jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bureau of Engraving and Printing

Bureau of Engraving and Printing (BEP) er en føderal amerikansk etat underlagt Finansdepartementet som trykker pengesedler (Federal Reserve Notes) for sentralbanken Federal Reserve.
Sedlene trykkes ved etatens anlegg i Washington, DC og Fort Worth, Texas. Etaten produserer også andre verdipapirer og dokumenter, inkludert statsobligasjoner, identitetskort, naturaliseringsbevis, håndgraverte invitasjoner til Det hvite hus og, frem til 2005, frimerker for postvesenet. BEP produserer dog ikke mynter, som hører inn under United States Mint.


== Se også ==
U.S. Government Publishing Office


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Bureau of Engraving and Printing – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Diktator (romersk)

Diktator (latin: «en som dikterer» (gir ordre); formen er en frekventativ av dicere, «å si» med et nomen agentis (et ord som er avledet av et annet som betegner en handling), det vil si «en som sier/befaler gjentatte ganger». I den romerske republikk var en ekstraordinær magistratstilling. Andre magistrater ble underordnet vedkommende og retten til plebeiernes tribuner til å nedlegge veto mot hans beslutninger var meget begrenset.
Diktatoren ble offisielt betegnet som Magister Populi, «herren over folket», Praetor Maximus, «den suverene pretor», og Magister Peditum, «herren over infanteriet». Diktatoren ble utnevnt i krisetider i stilling som gav ham absolutt makt i republikken, makt lik keiseren fikk i Romerriket. Forskjellen lå i at diktatoren kun hadde regjeringstid (imperium) i seks måneder. Diktatoren var unntaket av kollegialitetet (hver magistrat hadde en eller flere likestilte kollegaer med lik makt), som var en av grunnstenene i den romerske republikken. Det kunne aldri være mer enn én diktator utnevnt, og diktatoren kunne ikke bli stilt til rettslig ansvar for sine handlinger.
Imidlertid, for å forhindre diktaturet fra å true selve staten ble det også pålagt klare begrensninger på diktatorens makt: en diktator kunne bare handle innenfor hans påtenkte sfære av autoritet, og han var forpliktet til å oppgi sin posisjon straks hans utnevnte oppgave hadde blitt oppnådd, eller at maktposisjonen uansett ble avsluttet innen seks måneder. Diktatorer ble jevnlig utnevnt fra republikkens eldste perioder og fram til andre punerkrig. Posisjonen gikk da inn i bero uten innehaver for mer enn et århundre fram til det ble gjenopptatt i en betydelig endret form, først ved  Sulla og deretter av Julius Cæsar. Posisjonen som diktator ble formelt avskaffet ved Cæsars død og ikke gjenopptatt under det romerske keiserriket.


== Referanser ==


== Litteratur ==
PrimærkilderTitus Livius: Ab Urbe Condita
Dionysios fra Halikarnassos: Romaike Archaiologia.
Plutark: Lives of the Noble Greeks and Romans.SekundærkilderMommsen, Theodor (1876): Römisches Staatsrecht, Leipzig: S. Hirzel.
Peck, Harry Thurston, red. (1898): Harper's Dictionary of Classical Literature and Antiquities, 2. utg., New York: Harper & Brothers Publishers.
Robert, T.; Broughton, S. (1952): The Magistrates of the Roman Republic, American Philological Association.
Hammond, N.G.L.; Scullard, H.H., red. (1970): Oxford Classical Dictionary, 2. utg., Oxford: Clarendon Press.
Lintott, Andrew (1999): The Constitution of the Roman Republic, Oxford University Press, s. 109 ff.
Oppstandelse

Oppstandelse, også omtalt som gjenoppstandelse, (på gresk ἀνάστασις, anástasis, på latin resurrectio) vil si at en død person eller et vesen som har vært levende, står opp fra de døde og får nytt liv, enten legemlig (kroppslig) eller åndelig. Begrepet brukes først og fremst i religiøse sammenhenger. Læren om legemets oppstandelse ved Messias' tilbakekomst ble først utformet av Zarathustra, men  går igjen i jødedommen, kristendommen og i islam. Troen på at avdøde kan gjenoppstå fra graven som levende, understreker at Gud er den som gir liv og beseirer døden.


