jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Bakkebø

Bakkebø ligger i Egersund i Eigersund kommune, og Bakkebø er en del av Slettebø-området.


== Institusjon for psykisk utviklingshemmede ==
I 1947 ble Bakkebø hjem og arbeidsskole opprettet av Norges Røde Kors, med tilholdssted delvis i brakker og andre bygninger oppført av tyskerne under andre verdenskrig (Slettebø leir).

Bergens Arbeiderblad beskrev oppstarten slik i en artikkel «I slutten av februar 1947 kom bestyrer Tveit til Slettebø, eller Bakkebø, som leiren ble omdøpt til, med to jernbanevogner utstyr og 100 000 kroner. Og så ble arbeidet satt i gang.De forholdsvis få brakkene som en bestemte seg til å benytte ble restaurert og delvis bygget helt om. De øvrige brakker ble revet, i noen tilfeller har en imidlertid latt grunnmuren stå med tanke på siden å sette opp nye bygninger på disse.»Det nye anlegget ble tegnet av arkitektparet Karen og Odd Brochmann.Bakkebø ble etablert som en sentralinstitusjon for psykisk utviklingshemmede barn og ungdommer. Etter hvert ble eierskapet overført til Rogaland fylkeskommune. Ansvarsreformen i helsevernet for psykisk utviklingshemmede (HVPU-reformen) i 1991 innebar en gradvis nedtrapping av institusjonen og overføring av ansvaret til den enkelte kommune.
Institusjonsområdet hadde i sin tid både eget storkjøkken, festsal, idrettsanlegg, gårdsbruk, stall, administrasjonsbygg og ikke minst egen kirke (Bakkebø kirke).
Etter 1991 ble institusjonen gradvis avviklet. Den siste delen av institusjonen Bakkebø var driften av en bondegård med kyr og hester. Gården ble drevet av Egersund kommune, som etter hvert besluttet å nedlegge gårdsvirksomheten og auksjonere bort dyrene på gården. Auksjonen fant sted i 2011. Etter at institusjonsdriften var avviklet var det fortsatt en del boliger på Bakkebø–området bebodd av psykisk utviklingshemmede. Det finnes også en god del PU-boliger lokalisert rundt på andre plasser i Eigersund kommune. En god del tidligere klienter/brukere fra Bakkebø har meldt flytting til Eigersund og bor her til tross for at de opprinnelig kommer fra andre deler av landet.
Dalane folkemuseum har også sitt tilholdssted på Bakkebø/Slettebø.
I 1970 ble billedhugger Emma Matthiasens byste av Leiv Tveit, som var Bakkebøs grunnlegger og første bestyrer, avduket ved Bakkebø kirke i Egersund.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Dalane Folkemuseums nettsted om Bakkebø - lansert 08.11.2018
Egersund – Uoffisiell hjemmeside – litt om Bakkebø
En skjønnhetssvir og en fulltreffer. Helsedirektør Evangs ord om Bakkebo Artikkel i Arbeiderbladet 20.03.1948 - besøkt 15. april 2017
En mønsteranstalt for åndssvake Artikkel i Bergens Arbeiderblad 22.03.1948 - besøkt 15. april 2017
Hvor syke sinn leges. En vandring gjennom Bakkebøanstalten som med tiden skal gi plass for 500 barn fra hele landet Artikkel 23.03.1948 - besøkt 15. april 2017
Åndssvakeheimen skal ikke være noen turistattraksjon Artikkel i Dalane Tidende 07.07.1948 - besøkt 15. april 2017
Norges Røde Kors har tatt opp åndssvakesaken. Vårt mørkeste medisinsk-sosiale kapitel. Bakkebø er blitt ett mønsterhjem Artikkel i Urd 09.09.1950 - besøkt 15. april 2017
Ringeriksert

