jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gabriel Moro

Gabriel Michael Vosgraff Moro (født 5. januar 1981) er en norsk forfatter, kritiker, redaktør og tidligere kunstnerisk leder for Norsk Litteraturfestival.  
Moro er oppvokst i Bærum, Sveits og Tønsberg. Han har gått på Steinerskolen i Vestfold og studert journalistikk og litteraturvitenskap i Oslo. Moros første bok, 365 dager med Ludwig Wittgenstein, ble utgitt på Solum Forlag i 2003. Det er en biografisk og filosofisk innføring om den østerrikske filosofen Ludwig Wittgenstein, skrevet da Moro var 18 år gammel. Hans skjønnlitterære debut kom i 2005 med romanen Autobahn på Aschehoug forlag, en modernistisk inspirert roman med en «stream of consciousness»-aktig fortellerstil. I 2009 utga Moro Der lyset slipper inn, en roman om den historiske karakteren Don Gabriel Moro som levde på begynnelsen av 1500-tallet i Venezia, og om opprettelsen av verdens første jødiske ghetto. Boken fikk svært god mottagelse og ble av flere kritikere karakterisert som et litterært gjennombrudd . Romanen ble nominert til Ungdommens kritikerpris for 2009, og er også utgitt i Italia. Moro utga i 2015 De forvandlede, en tegnet intervjubok med ti internasjonalt anerkjente forfattere, blant bidragsyterne er J.M. Coetzee, Joyce Carol Oates og Karl Ove Knausgård. 
Moro har vært litteraturkritiker i flere aviser, blant annet Morgenbladet, VG og Littkritikk.no. Fra 2004 til 2008 var han med i redaksjonen til litteraturnettstedet www.jung.no og redaksjonsmedlem i litteraturtidsskriftet Nordahl & Eftf., som nå er nedlagt. 
Moro var fra 2010 til 2014 redaktør i Norges største litterære tidsskrift, Bokvennen litterært magasin. Tidsskriftet ble i 2010 kåret til «Årets tidsskrift» i Norge og i 2011 til «Årets Kulturtidsskrift i Norden». I 2016 kom han tilbake som redaktør i Bokvennen sammen med forfatter Brynjulf Jung Tjønn for å drive tidsskriftet videre som avis under det nye navnet BLA (Bokvennen Litterær Avis). Avisens hovedmålsetting er å være et forum for litteraturkritikk og essayistikk. 
I perioden 2011 til 2012 var Moro kunstnerisk leder for Norsk Litteraturfestival på Lillehammer, Nordens største litteraturfestival.


== Bibliografi ==
2003: 365 dager med Ludwig Wittgenstein, sakprosa, Solum forlag
2005: Autobahn, roman, Aschehoug forlag
2007: Ferskvare – forfatterskoleantologi, korttekst, Aschehoug forlag
2009: Der lyset slipper inn, roman, Aschehoug forlag
2015: De forvandlede, tegnet intervjubok med ti forfattere, Aschehoug forlag


== Referanser ==


== Kilder ==
Presentasjon av Gabriel Vosgraff Moro i Forfatterkatalogen på Forfattersentrums nettsider


== Eksterne lenker ==
Gabriel Moros hjemmeside
Om Gabriel Moro hos Aschehoug forlag Arkivert 14. desember 2013 hos Wayback Machine.
Sticky Fingers

