jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Jægervatnet

Denne artikkelen er om innsjøen. For bygda med samme navn, se Jægervatnet (bygd).Jægervatnet (kvensk: Järvenmukka) er en innsjø som ligger i Lyngen kommune i Troms og Finnmark. Den har et areal på 7,17 km², og ligger kun 3 meter over havet. Innsjøen har utløp til Ullsfjorden gjennom den 630 meter lange Jægervasselva. Flere elver munner ut i Jægervatnet, hvorav den største er Stortindelva, som renner inn i vatnet fra sørøst. Andre tilløpselver er Trollvasselva fra sør, Forholtelva fra øst og Botnelva fra nord.
Landskapet nord og sør for Jægervatnet er relativt flatt med store myrer. I nord ligger Stormyra med Stormyra naturreservat, som har et interessant fugleliv hvor blant annet smålom hekker. Ved Jægervassbotn i sørenden av vatnet ligger og en typisk bakke- og fastmattemyr. Vest for vatnet ligger Jægervassåsen (365 moh), Flatfjellet (337 moh) og Barheia (352 moh), som er skogkledte opp til ca. 300 meters høyde. Øst for Jægervatnet ligger Lyngsalpan, hvor de høyeste toppene i Jægervasstindan når opp i over 1600 moh. Lyngsalpan landskapsvernområde grenser til vatnet i sør og øst. Både langs øst‑ og vestsiden av Jægervatnet ligger sammenhengende og velutviklede blåbærbjørkeskog, hvor tregrensa ligger på mellom 200 og 300 meters høyde. Ned mot bredden av vannet finnes frodige forekomster av gråor og hegg i bekkedaler og lave partier.Jægervatnet har trolig Troms' mest produktive bestand av sjørøye. Det forekommer også en del ørret og laks.Vatnet er mye brukt til friluftsliv, så som fisking, bading og båtliv om sommeren og isfiske og skigåing om vinteren. Ved østbredden av vatnet ligger Jægervasshytta, som er hovedhytta for fjellsportgruppa i Troms Turlag og som blir mye brukt i forbindelse med fjellklatring og toppturer i Lyngsalpan. Det er fast bosetning og jordbruksvirksomhet langs nordsiden av vatnet og på begge sider av Jægervasselva, og det går skogsbilvei langs vestsida av vatnet. Øst- og sørsida av vatnet er lite berørt av tekniske inngrep.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dybdekart over Jægervatnet, NVE
Ingjelsvatnet

Ingjelsvatnet er en innsjø i Lierne kommune i Trøndelag.


== Referanser ==
Ara (innsjø)

Ara (også kjent som Aremarksjøen) er en innsjø som ligger i Aremark kommune i Viken. Den hører til Haldenvassdraget og dekker 7,47 kvadratkilometer. Fylkesvei 21 går langs østsiden av sjøen. Aremark kommunesenter ligger langs Fv21 i søndre ende av Ara. Sjøen er omkranset av jordbruksarealer og skog.
Mellom Brekke sluser i Halden kommune, og Strømsfoss sluser i Aremark, har Haldenkanalen samme vannspeil gjennom Stenselva, Aspern, Skotsbergelva og Ara. Strømsfoss sluser forbinder Aremarksjøen med Strømselva og Øymarksjøen, som begge ligger to meter høyere.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ara (Aremarksjøen) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Murusjøen

Murusjøen er en innsjø i Lierne kommune i Trøndelag.


== Referanser ==
Faulvatnet

Faulvatnet (lulesamisk: Låddejávrre) er en innsjø i Sørfold kommune i Nordland. Vannet er regulert og er magasin for Lakshola kraftverk.


== Referanser ==
Sørungen

Sørungen er en innsjø i Selbu kommune i Trøndelag. Sjøen er regulert for kraftproduksjon. Det naturlige utløpet i nord er stengt med en demning, og vannet ledes mot øst til Julskaret kraftverk ved Storslindvatnet. Vannet fra elva Nåla overføres også til Sørungen, slik at dette inngår i magasinet for kraftverket. I tillegg overføres vannet fra (Store) Rensjøen til Rensjø kraftverk vest i Sørungen. Dette sto ferdig i 2007.  
Området rundt sjøen er en populær hytteplass. Det går privat bomvei rundt Sørungen fra Slind og Gulset. Veien vedlikeholdes av Sørungen vegforening, Selbu.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vannportalen om reguleringer til Selbu E-verk, med bilder
Dokkfløyvatnet

