jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Class of 1984

Class of 1984 er en kanadisk-amerikansk action- og dramathriller fra 1982 regissert av Mark L. Lester. Filmen handler om en nyutdannet lærer som tar opp kampen mot en gruppe voldelige elever på en amerikansk High School. Hovedrollen spilles av Perry King, mens sentrale biroller spilles av Roddy McDowall, David Gardner og Timothy Van Patten. I tillegg spiller Michael J. Fox en av sine første filmroller.
Filmen fikk to oppfølgere: Class of 1999 (1990) og Class of 1999 2:The Substitute (1994). Disse avviker mye fra originalen og ble laget som science fiction.


== Handling ==
Filmen handler om den nyutdannede musikklæreren Andy Norris som velger å stå opp imot de voldelige pøblene på «Lincoln» High School. Den nyansatte Norris blir betenkt når han får se sikkerhetsforanstaltningene ved skolen, men bestemmer seg for å gå inn i lærergjerningen med friskt mot. Allerede i sin første skoletime kommer han i konflikt med Peter Stegman, en intelligent elev som ikke skyr noen midler for å beskytte sine eneområder. Gjengen hans selger dop, driver hallikvirksomhet og sørger for at skoles elever og ansatte lever i stadig frykt. Konflikten på skolen blir stadig mer intens og i kampens hete omkommer både en elev og en lærer. Etterhvert utvikler det seg til ren terror blir det klart at noen blir nødt til å vike unna eller møte konsekvensene. Klimaks nås under en elevkonsert i skolens auditorium.  


== Om filmen ==
Class of 1984 ble utgitt i 1982, dels med bakgrunn i den voldelige utviklingen på amerikanske high schools. Filmen ble forholdsvis godt mottatt av anmelderne, men mange mente den var kraftig overdrevet. Den har fått 71 % på Rotten Tomatoes. Den amerikanske filmkritikeren Roger Ebert gav den 3,5 av 4 stjerner, mens Leonard Maltin gav den to av fire stjerner.Filmen har en del likhetstrekk med klassikeren Vend dem ikke ryggen (Blackboard Jungle) fra 1955.Filmens soundtrack «I Am the Future» fremføres av Alice Cooper.
I 1984 ble filmen utgitt på leievideo i Norge av Intervideo. Den ble relansert på video på 1990-tallet av Egmont video.


== I rollene ==
Perry King ....  Andrew Norris
Timothy Van Patten ....  Peter Stegman
Merrie Lynn Ross ....  Diane Norris
Roddy McDowall ....  Terry Corrigan
Stefan Arngrim ....  Drugstore (medlem av Stegmans gjeng)
Michael J. Fox ....  Arthur
Keith Knight ....  Barnyard  (medlem av Stegmans gjeng)
Lisa Langlois ....  Patsy  (medlem av Stegmans gjeng)
Neil Clifford ....  Fallon  (medlem av Stegmans gjeng)
Al Waxman ....  Etterforsker Stewiski
Erin Noble ....  Deneen
David Gardner ....  Rektor Morganthau
Linda Sorenson ....  Stegmans mor
Steve Pernie ....  Rejack
Robert Reece ....  Leroy
Joseph Kelly ....  Jimmy, elev som klatrer opp flaggstanga
Elva Mai Hoover ....  Ellen Corrigan
Vincent Abbatino ....  Vinnie Contino


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Class of 1984 på Internet Movie Database 
(sv) Class of 1984 i Svensk Filmdatabas 
(da) Class of 1984 i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Class of 1984 på Allociné 
(nl) Class of 1984 på MovieMeter 
(en) Class of 1984 på AllMovie 
(en) Class of 1984 på Turner Classic Movies 
(en) Class of 1984 på Rotten Tomatoes
Turid Balke

Turid Balke (født 25. juli 1921 i Kirkenes, død 5. januar 2000 i Oslo) var en norsk skuespiller, regissør, barnebokforfatter og scenograf. 
Turid Balke filmdebuterte 1953 i den norske filmen Brudebuketten. Sist kjent som den plagsomme naboen fru Smith i TV2s Karl & Co. 