Sticky Fingers er et studioalbum utgitt av The Rolling Stones i april 1971.
Albumet var Mick Taylors første hele album som gitarist etter at han hadde tatt over for Brian Jones i 1969. Taylor hadde en aktiv rolle på dette albumet, kanskje spesielt på låten «Can't You Hear Me Knocking», men han ble likevel ikke kreditert som låtskriver på noen av låtene. «Sway» og «Moonlight Mile» er til og med innspilt uten Keith Richards på gitar, men har i stedet strykere arrangert av Paul Buckmaster.
Åpningssporet «Brown Sugar» ble utgitt som singel i april 1971 og nådde førsteplass på hitlistene i USA og andreplass i Storbritannia. Låten er fortsatt en av de mest kjente og kjære Rolling Stones-låtene, og det er også en av dem som spilles oftest på konserter. Også «Wild Horses» ble utgitt som singel i USA, men nådde ikke høyere enn topp 30.
Country og blues-perioden fortsetter også på Sticky Fingers med den alvorlige deltabluesen «You Gotta Move» og den muntre «Dead Flowers».
«Sister Morphine» ble innspilt i begynnelsen av 1969 da Ry Cooder erstattet den fraværende Brian Jones på et par sesjoner. Ryland er på elektrisk og Keith på akustisk gitar.
Sticky Fingers toppet listene i blant andre Tyskland, Storbritannia, USA og Norge sommeren 1971.


== Sporliste ==
Alle sanger er skrevet av Mick Jagger og Keith Richards, med mindre noe annet er oppgitt.

Side én«Brown Sugar» – 3.49
«Sway» – 3.52
«Wild Horses» – 5.44
«Can't You Hear Me Knocking» – 7.15
«You Gotta Move» (Fred McDowell, Rev. Gary Davis) – 2.34Side to«Bitch» – 3.37
«I Got the Blues» – 3.54
«Sister Morphine» (Jagger, Richards, Marianne Faithfull) – 5.34
«Dead Flowers» – 4.05
«Moonlight Mile» – 5.56


== Besetning ==
The Rolling StonesMick Jagger – sang, akustisk gitar på «Dead Flowers» og «Moonlight Mile», elektrisk gitar på «Sway»
Keith Richards – akustisk og elektrisk gitar, sang
Mick Taylor – akustisk og elektrisk gitar, slide gitar
Charlie Watts – slagverk
Bill Wyman – bass, elektrisk piano på «You Gotta Move»Øvrige medvirkendeBobby Keys - saksofon
Nicky Hopkins – piano på «Sway»
Ian Stewart – piano på «Brown Sugar» og «Dead Flowers»
Jack Nitzsche– piano på «Sister Morphine»
Ry Cooder - slidegitar på «Sister Morphine»
Billy Preston - orgel på «Can't You Hear Me Knocking» og «I Got the Blues»
Jim Dickinson - piano på «Wild Horses»
Jimmy Miller – perkusjon
Paul Buckmaster - strykerarrangement på «Sway» og «Moonlight Mile»


== Accolades ==
På en Rolling Stone-liste fra 2003 over de beste album noensinne, kom albumet som nr. 64, og som nr. 4 av Stones' egne album, kun slått av Exile on Main St. (1972), Let It Bleed (1969) og Beggars Banquet (1968)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sticky Fingers på Discogs 
(en) Sticky Fingers på MusicBrainz 
(en) Sticky Fingers på Spotify 
(en) Sticky Fingers på AllMusic
North Kesteven

North Kesteven er et administrativt distrikt i Lincolnshire, England. Administrasjonssenteret er Sleaford. 
Distriktet ble opprettet 1. april 1974 ved at Sleaford bydistrikt ble slått sammen med landdistriktene East Kesteven og North Kesteven. Hele området ble inntil da administrert som Kesteven, et administrativt grevskap som utgjorde en tredjedel av Lincolnshire. Distriktet dekker et areal på 922,44 km² og hadde 107 766 innbyggere i 2011.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) North Kesteven District – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Jakin

Jakin eller Jachin (יָכִין, hebraisk Yaḫin) var navnet på den sydlige  av to søyler som sto ved den vestlige porten eller inngangen til Salomos tempel, det første tempelet i Jerusalem. Den nordlige het Boas. Kapitélet på toppen av søylene hadde form av liljer og representerte harmoni og balanse.
Andre Krønikebok i Bibelen forteller om Salomos tempel og de to store søyler foran templet:

