jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gjørmemudderflue

Gjørmemudderflue (Sialis lutaria) er en av mudderfluene (Megaloptera). Den er den vanligste av fem arter i Norge og blir ofte bare omtalt som «mudderflue». Den er ikke uvanlig og kan finnes ved innsjøer. De voksne flyr ikke langt fra vannet.


== Utbredelse ==
Gjørmemudderflue er den eneste norske arten mudderflue som kan kalles vanlig. Den finnes i hele Norge. Det finnes ytterligere fire norske arter som alle er sjeldne, to av artene har en nordlig utbredelse og er bare funnet helt nord i Norge.
For sikker artsbestemmelse av de fem norske artene mudderfluer må genitalia undersøkes.


== Utseende ==
Gjørmemudderflue er et mørkt brunsvart insekt. De er forholdsvis kraftige dyr. Vingene er svakt sotfarget med tydelig og markert vingeribbenett. Vingespennet er mellom 20 og 35 mm. og kroppen er ca. 10-16 mm. lang. 
Larvene  er opptil 20 millimeter lange. De har utvendige gjeller, parvise og utstående på hvert av leddene på bakkroppen. Bakkroppen ender i en hale (telson). Larvene har omtrent ti hudskift.


== Levevis ==
Gjørmemudderflue finnes i ferskvann, ved stranden av større og mindre innsjøer. Larvene lever i vannet (akvatisk), som rovdyr og lever av andre mindre dyr, som insekter. 
De voksne (imago) flyr i juli og august. De lever ganske kort og tar nesten ikke til seg næring. Mudderfluer er ganske trege og store insekter og er dårlige flygere og finnes derfor alltid i nærheten av vann. De flyr med en ganske sterk summende lyd. De voksne kan påtreffes mellom mai og juni. 
Eggene plasseres i stillestående ferskvann, i grupper på vannplanter i mindre og større innsjøer. Larvene finnes ofte på ganske store dyp, nedgravd i bunnslammet. De lever som predator (rovdyr) på andre mindre dyr. 
De bruker normalt to år på utviklingen. Når de er klar for å gå inn i puppeperioden forlater de vannet og graver seg ned i jorden like ved stranden. 


== Bildegalleri ==

		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
Greve, Lita. 1987. Nettvinger, Kamelhalsfluer og Mudderfluer. Norsk entomologisk forening, Norske Insekttabeller nr. 12, 43 sider.


== Eksterne lenker ==
(en) gjørmemudderflue i Encyclopedia of Life 
(en) gjørmemudderflue i Global Biodiversity Information Facility 
(no) gjørmemudderflue hos Artsdatabanken 
(sv) gjørmemudderflue hos Dyntaxa 
(en) gjørmemudderflue hos Fauna Europaea 
(en) gjørmemudderflue hos NCBI 
(en) Kategori:Sialis lutaria – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Sialis lutaria – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Sialis lutaria – detaljert informasjon på Wikispecies 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil vite mer om insekter.
Odd Sannes

Odd Sannes (født 3. august 1922 i Oslo, død 24. mars 1999 samme sted) var en norsk sportsskytter. Han ble verdensmester i miniatyrskyting i 1947. I 1950 ble han skytterkonge på hjemmebane da Oslo Østre skytterlag arrangerte Landsskytterstevnet på sin bane på Årvoll. Det var ikke før enn i 1978 i Trondheim at deltakerrekorden på 4 900 skyttere ble overgått. Johan Hunæs fra Oslo Østre ble skytterprins og Willy Røgeberg ble nr. 3, hjemmelaget tok dermed de tre første plassene.


== Familie ==
Odd Sannes var sønn av Ole Sannes og Gunda Sannes. Han var gift med Kari Eriksen Sannes, sammen fikk de to barn, Kirsten (født 1952) og Ola Aleksander (født 1957).


