jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Kulturlag

Kulturlag er i arkeologien betegnelsen på et jordlag hvor man finner spor etter menneskelig aktivitet.
På steder hvor det til daglig er aktivitet vil det øverste jordlaget i de fleste tilfeller være å regne som et moderne kulturlag, fordi man vil finne gjenstander som er mistet eller gravet ned, eller fordi jorden blir dyrket. Dette jordlaget vil som oftest være omrotet som følge av moderne dyrkning. Denne aktiviteten kan forstyrre arkeologiske strukturer eller lag og således blande funn inn i det øverste matjordslaget. I tillegg kan påførte masser fra andre lokaliteter inneholde funn som havner i dette laget. Funn gjort i matjordslaget er derfor å regne som uten kontekst, noe som vil si at de som regel er uinteressante i en arkeologisk sammenheng.
Der det ikke er menneskelig aktivitet, og ikke har vært det på lang tid, vil det øverste laget være såkalt steril jord. Selv i steril jord kan man gjøre mindre funn, som en mynt noen har mistet, men dette er tegn på tilfeldig aktivitet som ikke er av interesse for arkeologien. Den sterile jorden er som regel dannet ved at vegetasjon har råtnet slik at det har bygget seg opp et nytt jordlag. 

Under det øverste laget kan det så komme flere kulturlag under hverandre, eller det kan være bare ett dersom det kun var aktivitet i en periode. Studiet av forholdet mellom disse er interessant under en arkeologisk undersøkelse; når dette utføres i forbindelse med en utgravning slik at man kan følge jordlagene i en profil kalles studiet av dem stratigrafi. Typisk finner man mange lag i eldre byer og ved viktige kultsteder, hvor det kan ha vært aktivitet i flere hundre år, mens man på landsbygden oftere finner at når en boplass ble fraflyttet eller innbyggerne døde ut kom det ingen til, slik at det bare ligger steril jord over jordlaget. 
Under kulturlaget eller -lagene finner man enten et nytt lag med steril jord, eller man når grunnfjell.
For å bedømme om det finnes kulturlag på et gitt sted, hvor dypt det befinner seg og eventuelt om det er flere, er det vanlig å ta jordprøver under en overflateundersøkelse, såfremt det ikke er overhengende fare for at man borer seg gjennom artefakter eller ødelegger spor av strukturer. Man kan også som er første skritt under en utgravning åpne en prøvesjakt, slik at man får et overblikk over kulturlagene uten å gjøre et for stort inngrep i innledende fase.
Termoluminescens

Termoluminescens er en metode for å komme frem til absolutt datering av arkeologisk materiale som inneholder mineralkrystaller og har blitt brent. Den er spesielt egnet til datering av keramikk, brent leire som inneholder nok krystaller.
Metoden baserer seg på at alt slikt materiale lagrer frastøtte elektroner fra  radioaktive isotoper. Når det blir brent, frigjøres elektronene, slik at materialet blir «nullstilt». Det begynner å lagre nye elektroner når det blir begravet, og dermed kan man ved å måle strålingsstyrken i området og elektronmengden i materialet finne ut hvor lenge det har ligget der. 
Det er svært liten feilmargin på termoluminescens, oftest regner man bare fem år pluss/minus. Dette er langt mindre enn ved karbondatering, noe som dels skyldes målemetoden, og dels at man ved termoluminescens får en stadig større mengde målbart materiale, mens man ved karbondatering måler en stadig synkende mengde slik at målet blir noe mer nøyaktig. 
Det er to viktige feilkilder ved datering: Materiale må ha vært begravet for å motta elektroner, og det kan ha gått lang tid fra produksjon til det havnet i jorden, og materialet kan ha blitt brent på nytt som følge av brann i bygningen hvor det ble oppbevart eller geotermisk aktivitet. 
Grunnen til at termoluminescens ikke på langt nær brukes så ofte som for eksempel karbondatering er de relativt høye kostnadene forbundet med analysene, samt at materialet, i de fleste tilfeller keramikk, må knuses til et fint pulver før det kan analyseres. Man risikerer derfor å betale en høy sum for få resultater, samtidig som man mister potensielt viktig referansemateriale.
Honda SFX

Honda SFX er en scooter med luftkjølt, 2-taktsmotor på 50 cm³. Den ble produsert av Honda mellom 1996–2004.
SFX var en av de mest solgte i klassen i Norge i 2001.