Så reiste han søylene foran templet, den ene på høyre side og den andre på venstre side; den til høyre kalte han Jakin og den til venstre Boas.Jakin er også navnet til tempelets første yppersteprest. Salomo, sønn av kong David, bygget tempelet på grensen mellom nord og sør i Israel. Som søyle symboliserte Jakin «myndigheten» eller «det etablerte».
Jakin = Gud har skapt meg.
Boas = Gud er min styrke.
André Villas-Boas

Luís André de Pina Cabral e Villas-Boas (født 17. oktober 1977 er en portugisisk fotballtrener.Fra juni 2011 til mars 2012 var han hovedtrener for Chelsea og for Tottenham fra 2012 til 2013. Han blir regnet for å være en enestående trener, da han ikke har noen erfaring som fotballspiller, har liten trenererfaring, og ble trener i svært ung alder. Han er den yngste treneren gjennom tidene til å vinne fire titler, inklusive Europaligaen med FC Porto i 2010/11-sesongen.Villas-Boas sa 2. februar 2021 opp jobben som trener for Marseille etter at han fikk vite gjennom media at klubben uten hans samtykke hadde signert Olivier Ntcham på lån fra Celtic.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) André Villas-Boas – Munzinger Sportsarchiv 
(en) André Villas-Boas – Transfermarkt (manager) 
(en) André Villas-Boas – WorldFootball.net 
(en) André Villas-Boas – Soccerbase.com (manager) 
(en) André Villas-Boas – FootballDatabase.eu 
(en) André Villas-Boas – Soccerway 
(en) André Villas-Boas – PlaymakerStats.com (manager)
Norges Sildesalgslag

Norges Sildesalgslag er en landsomfattende salgsorganisasjon for pelagiske fiskeslag, i første rekke sild, makrell og kolmule. Markedsplassen eies og drives av norske fiskere, og er i dag Europas største markedsplass når det gjelder førstehåndsomsetning av pelagisk fisk. Salget foregår via elektronisk auksjon. Norges Sildesalgslag har adgang til å fastsette minstepriser samt leverings- og betalingsbetingelser for fisken som omsettes. Det driver også markedsføring både i hjemmemarkedet og på eksportmarkedene. Driften av Sildelaget dekkes av en avgift som fiskerne betaler av all omsetning. 
De viktigste fiskeslagene som omsettes gjennom Sildelaget er sild og makrell, som i all hovedsak går direkte til konsum. Lodde fra Barentshavet er dessuten de siste årene gjenopptatt som et viktig konsumfiske. Også hestmakrell har de siste årene i alt vesentlig gått til konsum. Kystbrisling brukes til hermetikk. Andre fiskeslag, som havbrisling, tobis, kolmule, øyepål og lodde fra fjernere farvann, omsettes til fiskemel- og fiskeoljeindustrien.
Norges Sildesalgslag tar hånd om fangstene til ca. 100 norske ringnotfartøyer, 70 trålere og mellom 700 og 800 mindre kystfartøyer. I tillegg kommer de utenlandske fartøyer som velger å levere sine fangster i Norge. Fartøyene som omsetter sine fangster gjennom Sildelaget er spredt langs hele kysten fra svenskegrensen i sør til russegrensen i nord, og opererer i hele det nordøstlige Atlanterhav. Myndighetene holdes fortløpende oppdatert om fangstdata for kvoteoppfølging og pelagisk sektor utgjør en betydelig andel av Norges neste største eksportnæring – fiskeri og havbruk.
Årlig omsettes det om lag 2 millioner tonn pelagisk fisk gjennom NSS. Dette tilsvarer 2–2,5 % av all villfisk i verden. Førstehåndsverdien av det som omsettes gjennom Sildelaget avhenger av markedet; i 2014 utgjorde det knapt 6,5 milliarder kroner. Administrerende direktør pr. 3.8. 2015 er Paul Magnus Oma.


