jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Heinkel He 162

Heinkel He 162 «Volksjäger» (folkejager) var et tysk en-motors jetdrevet jagerfly, utviklet av Heinkel for Luftwaffe under andre verdenskrig. Prototypen (VI+IA, Werk-Nr.200001) fløy 6. desember 1944, og flyet var det andre operative tyske jet-jagerflyet. Det var også det raskeste av sin generasjon fly uansett land. «Volksjäger» var Reichsluftministeriums offisielle navn på flyet, men det var også kjent som «Salamander» i utviklingsfasen. I tillegg fikk flyet kallenavnet «Spatz» (spurv) av Heinkel. Flyet besto hovedsakelig av tre ettersom det var lite tilgjengelig metall i Tyskland i sluttfasen av krigen. Mye av metallet ble også forbeholdt frontjagere som Messerschmitt Me 262 og Arado Ar 234.
Etter godkjenning fikk Heinkel produksjonsoppdraget den 15. september 1944, og allerede 69 dager senere, 6. desember 1944, fløy den første prototypen. Den styrtet imidlertid på grunn av materialsvikt ettersom det under planleggingen hadde vært forsøkt å klare seg i mest mulig grad uten knappe materialer som aluminium. Vingene og deler av skroget var derfor konstruert av tre. Materialsvikten fortsatte å være et problem med He 162. Til slutt ble det fastsatt en fartsgrense på 600 km/t. He 162 var også utstyrt med katapultsete, som på grunn av maskinens svakheter ble benyttet ganske ofte. Første gangen flyet var i kamp skjedde den 26. april 1945, og den førte angivelig til en nedskytning. På grunn av krigssituasjonen nådde bare noen få maskiner frem til fronten. Omkring 50 maskiner ble etter kapitulasjonen erobret av britene på militærflyplassen Leck/Schleswig.


== Trivia ==
En ide var at medlemmer av Hitlerjugend skulle fly He 162 ettersom voksne Luftwaffe-piloter etter hvert hadde blitt en mangelvare. Flyet viste seg imidlertid å være vanskelig å fly, selv for erfarne piloter og ideen med unge piloter ble skrinlagt.


== Spesifikasjoner ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Balous, Miroslav and Bílý, Miroslav. 'Heinkel He 162 Spatz (Volksjäger) (CZ/EN). Prague, Czech Republic: MBI, 2004. ISBN 80-86524-06-X.


== Eksterne lenker ==
Wings Palette-fargelegging
Acergy

Acergy S.A. (OSE: ACY, NASDAQ: ACGY) var en av fire hovedaktører (Subsea7, Technip og Saipem) blant havbunnsingeniør- og konstruksjonsselskaper. Havbunnsingeniør og konstruksjon omfatter bygging, transport, installasjon, vedlikehold og fjerning av undervannsinfrastruktur og systemer for produksjon av olje og gass.
Selskapet hadde en markedsverdi på tre milliarder dollar og opp i mot 7000 ansatte. Virksomheten ble organisert i regionale divisjoner over hele verden med hovedkontor i Sunbury i England. De viktigste områdene til nå har vært Nordsjøen og Vest-Afrika med økende aktivitet i Brasil og Asia. 
Tjenestene dekker:

SURF (Subsea, Umbilicals, Risers & Flowlines)
IMR (Inspeksjon, Vedlikehold & Reparasjon)
Conventional (faste plattformer og tilknyttet rørledning)
Trunkline (legging av rørledning)Selskapet ble stiftet som Stolt Nielsen Seaway tidlig på 1970-tallet og vokste organisk og ved overtakelse av andre selskaper. 
Da skipsreder Jakob Stolt-Nielsen solgte seg ut av daværende Stolt Offshore i 2005 var et av kriteriene for salget at Stolt-navnet skulle vekk. Det nye navnet Acergy ble tatt i bruk 1. februar 2006. Navnet kommer av latin acer som betyr ener og den siste stavelsen i ordet "energy".


