jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sigge Fürst

Sigurd «Sigge» Fürst (født 3. november 1905 i Stockholm i Sverige, død 11. juni 1984 i Stockholm i Sverige) var en svensk skuespiller, sanger og programleder. 
Sigge Fürst var i mange år programleder for det legendariske radioprogrammet Frukostklubben. Han medvirket i mange filmer og TV-program, men var fremfor alt sceneartist.
Sigge Fürst begynte å arbeide som politi rundt 1930. Senere spilte han nettopp denne rollen i noen filmer.
Han begynte på Oscarsteatern i Stockholm i 1931. Fra samme periode spilte han også revy på Folkets hus-teateret i Stockholm. Han begynte å turnere i Folkeparkene i Sverige og holdt på med dette i mer enn 30 år. 
Han ble en svært populær sanger og gav ut en lang rekke grammofonplater.
Fra 1940-tallet var Fürst ansatt på flere av Stockholms privatteatre. Han var blant annet en lang periode på Intima teatern.
Fürst ble ansatt på Dramaten i begynnelsen av 1960-årene av Ingmar Bergman. Der hadde han ulike karakterroller. Han hadde samtidig engasjementer på andre teatre og spilte mot flere av Sveriges mest kjente skuespillere.


== Filmografi (i utvalg) ==
1979 – Trolltider (TV-serie)

1969 – Bokhandlaren som slutade bada
1960 – Nå mørket faller på (När mörkret faller)
1960 – På en benk i en park (På en bänk i en park)
1959 – Frøken Chic (Fröken Chic)
1958 – De glade tyveårene (Jazzgossen)
1957 – Mesterdetektiven Blomkvist lever farlig (Mästerdetektiven Blomkvist lever farligt)
1956 – Ratataa, The Staffan Stolle Story (Ratataa)
1956 – Sjunde himlen
1956 – Egen inngang (Egen ingång)

1955 – Ute blåser sommervind
1953 – Resan til dej (Resan till dej)
1949 – Flickan från tredje raden
1949 – Kvinner i hvitt (Kvinna i vitt)

1946 – Ballongen

1946 – Penger (Pengar – en tragikomisk saga)
1946 – Møte i natten (Möte i natten)
1946 – Kjærlighet og utforrenn (Kärlek och störtlopp)
1945 – Vandring med månen

1943 – Natt i hamn

1943 – Det spökar - det spökar ...
1941 – Lærerinne på vift (Lärarinna på vift)
1940 – Kyss henne!
1934 – Simon i Backabo
1931 – Trøtte Teodor ... en skyggeprofil i døren til restauranten


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sigge Fürst på Internet Movie Database 
(sv) Sigge Fürst i Svensk Filmdatabas 
(da) Sigge Fürst på Filmdatabasen 
(en) Sigge Fürst hos The Movie Database
Mario Matt

Mario Matt (født 9. april 1979 i Flirsch) er en østerriksk tidligere alpinist. Han var spesialist i slalåm, og vant fjorten slalåmrenn og ett kombinasjonsrenn i verdenscupen i løpet av karrieren.
I VM 2001 på hjemstedet St. Anton am Arlberg ble han verdensmester i slalåm og tok i tillegg sølvmedalje i kombinasjonen.


== VM-medaljer ==
2001 St. Anton – gull i slalåm
2007 Åre – gull i slalåm
2007 Åre – gull i lagkonkurranse
2001 St. Anton – sølv i alpin kombinasjon
2013 Schladming – bronse i slalåm


== Resultater i verdenscupen i alpint ==


=== Enkeltseire ===


=== Sammenlagtplasseringer ===


== Eksterne lenker ==
(en) Mario Matt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Mario Matt – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Mario Matt – Olympedia 
(en) Mario Matt – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Mario Matt – FIS (alpint) 
(en) Mario Matt – ski-db.com
Christian Pravda