== Historikk ==
Noregs Sildesalslag ble dannet i 1936 som en sammenslutning av Storsildlaget, som fra 1927 hadde organisert sildefiskerne nord for Stadt, og Stor- og vårsildlaget i sør. I 1966 gikk Islandssildfiskernes Forening og Sild- og Brislingfiskernes Salslag inn i Noregs Sildesalslag. 
I 1989 ble laget omorganisert i Norges Sildesalgslag ved at Norges Makrellag og Feitsildfiskernes Salgslag sluttet seg til. Det forente Norges Sildesalgslag representerer dermed omsetningsleddet for all pelagisk fiske i Norge. Dette fisket har fortsatt sitt tyngdepunkt i Skagerrak og Nordsjøen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Hjemmeside
Bergen byleksikon på nett, om Norges Sildesalgslag
Ulefossovn

Ulefossovn er jernovner for vedfyring som produseres på Ulefos Jernværk, på tettstedet Ulefoss i Nome kommune i Telemark. Produksjonen av ovner ved jernverket startet allerede i 1690, og er fremdeles (2006) i produksjon. I 1952 startet Ulefos Jernværk produksjon av gategods (kumlokk m.v.) og det erstattet gradvis ovnene som hovedprodukt.
Ulefos Antikkovn produseres fortsatt og den lages i to og tre etasjer med røykuttak på toppen. Ovnene er utstyrt med katalysator som fører til at uønskede utslipp er sterkt redusert i forhold til vanlige vedovner. Motivet på siden av ovnen er laget av den danske treskjæreren Henrich Bech i 1766. Det fremstiller Iris billedgjort med regnbuen som en bro mellom himmelen og jorden samt budbringeren mellom gudene  og menneskene.


== Kilder ==
www.ulefosnv.no om Ulefos Antikkovn
Trimaran

Trimaran er et fartøy med tre skrog.
Et konstruert ord (tri + katamaran = trimaran), visstnok laget av en som var lei av å si "katamaran med tre skrog".

Se også:

Hurtigbåt
Katamaran (toskrogs fartøy)
Utrechts flagg

Utrechts flagg er en kombinasjon av to andre flagg. Utrecht stifts hvite kors i et kvadratisk, rødt felt er plassert øverst til venstre mot flaggstangen i erkebispedømmet Utrechts horisontalt delte hvite og røde flagg.
Utrecht fikk ikke et offisielt fastlagt flagg før i 1952. I 1938 ble et flaggdesign laget spesielt for dronning Wilhelminas førtiårs jubileum som dronning av Nederland. Dette flagget ble ikke sett som et tydelig symbol blant annet på grunn av fargevalget, og i 1951 ble provinciale Staten gitt rådet at de burde la et nytt flagg bli designet.


== Beskrivelse ==
Flagget ble fastlagt av provinciale Staten (tilsvarende den politiske delen av den norske fylkeskommunen) 15. januar 1952: Rektangulært, forholdene er 2:3. Flagget er horisontalt delt i to like deler, øvre del er sølv (hvitt) og nedre del er rød. I øvre venstre hjørne er et hvitt kors på rød bunn innsatt.