== Sammenslåing ==
21. juni 2010 ble det kunngjort at Acergy skulle inngå en likeverdig sammenslåing med det konkurrerende selskapet Subsea 7. Det nye selskapet vil være dominerende i sin bransje og ha navnet Subsea 7. Denne sammenslåingen ble fullbyrdet 10. januar 2011 og firmanavnet Acergy er ikke lengre i bruk. Inntil videre vil fartøyene som har "Acergy" i navnet ikke endre navn.


== Flåte ==
Skip:
Acergy Condor
Acergy Discovery
Acergy Eagle
Acergy Falcon
Acergy Harrier
Acergy Hawk
Acergy Legend
Acergy Osprey
Acergy Petrel
Acergy Viking
Far Saga (time charter)
Pertinacia (time charter)
Polar Queen (time charter)
Sapura 3000,
Skandi Acergy
Acergy Havila (Newbuild)
Borealis (Newbuild)Prammer:
Acergy Polaris,
Arwana
Acergy Orion


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
Joseph Hirshhorn

Joseph Herman Hirshhorn (født 11. august 1899, død 31. august 1981) var entreprenør, finansmann og kunstsamler. Han var opprinnelig fra Latvia, men utvandret til USA sammen med sin mor, som var blitt enke, da han var seks år gammel.


== Biografi ==
Hirsholm fikk seg jobb på et kontor på Wall Street bare 14 år gammel. Tre år senere, i 1916, ble han aksjemegler og tjente $168 000 det året. Han solgte seg ut av sine investeringer på Wall Street bare to måneder før krakket i 1929 og tok ut $4 millioner kontant. 
Formuen skapte han på gruvedrift og oljehandel. I 1930-årene fokuserte han mye på gull og uran i Canada og etablerte et kontor i Toronto i 1933 til tross for at byen på den tiden var lite vennlig mot utlendinger. I 1950-årene var han og geologen Franc Joubin ansvarlige for Big Z-funnet av uran i nordøstlige Ontario og den påfølgende etableringen av Elliot Lake, Ontario. Hirshhorn Avenue, en boliggate i byen er oppkalt etter ham. Da han i 1960 solgte sin siste uran-aksje, hadde han tjent over 100 millioner dollar i kontanter på urandriften.  Det skjedde ikke uten kontroverser, han ble etterforsket av politiet og to ganger dømt for å bryte kanadisk lov når det gjaldt valutaveksling. Han var også tiltalt for flere andre forhold. 
Da han begynte å tjene penger, begynte han også å kjøpe kunst. 


== Litteratur ==
Hyams, Barry (1979): Hirshhorn, Medici from Brooklyn: A biography. Dutton, ISBN 0-525-12520-5


== Se også ==
Hirshhorn Museum and Sculpture Garden
Dakis Joannou

Dakis Joannou er en gresk-kypriotisk industrimann og kunstsamler. Han ansees som en av de viktigste samlere av europeisk samtidskunst. Han eier verk av blant andre Jeff Koons, Vanessa Beecroft, Michael Bevilacqua, Ashley Bickerton, Cai Guo-Qiang, Maurizio Cattelan, Verne Dawson, Matt Greene, Mike Kelley, Joseph Kosuth, Liza Lou, Miltos Manetas, Takashi Murakami, Ningura Napurrula, Shirin Neshat, Cady Noland, Chris Ofili, Gabriel Orozco, Yinka Shonibare, Shahzia Sikander, Kara Walker, Nari Ward og Christopher Wool.Mange av verkene har vært utstilt i ledende museer.
Joannou er grunnlegger av Deste Foundation, et senter for samtidskunst.


