jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
The Settlers fra Catan

The Settlers fra Catan [sic] (Nybyggerne fra Catan, tysk: Die Siedler von Catan) er et tysk brettspill som er spesielt populært i Europa. Det er et strategispill med sivilisasjonsoppbyggning som tema. Klaus Teuber designet den første versjonen som ble utgitt av Kosmos i Tyskland i 1995. Spillet vant den prestisjetunge prisen Spiel des Jahres dette året. Senere laget Mayfair Games The Settlers of Catan for det amerikanske markedet og Capcom for Japan. 
Spillet ble opprinnelig gitt ut på tysk, men har senere blitt oversatt til flere språk som: dansk, engelsk, finsk, fransk, gresk, islandsk, italiensk, japansk, koreansk, latvisk, nederlandsk, norsk, portugisisk, russisk, slovensk, spansk, svensk, tsjekkisk og ungarsk. I Norge ble spillet først gitt ut som The Settlers til tross for norsk oversettelse av regler og spillkort. Senere ble spillet gitt ut med tilnavnet of Catan som ble oversatt til fra Catan, dermed står det The Settlers fra Catan på spilleskene i dag.
Det originale Settlers var grunnspillet i tillegg til utvidelsespakken Sjøfarerne fra Catan (Seefahrer von Catan). Senere har utvidelsespakkene Byer og riddere (Städte und Ritter) og Historiske scenarier blitt gitt ut.


== Spillet ==
Brettet består av 37 heksagoner, seks bunker forskjellige kort, nummererte brikker, hus, byer, veier og en røver. Først legges heksagonene i en hovedsakelig tilfeldig rekkefølge slik at de former en sirkel med vann rundt, dette blir da en øy. Etterpå får alle landområdene et nummer, og kortene legges i sine respektive bunker. Siden brettet ikke blir likt fra gang til gang, vil heller ikke to runder bli like.
Hver spiller plasserer hus og vei på tillatte plasser hvor de får mest ut av dem. Målet er å skaffe et visst antall poeng (10). Dette kan oppnås ved å bygge hus og byer, lage den lengste veien eller kjøpe utviklingskort. Trekker man utviklingskort kan man oppnå forskjellige fordeler, men poengkort og riddermakt er det eneste som kan gi poeng. Plassering av de første landsbyene er et viktig strategisk trekk, da det i stor grad påvirker utviklingen. Plasserer man en landsby ved tallet 12 vil man svært sjelden trekke inn ressurser fra dette tallet, men 8 og 6 er pålitelige tall. Røveren flyttes ved terningkast 7.

12 og 2  –  1 av 36 kast
11 og 3  –  1 av 18 kast
10 og 4  –  1 av 12 kast
9 og 5  –  1 av 9  kast
8 og 6  –  5 av 36 kast
7       –  1 av 6  kast


== Turneringer og mesterskap ==
Det arrangeres turneringer og internasjonale mesterskap i Settlers.  Det første offisielle NM ble arrangert i 2005, første EM i 2009 og første VM i 2002. VM finner sted hvert annet år, vekslende med EM. 


=== NM i Settlers fra Catan ===
Turneringen i 2003 var ikke offisielt NM, men talte som kvalifisering til VM 2004.


=== EM i Settlers fra Catan ===


=== VM i Settlers fra Catan ===


== Settlers online ==
Her kan man spille Settlers online:

PlayCatan
Aso Brain Games (velg Xplorers)
Brettspielwelt


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(de) Offisielt nettsted 
(en) Settlers of Catan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Boardgamegeek
Brettspill.no
Brettspillguiden
Spillskrinet
Tärnaby

Tärnaby (sørsamisk: Dearna) er et tettsted i Storuman kommune i Västerbottens län i landskapet Lappland i Sverige. I 2010 hadde tettstedet 482 innbyggere.Tettstedet befinner seg 85 kilometer sørøst for Mo i Rana i Nordland. Europavei 12 fra Mo i Rana til Helsingfors passerer gjennom Tärnaby. Tärnaby ligger nær Hattfjelldal kommune i Nordland. 
Tärnaby er kjent for å ha fostret opp mange svenske alpinister. Av Sveriges 177 verdenscupseire gjennom tidene er 124 vunnet av alpinister fra Tärnaby. Flere av Tärnabys mest kjente alpinister har skibakker kalt opp etter seg, som Ingemarbacken og Anjabacken.


