jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Beatrice Halsaa

Beatrice Halsaa (født 7. desember 1947) er en norsk statsviter og kjønnsforsker. Hun er professor i kjønnsforskning ved Senter for tverrfaglig kjønnsforskning.


== Karriere og forskning ==
Hun er utdannet cand. polit. i statsvitenskap ved Universitetet i Oslo i 1975. Fra 1977 var hun ansatt som høgskolelektor og fra 1988 som førsteamanuensis ved Oppland distriktshøgskole, den senere Høgskolen i Lillehammer, frem til 2001, og var tilknyttet studiet i samfunnspolitikk og offentlig forvaltning. I perioden 1986–1990 var hun også tilknyttet Alternativ Framtid. Hun var professor II ved Senter for kvinne- og kjønnsforskning ved NTNU 1999–2002. Fra 2001 var hun førsteamanuensis i hovedstilling ved daværende Senter for kvinne- og kjønnsforskning ved Universitetet i Oslo, og ble professor i 2003.
Hennes faglige interesseområder omfatter likestillingspolitikk, kvinnebevegelsen, multikulturalisme, politisk deltakelse og representasjon, utopier, feminisme og feministisk teori. Halsaa var vitenskapelig leder for forskningsprosjektet FEMCIT, «Gendered Citizenship in Multicultural Europe: The Impact of Contemporary Women's Movements». Prosjektet ble finansiert av EUs 6. rammeprogram og koordinert fra Rokkansenteret ved Universitetet i Bergen. Prosjektet omfattet femten institusjoner i ti land. 
Hun var styremedlem i Norsk Kvinnesaksforening 2002–2010. Hun er fra 2016 medlem av Norges kvinnelobbys ekspertutvalg for kvinne- og likestillingspolitikk.


== Bibliografi ==
Christensen, Hilda Rømer, Beatrice Halsaa, Aino Saarinen (eds.):Crossing Borders. Re-Mapping Women's Movements at the Turn of the 21st Century. University Press of Southern Denmark, Odense, (2004)
Halsaa, Beatrice og Else Viestad: I pose og sekk. Framtidsbilder. Emilia, Oslo, (1990)
Halsaa, Beatrice: Ingen heksekunst! Håndbok for kommunale likestillingsutvalg. Kommuneforlaget, Oslo, (1989)
Halsaa, Beatrice and Janneke van der Ros: Muligheter og motstand: Rett person på rett sted. ODH Skriftserie nr. 81. Oppland distriktshøgskole/Østlandsforskning, Lillehammer, (1989)
Halsaa, Beatrice og Dag Seierstad: Norsk og internasjonal politikk. Cappelen, Oslo, (1988)
Haavio-Mannila, Elina, Drude Dahlerup, Maud Landby Eduards, E. Gudmundsdottir, Beatrice Halsaa, Helga M. Hernes, E. Hänninen-Salmelin, B. Sigmundsdottir, S. Sinkkonen, and Torild Skard: Unfinished Democracy. Women in Nordic Politics. Pergamon Press, Oxford, (1985)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Publikasjoner av Beatrice Halsaa i forskningsdokumentasjonssystemet CRIStin
(no) Publikasjoner av Beatrice Halsaa i BIBSYS
CV
Side hos UiO
På jakt etter "svart feminisme"  Intervju med Beatrice Halsaa, Culcom, UiO
Dyktig dame fyller 60  Portrett, Kilden
Alværn ungdomsskole

Alværn ungdomsskole er en offentlig ungdomsskole ved tettstedet Alværn i Nesodden kommune i Akershus. Skolen har plass til rundt 350 elever og har 15 klasserom, fem spesialrom, gymsal, svømmehall og mediatek. Elevene kommer hovedsakelig fra Jaer, Berger, Hellvik og Bjørnemyr, og er fordelt på 12 klasser.