== Medaljer og priser ==
Sølvmedalje i NM i miniatyrskyting (som 17-åring)
Syv NM i frigevær og armégevær
Deltakelse i OL og VM i miniatyrskyting (1947)
Seier i samlagsskytingen med Oslo skyttersamlag (1949 og 1960)
Verdensmester miniatyrgevær (1947)
Skytterkonge landskytterstevne (1950)
Officerspokalen (1951)
Skytterprins (1958)
Olavstatuetten i klasseskytning (1958)


== Referanser ==


== Kilder ==
Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
Jorsett, Per (1993). Norges skytterkonger gjennom 100 år (Revidert utgave av Norges skytterkonger utgitt i 1970 utg.). Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-21043-8.  [Utgitt i samarbeid med Det frivillige Skyttervesen]


== Eksterne lenker ==
(en) Odd Sannes – Olympedia 
(en) Odd Sannes – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Stanley Kvamme

Stanley Kvamme (født 31. mars 1922 i Førde, død 20. mars 2004) var en norsk konkurranseskytter. Han ble dobbelt skytterkonge, først på Landsskytterstevnet i Steinkjer i 1953, og deretter i Bergen i 1957.Han var utdannet pølsemaker, og arbeidet senere i mange år som pelsdyroppdretter i Grue.Kvamme representerte Bergen Nordre skytterlag da han tok sine kongetitler, men senere flyttet han til Grue i Hedmark og ble medlem av Grue skytterlag. Kvamme giftet seg med den tredobbelte skytterprinsesse (1957, 1959 og 1960) Eva Kjelgren fra Grue.
Da Kvamme vant sin andre tittel i 1957 var det første gang mesterskapsprogrammet bestod av 35 skudd, slik det fortsatt gjør 50 år etter. Det ble først skutt såkalt «klasseskyting», 5 skudd i hver stilling, som nå offisielt kalles «15-skudden», deretter «grunnlag», 3 stå, 3 kne og 4 liggende, nå kalt «10-skudden», og til slutt den avsluttende mesterskapsomgangen med 10 skudd liggende.


== Andre titler ==
Skytterprins (1960 og 1961)
NM i innendørs miniatyrskyting (1955)
NM i armégevær (1964)
Finaleseier i Nationens Landsskyting (1961)


== Referanser ==


== Kilder ==
Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
Jorsett, Per (1993). Norges skytterkonger gjennom 100 år (Revidert utgave av Norges skytterkonger utgitt i 1970 utg.). Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-21043-8.  [Utgitt i samarbeid med Det frivillige Skyttervesen]


== Eksterne lenker ==
Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Skapelse (teologi)

Skapelse er den oppfatningen innen mange religioner og filosofiske lærer og systemer som anser at en enkelt gud eller flere guddommer er ansvarlig for universets tilblivelse. 
De fleste religioner har fortellinger som prøver å forklare hvordan verden ble til. Slike opprinnelses- eller skapelsesmyter representerer et forsøk på å gjøre universet forståelig i menneskelige begrep og forklare opprinnelse til alt. Gud(ene) har ofte menneskelige trekk i slike fortellinger, og skapelseshandlingen kan framstilles som en fødsel, en kamp mellom orden og kaoskrefter, eller som en byggeprosess. 
Den kristne skapelsesberetningen står først i Bibelen, én versjon i Første moseboks kapittel 1, og en annen versjon i kapittel 2. Det er også en tredje versjon av skapelsesberetningen i Salmenes bok kapittel 33.  Skapelsesberetningene i første Mosebok har ulike perspektiv på skapelsen av verden og dette har bidratt til en debatt om de skal forstås helt bokstavelig. Det er likevel enighet om at skapelsesberetningen er teologi, ikke naturvitenskap og den grunnleggende hensikten er å si at Gud skapte og hvorfor, men ikke nødvendigvis hvordan. 
I den kristne teologi står skapelsen svært sentralt, ikke bare fordi den er plassert først i Bibelen, men også fordi den utnevner Gud til skaper og opphavet til alle ting. Gud som skaper viser til den første personlige manifestasjon i den kristne lære om den treenige Gud. Skapelsesteologi er en teologisk retning som spesielt tar utgangspunkt i verden som skapt av Gud og tolker verden og den kristne tro i dette perspektivet. 