== Motor ==
Honda SFX er en av de kraftigste, originale 50 cm³-scooterne. Motoren har litt større effekt enn andre mopeder, standardutgaven har 5,2 HK mens Sport har 5,6. Den veier dessuten lite og har en lav dreving slik at den får en god akselerasjon. Sportsversjonen yter 5,4 hk ved 7 000 o/min og 5,8 Nm ved 6 500 o/min. Originalt gjør den 55-65 km/t på flatmark såvel som oppover.


== Utseende ==
1996 – 1997: Hovedlykta satt foran styret. Felgene hadde "eike"-aktig utseende.
1998 – 2004: I 1998 ble hovedlykta flyttet til snuta på scooteren. Felger med litt anderledes utseende. Ellers mindre endringer som speilfeste og nye blinklysfester.Fram til 1999 kom den i mange forskjellige farger som f.eks gul, rød, blå mm. Fra 2000 ble den tilbudt i tre farger: sølv, svart og blå. Den kom også i en "Repsol"-utgave.


== Teknisk info ==
Lengde: 1215 mm
Bredde: 755 mm
Høyde: 1160 mm
Vekt: 72 kg
Boring x slaglengde: 39 x 41,4 mm
Effekt: 5,2 HK (Sport: 5,6)
Bensintank: 6 liter
Bremser: Skivebrems foran, trommelbrems bak
Starter: Elektrisk/kick
Skrudhus

Skrudhus, eller på norrønt skrúðhús, er et gammelt navn for sakristi i en kirke, det vil si rommet som ligger ved siden av koret foran i kirkerommet og som presten bruker til å kle seg om i og til å oppbevare geistlige klær og liturgisk utstyr.


== Se også ==
Sakristi


== Litteratur ==
Ahlstrand, Jan Torsten: Arkitekturtermer. Lund: Studentlitteratur, 1976, ISBN 91-44-02852-0
Original Six

Original Six er en betegnelse om de seks ishockeylagene som har vært med i Canadas National Hockey League (NHL) (i engelsktalende Canada) eller Ligue nationale du hockey (LNH) (i fransktalende Canada) siden sesongen 1942–43 og fram til ligaen ble utvidet i 1967. Disse lagene er:

Montreal Canadiens (1909, stiftende medlem av NHL i 1917)
Toronto Maple Leafs (stiftende medlem av NHL i 1917 under navnet Toronto Arenas)
Boston Bruins (1924)
Detroit Red Wings (1926)
Chicago Blackhawks (1926)
New York Rangers (1926)Det kan innvendes at navnet er misvisende siden det er bare de to canadiske lagene som faktisk var med i NHL fra begynnelsen i 1917, men gjennom tiårene har USA-lagene prøvd å omskrive historien til Canadas NHL. De stiftende lagene var dessuten Montreal Wanderers, Ottawa Senators (som ikke skal forveksles med dagens Ottawa Senators), Quebec Bulldogs og Toronto Arenas (som senere ble til Toronto Maple Leafs.). NHL ble stiftet på 26. november 1917 i Hôtel Windsor (Hotel Windsor) i Montréal i Québec i Canada.
Boston Bruins var det første amerikanske-laget i ligaen og kom med i 1924-1925. De tre øvrige amerikanske lagene fulgte etter i 1926.


