jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Waris Hussein

Waris Hussein (født 9. desember 1938 i Lucknow i Uttar Pradesh i India) er en indisk regissør som er mest kjent for sine mange produksjoner for britisk TV. Han flyttet til Storbritannia med sine foreldre da han var ni år gammel fordi faren jobbet som diplomat.
Hussein gikk på University of Cambridge, hvor han studerte engelsk og drama. Der regisserte han blant annet den første amatøroppsetningen av Arthur Millers A View from the Bridge. Etter Cambridge studerte han scenedesign hos The Slade School of Fine Art i ett år. Han prøvde seg deretter som skuespiller, men fikk sjelden roller, på grunn av sitt utenlandske utseende. 21 år gammel forsøkte han seg derfor hos BBC. Han prøvde å komme seg inn på regissørkurset de hadde, og etter at en annen student falt fra, kom han inn. Hussein jobbet under kontrakt i seks år hos BBC før han gikk over til å jobbe som frilanser.
Han er spesielt husket for å ha regissert den første historien av Doctor Who, An Unearthly Child, i 1963. I 1964 regisserte han den fjerde historien, Marco Polo. Han har også regissert mange produksjoner, som BBCs versjon av A Passage to India (1965), Shoulder to Shoulder (BBC, 1974) og serien Edward and Mrs Simpson (1978) for Thames Television. I de to sistnevnte produksjonene jobbet han igjen med tidligere Doctor Who-produsent Verity Lambert. Han regisserte dessuten filmversjonen av Henry VIII and his Six Wives (1973( med Keith Michell, Charlotte Rampling og Donald Pleasance.
I 1983 avslo han tilbudet om å regissere Doctor Whos jubileumsspesial, The Five Doctors, for 20-årsjubileet. I 1990-årene regisserte han flere TV-filmer i USA.


== Referanser ==


== Kilder ==
Cook, Benjamin (2004). «Making History». Doctor Who Magazine (345): 12–17. 


== Eksterne lenker ==
(en) Waris Hussein på Internet Movie Database 
(sv) Waris Hussein i Svensk Filmdatabas 
(da) Waris Hussein på Filmdatabasen 
(fr) Waris Hussein på Allociné 
(en) Waris Hussein på AllMovie 
(en) Waris Hussein hos The Movie Database 
(en) Waris Hussein hos Internet Broadway Database
Dreamseller

Dreamseller er en film fra 2008 av Bam Margera Productions, og Bam Margera. Filmen handler om Brandon Novaks liv. Filmen fikk ikke kinovisning i USA og ble derfor lansert rett på video.


== Handling ==
I en alder av bare 14 ble Brandon Novak sett på som USAs største skateboardtalentet, mange firmaer ville sponse gutten, og han ble tilbudt en kontrakt av Tony Hawk. Det var inntil han oppdaget heroin. Da sank skateboardferdighetene hans og sponsorene var ikke lenger interessert i talentet. Han ble avhengig av heroin og det ble verre og verre. I perioder levde han på gaten og ifølge ham selv gjorde han ting for penger han i dag angrer på.
Filmen følger livet hans som et gatebarn som er avhengig av heroin helt til en av verdens største skateboardstjerner, Bam Margera, tar ham inn i varmen og hjelper ham med å slutte med heroin og komme seg tilbake på brettet. Bam er en av Novaks barndomsvenner, og Novak har medvirket i mange av Margeras prosjekter, blant annet CKY-filmene, og Haggard.
Filmens produksjon ble midlertidig stanset i 2007 fordi Brandon Novak hadde begynt å bruke dop igjen. 30. juli 2007 nevnte Bam dette på Radio Bam, der han samtidig sa at dette var det verste han hadde sett av Novak, og at han i hans øyne nå holdt på å ta livet av seg.


== Medvirkende ==
Brandon DiCamillo
Tony Hawk
Bam Margera
Jess Margera
Brandon Novak


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Dreamseller på Internet Movie Database
Hilmohaugen