== Referanser ==
Theobald Boehm

Theobald Boehm (født 9. april 1794 i München i Bayern, død 25. november 1881 samme sted ) var oppfinner og fløytist.
Boehm lærte gullsmedfaget av sin far. Etter å ha laget sin første tverrfløyte lærte han instrumentet raskt å kjenne, og allerede som 18-åring ble han ansatt i Det kongelige bayerske orkesteret; da han var 21 var han førstefløytist. Mens han utøvde instrumentet eksperimenterte han også med å lage fløyter av mange ulike materialer; blant annet tropiske hardtresorter (vanligvis grenadillatre), sølv, gull, nikkel og kobber. Han utførte også eksperimenter med å flytte plasseringen av tonehullene. Etter å ha studert akustikk ved universitetet i München begynte han i 1832 arbeidet med å forbedre tverrfløyten. I 1847 tok han patent på et revolusjonerende nytt grepsystem som danner utgangspunktet for utformingen av enhver moderne tverrfløyte, og har påvirket grepsystemet til flere andre instrumenter. Instrumentet ble for første gang vist frem under Londonutstillingen i 1851. I 1871 gav Boehm ut «Die Flöte und das Flötenspiel» (Fløyten og fløytespilling), en bok som omhandler de akustiske, tekniske og artistiske aspektene ved Boehmfløyten.


== Verk ==
Die Flöte und das Flötenspiel in akustischer, technischer und artistischer Beziehung. Zimmermann, Frankfurt a.M. 1980 <Opptrykk av utgaven Leipzig 1870>
Über den Flötenbau und die neuesten Verbesserungen desselben. Schott, Mainz 1847
Schema zur Bestimmung der Löcherstellung auf Blasinstrumenten. red. og innledning av Karl Ventzke. Etterord av Otto Steinkopf (= Edition Moeck 4020). Moeck, Celle 1980, ISBN 3-87549-011-8.


== Referanser ==


== Litteratur ==
(de) Heinz Becker: «Boehm, Theobald Friedrich.» I Neue Deutsche Biographie (NDB). Bind 2, Duncker & Humblot, Berlin 1955, ISBN 3-428-00183-4, s. 384 f. (digitalisering).
Gabriele Buch-Salmen, Adelheid Krause-Pichler: Handbuch Querflöte. Bärenreiter, Kassel 1999, ISBN 3-7618-1344-9.
Gustav Scheck: Die Flöte und ihre Musik. Schott, Mainz 1975, ISBN 3-7957-2765-0.
Karl Ventzke: Boehm-Instrumente (= Fachbuchreihe Das Musikinstrument. Bind 39). Verlag Das Musikinstrument, Frankfurt am Main 1982, ISBN 3-920112-30-X.


== Eksterne lenker ==
(en) Theobald Boehm – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(de) Verk av og om Theobald Boehm i katalogen til det tyske nasjonalbiblioteket
(en) Fritt tilgjengelige noter av Theobald Boehm i International Music Score Library Project
(de) Verk av og om Theobald Boehm i Deutsche Digitale Bibliothek
(de) Theobald Boehm i Bayerisches Musiker Lexikon Online (BMLO)
Reichsluftfahrtministerium

Reichsluftfahrtministerium (RLM), Riksluftfartsministeriet, var et departement i det tredje rike med hovedkvarter i Berlin. 


== Historie ==
Reichsluftfahrtministerium hadde ansvaret for utviklingen og produksjonen av fly for Luftwaffe. Hermann Göring ledet ministeriet, noe som ga det en særstilling innen det NSDAP. I forbindelse med den tyske opprustningen før andre verdenskrig vokste RLM betraktelig.


== Bygningen, Detlev Rohwedder-huset ==
Bygningen ble oppført på Hermann Görings ordre mellom 1935–1936 og har idag adresse Wilhelmstraße 97 / Leipziger Straße 5–7 som dagens adresse. Bygget ble tegnet av Ernst Sagebiel, og er et typisk eksempel på nasjonalsosialistisk arkitektur. Det var et av få bygg som klarte seg under bombingen av Berlin under krigen. Etter krigen ble bygget først overtatt av den sovjetiske okkupasjonsmakten, og deretter av Øst-Tysklands ministerråd. Som Haus der Ministerien ble bygningen et fokalpunkt for folkeoppstanden 17. juni 1953.
Etter den tyske gjenforeningen huset bygningen institusjonen Treuhand som arbeidet med å privatisere tidligere statlig eide østtyske bedrifter. Den første lederen av Treuhand var Detlev Karsten Rohwedder som ble drept 1. april 1991. Ingen ble dømt for mordet, men pressen mottok et brev, angivelig fra Rote Armee Fraktion der denne organisasjonen påtok seg ansvaret. Bygningen ble 16. januar 1992 oppkalt etter ham, med det offisielle navnet Detlev Rohwedder-huset (tysk: Detlev-Rohwedder-Haus).
Bygningen har siden 1999 huset det tyske finansdepartementet.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Reichsluftfahrtministerium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Det tyske finansdepartementets presentasjon av bygningens historie
Ronald Lauder

