jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Norsk PEN

Norsk PEN (eller Norsk P.E.N.) er den norske avdelingen av PEN International, verdens største skribent- og ytringsfrihetsorganisasjon.


== Historie ==
PEN International ble stiftet av forfatteren Catherine Amy Dawson Scott i London i 1921. PEN var opprinnelig en litterær klubb, som skulle stimulere intellektuelt samvær og forståelse mellom forfattere. Den norske avdelingen ble stiftet i 1922 av Johan Bojer. 
PEN er et akronym for Poets, Essayists and Novelists, men medlemsmassen inkluderer i dag også kunstnere, journalister, forleggere og andre som lever av fri ytring.
I 2009 mottok Norsk PEN sammen med Dansk PEN Hal Koch-prisen, som er innstiftet av Krogerup Højskole i Humlebæk nord for København. Hal Koch var skolens første forstander.


== Virksomhet ==
Norsk PEN jobber etter prinsippene i PEN-charteret. Dette innebærer blant annet å sikre fri litteratur på tvers av landegrenser, fri ytring og mot sensur.
Arbeidet knytter seg særlig til å sikre forfatteres og andre skribenters rett til ytringsfrihet, slik den er nedfelt i Menneskerettighetserklæringens § 19, i den norske grunnlovens § 100 og i Den internasjonale konvensjonen om sivile og politiske rettigheter, som Norge er tilsluttet. Organisasjonen arbeider med ytringsfrihetbåde i Norge og utlandet. 
Norsk PEN administrerer den norske delen av den internasjonale asylbyordningen for forfulgte forfattere. Ordningen går ut på at en by/kommune kan undertegne en kontrakt med det internasjonal fribynettverket ICORN, som først ble opprettet som et prosjekt i Stavanger i 2006 før det ble en offisiell organisasjon i 2010. 
Foreningen deler årlig ut Ossietzkyprisen for fremragende innsats for ytringsfriheten. Prisen blir gitt til «en person eller institusjon som over noe tid, eller i forbindelse med en spesiell sak eller hendelse, har gjort en særlig innsats for ytringsfriheten.» Tidligere prisvinnere inkluderer Ahmedur Rashid Chowdhury, Edward Snowden, Sidsel Wold, Deeyah Khan og Ulrik Imtiaz Rolfsen. Prisen er oppkalt etter den tyske varsleren og frihetsforkjemperen Carl von Ossietzky.
Norsk PEN arrangerer jevnlig seminarer og arrangementer, og har base i Litteraturhuset i Oslo.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Grans Bryggeri

Grans Bryggeri AS ble etablert i 1899 og har produksjon og lager i Sandefjord.
I oktober 2005 kjøpte Reitangruppen seg inn og eier dermed 50 % av bryggeriet. Familien Gran eier de resterende 50%.
Daglig leder er Morten Gran, og bryggeriet har 57 ansatte. I 2009 solgte Grans ca. 13.5 millioner liter øl og ca. 30 millioner liter brus.
Bryggeriet ble kåret til Årets Vestfoldbedrift 2004.


== Varemerker og produkter ==


=== Øl ===
Lade Gaards Pilsner 4,7 % (0,33L glassflaske)
Lade Gaards Krystall Hvete 4,7 % (0,33L fl)
Lade Gaards APA 4,7 % (0,33L fl)
Lade Gaards Blonde Ale 4,7 % (0,33L fl)
Lade Gaards Juleøl 4,7 % (0,33L fl)
Lade Gaards Juleøl Sterk Type 6,5 % (0,33L fl)
Grans Fatøl 4,7 % (0,5L aluminiumsboks (bx))
Grans Premium Pilsner 4,7 % (0,5L bx)
Grans Lite 4,7 % (0,5L bx)
Grans IPA Unlimited 4,7 % (0,5L bx)
Grans Bohemian Lager 4,7 % (0,5L bx)
Grans Juleøl 4,7 % (0,5L bx)
Grans Lettøl 2,4 % (0,33L bx)
Grans Fri 0 % (Alkoholfri Pilsner) (0,33L bx)
BARE Øl 4,7 % (0,5L bx)
Grans Utepils 4,7% (0.33L bx)


