jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Selvaagprisen

Selvaagprisen er en pris som utdeles av Selvaag Gruppen. Den er opprettet til minne om Olav Selvaag og ble opprinnelig kalt Olav Selvaags minnepris.
Ifølge statuttene skal prisen stimulere til nytenkning og idéskapende innsats og konstruktiv kritikk til fremme av samfunnsmessige interesser, samtidig som individets frihet og selvstendighet ivaretas.
Selvaagprisen består av et stipendium på 400 000 kroner samt en miniatyr av Solveyg W. Schafferers skulptur En glad gutt og et diplom.
Prisen ble opprettet i forbindelse med at Olav Selvaag ville fylt 90 år 17. desember 2002. Medlemmer i priskomitéen har vært konsernsjef Ole Gunnar Selvaag, høyesterettsadvokat Else Bugge Fougner, tidligere LO-leder Yngve Haagensen,  generalsekretær Odd Grann, operasjef Bjørn Simensen, professor Rolf Seljelid, siviløkonom Ingrid Stange og filosof Henrik Syse.
Prisen deles årlig ut på Olav Selvaags fødselsdag 17. desember. Den ble første gang delt ut i 2003.


== Tildelinger ==
2003: Johan Mathis Turi
Generalsekretær i verdensforbundet for reindriftsfolk Johan Mathis Turi fra Kautokeino i Finnmark
2004: Rosemarie Köhn
Biskop Rosemarie Köhn.
2005: Dag Swanstrøm
Administrerende direktør Dag Swanstrøm.
2006: Tore Sandberg
Journalist og etterforsker Tore Sandberg2007: Frederic Hauge
Bellona-leder Frederic Hauge.
2008: Erik Reinert
Økonomiprofessor Erik S. Reinert
2009: Ingen utdeling
2010: Ingen utdeling
2011: Konkurranse om framtidens klimavennlige boliger ble utlyst.
Ingen enkeltstående vinner ble utpekt, men prisbeløpet ble fordelt på fire deltagere:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Selvaagprisen». Selvaagruppen.no. 
«Hvasser-professor forutså finanskrisen». Tønsbergs Blad, 15.01.2010. Arkivert fra originalen 8. august 2014. 
«Fredric Hauge tildelt Selvaagprisen». Bergensavisen, 17.12.2007. Arkivert fra originalen 12. februar 2008. Besøkt 7. august 2014. 
«Ny pris til Tore Sandberg». VG, 17.12.2006. 
«Olav Selvaags minnepris til Dag Swanstrøm». Bygg.no, 20.12.2005. 
«Rosemarie Köhn fikk pris». nrk.no, 17.12.2004. 
«Reinsame fikk Selvaags minnepris». Bygg.no, 18.12.2003.
Lena Rice

Lena Rice (egentlig Helena Bertha Grace Rice, født 21. juni 1866 i New Inn i Tipperary i Irland, død 21. juni 1907) var en irsk kvinnelig tennisspiller.
Rice deltok i 1989 for første gang i Wimbledon-turneringen og hun kom til singlefinalen. Hun tapte finalen til Blanche Bingley Hillyard med 6-4, 6-8, 4-6. Året etter, i 1890 vant Rice singletittelen etter å kun ha spilt to kamper. Det var kun fire spillere i damesingle i All Comers Round dette året og Hillyard forsvarte ikke sin tittel i Challenge Round på grunn av at hun var gravid. Rices andre kamp i den innledende All Comers Round ble derfor regnet som tittelkamp. Hun møtte britiske May Jack som hun beseiret med 6-4, 6-1 og hun ble dermed den første og hittil eneste kvinnelige spilleren fra Irland som har vunnet singletittelen i Wimbledon. Kampen ble spilt i solskinn med høy sommertemperatur men begge spillerne stilte i datidens påkrevde antrekk, med hatt, korsett og langt skjørt.  
Lena Rice deltok også i Irish Open i årene 1889 og 1890. Det første året ble hun utslått i semifinalen mot Blanche Bingley Hillyard, hun tapte med 5-7, 5-7. Sammen med Hillyard kom de til finalen i double for damer og Rice vant sammen med sin landsmann Willoughby Hamilton mixed doubleturneringen. I 1890 var Rice i singlefinalen denne gang var irske Louise Martin motstander, en spillere av få som lyktes å beseire Lottie Dod, datidens dominerende kvinnelige spiller, Rice tapte finalen.
Lena Rice spilte tennis i kun to sesonger (1889 og 1890) og deltok kun i et fåtall turneringer. Etter sesongen 1890 returnerte Rice til sitt foreldrehjem i New Inn for å ta hand om sin syke mor som døde kort tid etterpå. Rice gifte seg aldri og hun døde sannsynlig av tuberkulose på sin 41-årsdag. Hun er gravlagt i sin hjemby.


