jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Audun Kayser

Audun Kayser (født 29. april 1946 i Bergen) er en norsk pianist. Han er utdannet ved Hochschule für Musik i Wien, i Paris (Yvonne Lefebure) og Master Class med Geza Anda. I 1969 debuterte han som pianist i Universitetets Aula i Oslo. Han har vært amanuensis i klaverspill ved Norges musikkhøgskole fra 1973 og intendant ved Edvard Griegs hjem Troldhaugen fra 1978 til 1990. Fra 1990 er han ansatt ved Griegakademiet ved Universitetet i Bergen som førsteamanuensis i klaver; og fra 2007 professor samme sted innenfor spesialiteten Lied-akkompagnement. Han har laget en rekke innspillinger som solist med orkester, akkompagnatør og solopianist, bl.a. Bach: Goldbergvariasjoner, Kjerulfs samlede klaverstykker og Griegs klaverkonsert i a-moll med Bergen Filharmoniske Orkester. Griegprisen i 2010.


== Plater ==
Bach / Goldberg-variations   (Bergen Digital, 1998).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Audun Kayser i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
Kort biografi på bach-cantatas.com
Syrefri

Syrefri er en betegnelse som brukes om papir, papp, kartong og annet som ikke inneholder mekanisk masse, det vil si urensede trefibre, og som har en pH-verdi på 7 eller mer. Dette gjelder først og fremst papir som skal være varig og ikke bryte ned seg selv eller det som det er i nær kontakt med.
Mange papirkvaliteter har, (og fremstillingsmetoder for andre materialer) etterlater små mengder syrer som på sikt kan viske ut eller bryte ned fargestoffer og i det minste føre til blekning eller misfarging.
For kunst som skal vare noen år, er det viktig at papir ikke misfarges eller bryter ned det som står på det. Også passepartouter, bakplater og andre bestanddeler som brukes til innramming har en etterhvert erfart at må være syrefri.
Det at en i tidligere tider ikke har visst nok, har gitt fare for tap av kunstverk, og konservatorene ved mange museer får store restaureringsarbeider. 


== Eksterne lenker ==
Papirteknologi: En kort historisk oversikt
Om oppbevaring og nedbryting av papir
Jordfarger

Jordfarger er pigmenter utvunnet av stein- eller jordforekomster. Noen blir tørket og malt til jevn finhet og brukt direkte, andre kokes eller brennes for å oppnå fargen en vil ha. De mest kjente er oker i forskjellige sjatteringer mellom gult og orange/rødt (brent leire med varierende innhold av jernoksid),Terra de Siena (jord fra nær byen Siena i Italia som fåes både brent(mørk rødbrun) og rå(lysere mørkbrun, rødskjær), Umbra, (som også var italiensk jord) brent(brun) og rå(brun) – og Grønn jord som er nettopp det. Flere og sjeldnere varianter finnes også, eksempelvis grønn umbra.
Jordfarger blir brukt som kunstnerfarger til oljemaling, akrylmaling eller akvarellmaling. De brukes også som pigment for innvendig og utvendig maling av hus, med linolje, alkydolje, klister eller kalk som bindemiddel. Jordfarger med jernoksid som hovedbestanddel er lysekte og egner seg derfor godt til utendørs maling. De vanligste jordfargene til husmaling var gule og røde pigmenter med stort innhold av jernoksider, markedsført som mørk, lys eller gul oker, engelsk rødt, dodenkop og falurødt (importert fra Sverige). Mange av jordfargene blir også brukt som brekkfarger ved maling av spesielt hvite husfasader.
Røde jernoksidpigmenter ble fra 1737 til 1815 (med avbrudd) levert som biprodukt fra produksjonen av alun ved Alunverket i Grønlia ved Christiania.
Alle farger og sjatteringer kan i dag fremstilles kunstig, men blir i så fall ofte markedsført med tradisjonelt navn.
Konstantinos Paparrigopoulos

Konstantinos Paparrigopoulos (gresk: Κωνσταντίνος Παπαρρηγόπουλος, Konstandínos Paparrigópoulos) (født 1815, død 14. april 1891) er regnet som grunnleggeren av moderne gresk historiografi. Han analyserte gresk historie fra antikken til sin samtid som en sammenhengende historie i sitt flere binds store verk, Historien til den greske nasjon, og er også kjent for sin forskning i bysantinsk historie i tillegg til andre felter i greske studier.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Onarheim

Onarheim er ei bygd som ligger på østsiden av øya Tysnes i Vestland. Stedets postnummer er 5694. Her ligger Onarheim kirke. Stedet har også skole, Onarheim skule, som er fra 1957, og Onarheim barnehage. 