Christian Pravda (født 8. mars 1927 i Kufstein, død 11. november 1994 i Kitzbühel) var en østerriksk alpinist. Han ble regnet som en utmerket allroundalpinist.
Den første internasjonale medaljen fikk han i OL 1952 i Oslo, da han tok sølv i storslalåm og bronse i utfor. Karrierens høydepunkt skulle komme to år senere, i VM i Åre, der han ble Østerrikes andre verdensmester i utfor (Franz Zingerle var den første i 1935). I tillegg tok han sølv i kombinasjonen og en fjerdeplass i slalåm.
Etter at han hadde tatt noen reklameoppdrag, ble han ansett som profesjonell og utestengt fra deltakelse i OL 1956. De siste årene i sin aktive karriere kjørte Pravda profesjonelt.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Christian Pravda – Olympedia 
(en) Christian Pravda – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Christian Pravda – databaseOlympics.com (arkivert) 
(en) Christian Pravda – FIS (alpint) 
(en) Christian Pravda – ski-db.com
Trygve Mathisen

Trygve Mathisen (født 28. november 1913 i Lødingen, død mai 21. mai 1987) var en norsk forsker og statsstipendiat innen krigshistorie og utenriks- og sikkerhetspolitikk.
Han hadde arbeidet mange år som fisker, sjømann og som styrmann i handelsflåten før han i 1939 tok artium som privatist. Under annen verdenskrig deltok han i de norske styrker i Storbritannia. I i 1946 ble han cand.philol. i historie med avhandlingen Den engelsk-japanske avtale 1905. Han arbeidet som historiker ved Forsvarets krigshistoriske avdeling fra 1948 til 1951 og forskningsstipendiat ved Norges almenvitenskapelige forskningsråd fra 1954 til 1957.
Mathisen ble dr.philos. i 1951 med avhandlingen Svalbard i internasjonal politikk 1871-1925, og utga en engelsk utgave av avhandlingen i 1954.
Han ble statsstipendiat i 1963. Han er innehaver av Deltagermedaljen med rosett.
I Wasbergs nekrolog står det at «Alvorlig sykdom hindret ham i å motta tilbud om stillinger ved kjente utenlandske universiteter.» Wasberg skriver også at «Nord-Norge slapp aldri taket i ham. De ramsalte replikker traff når nødvendig gjerne der de skulle. Denne myndige, kraftige personlighet med så mangesidig erfaring var samtidig åpen og vennlig mot alle han kom i berøring med. Trygve Mathisen hadde gang på gang i aktiv innsats, som gjennom forskerarbeidet, fått innblikk i menneskesinn under tilværelsens grensesituasjoner. Ikke bare autoritet, men også overbærenhet preget hans vesen.»


== Litteratur ==
Sambok 18 bøker av Mathisen
Nekrolog av Gunnar Christie Wasberg, Aftenposten, 26. mai 1987
Gråsidemus

Gråsidemus (Myodes rufocanus) tilhører en gruppe mus som kalles klatremusgruppa. I Norge består denne gruppa av klatremus, rødmus og gråsidemus. De har bl.a. det til felles at de har rødbrun overside og ganske kort hale. Gråsidemusa har i motsetning til de to andre rent grå kroppssider, dessuten er den noe større og kraftigere. Voksne gråsidemus kan oppnå en vekt på ca. 60 gram, mens de mindre slektningene sjelden blir tyngre enn 40 gram.


== Tilpasning ==
Gråsidemusa er tilpasset nordlige og høyereliggende strøk. Etter istiden vandret den inn i Norge fra nordøst og spredte seg sørover. Den er trolig den vanligste musearten i Nord-Norge. I Sør-Norge finnes den opp på snaufjellet til ca. 1200 meters høyde.


== Forplantning ==
Den får normalt to til tre kull i løpet av sommerhalvåret. Vanlig kullstørrelse er fem-seks unger, men kull på opp til ti unger er registrert. Bestandene varierer sterkt og når en topp hvert tredje eller fjerde år i de såkalte «museår». I slike år går produktiviteten hos hunnene ned. Voksne hunner okkuperer et eget leveområde som de forsvarer mot andre voksne hunner.