=== Andre alkoholholdige drikker ===
Lade Gaards Cider 4,7 % (0,33L fl)
BARE Pærecider 4,7 % (0,5L bx)
BARE Rusbrus 4,7 % (0,33L bx)


=== Mineralvann ===
X tilsier uten tilsatt sukker


==== Brus ====
Cider (1,5L PET-flaske)
Cider X (1,5L PET)
Champ (0,45L og 1,5L PET)
Champ X (1,5L PET)
Singo (1,5L PET)
Singo X (1,5L PET)
Cola Classic (0,45L og 1,5L PET)
Cola X (0,33L bx (singel og 6-pk), og 0,45L og 1,5L PET)
Siesta (0,45L og 1,5L PET)
Siesta X (1,5L PET)
Julebrus (0,33L bx og 1,5L PET)
Julebrus X (0,33L bx og 1,5L PET)
Tropo (0,45L PET)
Prima Cola sukkerfri (1,5L PET)
Prima Brus med appelsinsmak (1,5L PET)


==== Vann med kullsyre ====
Taffel Naturell (0,33L bx, 0,45L PET, og 1,5L PET)
Taffel Granateple (1,5L PET)
Taffel Lime (0,33L bx, 0,45L PET, og 1,5L PET)
Taffel Eple (0,45L og 1,5L PET)
Taffel Fersken (0,45L og 1,5L PET)


==== Energidrikke ====
Day&Nite (0,25L bx)


=== Drikker uten kullsyre ===
Taffel stillvann (0,45L og 1,5L PET)
Grans Iste Fersken (0,45L og 1,5L PET)
Grans Iste Fersken X (0,45L og 1,5L PET)


== Eksterne lenker ==
Grans Bryggeri
TB-fakta om Grans Bryggeri AS
TB.no - Jubileumspris til Grans
Willi August Kesting

Willie August Kesting (født 28. januar 1908 i Dortmund i Tyskland, død 8. august 1946 i Bergen) var tysk statsborger og utdannet som møbelsnekker. Han var med i SS fra mai 1932 og gikk ved Hitlers maktovertagelse inn i det tyske hemmelige politi. Han ble stasjonert i Norge fra 1941. Her bedrev han tortur og drap av norske fanger. 
Kesting ble etter krigen dømt til døden for krigsforbrytelser. 
Kesting kom til Norge i november 1941 som overassistent ved Sicherheitsdienst (SD) avdeling IV A i Bergen og ble kriminalsekretær og leder for avdeling IV E fra 6. oktober 1944. Han ledet avdelingen til den tyske kapitulasjon. Under tiden i Norge var han med på tortur av minst 18 norske tilfangetatte motstandsmenn. Han drev mye med å henge sine offer opp i timesvis med sammenbunne armer. Han torturerte også noen kvinner.Etter krigen ble han dømt til døden for krigsforbrytelser (mishandling og drap) i Gulating lagmannsrett 18. mars 1946. Dommen ble senere stadfestet Høyesterett og han henrettet på Sverresborg i Bergen 8. august 1946.


== Referanser ==
Vi har så korte armar

Vi har så korte armar  – med undertittel Tilstandsrapportar – er en roman av Olaug Nilssen fra 2002.