== Eksterne lenker ==
Onarheimssido – side for grendelaget i Onarheim
Artikkel om Onarheim på Lokalhistoriewiki
Tuntex Sky Tower

Tuntex Sky Tower er en skyskraper i Kaohsiung som ligger i Taiwan.
Den er 378 meter og har 85 etasjer. Heisen går 10 meter pr. sekund.
Bygningen er designet av C.Y. Lee & Partners og Hellmuth, Obata & Kassabaum.


== Se også ==
Liste over skyskrapere
Uavhengighetsdagen (USA)

For artikkelen om filmen, se Independence Day (film).
Uavhengighetsdagen (eng: Independence Day), den 4. juli er USAs nasjonaldag. Den er basert på da USA fikk underskrevet uavhengighetserklæringen av Kongeriket Storbritannia (1707–1800) den 4. juli 1776. 
Siden 1777 har det vært vanlig med fyrverkeri på denne dagen.


== Se også ==
USAs uavhengighetserklæring
Hazerswoude-Dorp

Hazerswoude-Dorp er en landsby i Nederland. Den er del av Rijnwoude kommune i provinsen Zuid-Holland og har  5767  innbyggere (2007). Landsbyen ligger i het Groene Hart (Grønne Hjertet) mellom byene Alpen aan den Rijn, Boskoop, Leiden og Zoetermeer.
Hazerswoude har tre barneskoler.
Landsbyen har et gammelt rådhus og tre kirker, hvorav en ble bygt i året 1646. Det fins også fire møller.


== Galleri ==

		


== Eksterne lenker ==
Historie van Hazerswoude (website Gemeente Rijnwoude)
Vestmarkabanen

Vestmarkabanen (Paradisbanen) var en jernbanestrekning som gikk mellom Skotterud og Vestmarka i Eidskog kommune i Hedmark. Strekningen var 14,3 km lang og ble åpnet 15. oktober 1918. Banen var den første jernbanestrekningen i Norge som mistet persontrafikken. Persontrafikken ble nedlagt alt 30. januar 1931. Godstrafikken mellom Buåa og Vestmarka ble nedlagt 15. februar 1961, og banen ble helt nedlagt 1. juni 1965.


== Linjekart ==


== Litteratur ==
Egil Toreng (1993). Solørbanen 100 år Kongsvinger–Flisa. Kongsvinger. s. 69ff.  [Innarbeidet i denne er Juel Stubberud: «Jernbaneplaner i Sør-Hedmark»]


== Eksterne lenker ==
Norsk Jernbaneklubbs stasjonsdatabase – Vestmarkabanen
Nesbysamlingene om Vestmarkabanen
Vestmarkabanen i openstreetmap.org
Skinnelangs: Vestmarkabanen
Surnadal Idrettslag

Surnadal Idrettslag er et idrettslag som blei danna i 1913 som IL Framtid. Idrettslaget tok sitt nåværende navn i 1966 etter at IL Framtid slo seg sammen med IL Bjørn og Surnadal jenteidrettslag. Surnadal Idrettslag består av sju grupper: fotball, håndball, friidrett, alpint, langrenn, telemark og bueskyting.


== Surnadal IL Fotball ==


=== Tabell ===
A-laget til fotballgruppa spiller i 4. divisjon. Høydepunktet til fotballgruppa var da de spilte i 1. divisjon i 1991. Laget trenes i dag av Knut Ola Høvik som tok over før sesongen 2017. 


=== Historie ===
Etter sammenslåingen av idrettslagene Bjørn og Framtid var et faktum, var det store forhåpninger i fotballmiljøet i Surnadal. De beste spillerne i dalen var nå samlet i et lag. Trener for laget var Ingebrigt Aa Grimsmo, som hadde tatt utdanning som C-trener gjennom Norges Fotballforbund. Lagets første oppmann var Trygve Talgø. Den første saken for fotballstyret var innkjøp av drakter og de nye klubbfargene blei blått/hvitt. Første kampen laget spilte var mot Sunndal IL på Sjølseng den 24. april 1966. Kampen endte 1-1 og Finn Heggset fikk æra av å score første målet for Surnadal IL. 