== Tidfestelse ==
Biskop James Ussher (1580–1656) regnet ut at jorden skulle være skapt søndag 23. oktober 4004 f.Kr. Siden utregningen ble trykket i 1701-utgaven av King James' Bible, ble den nærmest enerådende. Ussher tok utgangspunkt i Bibelens kronologi og slektstavler. Høstjevndøgn ble tillagt særlig betydning, siden Edens hage da ville bugne av mat for Adam og Eva. Jorden måtte være skapt på en søndag, mente Ussher, for syvende dag ble da hviledagen, og hos jødene er det jo lørdag, sabbaten, som skal minne om skapelsen. Utregnet etter juliansk kalender, hadde året Jesus Kristus ble født, samme almanakk som året 4004 f.Kr. Tallet 4 004 er nemlig delelig på 28, og det er 28 år mellom hver gang ukedagene faller på samme dato (solsyklusen).


== Se også ==
Skapelsesmyter


== Referanser ==
Kjell Skøien

Kjell Skøien (født 7. januar 1917, død 10. april 2003) fra Løten representerte Oslo Østre skytterlag da han ble dobbelt skytterkonge, først på Landsskytterstevnet i Bodø i 1956 og deretter i Kristiansand i 1962. Skøien var ansatt i NSB, og bodde i den forbindelse også i Elverum og på Tynset.


== Andre titler ==
Småkonge i Viken II samlagskrets (1957)
NM i armégevær (1957)
Seier i samlagsskytingen med Oslo skyttersamlag (1960)
Normapokalen (1970)


== Referanser ==


== Kilder ==
Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
Jorsett, Per (1993). Norges skytterkonger gjennom 100 år (Revidert utgave av Norges skytterkonger utgitt i 1970 utg.). Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-21043-8.  [Utgitt i samarbeid med Det frivillige Skyttervesen]


== Eksterne lenker ==
Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Yggdrasil (band)

Yggdrasil er en folkemusikkgruppe som ble startet i Bergen høsten 1993 av Elisabeth Vannebo og Erlend Eide som et verdensmusikk-ensemble med hovedvekt på Balkan. 
Yggdrasil hadde opprinnelig seks medlemmer hentet fra miljøet rundt Musikkonservatoriet i Bergen og Bergen Internasjonale Folkedansklubb. I januar 1996 fikk Yggdrasil ny perkusjonist; svensken Anders Waernelius (ex Jonsson). Anders' inntreden i Yggdrasil var med på å påvirke en musikalsk dreining hvor hovedvekten ble flyttet til Norge/Sverige. Dette resulterte i Yggdrasils debutalbum Herrelaus som ble utgitt av Grappa i 1998. I denne perioden turnerte Yggdrasil i store deler av Norge og Danmark. Yggdrasil hadde bl.a. et eget TV-program på NRK1.
Yggdrasil jobbet litt som kvintett og kvartett i 2002 og trio i 2003 før det lagt på is. Bandet gjenforenes i 2012.


== Medlemmer ==
Elisabeth Vannebo – tuba, didgeridoo, blokkfløyte, seljefløyte, vokal
Erlend Eide – klarinett, bassklarinett, kontrabassklarinett, sax, munnharpe, synth/programmering, vokal
Anders Waernelius – perkusjon, vokal (1996-)
Henning Rø – gitarer, programmering, vokal (2013–)


=== Tidligere medlemmer ===
Marius Dirdal – perkusjon (–1995)
Elna Føleide Selle – fele, hardingfele, vokal (-2001)
Ove Bjørken – gitar, fele (2001-2002)
Åsmund Espeland – gitarer, vokal (–2002)
Truls Barnung – akkordeon, munnharpe, vokal (-2002)


== Diskografi ==
Herrelaus (Grappa, 1998)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Myspace
Palazzo Vecchio