== Innhold ==
Liv og Ølgjer er to ungdommer på omtrent samme alder fra bygda Skoddeheimen i Sogn og Fjordane. Begge studerer i Bergen. I tilbakeblikk får vi glimt av oppveksten i ei bygd der skodda ligger tjukk i dagevis og sola bare unntaksvis er framme og får folk til å gå ut, møtes og le sammen.
En får inntrykk av at både Liv og Ølgjer har vært utsatt for en viss grad av mobbing – eller at de iallfall ikke har vært med i gjengen. Det har derimot de to fandenivoldske jentene – «vi» – som åpner og avslutter romanen, og som rett som det er kikker inn gjennom vinduene eller lytter ved dørene til hyblene deres. Disse kan like gjerne representere følelsen hovepersonene har av å bli fulgt med våkent blikk av omgivelsene, dvs. hjembygda. For både Liv og Ølgjer prøver å bryte opp fra de verdiene de er oppvokst med og finne sitt eget liv.
Ølgjer er den som best ser ut til å lykkes med det, mens Liv lammes av tanken på hvordan hun tar seg ut i andres øyne – enten det er studiekamerater eller Ølgjer, som hun gjerne vil elske og bli elska av. Mye av romanen skildrer Livs fantasier i form av indre monolog eller dagboksblad. Naturligheten og erotikken befinner seg på fantasiplanet. Hun viser dessuten tendenser til manisk renslighet, og plages av de andres noe lemfeldige renhold i hybelhuset.


== Form ==
Nilssen skriver en typisk postmodernistisk prosa, med sitater, allusjoner og tekstbiter fra andre verk – særlig salmer. Det veksler mellom nåtid og fortid, og det er umerkelige overganger mellom ytre og indre plan, mellom fantasi og virkelighet. Dialogene kan begynne som reelle dialoger, for så å bevege seg over til å bli Livs indre samtaler med andre. Lange partier kan minne om bevissthetsstrøm der teksten styres av assosiasjoner og tankesprang.
Tittelen antyder et pessimistisk syn på mulighetene for mennesker til å nå hverandre i meningsfull kommunikasjon.


== Bibliografi ==
Olaug Nilssen: Vi har så korte armar - tilstandsrapporter. Samlaget. Oslo 2002. ISBN 8252158242.
Stream of consciousness

Stream of consciousness eller bevissthetsstrøm betegner i psykologien den konstante strømmen av vekslende tanker og følelser som et menneske har i bevisst tilstand. Begrepet ble første gang brukt av den amerikanske psykologen William James i boka Principles of Psychology i 1890.
I litteraturteori betegner begrepet en litterær teknikk som i ekstrem grad inntar en indre synsvinkel ved å gjengi en persons bevissthetsstrøm. Begrepet ble introdusert i litteraturteorien av May Sinclair.
En slik framstillingsform innebærer nødvendigvis tankesprang som er vanskelige for leseren å følge. Noen forfattere avstår også fra store bokstaver og punktum for ikke å bryte illusjonen. Det mest kjente eksemplet på stream of consciousness er Molly Blooms 40 siders monolog i Ulysses av James Joyce: «... ja og det neste ble vel at vi fikk en sykesøster og hadde ham liggende der til de kastet ham ut eller kanskje en nonne som på det ekle fotografiet han har hun er ikke mer nonne enn jeg er ja for de er så svake og klynkende når de er syke de kan ikke unnvære en kvinne for å bli bra igjen hvis han blør neseblod skulle man nesten tro at det var Å noe så skrekkelig tragisk du skulle nesten tro han var døden nær på South Circular den gangen han forstuet foten på korprøven på Sukkertoppen den dagen jeg hadde den kjolen på meg ...»
Tidlige eksempler på stream of consciousness kan en finne i Thomas Brownes The Garden of Cyrus fra 1658, i Tristram Shandy av Laurence Sterne fra 1760 og The Narrative of Arthur Gordon Pym of Nantucket av Edgar Allan Poe fra 1837-38. Leo Tolstoj bruker en liknende teknikk mot slutten av Anna Karenina fra 1877. Noen vil hevde at Ovids Metamorfoser bærer preg av stream of consciousness.
De mest kjente verkene fra moderne litteratur med innslag av stream of consciousness er:

Fjodor Dostojevskijs Forbrytelse og straff
James Joyces Ulysses
Christy Browns På mine knær
Virginia Woolfs Fru Dalloway og Til fyret
William Faulkners Larmen og vreden
Jack Kerouacs On the Road
Knut Hamsuns Sult og MysterierI norsk litteratur kan en finne innslag av stream of consciousness i nyromantikken, f.eks. hos Sigbjørn Obstfelder. Det er heller ikke uvanlig å knytte betegnelsen til Hamsuns Sult, selv om fremstillingen av personens indre liv her er sett i tilbakeblikk. Fra 1950-tallet er teknikken tatt i bruk av en lang rekke forfattere.


