jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
William Henry O’Connell

William Henry O'Connell (født 8. desember 1859 i Lowell, Massachusetts i USA, død 22. april 1944 i Boston) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var erkebiskop av Boston 1907–1944.
Han ble kreert til kardinal i 1911 av pave Pius X, med San Clemente som tittelkirke.
Han deltok ved konklavet 1939 som valgte pave Pius XII, de to foregående konklavene rakk han ikke frem til i tide.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba  (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio  (1532-1602) *bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale  (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Erkebiskop Enrico Enríquez (1701-1756) *1743
Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698-1774) *1749
Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724-1777) *1761
Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751-1816) *1785
Pave Pius VIII (1761-1830) *1816
Pave Pius IX (1792-1878) *1827
Kardinal Raffaele Monaco La Valletta (1827-1896) *1874
Kardinal Francesco di Paolo Satolli (1839-1910) *1888
Kardinal William Henry O'Connell (1895-1970) *1939


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Vincenzo Vannutelli

Vincenzo Vannutelli (født 5. desember 1836 i Palestrina i Kirkestaten, død 9. juli 1930 i Roma) var en av den katolske kirkes kardinaler.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Vannutelli ble utdannet ved Det pavelige universitet Gregoriana og Det pavelige athenaeum Sant'Apollinare i Roma.


=== Prest ===
Han ble presteviet i 1860.
Etter å ha hatt flere stillinger i diplomatiet og i Den romerske kurie ble han i 1880 titularerkebiskop av Sardes og apostolisk vikar for Det latinske patriarkatet i Konstantinopel. Han ble utnevnt til internuntius til Brasil i 1882, men tok aldri opp denne stillingen. Da han ble utnevnt var han i Russland som pavens representant ved kroningen av Alexander III av Russland, og da han kom tilbake til Roma i 1883 ble han i stedet sendt som nuntius til Portugal.


=== Kardinal ===
Han ble kreert til kardinal, reservert in pectore, av pave Leo XIII ved konsistoriet i desember 1889. Hans navn ble offentliggjort ved konsistoriet juni 1890. Årsaken til at utnevnelsen først ble holdt hemmelig er at man trengte å gjøre klar en dispensasjon, ettersom den apostoliske konstitusjonen Postquam verus, utgitt av Sixtus V i 1586, forbød utnevnelsen av en som allerede hadde en bror i kardinalkollegiet. Hans to år eldre bror, Serafino Vannutelli, ble kardinal to år før ham. Regelen var innført for å få slutt på nepotisme, og da dette ikke var noe problem i forbindelse med utnevnelsen var det uproblematisk for paven å dispensere fra regelen. I 1900 ble han forfremmet til kardinalbiskop av Palestrina.
Han hadde en rekke verv i kurien, blant annet som prefekt for Kongregasjonen for konsilet 1902–1908, prefekt for Den apostoliske signatur 1908–1914 og dekanus for kardinalkollegiet 1915–1930. Sistnevnte embete tok han over etter sin bror.
Vannutelli deltok på konklavet i 1903, konklavet i 1914 og konklavet i 1922; sistnevnte ledet han i egenskap av å være dekanus.
Han døde i Roma 9. juli 1930, og ble gravlagt på Campo Verano.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504–1577)
Kardinal Giulio Antonio Santorio (1532–1602) *bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540–1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566–1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi (1595–1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595–1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595–1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623–1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649–1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675–1758) *1724
Erkebiskop Enrico Enríquez (1701–1756) *1743
Erkebiskop Manuel Quintano Bonifaz (1698–1774) *1749
Kardinal Buenaventura Córdoba Espinosa de la Cerda (1724–1777) *1761
Kardinal Giuseppe Maria Doria Pamphilj (1751–1816) *1785
Pave Pius VIII (1761–1830) *1816
Pave Pius IX (1792–1878) *1829
Kardinal Alessandro Franchi (1819–1878) *1873
Kardinal Giovanni Simeoni (1816–1892) *1875
Kardinal Vincenzo Vannutelli (1836–1930) *1880


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Vincenzo Vannutelli – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Det høyeste tribunal for den apostoliske signatur

Det høyeste tribunal for den apostoliske signatur (kortform Den apostoliske signatur eller Signaturaen) er Den katolske kirkes høyeste regulære rettsinstans.