== Grand Slam-titler ==
 Wimbledon:
Singel damer – 1890 (hun beseiret May Jack med 6-4, 6-1 i finalen)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for sportsdatabaser i Wikidata
Clausenborg skanse

Clausenborg skanse ble bygget sommeren 1718 ved Krokstrand på den svenske siden av Iddefjorden ved Hälle etter ordre av Karl XII av Sverige. 
Grenaderbataljonen under oberst Clausen, som var forlagt ved Rellen og holdt vakt i Krokstrand, startet arbeidet med skanseverket som skulle beskytte den svenske flotiljen i grensefjorden.
Skansen ble satt opp med stormpæler og doble palisader med fire barakker hvorav den ene tjente som midlertidig magasinrom for våpen, ammunisjon og forråd. 
Langs fjorden og grensen fra fjorden ble det reist 14 vakttårn. Hvert av disse hadde en besetning på 13 mann og var omringet av en palisade, dessuten kunne man ved angrep forskanse seg på øverste etasje i vakttårnet ved å ta vekk stigen. Clausenborg skanse ble en del av et grenseforsvar som kunne gjøre nytte som fremskutte posisjoner for et angrep på Norge.
Skansen ble nedlagt i 1719.
All Comers Round

All Comers Round er en betegning på en del av en tennisturnering der alle deltakerne, unntatt regjerende mester, spiller hver omgang. En slags cup-spill der vinneren går videre til neste omgang. Den som vinner cupspillet får møtte tittelforsvareren i Challenge Round som er turneringens finale.
All Comers Round ble benyttet i Wibledonmesterskapet 1878–1922, i Amerikanske mesterskapet 1884–1912 og i Davis Cup 1901–72.

Se ogsåChallenge Round
Challenge Round

Challenge Round finale eller utfordrerrunde er den runden i en tennisturnering der regjerende mester utfordres av vinneren i den innledende All Comers Round-turneringen.
Challenge Round ble introdusert i Wimbledonmesterskapet i 1878. Den første Challenge Round ble spilt mellom mesteren i den første Wimbledonturneringen (1877), Spencer Gore og utfordreren Frank Hadow. Hadow vant med 7-5, 6-1, 9-7 og ble dermed den nye mesteren.
Challenge Round ble innført i single for damer og i double for herrer i Wimbledon i 1886. I 1922 ble systemet med Challenge Round oppgitt i Wimbledon av flere grunner. Fremst gav systemet fordeler til den regjerende mesteren som kun trengte å spille en kamp i turneringen; finalen. Det skjedde også flere ganger at mesteren ikke stilte til finale, da vant utfordreren på walk over og den egentlige finalen var den samme som i All Comers Round.
I de øvrige Grand Slam-turneringene (Australian Open, French Open og US Open) var det kun det amerikanske mesterskapet som benyttet seg av systemet Challenge Round i årene 1884–1912.
Challenge Round-systemt ble også praktisert i Davis Cup i årene 1901–72.
Loftus Road

