Cappelen Damm) sammen med fotograf Pål Hermansen.


== Priser og utmerkelser ==
Framkomiteens Nansenbelønning (1981)
Ridder av 1. klasse av St. Olavs Orden (2007)
Ordre de Saint-Charles av Monaco (2012)


== Referanser ==
Fox Grønland

Fox Grønland er en norsk drama- og krimserie som ble sendt på TV 2 i 2001 og 2003. Handlingen skildrer miljøet ved en politistasjon i Oslo.
Serien vant Gullruten 2001 i klassen Beste drama mens Nina Woxholtt vant Gullruten 2003 i klassen for beste TV-skuespiller. Den ble også tildelt Amandaprisen i klassen dramatiske fjernsynsproduksjon.
Serien ble i snitt sett av rundt 500 000.Første sesong kostet 40 millioner kr. å produsere.


== Handling ==
Serien handler om politietterforskerne på Grønland politikammer og de oppdragene de får. Hver dag møter de nye utfordringer som går inn på dem på ulikt vis. Disse består av førstebetjent Jan Erik Holm (Per Frisch), Hassan Mohammed (Elyas Mohammed), Arif Osman (Daud Mirza), Trond Olsen (Kalle Øby) og Holms eks-kone Cecilie Melvold (Nina Woxholtt). Serien tegner et til dels uhyggelig bilde av Oslo, det er et sted der ingen er trygge, der ingen er hevet over trusler og utpresning. Selv politifolkene utsettes for trakassering.
Serien ble spilt inn i Airport Studios på Fornebu og i gatene på Grønland i Oslo.


== Rolleliste ==


== Episodeoversikt ==
Det er totalt 24 episoder av Fox Grønland.


=== Episodeliste, sesong 1 (2001) ===


== Referanser ==
Johan Storm

Se også hjerneforskeren Johan Frederik Storm.Johan Fredrik Breda Storm, (født 24. november 1836 i Lom i Gudbrandsdalen, død 26. oktober 1920 i Kristiania) er kanskje Norges mest internasjonalt kjente filolog, med hovedvekt på engelsk.  Han grunnla en ny undervisningsmetode i levende språk, og ble en banebryter for fonetikk. Den franske språkmannen Paul Passy kalte ham «probably the greatest practical linguist, as also the greatest phonetician, in the world». Han ble også kalt «nordmennenes professor Higgins».


== Familie ==
Da Johan Storm ble født i Lom, var faren, Ole Johan Storm, (1806–1850) prest (kapellan) der. Broren Gustav var født i Rendalen i 1845, han ble også professor. Ole Johan Storm ble siden sokneprest i Lardal.


== Virke ==
Johan Storm var professor ved Det Kongelige Frederiks Universitet fra 1873 til 1912. Han var en pådriver for å få engelsk som fag i gymnaset, som i 1871 ble delt i latinlinje og reallinje. Da fikk også universitetet en eksamen for de som skulle undervise i engelsk på reallinjene. Dette fikk stor betydning for fagets posisjon på universitetsnivå. I 1877 søkte Storm Stortinget om et stipend på 1.600 kroner året i to år for å skrive et verk om norsk språk, «min første Kjærlighed», fra oldtiden og ned gjennom tidene. Søknaden ble avslått.Innenfor fonetisk vitenskap viste man tidligere til «de tre S'er»: Engelskmannen Sweet, tyskeren Sievers og nordmannen Storm.  Det var Storm som fikk Sweet til å skrive håndboken som dannet grunnlaget for engelsk fonetikk. Fonetikk og engelsk syntaks utgjør også hovedinnholdet i det som ble Storms eget hovedverk, Engelsk filologi.  Storm snakket engelsk helt som en innfødt; tysk, fransk og italiensk nesten like godt. Han hadde innsikt i alle romanske og germanske språk, og dessuten i to hundre norske dialekter. Hans evne til å observere og feste lydinntrykk i minnet beskrives som utrolig; han skrev at han klart husket og kunne gjengi melodien i en setning han hadde hørt i Pompeii 20 år tidligere.Storms bibliotek, omkring 500 bind om norsk og romansk filologi, ble innkjøpt av Bergens Museums bibliotek etter hans død. Han var innvalgt i Det Norske Videnskaps-Akademi, det danske vitenskapsakademi og medlem i blant andre Soc. de linguistique i Paris og æresmedlem i Modern Language Assoc. of America.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Engelsk filologi Av Johan Storm 1879 – også oversatt til tysk
Fra «kremmersprog» til verdensspråk – Engelsk som universitetsfag i Norge 1850-1942 Av Arthur O. Sandved, utgitt av Forum for Universitetshistorie, Historisk institutt ved Universitetet i Oslo
Den levende fonograf – nordmændenes Professor Higgins av Arne Juul, Syddansk Universitetsforlag ISBN 87-7838-671-3


== Eksterne lenker ==
Bokomtale av Juuls bok i Utdanning av William Gunnesdal
Johan Storm-bibliografi hos Sambok
Digitaliserte bøker av Storm hos Nasjonalbiblioteket.
Håkon Ø. Schiong

Håkon Ørnulf Schiong (født 1957) er en norsk advokat og eiendomsmegler.  
Schiong har juridisk embedseksamen fra Universitetet i Oslo i 1985. Han arbeidet om advokatfullmektig ved et advokatfirma i Oslo fra 1985 og til han i 1987 startet egen praksis på Harestua. Han er kanskje mest kjent som forsvareren til finansmannen Ole Christian Bach. I 2013 mistet han advokatbevilgningen etter å ha blitt begjært konkurs.


