jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bjelke (slekt)

Bjelke (også skrevet Bielke) er en nå utdødd dansk og norsk adelsslekt. Dens våpenskjold var et sølv skjold med to blå bjelker. Slektsvåpenet finnes blant annet i segl fra slektsmedlemmer, i skulptur på Austrått og på portrett av Ove Bjelke kombinert med andre slektsvåpen. 

 
Slekten Bjelkes stamfar var Joseph Andersen av Gyllarp i Skåne, som levde på midten av 1400-tallet. Hans sønn, Tilluf Josephsen til Gyllarp, var far til Jens Tillufsen Bjelke, som ved sitt ekteskap med Lucie Nielsdatter Gyldenløve kom i besittelse av Austrått på Ørland i Norge. På 1600-tallet var slekten den mektigste i Norge. Slektens siste mann var dr. phil. Carl Frederik Bjelke (1837–68).


=== Den svenske Bielke ===
Den svenske Bielkeslekt og den norske Bjelkeslekt har ingen bekreftet forbindelse mellom seg. Den svenske Bielkeslekten er blitt omtalt som uradel, dvs adelsverdigheten er så gammel at tiden for dens tilkomst er ukjent.
Den i Norge nålevende slekten Bjelke stammer fra den svenske adelsslekten  Lilliebjelke. 


== Kjente medlemmer av den dansk-norske slekten ==
Jens Bjelke (1580–1659) til Austrått, Norges kansler.
Ove Bjelke (1611–1674) til Austrått, Norges kansler, sønn av Jens Bjelke
Jørgen Bjelke (1621–1697) til Hovinsholm og Trudsholm, general, sønn av Jens Bjelke
Henrik Bjelke (1615–1683), admiral, sønn av Jens Bjelke


== Kjente medlemmer av slektene Bjelke og Lilliebjelke samt trelister ==
Finn Bjelke (født 1959), journalist og forfatter (av slekten Lilliebjelke)


== Litteratur ==
Danmarks Adels Aarbog
Anders Thiset og P.L. Wittrup: Nyt dansk Adelslexikon, København 1904
H. Storck: Dansk Vaabenbog, København 1910
Hallvard Trætteberg: Norges våbenmerker. Norske by- og adelsvåben, utgitt av Kaffe Hag, Oslo 1933
Sven Tito Achen: Danske adelsvåbener, København 1973
Jan Raneke: Svensk adelsheraldik, Malmö 1990
Anders Bjønnes m.fl. (redaktører): Segltegninger fra hyllingene i Norge 1591 og 1610, utgitt av Norsk Slektshistorisk Forening, Oslo 2010, side 219 (Aage Bielke til Austråts våpensegl i 1591)
Allan Tønnesen (redaktør), Magtens besegling. Enevoldsarveregeringsakterne af 1661 og 1662 underskrevet og beseglet af stænderne i Danmark, Norge, Island og Færøerne, Syddansk Universitetsforlag, Odense 2013, 583 s., ISBN 9788776746612. Med våpensegl for medlemmer av slekten (Norge: Ove Bielke. Danmark: Henrik Bielke og Jørgen Bielke)
Harald Nissen og Terje Bratberg: Schønings våpenbok – Gamle Norske Adel Efter et gammelt Manuskript Assessor Ifver Hirtzholm tilhørende, Pirforlaget, Trondheim 2013
Johan Marius Setsaas: «Schønings våpenbok: Til glede og bekymring», Genealogen nr. 2/2014, Oslo 2014, side 45-51


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Stamtavle
Gottfrid Björck

Gottfrid Björck (født 1893, død 1981) var en svensk offiser, gift 1918 med operasangerinnen Irma Björck. Gottfrid Björck hadde blant annet tjeneste som sjefsadjutant hos Kong Gustav V. Gottfrid Björck var mot slutten av andre verdenskrig oberst og inspektør for de svenske trentroppene. I denne stillingen fikk han ansvaret for å lede ekspedisjonen med de hvite bussene for å redde skandinaviske fanger i Tyskland våren 1945.
Gottfrid Björck ble generalmajor innen han gikk av med pensjon fra det svenske forsvaret.


