jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Solo (brus)

Solo er i sin opprinnelige utgave en norsk appelsinbrus, et produkt som også kalles kullsyreholdig leskedrikk. Appelsinbrusen ble lansert i 1934 etter at Torleif Gulliksrud tok med seg oppskriften på drikken Naranjina Solo («appelsin alene») fra Spania til direktøren for Tønsberg Bryggeri, Theodor W. Holmsen. Solo hadde en markedsandel på 7 % i Norge i 2005, men drikken var frem til 1960-tallet landets mest solgte brus, inntil Coca-Cola og senere Pepsi passerte den på salgsstatistikken. På det meste hadde Solo en markedsandel på hele 25 % i Norge.


== Tapperier ==
Drikken tappes av Ringnes, Oskar Sylte og Mack, som sammen eier markedsføringsselskapet A/S Solo.
Varemerket Solo eies av markedsføringsselskapet. Varemerket brukes i dag på flere produkter i tillegg til det opprinnelige: Solo Super, Solo Pluss og Solrik. Navnet brukes også på en fruktis som produseres av Hennig-Olsen.


== Trivia ==

Etter den andre verdenskrig var sukker ofte mangelvare, og Solo måtte nedjustere sukkerinnholdet i brusen. Dette endte 1952 da soloen igjen var «fullsukret».
I 1959 selges det i juni 8 270 159 flasker. Dette var altså svaret på gjettekonkurransen Solo utlyste dette året i anledning deres 25-årsjubileum.
I 1982 kommer Solo i halvlitersflasker av glass. Året etter kommer de på 330 ml-boks. Ti år etter det igjen, i 1993, kommer den første halvlitersflasken av plast.
I 1987 stilte «Reidar» (alias Øivind Blunck) opp i en reklamefilm for Solo. Honoraret var 150 000 norske kroner, noe som skapte store overskrifter fordi han var ansatt i NRK. Samtidig skapte dette også furore hos fansen siden Reidar var storforbruker av Coca-Cola i tv-serien.
I 1994 går Soloflaskene tilbake til den originale etiketten, etter flere forandringer siden 1934.
Den amerikanske filmstjernen Renee Zellweger som har norsk mor, har fortalt i intervju med TV 2 at hun er stor fan av Solo.Verdens største flaskepost ble sendt ut fra Tenerife av den norske brusen Solo, og havstrømmene skulle få bestemme hvem som skulle få smake brusen, som bærer slagordet «Soon to be world famous». Flaskeposten er 9 meter lang, bredden er 2,2 meter og den veier 2,5 tonn.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Solo (soft drink) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Den lengste reisen

Den lengste reisen er et eventyrspill fra norske Funcom som kom ut sent i 1999. Spillet ble skrevet av Ragnar Tørnquist.
Spillet har mottatt flere gode anmeldelser. Spillet ble utgitt på syv språk: norsk (med bla. stemmene til Synnøve Svabø, Finn Schau og Lasse Kolstad), engelsk, fransk, nederlandsk, svensk, polsk og spansk. Det ble også utgitt i Tsjekkia og Italia, men på engelsk.
Oppfølgeren Drømmefall kom i mai 2006.


== Handling ==
Vi møter den 18 år gamle studenten April Ryan, som har startet på kunstskole i bydelen Venice i millionbyen Newport. Mysteriet begynner når Aprils drømmer blir mer og mer levende. En dag møter hun den mystiske mannen Cortez. Han forteller henne hvorfor hun har disse drømmene og meningen bak dem. April finner ut at hennes verden ikke er den eneste. Det er i virkeligheten to verdener, Stark og Arkadia, som holder til i parallelle dimensjoner. Det viser seg at April er en Skifter, det vil si at hun kan transportere seg mellom verdene.  I tusener av år har Balansen sørget for likevekt i kosmos, og sikret harmoni mellom tvillingverdenene. Men nå er Balansen mellom disse verdenene truet, og kaos holder på å ødelegge Balansen. Det er opp til April å redde universet fra totalt kaos.


