jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Tuomas Holopainen

Tuomas Holopainen (født 25. desember 1976 i Kides, Finland) er låtskriver og keyboardist i det finske metalbandet Nightwish, som han også var med på å grunnlegge. I perioden 1996–1997 var han også vokalist (sammen med Tarja Turunen) i bandet, og synger også på deres debutalbum Angels Fall First.
Han er også keyboardist i bandene For My Pain... og Timo Rautiainen. Tidligere var han også keyboardist i Darkwoods My Betrothed, Nattvindens Gråt, Rautiainen & Trio Niskalaukaus og Darkwoods My Betrothed, i tillegg til session-keyboardist for Sethian.
I april 2014 utga han albumet Music Inspired by the Life and Times of Scrooge som er inspirert av Don Rosas serie om Onkel Skrues liv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Tuomas Holopainen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tuomas Holopainen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tuomas Holopainen på Internet Movie Database 
(en) Tuomas Holopainen hos The Movie Database 
(en) Tuomas Holopainen på Apple Music 
(en) Tuomas Holopainen på Discogs 
(en) Tuomas Holopainen på MusicBrainz 
(en) Tuomas Holopainen på Encyclopaedia Metallum 
(en) Tuomas Holopainen på Encyclopaedia Metallum 
(en) Tuomas Holopainen på Spotify 
(en) Tuomas Holopainen på Songkick 
(en) Tuomas Holopainen på Last.fm 
(en) Tuomas Holopainen på AllMusic 
Tuomas Holopainen på Twitter 
Tuomas Holopainen på Facebook
Nordlysprisen

Nordlysprisen (etablert i 1989) er en årlig pris som presenteres av avisen Nordlys under åpningskonserten på Nordlysfestivalen i Tromsø, Norge. Nordlysprisen tildeles en utøvende musiker eller komponist, som gjennom sitt arbeid i Nord-Norge har utmerket seg på et høyt kunstnerisk nivå, og med dette bidratt til å markere regionens musikkliv på en positiv måte. I 2008 var prisen på 50 000 norske kroner og i 2013 de prisvinner ble tildelt 50 000 norske kroner.


== Prisvinnere ==
1989: Håkon Stødle (klarinett), fra Porsanger
1990: Paul Wåhlberg (fløyte), fra Göteborg
1991: Tori Stødle (piano), fra Oslo
1992: Tove Karoline Knutsen (vokaler), fra Torsken
1993: Arne Dagsvik (dirigent og komponist), fra Åfjord
1994: Mari Boine (vokaler), fra Karasjok
1995: Bjørn Andor Drage (komponist og organist), fra Saltdal
1996: Bjarte Engeset (dirigent), fra Ørsta
1997: Arne Bjørhei (trompet), fra Troms
1998: Henning Gravrok (saksofon), fra Tovik
1999: Geir Jensen (keyboard), fra Tromsø
2000: Arvid Engegård (fiolin), fra Bodø
2001: Malfred Hanssen (fiolin), fra Bodø
2002: Knut Erik Sundquist (kontrabass), fra Tromsø
2003: Ingor Ánte Áilo Gaup (joik og komponist), fra Kautokeino
2004: Ola Bremnes (trubadur), fra Svolvær
2005: Susanne Lundeng (fiolin & fele), fra Bodø
2006: Jan Gunnar Hoff (piano), fra Bodø
2007: Anneli Drecker (vokaler), fra Tromsø
2008: Ragnar Rasmussen (dirigent), fra Vardø
2009: Marianne Beate Kielland (mezzosopran), fra Lørenskog
2010: Bodvar Moe (kontrabass og komponist), fra Mo i Rana
2011: Marit Sandvik (vokaler), fra Harstad
2012: Inga Juuso (vokaler), fra Kautokeino
2013: Nils Anders Mortensen (piano), fra Flekkefjord
2014: Anne-Lise Sollied Allemano (sopran), fra Tromsø
2015: Ragnar Olsen, (visesanger, låtskriver), fra Tromsø
2016: Ketil Vea og Sigmund Lillebjerka
2017: Terje Nilsen (visesanger, låtskriver)
2018: Ragnhild Furebotten (folkemusiker)
2019: Roger Ludvigsen (gitar)
2020: Jens Kloster (trombone)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Nordlysprisen på Nordlysfestivalen offisielle nettsiden
Barlavento