== Referanser ==
Ove Bjelke

Ove Bjelke (født 26. oktober 1611 i Trondhjem, død 22. mars 1674 i Trondhjem) var en av de siste norske kanslere.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ove Bjelke var sønn av kansler Jens Bjelke, og ble født i Trondhjem, men kom til å tilbringe sin ungdom sønnenfjells, hvor faren, som hadde skaffet seg store eiendommer ved sitt giftermål med den rike Sophie Brockenhuus, tok bolig på Elingaard, siden på Sande herregård. Han studerte ved Sorø Akademi, og dro senere utenlands ut av Danmark-Norge; i oktober 1633 var han og broren Henrik i Padova. Her ble han til mars 1634.


=== Karriere ===
Den 19. februar 1636 ble han ansatt i Danske Kancelli og forble der til 1. januar 1642. I samme tid gjorde han nye utenlandsreiser, da han ledsaget ambassadør Christian Rantzau til Wien og Hannibal Sehested til Spania. 1641 fikk han Bakke kloster som len på avgift, 1645–46 var han forlenet med Nordlandene og 1646–48 med Reinskloster. Under krigen var han virksom både sønnenfjells og  nordenfjells som landkommissær.
1648 fikk han Bergenhus len, hvor han lenge kom til å virke først som lensherre og siden som stiftsbefalingsmann. Han hadde overtatt Austråttborgen etter faren, og ca. 1655–56 oppførte han den prektige hovedbygningen på gården. Da faren døde 7. november 1659, overtok han også flere andre av hans gårder. Han etterfulgte også faren som norsk kansler 8. desember 1660. Kanslerstillingen mistet imidlertid sin betydning etter Jens Bjelke, og stillingen ble opphevet i 1679.
I november 1660 var han i København i anledning av sitt giftermål, og 1661 var han til stede ved kongehyldningen i Christiania. Den 24. juli 1663 var han en av Corfitz Ulfeldts dommere, og i oktober samme år deltager ved bryllupet mellom prinsesse Anna Sophia og kurfyrst Johan Georg III av Sachsen.
I 1666 ble han forflyttet som stiftsbefalingsmann fra Bergen til Trondhjem.
Ove Bjelke var gift tre ganger; første gang 1642 med Maren Juel (død 1643), andre gang 1647 med Regitze Gedde (1629–1657), tredje gang 29. november 1660 med Hedvig Lindenow (1635–78). Han hadde flere døtre.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Allan Tønnesen (redaktør), Magtens besegling. Enevoldsarveregeringsakterne af 1661 og 1662 underskrevet og beseglet af stænderne i Danmark, Norge, Island og Færøerne, Syddansk Universitetsforlag, Odense 2013, 583 s., ISBN 9788776746612.Med Ove Bielkes våpensegl side 361.
WWE HEAT

WWE HEAT (tidligere kjent som Sunday Night HEAT) er et amerikansk sportsprogram om wrestling som gikk på amerikansk TV fra 1998 til 2008.
Programmet ble produsert av World Wrestling Entertainment (WWE). Det ble opprinnelig produsert under World Wrestling Federations banner (WWF), ble vist på TV-kanalene USA Network, MTV og Spike i USA og på Channel 4, Sky1 og Sky Sports i Storbritannia. Serien ble senere streamet over Internett på WWEs nettsted på ettermiddagene på fredagene for nordamerikanske seere, men showet ble fortsatt vist på TV internasjonalt, som Sky Sports 3 i Storbritannia. Til sist ble den siste episoden lastet opp på WWE.com og deretter ble showet erstattet internasjonalt med WWE Vintage Collection, det vil si av gamle, tidligere viste show.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) WWE HEAT på Internet Movie Database 
WWE Heat på TV.com
Velocity

WWE Velocity var et amerikansk sportsprogram om wrestling og som gikk på Spike fra 2002 til 2006. Programmet ble produsert av World Wrestling Entertainments for SmackDown!-fribrytere som ikke hadde så stor popularitet. Kjente fribrytere i Velocity inkluderte Funaki, Scotty 2 Hotty og Simon Dean. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Velocity på Internet Movie Database
Francesco Negri

Francesco Negri (født 27. mars 1623 i Ravenna, død 26. desember 1698 samme sted) var en italiensk katolsk prest som skrev en reisebeskrivelse fra Norden.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Francesco Negri tilhørte en aktet og rik familie i Ravenna. I sin ungdom dyrket han humaniora og studerte kirkefedrene flittig; dessuten studerte han geografi. 


