jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Adalbert av Bremen

Adalbert av Bremen (også: Albert, Adalbert I.),  (født omkring år 1000 sannsynligvis i Goseck, død 16. mars 1072 i Goslar) var fra 1043 frem til sin død erkebiskop av Hamburg og Bremen, som dengang omfattet det meste av Nord-Tyskland og de skandinaviske land.
Han var formynder for keiser Henrik IV under dennes mindreårighet, og hadde dermed den egentlige makten i Tyskland. Adalbert forsøkte også å gjøre sin nordeuropeiske kirkeprovins mest mulig uavhengig av paven.
Han er begravet i domkirken i Bremen. Historikeren og kronikøren Adam av Bremen beretter i sin Gesta Hammaburgensis Ecclesiae Pontificum (De hamburgske erkebiskopenes store gjerninger) utførlig om hans liv.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Adami Bremensis libri III Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum
F.W. Bautz, Adalbert I., in: BBKL I (1990), 24 (mit weiterer Literatur)
G. Dehio, Geschichte des Erzbistums Hamburg-Bremen; Bd.1, 1877, 175ff
H.O. May, Regesten der Erzbischöfe von Bremen, 1937, 33ff.
E. Maschke, Adalbert von Bremen; in: Welt der Geschichte, 9 (1943), 25-45
Liv (navn)

Liv er et kvinnenavn avledet av det norrøne ordet hlif som betyr «vern» eller «beskyttelse». Navnet har også blitt assosiert til det norrøne ordet líf, «liv». Norrøne varianter av navnet er Hlíf, Hlífa og Lífa.
Liv har navnedag den 2. oktober.


== Utbredelse ==
Liv var et vanlig navn i Norge i middelalderen. Over 10 forskjellige personer med navnet er nevnt i Regesta Norvegica. Navnet har i nyere tid vært mest populært fra ca 1920 til ca 1970 i Norge.

Navnet Liv er i dag  mest brukt i Norge, sjeldnere i resten av Skandinavia. Formen Lív er vanlig på Færøyene. Formene Hlíf og Líf er noe brukt på Island. 
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Liv og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.
Liv brukes også som kjælenavn/kortform av navnet Olivia i Storbritannia.


== Kjente personer som heter Liv ==
Liv Dommersnes (f. 1922), skuespillerinne
Lif Breivik (f. 1924), forfatter
Liv Glaser (f. 1935), musiker
Liv Ullmann (f. 1938), skuespiller
Liv Lundberg (f. 1944), forfatter
Gerd-Liv Valla (f. 1948), tidligere leder for LO
Liv Signe Navarsete (f. 1958), politiker
Liv Grete Skjelbreid Poirée (f. 1974), skiskytter
Liv Gulbrandsen (f. 1974),  barnebokforfatter, litteraturformidler, organisasjonsarbeider, politiker og programleder
Liv Kristine Espenæs Krull (f. 1976), musiker
Liv Tyler (f. 1977), amerikansk skuespiller


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Behind the Name: Liv
(en) Think Baby Names: Liv
Selymbria

Selymbria (eller Selybria, i dag Silivri i Tyrkia) var en gresk by ved nordbredden av Propontis (Marmarahavet). Den ble grunnlagt av nybyggere fra Megara i Hellas i 662 f.Kr., to år før de grunnla Bysants ved Bosporos noe lenger mot øst. 