Dokkfløyvatnet er en regulert innsjø som ligger i kommunene Gausdal og Nordre Land (Torpa) i Innlandet. Dokkfløyvatnet er en del av Dokkavassdraget.
Vannet er demmet opp med Dokkfløydammen som er en 680 meter lang, og på det meste, 83,5 meter høy steinfyllingsdam. Reguleringshøyden er fra kotehøyde 670-735 moh. Vannmengden er beregnet til 250 millioner kubikkmeter.
Det går en tunnel som overfører vann fra  elva Synna som renner omtrent parallelt med Dokkfløyvannet lengre vest. Vannet fra magasinet går i tunnel til Torpa kraftverk og videre til Kjøljuadammen, hvor også vatnet fra Kjøljua opptas. Så går vannet til Dokka kraftverk der det ligger enda en kraftstasjon. Vannet sendes deretter ut i Randsfjorden.
I forkant av neddemmingen av Dokkfløyvatnet startet det i 1978 arkeologiske undersøkelser. Bare i neddemmingsområdet ble det funnet 121 fangstgroper for elg, 90  jernvinneanlegg og 68 boplasser fra steinalderen. Ved hjelp av C14-metoden er de eldste datert til å være over 9000 år gamle.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dokkfløyvatnet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rovatnet

Rovatnet er en innsjø ved Kyrksæterøra i Heim kommune i Trøndelag.
Tidligere drikkevannskilde for Kyrksæterøras ca. 2500 innbyggere. Innsjøen er et yndet badested på sommeren. Utløpet av Rovatnet ligger i nordøst og fører til elva Søo som renner gjennom tettstedet og kommunesenteret Kyrksæterøra og ut i Hemnfjorden.
Ved reguleringa av Søo med Søvatnet og Vasslivatnet, fikk Rovatnet mer enn halvert sitt nedbørfelt fra 237 til 113 km². Dette har ført til at vannets gjennomstrømningstid ble doblet fra 1 til ca. 2 år. Dette antas å ha gjort vannet noe mer næringsrikt. Ved prøvefiske i 2003 var gjennomsnittsstørrelsen på røye bare 29 g. Ørreten har bedre kvalitet, men dette antas å henge sammen med at en stor del er sjøørret som bruker fjorden som oppvekstområde.Fylkesvei 680 går langs hele vestsida av vatnet. 
Ved Rovatnet ligger Roberget, som strekker seg 342 moh. Motivet er ofte brukt på postkort og reklamemateriell for Hemne kommune.


== Referanser ==
Rore

Rore er en innsjø i kommunene Grimstad og Arendal i Agder.

Rorevannet stenges i vest av raet, og det har utløp via Bjorsund til Nidelva. Ved høy vannføring i Nidelva kan strømmen i Bjorsund snu og renne inn i Rore.
Vannverket for Grimstad og Arendal tar vann fra Rore og innsjøen er hoveddrikkevannskilde for 60 000 mennesker. I 2012 ble det kjent at sørv er spredt til vannet, noe som kan være uheldig for vannkvaliteten, da sørven spiser småfiskene som igjen spiser alger. Dette kan føre til en oppblomstring av alger. Det er ikke tillatt å campe, bade dyr eller kjøre motorkjøretøy ned til vannet, samt det henstilles at man ikke bader i vannet. Bruk av motorbåt er kun tillatt ved tillatelse.Rore er egnet til sportsfiske, og har ørret, abbor, bekkerøye og gjedde, i tillegg til den uønskede sørven.


== Referanser ==
Ytre Fiskelausvatnet

Ytre Fiskelausvatnet er en innsjø i Balsfjord kommune i Troms og Finnmark. Den ligger mellom Aursfjorden og Storsteinnes, på nordsiden av Blåtind skytefelt. Rundt vatnet er det en del hyttebygging. Utløp er mot vest gjennom Lakselva, som renner til Aursfjorden.


== Referanser ==
Vangsvatnet

For innsjøen i Oppland med samme navn, se Vangsvatnet (Lesja).Vangsvatnet er en innsjø som ligger i Voss kommune i Hordaland. Kommunesenteret Vossavangen ligger ved nordøstenden av innsjøen. 
Flere dalfører løper sammen ved Vossvangen og innsjøen får tilførsel fra Raundalen, Bordalen, Myrkdalen og Oppheimsvatnet. Den viktigste tilførsel er Vossos hovedløp på 1,5 km fra sammenløpet mellom Strandaelvi og Raundalselvi ved Tvildemoen. Et sund med en terskel på bare 12 meters dyp deler innsjøen i to basseng, det øvre (nærmest Vangen) er dypest med 60 meter (gjennomsnittlig 38 meter).

