Fotballklubben Bodø/Glimt

Fotballklubben Bodø/Glimt (stiftet 16. september 1916 som Glimt) er en norsk fotballklubb fra Bodø. Klubben spiller sine hjemmekamper på Aspmyra stadion og er regjerende seriemester. I 2020 ble klubben det første nordnorske lag som vant eliteserien i fotball for menn. Dette ble gjentatt i 2021, og klubben ble sjette lag til å vinne øverste divisjon to år på rad. Klubben ble cupmester i 1975 og 1993.
Klubben tok sølv i 1977 sin første sesong i eliteserien og spilte der fire sesonger. Klubben rykket opp igjen i 1993 og tok sølv også da. Klubben har deretter spilt i eliteserien med unntak av sesongene 2006, 2007, 2010, 2011, 2012, 2013 og 2017 da klubben spilte i 1. divisjon. 
Klubbens største rivaler er Tromsø Idrettslag. Rival oppgjørene, kjent som "slaget om Nord-Norge" er et av de mest prestisjefulle oppgjørene i Norsk fotball, og er ofte preget av kontroversielle begivenheter både på og utenfor banen.


== Eliteserien 2023 ==


== Historie ==
Ski- og Fotballklubben Bodø/Glimt ble stiftet i 1916.
Fotballen ble introdusert relativt sent i Bodø. Nabobyer som Narvik og Mo hadde stiftet sine klubber tidligere. Men i 1916 fikk Bodø sitt fotballag da fotballklubben Glimt ble stiftet. Glimt var også klubbens navn i mange år, men det viste seg at en klubb i daværende Orkdal kommune allerede hadde navnet «Glimt», og dermed vedtok klubben navnet «Ski- og Fotballklubben Bodø-Glimt» på sitt årsmøte i 1948. Av denne grunn kaller mange bodøværinger Bodø/Glimt fortsatt bare for Glimt. «Ski- og»-delen av navnet ble vedtatt fjernet på årsmøtet 1987, etter at skigruppa hadde vært nedlagt i en årrekke. 


=== De første årene ===
En av dem som var med på å stifte Glimt i 1916 var Erling Tjærandsen. Han ble klubbens første leder og senere æresmedlem. Fordi Bodø bare hadde ett fotballag var Glimts første kamp mot forløperen til Gymnasets IF fra Bodø, en kamp Glimt vant 5-2. Første tittel kom i 1919 da Glimt ble kretsmester i Nordland. Imidlertid sank nyhetens interesse, og Glimt mistet oppslutning på 1920-tallet. Klubben slet med dårlig økonomi og det ble snakket om å innlemme Glimt i allidrettsklubben Bodø & Omegnens Idrettsklubb. Imidlertid ble det aldri noe mer enn med praten om innlemmelse.


=== Starten på noe stort ===
På 1930-tallet fikk klubben en ny glød. Glimt fikk flere inspirerende besøk fra trenere og spillere sørfra, en av disse var Lyns og landslagets storscorer Jørgen Juve. Samtidig innførte Glimt nye treningsmetoder og innendørsfotball i vinterhalvåret. De nye treningsmetodene bar frukter, første nord-norgesmesterskap ble vunnet i 1930. Fra 1930-tallet har Glimt vært i toppen av nordnorsk og fra 1970-tallet norsk fotball. 