== Verdenene ==
Stark er vitenskapens verden, den vi lever i nå. Handlingen i Den lengste reisen foregår omtrent 200 år fram i tid.
Arkadia er magiens verden. Denne verdenen kan minne litt om middelalderen i virkeligheten.


== Anmeldelse ==
Den lengste reisen har jevnt over fått gode anmeldelser av utenlandsk presse. Spillet har en Metascore på 91/100. Nettsiden GameSpot ga spillet karakteren 9,3/10, og trakk frem spillets historie og stemning som de fremste kvalitetene ved spillet.


== Portering ==
Under Gamescom i 2011 avslørte Ragnar Tørnquist at Funcom holder på å utvikle en versjon til iPhone-plattformen.


== Se også ==
Drømmefall - Den Lengste Reisen
Dreamfall Chapters


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Den lengste reisen på Steam 
(en) Den lengste reisen på GOG.com 
(en) Den lengste reisen hos MobyGames 
(en) Den lengste reisen hos Visual Novel Database 
(en) Den lengste reisen på Metacritic 
(en) Den lengste reisen på Internet Movie Database 
(en) Den lengste reisen på Behind The Voice Actors 
(en) Den lengste reisen hos Giant Bomb 
(en) Den lengste reisen hos Internet Game Database 
(en) Den lengste reisen hos GameFAQs 
Norsk fanside
Offisielt forum
www.ragnartornquist.com
Brescia (provins)

Provinsen Brescia (it. Provincia di Brescia) er en provins i regionen Lombardia i det nordre Italia. Brescia er provinsens hovedstad.
Med 1 108 776  innbyggere ved folketellingen i 2001 er det en av italias folkerikeste.


== Geografi ==

Provinsen Brescia grenser:

i nord og nordvest mot provinsen Sondrio,
i øst mot provinsen Verona i regionen Veneto og mot provinsen Trento i regionen Trentino-Syd-Tirol,
i sydvest og syd mot provinsen Cremona,
i syd mot provinsen Mantova og
i vest mot provinsen Bergamo.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Province of Brescia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Province of Brescia – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Mash

Mash har flere betydninger:

MASH, akrynom for Mobile Army Surgical Hospital (feltsykehus).
M*A*S*H, en historie om livet på et feltsykehus under Koreakrigen:
M*A*S*H (roman), en romanserie
MASH (film)
M*A*S*H (TV-serie)
London Heathrow lufthavn

London Heathrow lufthavn (IATA: LHR, ICAO: EGLL) er en internasjonal lufthavn som er Londons største. Den er også den travleste lufthavnen i Europa etter passasjertrafikk og den tredje travleste på verdensbasis. Lufthavnen ligger i Hillingdon, i Londons vestligste bydel.


== Historie ==
Heathrow ble grunnlagt i 1930-årene som Great Western Aerodrome på en eiendom kjøpt inn fra presten i Harmondsworth. Flyplassområdet var på den tid en privat flystripe eid av Fairey Aviation, og ble mest brukt til testflyvninger. Den fikk noe senere navn etter landsbyen Heathrow, som ble fullstendig fjernet for å gi plass til en større lufthavn. Den opprinnelige flyplassen lå omtrent der terminal 3 ligger i dag, men hadde ingen kommersiell trafikk, og Croydon lufthavn fortsatte den tid å være Londons hovedflyplass.
31. mai 1946 ble Heathrow lufthavn åpnet fullt ut for sivil trafikk. Innen 1947 var de nye rullebanene ferdigstilte. De gamle banene var bygget for propellfly, og de var derfor korte. Den første betongblokken i en moderne rullebane ble lagt av dronning Elizabeth II i 1953. To år senere åpnet hun den første terminalbygningen, som i dag er terminal 2. Dagens terminal 3 ble tatt i bruk kort tid etter. Plasseringen av disse, midt på området, har senere gjort det vanskelig å utvide. Grunnen til at man la dem slik var at man ikke regnet med noe særlig behov for parkeringsplasser, ettersom de som hadde råd til å fly på den tiden også hadde sjåfører.
I 1977 ble Londons undergrunnsbane utvidet til Heathrow.
Terminal 4 ble bygget et stykke unna de tre eldre terminalene, som åpnet i 1986, og ble basen til British Airways. I 2008 åpnet så Terminal 5, Heathrows største terminal, som ble den nye basen til British Airways.