=== Prest ===
Han ble prest i hjembyen, men lyst til å se fjerne land drev ham 1663 ut på reiser, og han kom også til Skandinavia, hvor han besøkte Sverige og Lappland i 1664. Her ble han kjent med Verelius, og den danske minister i Stockholm, Jens Juel. Gjennom dennes anbefaling kom han i forbindelse med familien Bjelke, både med brødrene Henrik og Jørgen i København, og kansler Ove Bjelke i Norge. Ove Bjelke var gift med diplomatens søster.
Over København, hvor han møtte Frederik III, reiste han tilsjøs til Norge og nådde Bergen i oktober 1664. Herfra dro han til Austrått, hvor Ove Bjelke oppholdt seg. Utrustet med anbefalinger fra kansleren dro han nå til Nordlandene og Finnmark. Etter tre års fravær var han tilbake til Italia 1666.
Allerede på reisen opptegnet Negri sine iakttagelser i brevform. Disse brevene utgjør han reisebeskrivelse, Viaggio settentrionale. Første brev omhandler Lappland, andre Sverige, tredje og fjerde brev er av naturhistorisk innhold, femte, sjette og syvende omhandler reisen i Norge, og det åttende særlig Finnmark og Nordkapplatået. De første brevene er skrevne til hans foresatte, erkebiskop Torregiano i Ravenna, mens femte og sjette brev er dedisert til en av Bjelkene i København, og det syvende til kansler Ove Bjelke.
Etter tilbakekomsten til Italia forøket han brevene med nytt stoff, som han dels samlet fra trykte bøker, dels ved samtaler med nordboere han støtte på. Som gammel mann besluttet han å få dem utgitt, og bega seg i den anledning til Padova, hvor han traff overenskomst med en boktrykker. Han døde imidlertid straks etter. En Vitoli besørget senere boken i trykken 1700.


== Referanser ==


== Kilder ==
Ludvig Daae. «Italieneren Francesco Negris reise i Norge 1664-1665» I: Historisk tidsskrift; 2. rekke, 6. bind. 1887


== Eksterne lenker ==
«Den første Nordkapp-turist», om Francesco Negri, fra Universitetet i Tromsø
Bibliografi over italienske reiser på Nordkalotten før 1945 hos Nordland fylkesbibliotek Arkivert 10. mars 2010 hos Wayback Machine.
Vidar Theisen