Barlavento er Kapp Verdes nordlige øygruppe.
Øygruppen kan deles inn i to grupper:

Øyene i vest (Santo Antão, São Vicente, São Nicolau, Santa Luzia, Branco og Razo) som er klippeformet, vulkanske og med landbruksområder
Øyene i øst (Sal og Boa Vista) som er flate og ørkenpreget. Økonomien på disse øyene var tidligere basert på utvinning av salt, men rettes nå inn mot turisme.Navnet viser til øyene ligger på losiden i den nordøstlige passatvinden i forhold til Sotavento, den andre øygruppen i Kapp Verde.
Sotavento

Sotavento er Kapp Verdes sørlige øygruppe og består av de fire øyene Maio, Brava, Fogo og Santiago. Maio ligger i øst og er en flat ørkenaktig øy, mens de tre siste er klippeformet og vulkanske og er de øyene som ble først befolket på Kapp Verde. Navnet viser til øyene ligger på lesiden i den nordøstlige passatvinden i forhold til Barlavento, den andre øygruppen i Kapp Verde.
Martine Jonassen

Martine Jonassen (født 14. juli 1987) fra Tjøme i Vestfold ble i 2006 kåret til Frøken Norge og representerte Norge i Miss Universe. 


== Eksterne lenker ==
Frøken Norge
Fogo

Fogo (portugisisk for ild) er en vulkansk øy i den kappverdiske øygruppen Sotavento. Fogo er den mest fremtredende av øyene i denne øygruppen ettersom øyas høyeste punkt, vulkanen Fogo, er 2 829 meter over havet. Vulkanen hadde sitt siste utbrudd i 2014–15. Ved foten av vulkanen ligger den lille landsbyen Chã das Caldeiras. Areal: 476 km². Antall innbyggere var i 1991 40 000, men har blitt redusert til 37 409 i 2001.


== Større bosetninger ==
São Filipe (hovedbyen med 5615 innbyggere)
Achada
Chã das Caldeiras
Cova Figueira
Figueira Pavão
Furna
Mosteiros
Patim
Ponta Verde
Salto
São Jorge
São Lourenço
Lucio Colletti

Lucio Colletti (født 8. desember 1924, død 3. november 2001) var en italiensk filosof, idéhistoriker og politiker. Han begynte å undervise ved universitetet i Messina tidlig på 1950-tallet, men gikk snart over til universitetet i Roma. På denne tiden sluttet han seg også til det italienske kommunistpartiet. Etter opptøyene i Ungarn i 1956 tok han som en av de første vestlige kommunistene til orde for et mer avbalansert syn på Sovjetunionen. 
Det var imidlertid som marxistisk teoretiker og filosof Colletti skulle bli best kjent. Han skrev flere artikler og bøker, og la stor vekt på behovet for å bryte med den hegelianske innflytelsen på marxismen. Følgelig var han kritisk til partiets filosofiske grunnlag, som i stor grad var konsentrert rundt partiledelsen og partileder Palmiro Togliatti sin fortolkning av Antonio Gramsci. Colletti helte snarere mot teoriene til Galvano Della Volpe. Han ble også kjent for sin teori om at det fantes en grunnleggende uenighet mellom Karl Marx og Friedrich Engels, der han tilskriver Engels et syn på marxismen som tilsier at det er et lukket system. I 1973 fikk han Isaac and Tamara Deutscher Memorial Prize for boka From Rousseau to Lenin.
Colletti tok avstand fra opprøret i 1968, og i 1974 brøt han med marxismen i form av et intervju i tidsskriftet New Left Review. Etter hvert som kommunistpartiet fikk fremganger mot slutten av 1970- og begynnelsen av 1980-tallet ble Colletti en stadig mer perifer skikkelse. Politisk ble han tilhenger av moderate sosiale reformer i et markedssystem. Etter Sovjetunionens sammenbrudd i 1991 og korrupsjonsskandalen Tangentopoli i 1992, som omformet hele Italias politiske landskap, sluttet Colletti seg til Silvio Berlusconis høyreparti Forza Italia, noe som av mange ble betraktet som et svik. Han ble valgt inn i parlamentet i 1996, en plass han beholdt gjennom neste valg og til sin død.
I 2005 innstiftet det italienske parlamentet en årlig minnepris for Colletti som består i offentlig utgivelse av forskningsartikler rundt temaene Colletti skrev om.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lucio Colletti på Internet Movie Database
Stig Bang