== Biografi ==


=== Teater ===
Turid Balke scenedebuterte i 1952 og har vært ansatt ved Trøndelag Teater, Folketeateret og Chat Noir. Hun har også hatt frilansoppdrag ved flere scener, blant andre Södra Teatern i Malmø i 1959. Blant hennes tidlige teaterroller kan en nevne Petrea i Det lykkelige valg, Hilde i Fruen fra havet og Kvitugla i Olav Duuns Medmenneske. Hun har utover sin skuespillerkarriere skrevet og iscenesatt en rekke stykker for barn, blant annet En modig mygg som hun blant annet satte opp på Nationaltheatret i 1972. Fra 1972 var hun sammen med Pernille Anker med på å starte opp barneteatervirksomheten ved Scene 7, og de to startet i 1975 frilansgruppen Filiokusteatret, der Balke var en drivende kraft frem til 1982. 


=== Film og TV ===
Turid Balke har også gjort seg bemerket i flere barnefilmer, blant annet i Ivo Caprinos Ugler i mosen fra 1959 og de to Kamilla og tyven-filmene.
I 1963, 1964 og 1965 var hun programleder for noen av NRK TVs barneprogrammer i serien I kosekroken; der fremstod hun som «Trollmor» med forskjellige huslige sysler som å koke soppbrygg og stoppe sokkene til trollet «Storfot».Hun har utover det hatt biroller i en rekke norske filmkomedier slik som Lån meg din kone (1958), Sønner av Norge (1961), Alle tiders kupp (1964) og Noe helt annet (1985). Hun hadde også en liten birolle i den amerikanske action-eventyr-filmen Den 13. krigeren fra 1999.


=== Billedkunstner, forfatter og skaper av «Balkeby» ===
Turid Balke hadde også utdannelse fra Statens håndverks- og kunstindustriskole og både malte og laget fargerike treleker, som gnavbrikker og små hus og figurer i det hun kalte «Balkeby», inspirert av hennes barndoms Kirkenes.Hun fikk Kulturdepartementets illustrasjonspris for tegningene i Det begynte en fredag i Finvik.
Turid Balke var oldebarn av maleren Peder Balke.


== Filmroller (utvalg) ==
1953 – Brudebuketten
1958 – Lån meg din kone
1959 – Støv på hjernen
1959 – Ugler i mosen
1961 – Sønner av Norge
1962 – Sønner av Norge kjøper bil
1963 – Stompa Selvfølgelig
1976 – Olsenbanden for full musikk
1988 – Kamilla og tyven
1989 – Kamilla og tyven II
1989 – Tidlös kärlek
1999 – Den 13. krigeren


== TV-roller ==
1975 – Benoni og Rosa (mini-serie)
1982 – Brødrene Dal og spektralsteinene (TV-serie)
1984 –  Lykkeland (mini-serie)
1989 – Marerittet (mini-serie)
1994 – Bi- rolle som «damen i nr.14»  i Mot i brøstet (TV-serie)
1998-99 – Karl & Co (TV-serie)


== Barnebøker ==
1974: Det begynte en fredag i Finvik
1980: En modig mygg: et myggestikkstykke – oppført på Nationaltheatrets amfiscene 1971
1997: Hilsen fra Dirut


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Turid Balke på Internet Movie Database 
(no) Turid Balke hos Sceneweb 
(en) Turid Balke hos The Movie Database 
(en) Turid Balke hos Behind The Voice Actors 
Om Turid Balke, presentasjon på Kulturnett
Holmedal kirke (Askvoll)