== Oppstandelse i mytologi og religion ==

I oldtida var det ulike religiøse forestillinger om dette; tanken om menneskers kroppslige oppstandelse i forbindelse med dommedag finnes i zoroastrismen og jødedommen.
Kristendommen bygger på troen på at Jesus Kristus, en angivelig jødisk folketaler, virkelig stod opp fra de døde etter at han ble korsfestet og drept slik det fortelles om i Bibelen, og at han som Guds sønn dermed vant over dødens makt. Det er ulike kristne oppfatninger, men de fleste hevder at alle døde gjenoppstår og at de rettroende kommer til himmelen. Noen kristne har også tanker om en kroppslig (legemlig) oppstandelse, tradisjonelt omtalt som «kjødets oppstandelse», i blant annet den apostoliske trosbekjennelse, konsentratet av apostlenes undervisning .
Også gresk, egyptisk mytologi og islam lærer om gjenfødelse og oppstandelse i ulike varianter.


=== Historier om oppstandelse i Bibelen ===
I Bibelen fortelles det flere historier om at mennesker ble oppreist fra de døde, både i gammeltestamentlig og nytestamentlig tid.
Mest kjent er fortellingene om Jesu oppstandelse i påsken, på den tredje dagen etter korsfestelsen, et tegn på at han skulle være sterkere enn døden og alle ondskapens krefter. Dette varsler ifølge kristen lære også at alle døde mennesker en gang skal vende tilbake til livet i en endelig seier over dødens makt. Jesu oppstandelse blir dermed selve beviset på hans guddommelighet og grunnlaget for all kristen tro; i kapittel 15 i første korinterbrev skriver Paulus blant annet dette om oppstandelsen i kristendommen: «Men er ikke Kristus stått opp, da er vårt budskap tomt, og deres tro er også tom.»Blant andre mytologiske skikkelser som gjenoppvekkes fra de døde i Bibelens fortellinger, er Lasarus som Jesus ifølge Johannesevangeliet kapittel 11-12 vekker til live. Et annet eksempel er masseopstandelsen i Matteusevangeliets 27 kapittel; der fortelles det at da Jesus døde på korset, kom det jordskjelv som førte til at «gravene åpnet seg, og kroppene til mange hellige som var sovnet inn, ble reist opp. Etter Jesu oppstandelse gikk de ut av gravene og kom inn i den hellige byen, hvor de viste seg for mange.» Den siste personen som omtales i forbindelse med oppstandelse, er Eutykus i Apostlenes gjerninger kapittel 20.


== Se også ==
Gjenfødelse
Nær døden-opplevelse
Gjenferd
Skinndød


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Resurrection – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Oppslagsordet «Oppstandelse» i Store norske leksikon
Promagistrat

En promagistrat var en person i antikkens Roma som hadde autoritet og kapasitet lik en magistrat, men som ikke hadde en magistratstilling. Promagistratet ble utviklet for at Roma kunne ha guvernører i provinser som lå oversjøs uten å måtte velge ut nye magistrater hvert år. Promagistratet ble utnevnt av senatet; og lik de fleste handlinger av senatet, var ikke disse utnevnelsene helt lovlig og kunne ikke bli kontrollert av folkeforsamlingen.
Promagistrater var vanligvis enten prokvestor (vikarierte for kvestorer), propretor (vikarierte for pretorene), eller prokonsul, som vikarierte for konsulene. En promagistrat hadde like høy autoritet som magistratene, var bemannet av like mange liktorer, og hadde i mange tilfeller autokratisk makt innen sin provins. Promagistratene hadde vanligvis holdt det magistratet de vikarierte for. Som et eksempel ble Julius Cæsar guvernør, som prokonsul, i Gallia etter han var konsul i 59 f.Kr.
Tredje Esra