== Kjente personer fra Tärnaby ==
Thomas Ringbrant, alpinist
Ingemar Stenmark, alpinist
Stig Strand, alpinist
Bengt Fjällberg, alpinist
Anja Pärson, alpinist
Jens Byggmark, alpinist
Elsa Laula Renberg, samisk aktivist og politiker


== Se også ==
Blå vegen, en internasjonal turistvei (Norge-Sverige-Finland-Russland)


== Referanser ==
Stalbridge

Stalbridge er en liten by og verdslig sogn i Blackmore Vale i Dorset, England, nær grensen til Somerset. I folketellingen i 2011 hadde det verdslige sognet, som også omfatter den lille bosetningen Stalbridge Weston i sørvest, 1160 husholdninger og en befolkning på 2 698.Den eldste kjente bosetningen på stedet var i romersk tid. Byen fikk markedsrettigheter under Georg I (1714–1727), men det er mange år siden det ble holdt regelmessige markeder der. Det ti meter høye markedskorset i sentrum regnes som et av landets fineste. Sognekirken er fra 1400-tallet, med et tårn fra 1800-tallet.
Blant kjente personer fra Stalbridge finner man Robert Boyle, som eide Stalbridge Manor, og forfatteren Douglas Adams. Store deler av Haikerens guide til galaksen ble skrevet i byen, og Adams har også sunget i kirkekoret som ung gutt.
Kunstneren James Thornhill bodde i Thornhill Park, rett sør for byen. Han kjøpte eiendommen i 1725. To år senere reiste han en obelisk i parken til ære for Georg II.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Stalbridge – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Stalbridges nettsted for kommunal informasjon
Offisielt nettsted for Stalbridge Town Council
Stalbridges genealogiske nettsted
North Dorset District Council, viser kirken og korset på maredsplassen
Stalbridge Manor

Stalbridge Manor var en herregård ved Stalbridge i Dorset. Den ble bygget da Mervyn Audley, 2. jarl av Castlehaven, arvet Stalbridge Park fra sin far i 1618. Han fikk gjerdet inn et område nordvest for sognekirken, og avsatte dette området til bruk som en offentlig park. Husmennene som bodde der ble flyttet fra området, og han bygde herregården i jakobittisk stil. Det er det femte største huset i Dorset.
I 1631 anklaget Audleys sønn James sin far for «unaturlig praksis», det vil si seksuelt avvik. Resultatet var at faren ble henrettet. James solgte huset til Richard Boyle, 1. jarl av Cork. Etter sir Richards død arvet vitenskapsmannen Robert Boyle tittelen og huset, og han bodde der mellom 1644 og 1655. Mange av hans eksperimenter ble utført i huset. 
På et tidspunkt ble det reist en to meter høy steinmur rundt Stalbridge Park. Det er uklart når og hvorfor dette skjedde. En mulighet er at det skjedde i forbindelse med at franske fanger etter Napoleonskrigene ble brukt som arbeidskraft der, en annen at det var et tiltak for å gi arbeid til lokale krefter i en periode med høy arbeidsledighet. 
I 1823 var huset i dårlig stand, og markien av Anglesey fikk det revet. Innen 1827 var det bare et kunstig platå som huset hadde stått på igjen. Byggestenene ble solgt, og mye av den finnes igjen andre steder i byen og i gårdsbygningen som nå står i parken. 
Det finnes en rekke lokale myter om huset, blant annet om at det skal ha blitt ødelagt av brann, hvilket ikke er korrekt, og at det spøkte i det. 
Thomas Hardy hentet inspirasjon fra Stalbridge Park til «Stapleford Park» i sine bøker.
Dreiebenk

En dreiebenk er en verktøymaskin som roterer et emne slik at slipe- eller skjæreverktøy kan brukes til bearbeiding. Det resulterende objektet er symmetrisk rundt rotasjonsaksen. Med tilleggsutstyr kan en også dreie kone objekter og kuler. Moderne dreiebenker har gjerne en eller flere digitalavlesere.