== Flyselskaper og destinasjoner ==


=== Passasjerdestinasjoner ===


== Transport til og fra flyplassen ==

Heathrow lufthavn betjenes av et stort utvalg rutegående trafikk. I tillegg til langdistanse-, lokal- og ekspressbusser, trafikkerer undergrunnsbanens Piccadilly-linje tre stasjoner; Heathrow Terminal 2, 3, Heathrow Terminal 4, og Heathrow Terminal 5. Piccadilly-linjen tar lengre tid en andre togtilbud, men kjører til gjengjeld gjennom noen av de mest populære turistdestinasjonene i det sentrale London, og er langt rimeligere enn de andre tilbudene. Flytogtilbudet Heathrow Express betjener de samme stasjonene, og kjører til Paddington i det sentrale London på 15 minutter. Lokaltoget Heathrow Connect betjener også flyplassen, og følger den samme ruten inn til London sentrum, men stopper ved stasjoner underveis, og har rimeligere billetter.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) London Heathrow Airport – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) London Heathrow Airport – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
British Airways Terminal 5
 London Heathrow lufthavn hos Wikivoyage
Nasjonalstadioner for fotball i Europa

Nasjonalstadioner for fotball i Europa (UEFA-landene)

Italia, Montenegro, Nederland, Tsjekkia og Tyskland har ikke noe offisielt nasjonalstadion.
De fleste landene har nasjonalstadion i hovedstaden. Unntakene er Israel, Kasakhstan, Malta, Polen, San Marino, Skottland, Slovenia, Spania og Tyrkia. Frankrike og Sverige har nasjonalstadion i forsteder til hovedstaden. Færøyene og Moldova har to nasjonalstadioner. Irland har midlertidig nasjonalstadion for fotball (og rugby) på Croke Park mens Lansdowne Road blir ombygd. Croke Park brukes vanligvis til gælisk fotball og hurling.


== Andre stadioner ==
De største stadionene i Italia, Montenegro, Nederland, Tsjekkia og Tyskland:

Noen land har andre stadioner som er større enn nasjonalstadionet:


== Kilder ==
Frank Jasperneite, Oliver Leisner: Groundhopping Informer. Agon, Kassel 2006. ISBN 978-3-89784-280-9


== Eksterne lenker ==
World Stadiums Arkivert 16. mars 2006 hos Wayback Machine.
Fußballtempel
Stadionwelt
Clubstrophobia

Clubstrophobia er et band som spiller jazza kafémusikk, bigbeat, house, drum & bass og funk.
Bakgrunnen til bandet er på Bergens No.1 Klubb Agora, og de har senere spilt på flere av landets festivaler og mindre og større klubber.
Bandet utga albumet Dada og singelen «Vegas» på MTG. Utgivelsen Dada fikk terningkast 5 i Bergens Tidende, Finnmark Dagblad, og terningkast 4 i VG, Aftenposten, Hamar Arbeiderblad, Gjengangeren og Telemarksavisa.


== Medlemmer ==
Jostein Berntsen, vibrafon/beats/samples/rhodes
Jan Erik Reknes, trompet og effekter
Audun Brandal, basser
Anne Valborg Tolås, vokal
Tore Christian Sævold / Ole Morten Sommer, trommer
Thomas Gullestad, decks


== Diskografi ==
2003: DadaCD-versjon
«Vegas»
«Rio»
«Space Diving»
«What For»
«Fisheye Perspective»
«Bury Me Standing»
«Safe and Sorry»
«Rocket»
«Liquid Life»
«Bleed»
«Arab (Going to Vegas Remix)»EP-versjon
«Vegas»
«Rio»
«What For»
«Arab (Going to Vegas Remix)»
«Space Diving»
«Rocket»
«Vegas» (Extended)2003: «Vegas» (singel)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Minarkisme