== Historie ==
Fra det 13. århundre brukte paven en gruppe embetsmenn, referendarii, til å forberede rettsakter som skulle påføres hans signatur. Pave Eugenius IV (1431–1471) opprettet Signaturaen som en permanent institusjon, og lot embetsmennene der signere visse typer dokumenter selv, med pavelig autoritet. Under Julius II (1503–1513) ble den delt i to, og den ene delen utviklet seg til et virkelig rettstribunal. Etterhvert gikk den over til å bli nesten utelukkende en appelldomstol, ikke bare for kirkerettslige saker, men også for sivilrettslige saker i Pavestatene. Dette ble formalisert av Gregor XVI i 1834. Den andre delen mistet sin funksjon i det 17. århundre, da Det apostoliske datarium utviklet seg. 
Signaturaen slik den er i dag ble nyopprettet av Pius X i konstitusjonen Sapienti Consilio og en særlov, begge fra 1908. Den fikk da seks kardinaler som medlemmer. Med revideringen av kirkeloven i 1917 ble antallet satt åpent, slik at hver enkelt pave bestemmer hvor mange som skal utnevnes som medlemmer.
Domstolen har sitt nåværende mandat fra konstitusjonen Pastor Bonus fra 1988. 


== Oppgaver ==
Saker som føres for signaturaen er:

Appellsaker fra Den romerske Rota, der det er grunn til å tro at rotaen har gitt en urettferdig dom, eller der rotaens medarbeidere kan ha brutt taushetsplikten.
Klager mot medarbeidere i Den romerske Rota.
Nullitetskrav mot dommer fra Den romerske Rota.
Krav om gjenopptagelse av sak etter endelig dom fra Den romerske Rota.
Krav om appellbehandling av saker om ekteskapsnullitet som er avvist av Den romerske Rota.
Jurisdiksjonskonflikter mellom lavere tribunaler, eller delegering av jurisdiksjon
Saker med juridisk innhold som skal legges frem for pavens signatur


== Prefekter ==
Vincenzo Vannutelli (1908–1914)
Michele Lega (1914–1920)
Augusto Silj (1920–1926)
Francesco Ragonesi (1926–1931)
Bonaventura Cerretti (1931–1933)
Enrico Gasparri (1933–1946)
Massimo Massimi (1946–1954)
Giuseppe Bruno (1954)
Gaetano Cicognani (pro-prefekt 1954–1959)
Francesco Roberti (1959–1969)
Dino Staffa (1969–1977)
Pericle Felici (1977–1982)
Aurelio Sabattani (pro-prefekt 1982–1983, prefekt 1983–1988)
Achille Silvestrini (1988–1991)
Gilberto Agustoni (pro-prefekt 1991, 1994–1998)
Zenon Grocholewski (1998–1999)
Mario Francesco Pompedda (1999–2004)
Agostino Vallini (2004–)
Lucio Gutiérrez

Lucio Edwin Gutiérrez Borbúa (født 23. mars 1957) er en politiker og soldat fra Ecuador. Han var president i Ecuador mellom 15. januar 2003 og 20. april 2005.