Palazzo Vecchio (italiensk for «det gamle palass») er rådhuset i Firenze. Dette massive fortet er blant de mest imponerende rådhusene i Toscana. Det ligger ved Piazza della Signoria, som er en av de viktigste offentlige plassene i Italia. Palasset rommer i dag et museum hvor verker av blant andre Agnolo Bronzino, Michelangelo Buonarroti og Giorgio Vasari befinner seg. Foran inngangen er en kopi av Michelangelos David som erstatter originalen som tidligere befant seg her.
Palasset ble opprinnelig kalt Palazzo della Signoria, etter Signoria, som var navnet på det styrende rådet i Firenze og i flere andre italienske stater i middelalderen. Det har også hatt andre navn som Palazzo del Popolo, Palazzo dei Priori og Palazzo Ducale, alt etter som hva det ble brukt til i løpet av sin lange historie.


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(de) Offisielt nettsted 
(it) Offisielt nettsted 
(en) Palazzo Vecchio – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Palazzo Vecchio (Florence) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Einar Nesmoen

Einar Nesmoen (født  1. mars 1913, død 9. juni 2008) ble skytterkonge for Kongsvinger og omegn skytterlag i 1958 da Landsskytterstevnet ble arrangert i Trondheim. Nesmoen var den første skytter som fikk kongepokalen fra Kong Olav. Han fikk først mesterskapsmedaljen sammen med kongepokalen i 1958, men senere ble det 6 stjerner. Nesmoen arbeidet i NSB.


== Referanser ==


== Kilder ==
Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
Jorsett, Per (1993). Norges skytterkonger gjennom 100 år (Revidert utgave av Norges skytterkonger utgitt i 1970 utg.). Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-21043-8.  [Utgitt i samarbeid med Det frivillige Skyttervesen]


== Eksterne lenker ==
Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Snadd

Snadd er en smal, lett, liten rosjekte, spiss i begge ender, bygd i Agder, og har Agderbåtenes særtrekk med lavt spring, bygd av mange smale bord på hver side, og nesten ikke stevntopper.  Man snakker også om elvesnadd, og mener da en lett, smal robåt bygd for å brukes i elvene.
Klaus Hansen

Klaus Gustav Hansen (født 14. april 1895 i Kristiania, død 15. mars 1971 i Oslo) var en norsk lege, farmakolog og professor i farmakologi ved Universitetet i Oslo.
Han arbeidet med farmakologiske virkninger av narkosegasser og alkoholer på hjernefunksjonen, og var den første som undersøkte blodprøver for å anslå alkoholpåvirkning. Han tok også opp alkoholpåvirkningens rolle i trafikksikkerhet. Hansens banebrytende forskningsarbeid førte til at Norge som første land i verden vedtok en promillegrense.
Hansen var også aktiv som universitetspolitiker og var formann i Norsk-Tysk Selskap fra 1936 til november 1944. Han var dessuten varaordfører i Oslo fra 1941 til 1943. Hansen hadde tidligere vært Høyre-politiker og medlem av Oslo bystyre for Høyre fra 1928, men meldte seg inn i Nasjonal Samling i 1940. Han var kritisk til Quislings regjering og deltok i intrigespill mot Quisling høsten 1944. Han ble derfor ekskludert fra partiet 17. november 1944. Hansen var før krigen 8. grads frimurer.
I 1948 ble han i landssvikoppgjøret dømt til 8 års tvangsarbeid samt fradømt sitt professorat. Etter soning livnærte han seg som allmennpraktiserende lege og hudlege.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Klaus Hansen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Biografi i Norsk krigsleksikon fra 1995
Gudmund Håbesland

Gudmund Håbesland (født 1. juli 1920, død 30. januar 2002) fra Nordstrand i Oslo ble skytterkonge under Landsskytterstevnet i Sandnes i 1960. Med 232 poeng inntok han skive 1 på kongelaget, og klarte å holde unna for de rutinerte konkurrentene som lå like bak, selv om han var forholdsvis ukjent fram til da.