Loftus Road er et kombinert fotball- og rugbystadion i Shepherd's Bush, London, England og er hjemmebane til både fotballklubben Queens Park Rangers og rubgyklubben London Wasps Rugby Union. Stadionet, som ble åpnet 1904, har en kapasitet på 18 682 sitteplasser fordelt på fire tribuneseksjoner som heter South Africa Road Stand and The Paddocks, The Loft, The Ellerslie Road Stand og The School End. 
Det foreligger også planer om å utvide kapasiteten til 28 000 eller bygge et nytt stadion i utkanten av London. Det ble for øvrig lagt kunstgress som underlag sommeren 1981 som første fotballstadion i England, men dette ble fjernet i april 1988 da nye restriksjoner og forbud mot kunstgress ble fastsatt av det engelske fotballforbundet.
Fra sesongen 2019/2020 vil Loftus Road bli omdøpt til The Kiyan Prince Foundation Stadium.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Internet Football Grounds Guide – Loftus Road, Queens Park Rangers FC
MADRS

Montgomery-Åsberg depression rating scale (MADRS) er et standardisert spørreskjema laget for å avdekke en pågående depresjon ved å måle ulike symptomer slik de har vært de siste tre døgn. Testen ble første gang foreslått gjennom en artikkel i 1979 og den har fått sitt navn fra artikkelforfatterne, Stuart A. Montgomery og Marie Åsberg.


== Testens prinsipp ==
MADRS inneholder 10 fenomener som alle tar for seg beskrivelser om pasientens tilstand siste 2-3 døgn. For hvert fenomen har pasienten flere ulike svaralternativ/beskrivelser på 0, 2, 4 og 6 poeng. Pasienten kan gjerne svare med et tall fra 0 til 6. Poengene summeres etter at alle spørsmålene er besvart, og poengsummen gir en pekepinn på om det foreligger depresjon og hvor alvorlig den er.
Rangering:

0-9 poeng = Ikke deprimert
10-19 poeng = Litt deprimert.
20-34 poeng = Behov for behandling.
35 + poeng = Alvorlig deprimertTesten gir både en gjennomgang av de ti fenomenene og gir undersøkeren mye informasjon om pasientens tilstand.
Testen er mye brukt av allmennpraktiserende leger. Det kan være nyttig å journalføre resultatet med: MADRS 23545 24352 Sum: 35. Siden den norske oversettelsen benytter en del ord som for noen oppfattes som fremmedord, kan det være nødvendig for undersøkeren å oversette noen begrep til ord som pasienten forstår lettere.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
https://web.archive.org/web/20071013003817/http://www.portamedicus.no/ArticleDisplay.aspx?MenuId=4271&ContentId=6183
Epleys manøver

Epleys manøver kan kurere benign paroksysmal posisjonsvertigo (BPPV). Det er en forlengelse av Dix-Hallpikes test.


== Utførelse ==
Først gjør man Dix-Hallpikes test:
Man kan utløse et anfall av BPPV ved at man roterer pasientens hode 45 grader mot den syke siden og litt bakover mens han sitter på undersøkelsesbenken. Deretter tippes vedkommende raskt bakover til liggende stilling, med hodet litt under horisontalplanet. Hodet holdes her i 30 sekunder, innen hvilke anfallet melder seg om pasienten har BPPV. Pasienten er i denne stillingen for fortsettelsen med Epleys manøver.
Deretter fortsetter man med følgende:
Etter Dix-Hallpikes test vrir man pasientens hode 90 grader mot den friske siden, og så ytterligere 90 grader (hvilket innebærer at man må rotere hele pasienten). Til slutt reiser man pasienten opp i sittende stilling (med hodet stadig rotert) og lar ham sitte der en liten stund.
Dette må ofte gjentas flere ganger for å gjøre pasienten helt frisk.