Minarkisme (også kjent som minimal statisme) er en frihetlig kapitalistisk politisk filosofi. Den er forskjellig definert av kilder. I strengeste forstand sier den at stater bør eksistere (i motsetning til anarki), at deres eneste legitime funksjon er å beskytte individer mot aggresjon, tyveri, kontraktbrudd, og bedrageri, og at de eneste legitime statlige institusjoner er militærvesen, politi og domstoler. I videste forstand inkluderer den også brannvesen, fengsler, utøvende og lovgivende forsamlinger som legitime statlige funksjoner. En slik tilstand er vanligvis kalt en nattvekterstat.
Minarkister hevder at staten ikke har myndighet til å bruke sitt voldsmonopol for å forstyrre frivillige transaksjoner mellom mennesker, og mener at det er statens ansvar å påse at kontrakter mellom privatpersoner og eiendom er beskyttet, gjennom et system av domstoler og politi. Minarkister mener generelt en laissez-faire tilnærming til økonomien vil føre til økonomisk velstand.


== Fremtredende minarkistiske teoretikere ==
Frederic Bastiat, Murray Rothbard, Ayn Rand, Benjamin Constant, Herbert Spencer, Leonard Read, Ludwig von Mises, John Hospers, Robert Nozick (ga uttrykk for et minarkistisk syn i boken Anarchy, State and Utopia (1974), men gikk senere bort fra dette) og George Reisman.


== Referanser ==
Mackintosh

Mackintosh, Macintosh eller McIntosh kan vise til:

Henry Macintosh, en skotsk friidrettsutøver
Charles Rennie Mackintosh, en skotsk arkitekt
Aeneas Mackintosh, en britisk sjøoffiser og polfarer
Dave Mackintosh, en skotsk musiker
McIntosh, en eplesort
Apple Macintosh, en serie personlige datamaskiner
McIntosh kraftverk
McIntosh gasskraftverk
McIntosh County
Arteria brachialis

Arteria brachialis (norsk: Brakialarterien/armarterien) er den viktigste blodåren i overarmen.
Den er fortsettelsen av arteria axillaris (aksilararterien/underarmsarterien) og starter ved nedre grense av muskelen teres major (den store skulderbladsmuskelen) og fortsetter nedover i armen, inntil den når fossa cubita ved albuen. Den ender så ved å dele seg i arteria radialis (radialisarterien) og arteria ulnaris (ulnarisarterien (på underarmens lillefingerside)) som fortsetter ned i underarmen.
Arteria brachialis har mindre forgreninger, som blant annet forsyner musklene i overarmen, for eksempel biceps-muskulen (den tohodede muskelen i overarmen (som bøyer underarmen)) og triceps-muskelen (den trehodede overarmsmuskelen).
Pulsen til arteria brachialis er palpabel på forsiden av albuen, og ved hjelp av et stetoskop og et blodtrykksapparat kan blodtrykket måles her.


== Forgreninger ==
Arteria profunda brachii
Arteria ulnaris collateralis superior
Arteria ulnaris collateralis inferior


== Eksterne lenker ==
Brachial artery – Gray's Anatomy
Ernst Heinrich von Schimmelmann

Ernst Heinrich greve von Schimmelmann (født 4. desember 1747 i Dresden, død 9. februar 1831 i København) var en dansk statsmann, plantasjeeier og greve. Han var sønn av Heinrich Carl von Schimmelmann.


== Politisk karriere ==
Schimmelmann hadde studert bl.a. nasjonaløkonomi i utlandet og innehadde en rekke embeter i sentraladministrasjonen, men ble avskjediget av Ove Høegh-Guldberg i 1783. Året etter deltok han i kronprins Frederiks statskupp mot Høegh-Guldberg og ble utnevnt til finansminister. Han var finansminister inntil 1813 og senere statsminister.