== Se også ==
Selymbria Portal
David Michael Hope

David Michael Hope, baron Hope, (født 14. april 1940) var anglikansk erkebiskop av York. Han ble utnevnt til dette embetet i 1995 og satt til 2005.
Hope ble biskop i Wakefield i 1985, og deretter i London i 1991. 
I 1995, på samme tid som han ble utnevnt til erkebiskop av York, gikk den kontroversielle britiske menneskerettighetsaktivisten Peter Tatchell ut og sa at Hope er homofil. Dette førte til at Hope innkalte til en pressekonferanse, der han sa at hans seksuelle orientering er et «uklart område» («gray area»), at han har «søkt å leve et sølibatært liv» og at han er «fullstendig lykkelig og fornøyd». Han ble etter dette akseptert av langt de fleste innenfor Den engelske kirke.
30. juni 2004 skrev han sammen med Rowan Williams, erkebiskop av Canterbury, og på vegne av alle de 114 anglikanske biskoper, et brev til Tony Blair der de uttrykte stor bekymring over den britiske regjeringens politikk med hensyn til Irak. De tok spesielt opp anklagene om mishandling av irakiske fanger.
1. august 2004 ble det annonsert at Hope planla å trekke seg tilbake og ville bli sogneprest i Ilkley i West Yorkshire. Han gjorde dette 28. februar 2005. 25. januar samme år ble det annonsert at han ville få et livsvarig baroni i Det forente kongerikes høyadel, og 25. mars fikk han tittelen baron Hope of Thornes.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) David Michael Hope hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) David Michael Hope hos Hansards parlamentsdebatter 
(en) David Michael Hope hos The Peerage
Richard Fitzalan, 10. jarl av Arundel

Richard Fitzalan, 10. jarl av Arundel (født ca. 1313, død 24. januar 1376) var en engelsk adelsmann og militærkommandant.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Han var sønn av Edmund Fitzalan, 9. jarl av Arundel og Alice Warenne. Hans fødselsår er usikkert, men man antar at det var ca. 1313, og det var i alle tilfelle ikke før 1307.
I 1321 allierte faren seg med Despenserslekten, som var Edvard IIs yndlinger. Alliansen ble beseglet ved at Richard giftet seg med Isabella, datter av Hugh le Despenser den yngre. Lykken snudde seg for Despenserslekten noen få år etter, og i 1326 ble Edmund Fitzalan henrettet. Richard fikk ikke arve sin fars eiendommer eller titler.


=== Jarl av Arundel ===
I 1330 hadde det politiske klimaet endret seg, og i løpet av de neste årene klarte Richard å få tittelen som jarl av Arundel såvel som eiendommene i Sussex og Wales. I 1334 ble han overdommer i Nord-Wales (en tittel han etterhvert ble gitt for livstid), sheriff for livstid i Caernarvonshire og governær for Caernarfon slott.
Til tross for hans embeter i Wales, tilbrakte Richard mye av sin tid med militær sysler i Skottland og Frankrike. I 1337 ble han medkommandant for den engelske hæren i nord, og året etter ble han enekommandant.
I 1340 kjempet han i slaget ved Sluys, og deretter i beleiringen av Tournai. Han hadde så en ny periode i Skottland, før han vendte tilbake til kontinentet og ble medløytnant av Aquitaine. Han var en av tre mest sentrale engelske kommandantene i slaget ved Crecy i 1346. Etter dette tilbrakte han flere år med felttok og diplomatiske reiser.
I 1353 arvet han tittelen jarl av Sussex (Warenne) fra sin morfar. Han brukte ikke denne tittelen før i 1361, da hans mor, som var enkegrevinne av Sussex, døde. Tittelen og eiendommene økte hans rikdom betraktelig, og han var i stand til å yte meget store lån til Edvard III. Allikevel var det etter hans død igjen en stor sum i kontanter.
Hans første ekteskap, med Isabella Despenser, ble nullifisert, med henvisning til at hun ikke hadde giftet seg av fri vilje. Deretter giftet han seg med Eleanor av Lancaster, datter av Henry Plantagenet, 3. jarl av Leicester. Han fikk en datter i det første ekteskapet, og tre sønner i det andre. Richard etterfulgte ham som jarl av Arundel, John ble marskalk av England, og Thomas ble erkebiskop av Canterbury og rikskansler i England. Han fikk også flere døtre i andre ekteskap, hvorav to overlevde barneårene: Joan, som giftet seg med Humphrey de Bohun, jarl av Hereford, og Alice, som giftet seg med Thomas Holland, 2. jarl av Kent.
Kolofon