Stig Bang (født 13. desember 1951) er en norsk dramatiker og forfatter, bosatt på Mo i Rana.  Var leder på Nordland Teater, ansvarlig for Kulturnett Norge og ansatt på Nasjonalbiblioteket.


== Diskografi ==
Nordland Teater: Antigone (1988)
Nordland Teater: Tang mellom tærn, himmel i håret (1989)
Ottar «Big Hand» Johansen: No i natt (1992)
Ottar «Big Hand» Johansen: Midt i livet (1992)
Ottar «Big Hand» Johansen: Passion & Trust (1994)
Ottar «Big Hand» Johansen: 30 Years On the Road (1994)
The Arrows: Things We Did... Today! (1996)
Ronald Holmberg: Ronald 6 (1999)
Ottar «Big Hand» Johansen: Drømmeland (2006)
Sverre Knut Johansen: Av jern (2008)
Camilla Larsen: Time to Move On (2008)
Båsmokoret: Skjømmingsmesse & Caritas (2012)


== Verker ==
Fluenes herrer – noveller (2005), illustrert av Aake Nystedt
A Chance to Change – musikkdramatisk verk (2005)
Brevet fra Sydpolen – med Roald Amundsen og Robert Falcon Scott og Sydpolen, multimediaforestilling i Macromedia Flash for nasjonalbiblioteket (2005)
Hysj (2005), 2 tekster til Nasjonalbibliotekets åpning
Opp i røyk – web-monolog (2005). Hovedpersonen har vært røykfri i 76 dager, 11 timer og 56 minutter
Tiréns koffert – skuespill (2003)
Et havspeil – og vi – byspill, til Festspillene i Nord-Norge (1995)
Elskovsdrikken – skuespill (1992)
Ka Farsken?! – skuespill (1992)
Mosjøen Byspill (Dæ året byen vårres vart te by) – byspill(1992)
Seiern er vår – fjernsynsdrama, NRK (1991)
Romeo & Julie – skuespill, oversettelse etter Shakespeare(1990)
Tang mellom tærn' – himmel i håret – skuespill, med Bodvar Moe (1989)
Rødrøyk og blåmandag – skuespill (1987)
«Ondt ofte lider den fiskermand», århundrets ørretsaga – humoristiske småhistorier om ørretfiske  (1987), illustrert av Jan O. Henriksen
Microphoridae

Smådansefluer (Microphoridae) (navnet betyr små-fluer) er en liten familie av små fluer som ligner dansefluer. De voksne fluene er trolig rovdyr, og larvene lever sannsunligvis i jorden. En art er nokså vanlig i Norge.