== Eksterne lenker ==
Tidsskr Nor Lægeforen 2002; 122: 1463-6 ut
Bokhvete

Bokhvete eller buhvete (Fagopyrum esculentum og Fagopyrum tataricum eller vill bokhvete.) kommer av to ettårige urter i slireknefamilien. Plantene er relativt like og har saftig stengel, med hjerteformede litt spisse blader og rosa eller grønnhvite blomster som vokser i skjermlignende klaser. I Norge regnes den i dag som åkerugress, og begge variantene vokser så langt nord som til Trøndelag. Den blir flere steder kalt «fattigmannshvete» og ble i sin tid dyrket i deler av Danmark og Skåne. F. esculentum blir foretrukket, fordi frøene er vesentlig større og dermed gir bedre utbytte.
Tross navnet er bokhvete ikke i slekt med hvete. Det er faktisk ikke et kornslag i det hele tatt, men ei nøtt, og dessuten en fjern slektning av rabarbra. Navnet bokhvete skyldes trolig at nøttene ligner på bøkefrø.
Bokhvete er viltvoksende i Sibir og finnes forøvrig også i innlandet av Nord-Amerika. Den vokser også villig i områder i Sentral-Europa som har for lite innhold av plantenæring for korndyrking (sandjord med tynt lag av matjord over).
Grynene (frøene) blir brukt i matlaging, enten hele eller som mel. Hel bokhvete kan kokes som ris eller grøt. Kornene får en grautliknende konsistens under kokinga. Bretagne med sine galetter er ett eksempel på at anvendelse av bokhvete har lange tradisjoner. Også i andre land med karrig jordsmonn finner en tradisjonelle retter.
Den har et høyt innhold av aminosyra lysin og mye organisk bundet kalsium, jern, kalium, magnesium, silisium og fluor. Bokhvete er lett fordøyelig og velegnet som diettmat. Bokhvete inneholder ikke gluten.
En del mennesker er allergiske mot fargestoffet fagopyrin, som fins i ytterskallet til bokhveten. Man kan fjerne fagopyrinen ved å skylle bokhveten med kokt vann. Bokhveteallergi er ellers mest kjent hos dyr, som kan få hvite utslett i huden i sollys etter å ha spist av planten.
I likhet med popkorn, kan bokhvete poppes. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) bokhvete i Encyclopedia of Life 
(en) bokhvete i Global Biodiversity Information Facility 
(no) bokhvete hos Artsdatabanken 
(sv) bokhvete hos Dyntaxa 
(en) bokhvete hos ITIS 
(en) bokhvete hos NCBI 
(en) bokhvete hos The International Plant Names Index 
(en) bokhvete hos Tropicos 
(en) Kategori:Fagopyrum esculentum – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Fagopyrum esculentum – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Fagopyrum esculentum – detaljert informasjon på Wikispecies
Studio 60 on the Sunset Strip

Studio 60 on the Sunset Strip er en amerikansk drama- og komiserie som gikk på NBC fra 2006 til 2007. Serien utspant seg bak scenen på det fiktive humorshowet «Studio 60 on the Sunset Strip». Her møtte man både skuespillere, produsenter, skribenter og den fiktive TV-kanalen NBS ledelse. Serien er laget av Aaron Sorkin og produsert av Thomas Schlamme, som tidligere har jobbet sammen med Presidenten. De to hovedrollene ble spilt av Matthew Perry og Bradley Whitford. De spilte henholdsvis skribenten Matt Albie og regissøren Danny Tripp, som ble ansatt i den første episoden, etter at den daværende sjefsprodusenten Wes Mendell gikk på angrep på TV-kanalen NBS, og amerikansk fjernsyn generelt.  
Produksjonen kostet 2,5-3 millioner USD per episode


== Karakterer ==


=== Hovedkarakterer ===
Danny Tripp (Bradley Whitford) er en TV- og film-produsent som tar over som sjefsprodusent og ledelsen av Studio 60 sammen med sin gode venn Matt Albie. Han har tidligere hatt problemer med narkotika.
Matt Albie (Matthew Perry) er en TV- og film-skribent som tar over som skribentsjef og ledelsen av Studio 60 sammen med sin gode venn Danny Tripp. Han er også Harriet Hayes eks-kjæreste.
Jordan McDeere (Amanda Peet) er den ferske administrerende direktøren for den fiktive TV-kanalen NBS hvor Studio 60 er hovedattraksjonen. Hun blir også kjæresten til Danny Tripp i løpet av serien.
Cal Stanley (Timothy Busfield) er teknisk sjef for Studio 60, og regisserer sendingene.
Jack Rudolph (Steven Weber) er styreleder i NBS.
Tom Jeter (Nate Corddry) er skuespiller på Studio 60 og regnes som en av De tre Store.
Harriet Hayes (Sarah Paulson) er skuespiller på Studio 60 og regnes som en av De tre Store. Hun er også troende kristen og Matt Albies eks-kjæreste.
Simon Stiles (D. L. Hughley) er skuespiller på Studio 60 og regnes som en av De tre Store