=== Ligaplasseringer ===


== Kjente utøvere ==
Felix Hoem, bronsevinner i 200 meter sprint i rulleski-VM i Kristiansund 2011.
Sturla Brørs, langrennsløper
Sigurd Brørs, langrennsløper


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
Syltøran Stadion - Nordic Stadiums
Istiaia

Istiaia (gresk: Ιστιαία) er en by med 7375 innbyggere (2001) på øya Evvia i Hellas. Byen er den største nordvest på Evvia og ligger i et fruktbart landbruksområde. Siden reformene av lokalstyre i 2011 har byen blitt en del av kommunen Istiaia-Aidipsos. Setet for kommunen ligger i Istiaia.


== Historie ==
Homer beskrev byen i Iliaden som «polystafylon», landet med de mange vingårder.
Perikles omplasserte innbyggerne i 446 f.Kr. etter at de hadde drept mannskapet på en athensk trirem i et opprør mot Athen, og han flyttet inn 2000 nye bosettere.


== Referanser ==
Cividale del Friuli

Cividale del Friuli er en by med ca. 11 000 innbyggere i nordøstlige Italia, i provinsen Udine i regionen Friuli-Venezia Giulia, 17 km østnordøst for byen Udine, ved elven Natisone. Byen er både et industri- og et landsbrukssentrum, og er særlig kjent for sine byggverk fra tidlig og høy middelalder, spesielt det såkalte tempietto: et langobardisk hoffkapell fra det åttende århundre, et av Italias mest omdiskuterte middelalderbyggverk, undersøkt blant annet av Ejnar Dyggve og Hjalmar Torp. Byens sentrumsplan bærer ennå preg av den opprinnelige romerske byplan, med cardo og decumanus, som krysser hverandre ved domplassen, Piazza del Duomo.


== Historie ==

Byen ble grunnlagt av Gaius Julius Cæsar omkring år 50 f.Kr., og fikk navnet Forum Iulii, som gjenspeiles i områdenavnet Friuli. I år 568 eller 569 ble den erobret av langobardene, som her grunnla sitt første hertugdømme. I 610 ble den plyndret, brent og rasert av avarene; dette bevirket endringer i gatemønsteret, og nye hus ble reist hvor det kunne falle seg. Historikeren Paulus Diaconus ble født her i år 730; hans beretning Historia Langobardorum er et viktig kildeskrift fra tidlig middelalder. I 776 ble byen erobret av frankerne under ledelse av Karl den store. Fra 737 til 1238 var Cividale setet for patriarken av Aquileia. I 1419 kom byen under republikken Venezia; i 1813 under Østerrike, og i 1866 ble den forenet med kongedømmet Italia.      
For sitt historiske arbeid med byen ble Hjalmar Torp utnevnt til æresborger av byen.      


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Cividale del Friuli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Cividale del Friuli – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Brekkfarge

Brekkfarge (engelsk: Tinting Colour) var en jordfarge som ble tilsatt i små mengder i et spann med hvit farge før en malte hus fra gammelt av. Hvitt ble betraktet som en for skjærende farge, slik at den måtte «brekkes», dvs. tilsettes et lite fargeskjær. Malermestrene gjorde dette uten videre. Huseiere som ikke ville ha dette tillegget måtte argumentere både hardt og lenge for å få sitt syn gjennom.
Teknikken med brekkfarge brukes også i malerkunsten. Det er viktig å prøve fargene ut med hverandre, da mange moderne pigmenter ikke blander seg til den tilsiktede virkningen. Det viste seg på mange ufrivillig rosahvite hus for noen år siden.
I dag har utsalgssteder for maling egne maskiner, som doserer riktig mengde brekkfarge til malingen.
Heliaia

Heliaia (gresk: Ἡλιαία) eller Halia (gresk: ἁλία) var høyesteretten i antikkens Athen. Forskere mener at den fikk sitt navn fra det gammelgreske verbet ἀλιάζεσθαι som betyr συναθροίζεσθαι, «samle seg». En annen forklaring er at domstolen tok sitt navn fra det faktum at høringene fant sted utendørs, under solen. Heliaia var også kalt for store ekklesia. Opprinnelig var dette stedet hvor høringene ble gjennomført, men senere dekket denne benevningen også selve domstolen.Dommerne ble kalt heliaster (ἡλιασταί) eller dikaster (δικασταί, ὀμωμοκότες, «de som sverger på», det vil si jurymedlemmene). Selve dømmingen ble kalt ἡλιάζεσθαι (δικάζειν).