Se også: Kolofon forlag og Kolofon (by)
En kolofon er en kort tekst i en avis, et tidsskrift eller en bok som angir detaljopplysninger om produksjon og utgivelse.Kolofonen kan inneholde opplysninger om tittel, navnet på forfatteren eller den ansvarlige redaktøren, om sponsorer, opphavsrett, utgave, opplag, trykkeri, trykkested, trykkeår, forlag og ISBN. For en bok kan opplysningene også omfatte informasjon som typografi, skriftgrad/kegel, papirets gramvekt og papirtype. 
For tekniske eller vitenskapelige bøker tar man dessuten ofte med hvilken programvare som er brukt til å sette tekst og illustrasjoner. 
I en bok er kolofonen normalt plassert på en egen kolofonside foran eller bakerst i boken, for eksempel bak tittelsiden eller smusstittelsiden. 
På en nettside er kolofonen plassert nederst på siden og inneholder som regel firmanavn, adresse, telefonnummer og e-postadresse til den som har lagt ut informasjonen eller presenterer seg der.
Termen kolofon kommer fra gresk κολοφών som betyr «pinakkel», «topp» eller «avslutning».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Colophons – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Österreichische Volkspartei

Österreichische Volkspartei (det østerrikske folkepartiet, ÖVP) er et kristeligdemokratisk, konservativt østerriksk politisk parti. Det hadde per januar 2020 vært i Østerrikes regjering uavbrutt siden 1987, med unntak av perioden med regjeringen Bierlein fra 2019 til 2020.


== Politisk retning ==
Partiet har som mål å representere hele den østerrikske befolkning, derav navnet folkeparti. Partiet har siden stiftelsen i 1945 stått for en humanistisk, nærligsliberal retning. Partiet gikk fra stiftelsen inn for et bredt borgerskap, og forente den kristelige sosiallære med konservatisme og liberalisme, så vel som med et parlamentarisk demokrati. Fra 1995 er verdier som frihet, ansvarlighet, personlig innsats, sikkerhet og subsidaritet fremhevet i partiets program.Stiftere av partiet var  Leopold Kunschak, Hans Pernter, Lois Weinberger, Leopold Figl, Julius Raab og Felix Hurdes.


== Ledere ==
Leopold Kunschak (1945)
Leopold Figl (1945-1952)
Julius Raab (1952-1960)
Alfons Gorbach (1960-1963)
Josef Klaus (1963-1970)
Hermann Withalm (1970/71)
Karl Schleinzer (1971-1975)
Josef Taus (1975-1979)
Alois Mock (1979-1989)
Josef Riegler (1989-1991)
Erhard Busek (1991-1995)
Wolfgang Schüsse (1995-2007)
Wilhelm Molterer (2007-2008)
Josef Pröll (2008-2011)
Michael Spindelegger (2011-2014)
Reinhold Mitterlehner (2014-2017)
Sebastian Kurz (2017–2021)
Karl Nehammer (fung.) (2021–)
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Austrian People's Party – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jarl av Arundel

Jarl av Arundel er den eldste eksisterende jarletittel i England, og muligens den eldste eksisterende adelstittel overhodet. Siden 1660 har hertugdømmet Norfolk også hatt denne tittelen, som brukes av arvingen til hertugtittelen.
Tittelen ble først opprettet i 1138 for normanneren baron William d'Aubigny. De første jarlene hadde også tittelen jarl av Sussex, inntil midten av det 13. århundre. Omtrent på samme tid fikk den bretonske familien Fitzalan tittelen. En annen gren av slekten utviklet seg til Stewartslekten som senere regjerte i Skottland.
Det oppsto en tradisjon for at den som eide Arundel Castle automatisk skulle være jarl av Arundel, noe som ble formelt bekreftet av Henrik VI i det 15. århundre. Dette hadde ikke vært håndhevet systematisk, slik at noen av de som regnes som jarler av Arundel egentlig aldri brukte tittelen. 
Da den 19. jarlen døde i 1580 gikk tittelen til Philip Howard, som var Thomas Howard, 5. hertug av Norfolks eldste sønn. Philip var gift med den siste Fitzalanjarlens eneste datter. Både Philip og faren ble snart etter fratatt sine titler for å ha konspirert mot Elisabeth I. Under Jakob I fikk de titlene tilbake. Det var også et opphold i Oliver Cromwells regjeringstid, men i 1660 ble alle titler gitt tilbake til hertugen av Norfolk.