Historisk har vannet ofte vært islagt fra desember til april. Innsjøen er relativt næringsfattig. Det er laks, røye og ål i innsjøen, og det har vært drevet omfattende fiske med garn etter røye. Laks, sjøørret og ål går opp Flagafossen ved utløpet. Vosso mellom Vangsvatnet og Bolstadfjorden har vært en av Norges beste lakseelver. Den marine grensen er 94 meter i området. Om sommeren holder ørreten til i de øverste 2-3 meter, mens røye holder til i dypere vannlag.Vangsvatnets utløp var opprinnelig trangt slik at Vossevangen var utsatt for oversvømmelse, dette problemet er stort sett bort etter at løpet ble utvidet. I 1719 og 1743 skal vannet ha steget til over kirkegulvet i Vangskyrkja. Ved gjenreisingen etter bombingen i april 1940 ble gatelegemet i sentrum hevet opp til 1,5 meter for å unngå fremtidige flomskader. Utløpet ved Bulken går i et 700 meter langt og smalt juv. Nedbørsfeltet består i stor grad av snaut, bratt fjell med lite naturlig regulering. Fjellene går opp i over 1200 meter og snøsmeltingen kan skape flom. En såkalt 100 års flom vil gi en vannstand på 7 meter over det normale. Den første utvidelsen av utløpet ble gjort i 1865 i regi av Kanalvesenet (NVE). En skadeflom i 1918 førte til at ytterligere tiltak ble vurdert, men ikke gjennomført og flommer skapte fortsatt problemer langs innsjøen og i sentrum. På 1980-ble senking ved tunnel vurdert og ved utvidelse av juvet vurdert. I 1991-1993 ble utløpet utvidet ved at 20 000 m3 ble sprengt bort, det ble samtidig bygget opp en terskel ved utløpet. Senkingen ga mer stabil og noe lavere normal vannstand.

Europavei 16 og Bergensbanen (tidligere Vossebanen) går langs den nordlige bredden. Den gamle bygdeveien går på sørsiden (fylkesvei 311). De ble på 1800-tallet vurdert å anlegge kanal for dampskip langs Vosso fra Bolstadfjorden til Vangsvatnet. Planen ble lagt bort da Vossebanen ble realisert.Grendene omkring innsjøen har vært bebodd siden vikingtid og folkevandringstid. Voss er et av distriktene i landet med flest gårdsnavn på «-vin».


== Referanser ==
Bordalsvatn

Bordalsvatn er en innsjø i Vinje kommune i Telemark. Den har hovedtilløp fra elvene Bora og Havråi, og sjøens utløp er også Bora, som fortsetter til den løper sammen med Kjela nede ved Edland.


== Regulering ==
Bordalsvatn er kraftig regulert, med en reguleringshøyde på 39 meter. Innsjøen er magasin for Kjela kraftverk og ved Boras utløp er det bygget en 40 meter høy demning. For å hindre vannet i å renne over til Rafdøla er det også bygget en sperredam over Rafdøla like nord for Kliningstøyl. Denne dammen ligger to kilometer nedenfor det opprinnelige vannskillet mellom Bora og øvre del av Rafdøla, som nå er neddemt. Vannføringen fra Bordalsvatn overføres til kraftverkets inntaksmagasin Førsvatn, som ligger på sørsida av Kjelas dalføre, gjennom en 12,5 kilometer lang tunnel.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Lygne

Lygne er en innsjø som ligger i Hægebostad kommune i Agder. Den er ca. 1 mil lang og rundt 700 meter på det bredeste.
En stor bestand av små ørret, men et oppfiskningsprosjekt startet i 2010 og skal holde på i tre år. Dette forbedrer forhåpentligvis bestanden og øker snittvekten betraktelig. Stor fisk finnes også.


== Referanser ==
Vigdarvatnet

Vigdarvatnet er en innsjø i Sveio kommune i Vestland, og litt i Haugesund kommune i Rogaland. Vannet strekker seg fra Apeland til Sveio, Tveit, Lindøy og Fjon. Med et areal på 7,36 km² er den den største innsjøen i Sveio. Vannoverflaten ligger bare 10 meter over havet, og havet sto i tidligere tider høyere enn dette, noe som gjør det mulig å finne skjell noen plasser på bunnen.
Navnet kommer fra et sagn om et brudepar som skulle til kirken for å bli vigde, men gikk gjennom isen og dermed ble «vigd i vann».