Hilmohaugen husmannsplass ligger i Hilmo, ca. 15 km fra Tydal sentrum.
Plassen ble rydda og bebygd omkring 1850, og den ligger vakkert til på et høydedrag med storslått utsikt over dalen. Tunet består av fire bygninger som danner et åpent firkanttun.
Uthuset er plassert i skogbrynet et stykke bakenfor tunet.
Våningshuset er en toetasjes laftet tømmerbygning. Kjøkkenet / oppholdsrommet har umalt panelkledning med to kraftig, rødmalte dører. Dørspeilene er dekorert med stilistiske trær, et typisk dekormotiv for regionen. De andre rommene har ubehandlede tømmervegger.
Husmannsplassen var bebodd til 1980, men inventar og løsøre skriver seg i hovedsak fra 1800- og begynnelsen av 1900-tallet. Inventaret består av møbler, husgeråd, tekstiler, redskaper og diverse løsøre.
Samlingen omfatter også mer personlige ting som fotografier, brev og bilder som gir et nært og personlig bilde av menneskene som har bebodd plassen i ca. 150 år.
Bortsett fra jord og skog ble Hilmohaugen med innbo og løsøre testamentert til Tydal kommune i 1980, og plassen har siden 1982 fungert som museum.
Museet gir et svært personlig bilde av et hjem som i hovedsak har vært uberørt av endringer i årenes løp. Her har slekter bodd og etterlatt sine personlige spor.


== Kilder ==
Tydal kommune (som har gitt tillatelse til å bruke stoff fra nettsida).


== Eksterne lenker ==
Tydal kommune - kulturbygg Arkivert 25. juni 2018 hos Wayback Machine.
Ensemble Studios

Ensemble Studios er et selskap som produserer videospill, inkludert Age of Empires-serien. Selskapet ble starta i 1995 i Dallas av Tony Goodman, Rick Goodman, Bruce Shelley og Brian Sullivan. Det det første videospillet, Age of Empires, ble lansert to år etterpå og i mai 2001 ble selskapet kjøpt av datagiganten Microsoft. Ensemble Studios er kjent for at alle utviklerne må spille spillet de lager minst én gang i uka, og deretter komme med tilbakemeldinger.


== Utgivelser ==
PC:

Age of Empires
Age of Empires II: The Age of Kings
Age of Empires II: The Age of Kings (demo edition)
Age of Empires II: The Conquerors
Age of Empires II: The Conquerors (demo edition)
Age of Empires III
Age of Empires III Collector's Edition
Age of Empires III: The WarChiefs
Age of Empires: Collector's Edition
Age of Empires: Gold Edition
Age of Empires: The Rise of Rome
Age of Mythology
Age of Mythology Gold Edition
Age of Mythology: Collector's Edition
Age of Mythology: The Titans
Kings & Myths: The Ages Collection
Star Wars Galactic Battlegrounds
Star Wars Galactic Battlegrounds—Trial (demo)
Star Wars Galactic Battlegrounds: The Clone CampaignsApple Macintosh:

Age of Empires II: The Age of Kings
Age of Mythology
Star Wars Galactic Battlegrounds
Star Wars Galactic Battlegrounds: The Clone CampaignsPlayStation 2:

Age of Empires II: The Age of KingsDreamcast:

Age of Empires II: The Age of KingsXbox 360:

Halo Wars


== Annet ==
Ifølge Sandy Petersen på Age of Kings Heaven-hjemmesiden er ca. 10 % av alle i selskapet foreldre.
Mike McCart, selskapets webmaster, laget fansiden HeavenGames (tidligere kjent som HeavenWeb) før han ble ansatt i ES.


== Eksterne lenker ==
Artikkelen har ingen egenskaper for offisielle lenker i Wikidata
HeavenGames
Microsoft
John Lucarotti

John Lucarotti (født 20. mai 1926 i Aldershot i Hampshire i England, død 20. november 1994 i Paris i Frankrike) var en canadisk manusforfatter, som var født i Storbritannia. 
Han begynte sin karriere hos CBC, og skrev over 200 manus for canadisk TV. Deretter flyttet han til England hvor han hadde en produktiv karriere. Han skapte TV-seriene Operation Patch (han skrev også boken basert på serien), The Ravelled Thread og The Panther's Leap. Han skrev også 10 episoder for TV-serien The Avengers, 32 episoder for The Troubleshooters og bidro med 3 historier for Doctor Who i 1960-årene. Disse historiene heter Marco Polo, The Aztecs og The Massacre of St Bartholomew's Eve. Senere skrev han bøker basert på historiene for Target Books. I 1970-årene skrev han manuset til Doctor Who-historien The Ark in Space, men problemer med manusene og at det var vanskelig å kontakte ham gjorde at daværende manusredigerer Robert Holmes skrev dem om. Lucarotti ble ikke kreditert som forfatter i episodene, men han fikk betaling for manusene.
Lucarotti skrev også for fransk og sveitsisk TV.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) John Lucarotti på Internet Movie Database 
(en) John Lucarotti på AllMovie 
(en) John Lucarotti hos The Movie Database
Pik Botha