=== Nord-Norge får innpass – under tvil ===
Det er fotballklubber i Norge som har vunnet mer og som i større grad har satt sitt preg på norsk fotballhistorie enn Bodø/Glimt. Men det er ikke mange som i nyere tid har opparbeidet en slik status og blitt et slikt symbol og identitetsfaktor for en hel landsdel, dens innbyggere og næringsliv. Denne effekten kan kanskje også delvis tilskrives NFF som lenge nektet nordnorske lag å delta i cup- og seriemesterskapet. 
En ny epoke startet i 1963, da nordnorske klubber for første gang fikk anledning til å delta i NM-cupen. I sin første sesong i cupen spilte  Glimt seg helt fram til kvartfinalen. Glimt slo Norild 7-1 i første runde. De to neste rundene måtte Bodø/Glimt spille borte mot Nidelv og Rosenborg Ballklub, begge var topplag fra Trondheim og begge ble slått på Lerkendal stadion. I kvartfinalen mente mange at Glimt skulle ha hjemmekamp, men ble likevel satt opp med bortekamp mot toppklubben Frigg fra Oslo. Glimt ble slått 1–0 av Frigg på et fullsatt Bislett stadion. Dette var likevel for de fleste nordlendinger som å oppleve en ny frigjøringsdag. Etter kampen sto 300-500 nordlendinger, som tidligere ikke hadde latt sin røst høre i hovedstaden, igjen på Bislett og sang «Å, eg veit meg eit land, langt der oppe mot nord. Der eg gjerne er gjest, der mitt hjarte er fest.» Bodø/Glimt hadde bevist at nordnorske lag kunne konkurrere på toppnivå bare de fikk lov til å delta. 
En forelskelse var skapt, Bodø/Glimt hadde inntatt de nord-norske hjertene. Siden har kjærligheten og båndene til tusenvis av nordlendinger i nord og sør bare utviklet seg og blitt forsterket. Bodø/Glimt er det eneste laget fra Nord-Norge som har deltatt i cupen i samtlige år. Fra 1963 da alle norske lag har hatt mulighet til å kvalifisere seg til deltakelse i cupen har Bodø/Glimt deltatt samtlige 46 sesonger, like etter følger Tromsø IL som har deltatt 41 ganger. Bodø/Glimt er forøvrig ett av tre nord-norske lag som har spilt i den øverste divisjonen. De to andre er Tromsø IL og Mjølner fra Narvik.


=== Nord-Norge, Glimt og toppserien ===
Først i 1972 fikk nordnorske lag anledning til å kvalifisere seg til allnorsk fotball. Delingen av norsk fotball før 1972 hadde nok delvis årsak i dårlige kommunikasjoner mellom nord og sør, men også en oppfatning i Norges Fotballforbund om et dårligere nivå på de nordnorske lagene. I tiden fram til 1972 ble Bodø/Glimt Nord-Norgesmester ni ganger.
Selv om nordnorske lag på papiret fikk delta i toppserien fra 1972 fortsatte Fotballforbundet forskjellsbehandlingen overfor de nordnorske lagene. Fra 1973 var det tre 2.-divisjonsavdelinger i Norge, to sørnorske og en nordnorsk. Seriesystemet var slik at de to vinnerne i de sørnorske avdelingene ble direkte kvalifisert til toppdivisjonen, mens vinneren av den nordnorske avdelingen måtte inn i en ekstra kvalifiseringsomgang med andrelagene fra sør-avdelingene. Dette merkelige kvalifiseringssystemet medførte at Glimt måtte – som avdelingsvinner – ut i kvalifisering både i 1974 og i 1975. Dette på tross av at Glimt ikke tapte en eneste seriekamp verken i 1974 eller i 1975. I 1975 ble Bodø/Glimt til og med Norgesmester og vant samtlige kamper i serien. I Fotballforbundets offisielle jubileumsbok Fotball! Norges Fotballforbund 100 år, omtales seriesystemet slik: «Landsdelen hadde fått et svært så godt fotballag der hardtarbeidende lokale spillere var blandet med hjemvendte sønner med heltestatus som måtte overkomme ikke bare motstandere på banen, men også et dypt urimelig seriesystem. Urettferdigheten i dette beviste Glimt gjennom sine cup-prestasjoner». Først fra 1979 ble seriesystemet lagt om slik at alle kunne nå den øverste divisjonen på samme måte, uansett hvilken landsdel laget kom fra.
I 1976 klarte Bodø/Glimt å kvalifisere seg til toppserien etter å ha slått Odd Grenland 4–0 på Aspmyra og uavgjort 1–1 mot Lyn på Ullevaal. Som nyopprykket lag oppnådde Glimt seriesølv og cup-sølv i 1977. Lillestrøm tok begge gullmedaljene.