== Referanser ==
Dekorativ kunst

Dekorativ kunst er enten kunst som fungerer som utsmykking eller forsiring. Dekorativ malerkunst er som oftest knyttet til arkitektur.Dekorativ kunst brukes også om kunst som er ornamental og stilisert. Denne kunsten utviklet seg i 1890-årene i europeisk billedkunst da en gikk fra en realistisk til en dekorativ formgjengivelse.


== Referanser ==
Verruca vulgaris

Verruca vulgaris er en type vorte som er vanlig å ha på føttene og hendene. 
Den er smittsom og oppstår når det forårsakende papillomaviruset kommer ned i underhuden og infiserer hudcellene som deler seg i underhuden. Fotvorter smitter lett i svømmebasseng og i dusjanlegg for flere, for eksempel i forbindelse med gymnastikksaler eller svømmehaller. De som oppdager at de har fotvorter bør la være å benytte slike anlegg til vorten er behandlet.
Cellene som vanligvis skal danne litt harde plateformede celler blir høye tynne staver som rekker fra laget der hudcellene deler seg og opp til hudoverflaten.
På steder som ikke er utsatt for trykk står vorten litt opp fra hudens overflate. Under foten blir vorten trykket inn når vi går på fotsålen slik at vorten virker flatere der.
Disse fotvortene er vanlig hudfarget.
Viruset som forårsaker disse fotvortene bekjempes av kroppen med et immunglobulin i en gruppe som kalles IgG. Dette er et antistoff som kroppen produserer, men det tar omkring et år for å få opp produksjonen. Dette er årsaken til at det tar omkring et år før fotvorten forsvinner av seg selv. Det kan nevnes at forkjølelse og influensa bekjempes av IgA som det bare tar ca. en uke å få opp produksjonen av.


== Behandlingsmåter ==
Den mest effektive behandlingen er å bruke lokalbedøvelse og skrape vekk vorten med en spesiell skarp skje som er et solid håndtak med en halvkuleformet ende, med kulediameter 3-4 mm. Da skrapes de spesielle høye stavformede cellene vekk. Etterpå brukes en voks/fettstift med sølvnitrat som virker etsende på cellene i bunnen og siden av såret før resten av sølvnitratet skylles vekk. Denne behandlingen er smertefull når bedøvelsen settes.
En annen behandlingsmåte som ofte er effektiv, er frysing av vorten. En vattpinne eller enden av en sonde kjøles ned av flytende nitrogen eller kullsyre som fordamper. Vattpinnen eller sonden holdes mot fotvorten så den fryses ned.
En tredje behandlingsmåte som sjeldnere er effektiv, er en oppløsning som løser opp hudcellene og lager et tynt lag over huden og holder fuktigheten inne. Oppløsningen heter Verucid og kan fåes uten resept.
Siden fotvorter forsvinner av seg selv etter lang tid, og de er plagsomme å ha, dukker det opp mange rare behandlingsmåter og «kjerringråd». Den behandlingen som er i bruk når vorten forsvinner av seg selv, får gjerne æren for at vortene er blitt borte. Slik har det oppstått mange behandlingsmåter for fotvorter.
MS «Seivåg»

MS «Seivåg» er en norsk brønnbåt bygget i 1978. Skipet eies av Seistar Holding. 


== Historie ==
Skipet seilte frem til 2008 som det norske kystvaktfartøy KV «Lafjord». Skipet opererte i ytre kystvakt. Skipet hadde hjemmehavn i Bergen (Haakonsvern), og var underlagt KV Sør. KV «Lafjord» hadde ansvar for den nordlige delen av Nordsjøen. I 2008 ble skipet kjøpt av Seivåg shipping og bygget om til brønnbåt og med nytt navn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) IMO 7712913 – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Bilde av KV Lafjord.
Bleiken

Bleiken er ei grend i Gran kommune i Innlandet, omtrent 42 kilometer sør for Gjøvik og 80 kilometer nord for Oslo. Bleiken ligger om lag en kilometer fra Randsfjorden og fylkesvei 34 og har rundt 200 innbyggere. Grenda ligger 350 meter over havet. Fram til kommunesammenslåinga med Gran i 1962 lå Bleiken i Brandbu kommune.  
Bleiken er mest kjent for stoppestedet på Gjøvikbanen, Bleiken stasjon, som ble åpnet i 1901. Herfra er det vid utsikt over Randsfjorden. Det var en matbutikk på stedet til 2006. 
Stedsnavnet er etter Bleiken-gardene. Ifølge Norske Gaardnavne er navnet en sammensetning av adjektivet bleik (lys) og substantivet vin, altså den bleike enga. 