=== Bikarakterer ===
Samantha Li (Camille Chen) er en fast skuespiller på Studio 60.
Jeannie Whatley (Ayda Field)  er en fast skuespiller på Studio 60. Hun har et tett vennskap med både Harriet Hayes og Matt Albie


=== Gjesteroller ===
Felicity Huffman spiller seg selv i episoden «Pilot».
Sting spiller seg selv, og fremfører sangene Fields of Gold og Come Again i episoden «The Long Lead Story».
Natalie Cole spiller seg selv og fremfører sangen I Say A Little Prayer For You i episoden «The Harriet Dinner Part II».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Studio 60 on the Sunset Strip på Internet Movie Database 
(en) Studio 60 on the Sunset Strip på AllMovie 
(en) Studio 60 on the Sunset Strip på Rotten Tomatoes 
(en) Studio 60 on the Sunset Strip på Metacritic
Noradrenalin

Noradrenalin (norepinephrin) er i likhet med adrenalin et katekolamin-hormon som produseres og frigjøres fra binyremargen. Begge disse hormonene bindes til adrenerge reseptorer på målceller, og skaper i all hovedsak samme effekt som det sympatiske nervesystemet gjør. Katekolaminer dannes fra aminosyren tyrosin inne i de kromaffine cellene i binyremargen. Hormonene lagres her, og frigjøres ut i blodbanen ved nervøs stimulering fra sympatiske nervefibre.
Ute i kroppen gir katekolaminene økt puls, sammentrekning av perifere blodårevegger, frigjøring av glukose til blodet og utvidelser av bronkiolene. Dette øker blodtrykket og gir en økt oksygentransport til skjelettmuskulatur. Videre gir katekolaminene økt lipolyse av fett, økt metabolsk rate, utvidelse av pupillene, og inhibering av såkalte ikke-essensielle prosesser.
Noradrenalin fungerer også som nevrotransmitter i sentralnervesystemet og i det sympatiske nervesystemet.
Frigjøringen av adrenalin og noradrenalin stimuleres av blant annet trening, hypoglykemi, hemoragi og psykisk stress.


== Litteratur ==
Rang, H. P.; Dale, M. M.; Ritter, J. M.; Moore, P. K. (2003). Pharmacology (5 utg.). Edinburgh New York: Elsevier Limited. ISBN 0-443-07145-4. 
Rang, H. P.; Dale, M. M.; Ritter, J. M.; Flower, R. J.; Henderson, G. (2012). Rang and Dale's pharmacology (7 utg.). Edinburgh New York: Elsevier/Churchill Livingstone. ISBN 978-0-7020-3471-8.
Harald Økern

Harald Johannes Økern (født 19. januar 1898 i Bærum, død 17. august 1977 samme sted) var en norsk kombinertløper. 
Han vant Holmenkollrennene i 1922 og 1924, og kom på 4.-plass i kombinert under Vinter-OL 1924. For sine kombinertseire vant han også Holmenkollmedaljen i 1924 sammen med Johan Grøttumsbråten. Økern ble norgesmester i kombinert i 1920, 1924 og 1925.Harald Økern var onkel til Olav Økern, som også fikk Holmenkollmedaljen (i 1950).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Harald Økern – Olympics.com 
(en) Harald Økern – Olympic.org 
(en) Harald Økern – Olympedia 
(en) Harald Økern – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Harald Økern – FIS (kombinert)
Jaroslav I av Kyiv