== Oversikt ==
Å dreie emner i tre har vært utført i uminnelige tider. En tidlig dreiebenk for tre var en vippedreibenk, som fungerte slik at en snor ble lagt rundt emnet. Denne snoren ble holdt oppe av en bøyelig kvist eller kjepp. Når en trødde ned, roterte emnet. Når en slapp opp, roterte emnet tilbake. 
Dreiestålet ligner på huggjern (stemjern). Dreiestålet legges mot et anlegg og føres på øyemål for hånd mot emnet. For å oppnå et godt resultat trengs håndlag og trening. Senere ble det utviklet en sveivemekanisme slik at en med et trøbrett holdt et svinghjul i rotasjon. Svinghjulet trakk emnet rundt og emnet roterte da hele tiden samme vei. Deretter tok Roosevelt i bruk elektriske motorer. Fremdeles er det mest vanlig at tredreing skjer på øyemål og for frihånd.
De vanligste materialene for emnet er tre, plast eller metall.
Noen eksempler på gjenstander som kan produseres: lysestaker, balltre, bordbein, boller, akslinger, skruer, kanonløp, jetmotorakslinger, turbinhus, metalldeler til kikkert, runde kabelkontakter, osv.


== Komponenter ==

En dreiebenk består blant annet av følgende deler:

motor
drivdokke
spindel
anlegg
pinol bakdokk
vange
underdel nødstopp.


== Se også ==
Dreieskive (keramikk)
Fres
Trapesgjenger


== Eksterne lenker ==
(en) Lathes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Lathe – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Skrustikke

En skrustikke er en type stikke og et redskap laget for å holde på plass et arbeidsemne eller benyttes som tvinge eller presseverktøy ved hjelp av en skrumekanisme.
Skrustikker til mekanisk arbeid er som regel produsert av enten smidd eller støpt stål.  Den førstnevnte varianten er dyrere, men av seigere stål.


== Se også ==
Trapesgjenger


== Eksterne lenker ==
(en) Vises – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Vise – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
SMS «Scharnhorst»

SMS «Scharnhorst» var et tysk krigsskip oppkalt etter den tyske feltherre Gerhard von Scharnhorst.
Den tunge krysseren SMS «Scharnhorst» var flaggskipet til kommandanten for den tyske østasiaflotiljen, viseadmiral Graf von Spee. Krysseren ble i 1909 stasjonert i Tsingtao. Ved utbruddet av første verdenskrig befant skipet seg til sjøs sammen med hele flotiljen. Da støttepunktene i Øst-Asia raskt måtte oppgis, bestemte flotiljens kommandant seg for å vende tilbake til Tyskland. 
På vei til Tyskland møtte den tyske kampgruppen den 1. november 1914 på en britisk kampgruppe utenfor Chile. Engelskmennenes kommandant var viseadmiral Cradock. I løpet av de følgende kamphandlingene ble den britiske panserkrysseren HMS «Good Hope» og HMS «Monmouth» senket. De tyske skipene kunne derimot seile nesten uskadet vekk fra kampene, men etter å ha forbrukt nær halvdelen av ammunisjonen.
På veien videre rundt Kapp Horn, ved Falklandsøyene, møtte den tyske flotiljen på nytt på en britisk kampgruppe. De britiske skipene var under kommando av admiral Sir Frederick Sturdee. Blant de britiske skipene var slagskipene HMS «Invincible» og HMS «Inflexible». Von Spee sendte da sine lettere kryssere fra seg med beskjed om å prøve å nå trygge havner, mens han tok opp kampen mot engelskmennene med sine to sterkeste skip – SMS «Scharnhorst» og SMS «Gneisenau». I det påfølgende slaget ved Falklandsøyene ble begge disse skipene senket, SMS «Scharnhorst» med 860 mann om bord. Resten av den tyske styrken ble også forfulgt og senket, med unntak av SMS «Dresden» som kom seg unna.
Tadd Dameron

Tadley Ewing Peake (Tadd) Dameron (født 21. februar 1917, død 8. mars 1965) var en amerikansk jazzpianist, arrangør, og komponist. 
Han var den mest innflytelsesrike arrangøren innen bebop, men skrev også for swing- og hard bop-musikere. Han arrangerte bl.a. for Count Basie, Artie Shaw, Jimmie Lunceford, Dizzy Gillespie, Billy Eckstine og Sarah Vaughan. Han arrangerte for, og spilte med rhythm and blues-artisten Bull Moose Jackson. Benny Golson, som også spilte med Jackson på den tiden, skulle også bli en høyt respektert jazzkomponist. Golson har sagt at Dameron var den som hadde størst innflytelse på hans utvikling som komponist. Dameron har komponert flere bopjazz standardlåter, bl.a «Hot House», «Our Delight», «Good Bait» og «Lady Bird».