== Øvrige lag fram til 1942 ==
I perioden fra NHLs start i 1917 og fram til 1942 var følgende lag med i NHL i kortere eller lengre periode:

Montreal Wanderers. Stiftet i 1903, i NHL fra 1917 til 2. januar, 1918 hvor deres hjemmebane Montreal Arena brant ned.Ottawa Senators Stiftet i 1893, i NHL fra 1917 til 1934 da man flyttet til St. Louis, Missouri under navnet St. Louis Eagles. Laget måtte imidlertid legges ned allerede etter en sesong i 1935 på grunn av dårlig økonomi, særlig de høye reisekostnadene.Quebec Bulldogs. Stiftet i 1888, i NHL fra 1917 til 1920 da klubben flyttet til Hamilton, Ontario under navnet Hamilton Tigers. I 1925 flyttedt klubben igjen, denne gang til New York under navnet New York Americans og spilte sine hjemmekamper i Madison Square Garden. Problemer med å skaffe spillere under andre verdenskrig førte til at klubben falt ut av NHL i 1942 og til tross for eierens ambisjoner om å vende tilbake etter krigen, ble de ikke tatt opp igjen og opphørte derfor offisielt i 1942. Det siste året spilte de under navnet Brooklyn Americans.Montreal Maroons. Stiftet i 1924. I NHL fra 1924–38. Som Brooklyn Americans lå klubben nede til 1946 da man ønskedt å få gjeninntre i ligaen, men som Brooklyn Americans fikk de ikke tillatelse til det.Pittsburgh Pirates. Stiftet i 1925. I NHL fra 1925 til 1930 da klubben flyttet til Philadelphia under navnet Philadelphia Quakers, men måtte legge ned etter bare en sesong.Det var altså depresjonen og andre verdenskrig som knekte ryggen på alle lagene bortsett fra dem som fikk betegelsen Original Six. I en ubrutt periode fra 1942 til 1967 besto derfor NHL bare av disse seks lagene.


== Utvidelsen i 1967 ==
I 1967 ble NHL utvidet med følgende seks lag:

California Seals
Los Angeles Kings
Minnesota North Stars (nå Dallas Stars)
Philadelphia Flyers
Pittsburgh Penguins
St. Louis BluesEtter denne første utvidelsen i 1967 er NHL blitt utvidet flere ganger og består nå av 30 lag.
The Blueprint Dives

The Blueprint Dives er et album utgitt i 2005 av Extol. Albumet ble nominert til Spellemannprisen under kategorien beste norske metalplate.


== Sporliste ==
«Gloriana»
«Soul Deprived»
«In Reversal»
«Pearl»
«From the Everyday Mountain Top»
«Another Adam's Escape»
«The Things I Found»
«Lost in Dismay»
«Essence»
«Void»
«The Death Sedative»
«Riding for a Fall» (bonusspor)


== Medvirkende ==
Peter Espevoll – Vokal
Tor Glidje – Gitar
Ole Sveen – Gitar/Vokal
David Husvik – Trommer
John Robert Mjåland – BassGjestemusikere

Anders Salomon Lidal
Magnus Westgaard
David Wallumrød


== Eksterne lenker ==
(en) The Blueprint Dives på Discogs 
(en) The Blueprint Dives på MusicBrainz
Bernt Lomeland

Bernt Lomeland (født 1836 på Helleland i Rogaland, død 1900) var en norsk lærer og predikant.