Jaroslav I (ukrainsk: Ярослав, russisk: Ярослав [jaraslaf], kristennavn: Georg, norrønt: Jarizleifr, kalt Jaroslav den vise; født 978, død 20. februar 1054) var storfyrste av Kievriket fra 1019 til 1054. Han var sønn av Vladimir I og Rogneda av Polotsk (noen kilder sier Anna av Bysants).
Etter sin fars død i 1015 kjempet Jaroslav lenge mot sine brødre om tronen, og søkte støtte i Sverige. Med hjelp fra væringene erobret han Kyiv i 1019. Under hans styre blomstret kirken, kulturen og den militære makten markant. Under Jaroslavs styre ble den første lovboken for riket utgitt, Russkaja pravda.Jaroslav var gift med den svenske prinsessen Ingegjerd Olofsdatter som var opprinnelig lovet bort til Olav den hellige. På sine eldre dager gikk hun i kloster, og ble helgenkåret som den hellige Anna av Novgorod. Jaroslav og Ingegerd var vertskap for Olav den hellige og hans følge da de dro i eksil til Kievriket, før Olav returnerte til Norge og falt i slaget ved Stiklestad.Hans datter Elisaveta Yaroslavna, eller Ellisiv av Kyiv som hun kalles i norsk tradisjon, ble gift med kong Harald Hardråde.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Yaroslav I of Kiev – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Valentine Bialas

Valentine Bialas (født 10. januar 1903, død 9. mars 1965) var en amerikansk skøyteløper.
Han hadde i en alder av 33 år kvalifisert seg for Vinter-OL 1936 i Garmisch-Partenkirchen, men mistet den ene foten i en togulykke, og kunne ikke delta. Imidlertid kjempet han seg tilbake og gikk tilnærmet like raskt med sin kunstige fot. 


== Meritter ==
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1924 – 6.-plass på 5 000 meter og 8.-plass på 10 000 meter
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1928 – 6.-plass på både 1 500 meter og 5 000 meter og 17.-plass på 500 meter.
Hurtigløp på skøyter under Vinter-OL 1932 – 5.-plass på 10 000 meter
Allround-VM herrer : 1932 – 7.-plass
Allround-VM herrer : 1933 – 13.-plass


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Valentine Bialas – Olympedia 
(en) Valentine Bialas – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Valentine Bialas – Speedskatingbase.eu 
(en) Valentine Bialas – SpeedSkatingNews.info 
(en) Valentine Bialas – SpeedSkatingStats.com 
Bilde av Bialas
Gruppe B

Gruppe B er et regelverk for løpsbiler i rally, regulert av FIA. Gruppe B ble introdusert av FIA i 1982, som en erstatter for Gruppe 4 og Gruppe 5-biler.
Gruppe A besto av produksjonsbiler, og var begrenset både med tanke på effekt, vekt, tillatt teknologi og totalkostnad. Basismodellen måtte være masseprodusert (5 000 enheter i året), og måtte ha fire seter. Regelverket i Gruppe A var designet slik for å sikre et stort antall privateide førere i løpene.
I motsetning til Gruppe A hadde Gruppe B få restriksjoner på teknologi, design og antallet biler som måtte produseres (homologering) for å få delta (kun 200). Minstevekten var lav, høyteknologiske materialer var tillatt, og det var ingen begrensning på turbotrykk, noe som betød at det heller ikke var noen begrensning på effekt. Klassen var ment for bilprodusenter, og var derfor designet slik at man kunne konkurrere uten å ha en eksisterende produksjonsmodell som basis for løpsbilen.
Til å begynne med hadde Gruppe B stor suksess, mange bilprodusenter deltok i Verdensmesterskapet i rally, og tilskuertallene økte. Dessverre økte kostnadene for å delta i raskt tempo, og samtidig økte effekten i bilene, noe som bidro til en rekke fatale ulykker. Som en konsekvens av dette ble Gruppe B droppet etter 1986-sesongen, og Gruppe A-regelverket ble gjeldende for alle biler frem til starten av World Rally-bilene i 1997.
I de påfølgende årene fant Gruppe B sin nisje i det europeiske rallycross-mesterskapet, og biler som MG Metro 6R4 og Ford RS200 konkurrerte helt frem til 1992. Fra og med 1993 erstattet FIA Gruppe B-modellene med prototyper som måtte være basert på eksisterende Gruppe A-biler, men regelverket var fortsatt basert på Gruppe B-regelverket, med lav vekt, firehjulstrekk, høyt turbotrykk og stor effekt som viktige stikkord.