== Jarler av Arundel ==
William d'Aubigny, 1. jarl av Arundel (død 1176)
William d'Aubigny, 2. jarl av Arundel (død 1193)
William d'Aubigny, 3. jarl av Arundel (død 1221)
William d'Aubigny, 4. jarl av Arundel (død 1224)
Hugh d'Aubigny, 5. jarl av Arundel (1215–1243)
John Fitzalan, 6. jarl av Arundel (d. 1267)
John Fitzalan, 7. jarl av Arundel (1246–1272)
Richard Fitzalan, 8. jarl av Arundel (1267–1302)
Edmund Fitzalan, 9. jarl av Arundel (1285–1326) (inndratt 1326)
Richard Fitzalan, 10. jarl av Arundel (1313–1376) (gjenninnført 1331)
Richard Fitzalan, 11. jarl av Arundel (1346–1397) (inndratt 1397)
Thomas Fitzalan, 12. jarl av Arundel (1381–1415) (gjeninnført 1400)
John Fitzalan, 13. jarl av Arundel (1385–1421)
John Fitzalan, 14. jarl av Arundel (1408–1435)
Humphrey Fitzalan, 15. jarl av Arundel (1429–1438)
William Fitzalan, 16. jarl av Arundel (1417–1487)
Thomas Fitzalan, 17. jarl av Arundel (1450–1524)
William Fitzalan, 18. jarl av Arundel (1476–1544)
Henry Fitzalan, 19. jarl av Arundel (1512–1580)
Philip Howard, 20. jarl av Arundel (1557–1595) (inndratt 1589)
Thomas Howard, 21. jarl av Arundel (1585–1646) (gjenninnført 1604)
Henry Frederick Howard, 22. jarl av Arundel (1608–1652)
Thomas Howard, 5. hertug av Norfolk, 23. jarl av Arundel, 6. jarl av Surrey (1628–1677) (gjeninnført 1660)For senere jarler av Arundel, se hertug av Norfolk.
Death Valley

Death Valley er en dal i Mojaveørkenen i det sydlige California i USA, i nærheten av grensen til Nevada. Dalen er omtrent 225 km lang og er kjent for sin ekstremt høye temperatur. 10. juli 1913 ble det målt 56,7 ℃ ved Furnace Creek. Dalens laveste punkt ligger 86 m under havoverflaten (laveste punktet i USA). Dalen ligger i Death Valley nasjonalpark.


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Death Valley – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Death Valley – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Peter Forsberg

Peter Mattias Forsberg  (født 20. juli 1973 i Örnsköldsvik) er en tidligere, svensk ishockeyspiller. Forsberg, som alltid spilte med nummer 21 på ryggen, har i perioder av karrieren blitt ansett som verdens beste ishockeyspiller.Forsberg vokste opp i Domsjö, en forstad til Örnsköldsvik. Han eier en nyanlagt golfbane like utenfor Örnsköldsvik.


== Meritter ==
OL-gull: 1994 og 2006
VM-gull i 1992, 1998 og 2006
Stanley Cup-seier i 1996 og 2001 med Colorado Avalanche


== Klubber ==
1989/1990-1994/1995 -Modo Hockey
1994/1995 - Quebec Nordiques
1995/1996-2003/2004 - Colorado Avalanche
2004/2005 - Modo Hockey
2005/2006-2006/2007 - Philadelphia Flyers
2006/2007 - Nashville Predators
2007/2008 - Colorado Avalanche
2008/2009-2009/2010 - Modo Hockey
2010/2011 - Colorado Avalanche