=== Glimt i nordlendingenes hjerter ===
Tiden på 70-tallet var et eventyr når det gjaldt engasjement og publikumsoppslutning. En ting var at Glimt med den hjemvendte utenlandsproffen Harald «Dutte» Berg i spissen sprengte sportslige grenser. Noe helt annet var stoltheten nordlendingene følte etter hvert som Glimt satte de sørnorske topplagene på plass. Kvartfinalekampen mot Viking i 1975 samlet 12 041 tilskuere på Aspmyra stadion i en by som da hadde knappe 30 000 innbyggere. Tilskuertallet er fortsatt det største på noe idrettsarrangement i Nord-Norge den dag i dag. Når det var kamp Aspmyra kom folk fra Finnmark, Tromsø, Lofoten og Rana i fly, busser, båter og privatbiler. Etter store kamper sies det at de to Bodøavisene solgte et par tusen aviser bare i Mo i Rana. VG og Dagbladet hadde fem-seks sider med stoff etter slike kamper.
Innsatsen for regional selvfølelse ble hedret av både nordlendinger og trøndere i 1975. Da fikk Glimt den trønderske hedersbevisningen Olavstatuetten av Trondheimsavisa Adresseavisen som dermed inkluderte Bodø i Midt-Norge. Nordland fylkeskommune delte ut sin kulturpris til cupmesterne i 1975.
Den betydning Glimt hadde for nordnorsk selvfølelse blir oppsummert i Nordnorsk Kulturhistorie, bind 1 slik: «Bodø-Glimt var et regionalt anliggende, landsdelens felles symbol på at man hadde fått oppreisning og oppnådd likeverd» (s. 435-436).


=== Mørke år ===
Etter toppseriedebuten i 1977 spilte Bodø/Glimt fire sesonger før laget endte sist på 12.-plass og rykket ned i 2. divisjon i 1980.
1980-tallet var Bodø/Glimts mørkeste år. Klubben vekslet om å spille i 1. divisjon og den regionale 2. divisjonen. Bunnårene var i 1984-1985-1986, da Glimt spilte i 3. divisjon, mens lillebror Grand Bodø spilte i allnorsk 2. divisjon i 1985 og 1986. Lojaliteten til Glimt var imidlertid fortsatt stor, og det var flere tilskuere på Glimtkampene enn på Grands kamper i divisjonen over.


=== Et nytt superlag ===
Klubbens vandring i mørket sluttet i 1991 da Jan Muri overtok treneransvaret. Bodø/Glimt rykket opp fra andre- til førstedivisjon foran Grovfjord Idrettslag. I 1992-sesongen fikk Glimt Trond Sollied som spillende trener, klubben vant førstedivisjon og rykket opp til toppserien. I toppseriecomebacket i 1993 gjorde Glimt som i debuten i 1977. Klubben tok seriesølv og tok seg fram til cupfinalen. I motsetning til 1977-laget klarte imidlertid 1993-laget å vinne cupfinalen. Cupfinaleseieren satte punktum for tre fantastiske år, Glimt hadde gått fra andredivisjon til seriesølv og cupgull på tre år. En prestasjon som ingen har gjort før eller siden i norsk fotball.