Ringeriksert er ei spesiell ert som bare kan produseres på Røysehalvøya i Hole kommune, om den skal markedføres under dette navnet. Navnet Ringerikserter er ved hjemmel i norsk lov godkjent som en beskyttet opprinnelsesbetegnelse. Opprinnelsesbeskyttelsen, som med virkning fra 24. juni 2004 er tildelt Ringerikserter, bygger på bestemmelsene i den offentlige ordningen med beskyttede betegnelser.
Ringerikserta har vært produsert på Røysehalvøya siden første halvdel av 1800-tallet. Den var det andre norske matproduktet som fikk produktnavnet lovbeskyttet, etter Økologisk Tjukkmjølk fra Røros.
Ringerikserta er ei grønn ert og brukes mest som grønnsak, ofte til ertestuing (jfr. gule erter brukes mest til suppe). Erta er naturlig iblandet en del mørke erter. Dette viser at sorten ikke er helt genetisk stabil og dermed litt "primitiv" / opprinnelig, til forskjell fra foredlede moderne sorter.
Siden ringerikserter ikke har gjennomgått moderne foredling, og er den liten og varierende i størrelse. Den er også utsatt for sjukdom under dyrkinga. Av den grunnen ble det etter 1920 gradvis slutt på dyrking av ringerikserter. På 1950-tallet ble det funnet en pose gamle ringerikserter på loftet på garden Nedre Fjeldstad på Røyse. Sidan da har det vært kontinuerlig dyrking av Ringerikserter på Røyse.
Ertene er små og lettkokte. Produsentene på Røyse hevder at erta når den spises gir mindre gass i magen enn vanlige erter. Den passer spesielt godt til rakafisk og lutefisk.


== Se også ==
Ringerikspotet
Røyse
Hole


== Eksterne lenker ==
Ringerikserter
Beskyttede betegnelser
Thistedgården

Thistedgården (Fossveien 1, Hønefoss) er en bolig- og forretningsgård oppført i teglstein over tre etasjer (opprinnelig) i årene 1898–1900. Eier var Hagbart Thisted, og arkitekt var Heinrich Karsten. Gården ble ombygget i 1927 og fikk i 1966 påbygget en toppetasje, slik at den nå framstår med fire etasjer.
Bygningsmassen ligger i Fossveien og i direkte tilknytning fra Søndre torv. Thisted bodde med sin familie i denne gården, og han hadde dessuten flere leieboere. Gården har tidligere også vært telegraf- og postkontor.


== Se også ==
Hagbart Thisted
Heinrich Karsten

Heinrich Joachim Sebastian Karsten (født 1873, død 1947) var en norsk arkitekt.


== Biografi ==
Heinrich Karsten d.y. var sønn av murmester Heinrich Karsten fra Mecklenburg, og bror til kunstnerne Ludvig, Kristine (Titti), Fredrikke (Rikke), Marie og Dagmar Karsten. 
Heinrich Karsten d.y. var elev ved Den kongelige tegneskole i Kristiania, og fullførte utdannelsen ved den tekniske høyskole i Dresden i 1890-årene. Han hadde praksis i London henimot år 1900 før han returnerte til Kristiania, der han arbeidet som assistent for arkitekt Henrik Nissen. Arkitekt Heinrich Karsten drev egen arkitektvirksomhet i Skien fra 1905 til 1940, da sønnen Kjell Karsten overtok praksisen.


== Byggverk ==
Fossveien 1, Thistedgården, Hønefoss, 1899-1900
Trondheimsveien 113, Kristiania, fabrikkbygning, 1900
Stabells gate 2, Hønefoss, 1903
Hesselbergs gate 38, Skien, to-etasjers villa som egen bopel, 19??
Hesselbergs gate 42, Skien, to-etasjers villa, 19??.
Kaptein Hoffs allé 7, Tønsberg, to-etasjers villa 1918-1920


== Stilendring/ombygging ==
Schweigaardsgate 10, Skien, 1913


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Geir Tandberg Steigan: Heinrich Joachim Sebastian Karsten
Braatthallen

Braatthallen er en idrettshall på St. Hanshaugen i Kristiansund. Braatthallen er tilrettelagt for de fleste idrettsgrener som bryting, fotball, håndball, turn, friidrett, volleyball, basketball, badminton, tennis m.m. og er velegnet for ulike typer av mosjonsidrett. Braatthallen er Norges nasjonalarena for bryting.
Braatthallen er også sted for det årlige datatreffet The Convention som tiltrekker seg omtrent tusen deltagere.


== Se også ==
Idrettslaget Braatt
The Convention


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Athina Roussel

Athina Onassis de Miranda (også omtalt som Athina Roussel, født 29. januar 1985 i Frankrike) er en sprangrytter og eneste gjenlevende arving etter skipsreder Aristoteles Onassis. Hun er bosatt i São Paulo.
Hun ble født i Neuilly-sur-Seine, Frankrike, og er den eneste datteren til Christina Onassis (1950–1988) og hennes fjerde ektemann, Thierry Roussel. Etter sin mors død ble hun oppdratt av sin far og hans andre kone, Marianne Landhage.
Hun er født Roussel, og skiftet navn til Onassis de Miranda i 2006, etter at hun i 2005 giftet seg med Álvaro de Miranda Neto.
Hennes personlige formue er stor, men den eksakte størrelsen er omdiskutert.