Holmedal kirke (Holmedal kyrkje) er en langkirke fra 1869 i Askvoll kommune i Vestland fylke. Byggverket er i tre, har 400 plasser og er i stavkirkestil.
Kirken hører til Askvoll sogn i Sunnfjord prosti. Frem til grenseendring mellom Askvoll og Fjaler kommuner i 1990 hørte den til Fjaler, og fram til utfasingen av prestegjeld i 2004 tilhørte kirken Askvoll prestegjeld.
Altertavlen i kirken er fra ca. 1620 og er prydet bibelmotiv og bibelsitat. Den ble flyttet over fra den forrige kirken som stod der fra ca. 1600.
Kirken som nå står i Holmedal er den tredje kirken som står der. Det har trolig stått en stavkirke der fra 1200-tallet, denne er omtalt for første gang i 1305. Den eldste kirkeklokken i dagens kirke kommer trolig fra denne kirken. Rundt 1600 ble det bygget en ny kirke med et kirkeskip på 16 x 10 meter og med kor på 6 x 7 meter. Denne kirken skal ha vært rosemalt innvendig, men den var skrøpelig bygget og måtte flere ganger rettes opp etter storm. Den ble revet da den nye kirken ble bygget.


== Litteratur ==
Aaraas, Margrethe Henden; Djupedal, Torkjell; Vengen, Sigurd; Førsund, Finn Borgen (2000). På kyrkjeferd i Sogn og Fjordane 1. Nordfjord og Sunnfjord. Førde: Selja. s. 283–287. ISBN 82-91722-13-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Rasmussen, Alf Henry (1993). «Holmedal kyrkje». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 335. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
Holmedal kyrkje hos Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane
«Christie-kyrkja i Holmedal», i NRKs fylkesleksikon
(no) «Holmedal kirke (Askvoll)». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Holmedal kirke (Askvoll)». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
SC Heerenveen

SC Heerenveen er en nederlandsk (frisisk) fotballklubb fra Heerenveen. Klubben spiller til daglig i Eredivisie, og spiller sine hjemmekamper på Abe Lenstra Stadion.


== Historie ==
Sportclub Heerenveen ble stiftet 20. juli 1920 i byen Heerenveen, Friesland som Athleta. De byttet senere navn flere ganger, til Spartaan, og deretter til vv Heerenveen i 1922.
Mens Nederland var okkupert av Tyskland, vant klubben mesterskapet i Nord-Nederland tre ganger, og etter slutten av andre verdenskrig vant de den samme tittelen seks ganger på rad. Klubbens dominans skyldes mye datidens trener, Abe Lenstra, en legende i klubben som har fått arenaen oppkalt etter seg. I denne perioden førte Lenstra klubben til en historisk seier over Ajax. De lå under 1–5 med 25 minutter igjen å spille, men snudde kampen og vant 6–5.
Det gikk nedover med klubbens dominans i 1950-årene, og etter at nederlandsk fotball ble profesjonell forlot Lenstra klubben til fordel for Sportclub Enschede. I 1974 var klubben nær konkurs, men for å sikre fortsatt eksistens, ble den profesjonelle delen av klubben omdøpt til SC Heerenveen.
Klubben ble fra 1983 til 2006 ledet av president Riemer van der Velde, den lengste perioden en president i en nederlandsk klubb har hatt stillingen sammenhengende. Heerenveen har hatt flere gode spillere i stallen som har gitt klubben store overgangssummer ved salg. Salg av spillere som Klaas-Jan Huntelaar, Afonso Alves, Danijel Pranjić, Ruud van Nistelrooy og Jon Dahl Tomasson har ført til at klubben har en solid økonomi.
Trond Sollied ledet Heerenveen i sesongen 2008/09, og vant KNVB-cupen med klubben, før han kort tid etter fikk sparken. Dette ble klubbens første store tittel, da de 17. mai 2009 slo Twente på straffekonkurranse i den nederlandske cupfinalen, etter at stillingen var 2–2 ved full tid.


== Spillerstall ==
Oppdatert 4. november 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Kjente spillere ==


=== Norske spillere ===


== Meritter ==
Deltok i gruppespillet i Mesterligaen 2000/2001.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) SC Heerenveen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Askrova bedehuskapell

Askrova bedehuskapell er et kapell fra 1957 på Askrova i Flora kommune i Vestland fylke. Byggverket er i mur og har 120 sitteplasser.