== Referanser ==
Maximilian Joseph von Tarnóczy

Maximilian Joseph von Tarnóczy (født 24. oktober 1806 i Schwaz i bispedømmet Brixen i Tirol i Østerrike, død 4. april 1876 i Salzburg) var erkebiskop av Salzburg og kardinal i den katolske kirke.
Etter å ha avsluttet gymnasiet i Innsbruck studerte han teologi i Salzburg og Wien, hvor han tok doktorgraden 14. mai 1829. Han ble presteviet 25. oktober samme år i Salzburg, og var professor i dogmatisk teologi. 17. februar 1851 ble han valgt til erkebiskop av Salzburg etter forslag fra domkapitlet. Han ble konsekrert i juni samme år av kardinal Friedrich Johannes Jacob Celestin von Schwarzenberg, erkebiskopen av Prag. Erkebiskopene av Salzburg var tysk primas siden 1648.
Tarnóczy deltok på det første Vatikankonsil fra 1869 til 1870, og ble gjort til kardinal i konsistoriet den 22. desember 1873, med Santa Maria in Ara Coeli som tittelkirke. Han døde tre år senere og er begravet i katedralen i Salzburg.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1943
Kardinal Giovanni Battista Caprara Montecuccoli (1733-1810) *1766
Biskop Dionys von Rost (1716-1793) *1777
Biskop Karl Franz von Lodron (1878-1828) *1792
Biskop Bernhard Galura (1764-1856) *1820
Biskop Johann Nepomuk von Tschiderer zu Gleitheim (1777-1860) *1832
Kardinal Friedrich Johann Joseph Cölestin von Schwarzenberg (1809-1885) *1836
Kardinal Maximilian Joseph von Tarnóczy (1806-1876) *1851


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Luigi Oreglia di Santo Stefano

Luigi Oreglia di Santo Stefano (født 9. juli 1828 i Bene Vagienne, død 7. desember 1913 i Roma) var kardinal i den katolske kirke og dekanus for kardinalskollegiet.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Luigi Oreglia di Santo Stefano stammet fra baron-slekten av Santo Stefano.


=== Prest ===
Han studerte som seminarist i Torino og ble presteviet i 1851, og virket det meste av sin karrière i kuriens tjeneste.


=== Biskop ===
Han ble utnevnt til titulærerkebiskop av Damietta og konsekrert i 1866, og samme år ble han nuntius til Belgia. Fra 1868 var han nuntius til Portugal.


=== Kardinal ===
I 1873 ble han utnevnt til kardinalprest av S. Anastasia. Luigi Oreglia di Santo Stefano deltok på konklavet i 1874, og i 1876 ble han prefekt for Kongregasjonen for avlat og relikvier. I 1877 ble han utnevnt til abbed for SS. Vincenzo ed Anastasio alle tre Fontane. Mellom 27. mars 1882 og 15. mars 1883 var han camerlengo (kammerherre). 24. mars 1884 ble han forfremmet til kardinalbiskop av Palestrina, og 27. mars året etter ble han på nytt utnevnt til camerlengo.
I 1889 fikk han bispedømmet Porto e Santa Rufina og ble visedekanus for kardinalskollegiet, og i 1896 ble han dekanus for kardinalskollegiet og fikk det titulære bispedømmet Ostia e Velletri. I 1897 ble han utnevnt til prefekt for Kongregasjonen for seremoniene.
Da pave Leo XIII døde i 1903 ble kardinal Oreglia den eneste fremdeles levende kardinal elevert av pave Pius IX. Han var med dette den eneste elektor under konklavet i 1903 som hadde erfaring fra et pavevalg. Han var også lederen av den ultrakonservative kuriefraksjonen innen kardinalkollegiet som ønsket seg en fastere og mer ubøyelig pave enn pave Leo ble ansett å ha vært. Oreglia antas å ha spilt en viktig rolle ved valget av kardinal Giuseppe Sarto som Pius X. Det er også noen kirkehistorikere som tror at uten kardinal Oreglias innflytelse ville kardinal Sarto ha valgt å nekte å ta på seg paveembedet til tross for at han hadde fått 55 av 60 mulige stemmer.På samme tid sies det at Oreglia også hadde protestert sterkt mot kardinal Jan Puzyna de Kosielskos fremleggelse av det sivilveto som keiser Franz Joseph av Østerrike hadde nedlagt mot kardinal Mariano Rampollas navn. Rampolla hadde vært pave Leos statssekretær. Oreglia skal også ha forbudt den valgmetode som er kjent som accessus i 1903-valget som valgte pave Pius X.
Oreglia beholdt sine embeder innen kardinalkollegiet helt til sin død i 1913 i en alder av 85 år.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Linda Cerup-Simonsen