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Peter Forsberg – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Peter Forsberg på Internet Movie Database 
(de) Peter Forsberg – Munzinger Sportsarchiv 
(en) Peter Forsberg – Olympedia 
(en) Peter Forsberg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(sv) Peter Forsberg – Sveriges olympiske komité 
(en) Peter Forsberg – Colorado Sports Hall of Fame 
(en) Peter Forsberg – National Hockey League (NHL) 
(en) Peter Forsberg – Eurohockey.com 
(en) Peter Forsberg – Hockeydb.com 
(en) Peter Forsberg – Hockey-Reference.com 
(en) Peter Forsberg – Eliteprospects.com 
(en) NHL Players – Peter Forsberg
(en) nhlfinns.com - Peter Forsberg
Stølsheimen landskapsvernområde

Stølsheimen landskapsvernområde ligger i Stølsheimen i Vestland fylke. Området er på 373 km² og ble opprettet i 21. desember 1990. Landskapsvernområdet representerer et vakkert vestlandsk fjell- og fjordlandskap.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart
Miljøstatus: Stølsheimen landskapsvernområde
Sukkerhuset

Sukkerhuset i Sverres gate 15 på Kalvskinnet i Trondheim er en av landets eldste bevarte fabrikkbygninger som stod ferdig i 1754. Sukkerhuset ligger med fasade mot Erling Skakkes gate og Leüthenhaven. Her var det sukkerraffineri fra 1754 til midt på 1800-tallet. 


== Byggets historie ==
Initiativtakerne bak byggingen var «Handelskapet» i Trondheim, med lagmann Hans Ulrich Mølmann og rådmann Hans Horneman i spissen. De kjøpte en eiendom med et påstående våningshus, kjent som Schnitlergården oppført i 1729 med fasade mot Sverres gate. I 1851 ble eiendommen solgt til Erich Christian Dahl, som i 1856 etablerte ølbryggeriet E. C. Dahls Bryggeri. Bryggeriet holdt til i bygningen fram til 1984. 
Huset ble fredet i 1927 og eies i dag av E. C. Dahls Eiendom (Odd Reitan), og huset brukes i dag (2016) hovedsakelig av NTNU. Sukkerhuset har også et eget serveringssted, Sukkerhuset Kjeller & Scene, som drives av studenter ved NTNU.


=== Slaveriets innpass i Trondheim ===
Produksjonen av raffinert sukker var basert på import av råsukker fra Karibia, særlig fra Dansk Vestindien, nå de amerikanske Jomfruøyene, St. Thomas, St. Jan og St. Croix. Eierne av Sukkerhuset fraktet råsukkeret til Trondheim med egne skip, og i den mest aktive perioden hadde huset egne oppkjøpere på St. Croix. De deltok også i den profitable slavetransporten fra Gullkysten til Karibia. Sukkerproduksjonen på Kalvskinnet førte til at det ble etablert en rekke «sukkerbedrifter» i Trondheim, bl.a. Crystal, Erbe og Nidar.


== Byggets arkitektur ==
Eksteriøret har endret seg lite siden huset ble bygget. Nordsiden av bygget ut mot Erling Skakkes gate (bildet) har en symmetrisk og monumental fasade med innslag av både barokk og rokokko. Interiørmessig har bygningen gjennomgått markante endringer, med unntak av loftsetasjen. Som bryggeri rommet første etasje i murverk produksjonslokalene, mens de øvre etasjene i laft ble brukt til lager av ferdigvare.


== Bildegalleri ==

		
		
		
		


== Se også ==
SS «Fredensborg»
Dansk-norsk slavehandel


== Referanser ==


== Litteratur ==
Bratberg, Terje T. V. (2008). Trondheim byleksikon. Oslo: Kunnskapsforlaget. s. 519. ISBN 978-82-573-1762-1. 
Hegard, Tonte, Sukkerhuset, i Fredede hus og anlegg 4 – Sør-Trøndelag, Universitetsforlaget 1986, ISBN 82-00-07134-0
Støren, Wilhelm K. (1983). Sted og navn i Trondheim. Trondheim: Brun Bokhandels forlag. s. 313. ISBN 82-7028-471-8. 
Trondhjems Arkitektforening, red. Helge Solberg (2009). Arkitektur i 1000 år – Arkitekturguide for Trondheim (Ny, utvidet utg.). Trondheim: Trondhjems Arkitektforening. s. 70. ISBN 978-82-995433-1-6. 