Vidar Leif Theisen (født 5. mai 1933 i Oslo, død 30. august 2012) var en norsk meteorolog som oppnådde kultstatus gjennom sine presentasjoner av værmeldingene som værmelder. Theisen framsto med værvarsler i NRK fjernsynet fra 1980 til han gikk av med pensjon i 2001. I 1989 var han sjef for flyværtjenesten. 
Theisen bestemte seg tidlig for å følge en karriere innen meteorologi, og begynte ved Meteorologisk institutt i 1956, mens han fremdeles var student ved Universitetet i Oslo. Han fullførte studiene sine i 1958, og han ble så statsmeteorolog ved instituttet.
På grunn av sin nasale talemåte og lite variasjon i tonefall oppnådde Theisen kultstatus, han hadde sågar en egen fanklubb – selv tok han imidlertid denne bieffekten av sitt arbeid med stor ro. Han lot seg riktignok velvillig engasjere i ulike, ofte humoristiske, sammenhenger i ulike underholdningsprogrammer, der man ønsket å lage litt moro ut av hans person. Theisen var svært romslig når det gjaldt dette og ga aldri uttrykk for at han følte all parodieringen som plagsom eller ondsinnet, særlig er det Trond Kirkvaags Theisen-parodier som huskes av mange seere. Tvert imot så han det positive i den anledning dette ga ham mulighet til å tale for andre ting han brant for. Blant annet uttalte han seg gjerne om sitt kristne ståsted og kommenterte samfunnsforhold fra et liberalt kristen-etisk perspektiv, og han var også særlig opptatt av forholdet mellom vitenskap og religion. Han var i mange år aktiv menighetsarbeider i Stovner menighet, hvor han var med i menighetsrådet fra 1978 til 2001. Man kan si at Theisen representerte en gruppe mennesker man vanligvis ikke assosierer med kjendisstatusen, han var med både i Bodø og Groruddalen kirkeakademi. 
I 1988 ga Espen Beranek Holm og Arne Berggren ut singelen «Heavy Metal» under navnet Vidar Theisen & the Retrievers med utgangspunkt i ulike opptak med Theisen. Singelen lå ti uker på VG-lista, hvorav fire uker på toppen.
Theisen var gift to ganger. Hans første kone døde av sykdom i 1962 og barnet de fikk sammen døde av skader i forbindelse med fødselen. Senere giftet han seg på ny og etterlot seg både voksne barn og barnebarn.
Det ble i 2011 utgitt en biografi om Vidar Theisen, kalt Statsmeteorologen som tok Norge med storm, skrevet av forfatteren Øyvind Kleiveland.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vidar Theisen på Internet Movie Database 
(en) Everything2.com om Theisen
(no) Mer enn været
Entreprenør

Entreprenør (fra fransk: å etablere, eller å starte noe) er juridisk sett en selvstendig oppdragstaker som tar på seg et større teknisk arbeid. Entreprenøren er en av partene i en entreprise. Ordet har i nyere tid også blitt tatt i bruk om gründere.


== Entreprenørens oppgaver ==
En entreprenør vil kunne være både de store entreprenørfirmaer og en byggmester, murer, rørlegger, elektriker eller fagfolk innen andre tekniske fag. Større leverandører innen slike fag, kalles ofte tekniske entreprenører. Betegnelsen kuldeentreprenør brukes om leverandører av kuldemedia og lignende. Betegnelsen skogsentreprenør betegner en selvstendig oppdragstager innen skogbruk.
Det karakteristiske for en entreprenør er at vedkommende både leverer materialer og utfører arbeid for en byggherre og på et sted som er byggherrens eiendom. Dette i motsetning til de rene materialleverandører, de leverandører som bearbeider materialer på eget verksted eller fabrikk, og til dem som leier ut sin arbeidskraft. Det vanlige i større bygge- og anleggsprosjekter er å avtale at entreprenøren også leverer dokumenter, så som instruks for forvaltning, drift og vedlikehold (FDV), og som bygd (as built)-tegninger.
Dersom en entreprenør påtar seg både prosjektering (prosjekterende) og utførelse, brukes betegnelsen totalentreprenør. En generalentreprenør er en entreprenør i et prosjekt der det er flere entreprenører, men byggherren bare har kontrakt med den ene entreprenøren som så igjen er hovedentreprenør for de andre entreprenørene som da er hans underentreprenører. Disse betegnelsene blir altså definert ut ifra hvilken type kontrakt entreprenøren jobber under. Disse kontraktene er standarisert igjennom norsk standard, eksempelvis NS 8405 og NS 8407. Kontraktene vil også påvirke hvordan byggeprosessen vil se ut. 


=== Norge ===
For avtale mellom entreprenør og forbruker gjelder lov om håndverkertjenester til forbrukere og bustadoppføringslova. For slike avtaler og for større prosjekter finnes egne Norsk Standard (NS).
Skal en entreprenør ha ansvarsrett som utførende etter plan- og bygningsloven, kreves normalt at entreprenøren har sentral eller lokal godkjenning i henhold til forskrifter til denne loven.


== Entreprenør i betydningen gründer ==

Inspirert av engelsk språkbruk brukes ordet entreprenør i dagligspråket i helt ny tid om en som setter igang prosjekter eller tiltak, tilsvarende bruken av ordet gründer.