== Se også ==
Liste over nederlandske provinsflagg
Norges Råfisklag

Norges Råfisklag er fiskeres egen salgsorganisasjon for fisk, skalldyr, bløtdyr og småkval som leveres langs kysten fra og med Nordmøre til og med Finnmark. Norges Råfisklag, ofte kalt Råfisklaget,  driver en stor markedsplass og tar hånd om viktige nasjonale oppgaver innen denne omsetning av sjømat. Systemer for sporing og ressurskontroll er en viktig del av virksomheten. Norges Råfisklag er et salgssamvirke som eies av fiskerne gjennom fylkeslaga i Norges Fiskarlag, Norsk Sjømannsforbund, Fiskebåtredernes Forbund og Norges Kystfiskarlag. Råfisklaget har hovedkontor i Kystens Hus ved torget i Tromsø sentrum, og har regionkontorer i Svolvær og Kristiansund.
Norges Råfisklag ble etablert i 1938 og har som formål gjennom organisert omsetning å sikre fiskernes inntekter og bidra til en bærekraftig og lønnsom verdiskaping i norsk fiskerinæring. Råfisklaget tilbyr fiskere og fiskekjøpere en rekke tjenester knyttet til omsetning, salg og oppgjør. Bærende verdier er rettferdighet, ryddighet og det å sørge for en sunn og god konkurranse om fiskernes råstoff. Norges Råfisklag driver sin virksomhet med grunnlag i fiskesalslagslova. De viktigste fiskeslagene i Råfisklagets omsetning er torsk, sei, hyse og reker som fanges i Barentshavet, ved Svalbard og langs norskekysten.
Norges Råfisklag omsetter årlig fangster fra ca. 5.900 ulike norske og utenlandske fiskefartøy. Salget skjer til ca. 194 ulike fiskekjøpere langs kysten. I 2017 omsatte Norges Råfisklag 1.105.000 tonn fangst (rund vekt) til en førstehåndsverdi på 11,3 milliarder kroner. Som fundament for virksomheten ligger Råfisklagets forretningsregler, et markedsbasert minsteprissystem og en oppgjørsordning som sikrer like vilkår for aktørene i råvaremarkedet. Omsetningen skjer gjennom direktavtaler mellom fiskere og fiskekjøpere eller ved at fangster bys ut via ulike former for auksjon.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Offisielt nettsted
Sjømatbedriftene

Sjømatbedriftene, tidligere Norske Sjømatbedrifters Landsforening (NSL), er en arbeidsgiver- og interesseorganisasjon for fiskerinæringen, der medlemsbedriftene driver omsetning og foredling av fisk og fiskeprodukter. Organisasjonen har over 200 medlemsbedrifter innen eksport, engros- og detaljhandel, foredling, fiskemottak, fiskeoppdrett og fiskeslakt.Organisasjonen har hovedkontor i Trondheim. Administrerende direktør fra 12. juni 2017 er Robert Eriksson.Norske Sjømatbedrifters Landsforening ble dannet i 1995 ved sammenslåingen av Norges ferskfiskomsetnings landsforening (NFOL), stiftet i 1945, og Lakse-eksportørenes forening (LEF), som hadde brutt ut av NFOL over spørsmålet om omsetningsregler for oppdrettsfisk i 1991. Sjømatbedriftene har alltid, i motsetning til Fiskeri- og havbruksnæringens landsforening/Sjømat Norge, stått utenfor NHO.Sjømatbedriftene utgir bladet Norsk Sjømat.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted
Varmfront

En varmfront markerer grensen mellom to luftmasser av ulik temperatur og med ulik luftfuktighet, der den varmere sklir inn over den kalde luften. Siden den kalde luften er mye tyngre enn den varme, greier ikke varmluften å presse bort den kalde luften, den kalde luften trekker seg unna og gir dermed plass for den varmere luften. Fronten er nesten alltid tilknyttet et lavtrykk.
Varmfronter består generelt av mer stabil luft enn en kaldfront, det er som regel mindre vertikale bevegelser i en varmfront, noe som fører til at det hovedsakelig blir dannet lagskyer. Den varme luften er lettere og vil derfor bli presset over den kalde luften, og den stigende luften kondenserer og danner skyer. Når en varmfront nærmer seg vil vi derfor først kunne se høye cirrusskyer, etterfulgt av cirrostratus, altostratus og til slutt nimbostratusskyer som fører til regn, yr eller snø i det fronten passerer. I tillegg er det ofte tåke knyttet til varmfronter. Nedbøren kan vare fra et par timer til flere dager. 
Luftrykket faller markant før en varmfront, og flater ut, eller stiger svakt bak fronten, mens temperaturen stiger når fronten passerer. Vinden endrer vanligvis retning med klokka før fronten (for eksempel fra sør til sørøst).  Etter fronten har passert endrer ofte vinden retning mot klokka igjen på den nordlige halvkule på grunn av corioliskraften (for eksempel fra sør til sørvest).