== Utseende ==
Små (1,5-2,5 mm lange), mørke tettbygde fluer som ligner små dansefluer. Brystpartiet (thorax) er høyet hvelvet, med sparsomme, men lange hår. 
Hodet er ganske stort, halvkuleformet, med store fasettøyne som møtes i pannen hos hannene. I pannen sitter tre punktøyne (ocelli). Antennene består av tre ledd, der de to innerste er ganske små, det tredje langt og kjegleformet. Ytterst på det tredje leddet sitter en antennebørste (arista). Munndelene er stort sett ganske små. 
Vingene er nokså store, trekantede eller ganske smale, med tydelig årenett og et tydelig, mørkt vingemerke (pterostigma) nær forkanten. 
Beina er slanke hos noen arter, hos andre er bakbeina, særlig første fotledd, oppsvulmet. 
Larvene har med ett unntak ikke blitt beskrevet.


== Levevis ==
De voksne fluene er rovdyr, men kan også besøke blomster. Man har observert at hunner av denne familien spiser på insekter som er fanget i edderkoppnett. 
Både hunner og hanner former svermer, men man vet ikke om at hannene gir hunnene «bryllupsgaver» som hos dansefluene. 
De eneste kjente larvene ble funnet under råtnende bøkeløv i skog. Arter av slekten Microphorella har blitt funnet i tørre, sandige habitater, men også ved bekker. 


== Systematisk inndeling / norske arter ==
I de nyeste inndelingene er denne gruppen gjerne ført til familien styltefluer Dolichopodidae.

Ordenen tovinger, Diptera
Underordenen fluer, Brachycera
Gruppen lavere fluer, Orthorrhapha
Gruppen Heterodactyla
Overfamilien Empidoidea
Familien Microphoridae
Slekten Microphor Macquart, 1827  – 23 arter, 8 palearktiske (Europa + Nord-Asia) og 15 i Nord-Amerika
Microphor holosericeus (Meigen, 1804)  – Vanlig i Norge, funnet nord til Troms
Microphor anomalus (Meigen, 1824)  – Kjent fra Sverige og Danmark
Microphor crassipes Macquart, 1827  – Kjent fra Sverige og Finland
Slekten Schistostoma Becker  – 4 arter i Mellom-Europa og en nordamerikansk art
Slekten Microphorella Becker, 1909  – 9 arter: 3 i Europa, 5 i Nord-Amerika og en i Australia
Microphorella praecox (Loew, 1864)  – noen få funn fra Øst-Karelen. På tørre, sandige steder.
Microphorella beckeri Strobl  – Mellom-Europa
Microphorella curtipes (Becker, 1910)  – Sør-Europa
Slekten Parathalassius Mik  – 3 arter i Nord-Amerika, en i den palearktiske region og en afrikansk
Parathalassius blasigii Mik, 1891  – Spania og Italia


== Kilder ==
Chvala, M. 1983. The Empidoidea (Diptera) of Fennoscandia and Denmark II. Fauna Entomologica Scandinavica 12. Scandinavian Science Press, Klampenborg, Danmark.
Nettressursen Fauna Europaea – Utbredelsesdata for europeiske dyr.


== Eksterne lenker ==
(en) Microphoridae i Global Biodiversity Information Facility 
(sv) Microphoridae hos Dyntaxa 
(en) Microphoridae hos Fauna Europaea 
(en) Microphoridae hos ITIS 
Norsk Entomologisk forening – for deg som vil lære mer om insekter.
Kadima

Kadima (hebraisk: קדימה, Qādīmāh, «fremad» eller «forover») er et israelsk nasjonalistisk og liberalt politisk parti, dannet 21. november 2005. Partiet ble stiftet av statsminister Ariel Sharon etter at han forlot partiet Likud.
Navnet Kadima (קדימה) dukket opp få dager etter partisplittelsen, og fikk støtte fra Sharon. Ehud Olmert ble valgt til fungerende partileder 16. januar 2006. Shaul Mofaz vant over den da sittende partilederen Tzipi Livni ved partiledervalget i mars 2012.Ved valget til Knesset 28. mars 2006 ble partiet landets største, med 29 av 120 representanter i nasjonalforsamlingen Knesset. Ved valget i 2009 fikk partiet 28 mandater og ved valget i 2013 fikk partiet bare to mandater.