== Kjente, tidligere elever ved Alværn ungdomsskole ==
Johanna Grønneberg Mesa
Helene Rask
Siril Heyerdahl
Thomas Stanghelle
Thomas Seltzer
Pål Sverre Valheim Hagen
Sigurd Wongraven


== Eksterne lenker ==
Alværn ungdomsskoles hjemmesider
Zoombart kart med skråfoto av skolen fra fire sider
Thorvald Stauning

Thorvald August Marinus Stauning (født 26. oktober 1873, død 3. mai 1942) var en dansk sosialdemokratisk politiker. Han ble i 1924 Danmarks første sosialdemokratiske statsminister.
Han vokste opp i et fattig arbeiderhjem i København. Han begynte å arbeide ved siden av skolegangen fra tiårsalderen. Han ble hovedkasserer for Socialdemokratisk Forbund i 1898. Han ble valgt inn på Folketinget i 1906. Han var kontrollminister fra 1916 til 1920. Stauning tok aktivt del i Påskekrisen samme år.
Han ble statsminister etter valgseieren i 1924, men kunne ikke gjennomføre noen større reformer, da hans regjering var en mindretallsregjering. Han ble tvunget til å gå av etter valgnederlaget i 1926, men kom tilbake som statsminister i 1929 hvor han dannet en flertallsregjering. Han var da statsminister frem til sin død i 1942.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Thorvald Stauning – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Thorvald Stauning på Internet Movie Database 
(da) Thorvald Stauning på Filmdatabasen 
(da) Thorvald Stauning på danskefilm.dk 
(da) Thorvald Stauning på danskfilmogtv.dk 
(en) Thorvald Stauning hos The Movie Database
Kast

Kast er et norrønt ord som utøvelsen av å kaste noe (gjerne en gjenstand), som regel utfor et stup. Mange stedsnavn har kast som navneendig, fordi plassen ble forbundet med å kaste noe utfor der, ofte tømmer som ble kastet utfor et stup for å rulle ned mot ei elv, for der å bli fløtt videre til en oppsamlingsplass. Et eksempel er Hvervenkastet, ved den sørlige avkjøringen fra E16 inn til Hønefoss. Kast har imidlertid flere betydninger:


== Musikk ==
Kast alle papirene, et musikkalbum av den norske popgruppa deLillos.
Kast en skilling opp i hatten, en norsk slager gjort kjent av Freddy Kristoffersen.
Bra kast, et musikkalbum utgitt av Geitungen i 2005.


== Ordtak ==
Å kaste sten i glasshus, et ordtak som beskriver at man ikke skal kritisere andre for ting man gjør selv.


== Sjargong ==
Sjargong for å kle på seg raskt, «å kaste på seg en jakke».
Sjargong for å forklare f.eks. forbrukssamfunnet, «bruk-og-kast-mentalitet».
Sjargong for å møte en utfordring, eller å iverksette noe, «å gi seg i kast med».
Sjargong for å falle hardt, å gjøre «et rundkast», eller å falle/rulle «kast i kast».
Sjargong for alternativ bevegelse: «Å gjøre et kast med nakken».


== Spill ==
Kast Grisene, et terningspill med små grisefigurer som terninger.
Kortspill, blant annet poker: En spiller velger å ikke spille kortene sine og «kaster seg».


== Sport ==
Innen friidrett deles øvelsene i hopp, løp og kast, der kastøvelsene er:
Diskoskast
Sleggekast
Spydkast
Kulestøt
Vektkast
Kampsport: Teknikker der man får motstanderen ut av balanse og gjerne fallende mot golvet, man «utfører et kast».


== Steinkast ==
Steinkast er opprinnelig et norrønt lengdemål, men ordet brukes i dag helst som sjargong for betydningen av noe eller noen som er «et lite stykke unna».
Kaste smutt, en spesiell måte å kaste stein på vann slik at den spretter, også kalt kaste flyndre og kaste fiskesprett.
Varp, haug med stein eller pinner som er kastet sammen som et minnesmerke.


== Tradisjon ==
«Kast etter kyrkja», eller Trollkast, et utbredt motiv fra vandresagn.
Folklore: Et kast kan være et annet ord for et varp.
Håndarbeidet strikking: En strikketeknikk der man vil ha et hull i strikkemønsteret, «å ta et kast på (strikke)pinnen».
Dans: Å hoppe med vending, «danseren gjorde noen veldige kast» / et «hallingkast».