== Andre titler ==
Seier i samlagsskytingen med Oslo skyttersamlag (1960)
Forsvarsministerens pokal (1967)


== Referanser ==


== Kilder ==
Skytterboka 2005-2006, utgitt av Det frivillige skyttervesen
Jorsett, Per (1993). Norges skytterkonger gjennom 100 år (Revidert utgave av Norges skytterkonger utgitt i 1970 utg.). Oslo: Gyldendal Norsk Forlag. ISBN 82-05-21043-8.  [Utgitt i samarbeid med Det frivillige Skyttervesen]


== Eksterne lenker ==
Det frivillige Skyttervesens hjemmesider
Solveig Pedersen

Solveig Pedersen, tidligere Pettersen, (født 6. september 1965 i Oslo. Bosatt i Kristiansand siden 1973)  er en norsk, tidligere  langrennsløper som konkurrerte på 1980- og 1990-tallet. Hun representerte kristiansandsklubben Oddersjaa SSK. I Vinter-OL i 1992 vant hun sølv på 4 x 5 km stafett og ble nummer 8 på 5 km langrenn.
I VM i 1991 vant hun bronse på 4 x 5 km stafett. Hun oppnådde sin beste individuelle plassering da hun fikk en 3.-plass i et verdenscup-renn i Tyskland i 1991.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Solveig Pedersen – Olympics.com 
(en) Solveig Pedersen – Olympic.org 
(en) Solveig Pedersen – Olympedia 
(en) Solveig Pedersen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Solveig Pedersen – FIS (langrenn)
Magdalena Sibylla av Sachsen

Magdalena Sibylla av Sachsen (født 1617, døde 1668) var datter av kurfyrste Johan Georg I av Sachsen av huset Wettin og hans andre hustru Magdalena Sibylle av Preussen. Hun ble gift to ganger, første gang i 1634 med Christian prins av Danmark. Bryllupet er kjent som Det store bilager.
Hun ble enke i 1647. I 1652 giftet hun seg med Fredrik Vilhelm II av Sachsen-Altenburg. Med Fredrik Vilhelm fikk hun tre barn:

Christian (1654–1663)
Joanna Magdalen (1656–1686)
Friedrich Wilhelm III av Sachsen-Altenburg. (1657–1672)Magdalena Sibylla er gravlagt i slottskirken i Altenburg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi
Playa del Carmen

Playa del Carmen er en by på østkysten av Yucatánhalvøya øst i Mexico. Byen befinner seg i delstaten Quintana Roo og hadde 149 923 innbyggere i 2010. Innbyggertallet er raskt voksende. Playa del Carmen er kommunesenter for kommunen Solidaridad, og er den tredje største byen i Quintana Roo, etter Cancún og Chetumal.
Playa del Carmen er en populær turistdestinasjon og den er kjent for gode dykkeforhold. Byen var opprinnelig en liten fiskerlandsby. Turismen begynte da den fikk båtforbindelse til Cozumel. I dag er Playa del Carmen sentrum i konseptet Riviera Maya, som strekker seg langs den karibiske kysten fra Cancún i nord til Tulum og biosfærereservatet Sian Ka'an i sør. Den er også stoppested for flere cruiseskip, som ankrer opp ved Calica, like sør for byen. De «økologiske temaparkene» Xcaret og Xel-Ha ligger nær Playa del Carmen, og er populære destinasjoner for endagsutflukter.
Gågata Quinta Avenida strekker seg mange kilometer gjennom Playa del Carmen parallelt med strandlinja, og utgjør byens hjerte. Den er omkransa av et svært stort antall restauranter, utesteder, butikker og gallerier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Playa del Carmen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Pietisten