== Referanser ==
Harrow Road

Harrow Road er en veg i den vestlige delen av London. Harrow Road er en gammel bygdeveg som forbandt byen med landsbyer og distrikter vestover, og den har stedvis et svingete løp. Den går fra Marylebone i Westminster til Harlesden i Brent. Gjennom Paddington går vegen under og langs motorvegen A40.
Mye av forstadsutviklinga i området skjedde med utgangspunkt i landsbyer som var grodd opp langs Harrow Road. Mot slutten av 1800-tallet var områdene langs vegen fullt utbygd, og Harrow Road betjente de nye boligområdene med sine butikker, puber og vertshus. 
I dag er strøkene i umiddelbar nærhet av Harrow Road relativt fattigslige. Befolkninga har et multietnisk preg; særlig er det mange innvandrere av karibisk og afrikansk herkomst.
The Wishing Tree

The Wishing Tree er et britisk pop/rock-band. Gruppa er et sideprosjekt for Marillions gitarist Steve Rothery, og består i dag av ham selv og sanger Hannah Stobart. The Wishing Tree ble dannet i 1995 og ga ut albumet Carnival of Souls i 1996, men prosjektet lå deretter på is i flere år. Deres andre album, Ostara, ble utgitt i 2009.På albumet Carnival of Souls medvirket Steve Rothery (gitar og tangentinstrumenter), Hannah Stobart (sang), Pete Trewavas (også fra Marillion) (bass) og Paul Craddick (trommer). John Helmer skrev de fleste av sangtekstene på albumet. Albumet ble utgitt i remastret versjon med bonusspor i 2001.


== Diskografi ==
1996 Carnival of Souls
2009 Ostara


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) The Wishing Tree på Discogs 
(en) The Wishing Tree på MusicBrainz 
(en) The Wishing Tree på Songkick 
The Wishing Tree på Marillions nettsted
Aya

Aya er et kvinnenavn med flere mulige opprinnelser. Det kan være:

et opprinnelig japansk kvinnenavn, dannet av japansk 彩, «farge», eller 綾 «tegning». Andre kanji som betyr «tilbedelse», «skrift» og «tettvevde tråder» kan også benyttes for navnet.
et katalansk kvinnenavn.
et hebraisk navn med betydningen «liten fugl» eller Ereth Israel Hashlema. Varianten A'ya betyr «fly raskt».
et arabisk navn med betydningen «mirakel».
et engelsk kjælenavn for Alicia.Aya kan også være et mannsnavn, en variant av franske Bayard, «rødbrun».
Aya er et palindrom.


== Utbredelse ==
Navnet Aya er vanlig blant yngre kvinner i Japan. Navnet Aya er også vanlig i Israel.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Aya  i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Aya Takano (f. 1976), japansk bildekunstner
Aya Sumika (f. 1980), amerikansk skuespiller
Aya Kamiki (f. 1985), japansk bluesrockartist
Aya Ueto (f. 1985), japansk skuespiller
Aya Hirano (f. 1987), japansk sanger
Aya Irizuki, japansk skuespiller


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==

(en) Behind the Name: Aya
(en) Think Baby Names: Aya
Niels Kaj Jerne

Niels Kaj Jerne (født 23. desember 1911 i London, død 7. oktober 1994) var en dansk (engelsk-født) immunolog. Han ble tildelt Nobelprisen i fysiologi eller medisin i 1984. Begrunnelsen lyder: "For teorier omhandlende specifisiteten i utviklingen og kontrollen av immunsystemer og oppdagelsen av prinsippet bak monoklonale antistoffer". Han delte prisen med Georges J.F. Köhler og César Milstein.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1984 hos Nobelprize.org
(en) Niels Kaj Jerne hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1984
Jermyn Street

Jermyn Street er ei gate i sentrale London, i bydelen Westminster. Den går parallelt med Piccadilly mellom St James's Street og Haymarket. Gata er kjent for sine eksklusive herreskreddere – i særdeleshet skjortemakere.
Gata har navn etter Henry Jermyn, jarl av St Albans, som leide grunn av kronen i dette området på 1600-tallet. Jarlen hadde planer om å bygge opp en liten by omkring St James's Square.
Isaac Newton bodde i nr. 88 mellom 1697 og 1700. Huset er bygd omkring 1675.