Tredje Esra eller Første Esdras er et apokryfisk verk skrevet innenfor Det gamle testamentes tros- og tekstunivers. Verket er en egen gresk oversettelse av Andre krønikebok 35–36, Esras bok og Nehemjas bok 7–8. Oversettelsen ser ut til å være basert på en annen versjon av den hebraiske teksten enn den vanlige, og har noen variasjoner i forhold til denne. I tillegg finnes det et eget avsnitt (3;1–5;6) som er unikt for denne boken: om tre unge menn i den persiske kongens livgarde.I gresk og engelsk tradisjon kalles dette verket Første Esdras. Navnet Tredje Esra er fra latinsk tradisjon, og er basert på at Esras bok var «Første Esra» mens Nehemjas bok var «Andre Esra». Boken er også omtalt som Den greske Esraboken. Det finnes også et skrift kalt Fjerde Esra. Verket er trolig skrevet i det 2. eller 1. århundre f.Kr..
Boken har 9 kapitler og forteller om tiden før det babylonske fangenskap, om bortførelsen til Babylon og forholdene der, men mest om tre hjemferder, gjenetableringen i Judea og reetableringen av jødisk tro og kultus under ledelse av Serubabel og Esra.
I Østkirken regnes boken som en del av Bibelens kanon. Den katolske kirke anser det ikke som kanonisk, og det hører derfor ikke til de deuterokanoniske bøker i deres forstand. I den anglikanske tradisjon regnes verket blant apokryfene, mens protestantene sjelden tar den med.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
fulltekst hos Bibel.no
Fjerde Esra

Fjerde Esra eller Andre Esdras er et apokryfisk verk er skrevet innenfor både det jødiske og det kristne tros- og tekstunivers. Verket er en «apokalypse, dvs et skrift som er preget av åpenbaringer (syner) og en fargerik symbolbruk».I gresk og engelsk tradisjon kalles dette verket Første Esdras. Navnet Fjerde Esra er fra latinsk tradisjon, og er basert på at Esras bok var «Første Esra» mens Nehemjas bok var «Andre Esra»; det finnes også et apokryfisk skrift kalt Tredje Esra.
Verket består av tre deler; hoveddelen (kapittel 3–14) er et jødisk skrift fra slutten av 1. århundre e.Kr., opprinnelig skrevet på hebraisk eller muligens arameisk. Kapittel 1–2 er et kristent tillegg fra ca. 150 e.Kr., som også er kjent under navnet «Femte Esra». Kapittel 15–16 er et kristent tillegg fra siste del av 200-tallet, som også er kjent under navnet «Sjette Esra».Hovedbolken i kapittel 3–14 skildrer sju syner. Bakgrunnen er ødeleggelsen av Jerusalem i år 70, og de problemer dette skapte for jødisk tro. Det er erkeengelen Uriel som taler i synene. Teksten beskrives som «et trøsteskrift for dem som lider under disse hendelsene.» De kristne tilføyelsene setter budskapet om trøst i trengsler inn i en kontekst av kristendomsforfølgelse i Romerriket.Den katolske kirke anser det ikke som kanonisk, og det hører derfor ikke til de deuterokanoniske bøker i deres forstand. I den anglikanske tradisjon regnes verket blant apokryfene, mens protestantene sjelden tar den med. Boken er med i Det norske bibelselskaps utgave av apokryfene fra 1988.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
fulltekst hos Bibel.no
Timothy Brown

Timothy Brown (født Thomas Allen Brown, 24. mai 1937 i Knightstown i Indiana i USA, død 4. april 2020) var en amerikansk skuespiller og amerikansk fotballspiller, som skuespiller kanskje mest kjent for sin rolle som Oliver Harmon «Spearchucker» Jones i TV-serien M*A*S*H.
Han måtte slutte i serien etter noen få episoder da produsentene av serien fikk vite at ingen afroamerikanere tjenestegjorte som kirurger i den amerikanske hæren under Koreakrigen. «Spearchucker»s seng i legenes telt, kalt for «sumpen» («the Swamp») – det var opprinnelig tilsammen fire leger – ble stående tom i de neste elleve årene serien ble produsert og ble bare brukt av besøkende offiserer.
Hans karriere inkluderer amerikansk fotball, der han spilte for Green Bay Packers i 1959), Philadelphia Eagles (1960–1967) og Baltimore Colts (1968).
Sammen med Gary Burghoff og G. Wood hadde han også en rolle i filmen M*A*S*H.