== Biler ==
Audi Sport Quattro S1
Austin Metro 6R4
Citroën BX 4TC
Citroën Visa 1000 Pistes
Ferrari GTO (også kjent som Ferrari 288 GTO Evoluzione)
Ferrari F40
Ford RS200
Lancia 037 Rally
Lancia Delta S4
Mitsubishi Starion 4WD (ikke homologert før Gruppe B ble nedlagt, kjørte som prototype)
Mazda RX-7 4x4
Opel Manta 400
Peugeot 205 T16
Porsche 959 (se også Porsche 961 for asfaltracing)
Renault 5 Turbo
Toyota Celica Twin-Cam Turbo


== Se også ==
Liste over racerbaner i Norge


== Eksterne lenker ==
Gruppe B-historie (engelsk)
Gruppe B-oppsummering (engelsk)
Mérida (delstat)

Mérida er en av de 23 delstatene i Venezuela. Delstatens hovedstad er Mérida. Delstaten Mérida dekker et areal på 11 300 km². Ved folketellingen i 2011 hadde delstaten 828 592 innbyggere.


== Referanser ==
Nueva Esparta

Nueva Esparta er en av de 23 delstatene i Venezuela. Den består av Isla Margarita og andre mindre øyer. Ved folketellingen i 2011 hadde delstaten 491 610 innbyggere.


== Referanser ==
Simple Plan

Simple Plan er et fransk-kanadisk band fra Montréal i Québec. Tre av medlemmene var tidligere med i bandet Reset. Gruppa har ikke hatt endringer i medlemmene siden de begynte i 1999. Etter at bandet fikk sin første platekontrakt tok karrieren av. På debutalbumet No Pads, No Helmets... Just Balls medvirket også Joel Madden fra Good Charlotte og Mark Hoppus fra Blink-182.
De har utgitt fire studioalbum: No Pads, No Helmets... Just Balls (2002), Still Not Getting Any... (2004), Simple Plan (2008) og Get Your Heart On! (2011); foruten også to godt markedsførte konsertalbum: Live in Japan 2002 (2003) og MTV Hard Rock Live (2005). Gruppa har deltatt på Vans Warped Tour, en musikk- og ekstremsportsturné som er sponset av skoprodusenten Vans, hvert eneste år fra 1999-2005 og i 2011.
Deres musikalske stil har blitt beskrevet som pop-punk, en musikksjanger som blander punkmusikk med popmusikk.


== Bandmedlemmer ==
Pierre Bouvier, Vokalist, iblant gitar
Charles-Andre «Chuck» Comeau, trommer
David Desrosiers, bass og vokal
Sébastien Lefebvre, gitar og vokal
Jean-Francois «Jeff» Stinco, sologitar


== Diskografi ==
No Pads, No Helmets... Just Balls (2002)
Still Not Getting Any (2004)
MTV Hard Rock Live (2005)
Simple Plan (2008)
Get your heart on (2011)
Get Your Heart On - The Second Coming (2014)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Simple Plan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Simple Plan – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Simple Plan på Internet Movie Database 
(en) Simple Plan på Apple Music 
(en) Simple Plan på Discogs 
(en) Simple Plan på MusicBrainz 
(en) Simple Plan på SoundCloud 
(en) Simple Plan på Spotify 
(en) Simple Plan på Songkick 
(en) Simple Plan på Last.fm 
(en) Simple Plan på Genius — sangtekster 
(en) Simple Plan på AllMusic