Mydidae

Mydidae er en ganske artsfattig familie av fluer som inneholder de største flueartene man kjenner. Den sørmaerikanske arten Mydas heros når en kroppslengde på 6 cm og et vingespenn på 10 cm og er dermed den største kjente flue.
Mydidae ligner mye på rovfluer, blant annet ved at hodet har et dypt søkk mellom fasettøynene, og at ansiktet er fremtredende med lange hår («bart»). De kan ellers kjennes fra de aller fleste andre fluer på at de har klubbeformede antenner. En del arter etterligner vepser, spesielt veps i familien veiveps (Pompilidae).
Mydidae finnes over det meste av verden, men mangler i Nord-Europa.


== Utseende ==
Middelsstore til meget store fluer (9–60 mm), ganske slank kroppsform. Brystet (thorax) er forholdsvis flatt, uten kraftige børster, men med fine hår. De artene som ikke er helt mørke har gjerne mørke lengdestriper på ryggen. Bakkroppen er ganske lang og kjegleformet. Hannens ytre kjønnsorganer er ikke påfallende store.
Hodet er forholdsvis lite, avsatt fra kroppen med en tydelig hals og mye bredere enn langt. Fasettøynene er store og halvkuleformede. Pannen er nedsenket og danner et dypt søkk mellom fasettøynene, som hos rovfluene. Punktøynene er karakteristiske: det fremste, midtre punktøyet er stort, mer eller mindre nyreformet, og sitter like over antennefestet. De bakerste (på siden) punktøynene er lange og smale. Punktøynene sitter på en lav, langsmal knøl.
Hodet mangler kraftige børster, men har mange fine, lange hår. Ansiktet (området under antennene) er ofte noe fremskytende og dekket med lange, utstående hår, slik at fluene har en «bart» som ligner den hos rovfluene, men det er vanligvis mindre påfallende enn hos disse. Noen arter har munndelene utviklet til en lang, fremoverrettet sugesnabel.
Antennene er fire-leddete. De to innerste leddene er sylindriske, det andre leddet er ganske lite og kort. Det tredje leddet er langt og tynt, ofte med en eller to innskjæringer som gjør at det kan virke som flere ledd. Av og til er det bøyd i en vinkel. Det ytterste, fjerde leddet danner en kølle som gir antennene en karakteristisk kølleform. Hos noen arter er det fjerde leddet utvidet ved roten.
Vingene er ganske lange og smale, glassklare eller mer eller mindre røkfargede, hos noen arter nesten svarte. De har mange årer og et årenett som ligner rovfluene. Årenettet danner flere lukkede celler inne i vingen. Den bakerste åren som munner i vingespissen (M1) er vanligvis karakteristisk, jevnt krummet.
Beina er middels lange, lårene er ofte fortykket.
Larvene er lange og tynne, glatte og blanke, sylindriske, og tilspisset i begge ender. Hodet er ganske lite uten en synlig hodekapsel.


== Levevis ==
Overraskende lite er kjent om biologien til disse fluene, når man tar hensyn til hvor store og påfallende de er. Det har nok sammenheng med at mange av artene er ganske sjeldne.
Larvene er rovdyr og ser ut til å spise spesielt billelarver. Den kjempestore arten Mydas heros legger egg i kolonier av bladskjærermaur (Atta spp.), og man tror at larvene dens lever av larvene til en stor gjødselbille-art som lever av avfall i maurkoloniene. Andre arters larver har blitt funnet i et bol av en ørkenrotte, i løs sand og i morkne trestubber. I alle tilfeller regnet man med at de levde av billelarver, men lite spesifikt er kjent om dette.
De voksne fluene kan besøke blomster for å drikke nektar, men noen arter har reduserte munndeler og tar ikke næring til seg som voksne.
De fleste medlemmene av denne familien finnes i varme og tørre, spesielt sandige, områder. Mange lever i ørkner og halvørkner. Én art har spesialisert seg på å leve i strandsonen langs ørken-kysten i Namibia, et ekstremt ugjestmildt miljø.