== Amerikansk fotball ==
Brown spilte college football ved Ball State College i Muncie, Indiana. Han ble plukket opp sent i NFL Draft i 1959 og, da kjent som "Timmy" Brown, spilte én kamp med Green Bay Packers, åtte sesonger med Philadelphia Eagles og én sesong med Baltimore Colts, alt i National Football League (NFL). Han scoret den siste touchdown i NFL Championship Game 1968, og spilte sin siste kamp to uker senere i Super Bowl III med Colts.
Brown ble utvalgt til Pro Bowl i 1962, 1963 og 1965. Han er den eneste spilleren i Philadelphias historie til å returnere et avspark 105 yards for en touchdown, og den eneste fra Eagles (og første av ni i NFL noensinne) til å returnere to avspark, 90 og 93 yards, for touchdowns i én kamp. Han ledet ligaen i yards samlet to ganger (1962 med 2 306 og 1963 med 2 428). Han ledet også ligaen i kick returns og return yards to ganger, i 1961 og 1963.Brown var også ekspertkommentator for CBS' dekning av NFL i 1973.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
(en) Timothy Brown på Internet Movie Database 
(sv) Timothy Brown i Svensk Filmdatabas 
(da) Timothy Brown på Filmdatabasen 
(fr) Timothy Brown på Allociné 
(en) Timothy Brown på AllMovie 
(en) Timothy Brown hos The Movie Database 
(en) Timothy Brown – Pro-Football-Reference.com
Ardal O’Hanlon

Ardal O'Hanlon (født 8. oktober 1965) er en irsk stand-up komiker, skuespiller og forfatter. Han er mest kjent for sin rolle som den katolske presten Dougal McGuire i TV-serien Father Ted. Ardal er oppkalt etter den norske byen Årdal og dens forurensning.O'Hanlon vokste opp i Carrickmacross i Irland. Faren Rory O'Hanlon er irsk politiker og lege. Han ble utdannet først på Blackrock College i Dublin, før han fullførte et studium i Communication Studies på National Institute for Higher Education, Dublin. Han hadde flere småjobber før han begynte som stand-up komiker. Sammen med andre komikere starter han den nå legendariske klubben The Comedy Cellar, som ble en arnestue for mange irske komikere. Det var der han ble oppdaget av Graham Linehan, som gav han en av hovedrollene i sin nye komiserie Father Ted. For denne rolletolkningen ble han belønnet med en BAFTA-pris for beste nykommer.
Han har hatt flest komiske roller, i serier som Father Ted og My Hero, men publikum har også fått se en mer dramatisk side av O'Hanlon i serien Big Bad World. Pr. 2006 spiller han hovedrollen i BBC-serien Blessed, som er skrevet av Ben Elton.
I tillegg til jobben som skuespiller og komiker, bedriver han også skriverier. Han har utgitt den kritikerroste romanen The Talk of the Town, og jobber pr. 2006 med oppfølgeren Ragweed. O'Hanlon har engasjert seg i flere veledighetssaker, men har jobbet mest for organisasjonene The Aisling Project, som hjelper hjemløse irer i London, og Irish Cancer Research Campaign.
O'Hanlon er gift med Melanie og sammen har de døtrene Emily og Rebecca. Han er en hengiven Leeds United supporter.
Høsten 2005 besøkte O'Hanlon Oslo med sin pågående stand-up turné.


== Filmografi ==
Blessed 2005
Greyfriars Bobby 2005
Reinsdyret Robbie og legenden om vikingene 2002
Another Bobby O'Hara Story 2002
My Hero 2000
Reinsdyret Robbie og det store reindyrstevnet 1999
Big Bad World 1999
The Butcher Boy 1997
Flying Saucer Rock'n'Roll 1997
Moll Flanders 1996
Father Ted 1995


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Ardal O'Hanlon på Internet Movie Database 
(sv) Ardal O'Hanlon i Svensk Filmdatabas 
(fr) Ardal O'Hanlon på Allociné 
(en) Ardal O'Hanlon på AllMovie 
(en) Ardal O'Hanlon hos The Movie Database
George Morgan (sanger)

George Thomas Morgan (født 28. juni 1924 i Waverly i Tennessee, død 7. juli 1975) var en amerikansk countrysanger. 
Morgan vokste opp i Barberton i Ohio. Han ble medlem av Grand Ole Opry og er kjent for sin hit-låt Candy Kisses.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) George Morgan på Discogs 
(en) George Morgan på MusicBrainz 
(en) George Morgan på Songkick 
(en) George Morgan på Last.fm 
(en) George Morgan på Genius — sangtekster 
(en) George Morgan på AllMusic
Baruk