Pietisten var et svensk kristent månedstidsskrift «för religiös väckelse och uppbyggelse», grunnlagt i januar 1842 av den skotske metodistpastoren George Scott som hadde innvandret til Sverige, og redigert av Carl Olof Rosenius fram til dennes død i 1868. Deretter ble redaksjonen overtatt av Paul Peter Waldenström. De siste årene var også Janne Nyrén (1914–1915), Johan Peter Norberg (fra 1916), Theodor Andersson (fra 1917) og Jakob Emanuel Lundahl (1918) i redaksjonen. Tidsskriftet kom ut i cirka 10 000 eksemplarer i årene 1853-65.
Rosenius og Waldenström medvirket til å grunnlegge Evangeliska Fosterlandsstiftelsen (EFS, 1856) respektive Svenska Missionsförbundet (SMF, 1878), der den førstnevnte er en vekkelsesbevegelse innenfor Svenska kyrkan mens den sistnevnte er en frikirke. Denne motsetningen ledet blant annet til at EFS, som en reaksjon på grunnleggelsen av SMF, gjenutgav de femten første årgangene under tittelen Pietisten. Nytt och gammalt från nådens rike, som Rosenius hadde redigert, mens Pietisten under Waldenström i 1909 ble offisielt organ for SMF og i 1919 ble slått sammen med bladet Missionsförbundet.


== Eksterne lenker ==
Pietisten, eldre årgånger (EFS nyutgivelser 1877-1878) digitalisert av Prosjekt Runeberg
Sunday roast

Sunday roast er et tradisjonelt britisk måltid som serveres på søndager, ofte tidlig på ettermiddagen. Retten består av stekt kjøtt med tilbehør og er populær i Storbritannia og Irland. Andre navn på måltidet er Sunday dinner, Sunday lunch, Roast dinner og Sunday joint. Den tradisjonelle utgaven av måltidet har blitt sporet tilbake til Yorkshire i England under Den industrielle revolusjon. Det antas at tradisjonen oppstod fordi man kunne etterlate kjøttet i ovnen for å steke under gudstjenesten på søndags morgen, og det ville være klart når familien kom tilbake ved lunchtider.


== Typiske elementer ==
Vanlig kjøtt som brukes i Sunday roast er storfe, kylling, lam eller svin, selv om sesongbetont kjøtt som and, gås, kalkun og annet vilt også brukes unntaksvis. I nyere tid er også vegetarianske alternativer som Quorn eller nøttestek tatt i bruk. Dette er noe av det typiske tradisjonelle tilbehøret til forskjellig kjøtt:

oksestek: servert med yorkshirepudding; og pepperrotsaus eller engelsk sennep som smakstilsetning
svinestek: servert med sprø fleskesvor og salvie- og løkfyll; eplesaus eller engelsk sennep som smakstilsetning
lammestek: mintsauce eller ripsgelé som smakstilsetning
stekt kylling: servert med såsisser og fyll, bread sauce, tranebærsaus eller ripsgelé
Fylkesvei 6660

Fylkesvei 6660 (Fv6660) går mellom Moholt i Trondheim og Bakken i Malvik. Veien er 22,5 km lang.
Før Trøndelag fylke ble opprettet 1. januar 2018 hadde veien betegnelsen Fylkesvei 861 (Sør-Trøndelag).


== Kommuner og knutepunkter ==

 Trondheim

 MalvikUten navn 

Malvik statsalmenning ved Brottan
 TrondheimJonsvannsveien 

Øydalen
 MalvikUten navn 

Malvik statsalmenning ved Øydalsvika
 TrondheimJonsvannsveien 

Uten navn 

 MalvikJervskogvegen 


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart
Kartverkets norgeskart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv6660
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
The Automobile Association

The Automobile Association (forkortet The AA) er en tidligere britisk trafikantorganisasjon som ble et privat aksjeselskap i 1999, og eies nå av to store private equity-selskaper, CVC Capital Partners og Permira.
The AA ble stiftet som organisasjon 29. juni 1905 av en gruppe bilentusiaster. 