== Liv og virke ==
Bernt Lomeland ble konfirmert i Helleland kirke 29. september 1850. I 1855 begynte han som omgangsskjolelærer i Helleland skoledistrikt, en stilling han hadde i sju år. I 1862 begynte han på en toårig lærerutdanning ved Holt seminar og overtok deretter en privatskole i Kristiansand etter Torkild Hammersmark. Men lønna var lavere enn det han tjente som omgangsskolelærer, så han startet i 1868 egen bokhandel. I 1869 ble det en splittelse blant Torkilds venner angående Rosenius' skrifter, og de måtte forlate bedehuset i Gyldenløvesgate 70.
Lomeland giftet seg i 1872 med Olevine Kristine Olsdatter (1843-1929) fra Harkmark ved Mandal. De fikk fire barn som vokste opp.
I slutten av 1880-årene ble det gjennomført flere store kirkereformer i Den norske kirke, gjerne kalt "Den store liturgirevisjonen". Blant lekfolk var det en del motstand, og i Kristiansand og Egersund var motstanden særlig stor.
Lomeland ønsket å bli stående i kirken. Han så det som sin oppgave å motvirke villfarelsen innenfra. Men da det kom ny alterbok i 1889 var det slutt. Resultatet ble at flere sterktroende i Helleland, Egersund, Søgne og Kristiansand meldte seg ut av statskirken.
Han stiftet dissentermenigheten Menigheten Samfundet i 1890, og var forstander i Kristiansand og Egersund. Han videreførte Dei sterktruandes lære, som var basert på Knud Spødervolds bok Guds nådes husholdning fra 1848. Etter Lomeland kalles medlemmene av Menigheten Samfundet lokalt for «lomelendere» i Kristiansand.
Fra midten av 1890-årene hadde menigheten 470 medlemmer. Størst oppslutning var det på bygdene, og særlig i Helleland. Lomeland jobbet hardt for sitt livsverk, og Menigheten Samfundet hadde ved århundreskiftet omtrent 600 medlemmer.
Bernt Lomeland døde 1. mars 1900 i Egersund.


== Utgivelser ==
De fire Evangelier i Harmoni (1870)
Bibelgranskeren (Mandal 1875-1878)
Bedømmelse av Rosenius's Bog: Hemmeligheder i Lov og Evangelium (Mandal 1881)
Tiden (1884-1888)
Er den nye høimesseliturgi overensstemmende med den bibelske liturgi? (1887)
Den nye skriftemaalsordning (Mandal 1888)
Bedømmelse af vort nye dåbsritual... (Kristiansand 1890)
Tiden (1890-1900)
Foredrag over Davids salmer (Ekersund 1896)
Bibelhistorie for samfundsskolerne (Egersund 1896)


== Kilder ==
Samfundets historie 1. bind (Kristiansand 1990)
http://www.dalanefolke.museum.no/leksikon/samfundet
Erkeengelen Rafael

Erkeengelen Rafael eller den hellige Rafael regnes som en av erkeenglene innen kristendommen. Erkeengelen er godt kjent fra katolsk liturgi og hagiografi, med egen minnedag.  Navnet Rafael betyr «Gud har helbredet».


== I tekster ==
Rafael er blitt identifisert med den engelen som er nevnt i Joh 5,4: «For en Herrens engel steg fra tid til annen ned i dammen og rørte opp vannet. Den første som steg ned i dammen etter at vannet var blitt rørt opp, ble frisk, hvilken sykdom han så led av.»
Han finnes også i Tobits bok (Tob 3,25; 5,5 ff) som Tobias ledsager på reisen. 


== Ledsager ==
Alle mennesker ledsages av en verneengel på reisen gjennom livet. Siden Rafael var Tobias ledsager er han knyttet til pilegrimer og det finnes en statue av ham i Lourdes. Han er ofte avbildet sammen med Mikael og Gabriel, men kan skilles fra dem da han ofte vises sammen med sin ledsager Tobias som har med seg en fisk.


== Vernehelgen ==
Rafael er skytshelgen for reisende, pilegrimer, apotekere, helbredere, gruvearbeidere, skippere, taktekkere, tyske utvandrere, ektefolk og de elskende.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Archangel Raphael – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Katolsk.no
Berkeley DB