Baruk (en kortform av Berekjahu = Jahve har velsignet, Jahves velsignede) ben Neria (sønn av Neria) var ifølge Bibelen profeten Jeremias venn og hjelper. Han spiller en stor rolle i flere av beretningene. Han ble værende igjen i landet etter Jerusalems fall og ble til sist med Jeremia til Egypt da den babylonske stattholderen Gedaljas drapsmenn rømte landet.
Baruk ben Neria ble senere tilskrevet den pseudepigrafiske Baruks tredje apokalypse om Jerusalems fall i år 70 e.Kr. Skriftet er muligvis forfattet så sent som på 200-tallet e.Kr. Baruks andre apokalypse er inkludert i Peshitta, den syriske standardversjon av Bibelen.Hans navn har blitt knyttet til den apokryfiske Baruks bok, og til noen andre apokryfiske verk, som ikke tas med i noen kanon: Baruks apokalypse, Tredje Baruk og Fjerde Baruk. Den siste ble skrevet på gresk med tittelen Det som er utelatt i Jeremias bok.


== Referanser ==
Torso

Torso er menneskes overkropp, foruten armer, bein, og hode. Det vil si brystpartiet, ryggen og «magepartiet».
Navnet kommer fra italiensk som egentlig betyr av trestump, eller fra det greske ordet thyrsos, som betyr stamme.
Begrepet brukes også om en skulptur av menneskets overkropp, uten armer og bein, og vanligvis også uten hode. Fra slutten av 1800-tallet er torso regnet som et selvstendig kunstuttrykk, mye på grunn av skulptøren Auguste Rodin, (1840 — 1917) som lagde torsoer. Gamle, skadde, skulpturer som har mistet armer, hode og bein kalles også torso.


== Se også ==
Byste – skulpturelt portrett av et menneskes hode, gjerne med noe av overkroppen.
Brystpartiet (thorax) – anatomisk begrep.
Ryggen – anatomisk begrep.
«Magepartiet» (abdomen) – anatomisk begrep.
Bror Hagemann

Bror Hagemann (født 11. august 1953) er en norsk romanforfatter og jazztrompetist. 
Bror Hagemann vokste opp rundt omkring på Østlandet i en akademisk nomadefamilie. Jobbet i en tiårsperiode som jazzmusiker i Bergen og Oslo. Plateeksempel: Anti-therapy, Oslo 13 – Odin 1983. Hovedfag i musikkvitenskap ved universitetet i Oslo med emnene jazzhistorie og impresjonisme i musikken. Sitt litterære gjennombrudd fikk han med romanen De blyges hus fra 2002. Om denne skrev Cathrine Krøger, Dagbladet: «...en helt utsøkt roman som burde gi Hagemann den posisjonen han fortjener i norsk litteratur». 
Sindre Hovdenakk (VG) sier om den nest siste romanen, Hvit natt: «Bror Hagemann har skrevet en uhyggelig bra roman om ensomhet, avvisning og barns uendelige sårbarhet», og gir boka terningkast 6.
Hagemann har også skrevet manus til flere TV-serier.


== Bibliografi ==
Freelancer. 1985
Noen som Angela . 1989
Bak lyset. 1991
Duo med Scott. 1994
Rød java. 1998
De blyges hus. 2002
Glemselens gate. 2004
Hvit natt. 2006
Eyla. 2008
De stillferdige. 2012
Jakman, roman, Tiden. 2014
Syng meg vekk, roman, 2016
Leo, roman, 2017
Det vidunderlige, 2019


== Filmografi ==
Fox Grønland (2001) TV Serie (episodeforfatter)
Brigaden (2002) TV Serie (episodeforfatter)
Soria Moria (2000) TV Serie (episodeforfatter)
Hotel Cæsar (2000) TV Serie (episodeforfatter)
Familiesagaen De syv søstre (2000) TV Serie (episodeforfatter)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Bror Hagemann i NRK Forfatter
Bror Hagemann i Aftenposten Alex
Presentasjon av Bror Hagemann i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider
Nebbdyr