== Historie ==
Huset ble bygget av Kristoffer Stensbakk, men mye arbeid ble også gjort på dugnad. I tillegg til innsamlede midler på 20 000 kroner ble det tatt opp et lån på 40 000 kroner for å finansiere bygget. Allerede etter fem år ble det utvidet med større inngangsparti og toalett på nordsiden av bygningen. I 1964 fikk bygget klokketårn, og i 1965 ble det kjøpt inn nytt orgel. I 1988 ble det innvendige flate taket byttet ut med en hvelvet himling. Altertavla har motivet Jesus frelser Peter og er malt av Wilhelm Bjørknes.


== Innvielsen ==
Selv om man fra begynnelsen hadde tenkt å bygge et tradisjonelt bedehus på Askrova, overbeviste sokneprest Hjalmar Tjelta initiativtakerne om at det ville være mer fornuftig å bygge et bedehuskapell som kunne innvies til kirkelig bruk. Da kunne gudstjenester, dåp, konfirmasjoner og begravelser holdes i lokalet. Slik ble det da også, og 14. april 1957 ble bygget vigslet av biskopen i Bjørgvin bispedømme, Ragnvald Indrebø i nærvær av en rekke geistlige: Hjalmar Tjelta, Salamon Steinhovden, Einar Tuvin og Steinar Ihle, som også spilte orgel. Det var første kirkevigsling i Sogn og Fjordane etter andre verdenskrig.


== Litteratur ==
Stavang, Harald J.:  Flora – kulturhistorisk vegvisar.  side 260. Førde 1999.
Henden Aaraas, Djupedal, Vengen, Førsund: På kyrkjeferd i Sogn og Fjordane 1. Nordfjord og Sunnfjord. side 194. Førde 2000.
Rasmussen, Alf Henry (1993). «Askrova bedehuskapell». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 333. ISBN 82-75-27022-7. 


== Eksterne lenker ==
Harald J. Stavang: Askrova bedehuskapell hos Fylkesarkivet i Sogn og Fjordane
Batalden bedehuskapell

Batalden bedehuskapell er et kapell fra 1908 i Flora kommune i Vestland fylke. Byggverket er i tre og har 100 sitteplasser.
Bedehuset ble bygget for fiskerne som var ute på øyene om vintrene i forbindelse med de store sildefiskeriene. 
Da Kinn kirke skulle restaureres ble det søkt om å bruke bedehuset som kirke i mellomtiden, dette ble innvilget og bedehuset ble vigslet som kapell 26. februar 1911. 
Kapellet har blitt bygget på og pusset opp en rekke ganger, tårnet ble bygget i 1951.Batalden bedehuskapell ligger i Kinn sogn i Sunnfjord prosti. Frem til avviklingen av prestegjeldene fra 2004 lå den i Kinn prestegjeld.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Aaraas, Margrethe Henden; Djupedal, Torkjell; Vengen, Sigurd; Førsund, Finn Borgen (2000). På kyrkjeferd i Sogn og Fjordane 1. Nordfjord og Sunnfjord. Førde: Selja. s. 192–193. ISBN 82-91722-13-7. CS1-vedlikehold: Flere navn: forfatterliste (link)
Rasmussen, Alf Henry (1993). «Batalden bedehuskapell». Våre kirker. Norsk kirkeleksikon. Kirkenær: Vanebo forlag. s. 333. ISBN 82-75-27022-7.
Heraia