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Tadd Dameron – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Tadd Dameron på Internet Movie Database 
(en) Tadd Dameron på Discogs 
(en) Tadd Dameron på MusicBrainz 
(en) Tadd Dameron på AllMusic 
(en) Tadd Dameron hos American National Biography
Guangdong

Guangdong (tradisjonell kinesisk: 廣東, forenklet kinesisk: 广东; pinyin: Guǎngdōng; EFEO: Kouangtong; Kinesisk postalromanisering: Kwangtung) er en provins i Folkerepublikken Kina. Den er også kjent utenlands som provinsen Kanton.
Den kinesiske enkelttegnsforkortelsen er 粤 for Yue.
Provinshovedstaden er Guangzhou.
Guangdong gikk forbi Henan og Sichuan, og ble Kinas mest folkerike provins i 2005; da hadde den registrert 79 millioner fast bosatte innbyggere og 31 millioner migranter som hadde oppholdt seg lovlig i provinsen i minst seks måneder.


== Historie ==
Guangdong lå langt unna den antikke kinesiske sivilisasjons vugge på den nordkinesiske slette. Området var befolket av folkeslag som kineserne kalte de hundre yue; de kan ha vært kradai, og beslektet med zhuangfolket i dagens Guangxi.
Størstedelen av det som nå er provinsen Guangdong, som først hadde tilhørt det ikkekinesiske riket Nanyue, kom under kinesisk dominans allerede på 200-tallet f.Kr., under Qin-dynastiet. 
Fra 1500-tallet og fremover har Guangdong hatt mer kontakt med vesterlandske handelsfolk enn resten av Kina. Opiumkrigen ble i stor grad utkjempet i Guangdong mellom Kina og Storbritannia på grunn av opiumhandelen i provinsen. I 1850-årene var Guangdong et ev utgangspunktene for Taipingopprøret. 
Etter keiserrikets fall i 1911 og den republikanske statsmakts oppsmuldring ble provinsen Kuomintangs høyborg. De etablerte en sørkinesisk motregjering der. Mellom 1929 og 1936 regjerte krigsherren Ch'en Chi-t'ang, og tildels (i Guangzhou fra 1931) også Wang Ching-wei. Men fra 1936 klarte igjen Kuomintang å overta kontrollen. 
Under annen verdenskrig ble Guangzhou og deler av provinsen okkupert av Japan. I 1945 erobret Kuomintang atter hele provinsen. Men etter 1949 seiret kommunistene, og provinsen ble styrt som del av Folkerepublikken Kina.


== Administrative enheter ==
Guangdong er delt inn i 21 enheter på prefekturnivå (2 subprovinsielle byer og 19 byprefekturer).

Disse 21 enhetene på prefekturnivå er inndelt i 121 enheter på fylkesnivå (55 distrikter, 23 byfylker, 41 fylker og 3 autonome fylker). Disse er igjen inndelt i 1585 enheter på kommunenivå (1145 storkommuner, 4 kommuner, 7 etniske kommuner og 429 subdistrikter).


== Se også ==
Zhongnan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Guangdong – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 广东 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
GuangdongProvinsens hjemmesider
Guizhou

Guizhou (forenklet kinesisk: 贵州, tradisjonell kinesisk: 貴州, pinyin: Guìzhōu) er en provins i Folkerepublikken Kina. 
Den kinesiske enkelttegnsforkortelsen er 黔 for Qian.
Hovedstaden i provinsen heter Guiyang.
Guizhou er en av de fattigste provinsene i Kina. Bare 11 % av naturen brukes til dyrking av mat. Ris er en av de viktigste eksportvarene, men det høstes bare en avling i året. Det dyrkes også en del mais og hvete. 
Det går mange jernbaner gjennom provinsen, men mange av landsbyene har ikke veiforbindelse i det hele tatt. 