== Føde ==
Føden består for det aller meste av planter. Den har en variert diett, og spiser forholdsvis mer «grøntfor» og mindre frø enn de to slektningene. Den klatrer muligens ikke like godt som dem, og finner det meste av maten på bakken. Når den gnager bark av trær om vinteren, er det helst rothalsen like over bakken den går løs på. Den klatrer dog i busker og småtrær, hvor den kan ete både bark og blader.
Blåbærlyng er viktig mat om vinteren, og små hauger med avbitte blåbærris kan avsløre gråsidemusas tilstedeværelse når snøen smelter om våren.


== Adferd ==
Gråsidemusa kan komme inn i hus om vinteren. Den kan være både nysgjerrig og lite sky. Den svømmer godt.


== Nedgang i bestanden ==
På slutten av 1900-tallet ble det registrert en sterk nedgang i bestanden i Nord-Sverige. Bestandstoppene hvert tredje til fjerde år forsvant, og arten så ut til å forsvinne fra store områder. En teori går ut på at sur nedbør kan være årsak til dette.


== Eksterne lenker ==
(en) Gråsidemus i Global Biodiversity Information Facility 
(no) Gråsidemus hos Artsdatabanken 
(en) Gråsidemus hos Fauna Europaea 
(en) Gråsidemus hos ITIS 
(en) Gråsidemus hos NCBI 
(en) Kategori:Myodes rufocanus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Myodes rufocanus – detaljert informasjon på Wikispecies 
Pattedyratlas (Norsk Zoologisk Forening)
Viktor Sjasjerin

Viktor Vladimirovitsj Sjasjerin (russisk Виктор Владимирович Шашерин, født 23. juli 1962 i Alma-Ata) er en tidligere skøyteløper som representerte Sovjetunionen. 
Sjasjerin var aktiv internasjonalt fra 1981, da han ble nr 5 i junior-VM, til 1988. Hans beste prestasjoner var en bronse i VM 1986 og en verdenscupseier på 1 500 meter i Davos 1987.
Han toppet adelskalenderen i to perioder. Første gang fra 17. mars 1983, da han detroniserte Eric Heiden, til 28. februar 1983, og andre gang fra 23. mars 1984 til 15. februar 1987 (totalt 1 345 dager). I mellomtiden hadde landsmannen Andrej Bobrov toppet adelskalenderen, som den første med under 160 poeng.


== Personlige rekorder ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Viktor Sjasjerin – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Viktor Sjasjerin – Olympedia 
(en) Viktor Sjasjerin – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Viktor Sjasjerin – Speedskatingbase.eu 
(en) Viktor Sjasjerin – SpeedSkatingNews.info 
(en) Viktor Sjasjerin – SpeedSkatingStats.com 
(en) Viktor Sjasjerin på Jakub Majerski's Speedskating database (Adelskalender distanser og sammenlagt)
(en) Profil som Viktor Shasherin og Viktor Sjasjerin på The-Sports.org (noen mesterskaps- og verdenscup-resultater)
«Viktor Shasherin» (engelsk). SkateResults.com. Arkivert fra originalen 19. desember 2007. Besøkt 9. april 2016.
Jonas Nilsson

Jonas Nilsson (født 7. mars 1963 i Hedemora) er en tidligere svensk alpinist.
Han kjørte i verdenscupen fra 1983 til 1992, og gikk til topps i to slalåmrenn. Under VM 1985 i Bormio ble han overraskende verdensmester i slalåm.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Jonas Nilsson – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Jonas Nilsson – Olympedia 
(en) Jonas Nilsson – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Jonas Nilsson – Sveriges olympiske komité 
(en) Jonas Nilsson – FIS (alpint) 
(en) Jonas Nilsson – ski-db.com
Georgiansk arkitektur