Heraia, heraiske leker, var tilegnet gudinnen Hera og var den første organiserte (og nedtegnede) atletiske konkurransen for kvinner som ble holdt i et olympisk stadion. Lekene fant muligens sted i det olympiske året, før mennenes leker. De dateres så tidlig som det 6. århundre f.Kr. Noen tekster, inkludert Pausanias' Beskrivelse av Hellas, ca. 175 e.Kr., sier at Hippodameia samlet en gruppe kjent som «de seksten kvinnene» og gjorde dem til administratorer av de heraiske lekene av takknemlighet for sitt ekteskap med Pelops. Andre tekster indikerer at «de seksten kvinnene» var fredsmeklere fra Pisa og Elis, og på grunn av deres politiske kompetanse, ble de administratorer av lekene. 
I likhet med mennenes konkurranser, bestod Heraia opprinnelig bare av løpskonkurranser. Heraiavinnere vant olivenkroner, kjøtt av kyr eller okser fra dyret som ble ofret til Hera, og retten til å dedisere statuer med inskripsjoner av deres navn eller malte portretter av seg selv på søylene i Heras tempel. Det er fremdeles synlig hvor portrettene var festet i tempelet, men selve kunstverkene har forsvunnet. Kvinnene konkurrerte i tre aldersgrupper på en bane i olympiske stadion som var 5/6 av lengden til mennenes bane. Pausanias beskrev hvordan de var kledt i løpene: «Deres hår hang rett ned, en tunika (kiton) nådde til litt over knærne og de hadde den høyre skulderen bar så langt ned som til brystet.»
Selv om mennene konkurrerte nakne og kvinnene var kledt, var kitoner klær som ble båret av menn som gjorde hardt fysisk arbeid. Dermed var kvinnene kledt som menn. Om dette og eksistensen av Heraia forteller oss noe om det sosiale klimaet for kvinner i perioden, er usikkert. Det er sikkert at kvinnene hadde forbud mot å konkurrere i eller å være tilskuere i antikkens olympiske leker, der straffen for brudd på denne regelen var å bli kastet fra klippene til fjellet Typaion. Jenter ble ikke oppmuntret til å bli atleter. De som var oppfostret i Sparta var unntaket, hvor de ble trent i de samme atletiske øvelsene som guttene siden spartanerne trodde at sterke kvinner ville produsere sterke fremtidige krigere. Jenteatletene i Sparta var ugifte og konkurrerte nakne eller med svært korte kjoler. Gutter fikk se på atletene i håp om at dette ville føre til ekteskap og etterkommere. Et løp dedikert Dionysos (vinens og nytelsens gud) kan også ha vært en overgangsrite i samfunnet.
Heraia kan være en indikasjon på endringer i samfunnsforholdene og en lettelse på restriksjonene på kvinnene, men det kan også ha vært en midlertidig endring. Greske kvinner fikk lov til å konkurrere i de samme festivalene som mennene etter den klassiske perioden. De sparsommelige referansene er bevis for at disse endringene kan ha vært uvelkommen romersk innflytelse. I Roma fikk jenter fra velstående familier delta i mennenes festivaler.
Mesoskala konvektiv sammensetning

En mesoskala konvektiv sammensetning er et stort mesoskala konvektivt system, og er bygd opp av flere tordenbyger. Sammensetningen har ofte en rund eller oval form, og er som regel på sitt sterkeste om natten. Definisjonen av en mesoskala konvektiv sammensetning inneholder spesielle vilkår for størrelse, varighet og eksentrisitet (for eksempel hvor «rundt» systemet er) basert på skymassen man kan se på infrarøde satellittbilder: 

Størrelse: Området av skytoppen som er -32ºC eller mindre skal være 100 000 km² eller mer, og området av skytoppen som er -52°C eller mindre må være 50 000 km² eller mer
Varighet: Størrelsesvilkåret må opprettholdes i minst 6 timer.
Eksentrisitet: Forholdet mellom den lille aksen og hovedaksen må være minst 0,7.Mesoskala konvektive sammensetninger oppstår vanligvis om ettermiddagen og kvelden i form av flere isolerte tordenbyger, som utvider seg kraftig i høyden. Tidlig i livssyklusen er faren størst for alvorlig uvær. Når systemet blir eldre vil et lagdelt skydekke med kraftig regn oppstå i bakkant av systemet, og dette har innimellom ført til flom. 
På et meteorologisk analysekart kan vi se systemet som et område med store trykkfall i framkant og store trykkstigninger i bakkant. 