== Eksterne lenker ==
Stream of consciousness; fra Bibliotekarstudentens nettleksikon om litteratur og medier (pdf-fil)
Nils Peter Bernhard Hjelmberg

Nils Peter Bernhard Hjelmberg (født 3. januar 1923 i København, henrettet 8. august 1946 i Bergen) var dansk statsborger tilknyttet Gestapo som var stasjonert i Norge fra 1942 til 1945. 
Hjelmberg var dansk statsborger. Han kom til Norge i oktober 1942 og begynte i kontorstilling hos det tyske sikkerhetspolitiet i Bergen. I januar 1944 ble han overført til Gestapo, avdeling IV E som tolk og hjelpepolitimann, og han stod i stillingen til kapitulasjonen. Under forhør deltok han gjentatte ganger i tortur, minst to ganger med den følge at offeret senere døde av skadene.
Han ble dømt til livsvarig fengsel for krigsforbrytelser i Gulating lagmannsrett 18. mars 1946. Høyesterett skjerpet straffen til dødsdom, og han ble henrettet på Sverresborg i Bergen den 8. august 1946.


== Eksterne lenker ==
Statsarkivet i Bergen: To dødsdommer i rettsoppgjøret etter andre verdenskrig: Dom i saken mot Willie August Kesting og Nils Peter Bernhard Hjelmberg
Jürgen Prochnow

Jürgen Prochnow (født 10. juni 1941 i Berlin) er en tysk skuespiller.
Hans skuespillerkarriere begynte ved Schauspielhaus Bochum som ble ledet av Peter Zadek på 1970-tallet, men først i oktober 2004 vendte han tilbake til scenen. Han spiller nå i komedien på Kurfürstendamm, og medvirker ved Rilke-prosjektet.
Hans filmdebut var Zoff av Eberhard Pieper i 1971. I 1973 spilte han første gang i en av Wolfgang Petersens filmer, Einer von uns beiden (med Klaus Schwarzkopf som motspiller). 1974 spilte han tittelrollen i Die Verrohung des Franz Blum av Reinhard Hauff, og 1975 i Katharina Blums tapte ære etter Heinrich Böll. En av hans mest kjente roller var som ubåtkapteinen Heinrich Lehmann-Willenbrock i Das Boot (1981). Senere har han spilt i mange Hollywood-filmer, bl.a. Beverly Hills Cop 2 (1987). To ganger har han portrettert homofile, første gang 1977 i Die Konsequenz og tyve år senere i Der Schrei der Liebe.
Han har også spilt i Den engelske pasienten (1996).


== Filmografi (utvalg) ==
1992 – Twin Peaks - Fire Walk with Me
1981 - Das Boot


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Jürgen Prochnow på Internet Movie Database 
(sv) Jürgen Prochnow i Svensk Filmdatabas 
(da) Jürgen Prochnow på Filmdatabasen 
(da) Jürgen Prochnow på Filmdatabasen 
(da) Jürgen Prochnow på Scope 
(fr) Jürgen Prochnow på Allociné 
(en) Jürgen Prochnow på AllMovie 
(en) Jürgen Prochnow hos Turner Classic Movies 
(en) Jürgen Prochnow hos Rotten Tomatoes 
(en) Jürgen Prochnow hos The Movie Database
Hormizd IV av Persia