== Vitenskap og teknologi ==
Kast (vitenskap og teknologi), ubalanse i roterende masse


== Se også ==
Kaste
Lars Vågberg

Lars Magnus Vågberg (født 30. juni 1967 i Sollefteå, Sverige) er en tidligere curlingspiller som har vunnet medaljer i både EM og OL. Vågberg er opprinnelig svensk, men giftet seg med curlingspiller Pål Trulsens tvillingsøster og ble norsk statsborger. Videre er han historisk for å ha vunnet EM for både Norge og Sverige.
Vågberg har i tillegg til sin curlingkarriere også jobbet som lærer.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Lars Vågberg – Olympics.com 
(en) Lars Vågberg – Olympic.org 
(en) Lars Vågberg – Olympedia 
(en) Lars Vågberg – Sports-Reference (OL-resultater – arkivert) 
(en) Lars Vågberg – World Curling Tour 
(en) Lars Vågberg – World Curling Federation
Nortind

Nortind er organisasjonen som utdanner internasjonale tindevegledere i Norge. Dette er en del av det Internasjonale Tindeveglederforbundet IVBV/UIAGM


== Eksterne lenker ==
Nortinds hjemmeside
The Mystery of Time and Space

The Mystery Of Time And Space (ofte forkortet til MOTAS) er et internettbasert videospill av type Room escape-sjangeren som ble skapt i 2001.
I spillet må brukeren åpne dører ved hjelp av å finne skjulte gjenstander og skjulte beskjeder, samt at han/hun må løse gåter. Da spillet ble lansert på nettet for første gang bestod det kun av ett rom. I ettertid har det blitt tilføyd stadig flere rom og pr. mai 2008 inneholder spillet 20 rom man må komme seg gjennom før man er endelig ute.
MOTAS regnes av mange som det første spillet i denne sjangeren, og det spillet som gjorde denne spillsjangeren populær.
Stephen Maguire

Stephen Maguire (født 13. mars 1981 i Glasgow) er en skotsk profesjonell snookerspiller.
Maguire ble profesjonell i 1998 og vant i 2004 European Open da han var rangert som nummer 41 i verden. I finalen slo han Jimmy White 9–3. I 2004 vant han UK Championship etter en klar 10–1 seier over David Gray. På veien mot finalen slo han blant andre Ronnie O'Sullivan, som da var rangert som nummer én i verden. 
Før VM i 2005 var han foreløpig rangert som nummer to i verden, bak O'Sullivan. I første runde møtte de to presumptivt beste spillerne hverandre og kampen ble så jevn som man kunne forvente. Til slutt var det O'Sullivan som vant med 10–9. Etter denne sesongen var Maguire rangert som nummer tre i verden, som er hans beste ranking i karrieren.
Maguire har gjort et maksimum break i 2000 og et under semifinalen i China Open 2008 mot Ryan Day.  Foran sesongen 2007/2008 er han rangert som nummer ti. Denne sesongen vant han Northern Ireland Trophy etter 9–5 seier over Fergal O'Brien i finalen. Dette var hans tredje seier i en rankingturnering. I den påfølgende turneringen, UK Championship, kom han igjen til finalen, men tapte 2–9 for Ronnie O'Sullivan. Han kom for tredje gang i løpet av sesongen til finalen i en rankingturnering i China Open. Her sikret han seg sin andre seier for sesongen med 9–8 over Shaun Murphy.
På grunn av problemer med nakken har Maguire legeærklæring på at han ikke kan spille med sløyfe, som normalt er et krav for å kunne delta i snookerturneringene. Han spiller derfor med skjorten åpen i halsen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Stephen Maguire – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(cn) Stephen Maguire – Kinas olympiske komité 
(en) Stephen Maguire – CueTracker
Rolf Kristian Larsen