== Se også ==
Supercelle
Mesoskala konvektivt system
Eikefjord kirke

Eikefjord kirke i Kinn kommune i Vestland ble bygget i 1813 som en liten langkirke med 150-200 sitteplasser. I 1874 ble kirken ombygd til korskirke. Byggverket er i tre og har 350 plasser.


== Historikk ==
Rundt 1810 gikk pådriver Søren Agledal sammen med bygdefolket om å bygge en kirke. Byggmester Nils Olsen Kjørslevik var opplært i byggekunsten i Bergen og fikk oppdraget med å oppføre kirken. Eikefjord var ved byggingen det første nye kirkestedet som ble tatt i bruk i fylket siden 1600-tallet. Kirken var i privat eie fram til 1874, da den ble ombygd av kirkebygger John J. Alver til korskirke for 1100 speciedaler. I denne sammenhengen ble kirken også solgt til sognet for 1000 speciedaler.


== Inventar ==
Sølv, gave fra sogneprest Claus Finde (Prest 1784-1816). Prekestol, trolig fra 1874. Døpefont, fra 1812, dåpsfat, fra 1964, sølvplett, dåpsmugge fra 1964, sølvplett. Lysekrone, fra 1700-tallet, messing.
Orgel fra 1961, 7 stemmer, Olsen & Jørgensen, tidligere i Eid kirke fra 1898. Kirkeklokker, ei fra 1848, og ei klokke fra 1963.


== Eksterne lenker ==
(no) «Eikefjord kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Eikefjord kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Kakaos-TV

Kakaos-TV (Kákáos tv-sovv) er et norsk-samisk humorprogram med Ole Rune Hætta som gikk på NRK1 fra 1995 til 1999. Hætta harselerte primært med det samiske og samiske maktpersoner. Programmet gikk seint på tirsdagskvelder.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Noen av episodene på NRK Nett-TV
Florø kirke

Florø kirke (Florø kyrkje) er en langkirke fra 1882 i Kinn kommune i Vestland. Kirken er reist etter tegninger av Jacob Wilhelm Nordan.
Bygget er i tre og har 500 sitteplasser.
Alteret er fra 1882 og er en kopi av Bertel Thorvaldsens Kristus-skulptur. 
Kirkeskipet er en modell av en jakt, bygd av Ragnar Kristiansen i 1996.


== Eksterne lenker ==
Om Florø kirke fra Fylkesarkivet
(no) «Florø kirke». Kirkesøk. Den norske kirke. 
«Florø kirke». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning.
Eerste divisie

Eerste divisie (norsk: førstedivisjon) er navnet på den nederlandske førstedivisjonen (nivå 2) i fotball. Serien ble grunnlagt i 1956, og er i dag Nederlands laveste heltids profesjonelle fotballdivisjon. Denne divisjonen har fra 2018/19 "Keuken Kampioen Divisie" som sponset navn. Det spilles to kamper mot hvert lag, og den som ender øverst på tabellen bytter divisjon med det laget som endte sist i Eredivisie. De seks andre øverste klubbene fra Eerste divisie og de to andre klubbene som endte sist i Eredivisie spiller en type kvalifisering.
Hver sesong er delt inn i fire perioder. Det laget som får flest poeng innenfor en enkelt periode går direkte til playoff. I tillegg kommer de to nest øverste lagene i sluttabellen i 1. divisjon og de to nest nederste i Eredivisie, sånn at det blir til sammen åtte lag. Disse spiller i to divisjoner a fire lag, hvorav vinneren spiller i Eredivisie.
Det eksisterer ikke noe fast opp- og nedrykksystem mellom Eerste divisie og Tweede divisie, men KNVB og de profesjonelle klubbene har et uttalt mål om at dette skal innføres.