== Eksterne lenker ==
 (en) Jermyn Street – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Johannes Fibiger

Johannes Andreas Grib Fibiger (født 23. april 1867 i Silkeborg, død 30. januar 1928 i København) var en dansk lege og professor i patologi ved Københavns Universitet. Han mottok i 1926 Nobelprisen i fysiologi eller medisin for sine studier over kreftsvulster hos rotter.
Fibiger ble lege i 1890 og studerte under Robert Koch og Emil Adolf von Behring i Berlin. Han mottok doktorgrad fra Københavns Universitet i 1895 og ble professor i patologisk anatomi og direktør ved instituttet for anatomisk patologi ved samme sted i 1900.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1926 hos Nobelprize.org
(en) Johannes Fibiger hos Nobelprize.org i forbindelse med tildelingen av Nobelprisen i fysiologi eller medisin 1926
"The controlled clinical trial turns 100 years: Fibiger's trial of serum treatment of diphtheria" (1998)
Valeriy Lobanovskyi Stadion

Lobanovsky Dynamo Stadion er et flerbruksstadion i Kyiv i Ukraina. Det blir hovedsakelig brukt til fotballkamper og er hjemmebanen til Dynamo Kyiv. Stadionet ble bygget i 1934 og har en total kapasitet på 16 873. En utbyggingsplan har blitt vedtatt for å utvide kapasiteten til rundt 30 000 samt tak over sittetribunen. Stadionet er brukt til fotballkamper i den hjemlige serien og for mindre europeiske kamper, mens større kamper har blitt flyttet til Olyimpiyskiy på grunn av for liten kapasitet ved Lobanovsky Dynamo.
Den er vertskap for finalen i Mesterligaen i fotball for kvinner 2017/18 den 24. mai 2018.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(ru) Offisielt nettsted 
(en) Lobanovsky Dynamo Stadium – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Om Dynamo Stadium, fanat.com.ua Amatørside
Nydalsveien (Oslo)

Nydalsveien (15-37, 6-38) ligger i Nydalen, bydel Nordre Aker i Oslo.
Veien krysser Akerselva over Gullhaug bru ved Gullhaug torg. Plassen gikk tidligere under navnet «Bikkjetorget», og utgjorde et slags sentrum i industriområdet dominert av Christiania Spigerverk. Mellom Bakke Mølle  og Gullhaug bru kom i 2017 Park Vest.
Etter 1989 ble Nydalen videreutviklet til området i dag fremstår som «Nydalsbyen» med kontorer, hoteller, T-bane, butikker og nytt hovedkvarter for BI. Samtidig foregår industriproduksjon. Flere IT-bedrifter som Telia Norge, ErgoGroup og PocketMobile holder til i veien.


== Veinumre i Nydalsveien ==
15-17: Studentenes Hus
17: Norwegian Property
21: Bakke Mølle
28: Tidligere hovedkontorbygning for Christiania Spigerverk/Elkem, deretter ErgoGroup/EVRY, fra desember 2014 under ombygging til boliger
30A: Kontorbygning som huser hovedkontoret til Buypass samt kontorer for FreeCode AS og Nordea. I første etasje ut mot gateplanet er Bølgen & Mois restaurant i Nydalen.
30C: Nydalen videregående skole
33: Torgbygget med blant annet stasjon på T-baneringen og Radisson SAS-hotell
36: Oslo kommune
37: BI


== Litteratur ==
Knut Are Tvedt, red. (2010). «Nydalsveien». Oslo byleksikon (5. utg.). Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 405. ISBN 978-82-573-1760-7. 