=== Berg-og-dal-bane ===
1990-tallet ble en berg-og-dal-bane for Bodø/Glimt. Gode prestasjoner ett år ble gjerne fulgt opp med bunnstrid året etter. Dette var særlig gjeldende i 1994 og 1996 da Glimt fulgte opp seriesølv og -bronse med nesten nedrykk det påfølgende år.
Trenden fra 1990-tallet ser ut til å bli fulgt i det nye årtusenet. Dobbelt sølv i serie og cup bak Rosenborg i 2003 ble fulgt opp med kvalifiseringspill mot Kongsvinger IL Toppfotball i 2004. I kvalifiseringen tapte Glimt 0–1 på bortebane, men vant sikkert 4–0 hjemme på Aspmyra uken etter. Dermed vant Glimt sammenlagt 4–1 og beholdt toppserieplassen enda et år.
Året etter klarte ikke Glimt å levere varene godt nok, og endte på jumboplass i Tippeligaen. Nedrykket var et faktum etter 13 år i det gode selskap.
Målet for 2006-sesongen var opprykk til Tippeligaen, men selv om Glimt kjempet i toppen hele sesongen, endte de på 5.-plass etter en dårlig høstsesong. Til tross for en sterk stall og mange gode resultater, feilet Glimt ofte på bortebane og tapte avgjørende kamper mot topprivalene. Bodø/Glimt hadde også store økonomiske problemer i 2006, som i verste konsekvens kunne relegere klubben til 2. divisjon. Dette fikk sportslige konsekvenser da Glimt måtte selge to av sine beste spillere til opprykksrival Bryne midt i sesongen. At laget mistet toppscoreren Håvard Sakariassen og kapteinen Cato André Hansen, kan nok ha bidratt til den dårlige høstsesongen. 
Før 2007-sesongen ble det orden på økonomien og klubben styrket stallen i alle ledd. Bodø/Glimt hadde en sterk start på 2007-sesongen og ledet serien lenge. På høsten kom klubben inn i en dårlig periode og tapte en rekke bortekamper. Til slutt endte Bodø/Glimt opp på en skuffende tredjeplass i serien, som likevel ga kvalifiseringsspill til Tippeligaen. Etter å ha slått Odd Grenland 4-2 over to kamper, ble det 12. november 2007 klart at Bodø/Glimt igjen skulle spille fotball på øverste nivå i Norge, som den første 1.-divisjonsklubben siden år 2000 som har klart å rykke opp gjennom kvalifiseringsspill.
Det ble et sterkt møte med Tippeligaen i 2008-sesongen, hvor klubben både slo Rosenborg 1-3 borte og endte på 4.-plass totalt. Igjen overrasket klubben de etablerte lagene som sammen med ekspertkommentatorer hadde dømt "nordlændingene" nord og ned foran sesongen. 2009-sesongen gikk ikke like bra, og Glimt rykket ned til Adeccoligaen samme år. Etter å ha spilt i nest øverste divisjon i tre år, rykket Glimt opp igjen i 2013. I Aasmund Bjørkans første sesong som hovedtrener i 2016 ble det nedrykk til nivå 2. Imidlertid ble det direkte opprykk til Eliteserien i 2017, en sesong der Glimt ble det mestscorende laget på nivå 2 i en sesong gjennom tidene. Kristian Fardal Opseth ble samtidig den spilleren med flest scoringer i en 1.divisjon-sesong gjennom tidene og Aasmund Bjørkan ble årets trener på nivå 2.


=== Første nordnorske seriemester ===
Etter opprykkssesongen 2017, gikk Aasmund Bjørkan over i en rolle som sportsdirektør. Daværende assistenttrener Kjetil Knutsen overtok som hovedtrener. I eliteseriecomebacket i 2018 endte Glimt på 11. plass, etter å ha spilt 14 uavgjorte kamper, noe som var rekord på toppnivå i Norge.. Foran 2019-sesongen solgte Glimt tre av sine mest sentrale spillere fra den foregående sesongen: Kaptein og midtstopper Martin Bjørnbakk, midtbanespiller José Angel og toppscorer Kristian Fardal Opseth. Det ble heller ikke hentet åpenbare erstattere for disse. De fleste "eksperter" spådde derfor Glimt blant nedrykkskandidatene i 2019-sesongen. Likevel kjempet Glimt med Molde om seriegullet ved halvspilt sesong. I løpet av sesongen ble sentrale spillere som Amor Layouni og Geir André Herrem solgt, og Glimt hadde en noe svakere høstsesong. Likevel endte Glimt på en sensasjonell 2. plass i Eliteserien i 2019. Glimt begeistret publikum og Kjetil Knutsen ble kåret til årets trener, mens Håkon Evjen ble kåret til både årets unge spiller og årets spiller.Foran 2020-sesongen hadde Glimt igjen solgt sentrale spillere, med kaptein Ricardo Friedrich og Håkon Evjen som de mest markante. Selv om Glimt hentet spiss Kasper Junker for en, for Glimt, rekordsum, så ble det ikke hentet inn åpenbare erstattere for disse.  Selv med andreplassen fra sesongen før, så ble Glimt ikke nevnt blant favorittene i Eliteserien 2020. Glimt startet imidlertid sesongen forrykende, med 10 strake seire fra sesongstart. Glimt deltok i kvalifiseringen til Europaligaen 2020/21, der de vant klart de to første rundene. På grunn av pandemien ble kvalifiseringsrundene spilt som enkeltkamper, og Glimt fikk bortekamp mot AC Milan på San Siro i 3. runde. Glimt sjokkerte ved å ta ledelsen i kampen, mens AC Milan snudde til 3-2. Glimt hadde imidlertid store sjanser da de presset AC Milan hardt siste halvdel av 2. omgang. Glimt hadde imponert, og særlig Jens Petter Hauge gjorde seg bemerket med både mål og målgivende. Hauge ble kjøpt av nettopp AC Milan kort tid etter kampen på San Siro. Glimt tapte kun én kamp i Eliteserien 2020, i den 21. serierunden. Etter seieren over Strømsgodset i den 25. serierunden, med 5 kamper igjen, var det klart at Glimt var den første nordnorske seriemester i allnorsk fotball. Glimt smadret en rekke rekorder i norsk eliteserie, deriblant flest seire (med 26 av 30) og flest scorede mål (103). Kasper Junker ble med 27 scoringer den med flest scoringer på en sesong på toppnivå for Glimt. Kjetil Knutsen ble igjen årets trener i Eliteserien, mens Philip Zinckernagel ble årets spiller. Sesongen ble dessverre preget av koronapandemien, og bare et svært begrenset antall publikummere fikk oppleve storspillet på Aspmyra.
Foran 2021-sesongen hadde Glimt, i tillegg til Jens Petter Hauge, solgt både Philip Zinckernagel og Kasper Junker. Disse tre spillerne hadde stått for til sammen 60 mål og 35 målgivende pasninger i sesongen før. Uten å hente inn åpenbare erstatninger for disse ble Glimt igjen oversett da ekspertene skulle lansere gullkandidatene. Glimt overrasket imidlertid alle, og sikret sin andre strake eliteserie-tittel etter å ha slått Mjøndalen 3-0 borte i siste serierunde. Kjetil Knutsen ble igjen kåret til årets trener, og Patrick Berg ble årets spiller i Eliteserien. Glimt kvalifiserte seg også, for første gang i historien, til europeisk gruppespill denne sesongen. Der gikk Glimt videre etter blant annet å ha knust Jose Mourinhos Roma 6-1 på Aspmyra. 