== Litteratur ==
Hans Cappelen: Byggherren og kontraktene, Oslo 2001 (1. opplag 1994), og i HolteProsjekts program «Bygglex», Oslo 2006
Advokatfirmaet Cappelen & Krefting DA: NS 8405 og byggherrene, Oslo 2005
Kåre Lilleholt og Jørgen Birkeland: "Bustadoppføringslova. Avtaledokumenter med kommentarer", Oslo 2011


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
"Staten som petroleumsentreprenør"
De dakiske krigene

De dakiske krigene var to korte kriger mellom Romerriket og Dakia i keiser Trajans keisertid som utspant seg mellom 101–102 og 106–107. Konflikten var et resultat av herjingen over Donau av dakere i 86 og inn på sørsiden av den romerske provinsen Moesia.
Trajan vendte sin oppmerksomhet til Dakia, et område nord for Makedonia og Hellas og øst for Donau som hadde vært på den romerske agenda siden dagene før Julius Cæsar da de hadde beseiret en romersk hær i slaget ved Histria. I 85 hadde dakerne dratt over Donau og herjet i Moesia og innledningsvis beseiret en romersk hær som keiser Domitian sendte imot dem, men romerne seiret i slaget ved Tapae i 88 og fredsavtale ble inngått.Keiser Trajan gjeopptok fiendtlighetene mot Dakia og, etter et usikkert antall med kamper, beseiret han den dakiske hærfører Decebalus i andre slaget ved Tapae i 101. Med Trajans tropper som presset mot dakernes hovedstad Sarmizegetusa Regia, inngikk Decebalus atter fred. Decebalus gjenoppbygde sin makt i løpet av de neste årene og angrep romerske festninger i 105. Som svar marsjerte Trajan på nytt inn i Dakia, beleiret den dakiske hovedstaden i beleiringen ved Sarmizegetusa, og herjet og ødela den ned til grunnen. Med Dakia undertrykt kunne Trajan invadere det parthiske riket i øst, og hans erobringer førte til at Romerriket fikk sin største utstrekning. Romas grenser i øst ble indirekte styrt ved et system av klientstater for en tid, noe som førte til mindre direkte krigføring enn i vest på denne tiden.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
«Assorted Imperial Battle Descriptions», De Imperatoribus Romanis.
Thagirion

Thagirion er den Qliphoth som assosieres med Sefiroten Tipharet i det kabbalistiske livets tre. Dets betydning er «de som strides», «de lidende aktører», og demonene som tilregnes det kalles Zomiel, store, svarte kjemper som alltid motarbeider hverandre. Denne qliphoth regjeres av Belfegor.
Tiphareth er sefiroten for harmoni og balanse mellom ulike krefter, som særlig ivaretar balansen mellom de gavmilde kreftene til Chesed, Kjærlig Vennlighet, med de tilbakeholdende krefter hos Geburah, Strenghet. Implisitt i ideen om balanse og syntese ligger også ideen om stress og belastning, og vekslingen fram og tilbake mellom de ulike krefter. Chesed og Geburah arbeider ofte mot hverandre, og pendelen må ha mulighet til å svinge mellom dem. Hvis pendelen tvinges til stillstand, i midten, grunnet en for stor styrke i Tiphareth, vil det oppleves som unormalt mye stress og smerte når disse kreftene ikke får pusterom. Derfor blir Tiphareth, Skjønnhet, til Thagirion, De Stridende.
Med ideen om motstridende og kaotiske krefter som holdes sammen mot sin vilje kan man se hvordan Thagirion spiller en rolle i dødens tre på samme måte som Tiphareth gjør det i livets tre, ved å hindre de ulike kreftene fra å falle fra hverandre, og vedlikeholde treets form, sekv om det i Thagirions tilfelle handler om å holde ved like de stygge og onde kreftenes samhold.
En annen viktig rolle for Tiphareth er som frelser, og i kristen kaballa er det gjennom Tiphareth, Sønnen, at faren blir kjent. Thagirion kan sies å være det negative aspektet til dette dogmet, de strengere doktriner som fordømmer all som våder å motsette seg sin spesielle versjon av skjønnhet til evig helvete og ild.
Ola Snortheim