Georgiansk arkitektur er i Storbritannia og andre engelsktalende land betegnelsen på byggeskikken i perioden mellom 1720 og 1830, dvs. i kongene Georg I til Georg IVs regjeringstid. Stilen etterfulgte den engelske barokken. Betegnelsen dekker i virkeligheten flere påfølgende og gjensidig overlappende perioder, som palladiansk arkitektur, rokokko og nyklassisisme.
Georgiansk arkitektur kjennetegnes av proporsjon og balanse; forholdet mellom høyde og bredde i bygningskropper og -elementer bestemmes av enkle matematiske forholdstall, det legges vekt på symmetri, og klassiske regler overholdes. Rekker av hus med like fasader mot gata preger byplanlegginga. Georgiansk stil hører til den klassiske orden, med et repertoar av dekorative elementer henta fra antikkens Hellas og Roma.
Stilen var like godt tilpassa stein som tegl; vanligvis ble det brukt rød tegl til veggene, kontrastert med gul i vindusomramminger og gesimser. Inngangen er gjerne framheva med en portiko.


== Litteratur ==
Curl, James Stevens (2011): Georgian Architecture in the British Isles, 1714-1830, 2. utg., English Heritage
Hussey, Christopher (1986): Early Georgian Houses, Mid-Georgian Houses, Late Georgian House, nyutgivelse, Antique Collectors Club.
Summerson, John (1945): Georgian London, Paul Mellon Centre BA, Revidert utg. 2003.


== Eksterne lenker ==
(en) Georgian architecture – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Biskop Arnald

Biskop Arnald (Arnalder) var den første biskopen i Hamar fra 1152. 
Han kom opprinnelig fra England, og var munk inntil han i 1124 ble viet til biskop av Grønland av erkebiskop Asser av Lund. Først i 1126 nådde han frem til Grønland, der han begynte byggingen av domkirken i byen Garðar. Domkirken ble viet St. Nicolaus. Allerede i 1150 måtte han forlate Grønland, da han skulle bli biskop i Hamar etter pave Eugenius III befaling. Han ble viet i 1152. I Hamar begynte han byggingen av Domkirken (ferdig ca. 1200) i Middelalderbyen.


== Se også ==
Liste over biskoper i Hamar i katolsk tid


== Referanser ==


== Litteratur ==
Arnessen, Arne: Hamar-Krøniken : med andre kilder til kunnskap om det gamle bispesæte ved Mjøsen, Oslo 1937


== Eksterne lenker ==
Hamar bispedømmes historie, artikkel på Den norske kirkes hjemmesider
Felix Neureuther

Felix Neureuther (født 26. mars 1984 i Garmisch-Partenkirchen) er en tysk tidligere alpinist. Han vant 13 verdenscuprenn i perioden 2010–2017, ett av dem i storslalåm, resten i slalåm.

Han er sønn av de tidligere toppalpinistene Rosi Mittermaier og Christian Neureuther, og bor i Garmisch-Partenkirchen.
Som junior var Neureuther svært lovende, men på grunn av en betennelse i hjerteposen måtte han ta en pause fra idretten. Han kom tilbake i desember 2004, og oppnådde sitt inntil da beste resultat i verdenscupen med en sjetteplass i slalåmrennet i Beaver Creek. Et nytt høydepunkt kom under VM 2005 i Bormio, da han var med på å vinne gull for Tyskland i lagkonkurransen.
I starten av verdenscupsesongen 2006/07 oppnådde han en tredjeplass (slalåm i Beaver Creek), og kvalifiserte seg dermed til VM 2007 i svenske Åre. Sin første verdenscupseier tok han i slalåm i Kitzbühel 24. januar 2010. Sin andre verdenscupseier tok han i Garmisch-Partenkirchen i sesongavslutningen i slalåm.
Sesongen 2012/13 vant han tre slalåmrenn, deriblant byrennet i München, og han kom på andreplass sammenlagt i slalåmcupen. Han kom på andreplass i slalåmcupen også de to påfølgende sesonger, og i sesongen 2015/16 ble han nummer tre.
Neureuther har vært sammen med skiskytteren Miriam Gössner siden 2013, den 14. oktober 2017 fikk de en datter og i desember 2017 giftet de seg. Neureuther la opp etter sesongen 2018/19.