Rolf Kristian Larsen (født 18. mai 1983 i Stavanger) er en norsk skuespiller. Han startet sin skuespillerkarriere på Rogaland Barneteater. Han er også utdannet ved Statens Teaterhøyskole (KHIO) 2009-2012. Et halvt år av disse var utvekslingstudie i New York, som ble gjort på William Esper Studio.  
Hans første spillefilm var i rollen som Morten-Tobias i den norske grøsseren Fritt vilt fra 2006. Hans gjennombrudd kom først med hovedrollen i filmen Mannen som elsket Yngve, som kom i februar 2008. Den er basert på boken med samme navn av Stavanger-forfatteren Tore Renberg, og ble produsert av Motlys. I filmen spiller han Jarle Klepp, en 17-åring som forelsker seg i Yngve Lima. Han er også med i oppfølgeren Jeg reiser alene. Han gjentok rollen i Kompani Orheim for tredje gang i 2012.
I 2008 ble Larsen nominert til Amandaprisen for beste mannlige skuespiller for rollen som Jarle i Mannen som elsket Yngve. Han vant i 2007 pris for beste skuespiller under Festival de cine fantástico de Málaga, for sin innstats i Fritt Vilt.
Han hadde også roller i filmene De gales hus og Max Manus.
Han medvirket også i TV-seriene Lilyhammer sesong 2 og 3 og i Kampen om Tungtvannet. 


== Filmografi (utvalg) ==
2018 – Heimebane (TV-serie), Eivind Brattskjær
2016 – Nobel – fred for enhver pris (TV-serie)
2016 – Kongens nei (film)
2015 – Kampen om tungtvannet (TV-serie)
2013–2014 – Lilyhammer (TV-serie), lensmannen David
2013 – Kyss meg for faen i helvete, Jacob
2012 – Kompani Orheim (film), Jarle Klepp
2011 – Jeg reiser alene, Jarle Klepp
2010 – På jobb for en trygg hovedstad, Geir (kortfilm)
2009 – Julenatt i Blåfjell
2008 – Max Manus, Olav
2008 – Fritt vilt II, Morten-Tobias (ikke kreditert)
2008 – De gales hus, Formel
2008 – Mannen som elsket Yngve, Jarle Klepp
2006 – Fritt vilt, Morten-Tobias


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rolf Kristian Larsen på Internet Movie Database 
(sv) Rolf Kristian Larsen i Svensk Filmdatabas 
(da) Rolf Kristian Larsen på Filmdatabasen 
(da) Rolf Kristian Larsen på Scope 
(fr) Rolf Kristian Larsen på Allociné 
(en) Rolf Kristian Larsen på AllMovie 
(en) Rolf Kristian Larsen hos The Movie Database 
Rolf Kristian Larsen - profil og bilder på Filmweb
Rolf Kristian Larsen – Fanside
Kristian Larsen på Filmfront
Sven Lundestad

Sven Lundestad (født 15. januar 1950) er en norsk gitarist som i 1997 ble landets første professor i klassisk gitar ved Norges musikkhøgskole.Lundestad er fra Greåker i Sarpsborg. Etter at han i april 1974 ble den første som debuterte i Universitetets Aula på klassisk gitar i Norge, uttalte Reimar Riefling at han var «kosmopolitisk». Han spilte deriblant den Fartein Valen-lignende «3 utkast», på engelsk utgitt som «Three inventions», som Halvor Haug hadde tilegnet debutanten. 
I februar 1975 var han i semifinalen i nordisk med ni andre, deriblant Erik Stenstadvold, som hadde debutert like etter Lundestad.I samarbeid med NRK hadde han på 1980-tallet undervisningsprogrammer i gitarspill, og i den forbindelse ga han ut en rekke bøker under tittelen Spill gitar!.  I hjembyen har han siden 1980 arrangert Norsk Gitarfestival, men den ble nedlagt i 2007, i 2008 var Lundestad med i Bergen Gitarfestival.
En av hans viktigste konserter var da han spilte alene i Wigmore Hall London i 1983.  I gruppa The Norwegian Guitar Duo' med Geir-Otto Nilsson var han i Wigmore Hall den 27. februar 1987 og ga ut plate i 1988.  På eget plateselskap Okapi Records i Fredrikstad har han utgitt plater. I 1996 fikk fem stjerner og ble kalt «kosmopolitisk» av riksavisen VG.Sven Lundestad er far til Alexandra Bråten som sang i Draumir. Gitaristen  Nils Petter Nyrén er hans fetter.