I et frontsystem følger alltid kaldfronten etter varmfronten. På grunn av den stigende luften i en varmfront, mister varmfronten hele tiden kinetisk energi, og fronten går derfor senere og senere. Kaldfronten har derimot stort sett den samme farten hele tiden, og vil etter hvert ta igjen varmfronten. Området mellom en kaldfront og en varmfront blir kalt varmsektor, og været her er ofte grått med lavt skydekke, yr, regn og tåke. Den delen av varmfronten som kaldfronten har tatt igjen, blir en okkludert front. 
På et værkart er varmfrontene markert med en rød linje og halvsirkler som viser retningen fronten flytter seg i.


== Se også ==
Kaldfront
Okkludert front
Lavtrykk
Solvind

En solvind er en strøm av ladde partikler/plasma som blir slynget ut av den ytterste atmosfæren rundt en stjerne. Når de kommer fra andre stjerner enn sola, kalles de stjernevinder.
Solvinder består i hovedsak av høyenergetiske elektroner og protoner (ca. 500 keV) som klarer å unnslippe stjernens tyngdekraft på grunn av den høye temperaturen i atmosfæren rundt sola, og den høye kinetiske energien til hver partikkel.
Mange fenomener her på jorden skyldes solvindene, som for eksempel nordlys, hvorfor halen på en komet alltid peker vekk fra sola, og formasjonene til fjerne stjerner.
Gjennomsnittsfarten til solvindene i det de fyker forbi jorden, er på ca. 400 km/s. De fortsetter helt ut til den ytterste grensen av solsystemet, Heliosfæren, og beskytter oss mot stjernevinder fra andre stjerner i nærheten. Solvindene beskytter solsystemet mot kosmisk stråling, men samtidig må jorden beskytte seg mot sin beskytter. Det gjør den ved hjelp av sterke magnetiske felter.
Sola spinner rundt sin egen akse mens den slynger ut solvinder, og derfor har solsystemet en spiralform.


== Se også ==
Solen
Solstormer
Solflekker
Solflekksyklusen
Solmaksimum
Solminimum
Solenergi
Solsyklus
Kaldfront

En kaldfront er definert som grensen mellom to luftmasser av ulik temperatur, der den kaldere luften erstatter den varmere luften. Fronten er nesten alltid knyttet til et lavtrykk. Den kaldere luften er tyngre, og kiler seg dermed inn under den varme luften. Den varme luften blir løftet, kondenserer og danner skyer, hovedsakelig av typen cumulus. En kaldfrontpassasje fører ofte til at vinden endrer styrke og danner vertikale bevegelser (turbulens) som kan føre til atmosfæriske forstyrrelser foran og like bak kaldfronten som regnbyger, tordenbyger, bygelinjer og i verste fall tornadoer. Luften bak kaldfronten er vanligvis tørrere og kaldere enn luften den bytter ut, så i det en kaldfront passerer vil temperaturen som regel falle. Om vinteren kan det derimot skje at luften nær overflaten er kaldere enn luften som blir byttet ut i forbindelse med en kaldfront. Da vil temperaturen stige i luftlagene nær overflaten. Dette blir kalt en maskert kaldfront. 

Kaldfronter er kjennetegnet ved kraftige vertikale luftbevegelser, og de konvektive skyene som oppstår fører ofte til regnbyger eller tordenvær. På baksiden av en kaldfront blir det ofte oppklaring før ustabil luft overtar i kaldsektoren et stykke bak fronten. Her blir det ofte dannet cumulusskyer og bygevær. Kaldfronter er også assosiert med vindskjær (endring av vindretning og vindstyrke), der vinden ofte dreier med klokka etter at fronten har passert (for eksempel fra sørvest før fronten til nordvest bak fronten). Dette vindskjæret fører til en konvergens (opphoping) av luft nær fronten, som også er med på å bidra til at luften stiger. I tillegg vil vindstyrken som regel øke gradvis etter hvert som kaldfronten nærmer seg med roligere vind bak fronten. 
Vi skiller mellom to typer kaldfronter, anafront og katafront. Anafront er den «klassiske» skildringen av en kaldfront, der kaldluften presser den varme luften oppover og det blir dannet skyer og nedbør. En katafront er en front der luften ofte synker langs frontflaten. Dersom kaldluften trenger igjennom en kaldfrontflate i høyere nivå kan det føre til kraftig instabilitet som kan gi byger et godt stykke foran bakkefronten. Dette kalles en «split front» eller dobbel kaldfront. Katafronter har ofte mindre nedbør og svakere vindskjær i selve fronten enn anafronter, i tillegg til raskere oppklaring etter fronten. 
En kaldfront oppstår som regel i et frontsystem sammen med en varmfront. Kaldfronten flytter seg raskere enn varmfronten, og den delen av varmfronten som kaldfronten har innhentet kalles en okkludert front eller okklusjon. 
På værkart er kaldfronten markert med blå linjer og trekanter som viser retningen fronten flytter seg.