== Eksterne lenker ==
(en) Nydalsveien, Oslo – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Oslo kommune – Bydelsoversikt (N)». Oslo kommune. Arkivert fra originalen 29. juli 2014. Besøkt 22. august 2015.
Even Kenneth Weines

Even Kenneth Weines (født 29. november 1980) er en norsk countryartist som skriver sine egne tekster og melodier.
Kenneth Weines ble i 2000 oppdaget av NRK Troms og Finnmark under Festspillene i Nord-Norge i hjembyen Harstad. Etter å ha fått påspandert demoinnspilling av NRK, har Weines turnert rundt om i Norge med sitt Kenneth Weines Band. Han har blant annet ved flere anledninger spilt på countryfestivalen på Vinstra og Hålogaland Country Festival. 
I januar 2005 gikk han i Mainframe Recording Studio i Nashville og spilte inn sitt første album med 10 av hans egne originale låter. Tittelen på plata er Kenneth Weines. Plata ble utgitt på plateselskapet Tylden. Låten "Leave Me Alone" ble kåret til den 8. mest populære på Norsktoppen i 2006, etter å ha nådd 2.-plass som beste plassering i løpet av 15 uker på lista.
Kenneth Weines ble i 2002 hedret av hjembyen Harstad med musikkprisen "Masters By Mario".
Kenneth Weines har opptrådt med artister som Dr.Hook, Lynn Anderson, Kasey Landsdale med flere og har også varmet opp for superstjerner som Alan Jackson, Wanda Jackson, Lynn Anderson, Dr. Hook, Steve Earle, Marty Stuart, Tanya Tucker, Connie Smith, Toni Willé, Billy Yates m.flere.
Kenneth Weines ga ut sitt andre Nashville-album med tittelen "Ill Wait For You" sommeren 2013. Dette albumet er kun utgitt digitalt.


== Diskografi ==
2005: Kenneth Weines
2014: I`ll Wait For You


== Eksterne lenker ==
Kenneth Weines' hjemmeside
Grete Kleppen

Grete Kleppen (født 1953 i Molde) er en norsk forfatter. Hun har skrevet fire romaner: Ada i 1998, H i 1999, Blå fuge for far min i 2010 og Uventa Vendigar i 2015. Hun har også oversatt flere romaner av den franske forfatteren Hélène Cixous og vært medforfatter for lærebøker i fransk.


== Priser ==
Bastianprisen 2007 for oversettelsen av Blendverk av Hélène Cixous


== Referanser ==
Dalane folkemuseum

Dalane Folkemuseum er et regionmuseum for Dalane-kommunene Eigersund, Bjerkreim, Sokndal og Lund kommune. 
Dalane Folkemuseum ble grunnlagt i 1910, og holdt de første årene til på Årstad i Egersund. I 1935 flyttet museet til Slettebø, 3 kilometer fra Egersund sentrum. Her finner du også museets administrasjonsbygg. Kjernen i det opprinnelige anlegget er sorenskriver Feyers gamle landsted med hovedbygning, gårdsbestyrerbolig og vognskjul fra 1850-årene, samt lysthus fra 1830-årene.
Under 2. verdenskrig etablerte okkupasjonsmakta en militærleir på Slettebø. Museets håndverksavdeling og landbruksavdeling holder til i bygninger fra denne tida.
Museet har rike og omfattende samlinger på Slettebø. Spesielt kan nevnes den flotte samlingen av ovnsplater og ovner fra 1600- og 1700-tallet og jordbruksredskaper og kjøretøyer fra 1800-tallet. Museet har verksteder for flere typer håndverk, deriblant rokkemaker, urmaker, kammaker, bøkker, snekker og treskomaker.
Museets anlegg på Slettebø omfatter også et skolehus fra 1890-årene og ei stolpebu fra 1700-tallet. I 2000 ble området ytterligere utvidet, da museet overtok administrasjonsbygget fra den tidligere institusjonen Bakkebø. Bygningen fra 1955 er tegnet av Odd Brochmann. Den er nå pusset opp og rommer i dag kontorer, fotosamling, bibliotek, verksteder, arkiv og magasiner.


== Litteratur ==
Welle-Strand, Erling (1916-2013) (1974). Museums in Norway. Oslo: Royal Ministry of Foreign Affairs. ISBN 8271770039. 


== Eksterne lenker ==
Dalane Folkemuseums nettside
Dalane Folkemuseum på Facebook
Mark Wilkinson

Mark Wilkinson (født 3. oktober 1952 i Windsor i England) er en britisk illustratør og billedkunstner. Han er mest kjent for å ha laget omslag til musikkalbum av Marillion og Fish, men han har også laget plateomslag for andre artister, i tillegg til konsertplakater, bokomslag, reklameillustrasjoner, tegneserier og annet. Wilkinsons stil er hovedsakelig innenfor «fantasi»-sjangeren, og han har blitt sammenlignet med andre illustratører som Roger Dean og Paul Whitehead.
Wilkinson laget alle plateomslagene til Marillions LP-er, EP-er og singler fram til Fish sluttet i gruppa i 1988. Omslagene er populære blant gruppas fans, men Wilkinson selv har sagt at han er misfornøyd med omslaget han laget til albumet Clutching at Straws i 1987, fordi han fikk for dårlig tid til å gjøre det ferdig:

Somehow I did it, clutching at sleep! EMI were relieved. Fish seemed OK. The rest of the band were a bit unmoved, it was so different to the previous sleeves. I was bloody disappointed! I loved this album, still do. It was some kind of pinnacle as far as I am concerned. Probably my favourite of theirs.
And I felt cheated! It was not the sleeve I had imagined. You don't win them all, believe me!

Da Fish forlot Marillion i 1988, fortsatte Mark Wilkinson samarbeidet med ham, og Wilkinson har laget omslagene til de fleste av Fish' soloalbum. Da Marillion i 1997 ga ut samlealbumet The Best of Both Worlds, laget Mark Wilkinson den delen av plateomslaget som omfattet Fish-perioden. I 2000 laget Wilkinson og Fish sammen boka Masque, der de forteller om hvordan plateomslagene til Marillion og Fish ble til.
Mark Wilkinson har også laget plateomslag for blant andre Iron Maiden og Judas Priest, og illustrasjoner for Bon Jovi, Jimmy Page, The  Who, Kylie Minogue og Robbie Williams.
Han har hatt utstillinger i Tyskland, Sveits, Norge, Spania, Italia, Skottland og USA.


== Litteratur ==
Mark Wilkinson, Derek W. Dick: Masque – The graphic world of Mark Wilkinson, Fish & Marillion. Babel Books, Haddington 2000. ISBN 0-9539551-0-9


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Mark Wilkinson på MusicBrainz 
(en) Mark Wilkinson på Fish' nettsted
(en) Mark Wilkinson på Marillions nettsted
Geir Axelsen

Geir Axelsen (født 15. mai 1965 i Oslo) er en norsk samfunnsøkonom og tidligere politiker (Ap). Han ble i mai 2018 utnevnt til direktør i Statistisk sentralbyrå.Han er utdannet cand.oecon. fra Universitetet i Oslo i 1994 og har Master of Public Administration fra Harvard Kennedy School fullført i 2003. 
Han ble første gang ansatt i Finansdepartementet i 1997. Han var underdirektør i finansavdelingen og ble senere statssekretær i Finansdepartementet fra 2005 til 2009. Han har tidligere vært er direktør i Statoil med ansvar for makroøkonomi og energimarkedsanalyse. Frem til han ble leder for SSB var han assisterende arbeids- og velferdsdirektør og økonomi- og styringsdirektør i NAV.  
Axelsen har vært partisekretær i Oslo Arbeiderparti (1994–1997), nestleder i AUFs sentralstyre (1989–1992), leder AUF i Oslo (1987–1988) og fylkessekretær for AUF i Oslo (1985–1987). 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Geir Axelsen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Geir Axelsen hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Geir Axelsen - biografi på Finansdepartementet
Rheinmetall

Rheinmetall AG er en tysk kjøretøys- og våpenprodusent med hovedsete i Düsseldorf. 
Selskapet ble grunnlagt i 1889 og har 18 548 ansatte. Det hadde i 2005 en omsetning på ca. 3,45 milliarder euro. Selskapet er notert på aksjeindeksen MDAX. Den norske statens pensjonsfond har eierinteresser i selskapet.
Et av deres kanskje mest kjente produkt blant nordmenn er MG3, som lenge har vært i bruk i det norske Forsvaret.


== Litteratur ==
Bjerke, Thor; Hansen, Trond B.; Johansson, Erik W.; Sando, Svein E. (1987). Damplokomotiver i Norge. Norsk Jernbaneklubb. s. 390. ISBN 82-90286-09-0. 


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Rheinmetall – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Andreas Færøy

Andreas Færøy (født 24. mars 1984 i Oslo) er en norsk innebandyspiller. Han spiller for innebandyklubben Hasle/Løren i 1. divisjon avdeling øst. 
Færøy debuterte på Norges U-19 landslag i 2001, fikk seks kamper for Norge og er notert med én skåring. Han studerte idrettsfag ved Bjerke videregående skole fra 2000 til 2003.


== Se også ==
Liste over kjente elever ved Bjerke videregående skole