== Sammensetningen av Heliaia ==
Det er ikke klart om Heliaia ble opprettet av Kleisthenes eller Solon, men det synes som sistnevnte innførte en funksjon for rådsforsamlingen om sitte som en ankedomstol. Retten hadde 6 000 medlemmer, valgt årlig ved loddtrekning blant alle mannlige borgere over 30 år, unntatt om de hadde gjeld til byen eller om de var fratatt stemmeretten, det vil si fratatt sine borgerrettigheter gjennom en ydmykende straff ved atimia (ἀτιμία). De som led av intellektuelle eller legemlig mangler ble også unntatt. Om noen som ikke var kvalifisert for deltagelse i en jury, likevel satt der ville vedkommende selv bli ført for Heliaia. Om vedkommende ble dømt, kunne domstolen gi ham hvilken som helst straff eller bot som den mente vedkommende fortjente. Om straffen var pengebot, da måtte den dømte gå i fengsel inntil vedkommende hadde betalt både den tidligere boten, og i tillegg den pengeboten som domstolen påla ham.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Hansen, Mogens Herman (1989): The Athenian Ecclesia: A Collection of Articles 1983-1989.
Sinclair, R.K (1991): Democracy and Participation in Athens.


== Eksterne lenker ==
(en) Aiakeion (Athens) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Athenian Democracy in Action: The Pnyx, the Bouleuterion, the Prytaneion, and the Heliaia
Criminal Procedure in Ancient Greece and the Trial of Socrates
Historical Overview
Fasade

Fasade (fra fransk: façade, «ansikt utad», forside) har flere betydninger. Ordet er av samme latinske rot som franske og engelske face og brukes om «ansikt utad» også i arkitekturen.
Fasaden er enten den siden av et hus som vender mot gaten (inne i et kvartal) eller den siden hvor hovedinngangen befinner seg. Det blir nesten alltid lagt mest arbeide i fasadeutformingen som blir laget slik at det er klart både hva som er fasade, og i arkitektonisk formspråk hva bygningen er og dens betydning.
Fasadeutformingen har variert etter de rådende stilarter i kunsthistorien.
I overført betydning brukes ordet ofte som spesiell betegnelse for den mest representative side. Uttrykket kan også brukes om personer med flere personlige sider der noen ikke vises i offentlighet.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten. (1976): Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, ISBN 91-44-02852-0
Anaerob

Anaerob betegner i fysiologisk sammenheng utilstrekkelig tilførsel av oksygen. Bokstavelig betyr anaerob ingen tilgang på oksygen. Ved anaerobt arbeid foregår det en energiprosess hvor muskelcellene har utilstrekkelig tilførsel av O2, og bruker mer oksygen enn cellene blir tilført.
Anaerob trening er svært nyttig for utøvere som skal konkurrere over en kortere periode, slik som 400 meter løpere, 1500 meter løpere og 3000 meter løpere.


== Referanser ==


== Se også ==
Aerob
Aerob trening
Anaerobe organismer
Laktatverdi
Terskeltrening


== Eksterne lenker ==
«anaerobic», Wiktionary
Estádio do Dragão

Estádio do Dragão (norsk: Dragenes stadion) er et fotballstadion i den portugisiske byen Porto. Estádio do Dragão ble bygget for EM i fotball 2004 hvor den var vertskap for gruppespillskamper og en semifinale. Stadionet ble også hjemmearena for fotballsklubben FC Porto etter at deres gamle stadion Estádio das Antas ble revet. Klubben er også eier av arenaen, som har en tilskuerkapasitet på 50,476 tilskuere og er rangert som et femstjerners fotballstadion av UEFA. Den ble offisielt innviet med en vennskapskamp mellom FC Porto og den spanske klubben FC Barcelona den 16. november 2003. Arkitekten bak Estádio do Dragão var for øvrig Manuel Salgado.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Estádio do Dragão – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Natalia Sedova