Roelof Frederik «Pik» Botha uttale  (født 27. april 1932 i Rustenburg i Transvaal i Sør-Afrika, død 12. oktober 2018 i Pretoria i Gauteng) var en sørafrikansk politiker. Han tilhørte Nasjonalistpartiet. De siste årene med apartheid-regime var han landets utenriksminister. Botha forsvarte i lengre tid apartheid, men ble regnet som liberal og arbeidet etterhvert både for nedbygging og så avskaffelse av rasediskrimineringen. Han var ikke i slekt med president Pieter Willem Botha.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Botha ble født i en boerfamilie i Transvaal. Da han var fire år gammel ble han rammet av hjernehinnebetennelse i Lourenço Marques. Han ble behandlet ved et lite sykehus i Barberton i Transvaal. Moren lovet at hvis han overlevde skulle han bli pastor i kirken.Botha gikk på Paul Kruger Primary School der hans far var overlærer. Han gjorde det utmerket på skolen, ble formann i debattselskapet, kaptein for det første rugbylaget og offiser blant skolekadettene. I hans første år ved University of Pretoria forklarte en teolog der at Gud ikke ville forvente av ham at han skulle holde morens løfte om at han skulle bli pastor.


=== Karriere ===
Han ble rekruttert av utenriksdepartementet i 1953 og var i de følgende år bosatt i blant annet Sverige, Vest-Tyskland, Nederland og USA som diplomat. Han var aktiv i politikken for Nasjonalistpartiet. 
Han ble innvalgt i parlamentet i 1970 for Wonderboom, en bydel i Pretoria, men fratrådte sitt mandat i 1974 for i det følgende år bli utnevnt til Sør-Afrikas FN-ambassadør av statsminister John Vorster. I FNs generalforsamling forsvarte han Sør-Afrikas politiske håndtering av de alvorlige krisene i forbindelse med Sowetoopprøret og apartheidmotstanderen Steve Bikos død, samtidig som han engasjerte seg mot rasediskriminering.
Fra 1987 var Botha vise partileder i Transvaal.
I Nelson Mandelas regjering ble Botha tvunget til å fratre utenriksministerposten og ble istedet utnevnt til mineral- og energiminister, en post han beholdt til 1996 da han trakk seg tilbake fra politikken etter at Frederik Willem de Klerk trakk Nasjonalistpartiet ut av den nasjonale samlingsregjeringen. 


== Referanser ==
Mervyn Pinfield

Mervyn Pinfield (født 28. februar 1912, død 20. mai 1966) var en britisk produsent og regissør, som jobbet for BBC i 1950- og 1960-årene. Han er mest kjent for å ha hatt stillingen som «associate producer» i TV-serien Doctor Who fra den første episoden av An Unearthly Child til The Romans, mens Verity Lambert var produsent.
Pinfield var en meget erfaren produsent og regissør. Før han ble ansatt i BBC, jobbet han fire år som regissør og teatersjef for Royalty Theatre i Morecambe. Han ble ansatt i BBC for å jobbe med direktesendt drama. På grunn av sin erfaring, ble han utpekt til å støtte den mindre erfarne Lambert siden Doctor Who var hennes første serie, som produsent. Hun viste seg å være så dyktig at hun sjelden trengte hans assistanse, og han jobbet derfor mere som en rådgiver.
Han regisserte også episode 1–4 av The Sensorites, The Space Museum og episode 1 og 2 av Planet of Giants for Doctor Who. Han regisserte også episoder av Compact, The Monsters og The Franchise Affair.
Pinfield var også kjent som oppfinneren av en tidlig versjon av teleprompteren, et system med en skjerm som viser programlederen hva han eller hun skal si foran kamera under sending. Han kalte sitt system for Piniprompter.