== Systematisk inndeling ==

Ordenen tovinger, Diptera
Fluer, Brachycera
Underordenen lavere fluer, Orthorrhapha
Gruppen Heterodactyla
Overfamilien Asiloidea
Familien Mydidae Bezzi, 1903
Underfamilien Diochlistinae Bequaert, 1963
Slekten Diochlistus  Gerstäcker, 1868 - Australia
Slekten Mitrodetus   Gerstäcker, 1868
Underfamilien Mydinae Bezzi, 1903 – Amerika
Slekten Baliomydas  Wilcox, Papavero & Pimentel, 1989
Slekten Ceriomydas  Williston, 1898
Slekten Chrysomydas  Wilcox, Papavero & Pimentel, 1989
Slekten Dolichogaster Macquart, 1848
Slekten Gauromydas  Wilcox, Papavero & Pimentel, 1989
Gauromydas heros (Perty, 1833)  – den største kjente fluearten, fra Brasil
Slekten Mapinguari Papavero & Wilcox, 1974
Slekten Messiasia d'Andretta, 1951
Slekten Mydas Fabricius, 1794
Slekten Phyllomydas Bigot, 1880
Slekten Protomydas Wilcox & Pimentel, 1989
Slekten Stratiomydas Wilcox, Papavero & Pimentel, 1989
Slekten Utinga   Wilcox, Papavero & Pimentel, 1989
Underfamilien Syllegomydinae Papavero & Wilcox, 1974 – finnes nærmest i Spania
Slekten Afroleptomydas Bequaert, 1961  - over 70 arter
Slekten Afromydas Bequaert, 1963
Slekten Agaperemius Hesse, 1969
Slekten Arenomydas Hesse, 1969
Slekten Cephalocera Latreille, 1829
Slekten Cephalocerodes Hesse, 1969
Slekten Eremohaplomydas Bequaert, 1959
Slekten Halterorchis Bezzi, 1924
Slekten Haplomydas Bezzi, 1924
Slekten Heteroleptomydas Bequaert, 1963
Slekten Hispanomydas Arias, 1914
Hispanomydas hispanicus Arias - Spania
Slekten Lachnocorynus Hesse, 1969
Slekten Mahafalymydas Kondratieff, Carr & Irwin, 2005
Slekten Mimadelphus Hesse, 1972
Slekten Mydaselpis Bezzi, 1924
Slekten Namadytes Hesse, 1969
Slekten Namibimydas Hesse, 1972
Slekten Neolaparopsis Hesse, 1969
Slekten Nomoneura Bezzi, 1924
Slekten Nomoneuroides Hesse, 1969
Slekten Nothomydas Hesse, 1969
Slekten Notosyllegomydas Hesse, 1969
Slekten Oreomydas Hesse, 1969
Slekten Syllegomydas Becker, 1906
Slekten Vespiodes Hesse, 1969
Underfamilien Ectyphinae Wilcox & Papavero, 1971 – Amerika
Slekten Ectyphus Gerstäcker, 1868
Slekten Heteromydas  Hardy, 1944 - Nord-Amerika
Slekten Opomydas  Curran, 1934 - Nord-Amerika
Slekten Parectyphus Hesse, 1972
Underfamilien Anomalomydinae Papavero & Wilcox, 1974 - Australia
Slekten Anomalomydas Papavero & Wilcox, 1974
Underfamilien Apiophorinae Papavero & Wilcox, 1974
Slekten Apiophora Philippi, 1865
Slekten Eumydas Wilcox & Papavero, 1971
Slekten Midacritus Séguy, 1939
Slekten Miltinus Gerstäcker, 1868 - Australia
Slekten Paramydas Carrera & d'Andretta, 1948
Underfamilien Cacatuopyginae Papavero & Wilcox, 1974
Slekten Cacatuopyga  Papavero & Wilcox, 1974
Slekten Charimydas   Bowden, 1984
Underfamilien Leptomydinae Papavero & Wilcox, 1974 – den artsrikeste underfamilien
Slekten Eremomidas Semenov, 1896
Slekten Hessemydas  Kondratieff, Carr & Irwin, 2005
Slekten Leptomydas Gerstäcker, 1863  – flere arter i Sør-Europa
Slekten Nemomydas Curran, 1934 - Nord-Amerika
Slekten Plyomydas Wilcox & Papavero, 1971
Slekten Pseudonomoneura  Bequaert, 1961 - Nord-Amerika
Underfamilien Rhopaliinae Wilcox & Papavero, 1971
Slekten Perissocerus  Gerstäcker, 1868
Slekten Pseudorhopalia  Wilcox & Papavero, 1971
Slekten Rhopalia  Macquart, 1839
Slekten Rhopaliana   Séguy, 1934
Underfamilien Raphiomidinae Papavero & Wilcox, 1974  – ørkenstrøk i Nord-Amerika, før regnet til Apioceridae
Slekten Rhaphiomidas Osten Sacken, 1877
Underfamilien Megascelinae Cazier, 1941  – før regnet til Apioceridae
Slekten Megascelus Philippi, 1865
Slekten Neorhaphiomidas  Norris, 1936 - Australia
Slekten Tongamya Stuckenberg, 1966


== Kilder ==
Richter, V.A. 1997. Family Mydidae. I: Papp, L. og Darvas, B. (red.): Contributions to a Manual of Palaearctic Diptera. 2: 539-547. Science Herald, Budapest.
Wilcox, J. 1981. Mydidae. I: McAlpine, J.F. m.fl. (red.): Manual of Nearctic Diptera. 1: 533-540. Agriculture Canada, Ottawa.


== Eksterne lenker ==
(en) Mydidae i Encyclopedia of Life 
(en) Mydidae i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Mydidae hos Fauna Europaea 
(en) Mydidae hos Fossilworks 
(en) Mydidae hos ITIS 
(en) Mydidae hos NCBI 
(en) Kategori:Mydidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Mydidae – detaljert informasjon på Wikispecies 
Torsten Dikow's hjemmeside om Mydidae