== Eksterne lenker ==
The AA
Seegård kirke (1997)

Seegård kirke er en kirke fra 1997 i Gjøvik kommune, Innlandet fylke. Kirken er bygget på samme tomt som den gamle Seegård kirke fra 1781, som brant 27. mars 1994.
Altertavlen er laget av Håkon Gullvåg. Orgelet er bygd av Norsk Orgel- og Harmoniumfabrikk i Snertingdal.

		
		


== Eksterne lenker ==
(no) «Seegård kirke (1997)». Kirkesøk. Den norske kirke. 
Snertingdal menighet
«Seegård kirke (1997)». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Bekkasinsniper

Bekkasinsniper (Limnodromus) er ei slekt i snipefamilien og sorteres i tribuset Limnodromini, som er monotypisk. Slekten inkluderer kun tre arter.
Artene er middels store vannfugler med lange nebb og ligner artene i Limosa i kroppsbygning, nebbform og den rødlige sommerdrakten. De skiller seg fra ved å ha kortere bein. Alle artene er trekkfugler. De livnærer seg av snegler, insekter og andre virvelløse dyr.
Det er vanskelig å se forskjell på kortnebbekkasinsnipe og langnebbekkasinsnipe, og de ble i en lang tid betraktet som én art.


== Inndeling ==
Inndelingen følger HBW Alive og er i henhold til Piersma & Bonan (2019), som i hovedsak følger studien av Gibson & Baker (2012) og klassifiseringen til Banks (2012).

Charadriiformes, vade-, måse- og alkefugler
Chionidi, slirenebbfugler
Charadrii, lofugler
Scolopaci (Limicoli), snipefugler
Pedionomidae, slettevandrerfamilien
Thinocoridae, rypesnipefamilien
Rostratulidae, riksesnipefamilien
Jacanidae, bladhønsfamilien
Scolopacidae, snipefamilien
Numeniinae,
Limosinae,
Calidrinae,
Scolopacinae,
Limnodromini, monotypisk, 3 arter
Limnodromus, bekkasinsniper, 3 arter
L. semipalmatus, asiabekkasinsnipe (monotypisk)
L. griseus, kortnebbekkasinsnipe (3 taxa)
L. scolopaceus, langnebbekkasinsnipe (monotypisk)
Scolopacini, 4 slekter, 31 arter
Tringinae,
Turnici, springvaktelfugler
Lari, måkefugler


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) bekkasinsniper – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) bekkasinsniper i Encyclopedia of Life 
(en) bekkasinsniper i Global Biodiversity Information Facility 
(no) bekkasinsniper hos Artsdatabanken 
(sv) bekkasinsniper hos Dyntaxa 
(en) bekkasinsniper hos Fauna Europaea 
(en) bekkasinsniper hos Fossilworks 
(en) bekkasinsniper hos ITIS 
(en) bekkasinsniper hos NCBI 
(en) Kategori:Limnodromus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Limnodromus – detaljert informasjon på Wikispecies
Pansersprenggranat

En pansersprenggranat eller high-explosive anti-tank (HEAT ) er en type panserbrytende prosjektil som benytter hulladningsprinsippet.
Audi R8 (gatebil)

For racerbilen se Audi R8 (racerbil)Audi R8 er en sportsbil med midtstilt motor som er produsert av det tyske selskapet Audi, og har blitt solgt siden 2006.
Bilen leveres som 2-dørs coupé og 2-dørs kabriolet med en 4,2l V8 eller en 5,2l V10-motor. Motorene utvikler henholdsvis 313 og 391 kW (420 og 525 hk). Denne siste motoren er den samme som sitter i Lamborghini Gallardo, men effekten er justert noe ned.
Stereoanlegget i bilen er levert av Bang & Olufsen, som også leverer stereoanlegg til blant annet Audi A8.
Hovedkonkurrenter i denne klassen er Lamborghini Gallardo, Porsche 911 og Ferrari F430. 
Bilen har en topphastighet på ca 330 km/t.


== Eksterne lenker ==
Den offisielle Audi R8 siden.