== Eksterne lenker ==
(en) Sukkerhuset – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
«Sukkerhuset». Kulturminnesøk. Riksantikvaren – Direktoratet for kulturminneforvaltning. 
Sukkerhuset Kjeller & Scene
E. C. Dahls Eiendom – Sukkerhuset
Wikioppføring «Sukkerhuset» hos Strinda historielag
Mojaveørkenen

Mojaveørkenen er et ørkenområde i sydvestlige USA. Området dekker over 35 000 km² og omfatter betydelige deler av Syd-California og deler av Utah, Nevada og Arizona. Mojaveørkenen er oppkalt etter den indianske mojavestammen. Største delen av ørkenen ligger 900 meter over havet. Opprinnelig har ørkenen vært svært tynt befolket, men i moderne tid har deler av ørkenen blitt urbanisert. Den største byen Las Vegas har 1,9 millioner mennesker (2006).


== Klima ==

I Mojaveørkenen regner det mindre enn 250 mm nedbør per år i gjennomsnitt. Ørkenen ligger mellom 1000 og 2000 meter over havet. En del av ørkenen er avsatt til Mojave National Preserve. Death Valley finnes her, som er det lavest liggende og varmeste stedet i Nord-Amerika. Her kan temperaturen regelmessig nærme seg 49°C i slutten av juli og begynnelsen av august. Zion National Park i Utah ligger i krysningen mellom Mojave, Great Basin, og Coloradoplatået. På tross av tørken har Mojave, og særlige Antilopedalen, lenge vært et senter for alfalfaproduksjon, forsynt med grunnvann ved irrigasjon og på 1900-tallet med vann fra den Californiske Akvedukten. 
I Mojave forekommer det ekstremtemperaturer, og det er fire tydelige årstider. Om vinteren går temperaturen ned til -7 °C ved dalbunnene, og under -18 °C ved større høyder. Stormer som kommer inn fra nordvest i Stillehavet kan føre med seg regn og snø til hele området. Men Mojave ligger i regnskyggen av både Sierra Nevada og fjellmassiver inne i ørkenen, som f.eks. Spring Mountains, slik det ofte kun kommer skyer og vind inn over området, ikke regn. I lange perioder mellom stormsystemer kan vintertemperaturen komme helt opp mot 27 °C.Været om våren fortsetter å bli påvirket av stillehavsstormer, men det regner sjeldnere og mer spredt etter april.
Roger Walden

Roger Walden (død 6. januar 1406) var skattmester (finansminister) i England, biskop av London og erkebiskop av Canterbury.
Man kjenner ikke til når han ble født, og svært lite er kjent om hans barndom. Han hadde en tilknytning til Kanaløyene, og bodde en periode på Jersey. Deretter bodde han en tid i Yorkshire og Leicestershire, før han ble erkediakon i Winchester i 1387. Samme år ble han også skattmester i Calais, som var en engelsk besittelse, og hadde også andre embeter i det området.
I 1395, etter å ha virket som sekretær for Richard II en tid, ble han skattmester i England, og samtidig dekan i York. Da Thomas Arundel falt i unåde og reiste utenlands i 1397 ble han utnevnt til erkebiskop av Canterbury. I 1399 hentet Henrik IV Arundel tilbake, og Walden ble en kort periode fengslet. Da han slapp fri trakk han seg tilbake fra det offentlige liv. Ettersom hans utnevnelse som erkebiskop aldri ble bekreftet av paven, regnes han ikke med blant Canterburys erkebiskoper. 
Arundel var ikke fiendtlig innstilt overfor Walden, i det minste ikke etter at det hadde gått noe tid. I 1405 brukte han sin innflytelse for å få Walden utnevnt til biskop av London.
Walden døde i Much Hadham, Hertfordshire den 6. januar 1406. 
Et manuskript til Historia Mundi («Verdens historie») som er i British Museum har av noen blitt attribuert til Walden, men det er nå ikke lenger tvil om at det dreier seg om et eldre verk.