== Slavehandel ==
Danske plantasjeeiere tjente store formuer på sukkerhandelen og slavehandelen i Dansk Vestindia. På 1700-tallet ble Schimmelmann-familien den rikeste familien i Danmark takket være inntektene fra sukkerhandelen. Familien dominerte i stor grad hele det økonomiske liv i Danmark – Heinrich Carl von Schimmelmann var finansminister i Danmark-Norge 1768–82, og Ernst Heinrich von Schimmelmann fra 1784, som tidligere nevnt.
Schimmelmann utarbeidet en rapport hvor han påviste at den danske slavehandelen medførte store tap for eierne. Han redegjorde for at dersom man behandlet slavene bedre, kunne man forhindre den store barnedødeligheten som hvert år gjorde at antallet slaver på De vestindiske øyer sank. Schimmelmann var selv slaveeier og hadde en stor sukkerplantasje på Saint Croix. Videre var han medeier i selskapet som førte slaver fra Gullkysten i Afrika og over til Vestindia og han hadde store økonomiske interesser i sukkerindustrien. 
Schimmelmanns fokus var på å forbedre slavenes kår på samme måte som man er i mot dårlig behandling av husdyrene man eier. Han var ikke i mot selve slaveriet, men transporten fra Afrika. Han og familien hadde selv flere slaver også i København.
Finansminister Schimmelmanns arbeid for å stoppe slavehandelen ble satt i kraft i 1792 ved kongelig Forordning om negerhandelen av 1792. Handelen skulle opphøre fra 1803 og det ble presisert at det i perioden forut ikke var noen begrensninger på slaveimporten. Staten skulle også yte rimelige lån til innkjøp av slaver før opphevelsen av importen.


== Privatliv ==
Schimmelmann giftet seg i 1775 med komtesse Emilie Rantzau. Hun døde av tuberkulose fem år senere i en alder av 28 år. Han giftet seg på nytt i 1782 med Charlotte Schubart.I 1782 fikk han reist minnesmerket «Emiliekilde» til minne om sin første ektefelle.
Hans familie og han selv ligger begravet i Sankt Petri kirke i København.


== Ordener ==
I 1790 mottok han Elefantordenen.


== Referanser ==
Heinrich Carl von Schimmelmann

Heinrich Karl von Schimmelmann (født 13. juli 1724 i Demmin, død 16. februar 1782) var en tysk kjøpmann, som senere trådte i dansk tjeneste. I Danmark ble han landets viktigste finanspolitiker og ble opphøyet i grevestanden. 


== Biografi ==
Han var far til den danske statsmannen Ernst Heinrich von Schimmelmann. Han var også utgiver av Wandsbecker Bothe. 
Som kjøpmann i Dresden og kursachsisk accise-forpakter bygget han opp en betydelig formue. Dermed kunne han åpne et handelshus i Hamburg og ble eier av flere gods i Holsten. I 1761 trådte han som kommerseintendant i dansk tjeneste og ble 1762 opphøyet i friherrestanden, og 1779 i grevestanden. 1762 bygget han Wandsbecker Schloss. Hans betydningsfulle rolle for Danmarks finanser var grunnlaget for sønnens senere utnevnelse til dansk finansminister.
Ikke alle hans initiativer var uomstridt, hverken innføringen av tallotteri i Købehavn, Altona og Wandsbeck eller økningen av papirpenger på København-børsen.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Christian Degn: Die Schimmelmanns im atlantischen Dreieckshandel. Gewinn und Gewissen, Neumünster 2000, ISBN 3-529-06148-4


== Eksterne lenker ==
(en) Heinrich Carl von Schimmelmann – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Heinrich Carl von Schimmelmann – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Julia Kristeva