== Bibliografi ==
Sven Lundestad, Lette melodier for klassisk gitarspill 1971
Sven Lundestad, Preludios Americanos (LP, VEPS Forlag 2, 1980)
Sven Lundestad og Geir-Otto Nilsson, Music for Two Guitars from the 20th Century (VEPS Forlag 6, 1983)
Sven Lundestad, Tor Solberg og Espen Wik (1981, 1991, 2003). 'Spill gitar!. NRK.   [Fire hefter fra NRKs serie 1981, illustrert av Gunnar Johnsen]
Sven Lundestad, Guitar recital (VEPS Forlag 8, 1987)
Sven Lundestad og Geir-Otto Nilsson, Bach (VEPS Forlag 22, 1988)
Sven Lundestad, Klassisk gitar. CD og lærebok med kassett eller cd i flere opplag, sist i 2003
Sven Lundestad (1994–2001). Classical guitarduo. Warner/Chappell.  [Bind I: Renaissance (1994), bind II Baroque (1995), bind III Classical (1996), bind IV Romantic (1998) og bind V Spanish & South American (2001)]
Rendez-vous (Okapi Records, 1996).  Blant annet Ulrik Neumanns «Love Waltz»,  Astor Piazzollas  «La Muerte del Angel», folkesang av Yuquijiro Yocohs, Adrion Patinos  «Nevanda Esta».
Sven Lundestad og Tor Solberg (2008). Spill mer gitar. Norsk noteservice. ISBN 978-82-8089-115-0.  48 s.
Seven (Okapi Records, 2010). Syv sonater av Bach, Scarlatti, Albeniz, Paganini og Marcussen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
30 år som gitarist (ballade.no) Arkivert 20. juni 2006 hos Wayback Machine.
myspace/svenlundestad
Sønner av Norge (TV-program 2003)

Sønner av Norge var en norsk reality-tv-serie som gikk på NRK1 i 2003. Espen Thoresen var programleder. I denne serien var ti tenåringer plukket ut for å representere sin generasjon. I episode to skulle seerne stemme over hvilke fem som skulle gå videre for å "redde sin generasjons tapte ære". Etter direktesendingen skulle de fem utvalgte kjempe sammen, og ikke mot hverandre. Her fikk de ulike oppgaver som alle var basert på fakta eller uttalelser fra folk med myndighet. Ungdommenes mål ble å bevise at alt slett ikke var så mye bedre før, og at dagens unge også duger. Programmet gikk på mandagskvelder.
Premieren ble sett av 478 000.Alle deltakerne var mellom 17 og 18 år gamle. Rundt 1500 søkte om å få bli med.


== Deltakere ==
Silje Eilertsen
June-Anita Granberg
Carl Iversen
Geir Kristian Vervik
Ane Wadd
Ari Krohn Berle
Stefan Utland Glasø
Liv Arntine Skjoldmo
Øystein Rikheim Sundelin
Matilda von Sydow


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Sønner av Norge på Internet Movie Database 
(no) Sønner av Norge på NRK TV
Per Hilleren

Per Hilleren (født 1906 på Veitastrond i Luster i Sogn og Fjordane, død 1994) var en norsk forfatter og predikant. 
Hilleren ga ut om lag 50 bøker fra debuten i 1928 med Kveldssol. Eit prosadikt. Ofte er kampen mellom det lyse og det mørke tema. Mange bøker er gitt ut i flere opplag og på flere språk. Gjennombruddet kom i 1939 med romanen Gull og kjærlighet som var et oppgjør med Hitler og nazismen. De fleste utgivelsene til Hilleren har vært i romanform, men han har også gitt ut novellesamlingen Medan heggen blømer, og noen av foredragene hans kom i bokform i Tid og rødmer.
Hillerens verker har en kristen grunntone. Religiøse brytninger i enkeltmennesket og bygdesamfunnet er viktige temaer. Man finner også naturskildringer i bøkene hans. Rachel fra 1959 er en roman fra det nye Israel. Romanen Det blåser på heia fra 1947, skildrer vekkelsene på Vegårshei i siste halvdel av 1800-tallet. Den selvbiografiske Minneskog forteller om hans liv og virke som forfatter og forkynner. Han har også skrevet bøker for barn.