== Mestere i Eerste divisie ==

2021/2022 – Emmen
2020/2021 – Cambuur
2019/2020 – Avlyst grunnet Koronaviruspandemien
2018/2019 – FC Twente
2017/2018 – Jong Ajax (Ajax' reservelag)
2016/2017 – VVV-Venlo
2015/2016 – Sparta Rotterdam
2014/2015 – NEC
2013/2014 – Willem II
2012/2013 – Cambuur
2011/2012 – FC Zwolle
2010/2011 – RKC Waalwijk
2009/2010 – De Graafschap
2008/2009 – VVV-Venlo
2007/2008 – FC Volendam
2006/2007 – De Graafschap
2005/2006 – Excelsior
2004/2005 – Heracles
2003/2004 – FC Den Bosch
2002/2003 – ADO Den Haag
2001/2002 – FC Zwolle
2000/2001 – FC Den Bosch
1999/2000 – NAC Breda
1998/1999 – FC Den Bosch
1997/1998 – AZ Alkmaar
1996/1997 – MVV
1995/1996 – AZ Alkmaar
1994/1995 – Fortuna Sittard
1993/1994 – FC Dordrecht 90
1992/1993 – VVV-Venlo
1991/1992 – Cambuur Leeuwarden
1990/1991 – De Graafschap
1989/1990 – FC Dordrecht
1988/1989 – Vitesse
1987/1988 – RKC Waalwijk
1986/1987 – FC Volendam
1985/1986 – ADO Den Haag
1984/1985 – Heracles Almelo
1983/1984 – MVV
1982/1983 – Drecht Steden 79
1981/1982 – Helmond Sport
1980/1981 – HFC Haarlem
1979/1980 – FC Groningen
1978/1979 – Excelsior
1977/1978 – PEC Zwolle
1976/1977 – Vitesse
1975/1976 – HFC Haarlem
1974/1975 – NEC
1973/1974 – Excelsior
1972/1973 – Roda JC
1971/1972 – HFC Haarlem
1970/1971 – FC Den Bosch
1969/1970 – FC Volendam
1968/1969 – FC Dordrecht
1967/1968 – ADO Den Haag
1966/1967 – FC Volendam
1965/1966 – Fortuna Sittard
1964/1965 – Willem II
1963/1964 – Fortuna Sittard
1962/1963 – DWS Amsterdam
1961/1962 – Fortuna Vlaardingen og SC Heracles Almelo
1960/1961 – FC Volendam og Blauw Wit Amsterdam
1959/1960 – GVAV og AZ Alkmaar
1958/1959 – FC Volendam og Fortuna Sittard
1957/1958 – Willem II og ADO Den Haag
1956/1957 – ADO Den Haag og Blauw Wit Amsterdam


== Referanser ==
SBV Excelsior

Excelsior (Excelsior Rotterdam) er en nederlandsk fotballklubb fra Rotterdam. Klubben ble stiftet 23. juli 1902 og var tidligere kjent som 'Rotterdamse Voetbal en Atletiek Vereniging Excelsior' (Rotterdam Fotball of friidrettsunion Excelsior). Klubben rykket ned tre ganger fra den nederlandske toppserien, Eredivisie, mellom 2003 og 2012.


== Spillerstall ==
Oppdatert 2. november 2022.


=== Utlånte spillere ===


== Kjente spillere som har spilt for SBV Excelsior ==
Michel Bastos
Mario Been
Peter Houtman
Graeme Rutjes
Andwelé Slory


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) SBV Excelsior – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gerry Sorensen

Gerry Sorensen (født 15. oktober 1958 i Kimberley, Britisk Columbia) er en canadisk tidligere alpinist.
1981 vant Sorensen, med et så høyt startnummer som 30, sitt første utforrenn i verdenscupen foran tyske Irene Epple.
I løpet av karrieren vant hun totalt fem renn (fire i utfor pluss en kombinasjonsøvelse). Under VM 1982 gikk hun til topps i utforrennet. Hun la opp som aktiv alpinist i 1984.


== Meritter ==
VM 1982: gull i utfor


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Gerry Sorensen – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Gerry Sorensen – Olympedia 
(en) Gerry Sorensen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Gerry Sorensen – Canada Sports Hall of Fame 
(en) Gerry Sorensen – FIS (alpint) 
(en) Gerry Sorensen – ski-db.com