== «Dutte» og de andre ==
Klubben har fostret mange gode fotballspillere. Harald «Dutte» Berg er uten tvil den største, og kanskje den beste nordnorske spiller noensinne. Han spilte 390 kamper for Glimt, 200 kamper for Lyn, 43 landskamper og 4 sesonger (250 kamper) som profesjonell i FC den Haag i Nederland. 
Spillere som Arne Hanssen, Terje Mørkved, Jahn Ivar «Mini» Jakobsen, Tom Kåre Staurvik, Ørjan Berg og Runar Berg og mange flere har også markert klubben. Alle disse har også spilt for Rosenborg og har bidratt til å bringe denne klubben til toppen i norsk fotball. 
Stig Johansen ble den første spilleren som ble profesjonell i utlandet direkte fra Bodø/Glimt (til Southampton i 1996). Etter ham gikk unggutten Trond Fredrik Ludvigsen til Hertha Berlin i 2001 og Bengt Sæternes til Club Brugge i 2002. I 2020 gikk Håkon Evjen til AZ Alkmaar og Jens Petter Hauge til AC Milan.


== Supporterklubbene ==
J-feltet er i dag Bodø/Glimts offisielle supporterklubb, med «Den Gule Horde» og «Ultras Bodø» som undergrupper. Glimt i Sør (GLIS) er en uavhengig supporterklubb lokalisert i Oslo.


=== J-feltet ===
J-feltet er den offisielle supporterklubben til Bodø/Glimt. Den har hatt andre navn tidligere, men fikk dagens navn i februar 2018.
Bilder av J-feltet fikk sterk internasjonal oppmerksomhet da J-feltet greide å smugle inn og vise fram mange ukrainske flagg under kampen mellom Bodø/Glimt og Celtic FC 24. februar 2022 for å vise støtte til Ukraina under Russlands invasjon av Ukraina 2022.  