== Navn ==
Sharon vurderte først å kalle partiet sitt Ahrayut Leumit (אחריות לאומית) («nasjonalt ansvar»). Et annet alternativ var HaTihkva (Håp). Da partiet ble registrert den 24. november 2005 valgte de likevel å kalle det Kadima.


== Politikk ==
Kadima er et nasjonalistisk og liberalt sentrumsparti, noe til venstre i forhold til Sharons gamle parti, høyrealliansen Likud. Partiet støtter i hovedsak veikart for fred i Midtøsten, og arbeider for prinsippet «land for fred». Partiet vil likevel ikke at Israel skal trekke seg ut fra hele Vestbredden, og heller ikke fra Jerusalem, da partiet ser på Jerusalem som Israels udelelige hovedstad.


== Fremtredende medlemmer ==
Lederskapet består for en stor del av avhoppere fra Likud og fra Det israelske arbeiderparti. Viktige personer som gikk over fra Likud:


== Partiledere ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kadima – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Israel seems headed for a political 'big bang'
Knesset – Israels nasjonalforsamling Knesset.
National Responsibility has 1st meeting - The Jerusalem Post
Vafler

Vafler (entall vaffel)  er et bakverk med liknende basis som pannekaken. De vanligste ingrediensene er hvetemel, melk, egg og sukker. Ofte tilsettes også litt smeltet fett i form av margarin eller smør, dessuten også krydderet kardemomme. Noen tilsetter også litt bakepulver eller vaniljesukker.
Noen vaffeloppskrifter inneholder også rømme eller syrlig melk, som for eksempel vaffeloppskriften fra Sjømannskirken i København som flere ganger er kåret til verdens beste. Selv om vaffel er et «bakverk» er det viktig å påpeke at man ikke baker vaffel, men steker dem i et vaffeljern, der flere vaffelhjerter er satt sammen til en rund, noen ganger firkantet, kake eller jern. Vaflene får en lett brunlig farge under stekingen og er sprø med en gang de er ferdige. De blir myke når de får ligge litt. Et gammelt triks for å få sprøere vafler er å lage røren så tykk som mulig, og deretter la den stå og svelle minst en time før steking. Når vaffeljernet er varmt blandes vann i røren til den får ønskede konsistensen. En annen måte å få sprø vafler på, er å bytte ut halvparten av hvetemelet med havremel.
Vafler spises enten som de er, eller med tilbehør som syltetøy, pisket krem, rømme, sjokoladepålegg eller smør og brunost. Eple og nøtter er også kjent som tilbehør.  Pølse i vaffel er en vri på pølse i lompe, hvor man erstatter lompen med en vaffel, populært i Østfold.
Cornelius Swarthout tok patent på et forbedret vaffeljern den 24. august 1869.  Amerikanerne feirer dette med vaffeldag, mens i Europa feires vaffeldagen den 25. mars. 
Joar Mortveit fra Skjold i Vindafjord innehar Guinness' Rekord for å ha stekt verdens største vaffel med en diameter på 98 cm.


== Se også ==
Eggo
Stroopwafel


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Waffles – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Waffle – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Sjømannskirken med hjerte for vafler
Kappverdisk escudo

Kappverdisk escudo (ISO 4217-kode: CVE) er myntenheten på Kapp Verde. Navnet kommer av at landet tidligere var en portugisisk koloni, og Portugals valuta var escudo frem til den ble erstattet av euro.
Kappverdiske escudo er har en fast valutakurs mot euro.


== Historie ==
Escudo ble Kapp Verdes valuta i 1914, da den erstattet real. Frem til 1930 brukte Kapp Verde de samme myntene som Portugal, men fikk sine egne pengesedler i 1869.