== Eksterne lenker ==
Bygginga av Gjøvikbanen ved Bleiken
Norske Gaardnavne
Bleiken landhandel legges ned (avisa Hadeland 2/10 2006)
C.I. Pedersen

C.I. Pedersen A/S er et glassmagasin i Trondheim. Magasinet ligger i Olav Tryggvasons gate skrått overfor Byhaven i Trondheim. C. I. Pedersen ble stiftet i 1858. Butikken er medlem av kjeden Designforevig, som består av nærmere 30 butikker over hele Norge.


== Eksterne lenker ==
C.I. Pedersen A/S
Designforevig
Stronghold Crusader

Stronghold Crusader ble utgitt av Firefly studios i 2002. Spillet er et strategispill som foregår i middelalderen. Man spiller enten som korsfarer eller araber. Spillet er en utvidelse til Stronghold, som ble gitt ut av Firefly studios i 2001.
Spillet ligner på det opprinnelige Stronghold-apillet. Men den største forskjellen er at spillet er satt til Midtøsten. Som en konsekvens kan gårder bare bygges på oase-gress, noe som fører til rivalisering blant aktører om begrensede jordbruksområder og ressurser. Fargen på spillerens enheter har også blitt endret fra blått til rødt, for å matche fargene til ridderne.
I tillegg til gårder finnes det andre ressurser som jernmalm, steinbrudd (for å få tak i stein) og muligheter for å skaffe olje. Disse ressursene blir deponert på et lager, og spilleren kan velge mellom å enten selge eller bruke disse ressursene til egne formål. På hvert nivå må spilleren forsvare sitt eget rike, og beseire en eller flere konger.


== Eksterne lenker ==
(en) Stronghold crusader på Steam 
(en) Stronghold crusader på GOG.com 
(en) Stronghold crusader hos MobyGames 
(en) Stronghold crusader på Metacritic 
(en) Stronghold crusader hos Giant Bomb
Willy Pedersen

Willy Pedersen (født 1952) er en norsk sosiolog som har forsket på ungdom og rusmiddelbruk. Han har utgitt flere bøker innen sitt fagområde. Han er ansatt som professor i sosiologi ved Universitetet i Oslo og forsker ved Oslomet. 
Pedersen ble mag.art. i 1980 med avhandlingen Å lytte : en studie av psykoanalysens nøkkelbegreper, deres opprinnelse og indikasjonsområde. Han tok en doktorgrad i 1991 med en avhandlingen om rusmiddelbruk blant ungdom kalt Drugs in adolescent worlds : a longitudinal study of adolescent drug use socialization.Han startet karrieren som forsker ved Psykiatrisk institutt ved Universitetet i Oslo, deretter var han forsker ved NOVA i nesten 10 år (1992–2001) før han i 2001 ble ansatt ansatt som professor ved Institutt for sosiologi og samfunnsgeografi (UiO).Pedersen har særlig forsket på områder som ungdom og rusmidler, men også på områder som seksualitet og marginalisering. Han har gjennomført flere empiriske prosjekter om ungdom, kriminalitet, rusmidler og seksualitet. Han har arbeidet med store kvantitative datasett, samt foretatt kvalitative studier og feltarbeid.  
Han har også vært engasjert i den norske narkotikadebatten og har tatt til orde for å legalisere bruk av cannabis.Pedersen har utgitt et stort antall vitenskapelige artikler i internasjonale fagtidsskrifter. Han har også utgitt flere fagbøker, som blant annet Psykologi og psykiatri (1979), Ungdom er bare et ord (1994), Bittersøtt – ungdom, sosialisering, rusmidler (1998), Nye seksualiteter (2005), Gatekapital (2006) og Cannabiskultur (2010) (sammen med Sveinung Sandberg). Han har også vært spaltist i Dagbladet og Morgenbladet, og bokanmelder i dagspressen. Fra 2009 til 2011 ledet han en komite som utpekte de 25 mest innflytelsesrike tekstene i norsk sosiologi, «Norsk sosiologisk kanon».


== Referanser ==
Michael Baigent

Michael Baigent (1948–2013) var en newzealandsk forfatter, kjent som medforfatter på boka Hellig blod, hellig gral fra 1982. Han skrev hovedsakelig bøker som var kritiske til vedtatte historiske sannheter og om Jesu liv.
Baigent ble for alvor kjent i 2004 da han anklaget Dan Brown og hans bok Da Vinci-koden for være plagiat. I 2006 saksøkte Baigent og medforfatter Richard Leigh Random House for ti millioner pund (ca 120 millioner norske kroner), men tapte saken.I 2006 utgav han boka The Jesus Papers: Exposing The Greatest Cover-Up In History. Han siste bok var Racing Toward Armageddon: The Three Great Religions and the Plot to End the World (2009).


== Referanser ==