=== «Den Gule Horde» ===

Takket være det enorme engasjementet rundt Glimt på begynnelsen av 70-tallet, er supporterklubben til Glimt en av de første og mest tradisjonsrike i Norge. Klubben startet opp på begynnelsen av 70-tallet og fikk organiserte former i 1974, det var også dette året den første «lederen» for supporterne – Arnulf Bendixen – begynte å bruke en diger gul tannbørste som symbol for supporterklubben og Bodø/Glimt, tannbørsten har siden fulgt klubben i medgang og motgang. Den første tannbørsten fra 74 ble brukket i to på Brann stadion av en overivrig bergenser i kvartfinalen i 1976, børstehodet fra denne tannbørsten er nå utstilt på Nordlandsmuseet i Bodø. 
I boken «Øyeblikkene vi aldri glemmer» fra 2003 skriver sportsjournalistene og fotballelskerne Arne Scheie og Otto Ulseth at Glimt var den fotballklubben som var først ute med å ha supportere: «Det var Bodø/Glimt som bragte den moderne supporterkulturen til landet, med vaiende tannkost – som Glimt-supporterne til dag dato er alene om – sanger og et enormt hav i en farge, i dette tilfelle gult. 
Da Glimt spilte cupfinale i 1975, fikk hele Norge for første gang se hvordan en klubbs tilhengere skal kle seg ut og oppføre seg. Supporterne fra Bodø var den første tilhengerskaren som ble en del av selve laget som spilte kampene. Det ble snart umulig å forestille seg Glimt i viktige kamper uten dette gule, syngende, vaiende koret på tribunen».


=== Glimt i sør - GLIS ===

Bodø/Glimts supporterklubb i sør. Av supportere, for supportere. Offisielt stiftet 1993. Glimt i sør er en egen uavhengig supporterklubb som er registrert i Brønnøysund registrene med eget org.nr. Vi ser kamp sammen på Champ Sportsbar i Oslo, og arrangerer bussturer til bortekamper på Øst og Sørlandet. Vi er per 1. august 2022 blitt over 450 registrerte medlemmer.


== Spillerstall ==
Oppdatert 1. februar 2023.


=== Utlånte spillere ===


== Trenerapparat ==
 Kjetil Knutsen Hovedtrener
 Morten Kalvenes Trener
 Aasmund Bjørkan Trener
 Robert Hauge Trener
 Jonas Kolstad Keepertrener
 Jan Erik Bjerk Trener
 Ørjan Nygård Fysisk trener
 Stig Johansen Spillerutvikler


== Titler og fakta ==


=== Mesterskap og medaljer ===
Eliteserien:
Gull (2): 2020 og 2021.
Sølv (5): 1977, 1993, 2003, 2019 og 2022.
Bronse (1): 1995.NM (Cupen):
Gull (2):  1975 og 1993.
Sølv (4): 1977, 1996, 2003 og 2021-22.Nordnorsk mesterskap:
Gull (9): 1930, 1933, 1934, 1939, 1952, 1963, 1964, 1967 og 1969.
Sølv (5): 1949, 1955, 1961, 1962 og 1966.


=== Cupfinaler: motstandere og resultater ===
1975: Bodø/Glimt – Vard (2–0)
1977: Bodø/Glimt – Lillestrøm (0–1)
1993: Bodø/Glimt – Strømsgodset (2–0)
1996: Bodø/Glimt – Tromsø. (1–2)
2003: Bodø/Glimt – Rosenborg (1–1, 1–3 eeo)
2021: Bodø/Glimt - Molde (0-1)


=== Cupmestre for Bodø/Glimt ===
1975: Jon Abrahamsen, Tor Eriksen, Einar Kolstad, Odd Bjørn Kristoffersen, Trond Tidemann, Arild Olsen, Harald Berg, Jacob Klette, Ove Andreassen, Arne Hanssen, Terje Mørkved, Sturla Solhaug og Trygve Nygård, Truls Klausen.
1993: Rohnny Westad, Ola Haldorsen, Trond Sollied, Charles Berstad, Andreas Evjen, Runar Berg, Tom Kåre Staurvik, Tommy Hansen, Aasmund Bjørkan, Bent Inge Johnsen, Harald Martin Brattbakk, Tor Arne «Totte» Aga, Petter Solli, Thor Mikalsen, Ivar Morten Normark.