== Litteratur ==
Handbook of British Chronology (Third revised utg.). Cambridge: Cambridge University Press. 1996. ISBN 0-521-56350-X.
Patagonia

Patagonia er et område i Sør-Amerika som ligger øst for Andesfjellene, og hovedsakelig sør for Rio Negro (41°S). På vestsiden av Andesfjellene dekker Patagonia området sør for (42°S). Den chilenske delen av Patagonia omfatter den sørlige delen av Los Lagos, samt regionene Aysén og Magallanes. Øst for Andesfjellene dekker Patagonia fire provinser i Argentina: Neuquén, Río Negro, Chubut, og Santa Cruz. Nå ofte brukt kun om den argentinske delen.


== Etymologi ==
Navnet Patagonia stammer fra det portugisiske ordet patagón, «store bein». Da Ferdinand Magellan oppdaget dette området i 1520, brukte han ordet for å skildre de innfødte han møtte. Noen kilder hevder det var fordi de hadde så store pelsstøvler, men andre mener at de innfødte Magellan møtte var spesielt høye.

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Patagonia – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Patagonia – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Glassnøkkelen (litteraturpris)

Glassnøkkelen er en årlig pris for beste kriminallitterære verk (roman eller novellesamling). Den utdeles årlig av Skandinaviska Kriminalsällskapet for en bok utgitt av en dansk, finsk, islandsk, norsk eller svensk forfatter.
Prisen har fått navn etter Dashiell Hammetts hardkokte krimklasikker av samme navn.


== Prisvinnere ==
1992 – Henning Mankell (Sverige), for Mördare utan ansikte
1993 – Peter Høeg (Danmark), for Frøken Smillas fornemmelse for sne
1994 – Kim Småge (Norge), for Sub Rosa
1995 – Erik Otto Larsen (Danmark), for Masken i spejlet
1996 – Fredrik Skagen (Norge), for Nattsug
1997 – Karin Fossum (Norge), for Se deg ikke tilbake!
1998 – Jo Nesbø (Norge), for Flaggermusmannen
1999 – Leif Davidsen (Danmark), for Lime's billede
2000 – Håkan Nesser (Sverige), for Carambole
2001 – Karin Alvtegen (Sverige), for Saknad
2002 – Arnaldur Indriðason (Island), for Mýrin
2003 – Arnaldur Indriðason (Island), for Grafarþögn
2004 – Kurt Aust (Norge), for Hjemsøkt
2005 – Anders Roslund og Börge Hellström (Sverige), for Odjuret
2006 – Stieg Larsson (Sverige), for Män som hatar kvinnor (Menn som hater kvinner)
2007 – Matti Rönkä (Finland), for Ystävät kaukana
2008 – Stieg Larsson (Sverige), for Luftslottet som sprängdes (Luftslottet som sprengtes)
2009 – Johan Theorin (Sverige), for Natfåk
2010 – Jussi Adler-Olsen (Danmark), for Flaskepost fra P.
2011 – Leif G.W. Persson (Sverige), for Den döende detektiven
2012 – Erik Valeur (Danmark), for Det syvende barn
2013 – Jørn Lier Horst (Norge), for Jakthundene
2014 – Gard Sveen (Norge), for Den siste pilegrimen
2015 – Thomas Rydahl (Danmark) for Eremitten
2016 – Ane Riel (Danmark) for Harpiks
2017 – Malin Persson Giolito (Sverige) for Størst av alt
2018 – Camilla Grebe (Sverige) for Husdjuret
2019 – Stina Jackson (Sverige) for Silvervägen
2020 – Camilla Grebe (Sverige) for Skyggejegeren
2021 – Tove Alsterdal (Sverige) for Rotvälta/Rotvelte


== Bilder ==

		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Glassnøkkelen: Presentasjon av vinnerromanene hos Bærum folkebibliotek