Ola Snortheim (født 3. desember 1954 på Harpefoss) er en norsk musiker. Han er sønn av folkemusikeren Olav Snortheim.Ola Snortheim er først og fremst kjent som en fremtredende trommeslager på den norske rock-scenen i 1980- og 1990-årene, hvorav det mest kjente trolig er De Press. Han har spilt i flere sentrale grupper, mange av dem sammen med gitarist Jørn Christensen.Ola Snortheim er drivkraften bak elektronika-gruppen Langsomt Mot Nord, som ble startet i samarbeid med Jørn Christensen.  Snortheim har vært trommeslager i følgende grupper:

Ski Patrol
Blaupunkt
Cirkus Modern
De Press
Langsomt Mot Nord
Lonely Crowd
Montasje
Norske Gutter
Spastisk Ekstase
Femi Gange
Sterk, Naken og Biltyvene
Streethawks
The TourettesHan har også spilt sammen med Lars Fredrik Beckstrøm fra deLillos.


== Diskografi ==


=== De Press ===
Block to Block (1981)
Product (1982)
On the Other Side (1983)
3 Potocki (1991)
The Ballshow Trio (1991)
Vodka Party (1993)
Groj Skrzypko Groj (1994)
Dwie tęsknoty (1998)
DeFinite (2000)
Russian Party (2001)
Cy Bocycie Swinty Ojce (2002)SinglerPond (1980)
Lars Hertervig (1981)
In a Crowded Room/Passages (1982)
Easy Block-2-Step (1991)
Bo Jo Cie Kochom (1992)
Kalhoz (1998)
Madness (1998)


=== Langsomt Mot Nord ===
Langsomt Mot Nord (1985)
Westrveg (1988)
Hildring (1991)
Langsomt Mot Nord 1985–1991 (2017)SinglerGufsi fraa fjellom/Westrveg (1988)


=== Cirkus Modern ===
Cirkus Modern (1984)
Trøst (1985)
Pans Pauker (1986)SinglerKarianne (1984)


=== Jokke med Tourettes ===
Trygge Oslo (1997)
Prisen for popen (2002)
Stopp! (Siste skive fra graven) (2014)SinglerPositiv kjærlighetssang/Johnny Nonsens (1997)
Hjem/Klassefest (1997)


=== Lonely Crowd ===
AlbumWatching From a Distance (2007)Singler/EP-erThere's No Way Out of Here (1996)
Jesus In the Pub (1996)
Heads Are Gonna Roll (1997)


=== Sterk Naken og Biltyvene ===
Brenn lille venn (2000)


=== Blaupunkt ===
Blaupunkt (1980)


=== Spastisk Ekstase ===
3 mord (1982)


=== Nebb Blagism ===
Electric Evil (1995)


=== Norske Gutter ===
Gud signe/Dans (1983)


=== Deltar på ===
Arild Rønsen: The Rønsen Tapes (1988)
Voices of Wonder: Anarki & Kaos – Norsk punk '79–'81 (1992)
Beckstrøm: Tett i tett (1992)
Totalt Plater: Totalnekterplata '94 (1994)
Erik Røine & Hallgrim Berg: Munnharpa (1999)
Oscar Hamry: Hardingfelespel frå Vestre Slidre (2007)
Oh No!: Mannen som elsket Yngve (2008)
Hommage Records: Maskindans – Norsk synth 1980–1988 (2009)
Future Folk: Zbójnicki after (2015)
Magic Records: RMF Polskie Przeboje 2015 (2015)
Raga Rockers-hyllest: Sannhet på boks – en hyllest til Raga Rockers (2015)
Taake: Baktanker (2017)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ola Snortheim på Discogs 
(no) Ola Snortheim på Rockipedia
Fuji-san