== Pallplasseringer i verdenscupen ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Felix Neureuther – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Felix Neureuther – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Felix Neureuther – Olympics.com 
(en) Felix Neureuther – Olympic.org 
(en) Felix Neureuther – Olympedia 
(en) Felix Neureuther – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(de) Felix Neureuther – Tysklands olympiske komité 
(en) Felix Neureuther – FIS (alpint) 
(en) Felix Neureuther – ski-db.com
Bedford Square

Bedford Square er en plass i strøket Bloomsbury sentralt i London. Husene rundt plassen er bygd i perioden 1775 til 1783, og regnes som et høydepunkt av georgiansk arkitektur i London. De fleste av de tidligere bolighusene er i dag omgjort til kontorer. Mange av bygningene rundt plassen har høyeste fredningsklasse. Plassen har navn etter familien Russell, hertuger av Bedford, som var de største grunneierne i Bloomsbury.
Følgende institusjoner er å finne på Bedford Square:

Nr. 6: New York Universitys London-avdeling.
Nr. 16: Paul Mellon Centre for Studies in British Art.
Nr. 29: Den tyrkisk-kypriotiske republikkens London-kontor.
Nr. 36: Architectural Association School of Architecture.
Nr. 50 og 51: London School of Hygiene and Tropical Medicine.Nr. 6 var tidligere Lord Chancellors residens.
Mattis (kortspill)

Mattis er et kortspill som foregår i to runder, med to til seks deltakere.


== Innledende runde ==
I den innledende runden skal hver spiller til enhver tid ha tre kort for hånden. Det trekkes fra bunken med resten av kortene i, for å sikre seg dette. 
Det gjelder i denne runden å trekke inn kort som egner seg best mulig til å spille med i den andre runden. Spilleren med høyeste kortet tar inn kortene til medspillerne, med mindre det er noen som legger utpå like kort. Da kjempes det disse imellom, til det til slutt er en av dem som legger på et høyere kort enn den andre. 
Siste kortet fra trekkebunken, skal ikke trekkes inn for hånden, dette er trumf. 
Når første runden er over, tar den heldige vinneren av trumfkortet opp dette, og viser det til de andre. (Trumf går her på sort, ala hjerter, kløver, etc.) 
Om noen ikke har fått seg kort første runden, blir de «bordmattis» (også kalt «blodmattis», «blåmattis» eller «brentmattis»).  Det er ugunstig å bli «bordmattis», da man stiller uten kort til andre runde.  Noen varianter straffer «bordmattis» ytterligere ved at de får alle kortene mellom 2 og 5 av motspillerne før andre runde.


== Andre runde ==
Andre runde starter med at den som fikk trumfkortet, begynner å legge. Det er nå om å gjøre å kvitte seg med kortene man har trukket inn i løpet av runde 1. Det gjøres ved at man hele tiden må legge på høyere kort, i samme farge som blir lagt i bordet. Har man ikke høyere, kan man bruke trumf. Har man hverken høyere, eller trumf, må man trekke inn den nederste hånden som er lagt i bordet. Dersom «bordmattis» begynner uten kort må de først trekke inn kort og så kvitte seg med dem før de regnes som ferdig.
Mange spiller andre runde slik at det er lov å legge serier på to kort eller flere, men det forekommer også at regelen er slik at at det bare er lov å legge enkeltkort. Den som blir først ferdig vinner.
Taperen av spillet er «Mattis», og må stokke og dele ut bunken til neste spill.


== Variasjoner ==
I tilfeller der det blir lagt ut like kort i forskjellige verdier kan regelen "flest, høyest" brukes for å avgjøre hvem som skal kjempe. For eksempel vil 3 stk 2-ere kjempe selv om det også ligger 2 stk konger på bordet.
«Bordmattis» får ikke bli med i andre runde.