== Referanser ==
Korporativisme

Korporativisme (fra det latin corpus, «legeme», i overført betydning «organisasjon») betydde opprinnelig et system der de politiske organene ble sammensatt av utsendinger fra organisasjoner, laug, yrkesgrupper og næringsveier i stedet for valg ved alminnelig stemmerett. Historisk kan begrepet føres tilbake til både stenderstaten og de yrkes- og næringsorganisasjonene som kjøpmenn og håndverkere etablerte fra 1100-tallet av. 
Det er to hovedformer for korporativisme, kalt statskorporativisme og samfunnskorporativisme, den ene er totalitær, den andre mer demokratisk og der korporativismen supplerer, snarere enn erstatter demokratiske valg. 
Denne første formen ble brukt i det fascistiske Italia. Det var et diktatorisk styringssystem der de korporative institusjonenes viktigste oppgave var å disiplinere medlemsmassene, særlig innen fagbevegelsen og arbeidslivets organisasjoner. Staten skulle selv være en stram korporasjon, med vekt på enhet, disiplin og samarbeid. Det var først og fremst en styringsmodell for tysk og italiensk fascisme i mellomkrigstiden, men er også kjent fra søramerikanske land i perioder etter andre verdenskrig.  Den historiske koblingen til fascismen gjorde at korporatismebegrepet lenge var politisk belastet og vanskelig kunne brukes i andre sammenhenger. 
På 1970-tallet fikk korporativismebegrepet ny utbredelse, men nå knyttet til en mer liberal og pluralistisk variant. Den liberale korporativismen betyr at et mangfold av interesseorganisasjoner deltar på ulike plan i offentlige råd og vedtaksorganer. Denne formen er ikke opprettet gjennom autoritært eller totalitært dekret, men er snarere vokst fram gjennom frivillig deltagelse, gjennom krav nedenfra eller invitasjon ovenfra. 
Myndighetenes framstøt for å trekke organisasjonene inn i beslutningene kan sammenfattes under følgende grunnmotiver: 

Utvide kunnskapsgrunnlaget for offentlig politikkGi statsinngrep legitimitet ved at de berørte partene gjøres medansvarligeBringe sosiale spenninger under kontrollDelegere arbeidsoppgaver til eksterne organer etter hvert som staten utvider sitt arbeidsområdeDe skandinaviske land, altså Norge, Sverige og Danmark, samt det mellomeuropeiske landet Østerrike, har ofte blitt trukket fram som land der korporative innslag i statsforvaltningen er særlig framtredende. Årsaker til korporativisme finner man først og fremst i statsvitenskapelig litteratur. 


== Se også ==
Den nordiske modellen
Godwin Obasi

Godwin Patrick Olu Obasi (født 24. desember 1933 i Ogori, Nigeria, død­ 3. mars 2007 i Abuja, Nigeria) var generalsekretær i Verdens meteorologiorganisasjon (WMO) fra 1984 til 2003.
Obasi hadde utdannelse i matematikk og fysikk fra Canada. Han tok doktorgraden i meteorologi ved Massachusetts Institute of Technology i USA i 1963. For avhandlinga fikk han Rossby-prisen. Han arbeidde ved det nigerianske meteorologiske instituttet noen år, og deretter ved Universitetet i Nairobi. I 1978 flytta han til Genève for å overta stillinga som leder av opplæringsavdelinga i WMO. 
På verdensmeteorologikongressen i 1983 blei han valgt til generalsekretær med tiltredelse 1. januar 1984. Han blei gjenvalgt fire ganger og blei til slutt utnevnt til generalsekretær emeritus. 
Hans spesialfelt innen forskning var atmosfærisk dynamikk med hovedvekt på den vestafrikanske monsunen.
Obasi var leder for WMO i en periode da globale klimaendringer blei et aktuelt tema. Han var sentral i forhandlingene rundt flere internasjonale klimaavtaler og ved etableringa av FNs klimapanel.