== Eksterne lenker ==
(en) Mervyn Pinfield på Internet Movie Database 
(en) Mervyn Pinfield hos The Movie Database
Brühlsche Terrasse

Brühlsche Terrasse er et praktanlegg i sentrum av Dresden. Terrassen strekker seg langs venstre bredden av Elben mellom bruene Augustusbrücke og Carolabrücke. Navnet har anlegget fått etter den saksiske ministeren grev Heinrich von Brühl, som på 1700-tallet fikk området langs Elben i gave. Tidligere lå en del av byen Dresdens festningsanlegg her, og terrassen er anlagt på restene av disse.
Von Brühl anla en privat lysthage og fikk reist flere bygninger, men ingen av disse står i dag. I 1814 ble hagen gjort offentlig, og etter hvert ble stedet så populært at det fikk tilnavnet Europas balkong. Populariteten skyldtes ikke minst de to kaffehusene Belvedere og Café Reale.
Trappa opp til terrassen fra slottsplassen prydes av skulpturgruppa «Die vier Tageszeiten» av Johannes Schilling. Bygningen nærmest slottsplassen var en gang sete for Sachsens landdag. Bygningen ved sida av er Sekundogenitur. Den ble reist i 1897 for å huse den kongelige grafikksamlinga. Etter tradisjonen skulle denne tilfalle nest eldste sønn i kongefamilien – derav navnet. (Sekundogenitur betyr andrefødsel.) I dag eies bygningen av Hotel Dresden Hilton og rommer en kafé.
Sentralt på Brühlsche Terrasse står bygningene som ble reist mellom 1891 og 1894 i historisk stil for å huse det saksiske kunstakademiet og kunstforeningen. Glasskuppelen på kunstakademiet med berømmelsens gudinne på toppen kalles på folkemunne for «sitronpressa». Ved foten av trappa nedenfor finnes en nedgang til kassemattene fra 1500-tallet.
Ved østre enden av terrassen ligger Brühls hage, anlagt på Venusbastionen til det tidligere festningsanlegget. Sfinksgruppa av Gottfried Knöffler på spissen av bastionen markerer inngangen til lystslottet Belvedere, som en gang lå her. Her ble Johann Friedrich Böttger holdt fast av August den sterke for å lage gull; i stedet oppfant han porselenet. En støtte med Böttgers portrett i meissenerporselen minnes hendelsen. Belvedere ble ødelagt under bombinga i 1945, og er ikke gjenoppbygd.
På øversida av Brühlsche Garten ligger det berømte kunstmuseet Albertinum.
Maya-matematikk

Maya-matematikk ble utviklet av mayakulturen. Den var basert på 20-tallsystemet og brukte tallet null.
Den bruker tre forskjellige symboler; skall, punkt, og strek, for å bygge opp tallene. Skallet representerte både null og tyve. Punktet representerte én, og streken fem. Ved å kombinere disse symbolene kunne de bygge opp tallene.
Større tall ble bygget opp ved å sette tallene sammen på lignende måte som vårt desimalsystem, men i stedet for 1-plassen, 10-plassen, 100-plassen, brukte mayaene 1-plassen, 20-plassen, 400-plassen, 8000-plassen. Dermed hadde de et tallsystem som var helt overlegent for eksempel romertall-systemet.
Norman Kay

Norman Kay (født 5. januar 1929 i Bolton, Lancashire, England, død 12. mai 2001 i England) var en britisk komponist.
Kay er mest kjent for sitt arbeid på Doctor Who. Han skrev musikken for den første historien, An Unearthly Child, og The Keys of Marinus og  The Sensorites. Bortsett fra dette har han også komponert musikk for Out of the Unknown og Late Night Horror (1968) og mange andre TV- og filmproduksjoner.
Kay døde i 2001 av motonevronsykdom, 72 år gammel.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Norman Kay på Internet Movie Database
Evil Empire-talen

Evil Empire-talen (engelsk evil empire=«det onde rike/imperium») var den tale i 1983 der Evil Empire var en betegnelse brukt på Sovjetunionen av USAs president Ronald Reagan. 
Ordvalget stammer fra Reagans taleskriver Anthony R. Dolan.I løpet av 1980-tallet lyktes USA i stadig større grad å svekke Sovjetunionens globale innflytelse, og fremstillingen av Sovjetunionen som totalitær og ond var et ledd i dette. Noen historikere har ment at dette var et vendepunkt i den kalde krigen, som til slutt bidro til Sovjetunionens fall.
I den første talen han brukte betegnelsen sa Reagan:

[L]et us be aware that, while [the Soviet leaders] preach the supremacy of the state, declare its omnipotence over individual man, and predict its eventual domination of all peoples on the earth, they are the focus of evil in the modern world.
. . . .
So, in your discussions of the nuclear freeze proposals, I urge you to beware the temptation of pride – the temptation of blithely declaring yourselves above it all and label both sides equally at fault, to ignore the facts of history and the aggressive impulses of an evil empire, to simply call the arms race a giant misunderstanding and thereby remove yourself from the struggle between right and wrong and good and evil.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Goodnight, G. Thomas (1986). «Ronald Reagan's re‐formulation of the rhetoric of war: Analysis of the 'zero option,' 'evil empire,' and 'star wars' addresses». Quarterly Journal of Speech. 72 (4): 390–414. doi:10.1080/00335638609383784. 
Rowland, Robert C.; Jones, John M. (Oktober 2016). «Reagan's Strategy for the Cold War and the Evil Empire Address». Rhetoric & Public Affairs. 19 (3): 427–463. doi:10.14321/rhetpublaffa.19.3.0427.
Distrito Federal

Distrito Federal (det føderale distrikt) kan vise til:

Distrito Federal (Brasil) – i Brasil
Mexicos føderale distrikt – i Mexico
Kurmanbek Bakijev

Kurmanbek Bakijev Курманбек Салиевич Бакиев (født 1. august 1949) er en tidligere president i Kirgisistan. Han ble president etter revolusjonen i Kirgisistan i 2005.
I presidentvalget i Kirgisistan 23. juli 2009 ble Bakiyev gjenvalgt som president. Han skulle sitte i fem år.
15. april 2010 gikk Bakijev av som president og reiste fra Kirgisistan til Kasakhstan.Den 7. april 2010 ble presidenten avsatt under voldelige protestaksjoner. Han lever nå i eksil i Hviterussland. I midten av mai stormet Bakijevs tilhengere offentlige bygninger i byene Batken, Jalal-Abad og Osj sør i landet. Den midlertidige regjeringen har avlyst det planlagte presidentvalget i oktober, og utnevnt statsminister Roza Otunbajeva til president ut 2011.


== Referanser ==
Feliks Kulov

Feliks Kulov (Феликс Шаршенбаевич Кулов) (født 29. oktober 1948 i Frunze) er en kirgisisk politiker. Han var statsminister etter revolusjonen i 2005 til 2007. 


== Bakgrunn ==
Han ble tatt opp i militsen som 18-åring og studerte deretter fra 1967 til 1971 ved det sovjetiske innenriksministeriets høyskole i Omsk. Etter eksamen arbeidet han som kriminalbetjent og etterhvert som leder av en avdeling for narkotikabekjempelse.


== Politisk karriere ==
I 1987 ble han fungerende innenriksminister. Ved årsskiftet 1992/93 var han en kort periode visepresident, fra 1993 til 1997 guvernør for provinsen Tsjüi, 1997/98 minister for nasjonal sikkerhet, og 1998/99 overborgermester i Bisjkek.
Under kuppforsøket i Sovjetunionen i 1991 oppnådde han popularitet, spesielt i nord, og fikk tilnavnet «Folkets general».Foran parlamentsvalget i februar 2000 var han med og dannet et nytt parti «Ar-Namys» som han ble leder for. Han stilte til valg, men ble ikke valgt. Kort etter valget ble han arrestert, siktet for korrupsjon. En militærdomstol dømt ham til syv års ubetinget fengsel. Under revolusjonen i 2005 ble han frikjent for alle anklagene og satt fri. Den nye statsministeren, Kurmanbek Bakijev, engasjerte ham som leder for den nasjonale sikkerhetstjenesten. Dette vervet sa han fra seg etter kort tid for å stille som kandidat til presidentvalget 10. juli 2005. I valgkampen inngikk han en allianse med Bakijev som skulle hindre at landet ble delt i en nordlig del og en sørlig del. Bakijev ble valgt, og Kulov ble utnevnt til statsminister.Kulovs regjeringen gikk av 19. desember 2006, men Kulov fortsatte med et forretningsministerium. To ganger fikk han parlamentsflertallet mot seg, siste gang 25. januar 2007. 29. januar 2007 valgte parlamentet den forrige landbruks- og industriminister Azim Isabekov som ny statsminister.
Kulov så på nominasjonen av Isabekov som et brudd på avtalen mellom ham og president Bakijev. Deretter erklærte han Bakijev som motstander. I februar 2007 grunnla Kulov «Den forenede fronten for en anstendig fremtid i Kirgisistan» i et forsøk på å forene opposisjonen. I 2010 ble han innvalgt i parlamentet. Partiet Ar-Namys opplevde store interne stridigheter, og i 2011 ble Kulov avsatt som fraksjonsleder. 