Ronald Steven Lauder (født 26. februar 1944 i New York) er en amerikansk forretningsmann, filantrop og kunstsamler. Han er sønn av Estée Lauder og Joseph Lauder, som grunnla kosmetikkfirmaet Estée Lauder.


== Referanser ==
Dolphin Drilling

Dolphin Drilling (OSE: DDASA; tidligere Fred. Olsen Energy) tilbyr tjenester til offshoreindustrien innen utvikling og produksjon av olje og gass. Selskapet operererer i dag med to divisjoner;  boring og en ingeniør- og fabrikkdivisjon. 
Selskapet har hovedkontor i Oslo, samt kontorer i Stavanger, Storbritannia, Brasil, Mexico, Ungarn, India, USA og Singapore. Selskapet ble etablert i 1997 og er notert på Oslo Børs med ticker FOE. Største eiere er selskapene Bonheur og Ganger Rolf, som kontrolleres av Olsen-familien. Styreformann er Anette Olsen.
Selskapsverdi 52 millioner kroner (per 15. april 2019) 


== Flåte som eies og opereres ==
1 ultradypvann boreskip – 10 000 ft vanndyp
1 dypvann borerigg – 7 000 ft vanndyp
6 Medium vanndyp halvt nedsenkbare borerigger
1 britisk sertifisert halvt nedsenkbar boligrigg


=== Fartøyer ===
Belford Dolphin
Byford Dolphin
Bideford Dolphin
Borgland Dolphin
Borgny Dolphin
Bredford Dolphin
Bolette Dolphin
Bollsta DolphinBorgsten Dolphin
Borgholm Dolphin
Blackford Dolphin


=== Tidligere FOE-eide rigger ===
Bulford Dolphin – First Olsen Ltd. solgte i september 2007 «Bulford Dolphin» for 211 millioner dollar til det indiske Aban Offshore. Riggen fikk navnet Aban Pearl. Riggen forliste mai 2010 utenfor Venezuela.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Talkshow

Et talkshow er en type studiobasert TV-program hvor samtalen står sentralt. Ordet stammer fra amerikansk engelsk «talkshow», mens det tilsvarende britisk engelske ordet er «chatshow». På svensk kalles det pratprogram. Talkshow er ofte direktesendte.
Dermed har det blitt et varemerke for kommersielle TV-kanaler, spesielt i USA. Basiselementene i programformen er en programleder, gjester og publikum.
Den ene blir sendt tidlig på kvelden, det er ofte en kvinnelig programleder og en tar for seg intime og private saker relatert rundt og med et fokus på enkeltpersoner og forholdet mellom dem. Eksempler på dette er The Oprah Winfrey Show, The Ricki Lake Show og The Jerry Springer Show.
Den andre typen blir sendt sent på kvelden, det er ofte en mannlig programleder og programmet relaterer seg rundt offentlige personer som kjendiser eller politikere. Late Night with Conan O'Brien, The Tonight Show i USA og Senkveld med Thomas og Harald og Skavlan i Norge og Sverige er eksempler på dette.
Jon Heder

Jonathan Joseph «Jon» Heder (født 26. oktober 1977 i Fort Collins i Colorado) er en amerikansk skuespiller som fikk sitt gjennombrudd med filmen Napoleon Dynamite i 2004.
Jon Heder hadde hovedrollen i filmen Blades of Glory, sammen med Will Ferrell i 2007.