== Referanser ==


== Kilder ==
«In memory of former the WMO Secretary-General Professor Godwin Patrick Olu Obasi», på nettstedet Diva International; besøkt 10. oktober 2015
Geilenkirchen

Geilenkirchen er en by i Kreis Heinsberg i den tyske delstaten Nordrhein-Westfalen. Byen ligger 20 km nord for Aachen ved grensa til Nederland på bredden av elva Wurm. 1. april 2006 hadde den 28.723 innbyggere. Byen gir navn til NATOs flyplass 
NATO Air Base Geilenkirchen, som er base for AWACS. Disse opereres av multinasjonale mannskaper fra femten land: Belgia, Canada, Danmark, Hellas, Italia, Luxembourg, Nederland, Norge, Polen, Portugal, Spania, Tyrkia, Tyskland, Ungarn og USA. 


== Bilder ==

		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Geilenkirchen – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Geilenkirchen – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
Geilenkirchen, andre verdenskrig
Hjemmeside NATO AWACS
José Ivo Lorscheiter

José Ivo Lorscheiter (født 7. desember 1927 i São José do Hortêncio, Brasil, død 5. mars 2007 i Santa Maria, Brasil) var en brasiliansk, katolsk biskop som ble kjent på grunn av sin kritikk mot det brasilianske militærdiktaturet.
Ivo Lorscheiter stammet fra en enkel og religiøs, tysk innvandrerfamilie. Han ble prestiviet i Roma den 20. desember 1952. Tilbake i Brasil underviste han først på juniorseminar og etterpå som professor. I 1965 ble han utnevnt til hjelpebiskop i Porto Alegre. Fra 1974 til han trakk seg tilbake i 2004 var han biskop i Santa Maria. 1971–1979 var han sekretær for den brasilianske biskopenes konferanse og 1979–1986 dens president.
Under militærdiktaturet fra 1964 til 1985 fordømte han flere ganger menneskerettsovertredelser. Han støttet også frigjøringsteologien og kom i konflikt med Vatikanet.
Han døde etter lang tids sykdom, 79 år gammel.


== Episkopalgenealogi ==
Hans episkopalgenealogi er:

Kardinal Scipione Rebiba (1504-1577)
Kardinal Giulio Antonio Santori (1532-1602) * bispeviet 1566
Kardinal Girolamo Bernerio (1540-1611) *1586
Erkebiskop Galeazzo Sanvitale (1566-1622) *1604
Kardinal Ludovico Ludovisi  (1595-1632) *1621
Kardinal Luigi Caetani (1595-1642) *1622
Kardinal Ulderico Carpegna (1595-1679) *1630
Kardinal Paluzzo Paluzzi Altieri degli Albertoni (1623-1698) *1666
Pave Benedikt XIII (1649-1730) *1675
Pave Benedikt XIV (1675-1758) *1724
Pave Klemens XIII (1693-1769) *1743
Kardinal Marcantonio Colonna (1724-1793) *1762
Kardinal Hyacinthe-Sigismond Gerdil (1718-1802) *1777
Kardinal Giulio Maria della Somaglia (1744-1830) *1788
Kardinal Carlo Odescalchi (1785-1841) *1823
Biskop Eugène-Charles-Joseph de Mazenod (1782-1861) *1832
Kardinal Joseph Hippolyte Guibert (1802-1886) *1842
Kardinal François-Marie-Benjamin Richard de la Vergne (1819-1908) *1872
Kardinal Pietro Gasparri (1852-1934) *1898
Kardinal Carlo Chiarlo (1881-1964) *1928
Kardinal Alfredo Vicente Scherer (1903-1996) *1947
Erkebiskop José Ivo Lorscheiter (1927-2007) *1966


== Referanser ==
Saturday

Saturday (Lørdag), Ian McEwan-roman
Saturday, Ocean Colour Scene-album
«Saturday», Basshunter-sang