Hormizd IV eller Hormozd, var sønn av Khosrau I og regjerte som sasanidenes konge av Perserriket fra 579 til 590. Han var utpekt av sin far til hans etterfølger, dels på grunn av personlige egenskaper, men også politiske ettersom hans mor var datter av de vestlige göktürkernes khagan Sijin (Sinjibu eller Istämi) mens hans (halv)brødre hadde mødre av lavere rang.Han ser ut til å ha vært dominerende og voldelig, men ikke uten godhet. Noen karakteristiske fortellinger blir fortalt om ham av Al-Tabari. Hans fars sympatier hadde vært med adelsmennene og prestene. Hormizd beskyttet det vanlige folket og innførte en streng disiplin i sin armé og ved hoffet. Da prestene krevde forfølgelser av de kristne, nektet han på grunnlaget av at tronen og styret kunne bare sikres gjennom godviljen fra begge religionene. Konsekvensen var at han pådro seg sterk opposisjon i de styrende klassene, som førte til mange henrettelser og konfiskasjoner.
Da han kom på tronen drepte han sine brødre. Fra sin far arvet han en krig mot Østromerriket og mot tyrkere i øst. Fredsforhandlinger med Tiberius II Konstantin hadde så vidt begynt, men Hormizd nektet å avgi noen av sin fars erobringer. Derfor er beretningene om ham av bysantiske forfattere, som ga full beretning fra forhandlingene, langt fra positive.
I 588 beseiret hans general Bahram Chobin tyrkerne, men i det neste året ble han slått av romerne. Og da kongen overstyrte ham gjorde han opprør med sin armé. Dette var signalet for en generell oppstand. Stormennene avsatte og blindet Hormizd, og utropte hans sønn Khosrau II til konge. I krigen som nå fulgte mellom Bahram Chobin og Khosrau II ble Hormizd drept av noen tilhengere av hans sønn.


== Referanser ==
Royal Liverpool Golf Club

Royal Liverpool Golf Club er en aktet golfklubb i Merseyside i det nordvestre England. Den ble grunnlagt i 1869 og fikk betegnelsen Royal (Kongelig) i 1871 da hertugen av Clarence, en av dronning Victorias yngre sønner, ble klubbens beskytter.
Til tross for navnet ligger klubbens bane i den lille byen Hoylake på Wirral-halvøya, som er skilt fra Liverpool av munningen til elven Mersey. Banen er derfor også kjent som Hoylake. Klubben har én 18-hullsbane, som er en links.


== Store turneringer ==
The Open Championship: 1897, 1902, 1907, 1913, 1924, 1930, 1936, 1947, 1956, 1967, 2006, 2014.
Walker Cup: 1983
Curtis Cup: 1992
The Amateur Championship: 1885, 1887, 1890, 1894, 1898, 1902, 1906, 1910, 1921, 1927, 1933, 1939, 1963, 1962, 1969, 1975, 1995, 2000
Women's British Open: 2012Klubben har også vært vert for flere profesjonelle turneringer på Europatouren, og for mange dame-, senior- og junior-turneringer. Klubben var vert for The Open for første gang på 30 år i 2006.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Royal Liverpool Golf Club – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Walker Cup Match

Walker Cup Match er en serie golfmatcher som spilles annet hvert år mellom lag bestående av ledende amatørgolfere fra USA og Storbritannia og Irland. Konkurransen organiseres i samarbeid mellom Royal & Ancient Golf Club of St. Andrews (R&A) og United States Golf Association (USGA), og er oppkalt etter George Herbert Walker (farfar og navnebror til George H.W. Bush og oldefar til George W. Bush), som var president i USGA da konkurransen fikk sin oppstart i 1920.


== Resultater ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Kavadh II av Persia

Kavadh II Sheroe, oppr. navn Šērōye, født 590, død 628, var konge av Persia fra 25. februar til 6. september 628. Han var sønn av Khosrau II og ble plassert på tronen i opposisjon til sin far, etter at den østromerske keiser Heraklius hadde hatt stor militær framgang mot perserne. Kavadh II drepte sin far og sine sytten brødre og innledet forhandlinger med Heraklius, men døde etter et styre på noen få måneder.