== Eksterne lenker ==
(en) Jon Heder på Internet Movie Database 
(sv) Jon Heder i Svensk Filmdatabas 
(da) Jon Heder på Filmdatabasen 
(da) Jon Heder på Scope 
(fr) Jon Heder på Allociné 
(en) Jon Heder på AllMovie 
(en) Jon Heder hos The Movie Database
Skobespar

Skobespar var knotter av jern i omtrent samme størrelse som tegnestifter. De var formet som en liten kuppel som sto på tre pigger.
Disse ble slått inn i lærsåler for å dempe slitasje. Sålelær var noe mindre slitesterkt enn dagens sålemateriale. Sålene kunne skiftes ut hos en skomaker, men det kostet penger, så skobesparene hadde sin glanstid så lenge lærsålene var enerådende.
Det nye gummimaterialet uskide og nye limtyper var mere vennlig mot tregolv, så skobespar er gått over i historien som kuriositerer.
James Ashcroft

James Ashcroft (født 12. september 1878 i Liverpool, England, død 9. april 1943) er en tidligere fotballspiller for bl.a. Woolwich Arsenal og Blackburn Rovers. Hans rolle på banen var som keeper. 
Ligadebuten for Woolwich Arsenal kom 15. september 1900 mot Burton Swifts (2. divisjon, 0-1 borte, ca. 1 300 tilskuere). Han fikk A-landskamper for England (debut: 17.02. 1906 mot Irland (5-0 i Belfast), 3 kamper, 0 mål), og spilte for følgende klubber: Wilby’s United (junior), Anfield Recreation Club (junior), Garston Copperworks (junior), Everton (amatør), Gravesend United (1899), Woolwich Arsenal (juni 1900: 273 k, 0 mål), Blackburn Rovers (mai 1908) og Tranmere Rovers (fra 1913). Rykket opp til 1. divisjon i 1903/04. Vinner av «Southern Profossional Charity Cup» i 1905/06 (og finalist i 1903/04). Representerte «The Football League» ved 2 anledninger (1904 og 1906). Fra Gravesend United til Woolwich Arsenal 20. juni 1900. Fra Woolwich Arsenal til Blackburn Rovers 5. mai 1908.


== Karriere ==
Malmö Aviation

Malmö Aviation, nå kalt BRA, er et regionalt flyselskap med base i Malmö, Sverige. Selskapet flyr ruter innenriks i Sverige. Selskapets hovedbase er på Malmö lufthavn, med hub på Stockholm-Bromma lufthavn.  I 2016 byttet Malmö Aviation og Braathens Regional varemerke til BRA (kort for Braathens Regional Airlines).


== Flåte ==
Malmö Aviations flåte består av følgende fly (januar 2013): 

9 Avro RJ100
3 Avro RJ85


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Braathens Regional Aviation – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Annapurna