== Eksterne lenker ==
(pt) Kapp Verdes sentralbank
Arabesk

Arabesk eller mauresk er et mønster av stiliserte bladranker. Det oppstod i hellenistisk kunst og var brukt også i romersk og bysantinsk kunst. På grunn av billedforbudet i islam ble mønsteret populært og ble videreutviklet i arabisk kunst. I islamsk kunst er motivet særlig brukt i ornamentikk som element i dekor av veggene i moskeer. Inspirert av arabisk kunst ble motivet populært i vestlig kunst fra tidlig renessanse. 
Navnet kommer av det italienske ordet arabesco («arabisk») og betegner egentlig den vestlige bruken av motivet. 


== Se også ==
Akantus


== Eksterne lenker ==
(en) Arabesque (art) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Maxine Rodinson

Maxine Rodinson (født 26. januar 1915 i Paris, død 23. mai 2004 i Marseille) var en fransk marxistisk historiker og sosiolog som særlig var kjent for sine betraktninger over religionens og særlig islams betydning i samtiden. 
Hans mest kjente verk er biografien Muhammed fra 1961.


== Liv og virkle ==


=== Bakgrunn ===
Rodinson var sønn av polsk-russiske innvandrere og vokste opp under tunge kår. Han måtte ut i arbeidslivet i en alder av 13 år, og ble dermed tvunget til å studere på egen hånd. I 1932 ble han tatt opp ved École des Langues Orientales i Paris.


=== Karriere ===
I 1937 sluttet han seg til det franske kommunistpartiet, der også foreldrene var med, og i 1940 ble han sendt til Damaskus for å jobbe ved det franske universitetet der. Dette reddet trolig livet hans, da han var av jødisk avstamning. Begge foreldrene ble imidlertid myrdet i Auschwitz. Etter krigen fortsatte han sin akademiske karriere. Han forlot kommunistpartiet i 1957, men forble marxist til sin død.
Han ble professor for gammeltiopisk ved École Pratique des Hautes Études. 
I 1967 var han en av de første franskmennene som offentlig uttalte seg til fordel for palestinernes sak i Midtøsten, og tok til orde for en palestinsk stat. I 1968 grunnla han sammen med Jacques Berque «Forsknings- og aksjonsgruppen for Palestina».
Hans mest kjente verk er biografien Muhammed fra 1961, som kom i en rekke reviderte opplag. Her går han blant annet mot idéen om at terrorisme kan forsvares ut fra Koranen og andre hellige tekster.I 1974 fikk han Isaac and Tamara Deutscher Memorial Prize for boka Marxism and Islam. Etter den iranske revolusjonen i 1979 kritiserte han blant andre Michel Foucault for å ikke se faren som lå i det han kalte for «halv-arkaisk fascisme».


== Referanser ==
Cântico da Liberdade

Cântico da Liberdade er Kapp Verdes nasjonalsang. Den ble offisiell nasjonalsang i 1996. Frem til da hadde Kapp Verde felles nasjonalsang med Guinea-Bissau (Esta é a Nossa Pátria Bem Amada). Musikken er komponert av Adalberto Higino Tavares Silva og teksten er skrevet av Amilcar Spencer Lopes.


== Teksten ==


== Engelsk oversettelse ==


== Norsk oversettelse ==
Syng, bror
Syng, min bror
For frihet er en hymne
Og mennesket en visshetMed verdighet, så frøet
I støvet av den nakne øy
I livet fins stup
Håpet er like stort som sjøen
Som omfavner oss
Urokkelige vakt av sjø og vind
Mellom stjernene og Atlanterhavet
Syng Frihetens MottoSyng, bror
Syng, min bror
For frihet er en hymne
Og mennesket en visshet


== Referanser ==
Extreme Championship Wrestling

Extreme Championship Wrestling (ECW) (tidligere medlem av National Wrestling Alliance, og het da NWA Eastern Championship Wrestling)  var et «hardcore» wrestlingforbund som varte fra 1992–2001. Etter dette ble rettighetene kjøpt opp av WWE(med alle de originale medlemmene av ECW). I 2006 gjenåpnet WWE ECW. Paul Heyman har mye av æren til ECWs popularitet. Vince McMahons World Wrestling Entertainment har sender foreløpig et ECW-program ved siden av Raw og SmackDown! kalt ECW on Sci Fi med Tommy Dreamer som eneste gamle ECW-stjerne igjen.
Den 23. februar 2010, ble ECW erstattet av WWE NXT.