== Eksterne lenker ==
«Mattis». Spillby. Besøkt 4. august 2007.
Super Princess Peach

Super Princess Peach er et videospill utviklet av TOSE og utgitt av Nintendo til Nintendo DS. Spillet skiller seg ut fra mengden med Mario-spill ved å snu på de tradisjonelle rollene; denne gangen skal Prinsesse Peach redde Mario og kompani fra Bowser. Super Princess Peach har det som forventes av et sidescrollende Mario-spill, til tross for hovedfigurens unike egenskaper og spillets feminine touch.


== Spillmekanismer ==
Prinsessen kontrolleres på samme måte som Mario styres i et tradisjonelt sidescrollende plattformspill. Godt hjulpet av sin utbrettbare følgesvenn, paraplyen Perry, må Peach fullføre en mengde baner. Prinsessen kan få unike egenskaper ved å endre humøret. Hvis spilleren trykker på hjerteformede ikoner som uttrykker spesielle følelser (glede, sinne, sinnsro og sorg), endrer prinsessen humøret brått og kan takle visse situasjoner for å avansere i spillet.


== Eksterne lenker ==
(en) Super Princess Peach hos MobyGames 
(en) Super Princess Peach på Internet Movie Database 
(en) Super Princess Peach på Behind The Voice Actors 
(en) Super Princess Peach hos Internet Game Database 
(en) Super Princess Peach hos GameFAQs
Tummel

Tummel er et svensk-dansk band som ble startet i 1997 og spiller balkan-klezmer-rock. Bandet har en stor fanskare i Danmark, Estland, Italia, Slovenia, Sverige og Storbritannia.


== Diskografi ==
Oy!      (2001)
Transit (2004)
Payback Time (2009)


== Eksterne lenker ==
(sv) Offisielt nettsted 
(en) Tummel på Discogs 
(en) Tummel på MusicBrainz 
(en) Tummel på Songkick
Herbert Plank

Herbert Plank (født 3. september 1954 i Sterzing) er en tidligere italiensk alpinist.
Fra begynnelsen på 1970-årene var Plank en av få alpinister som kunne utfordre det dominerende østerrikske laget med Franz Klammer og Canadas utforlag (the Crazy Canucks). Mellom 1973 og 1980 tok han fem seire i utfor. Han stilte bare unntaksvis til start i de tekniske disiplinene.
Karrierens høydepunkt var OL 1976 i Innsbruck. I utforløypa kjørte han inn til bronsemedalje, bare slått av Franz Klammer og Bernhard Russi. Fire år senere, under OL 1980 i Lake Placid kom han på sjetteplass.
Han la opp etter sesongen 1980/81.


== Verdenscupseire ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Herbert Plank – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Herbert Plank – Olympedia 
(en) Herbert Plank – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(it) Herbert Plank – Italias olympiske komité 
(en) Herbert Plank – FIS (alpint) 
(en) Herbert Plank – ski-db.com
Claudia Brücken

Claudia Brücken (født 7. desember 1963, i Berching i Oberpfalz i Bayern) er en tysk sangerinne innenfor genrene pop/electronica.
Brücken var forsanger i bandet Propaganda og derigjennom en del av Poul Morley og Trevor Horns eksperimenter med plateselskapet ZTT Records. Sammen med Thomas Leer virket hun senere i duoen Act, for deretter å gå solo med albumet Love: And A Million Other Things (1991).
Siden har hun blant andre samarbeidet med Apoptygma Berzerk, Andrew Poppy, Paul Humphreys fra Orchestral Manoeuvres in the Dark, Martin Gore fra Depeche Mode, Andy Bell fra Erasure, Stephen Hague m. fl.  