Annapurna (også Annapurna Himal) er et 55 kilometer vidt fjellmassiv i Himalaya. Det høyeste punktet, Annapurna I, ligger 8091 moh., noe som gjør det til verdens tiende høyeste fjell. I 1980 ble høyden oppgitt til 8078 meter.Annapurna ligger i Nepal, og navnet er sanskrit for «Innhøstingens Gudinne» eller fruktbarhetsgudinnen. Administrativt ligger kjeden på østgrensa til Myagdi mot Kaski, i Dhaualagiri sone i Nepals Vestregion. Fjellet går høyt opp inne i Kaski, men toppen på Annapurna I skal være innafor Myagdi.
Annapurna I regnes som et av de farligste fjell i verden å bestige, mye på grunn av svært stor skredfare og fordi klatringen er teknisk vanskelig. Pr. 2018 hadde kun 191 mennesker stått på toppen, og 63 personer har omkommet under forsøk på bestigning av fjellet. Dette gir en dødsrate på hele 33%.
Annapurna I det første fjell over 8000 meter som fikk en vellykket bestigning. Området var lite utforsket og kartene var ufullstendige eller upålitelige. Den 3. juni 1950 sto Maurice Herzog og Louis Lachenal fra en fransk ekspedisjon som de første mennesker på toppen av et av verdens 14 fjell over 8000 meter. Ekspedisjonen hadde noen uker tidligere gitt å nå toppen av Dhaulagiri.Annapurna II, den østligste toppen i massivet, ble først klatret i 1960. I forhold til høyde over havet (7937 moh.), avstand til nærmeste høyere topp (30,5 kilometer til Annapurna I), og primærfaktor (2437 meter) er også Annapurna II et av Himalayas mest overveldende fjell, og det 16. høyeste fjell i verden.
Machapuchare (6993 moh.) er en annen markant topp i Annapurna-massivet. Dette er et av Nepals hellige fjell, og derfor stengt for klatrere.
Annapurna Himal er også kjent for et flott terreng for fotturer. Det finnes tre hovedruter for fotturer i regionen: til Jomsom Muktinath, til Annapurna base camp, og turen rundt hele Annapurna-kjeden. Omkring to tredjedeler av alle fotturister til Nepal drar til Annapurna-regionen. Området er lett tilgjengelig i Himalaya-forstand, det finnes mange hoteller i området, og vandringen her byr på både utsikt til imponerende fjell, og muligheter for å besøke utallige landsbyer underveis.
Den 23. april 2019 besteg, som første nordmann, Håkon Åsvang (49) toppen.


== Se også ==
Liste over verdens høyeste fjell


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Annapurna Himal – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Annapurna – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Kart over Annapurna-kjeden
Annapurna på Peakware Arkivert 2. mai 2010 hos Wayback Machine.
Annapurna I på summitpost.org
Annapurna Base Camp fotogalleri
Annapurna Base Camp Trek av Rangan Datta
Herskapelig

Herskapelig var en norsk tv-serie som gikk på NRK1 fra 1997 til 2006 med Toppen Bech som programleder. I denne serien fikk man et innblikk i landets mest fornemme slott og herregårder. Toppen Bech klarte å få de ofte mediesky eierne til å vise sine praktfulle hjem med alt det de hadde av antikviteter, praktfullt interiør og kulturhistoriske minner på tv. I 2004 ble også herregårder i England, Danmark og Sverige besøkt.


== Sesongoversikt ==


== Noen av herregårdene og hotellene som ble besøkt ==


== Bak serien ==
Regi:Toppen Bech, Liv Ørsted, Pål Sommer-Erichson, Vivi Børli, Nina Matheson, Bjørn Scheele, Kristoffer Metcalfe, Erlend Røeggen
Produksjonsledere: Eva Marie Gransæter, Berit Ruud Bekken


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Noen av episodene på NRK Nett-TV
Derbi

Derbi er et italiensk-eid varemerke som startet og produseres i Spania. Eierne er PiaggioGroup. Derbi lager mopeder, firehjulinger (ATV) og lette motorsykler. De siste årene har selskapet også produsert tyngre sykler. Derbi har gjennom en årrekke vært en populær moped og lett motorsykkel her til lands, Derbi omsatte for godt over 100 millioner norske kroner i Norge da den nye Derbi GPR kom på markedet i 2004.
Derbi er kjent for røft design og holdbare motorer som er svært lett å trimme (øke effekt).
Peter Iwers

Peter Iwers (født 15. mai 1975 i Stockholm) er en svensk musiker som tidligere spilte bass i det svenske metallbandet In Flames. Han er nåværende bassist i den svenske supergruppa The Halo Effect, som består utelukkende av tidligere medlemmer av In Flames. Han er bosatt i Göteborg.
Han har tidligere spilt i et band kalt Chameleon. Bassisten er veldig interessert i Sci-fi, og elsker Star Wars.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Peter Iwers – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Peter Iwers på Discogs 
(en) Peter Iwers på MusicBrainz 
(en) Peter Iwers på Encyclopaedia Metallum 
(en) Peter Iwers på AllMusic 
Peter Iwers på Twitter 
Peter Iwers på Facebook 
Peter Iwers på Instagram
Stolmen