== Referanser ==

(no) Feliks Kulov i Store norske leksikon
Andenes Idrettslag

Andenes Idrettslag (AIL) er et idrettslag på Andenes i Nordland. Klubben ble stiftet 12. april 1927 av Trygve Høyer-Andreassen og Torgeir Blix. Trener er Tom Stenvoll
I 2018 spiller klubben i 4 divisjon i Hålogaland Fotballkrets 
Klubben spiller sine hjemmekamper på Andenes stadion.
I 2017 vant klubben 5 divisjon og kretsmesterskapet mot Svolvær og Mjølner 2.


== Eksterne lenker ==
Lenke til AILs hjemmeside
Norges Fotballforbund: Andenes IL
Von der Lippe

Von der Lippe er en norsk slekt som innvandret fra Bremen, Tyskland, med Jacob von der Lippe (død 1702) som fikk borgerskap i Bergen i 1655.
Slekten har ingen kjent forbindelse med de adelige og fyrstelige slektene von der Lippe i Tyskland, bl.a. Huset Lippe. Navnet til den norske slekten skal trolig bare betegne at en stamfar kom fra landområdet Lippe i Tyskland. I skandinaviske land har det vært flere personer med slektsnavn von der Lippe uten at slektslinjene er kjent mellom dem.
I Bergen var slektsmedlemmer kjøpmenn og forretningsfolk. Senere har slekten hatt geistlige og andre embetsmenn, samt teaterfolk, styrkeløfter og diverse andre yrker.


== Mer kjente slektsmedlemmer ==
Blant mer kjente slektsmedlemmer er:

Jacob von der Lippe (1797-1878), biskop
Conrad Fredrik von der Lippe (død 1901), arkitekt og stadskonduktør
Gudrun Collett, født von der Lippe (1890–1961), motstandskvinne under 2. verdenskrig
Fritz von der Lippe (1901–1988), teatersjef, Oslo
Just Lippe (1904–1978), politiker (NKP)
Jens von der Lippe (1911–1990), keramiker, Oslo og kona Margrethe von der Lippe (1913–99)
Anneke von der Lippe, skuespiller, Oslo
Gerd von der Lippe, professor ved Høgskolen i Telemark
Hanna von der Lippe, keramiker, Åsen
Katinka von der Lippe, designer, Oslo
Julia von der Lippe Michelet Chivers, advokat, Oslo
Tania Michelet, født von der Lippe, forfatter, Moss


== Slektsvåpen ==
Flere forskjellige våpenskjold har vært brukt i slekten. Mest vanlig fra 1700-tallet er et slektsvåpen som i skjoldet har deling i sølv og gull av en svart (heraldisk) venstreskråbjelke og i første (øverste) felt en rød rose. Som hjelmtegn er det en rød rose mellom to sølv vinger. For øvrig er det i sølv skjold en rød rose i landskapsvåpenet til området Lippe, og rose er brukt i flere tyske slekter von der Lippes våpener, bl.a. Huset Lippe.
Biskop Jacob von der Lippe brukte et segl med en annen av de tyske slektene von der Lippes våpenskjold: i sølv skjold to svarte turnerkrager og som hjelmtegn de to turnerkragene lagt på to sølv vinger. Det er ingen kjent forbindelse mellom denne slekten og den norske slekten.

		
		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Litteratur ==
C. F. von der Lippe: Personalhistoriske Efterretninger om Familien von der Lippe med nærmeste cognatiske Descendenter, Bergen 1883
Haagen Krog Steffens: Norske Slægter 1912, Gyldendalske Boghandel, Kristiania 1911
Hans Cappelen: Norske slektsvåpen,  Oslo 1969 (2. opplag 1976)
Herman L. Løvenskiold: Heraldisk nøkkel, Oslo 1978
Harald Nissen og Monica Aase: Segl i Universitetsbiblioteket i Trondheim , Trondheim 1990
Liste over kirker i Norge

Liste over kirker i Agder
Liste over kirker i Innlandet
Liste over kirker i Møre og Romsdal
Liste over kirker i Nordland
Liste over kirker i Oslo
Liste over kirker i Rogaland
Liste over kirker i Troms og Finnmark
Liste over kirker i Trøndelag
Liste over kirker i Vestfold og Telemark
Liste over kirker i Vestland
Liste over kirker i Viken


== Se også ==
Liste over kirker i Norge etter kommune, komplett liste over kirker tilhørende Den norske kirke, fordelt på kommuner.