== Kilder ==
(no) Kaldfront i Store norske leksikon
Fiskefôr

Fiskefôr brukes i fiskeoppdrett samt i akvarier og fiskedammer. Det og lages av både marine og vegetabilske råvarer. Ca. 30 % av råstoffet kommer fra fiskemel og fiskeolje. De øvrige ingrediensene er vegetabilske oljer og proteiner, bindemiddel, vitaminer og antioksidanter.Det er i dag fire produsenter av fiskefôr i Norge – Skretting, EWOS, BioMar (de tre største) – med i alt åtte produksjonsanlegg fra Stavanger i sør til Storsteinnes i nord – i tillegg kommer den mindre produsenten Polarfeed i Øksfjord, Felleskjøpet har også noe produksjon av fiskefor.
Fiskefôret transporteres til fiskeoppdrett i bulklast om bord i fôrbåter, eller i store sekker om bord i stykkgodsskip.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Fish food – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Frieslands flagg

Frieslands flagg er et flagg med diagonale koboltblå og hvite striper, med syv skarlagensrøde pompeblêdden (blad av den gule vannliljen).


== Historikk ==
De syv skarlagensrøde vannliljebladene i flagget viser til Frieslands zeelanden fra middelalderen. Disse var selvstendige kystområder fra Alkmaar til Weser, som hadde en forsvarspakt mot vikingene. Det har aldri vært eksakt syv av disse zeelanden, så det antas at tallet syv betyr mange.
Så tidlig som i det 11. århundre fantes det et våpen med vannliljeblad, det kan avledes fra vers i middelalderkvadet om Gudrun. Rundt det 13. århundre sees ofte vannliljeblader eller hjerter på skandinaviske våpen, gjerne kombinert med løver. I det 15. århundre viser våpensamlinger at det er to våpen som brukes i området som i dag er provinsen Friesland: et med to løver og syv rektangler (stiliserte vannliljeblad) og et med baner og vannliljeblad. Det siste våpenet ble i løpet av det 19. århundre tatt i bruk som flagg.
I 1897 ble flagget godkjent av Gedeputeerde Staten, mens det i 1927 for første gang offisielt ble brukt ved provinshuset. Først i 1957 ble det bestemt i provinciale staten at man skulle søke dronningen om godkjenning.
SC Heerenveens fotballdrakter har provinsens flagg som utgangspunkt.


== Beskrivelse ==
Flagget ble fastlagt ved kongelig resolusjon nr. 18, 11. februar 1958, etter at provinciale Staten (tilsvarende den politiske delen av den norske fylkeskommunen) 9. juli 1957 hadde besluttet å søke dronningen om godkjenning av flagget. 15. januar 1952: Rektangulært, forholdene er 9:13. Flagget er diagonalt delt syv striper, tre hvite og fire koboltblå. Over de hvite stripene er totalt syv skarlagensrøde pompeblêdden (vannliljeblad) fordelt (to, tre, to).


== Se også ==
Liste over nederlandske provinsflagg


== Eksterne lenker ==
(en) Flags of Friesland – kategori av bilder, video eller lyd på Commons