Berkeley DB (BDB) er et høyytelses integrert databasebibliotek med bindinger til C, C++, Java, Perl, Python, Tcl, Smalltalk mfl.
BDB lagrer vilkårlige nøkkel/data-par som byte-tabeller, og støtter flere dataverdier mot samme nøkkel. BDB kan håndtere tusenvis av samtidige tilkoblinger som manipulerer databasen. Den har en begrensning oppad på databaser på 256 terabyte, og kan kjøre på et vidt spekter av plattformer, inkludert de fleste UNIX-lignende systemer, Microsoft Windows samt sanntids operativsystemer.
Berkeley DB ble i utgangspunktet utviklet ved U.C. Berkeley. Sleepycat Software ble etter hvert stiftet for å videreutvikle BDB. Sleepycat ble igjen oppkjøpt av Oracle i februar 2006. BDB har på grunn av sin åpen kildekode-vennlige lisens samt solide kodebase, sett en utstrakt bruk i mange åpen kildekode-baserte prosjekter.
Oracle lisensierer også ut BDB under en kommersiell lisens for de som ikke ønsker å være bundet av de begrensningene Sleepycat Public License gir for kommersiell utnyttelse.


== Programmer som benytter Berkeley DB ==
BDB er den underforliggende lagringsmotoren for flere LDAP-tjenere, databasesystemer og en hel rekke andre kommersielle og åpen kildekode-baserte prosjekter. Nedenfor følger en oversikt over noen prosjekter som benytter seg av BDB:

mySQL databasehåndteringssystem— En populær GPL-lisensiert database. (Opp til versjon 5.1)
Subversion—Et Versjonskontrollsystem utviklet for å erstatte det aldrende CVS systemet.
OpenLDAP—En åpen kildekode implementasjon av LDAP-protokollen.
Spamassassin—En populær programvare for filtrering av e-post for å stoppe spam.


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Ingres

Ingres er en SQL-databasetjener som har mer enn 30 år lang historie bak seg. Det startet som et forskningsprosjekt ved Berkeley University før det ble vidreutviklet som et lukket produkt. Andre kjente databasetjenere som stammer tilbake til de samme prosjektene er blant annet Informix og postgreSQL.
CA (Computer Associates) gjorde kildekoden til Ingres til fri programvare i mai 2004. Systemet har CA sin egen lisensvariant som de kaller CA Trusted Open Source License (CATOSL).


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted
Giklingdalshytta

Giklingdalshytta er ei turisthytte i Flatvaddalen i Sunndal kommune i Møre og Romsdal. Den ligger 740 moh. Hytta eies av Norsk Tindeklub og har vært deres utgangspunkt for klatring på Innerdalstårnet, Skarfjell og andre fjell i området rundt Innerdalen. Hytta har åtte senger.


== Eksterne lenker ==
Norsk Tindeklub Arkivert 5. desember 2006 hos Wayback Machine.
Egmonds Evangeliarium

Egmonds Evangeliarium er et manuskript fra det 9. århundre som inneholder de fire evangeliene. Det er i dag et av Nederlands viktigste kulturhistoriske objekter fra tidlig middelalder. I dokumentet finnes de eldste kjente avbildingene av mennesker og bygninger i Nederland, videre er det en av de eldste kirkeskattene som fremdeles eksisterer. Manuskriptet er historisk viktig, og ble innkjøpt av den nederlandske stat. Siden innkjøpet ble gjort befinner evangeliariet seg i samlingene til det kongelige biblioteket i Den Haag.


== Historie ==
Manuskriptet ble fremstilt i Reims i nord-Frankrike mellom 950 og 975. Etter dette ble boken transportert til en vestligere del av Frankrike der den ble utstyrt med portretter av evangelistene, dekorasjonssider og kanontabeller i det som er kjent som franko-saksisk stil.
Evangeliariet ble anskaffet av grev  Dirk II av Holland og Vest-Friesland rundt 975. Han lot boken binde i et omslag dekorert med gull og edelstener. 
Frem til reformasjonen i det 16. århundre var evangeliariet i Egmond. Da reformasjonen renset kirker og klostre for katolske dekorasjoner, ble boken først brakt i sikkerhet i Haarlem og senere i Köln, Tyskland. I løpet av denne tiden gikk det dekorerte omslaget tapt, og først i begynnelsen av det 19. århundre dukket manuskriptet opp igjen i Utrecht.