== Referanser ==
Store Sameti

Store Sameti (nordsamisk: Sámetjávri) er en innsjø i Sør-Varanger kommune i Finnmark. Den har utløp mot sør via ei kort elv til Lille Sameti og videre til Sametielva.


== Referanser ==
Storavatnet (Osterøy)

Storavatnet er en innsjø i kommunene Vaksdal og Osterøy i Hordaland. Den er reguleringsmagasin for Herlandsfoss kraftverk.


== Referanser ==
Brusdalsvatnet

Brusdalsvatnet er en innsjø på Uksenøya i kommunene Ålesund og Skodje i Møre og Romsdal. Den har et areal på 7,52 km² og ligger 26 meter over havet. Innsjøen har et volum på 300 millioner m3.Brusdalsvatnet har utløp gjennom Spjelkavikelva, som renner fra vestenden av innsjøen ned til Åsefjorden. Innsjøen er sammen med Spjelkavikelva det største vassdraget i Ålesund kommune. Vannet i innsjøen har en teoretisk omløpstid på åtte år. Innsjøen er den største på Sunnmøre. E136/E39 går langs innsjøen.Innsjøen er drikkevannskilde for Ålesund siden 1980. Vannet pumpes fra innsjøen til et magasin inne i Emblemsfjellet I 2009 ble det funnet høye verdier av miljøgifta bromerte flammehemmere (HBCDD) i bunnslammet. Etter det Ålesund kommune og NIVA opplyser har dette ikke betydning for vannkvaliteten på drikkevannet.

Det har vært arrangert skøyteløp på det islagte vannet.Mellom innsjøen og fjorden har elven blitt utnyttet til kraftproduksjon fra 1917. For å lede vann til kraftstasjonen ble det gravd en kanal fra Lillevannet (en mindre innsjø nedenfor Brusdalsvatnet) til bygdesenteret Spjelkavik. Kraftstasjonen var i drift til 1981. Planen om kraftverk ble diskutert fra 1893. Kraftstasjonen leverte 600 kW og var Ålesunds elektrisitetsforsyning til Tafjord kraftselskap leverte strøm fra 1923. Stasjonen ble da overtatt av Spilkevigs garnfabrikk som eide grunne der kommunen hadde anlagt kraftverket i 1917.


== Referanser ==
Skjækervatnet

Skjækervatnet (sørsamisk: Skæhkerenjaevrie) er en innsjø som ligger i kommunene Steinkjer, Verdal og Snåsa i Trøndelag. Den ligger 441 meter over havet og har et areal på 7,19 km². Fra Skjækervatnet renner elva Skjækra, ei sideelv til Helgåa, mot sørvest. De to elvene møtes ca. 350 meter etter Skjækerfossen.
Skjækervatnet ligger i sin helhet innenfor Skjækra landskapsvernområde, mens grensa til Blåfjella-Skjækerfjella nasjonalpark følger østbredden av sjøen. Litt nordvest for vannet ligger det som er beregnet til å være Norges geografiske midtpunkt, og en varde er murt opp på dette stedet.


== Referanser ==
Årdalsvatnet

Årdalsvatnet er en innsjø som ligger i Årdal kommune i Sogn og Fjordane.

Den 20. og 21. februar 1954 ble det arrangert Årdalsmesterskap i hurtigløp på skøyter for gutter, jenter, senior og junior.


== Fotnoter ==


== Referanser ==
Rauddalsvatnet

Rauddalsvatnet er en innsjø vest i Skjåk kommune i Innlandet. Den er magasin for Framruste kraftverk, og er omkranset av Breheimen nasjonalpark unntatt ved utløpet i øst.Den selvbetjent turisthytta Skridulaupbu ligger ved vestenden av Rauddalsvatnet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rauddalsvatnet – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Rekvatnet

Rekvatnet (lulesamisk: Goajvojávrre) er en innsjø i Hamarøy kommune i Nordland, omtrent 17 kilometer sørøst for Innhavet og like øst for grenden Kråkmo.
Den er regulert som magasin for Rekvatn kraftverk ved Fjerdvatnet. og vannstanden reguleres mellom 284-272 moh. I tillegg til tilsiget fra Rekvatnets eget nedbørfelt tilføres også vann fra Slunkajavrre kraftverk. Det naturlige utløpet er mot vest til den nå som oftest tørrlagte Falkelva, som renner ned til Sandnesvatnet.