== Referanser ==
Ardasjir III av Persia

Ardashir III (persisk: Ardašīr), født 621, død 27. april 630 i Ktesifon) var konge av Persia fra 628 til 630. Han var sønn av Kavadh II og ble plassert på tronen i en alder av syv år, men ble drept to år senere av sin general Shahrbaraz som gjennomførte statskupp og overtok makten.


== Referanser ==
Shahrbaraz av Persia

Shahrbaraz (død 9. juni 630) var general i den persiske armé under Khosrau II. Han tok Damaskus og Jerusalem fra Det bysantinske riket i 613 og 614, og det hellige korset ble båret bort i triumf. Men under Herakleios' kampanjer i Persia i 620-årene steg gjensidig mistenksomhet mellom Khosrau og Shahrbaraz. Bysantinske agenter viste Shahrbaraz brev som indikerte at Khosrau planla å henrette generalen. Dette holdt en av hovedarmeene og dets beste general nøytral på et avgjørende tidspunkt, noe som akselererte slutten på krigen og sikret bysantinsk seier.   
Etter kapitulasjonen var Shahrbaraz tungt involvert i intrigene i det som var igjen av det sasanidiske hoffet. 27. april 630 drepte han Ardashir III og ble hersker av sasanide-imperiet. Han inngikk fred med Herakleios og returnerte korset.
Shahrbaraz ble drept 9. juni, og Boran etterfulgte ham. 


== Referanser ==


== Litteratur ==
Walter Kaegi, Paul M. Cobb: Heraclius, Shahrbaraz, and al-Tabari. In: Hugh Kennedy (Hrsg.): Al-Tabari. A Medieval Muslim Historian and His Work. The Darwin Press, Princeton 2008, S. 95–112.
John Martindale: The Prosopography of the Later Roman Empire IIIb. Cambridge 1992, S. 1141–1144.
Klaus Schippmann: Grundzüge der Geschichte des sasanidischen Reiches. Darmstadt 1990.
Den norske Bank

Den norske Bank (DnB) var Norges største bank, og ble dannet i 1990 ved fusjonen av Den norske Creditbank og Bergen Bank. 
Ifølge den nye kapitaldekningskrav som skulle tre i kraft fra 1. januar 1993 kom banken under kravet om åtte prosent dekning. DnB ble derfor overtatt av staten i 1992. Som en del av kriseløsningen ble det største norske kredittforetaket, Realkreditt, slått sammen med DnB.
DnB mottok kapitalinnskudd fra Statens Banksikringsfond på totalt 3,2 milliarder kroner i perioden 1991–1993. Den 30. mars 1993 vedtok generalforsamlingen i DnB at aksjer til en verdi av 572 millioner kroner ble nullet.
DnB kjøpte i 1996 Vital Forsikring, og 1. desember 1999 ble Postbanken fusjonert inn i DnB. Etter Finance Credit-saken ble Nordlandsbanken kjøpt opp av DnB i 2003, men fortsatte som egen bank med dispensasjon fra Kredittilsynet.
4. desember 2003 fusjonerte DnB med Gjensidige NOR til DnB NOR.
Egil Gade Greve var konsernsjef i DnB det første året, deretter var Finn Hvistendahl konsernsjef fra 1991 til 1998. Svein Aaser var konsernsjef i DnB og DnB NOR fra 1998 til 2006. Rune Bjerke har vært konsernsjef siden 2006.
Fra 2011 endret DnB NOR sitt navn til DNB. Kostnadene ved omleggingen ble anslått til mellom 150 og 170 millioner kroner.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Hormizd VI av Persia

Hormizd VI (eller Hormizd V, Hormozd V) var konge av Perserriket fra ca. 630 til ca 632. Han tilhørte sasanidedynastiet og skal angivelig ha vært sønnesønn av den tidligere kong Kavadh II som ble drept i 628. Årene etter dette drapet var svært turbulente, og nærmere et dusin personer utropte seg til ny konge og ble avsatt og/eller drept i løpet av et par år. Hormizd var en av de mange tronranerne som dukket opp ca. 630 og han beholdt makten i distriktet Nisibis i ca to år.