== To miniatyrer ==
Da kirken Dirk II hadde skjenket abbediet i Egmond ble innviet, ga han den manuskriptet som innvielsesgave. For anledningen lot han to miniatyrer som fastla gaven bli føyet til boken. Den første miniatyren viser Dirk og hans kone Hildegard som plasserer boken på alteret, med kirken som bakgrunn. Kirken er malt på middelaldervis, som en kombinasjon av snitt og fasader. Ved denne miniatyren står et vers på latin, som i oversettelse blir: «Denne boken ble skjenket den nådige far Adalbert av Dirk og hans elskede kone Hildegard, så han rettferdig kan minnes dem i all evighet». Den andre miniatyren viser Dirk og Hildegard som ber St. Adalbert, Egmonds skytshelgen, å be for dem hos Jesus Kristus. 


== Eksterne lenker ==
(en) Egmond Gospels – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Egmond Gospels – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Egmonds Evangeliarium på det kongelige bibliotekets nettsider
To bilder av detaljer fra Egmonds evangeliarium
Knutsholstinden

Knutsholstinden, også kalt Store Knutsholstinden, er et fjell i Vågå kommune i Innlandet. Det har en høyde på 2 341 meter over havet og er det høyeste fjellet sørøst i Jotunheimen. Det ligger på en høy rygg mellom Knutsholet mot øst og Svartdalen mot vest. Mot Knutsholet er tinden alpin, med store hengebreer.


== Bestigning ==
På midten av 1800-tallet ble Knutsholstinden ansett for å være ubestigelig, og dessuten trodde enkelte den var Norges høyeste fjell. Johannes Heftyes førstebestigning i 1875 ble ansett som en stor bragd, og ble i sin samtid sammenlignet med Slingsbys bestigning av Storen. Mellom Slingsby og Heftye oppsto det et følelsesladd offentlig ordskifte med nasjonalistiske undertoner. Som en følge av dette, og for å bevise at Storen var et enkelt fjell å bestige, fant Heftye ruten på Storen som senere har blitt normalveien, Heftyes rute. Men Slingsby fant med hjelp av en kvinne fra trakten, Marie Sønstenes, en lettere vei til Knutsholstinden, og Slingsby, Sønstenes og en mann til besteg toppen sammen i 1880, noe Heftye ikke likte.


== Adkomst ==
Letteste adkomstvei: Det skal være vardet fra det nordligste tjernet i Svartdalen. Herfra går ruten rett opp fjellsiden til toppen. Vardingen kan være vanskelig å finne da den er delvis forfalt. Det skal imidlertid være greit å finne veien opp uten denne vardingen. Litt erfaring med fjellvandring kan være klokt å ha for å nå denne toppen.


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Litteratur ==
Thommessen, Erik W. (1997). Jotunheimen: turguide for fjellene mellom Bygdin og Gjende. Fagernes: Valdres forl. s. 76. ISBN 8275620228. 


== Eksterne lenker ==
Beskrivelse av Store Knutsholstinden på peakbook.org
Turbeskrivelse på Bergtatt.net
Detaljert beskrivelse av Knutsholstinden på peakbook.org
Utsikten fra Knutsholstinden på PeakVisor.com
Høyenhall

Høyenhall er et boligstrøk i Bydel Østensjø i Oslo.
Tidligere var det noe industri i dette strøket, blant annet teglverk og Høienhall fabrikker, siste eid av Harry Fett, som har fått veinavn oppkalt etter seg. Andre veinavn oppkalt etter kjente personer er Johan Hirsch' vei som ligger mot Manglerud. Navnet kommer fra løkkeeiendommen Høyenhall som fikk dette navnet av eieren P. W. W. Kildal, hvor han anla landets største frukthage i 1850-årene.Området ble første gang utparsellert for boligbygging i 1914. Samtidig ble Østensjøbanen planlagt og åpnet i 1926. Utover på 1950-tallet fikk strøket en stor boligbygging, vesentlig som villabebyggelse. Høyenhall skole åpnet i 1966. Høyenhall skole ligger på Manglerud og ved siden av Manglerud T-banestasjon.
Dagens T-bane har Høyenhall stasjon med dekorasjoner av Willi Storn på Lambertseterbanen.