== Referanser ==
Skjerjavatnet (Vaksdal og Modalen)

Skjerjavatnet er en innsjø i kommunene Vaksdal og Modalen i Hordaland. Den er reguleringsmagasin for Nygard kraftverk.


== Referanser ==
Gákkajávri

Gákkajávri er en innsjø i Porsanger kommune i Troms og Finnmark. Den er regulert som magasin for Luostejok kraftverk, som utnytter fallet i Lailafossen i utløpselva Luostejohka.
Innsjøen ligger nær E6, mellom Lakselv og Karasjok. I sørenden finner man Porsangers største hyttefelt.
Gákkajávri utgjør sammen med Skoganvarre og Øvrevann et populært utfartsområde, særlig vinterstid, da det fungerer som knutepunkt for ski- og snøscooter-aktivitet.


== Referanser ==
Holtsjøen

Holtsjøen er en innsjø nordøst i Midtre Gauldal kommune i Trøndelag. Sjøen har tilsig fra mindre bekker, og det naturlige utløpet er i sørenden gjennom elva Holta, mot Gaula. Det er imidlertid bygd en reguleringsdam nedstrøms bekken fra Holttjønna, og vannet ledes i en tunnel vestover til kraftverksmagasinet i Samsjøen. Det er gitt flere konsesjoner, de første den 1.6.1962 og 9.12.1966. Det er ingen hjemmel i konsesjonen av 09.12.1966 for å kunne gi pålegg om minstevannføring i Holta. Konsesjonen av 1.6.1962 kan trolig tas opp til revisjon etter 1.6.2012.


== Referanser ==
Fjørvatnet

Fjørvatnet (også kalt Fjærvatn, finsk/kvensk: Höyhenjärvi, russisk: Хеюхенъярви – Khejukhenjarvi) er en innsjø som ligger på grensen mellom Norge og Russland.
Vatnet ligger i naturreservat på begge sider av grensa. Den norske delen ligger i Pasvik naturreservat i Sør-Varanger kommune i Troms og Finnmark.


== Referanser ==
Aursjoen

Aursjoen er en innsjø i Skjåk kommune i Innlandet. Sjøen er regulert som magasin for Skjåk kraftverk, som nytter fallet ned til Ottadalen ved Bismo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
NVE, dybdekart 1964 Arkivert 14. juni 2015 hos Wayback Machine.
Tunsbergdalsvatnet

Tunsbergdalsvatnet er en innsjø på vestsida av Jostedalen i Luster kommune i Sogn og Fjordane. Innsjøen er reguleringsmagasin for Leirdøla kraftverk.


== Referanser ==
Krokvannet (Lebesby)

Krokvannet (nordsamisk: Mohkkejávri) er en innsjø i Lebesby kommune i Finnmark. Den er utspring for Adamsfjordelva, og er regulert som magasin for Adamselv kraftverk.
Vannføringen fra Krokvannet overføres via Gabbatkanalen til Gahpatjávri i Friarfjordvassdraget, og videre via Offervannet og Offervann kraftverk til Store Måsvannet, som er  inntaksmagasin for Adamselv kraftverk. Fra vest overføres vann fra elvene Važžejohka og Gáissavuolesjohka til Krokvannet via to tunneler og en kort kanal. Etter oppdemmingen har de tidligere separate innsjøene Muorahisjávri i nord og Márddašjávri i sørøst blitt en del av Krokvann-magasinet.


== Se også ==
Krokvatnet


== Referanser ==
Ferrero

Ferrero SpA er en italiensk produsent av sjokolade og andre konfektprodukter. Selskapet ble grunnlagt av konditoren Pietro Ferrero i 1946 og har sitt hovedkontor i Alba i Italia. Det har over 32 000 ansatte og er fortsatt i Ferrero-familiens eie.


== Produkter ==
Nutella
Kinderegg
Ferrero Rocher
Tic Tacs
		
		
		
		
		
		
		


== Eksterne lenker ==
(it) Offisielt nettsted 
(en) Ferrero – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Blackburn Olympic FC

Blackburn Olympic Football Club var en engelsk fotballklubb som eksisterte fra 1877 til 1889. Klubben var fra Blackburn som ligger i den engelske regionen Nordvest-England.