=== Seriemestre for Bodø/Glimt ===
2020: Joshua Smits, Marius Lode, Alfons Sampsted, Marius Høibråten, Fredrik Bjørkan, Isak Helstad Amundsen, Patrick Berg, Victor Boniface, Philip Zinckernagel, Jens Petter Hauge, Nikita Khaykin, Ulrik Saltnes, Runar Hauge, Morten Konradsen, Sebastian Tounekti, Brede Moe, Sondre Brunstad Fet, Sammy Skytte, Hugo Vetlesen, Kasper Junker, Ole Amund Sveen, Vegard Leikvoll Moberg, Elias Kristoffersen Hagen, Aleksander Foosnæs, Ola Solbakken
2021: Nikita Haikin, Joshua Smits, Marius Høibråten, Fredrik Bjørkan, Brede Moe, Alfons Sampsted, Sigurd Kvile, Vegard Kongsro, Morten Ågnes Konradsen, Brynjar Johnsplass, Elias Kristoffersen Hagen, Hugo Vetlesen, Vegard Leikvoll Moberg, Patrick Berg, Ulrik Saltnes, Sondre Brunstad Fet, Joel Mvuka, Mattias Käit, Gilbert Koomson, Erik Botheim, Ola Solbakken, Victor Boniface, Lasse Nordås, Sondre Sørli, José Santos, Mats Pedersen.


=== Resultater siden 2000 ===


=== Bodø/Glimt i Europa ===

Bodø/Glimt har spilt i europeiske turneringer i 9 ulike sesonger. Debuten kom i 1976 i Cupvinnercupen mot Napoli. I sesongen 1994/95 slo Glimt Sampdoria i Cupvinnercupen. I 2021/22-sesongen kvalifiserte Glimt seg for første gang til europeisk gruppespill med deltagelse i Conference League, og gikk hele veien til kvartfinalen i turneringen. I 2022 spilte Glimt for første gang gruppespill i Europa League. 
Oppsummert per turnering:

Den følgende tabellen viser Bodø/Glimts plassering på koeffisient-rangeringen til UEFA (per 22. desember 2022):


=== Kjente spillere ===

Harald «Dutte» Berg
Terje Mørkved
Arne Hanssen
Ernst Pedersen
Jahn Ivar «Mini» Jakobsen
Ivar Morten Normark
Trond Sollied
Jan Derek Sørensen
Bent Inge Johnsen
Tom Kåre Staurvik
Rohnny Westad
Stig Johansen
Tommy Bergersen
Ørjan Berg
Runar Berg
Arild Berg
Charles Berstad
Bengt Sæternes
André Hanssen
Trond Fredrik Ludvigsen
Harald Martin Brattbakk
Cato André Hansen
Randall Brenes
Roy Miller
Thiago Martins
Trond Olsen
Hannes Þór Halldórsson
Anders Konradsen
Stefan Johansen
Papa Alioune Ndiaye
Martin Bjørnbak
Ulrik Saltnes
Kristian Fardal Opseth
Håkon Evjen
Philip Zinckernagel
Jens Petter Hauge


=== Kjente trenere ===
Jørgen Juve
Trond Sollied
Øystein Gåre
Jan Halvor Halvorsen
Kåre Ingebrigtsen
Erik Hoftun
Kjetil Knutsen


=== Spillere med landskamper for Norge ===
Listen inkluderer spillere som fikk landskamper mens de var i Glimt, eller spillere som startet sine seniorkarrierer i Glimt, men som først fikk landskamper på et senere tidspunkt. En spiller som Harald Martin Brattbakk er f.eks. ikke med. 

Jahn Ivar «Mini» Jakobsen1 - 65
Stefan Johansen1 - 55
Tom Høgli1 - 49
Harald «Dutte» Berg – 43
Ørjan Berg – 19
Mathias Normann1 – 12
Patrick Berg – 12
Jens Petter Hauge1 – 10
Anders Ågnes Konradsen1 – 8
Bengt Sæternes – 7
Fredrik Bjørkan – 7
Runar Berg – 5
Stig Johansen – 3
Jon Abrahamsen – 3
Arild Olsen – 2
Tom Kåre Staurvik – 2
Marius Lode – 2
Ola Solbakken – 2
Trond Olsen – 1
Håkon Evjen1 – 1
Hugo Vetlesen – 11Spilte ingen landskamper i Glimt-perioden.