== Fribrytere ==
Christian-
David Hart Smith
DJ Gabriel
Evan Bourne
Ezekiel Jackson
Finlay
Gregory Helms -
Jack Swagger
Josh Mathews- Kommentator
Katie Lea Burchill
Mark Henry
Matt Striker – Kommentator
Natalya
Paul Burchill
Tiffany- ECW General Manager
Tommy Dreamer- ECW Champion
Tony Atlas
Tony Chimel- Ring Annonsør
Tyson Kidd –
Vladimir Kozlov
Zack Ryder


== Eksterne lenker ==
ECW på WWE.com
Malibu (rom)

Malibu er en kokosnøtt-basert rom som kommer fra Barbados. Malibu ble et internasjonalt varemerke tidlig på 1980-tallet. Malibu finnes i flere varianter, men den hvite og milde er mest kjent og den benyttes blant annet ofte i drinken Piña Colada. Malibu rom ble først laget i 1895.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Offisielt nettsted
Krossnessundbrua

Krossnessundbrua er ei fritt frambygg-bru på fylkesvei 564 i Meland kommune, Hordaland. Brua forbinder Holsnøy med Flatøy og ble åpnet for trafikk i 1977. Brua er 391,5 meter lang, med lengste spenn 175 meter.


== Se også ==
Nordhordlandsbrua
Hagelsundbrua
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Referanser ==
Kallestadsundet bru

Kallestadsundet bru er en bro over Veafjorden som forbinder den østligste delen av Osterøy med fastlandet i Vaksdal kommune i Hordaland. Broen ble åpnet i 1985 og var med det den første broen til Osterøy. Broen går over fjordsundet hvor avstanden bare er omkring 150 m. Seilingshøyde er 30 meter. I 1997 ble Osterøybrua åpnet for trafikk som den annen bro til Osterøy, over den 570 m brede Sørfjorden.
Det er ikke veiforbindelse mellom de to broene på Osterøy, så en landverts forflytning mellom Grøsvik og Kleiveland, begge beliggende nord på Osterøy med ca 5 km avstand i luftlinje, medfører en ca 95 km lang biltur.


== Referanser ==


== Se også ==
Liste over broer i Norge
Liste over broer i Norge etter lengde


== Eksterne lenker ==
Bilde av brua sett fra sørøst.
Bilde av brua sett fra nord.
Kjetil & Kjartan Show

Kjetil & Kjartan Show er en norsk humorserie med Kjetil Hasselberg og Kjartan Eide som gikk på TV 2 fra 2003 til 2007. Konseptet besto av ulike stunt der programlederne gikk inn i forskjellige roller og lurte intetanende mennesker på gaten. Bruken av skjult kamera var sentral. I sesong tre forandret formatet seg litt, og oppgaven ble å undersøke forskjellige myter om det norske samfunnet. Rollefigurene fra de to første sesongene ble lagt litt til siden.
Første sesong ble i snitt sett av 366 000 (premieren av 394 000), mens sesong to i snitt ble sett av 277 000. 2006-sesongen åpnet med 424 000 seere.I serien opptrådte disse rollefigurene: Kjartan, Gunni & Peder, Leif, Kjetil, Britt, Sigurd & Sondre Seim, Gredne, Oddvar Sayed, Johs, Pappa & Linnea, Fritz, nordlendingen Steinar Dahle, den tyske bobilturisten Gunther Stabler og bygdeoriginalen Gaute.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Kjetil & Kjartan Show på Internet Movie Database