Julia Kristeva (bulgarsk: Юлия Кръстева; født 24. juli 1941 i Sliven i Bulgaria) er en bulgarsk-født fransk psykoanalytiker, filosof, feminist og forfatter.
Mens hun studerte for en doktorgrad i hjemlandet, fikk hun et studiestipend til Frankrike og reiste dit i desember 1965. I 1967 giftet hun seg med forfatteren Philippe Sollers. I tiden under sitt doktorgradsstudium, var hun en del av kretsen rundt tidsskriftet Tel Quel.
Etter doktoravhandlingen La Révolution du langage poétique (1974) utdannet hun seg igjen, denne gangen innen psykoanalyse. Hun har vært professor i lingvistikk og er i dag direktør for Institutt for tekst- og dokumentsvitenskap ved Paris’ sjuende universitet. 
Hun har utgitt over tyve bøker, blant annet Soleil noir som også finnes i norsk oversettelse. I 2004 mottok hun Holbergprisen.
I 2018 påstod bulgarske sikkerhetskilder at Kristeva ble vervet av den bulgarske sikkerhetstjenesten som informant i 1971. Hun nektet for å ha samarbeidet med dem, ved å kalle påstandene «usanne og groteske».I 2020 ble hun forfremmet til storoffiser av Æreslegionen.


== Æresbevisninger ==
æresdoktorgrad fra IULM-universitetet i Milano, 2018


== Bøker ==


=== Essays om lingvistikk og litteratur ===
Le Langage, cet inconnu. Une initiation à la linguistique, SGPP, 1969 (utgitt under pseudonymet Julia Joyaux ; gjenutgivelse Seuil, 1981)
Semeiotikê. Recherches pour une sémanalyse, Seuil, 1969
Le Texte du roman. Approche sémiologique d’une structure discursive transformationnelle, La Haye, Mouton, 1970
La Traversée des signes (i samarbeid), Seuil, 1975
Polylogue, Seuil, 1977
La Révolution du langage poétique. L'avant-garde à la fin du mal, Lautréamont et Mallarmé, 1985
Le Temps sensible. Proust et l'expérience littéraire, Gallimard, 1994, gjenutgivelse Folio Essais, 2000


=== Andre essays ===
Des Chinoises, Éditions des femmes, 1974 ; gjenutgivelse Pauvert, 2001
Folle Vérité (ouvrage collectif), 1979
Pouvoirs de l'horreur. Essai sur l'abjection, Seuil, 1980
Histoires d'amour, Éditions Denoël, 1983
Au commencement était l'amour. Psychanalyse et foi, Hachette, 1985
Soleil noir. Dépression et mélancolie, Gallimard, 1987
Le Génie féminin, Paris, gjenutgivelse Gallimard
1. Hannah Arendt, 1999
2. Melanie Klein, 2000 ISBN 2-07-042739-0
3. Colette, 2002
Au risque de la pensée, Éditions de l'Aube, 2001
Cet incroyable besoin de croire, Paris, Bayard, 2007
Du mariage considéré comme un des beaux-arts, sammen med Philippe Sollers, Fayard, 2015
Je me voyage. Mémoires, intervjuer sammen med Samuel Dock, Paris, Fayard, 2016
Beauvoir présente, Fayard, 2016 ISBN 978-2-8185-0419-2


=== Romaner ===
Les Samouraïs, 1990
Le Vieil Homme et les loups, 1991
Possessions, 1996
Meurtre à Byzance, 2004
Thérèse mon amour, récit, Fayard, 2008
L'Horloge enchantée, Fayard, 2015


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(fr) Offisielt nettsted 
(en) Julia Kristeva – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Julia Kristeva – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Julia Kristeva på Discogs 
(fr) Julia Kristeva på Twitter
Utrum

Utrum (latin, norsk: felleskjønn) er et grammatisk kjønn som finnes i dansk, norsk (riksmål, moderat bokmål samt bergensk dialekt), svensk og nederlandsk, og er en felles form for maskulinum og femininum. Det andre grammatiske kjønnet i disse språkene er nøytrum.
I middelalderen hadde svensk og dansk skille mellom maskulinum og femininum. Kjønnet oppstod gjennom et sammenfall av maskulinum og femininum trolig på grunn av lydlig sammenfall og en generell tendens til morfologisk forenkling. I enkelte andre indoeuropeiske språk har grammatikken forenklet seg på andre måter, ved at nøytrum (intetkjønn) har gått ut av bruk (for eksempel i de romanske språk og i litauisk).