=== Glimt-kapteiner siden 1975 ===

1975-77: Harald Berg
1978-79: Truls Klausen
1980: Ivar Pedersen
1981: Harald Berg og Anders Farstad
1982: Anders Farstad
1983: Arnfinn Helgesen
1984-86: Jan Erik Bjerk
1987: Jahn Ivar Jakobsen
1988: Ola Haldorsen
1989: Tor Arne «Totte» Aga/Bjørn Tore Hansen
1990: Tor Arne «Totte» Aga
1991-98: Ola Haldorsen
1999-00: Andreas Evjen
2001-04: Stig Johansen
2005: Fredrik Kjølner/Erik Hoftun
2006: Cato André Hansen/Stian Theting
2007: Johan Lædre Bjørdal/Stian Theting
2008: Jan Derek Sørensen/Stig Johansen
2009: Jan Derek Sørensen/Christian Berg
2010: Johan Lædre Bjørdal
2011-13: Christian Berg
2014: Ruben Imingen
2015-16: Thomas Jacobsen
2017: Trond Olsen
2018: Martin Bjørnbak
2019: Ricardo Friedrich
2020-21: Ulrik Saltnes/Patrick Berg
2022-: Ulrik Saltnes/Brede Moe/Patrick Berg


=== Toppscorere fra 1977 til i dag ===

Arne Hanssen er den mestscorende Glimtspiller gjennom tidene, men man vet ikke det offisielle antallet fordi man ikke begynte å holde nøyaktig oversikt før i 1977. Det antas at Hansen scoret tilsammen over 600 mål for Glimt på 60- og 70-tallet. I tillegg var Arne Hansen toppscorer for Rosenborg i 1971 og 1972. I 2007-sesongen scoret Thiago Martins 17 mål, det meste en Bodø/Glimt spiller hadde scoret siden Stig Johansen scoret 19 i 1995-sesongen. Johansens rekord ble grundig slått i 2020 av Kasper Junker, som scoret 27 mål.


=== Raskeste mål for Bodø/Glimt i toppserien ===
Mål av Sondre Brunstad Fet etter 17 sekunder mot Sandefjord i 2020.
Mål av Harald Martin Brattbakk etter 33 sekunder mot Molde i 2005.
Mål av Aasmund Bjørkan etter 51 sekunder mot Brann i 2003.


=== Største tap og største seier i toppdivisjonen/cupen ===
Største hjemmeseier i (toppdivisjonen): 8–0 mot Lyn i 1993-sesongen.
Største borteseier i (toppdivisjonen): 6–0 mot Hamarkameratene i 1995-sesongen.
Største hjemmetap i (toppdivisjonen): 0–6 mot Start i 1994-sesongen.
Største bortetap i (toppdivisjonen): 0–7 mot Viking FK i 1996-sesongen.
Største seier (cup): 11–2 mot Mosjøen i 2002-sesongen.
Største tap (cup): 0–5 mot Viking FK i 1974- og i 2006-sesongen og 0–5 mot Odd Grenland i 2000-sesongen.
Dårligste cupinnsats: Første runde tap 0–1 mot Grovfjord Idrettslag i 1991. Eneste gang Bodø/Glimt har blitt slått ut i første runde.


=== Tilskuertall ===
12 189, Aspmyra stadion, Bodø/Glimt 2-1 Viking FK. Søn 7. september 1975.


=== Bodø/Glimts totale poenghøst i øverste divisjon ===
Oppdatert etter 2019.
Bodø/Glimt er på 14.-plass på tabellen over lagene med flest poeng over alle år i toppserien, den såkalte maratontabellen. Bodø/Glimt kunne imidlertid først kvalifisere seg til eliteserien i 1972, mens lagene sør for Nordland hadde muligheten fra 1963.


== Referanser ==


== Se også ==
Historikk Bodø/Glimt – Tromsø IL
Sesongartikler: 2018, 2019, 2020, 2021, 2022


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted 
(en) Bodø/Glimt – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Den Gule Horde – Supporterklubb
Den Gule Horde, avdeling Midten
Glimt i Sør
Bodø/Glimt i Avisa Nordland
Bodø/Glimt fotosamling