== Historie ==
Blackburn Olympic ble stiftet i august 1877 ved at to mindre klubber, Black Star og James Street, slo seg sammen. Navnet oppsto etter en ide av James Edmundson, klubbens første kasserer.
Hovedgrunnen til at klubben markerte seg så bra i engelsk fotball på den tiden var økonomisk støtte fra Sid Yates. Han eide det lokale jernstøperiet der mange av spillerne også arbeidet.
Deres store triumf var seieren i FA-cupen i 1883. I denne turneringen ble deres lokale rival, Blackburn Rovers slått ut allerede i 2. runde.
Etter å ha vunnet cupen måtte klubben etter en stund innse at Blackburn Rovers var blitt byens beste lag. De vant Fa-cupen i 1884, og ved hjelp av økonomisk støtte fra John Lewis sørget de for at Olympic sine beste spillere gikk over til byrivalen. Noen år senere var laget også svakere enn to andre lag fra Blackburn, Witton og Blackburn Road.
I august 1889 måtte klubben gi seg, og banen deres ble solgt til Blackburn Railway Clerks Club. Nå er det St Mary`s Sixth Form College som holder til på dette stedet.


== Meritter ==
Vinner av FA-cupen: 1883.


== Blackburn Olympic sine resultater i FA-cupen, 1883 ==


== Vinnerlaget fra 1883 ==
T. Hacking
J. Ward
S.A. Warburton (kaptein)
T. Gibson
W. Astley
J. Hunter
T. Dewhurst
A. Matthews
G. Wilson
J. Costley
J. Yates
Nutella

Nutella er et pålegg med hasselnøtter som blir fremstilt av den italienske sjokoladefabrikanten Ferrero.Nutella ble oppfunnet i 1946 i Piemonte av konditoren Pietro Ferrero. Pålegget består av sukker, vegetabilsk olje, ristede hasselnøtter, kakao, melkepulver, emulgator og vanilje. Navnet Nutella stammer imidlertid fra 1964, dette året ble varemerker som inneholdt betegnelsen «super» forbudt i Italia. Til da hadde navnet vært Supercrema.
Pålegget er mye brukt i Europa og noe mindre i Nord-Amerika. I tillegg til at pålegget brukes på brødskiven, er det i Frankrike også vanlig å servere det med crêpes som hurtigmat.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(mul) Offisielt nettsted 
(en) Nutella – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Nutella – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Kolonien Georgia

Kolonien Georgia, en av de sørlige koloniene, var den siste nordamerikanske kolonien som ble etablert av Storbritannia i det som skulle bli USA.
Kontrakten for Provinsen Georgia ble signet av Georg II av Storbritannia 21. april 1732 og grunnlagt av James Oglethorpe. Kolonien ble oppkalt etter kong Georg. Det opprinnelige dokumentet spesifiserte at kolonien var mellom Savannah og Altamaha elvene opp til deres kilder og så vestover «hav til hav». Området innenfor kontrakten hadde tidligere vært del av den opprinnelige provinsen Carolina.
Det kongelige rådet fullførte dokumentet 9. juni 1732. Styringsrådet klarte ikke å styre kolonien slik at kontrakten ikke ble oppfylt. 23. juni 1752 ba styret om et nytt forsøk ovenfor kongen, ett år før kontrakten gikk ut. 7. januar 1755 sluttet kolonien offisielt å være en styrekoloni og ble en kronkoloni.
Koloniens opprinnelige formål ifølge Oglethorpes plan, var som straffekoloni for bosetning av mennesker i gjeldsfengsel. De første fangene ankom 12. februar 1733, en dag som fremdeled feires som Georgia-dagen. I et halvt århundre var kolonien en viktig måte å bli kvitt overbefolkningen i britiske fengsel. Etter at britene mistet kontroll over provinsen, opprettet de den første kolonien i Australia til å tjene samme formål.
Fra 1732 til 1758 var de mindre sivile inndelingene distrikter og landsbyer. I 1758 ble provinsen Georgia delt inn i åtte deler,  i tillegg til fire andre som ble lagt til i 1765. I 1777 ble de opprinnelige åtte fylkene i Georgia opprettet.
I praksis var bosetningen i kolonien begrenset til området rundt Savannah-elven. Det vestlige området i kolonien forble territoriet til Creek konføderasjonen til det den amerikanske revolusjonskrigen, da det ble avstått til USA i 1805. 


== Eksterne lenker ==
LOC: Etablering av Georgia-kolonien 1732-1750
Carl Vinson Institute of Government, University of Georgia: Historien til Georgia
Sir John Percival dokumentene, også kalt: Egmont dokumentene, 1732-1745. University of Georgia Hargrett Library.
Dagboken til Viscount Percival senere den første jarlen av Egmont. University of Georgia Hargrett Library.