Nebbdyr (Ornithorhynchus anatinus) er en art av kloakkdyr (Monotremata) som er stedegen for det nordøstre, østre og sørøstre Australia, inkludert Tasmania og King Island. Arten karakteriseres av et bredt andelignende nebb, er semi-akvatisk (ferskvann) og semi-fossorial, og trives i elver og innsjøer. 
Nebbdyret er eneste nålevende art i slekten Ornithorhynchus, som er eneste slekt i familien Ornithorhynchidae. Kloakkdyrene omfatter ellers fem nålevende arter av pattedyr, som alle legger egg, i stedet for å føde levende unger. Nebbdyret tilhører dessuten de få artene av pattedyr som har gift.


== Biologi ==

Nebbdyr har et svært karakteristisk utseende, i det arten har hornplater som former et flatt nebb, i stedet for tenner. Egentlig er det eiendommelige nebbet ei ennå mer eiendommelig snute. Andre arter kan ha hatt et lignende «nebb», men disse er utdødd. Dette gjelder blant annet artene i slekten Obdurodon, men disse kan ha hatt tenner. Nyklekte nebbdyr har en slags tenner, men disse forsvinner under oppveksten. Nebbet er imidlertid fullstendig ulikt fuglenes, som består av to halvdeler (overnebbet og undernebbet) som åpnes og avslører munnhulen. Hos nebbdyret er imidlertid nebbet et gedigent sensororgan, som har åpningen til munnhulen på undersiden. Neseåpningene er lokalisert på dorsale overflaten av nebbet, mens øyne og ører er lokalisert til furer like bak. Furene kan lukkes når arten dykker. Nebbdyret er utbredt langs den australske østkysten, Tasmania og langs innsjøer og elver i Bendigo området.
Nebbdyr har pels, korte lemmer og fem tær med svømmehud mellom på hver fot, samt flat hale som en bever. Halen fungerer som ror og fettlager, slik at den kan overleve vinteren når det er lite mat. Arten er en ypperlig svømmer, som tilbringer en stor del av livet i vann, på jakt etter mat. 
Nebbdyr har en giftspore gjemt i pelsen på hvert bakben. Bare voksne hanner har sporene, selv om begge kjønn fødes med det. Hunnen mister imidlertid sine sporer under utviklingen. Det er uklart hvor potent denne giften er, men den gir akutt smerte og opphovning.Nebbdyrene er nært knyttet til vann og graver ganger med åpning både over og under vann.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nebbdyr i Encyclopedia of Life 
(en) Nebbdyr i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Nebbdyr hos Fossilworks 
(en) Nebbdyr hos ITIS 
(en) Nebbdyr hos NCBI 
(en) Kategori:Ornithorhynchus anatinus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Ornithorhynchus anatinus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Ornithorhynchus anatinus – detaljert informasjon på Wikispecies
Maurpiggsvin

Maurpiggsvin (Tachyglossidae) er en liten familie med eggleggende pattedyr. Sammen med nebbdyrene utgjør de ordenen kloakkdyr (Monotremata).


== Klassifisering ==
Maurpinnsvinene omfatter to slekter med to, tre eller fire nålevende arter, avhengig av hvordan man klassifiserer dem. Dessuten har det eksistert noen utdødde arter som var adskillig større enn dem som fins nå.


== Beskrivelse ==
Maurpinnsvinene har en lang tynn snute og keratiniserte pigglignende hår på ryggen, som fungerer som et ytre forsvarsverk når dyra ruller seg sammen, akkurat som piggsvin. De danner en slags lomme under seg, som eggene klekkes ut i.


== Arter ==
Zaglossus attenboroughi (EDGE-art #1)
Zaglossus bruijni
Zaglossus bartoni
Tachyglossus aculeatus


== Eksterne lenker ==
(en) Maurpiggsvin i Encyclopedia of Life 
(en) Maurpiggsvin i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Maurpiggsvin hos Fossilworks 
(en) Maurpiggsvin hos ITIS 
(en) Maurpiggsvin hos NCBI 
(en) Kategori:Tachyglossidae – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Tachyglossidae – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Tachyglossidae – detaljert informasjon på Wikispecies