== Diskografi i utvalg ==
1988 - Laughter, Tears and Rage (under navnet Act med Thomas Leer)
1991 - Love: And A Million Other Things
2004 - Laughter, Tears And Rage - The Anthology (trippelcd under navnet Act med Thomas Leer)
2004 - Item (under navnet OneTwo med Paul Humphreys)
2005 - Another Language (med Andrew Poppy)
2007 - Instead (under navnet OneTwo med Paul Humphreys)
2011 - Combined (compilation)
2012 - This Happened: Live at the Scala
2012 - The Lost Are Found (covernumre)
2014 - Where Else
2018 – Beginn (med Jerome Froese)


== Eksterne lenker ==
(en) Claudia Brücken – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Claudia Brücken på Internet Movie Database 
(en) Claudia Brücken hos The Movie Database 
(en) Claudia Brücken på Discogs 
(en) Claudia Brücken på MusicBrainz 
(en) Claudia Brücken på Songkick 
(en) Plateselskapet There (there)s hjemmeside
(fr) Fransk fanside
(en) Everyone Says "Hi" , youtube.com
Rudolf Rominger

Rudolf Rominger (født 21. august 1908, død 8. november 1979) var en sveitsisk alpinist, flere ganger verdensmester.


== VM-resultater ==
1936 – gull i utfor og kombinasjonen, bronse i slalåm
1938 – gull i slalåm, sølv i kombinasjonen
1939 – gull i slalåm


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rudolf Rominger – FIS (alpint) 
(en) Rudolf Rominger – ski-db.com
Hauketo

Hauketo er et strøk i Bydel Søndre Nordstrand, primært med småhusbebyggelse. Strøket er avgrenset av Ljanselva i nord, Øvre Ljanskollen i vest, og Prinsdal i sør. Arealet faller i hovedsak sammen med Hauketo gårds inn- og utmark, som ble utparsellert i flere trinn gjennom 1900-tallet.
I 1925 ble Østfoldbanens trasé lagt gjennom strøket, som dermed fikk sitt jernbanestoppested. Hauketo holdeplass er i dag et viktig trafikknutepunkt med mange daglige anløp av lokaltog.

Etter krigen ble et område like sør for Hauketo gård utbygd med boligblokker i regi av Akers mekaniske verksted. Frem til 1980-tallet var disse bebodd av ansatte ved bedriften, men deretter er leilighetene blitt gjort tilgjengelige på det åpne markedet.  
Neste større utbygging i området skjedde rundt 1980, da boligblokker og rekkehus ble oppført i randsonen av den nordligste utløperen av Grønliåsen. Boligområdet består av to borettslag som er oppkalt etter to lokale stedsnavn – Nebbejordet og Rugdeberget.      
På slutten av 1980-årene og frem til 2010 har Hauketo utviklet seg til et villaområde, med unntak av borettslagene Nebbejordet og Rugdeberget. 
Et forretningsbygg med et par forretninger og diverse serviceinstitusjoner kom til senere i 1980-årene. Hauketo gård oppstod i middelalderen, og på gårdstunet ligger det et svalgangshus fra 1700-tallet. Det var lenge nokså forfallent, men er blitt restaurert og satt i stand som bolig. Gården ligger langs den fredrikshaldske kongevei, og på gården har det i perioder på 1700- og 1800-tallet vært hvilested for farende folk som skulle til Christiania. Slike hvilesteder må ikke forveksles med skysstasjoner og gjestgiverier. De var enklere steder der folk og hester kunne hvile på reisen til eller fra byen. 


== Se også ==
Hauketo skole
Hauketo stoppested
Hauketo-Prinsdal kirke


== Eksterne lenker ==
(en) Hauketo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Historisk turtips på Hauketo & Prinsdal
Dear John (TV-serie)

Dear John (Kjære John) er en amerikansk komiserie som gikk på NBC fra 1988 til 1992. Serien handler om John, en man som får livet snudd på hodet etter en skilsmisse. Etter skilsmissen begynner han å delta på en støttegruppe for skilte og ensomme mennesker. Rollen en John ble spilt av Judd Hirsch. Andre sentrale roller ble spilt av Isabella Hofmann, Jane Carr, Jere Burns, Harry Groener, Billie Bird og Tom Willett.I Norge ble serie vist på NRK fra 1989.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dear John på Internet Movie Database