Linda Cerup-Simonsen (pikenavn Andersen; født 15. juni 1969 i Årøysund på Nøtterøy) er en norsk tidligere seiler, og vant OL-gull i europajolle under lekene i Barcelona i 1992. Med denne seieren ble hun Norges første kvinnelige vinner i et Sommer-OL. Europajollen hun brukte under lekene i Barcelona er utstilt på Norges Olympiske Museum på Lillehammer. Hun seilte for Tønsberg seilforening.
For sin prestasjon i Barcelona mottok hun Fearnleys olympiske ærespris. Cerup-Simonsen var norsk flaggbærer i sommer-OL 1996 i Atlanta.
I 1992 mottok hun Porsgrunds Porselænsfabriks Ærespris.
Cerup-Simonsen er en yngre søster av Ida Andersen.
Egil Hegerberg har skrevet sangen Linda Widvey Andersen om henne.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Linda Cerup-Simonsen på Internet Movie Database 
(en) Linda Cerup-Simonsen – Olympedia 
(en) Linda Cerup-Simonsen – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Linda Cerup-Simonsen – databaseOlympics.com (arkivert)
Friedrich Johannes Jacob Cölestin von Schwarzenberg

Friedrich Johannes Jacob Cölestin von Schwarzenberg (født 6. april 1809 i Wien, død 27. mars 1885 i Wien) var kardinal i den katolske kirke og erkebiskop av Praha.
Etter studier i teologi og filosofi ved seminaret i Salzburg, studerte han ved universitetet i Wien, og ble presteviet i 1833. Han tok doktorgraden i teologi i 1835, og ble valgt til erkebiskop av Salzburg og dermed tysk primas den 1. februar 1836. Han ble konsekrert 1. mai samme år. Ved konsistoriet 24. januar 1842 ble han gjort til kardinal, med Sant'Agostino som tittelkirke. I 1850 ble han erkebiskop av Praha i Bøhmen. Han deltok på det første Vatikankonsil 1869-1870, hvor han markerte seg som motstander om dogmet om pavelig ufeilbarlighet, men aksepterte det da det ble vedtatt. Han deltok også på konklavet i 1878, og døde i 1885 i Wien. Han ble begravet i katedralen i Praha.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1943
Kardinal Giovanni Battista Caprara Montecuccoli (1733-1810) *1766
Biskop Dionys von Rost (1716-1793) *1777
Biskop Karl Franz von Lodron (1878-1828) *1792
Biskop Bernhard Galura (1764-1856) *1820
Biskop Johann Nepomuk von Tschiderer zu Gleitheim (1777-1860) *1832
Kardinal Friedrich Johann Joseph Cölestin von Schwarzenberg (1809-1885) *1836


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Europajolle

Europajolle er en liten enmanns seiljolle med lange norske tradisjoner. Den ble designet i 1960 av Alois Roland i Belgia. Den ble senere omgjort til en entypebåt. Europajollen fikk status som OL-klasse i seiling for damer i 1992, men mistet den igjen etter OL i Athen 2004. Det finnes mange europajoller i Europa, men som regattaklasse er den synkende etter at Laser overtok som OL-klasse. I Norge er båten blant de mest populære for ungdom i 15-18-årsalderen, sammen med båttypene laser og 29er. 
Europajollen er ideell for seilere mellom 50 og 85 kilo. Skroget er laget av glassfiber, og veier 45 kg. En fullrigget europajolle veier omtrent 60 kg. Skroget blir smalere mot baugen, men er rundere bak. Masten er laget i aluminium eller karbonfiber, og er tilpasset seileren. En myk mast er best for lette seilere, siden den vil bøye seg om det blåser en del; mens en stivere mast er bedre for en tyngre seiler, som klarer å ri båten flat selv i mye vind, noe som gir høyere fart. Seilet er også tilpasset seileren. Hvor dypt seilet er bestemmer hvor mye kraft det er i det. Et dypere seil vil gi mer kraft, og båten blir dermed tyngre å holde flat. Europajollen er en båt det er mulig å endre en del på, og den tillater mye forskjellig utstyr og mange typer av for eksempel seil, ror og kjøl, i motsetning til laseren, der båtene er helt like, og du kun kan seile med en spesiell type seil, rigg, ror og kjøl.  
Linda Andersen tok OL-gull i europajolle i OL i Barcelona i 1992. Hun ble den første kvinnen som tok gullmedalje i de olympiske sommerlekene for Norge. I 2004 tok Siren Sundby nok et OL-gull for Norge i europajolle. 