Fuji-san, Fuji-fjellet eller bare Fuji, (富士山), også kjent utenfor Japan som Fujiyama, er det høyeste fjellet i Japan. Det måler 3 776 meter. Hele fjellet er en stor aktiv vulkan som har hatt flere utbrudd.
Fuji er midtpunktet i nasjonalparken Fuji-Hakone-Izu. På nordsiden av fjellet ligger de fem innsjøene Yamanaka, Kawaguchi, Sai, Shoji og Motosu. Fuji er et velkjent symbol for Japan, og er også et populært turistmål som ofte blir brukt som fotomotiv for postkort. Fjellet har vært et yndet kunstnerisk motiv og har også blitt tilbedt som hellig i shintoismen. Hele fjellet er også en stor vulkan og har hatt flere utbrudd, men med meget lav risiko for utbrudd. Det siste utbruddet skjedde i 1707.Fuji-fjellet, som ble satt på UNESCOs Verdensarvliste i 2013, er det mest populære turistmålet i Japan: Omtrent 15 millioner mennesker klatrer opp Fuji-fjellet hvert år, mellom 200 000 og 300 000 av dem helt til topps. Om lag 30% av klatrerne er utlendinger.Krateret har en diameter på en halv kilometer og er 250 m dypt.


== Navn ==
Kanji-tegnene for Fujifjellet, 富 og 士, betyr «rikdom» og «noen med høy status», men disse regner man med er ateji, tegn som ble valgt i senere tid ettersom de ligner på uttalen av navnet på fjellet. Navnet «Fuji» har uklart opphav, og det har vært foreslått flere etymologier opp gjennom årene, som «rikdom», «udødelig», «uten like» eller «rett som en risplante». Ettersom det siste tegnet 山 kan leses som «yama» har man i Vesten utviklet en tradisjon med å kalla fjellet Fujiyama, men dette er ikke korrekt på japansk.


== Sagn ==
Fujifjellet er en regelmessig vulkan som er synlig i en vid omkrets, og har vært avbildet og lovprist i japansk kunst og litteratur opp gjennom årene. «36 bilder av Fujifjellet» og «Hundre bilder av Fujifjellet» av Hokusai er best kjent. Fjellet opptrer også i en rekke dikt. Fuji-fjellet er det helligste av Japans «tre hellige fjell» (de andre to er Tate-fjellet og Haku-fjellet).Man mener at en ukjent munk var første mann på toppen av fjellet i 663. Toppen av fjellet ble regnet som hellig, og var et forbudt område for kvinner fram til Meiji-perioden. Den første kjente utlendingen på toppen var sir Rutherford Alcock i 1860.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ko) Offisielt nettsted 
(en) Mount Fuji – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 富士山 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Japan-guide.com – Mount Fuji
Nippon Archives – The history of Mount Fuji
Morgan Lindstrøm

Morgan Lindstrøm (født 29. april 1956) er en norsk musiker og produsent.
I 1976 kom Lindstrøm i kontakt med Ola Snortheim i et amatørband de spilte i. Forbindelsen ble grunnlaget for samarbeidet i electronica-gruppa Langsomt Mot Nord et tiår senere. Her gjorde Lindstrøm synth-arbeidet på albumet Westrveg.Musikkavisa Puls skrev i 1988 at han kledde plata i «kraftwerkiansk drakt». Gibraltar Encyclopedia of Progressive Rock skriver: «the synth work sometimes taking on the Michael Garrison wall-of-sound feel, with the finesse of early Vangelis».Morgan Lindstrøm er bror av Rune Lindstrøm fra deLillos.I 2007 startet Lindstøm electropop-bandet SoulSheen, sammen med Kaja Norum, Madeleine Schee og Mikjel Helmers. De opptrådte på The eXperience 2007 HW-LAN samling på Vallhall Arena i Oslo, samt på ElektroStat Kickoff på Club Maiden, i 2007.Lindstrøm har produsert remixer under artistnavnet Morganix for de norske elektronika-gruppene Schnodig, Substaat (2016)
og Electro Spectre (2018), i samarbeid med vokalisten Kjersti Helene Larsen.


== Referanser ==