Stolmen er den fjerde største øya i Austevoll kommune i Vestland. Som de fleste andre øyer ute mot kysten er kjennetegnet nakne knauser, lyngheier og litt skog. Høyeste punktet på Stolmen heter Såta og er ca. 60 meter høyt.
Befolkningskonsentrasjonene heter Våge, Aarland, Stangeland, Mølna, Kvalvågen og Valhammar.
Øya har 206 innbyggere pr. januar 2007.
Stolmabrua binder øya sammen med øya Selbjørn. Da den ble fullført i november 1998 var den verdens lengste fritt frembygg-kassebro i lettbetong. Per 2019 er det to butikker på Stolmen; Joker Stolmen og Kakeriet.


== Historie ==
Det har blitt gjort arkeologiske funn fra bl.a. vikingtiden.
Det var stor tysk aktivitet på Stolmen under andre verdenskrig. På det meste var over 1000 tyskere stasjonert her. De bemannet observasjonsposter, radiostasjon og kystartilleri.
På 70-tallet var det en Decca-stasjon helt sør på øya på Våge.
United World College of South East Asia

United World College of South East Asia, er en av skolene til United World Colleges stiftelsen. Skolen ble grunnlagt som den andre skolen til UWC i 1971. Skolen holder til i bygningene til en tidligere britisk militær skole. Skolen er den aller største av UWC skolene med over 2900 elever. Grunnen til den store elevmassen er at skolen også fungerer som en internasjonal ​barne- og ungdomsskole i Singapore. 


== Historie ==
Det var Kurt Hahn som så for seg en skole hvor unge mennesker fra hele verden kunne studere og bo sammen. Tanken bak dette var å skape økt forståelse og toleranse på kryss av etniske, religiøse og politiske grenser. Denne idéen kom til live med åpningen av Atlantic College i 1962. UWC stiftelsen ble utvidet med åpningen av UWC i Singapore i 1971. Denne skolen ble først startet som en partner skole, men ble fullverdig UWC medlem i 1975.  


== Opptak ==
Opptak til skolen er basert på personlig motivasjon og akademiske resultater, uavhengig av etnisk, nasjonal, religiøs eller økonomisk bakgrunn. Elever søker opptak til UWC sine skoler gjennom hvert lands respektive nasjonalkomitéer, som igjen avgjør hvem som får plass. Elevene er mellom 16 – 18 år ved opptak. Praktisk talt alle elever har blitt tildelt stipender og legater for å dekke skolepengene. Disse stipendene og legatene er finansiert av tidligere elver, andre givere, forskjellige nasjonalkomitéer og utdanningstipender fra diverse statlige institusjoner. Den norske nasjonalkomitéen sender hvert år en eller to norske elever til skolen.


== Aktiviteter ved skolen ==
Alle elevene studerer for å få det anerkjente International Baccalaureate Diploma. Dette er et krevende undervisningsprogram på videregående skole nivå, hvor elevene velger seks eller sju fag fra bestemte fag grupper. Skolen legger stor vekt på at elevene skal aktivt delta i diskusjoner og prosjekt grupper som tar for seg internasjonale spørsmål. 
Utenom det faglige programmet må elevene også delta i andre samfunnsnyttige aktiviteter. Ved skolen i Singapore blir det lagt spesielt vekt på aktiviteter som hjelper de svak stilte samfunnene i bystaten. 


== Kjente elever ==
Daniel Bennett – Profesjonell fotball spiller.
Sean Ghazi – Skuespiller fra Malaysia
Khairy Jamaluddin – Politiker fra Malaysia
Jason Lo – Tv-personlighet og musiker fra Malaysia
Anya Major – Modell og skuespiller
Blair McDonough – Skuespiller fra Australia


== UWC's motto ==
UWC makes education a force to unite people, nations and cultures for peace and a sustainable future. We educate individuals to take responsibility for shaping a better world.


== Eksterne lenker ==
Skolens hjemmeside
United World Colleges
Norske nasjonalkomitéen