== Referanser ==


== Kilder ==
«Encyclopædia Iranica, Hormozd V». Besøkt 14.02.2019. 
Th. Nöldeke (1879). Geschichte der Perser und Araber zur Zeit der Sasaniden. Leyden E. J. Brill.
Yazdegird III av Persia

Yazdegird III, («skapt av gud» Izdegerdes), konge av Persia, barnebarn av Khosrau II, som ble myrdet av sin sønn Kavadh II i 628, ble satt på tronen i 632 etter en rekke interne konflikter.
Han var bare et barn og kan aldri ha hatt reell makt. I hans første år startet den den islamske erobringen av Persia, og i 637 avgjorde slaget om Kadisiya skjebnen til imperiet.
Ctesiphon ble erobret av araberne, og kongen flyktet til Media. Yazdegird flyktet fra et distrikt til et annet, før han til slutt ble myrdet ved Merv i 651. Parsiene som brukte den gamle persiske kalender, fortsatte å telle årene fra han kom på tronen (Yazdegirds periode, startet 16. juni 632).
Hans datter Shahr Banu giftet seg med barnebarnet til Muhammed, Husayn ibn Ali, og fødte den fjerde shiaimamen, Ali Zayn al Abidin. Hans sønn Peroz flyktet til Kina.
Royal Cinque Ports Golf Club

Royal Cinque Ports Golf Club er en golfklubb i byen Deal i Kent i det sydlige England. Den ble grunnlagt i 1892. Navnet kommer av Deals medlemskap i Cinque Ports, en gruppe havner som i  middelalderen ble tildelt spesielle privilegier av den britiske monarken. Klubbens har én 18-hulls linksbane.
Royal Cinque Ports var vert for The Open Championship i 1909 og 1920. De neste to gangene klubben skulle arrangere The Open, i 1938 og 1948, måtte turneringen flyttes fordi uvanlig høyt tidevann oversvømmet banen. Klubben ble dermed fjernet fra The Open-turnusen.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Royal Cinque Ports Golf Club – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Western Open

Western Open er den nest eldste golfturneringen i USA, etter US Open. Den ble arrangert for første gang i 1899 med en premiepott på 150 dollar, hvorav vinneren fikk 50 dollar. I likhet med US Open ble turneringen i de første årene vanligvis vunnet av profesjonelle spillere fra Storbritannia.
Western Open har vært spilt på flere forskjellige baner i og rundt Chicago, men siden 1993 har vertsklubben vært Cog Hill Golf and Country Club. Turneringen er fast stopp på PGA-touren og spilles ultimo juni eller primo juli. De siste årene har den hatt flere forskjellige sponsornavn foran tittelen, inkluldert Beatrice, Centel, Sprint, Motorola, Advil og Cialis.


== Vinnere siden 2000 ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
Profil på PGATOUR.com
Robert Allenby

Robert Allenby (født 12. juli 1971) er en australsk profesjonell golfspiller.
Han ble profesjonell i 1992 og gjorde tidlig stor suksess. Han toppet pengelisten på PGA Tour of Australasia allerede første året, og igjen i 1994. Han begynte etter hvert også å spille på Europatouren, og dette var hans viktigste tour frem til 1998, da han hoppet over på PGA-touren.
Allenby gjorde en skuffende første sesong på PGA-touren, da han endte på 126.-plass på pengelisten. I 2000 vant han imidlertid både Shell Houston Open og Advil Western Open. Neste sesong tok han to nye seire. Begge disse årene endte han på 16.-plass på pengelisten. Siden har han ikke vunnet på PGA-touren, men vært blant de 50 beste på pengelisten i 2002–2004.
Allenby spilte for det internasjonale laget i Presidents Cup i 1994, 1996, 2000 og 2003.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Robert Allenby – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Robert Allenby – PGA-touren 
(en) Robert Allenby – Europatouren 
(en) Robert Allenby – Japantouren 
(en) Robert Allenby – Verdensrankingen 
Biografi på Europeantour.com