Natalia Sedova (født 5. april 1882, død 23. januar 1962) er best kjent som Lev Trotskijs andre kone. Men hun var også en aktiv revolusjonær uavhengig av Trotskij, og skrev mye om kulturelle tema knyttet til marxismen. 
Sedova fulgte Trotskij da han ble utvist fra Russland, og ble også med til Norge, da de bodde på Hønefoss. Hennes sønn, Leon Sedov, var en aktiv og ledende bolsjevik-leninist, en bevegelse som hans far ledet, og som han mest sannsynlig ble myrdet på grunn av. 
Etter at Trotskij ble myrdet i Mexico i 1940 ble hun igjen i Mexico, og beholdt kontakten med mange eksil-revolusjonære. Hun skrev bl.a. en biografi over Trotskij sammen med Victor Serge.


== Referanser ==
Ejnar Dyggve

Ejnar Dyggve (født 17. oktober 1887 i Liepaja (Libau), Latvia, død 6. august 1961 i København) var en dansk arkitekt og arkeolog. 
Han er særlig kjent for sine arkeologiske undersøkelser i Split, Calydon, Lindos og Thessaloniki. I 1948 startet han en bygningsarkeologisk oppmåling av det såkalte «tempietto» i Cividale, Nordøst-Italia, og tok kontakt med Hans Peter L'Orange og Hjalmar Torp med sikte på en felles publisering av byggverket. Etter hans død ble imidlertid hans oppmålingstegninger brent. Bare noen få ble berget. 


== Priser (utvalg) ==
1950 – C.F. Hansen-medaljen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(da) Ejnar Dyggve på Kunstindeks Danmark / Weilbachs Kunstnerleksikon
Ibrox Stadium

Ibrox Stadium, tidligere Ibrox Park, er et fotballstadion og hjemmebane for fotballklubben Rangers FC ved sørsiden av elven Clyde i Ibrox–distriktet av  Glasgow i Skottland. Det er et av de eldste og største fotballstadion i Storbritannia og åsted for to større stadionulykker samt et av de første stadionanlegg med kun seter. Ibrox er også videre kjent for sin arkitektur og historiske betydning for Glasgow. 
Plassen ved Ibrox Park har vært hjemmebanen til Rangers siden 1899. Den 2. april 1902, under den årlige landskampen mellom Skottland og England, ble 25 mennesker drept og over 300 skadet da en tribuneseksjon av tre kollapset. I 1929 begynte byggingen av hovedtribunen på sørsiden av stadion. Arkitekten bak denne tribunen var den skotske ingeniøren og arkitekten Archibald Leitch, som også var mannen bak stadionanlegg for Arsenal, Manchester United, Everton, Tottenham Hotspur, Chelsea og Aston Villa. Da hovedtribunen stod ferdig ble anlegget et av de største fotballstadioner i Storbritannia, kun slått av Hampden Park, som også ligger ved sørsiden av Glasgow. Tilskuerrekorden er på 118,567 og ble satt i januar 1939 under en ligakamp mellom FC Rangers og hovedrivalen Celtic FC (Også kalt Old Firm). Dette tilskuerantallet er for øvrig også ligarekord i Storbritannia.

Utvendig hadde Ibrox forandret seg lite helt til en omfattende ombygging på slutten av 1900-tallet hvor tre nye frittstående tribuneseksjoner i Copland, Broomloan og Govan ble bygget på slutten av 1970-tallet og begynnelsen av 1980-tallet. Den andre store ulykken skjedde den 2. januar 1971 da gjerdene til trappeseksjonen nummer 13 kollapset mens tilskuere i en voldsom trengsel skulle forlate stadion. 66 mennesker omkom og over 200 mennesker ble skadet. Dette førte til at FC Rangers begynte å utvikle et mer moderne og tryggere stadion med blant annet flere sitteplasser. På 1990-tallet ble også større deler av tribuneseksjonene rundt hovedtribunen innlemmet med seter. Ibrox Park skiftet til sitt nye navn Ibrox Stadium etter enda en rehabilitering i 1997.
I 2006 ble ytterligere 638 seter lagt til på tribuneseksjonen Govan, mens det ble lagt planer om å utvide kapasiteten på tribuneseksjonene Copland og Broomloan med 800 seter, noe som vil utvide Ibrox' totale tilskuerkapasitet til 50 987 sitteplasser. Ibrox Stadium er for øvrig også rangert som et femstjerners fotballstadion av UEFA, noe som vil si at samtlige finaler i Europacupene kan spilles her.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Ibrox Stadium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Historien om Ibrox på Rangers' offisielle side
Fotografier av Ibrox Stadium i Glasgow
Hartsfield–Jackson Atlanta internasjonale lufthavn