== Norske OL-vinnere ==
Siren Sundby
Linda Andersen


== Eksterne lenker ==
Norsk Europajolleklubb
International Europe Class Union
Andalucía

Andalucía er den sydligste av Spanias 17 autonome regioner på fastlandet. Hovedstaden er Sevilla. I nord grenser Andalucía til Kastilia-La Mancha og Extremadura, i øst til Murcia, i syd Middelhavet og Gibraltar og i vest Atlanterhavet og Portugal.
Navnet Andalucía ble gitt landet av maurerne, det kommer av Al-Andalus som betyr Vandalenes land. Vandalene var en germansk stamme som grunnla et kongerike syd på Den iberiske halvøy i det 5. århundre. Det finnes også andre teorier om navnet. Maurerne behersket denne delen av landet i lengre tid, noe som gir seg til kjenne i arkitektur, som man kan se i for eksempel Alhambra ved Granada, Spanias største turistattraksjon og i Mezquita i Córdoba. Katolikkene erobret regionen fra dens mauriske herskere i 1492.
Fra Andalucía kommer mange av skikkene som i dag ses på som de «typisk spanske», blant annet flamenco og tyrefekting.


== Provinser og byer ==


=== Provinser ===
Granada
Sevilla
Málaga
Córdoba
Cádiz
Huelva
Almería
JaénProvinshovedstedene med samme navn er Andalucías viktigste byer.


=== Andre byer ===
Jerez de la Frontera
Ronda
Marbella
Guadix
Algeciras
Antequera
Grazalema
Mijas
Fuengirola
Salobreña
Almuñécar
Nerja
Vélez-Málaga
Benalmadena
Torremolinos


== Noen turistreisemål ==
Alhambra
Ronda
Puerto Banus
Marbella
Torremolinos
Estepona


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Andalusia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Andalucía – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Alhambra

Alhambra («Det røde slottet») (arabisk: الحمراء) er et palass og et festningskompleks som ble bygget på midten av 1300-tallet av de mauriske herskerne i emiratet Grenada, i dag i den autonome regionen Andalucía i Spania. Festningen står i dag på UNESCOs verdensarvliste og er en av Spanias største turistattraksjoner.


== Historie ==
Navnet kommer trolig fra det arabiske Al Hamra (الحمراء) som betyr «Det Røde», muligens av stedets røde mursteinsmurer. En annen teori er at navnet kommer av de røde faklene som lyste opp under de ustanselige nattlige byggearbeidene. Alhambra ble bygget av maurerne i tiden mellom 1248 og 1354, under styre av Al Ahmar og hans etterkommere. Navnene på de kunstnere og håndverkerne som sto bak de fleste av de fantastiske mosaikk-utskjæringene i Alhambra er ukjente.
De kristne erobret Granada og Alhambra i 1492. Enkelte deler av Alhambra ble da ombygget og preget av renessansen. Senere ble også andre deler av dette underverket skadet under krig og av andre årsaker.
I 1821 ble Alhambra skadet av et kraftig jordskjelv. Arbeidet med gjenoppbyggingen begynte i 1828. Arkitekten Jose Contreras sto bak arbeidet. Hans sønn og barnebarn videreførte arbeidet med restaureringen, etter Contreras' død i 1847


== Beliggenhet ==
Alhambra ligger på et platå i utkanten av Granada. Her har man utsikt over hele byen og de enorme slettene som omgir den i vest og nord. I bakgrunnen ligger Sierra Nevada-fjellene mot sør og øst.
Nærmest som i ett med slottet ligger også den praktfulle haven Generalife. På norsk betyr det noe slik som «Arkitektens have».
Alhambra er det mest fullendte eksempelet på maurisk kunst i dens siste europeiske tidsalder.