== Eksempel ==
To eksempel på ord er «sol» (f) og «hund» (m). I riksdansk, rikssvensk, riksmål og bokmål (med to kjønn) har femininum og maskulinum falt sammen til utrum og bøyingene er slik i entall:

en sol – solen
en hund – hundenPå nynorsk og bokmål (med tre kjønn) fins et skille mellom femininum og maskulinum, der maskulinum bøyes likt med utrum over:

ei sol – sola (tidligere også soli på nynorsk)
ein/en hund – hundenI en del danske dialekter er det også et skille mellom femininum og maskulinum, men da er det femininum som bøyes likt med utrum:

en sol – solen
i hund – hundiI Sverige har tre grammatiske kjønn lenge vært enerådende i de fleste dialekter, men på grunn av press og påvirkning fra rikssvensk er dette på retur.


== Referanser ==
Dulcimer

Dulcimer er en betegnelse på flere typer strengeinstrumenter i gruppen zithere. Det finnes to hovedgrupper: brettzithere, der strengene slås an med hammere og gripebrettzithere som spilles med plekter.
Forskjellige typer av dulcimer finnes rundt om i verden, deriblant hakkebrett, appalachian dulcimer, den ungarske cimbalom, den rumenske tambal, den tyrkiske og persiske santur (santoor) og den kinesiske yang-chin. 


== Kilder ==
«Hammer Dulcimer: History and Playing», Encyclopedia Smithsonian
«Dulcimer» i Encyclopædia Britannica


== Eksterne lenker ==
«Dulcimer», thefreedictionary.com
«Dulcimer», merriam-webster.com
Maskulinum

Maskulinum (hankjønn) er et grammatisk kjønn som finnes på mange språk, deriblant tysk, romanske språk og nynorsk samt bokmål. På bokmål kan man imidlertid også bruke kun to kjønn, som på riksmål og andre skandinaviske språk. Det kalles da utrum og bøyes likt med norsk maskulinum. Maskulinum betegner på norsk naturlig hannlige substantiver, for eksempel mann, gutt, far, sønn, hingst, samt en rekke andre substantiver uten naturlig tilknytning til hanndyr eller hannplanter, som for eksempel vei, busk, stol, snø, gaffel, stein. Ord fra visse andre ordklasser, bl.a. adjektiver, bøyes forskjellig avhengig av om de hører til substantiver av han-, hun- eller intetkjønn.


== Se også ==
Femininum
Nøytrum
Utrum
Hankjønn

Hankjønn eller hannkjønn kan ha flere betydninger:

Biologisk han (kjønn) (se også mann)
Maskulinum, grammatikalsk hankjønn


== Se også ==
Hunkjønn
Femininum

Femininum (hunkjønn) er et grammatisk kjønn som finnes på mange språk, deriblant tysk, romanske språk og nynorsk samt bokmål. På bokmål kan man imidlertid også bruke kun to kjønn, som på riksmål og andre skandinaviske språk. Det kalles da utrum og bøyes likt med maskulinum. Femininum betegner på norsk naturlig hunnlige substantiver, for eksempel kvinne, jente, mor, datter, høne, samt en rekke andre substantiver uten naturlig tilknytning til hunndyr eller hunnplanter, som for eksempel gate, avling, bok, sol, suppe, hånd. Ord fra visse andre ordklasser, bl.a. adjektiver, bøyes forskjellig avhengig av om de hører til substantiver av hun-, han- eller intetkjønn.
Hunkjønn

Hunkjønn eller hunnkjønn kan ha flere betydninger:

Biologisk hunn (se også kvinne)
Femininum, dvs grammatisk hunkjønn


== Se også ==
Hankjønn
Hunn (andre betydninger)