== Referanser ==
Hindukalender

Hindukalenderen er en kalender som benyttes i hinduismen og har eksistert helt siden Vedaen ble skrevet, men med diverse tiltak og tilpasninger. Det er store forskjeller mellom ulike lokale indiske hinduistiske kalenderne. Hindukalenderen må ikke forveksles med den indiske nasjonale kalenderen. En ny dag i den hinduistiske kalenderen begynner med soloppgang.
Hindukalenderen har ingen fast hviledag, da hinduenes religion ikke har noen grunnlegger eller skaper som hadde en hviledag i sin gjerning. I 1957 ble det vedtatt en offisiell hindukalender, denne er basert på måne og sol, og følges av både hinduer og sikher. Kalenderen er på 12 måneder av 30/31 dager, månedene deles igjen på to inneholdende 15 dager hver, og en slik måned kalles en 'paksha'. Hvert tredje år er det skuddår, og da blir det satt inn en ekstra måned. Religiøse fester faller alltid på fullmåne, nymåne, eller på månens mørkeste tid. Kalenderen har ingen faste helligdager, fordi hver gud har sin helligdag. Normalt feires det derfor helligdag på dagen til den guden eller de gudene man er spesielt knyttet til. Hindukalenderen er til bruk for religiøse høytider, til daglig brukes den vestlige kalenderen.


== Månedene ==
Fylkesvei 4730

Fylkesvei 4730 går mellom  Sauda sentrum og Tengesdal i Suldal.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 719.


== Kommuner og knutepunkter ==

 Sauda

 SuldalVanvikvegen 

Tengesdalsvegen 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv4730
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Fylkesvei 4690

Fylkesvei 4690 i Rogaland går på Ombo mellom Vatland og Skipavik i Stavanger kommune, med ferjeforbindelse til fastlandet.
Fv4690 ble fastlagt 2019, og er en ringvei sammensatt av de tidligere fylkesvei 621 og fylkesvei 622. Fylkesvei 623 har blitt arm av veien.


== Kommuner og knutepunkter ==

 StavangerUten navn 

Vestre Ombovegen 

Vatlandsvegen 

Nårstadvegen 

Ombovegen 
Uten navn 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv4690
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger
Store Hellstugutinden

Store Hellstugutinden er et fjell i Jotunheimen, i Lom kommune i Innlandet. Den har en høyde på 2 345 meter over havet, og er Norges 11. høyeste fjelltopp på en liste over fjell med en primærfaktor på minst 50 meter.
Store Hellstugutinden er den høyeste toppen på den syv kilometer lange Hellstuguryggen som strekker seg mellom Hellstugubrean/Vestre Memurubrean i øst og Urdadalen i vest. Toppen viser seg som en markert spiss fra flere sider og dominerer Hellstugutindan sammen med Midtre Hellstugutinden.


== Bilder ==


== Se også ==
Liste over Norges høyeste fjell


== Fotnoter ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Detaljert beskrivelse av Store Hellstugutinden på peakbook.org
Utsikten fra Store Hellstugutinden på PeakVisor.com
Fylkesvei 4688

Fylkesvei 4688 går mellom Nesheim på Bjergøy og Helgøy ferjekai på Helgøy i Stavanger.
Før Sjernarøybrua ble åpnet 2010 ble Nesheim ferjekai betjent av fergene på fylkesvei 519. Strekningen mellom Nord-Talgje og Helgøy kai var tidligere fylkesvei 618.
Frem til 2019 hadde veien betegnelsen fylkesvei 611. Den tidligere fylkesvei 617 ble del av veien.


== Kommuner og knutepunkter ==

 StavangerSjernarøyvegen 

Endepunkt Nesheim ferjestø på Bjergøyna


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Vegvesenets vegkart

(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger Fv4688
(no) Statens vegvesen – trafikkmeldinger