Hartsfield–Jackson Atlanta internasjonale lufthavn (IATA: ATL, ICAO: KATL) er en av verdens største flyplasser målt i antall passasjerer. I 2008 hadde flyplassen 90 millioner passasjerer. ATL ligger 11 kilometer fra Central Business District i Atlanta.
Delta Air Lines er største operatør ved lufthavnen.


== Eksterne lenker ==
Lufthavnens hjemmesider (engelsk)
(en) Offisielt nettsted 
(en) Hartsfield-Jackson Atlanta International Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Flightstats: destinations
Track a flight
 Hartsfield–Jackson Atlanta internasjonale lufthavn hos Wikivoyage
Kommunestyrevalg i Rana

Kommunestyrevalg i Rana er en oversikt over kommunestyrevalg og folkeavstemninger i Rana kommune etter kommunereformen i 1964.


== Folkeavstemninger ==


=== Rådgivende folkeavstemning om tilslutning til EU 1994 ===


=== Rådgivende folkeavstemning om tilslutning til EF 1972 ===
Norges offisielle statistikk A 522: Folkeavstemningen om EF, hefte I, sidene 26-27 Statistisk sentralbyrå, Oslo, 1972, ISBN 8253702086


== Kommunestyrevalg ==


=== 2015 ===


=== 2011 ===


=== 2007 ===


=== 2003 ===


=== 1999 ===


=== 1995 ===


=== 1991 ===


=== 1987 ===


=== 1983 ===


=== 1979 ===


=== 1975 ===


=== 1971 ===


=== 1967 ===


=== 1963 ===


== Kilder ==
Statistisk sentralbyrå
Mikrofilmarkivet, Rana kommune
St. George’s

St. George's er hovedstad på Grenada, som er en del av De små Antiller i Det karibiske hav. Den ligger på den sørvestlige delen av øya på en liten halvøy. Byen hadde 7500 innbyggere i 1999. Byen var hovedsete for den engelske koloni på Windwardøyene fra 1885 til 1958. Byen omgis av åssider som  stammer fra et gammelt vulkansk krater. Universitetet St. George's University School of Medicine ligger her. Eksportvarer er bl.a. kakao, muskat, muskatblomme og bananer. 
St. George's ble bygd av franskmenn i 1650. I 1983 intervenerte amerikanske styrker i en militær operasjon.


== Historie ==
Før europeerne ankom, drev karib-indianerne bort arawak-indianerne og bosatte seg på Grenada. Colombus kom til Grenada i 1498 på sin tredje reise til den nye verden. Han ga øya navnet Concepción («unnfangelse»). Opphavet til navnet «Grenada» er usikkert, men det er sannsynlig at spanske sjøfarere endret navnet til Grenada. I begynnelsen av det 18. århundre ble det mer vanlig å si «Grenada» eller «la Grenade» på fransk. Delvis på grunn av karibene forble Grenada u-kolonisert mer enn hundre år etter sin oppdagelse. Tidlig engelsk innsats for å innta øya mislyktes. I 1650 kjøpte et fransk kompani grunnlagt av Cardinal Richelieu fra England og etablerte en liten nybebyggelse. Etter flere kamper med karibene, hentet franskmennene forsterkninger fra Martinique og bekjempet karibene. Det sies at de siste hoppet i havet i stedet for å overgi seg.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) St. George's, Grenada – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Daniele Bennati

Daniele Bennati (født 24. september 1980) er en italiensk landeveissyklist. Han la opp etter 2019-sesongen.


== Meritter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Daniele Bennati – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Daniele Bennati – ProCyclingStats 
(en) Daniele Bennati – Cycling Archives 
(en) Daniele Bennati – Cycling Quotient 
(en) Daniele Bennati – CycleBase 
(en) Daniele Bennati – TheSports.org