== Bilder ==

		
		
		


== Eksterne lenker ==
(es) Offisielt nettsted 
(en) Offisielt nettsted 
(en) Alhambra – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Alhambra – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
www.alhambradegranada.org
Alhambras Arkitektur
Alhambra og Generalife i bilder
Lasarus

Lasarus var navnet på to personer i Bibelen:

Lasarus, en venn av Jesus, kjent for sin oppstandelse (Johannesevangeliet kapittel 11-12). Han er broren til Marta og Maria i Betania. Ifølge Johannes' evangelium 11:1-44 oppvakte Jesus ham fra de døde. Ifølge en legende skal han senere ha blitt utsett til biskop av Kition på Kypros. Hans katolske minnedag er 17. desember.Lasarus står i en særstilling gjennom at han i Luk 16,19–31, er den eneste navngitte person i Jesu lignelser. Han identifiseres med Sankt Johannes av blant andre Rudolf Steiner, og knyttes til den legendariske Prestekongen Johannes.


== Eksterne lenker ==
(en) Lazarus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Gorillaer

Gorillaer (Gorilla) er en slekt i familien med store aper (Hominidae). Gorillaene, som er endemiske for Afrika sør for Sahel, er de største av alle primater. Slekten inkluderer to arter og tilsammen fira taxa.


== Etymologi ==

Den amerikanske legen og misjonæren Thomas Staughton Savage var den første til å beskrive gorillaen i 1847. Navnet kommer fra det greske ordet Gorillai, («stamme av hårete kvinner») som ble beskrevet av Hanno sjøfareren, en karthagensk sjøfarer som rundt 480 f.Kr. kan ha besøkt det som i dag er Sierra Leone.


== Biologi ==
Hannene blir mellom 1,65 meter og 1,75 meter høye og veier mellom 140 kg og 165 kg. Hunnene veier omkring det halve av hannene. Hannene blir forplantningsdyktige når de er ni år, mens hunnene blir det når de er syv år. Hendene er brede med korte fingre. Føttene er tilpasset til å gå nede på bakken.
Gorillaen er planteeter. Den spiser blader og forskjellige plantedeler.
En gorillaflokk ledes av en såkalt sølvrygg, en sterk hann, normalt over 12 år gammel. Sølvryggen leder typisk en flokk på mellom 5-30 gorillaer og treffer beslutninger omkring sikkerhet, fødesteder og lignende. 
En vill gorilla blir vanligvis omkring 30 år, mens en i fangenskap kan bli opptil 40 år.


=== Artsinndeling ===

Gorilla, gorillaer
G. gorilla, vestgorilla
G. g. gorilla, vestlig lavlandsgorilla
G. g. diehli, cross-river gorilla
G. beringei, østgorilla
G. b. beringei, fjellgorilla
G. b. graueri, østlig lavlandsgorilla


== Evolusjon og inndeling ==
Inndelingen under følger Goodman et al. (1990) og Groves (2005). Slektskapsforholdene mellom menneskeapene er, gjengitt i hierarkisk skrivemåte og supplert med en evolusjonær tidsskala.

Hominoidea, menneskeaper (i vid forstand), 20,4 millioner år
Hominidae, store aper, 15,7 millioner år
Ponginae, store eurasiske aper
Pongini, store sørøstasiatiske aper
Pongo, orangutanger
P. pygmaeus, borneoorangutang
P. abelii, sumatraorangutang
Homininae, store afrikanske aper, 8,8 millioner år
Gorillini, gorillaaper
Gorilla, gorillaer
G. gorilla, vestgorilla
G. beringei, østgorilla
Hominini, sjimpanser og mennesker, 6,3 millioner år
Pan, sjimpanser
P. paniscus, dvergsjimpanse
P. troglodytes, sjimpanse
Homo, mennesker
H. sapiens, menneske
Hylobatidae, gibboner


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Gorillaer i Encyclopedia of Life 
(en) Gorillaer i Global Biodiversity Information Facility 
(en) Gorillaer hos Fossilworks 
(en) Gorillaer hos ITIS 
(en) Gorillaer hos NCBI 
(en) Kategori:Gorilla – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Gorilla – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Gorilla – detaljert informasjon på Wikispecies