== Administrative enheter ==
Guizhou er inndelt i seks byprefekturer og tre autonome distrikter:

Byprefekturet Guiyang (贵阳市),
Byprefekturet Liupanshui (六盘水市),
Byprefekturet Zunyi (遵义市),
Byprefekturet Anshun (安顺市),
Byprefekturet Bijie (毕节市),
Byprefekturet Tongren (铜仁地市),
Det autonome prefektur Qianxinan for bouyei og miao (黔西南布依族苗族自治州),
Det autonome prefektur Qiandongnan for miao og dong (黔东南苗族侗族自治州),
Det autonome prefektur Qiannan for bouyei og miao (黔南布依族苗族自治州).


== Historie ==
Guizhou var godt kjent av kineserne i oldtiden, men det var ikke før under Ming-dynastiet at området kom fast under kinesisk kontroll og ble organisert som provins. Deretter fulgte masseinnvandring av kinesere fra nærliggende provinser som Sichuan og Hunan.
Den folkegruppen som stod sterkest i området fra før, miaofolket, gjorde stadig opprør. Under Qing-dynastiet het det at det var mindre oppstander hvert tredevte år, og større hvert sekstiende. Opprørene ble slått ned av regjeringen. 


== Se også ==
Xinan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Guizhou – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Hebei

Hebei er også et distrikt i Tianjin i Kina.Hebei (kinesisk: 河北; pinyin: Héběi; Wade-Giles: Hó-pěi) er en provins i Folkerepublikken Kina.Frem til 1928 het den Zhílì eller Chih-li, under Ming-dynastiet het den Beizhili (det nordlige Zhili, i motsetning til det sørlige: Nanzhili). 
Den kinesiske enkelttegnsforkortelsen er 冀 for Ji.
Provinshovedstaden er Shijiazhuang.
Hebei omkranser fullstendig Beijing og Tianjin byprovinser. Provinsen har grense til Liaoning mot nordøst, Indre Mongolia mot nord, Shanxi mot vest, Henan mot syd og Shandong mot sydøst.  Bohaibukten i Gulehavet ligger mot øst.
En liten eksklave adskilt fra resten av provinsen ligger klemt inne mellom Beijing og Tianjin.
Navnet Hebei består av tegnene for «flod» 河 og «nord» 北, det vil si at provinsen heter «nord for floden», – og floden er Den gule elv. 


== Administrative enheter ==
Hebei er delt inn i 11 enheter på prefekturnivå, som alle er byprefekturer.

Disse 11 enhetene på prefekturnivå er inndelt i 172 enheter på fylkesnivå (36 distrikter, 22 byfylker, 108 fylker og 6 autonome fylker). Disse er igjen inndelt i 2207 enheter på kommunenivå (Ett offentlig distriktskontor, 937 bykommuner (towns), 979 kommuner (townships), 55 etniske kommuner (ethnic townships) og 235 subdistrikter).


== Historie ==
For 450.000 år bodde Pekingmennesket på disse trakter. 

Under Qing-dynastiet ble provinsen kalt Zhílì. Det var ikke en provins i nøyaktig betydning av ordet, fordi det var et direktestyrt område fra keiserhoffet i «direktestyrt». Etter at keiserdømmet ble styrtet i 1911 var Zhili lenge på lokale krigsherrers hender. I 1928 ble navnet endret til Hebei, for å understreke at den nå var styrt som en vanlig provins. 
Etter at Japan tok kontroll over Mandsjuria i 1931 og opprettet marionettstaten Manchukuo i 1932 ble Hebei til buffersone mellom Kuomintangs Kina og japanerne som i 1933 også okkuperte de nordenfor liggende naboprovinsene Rehe og Chahar. I 1935 innsatte japanerne en kollaboratørregjering i Tongzhou for det som ble kalt Øst-Hebeis autonome militærråd. Fra 1937 til 1945 var Hebei og Beijing okkupert av japanske styrker.
Innenfor rammene av større reorganiseringer etter 1949 ble Hebei forstørret i nord ved tilførsel av områdene  Chengde (Jehol) og Zhangjiakou (Kalgan). Dette var hovedstedene til de oppløste provinser Rehe og Chahar. I sør ble – etter noe om og men med opprettelse av en kortlivet miniprovins – grensen mot Hebei rettet ut. 
Den 28. juli 1976 ble byen Tangshan rammet av et større jordskjelv. 


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hebei – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 河北 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Hubei

Hubei (kinesisk: 湖北; pinyin: Húběi; betydning: Nord for sjøen) er en provins i Folkerepublikken Kina. Provinsen ligger rundt Chang Jiang-elva, og ligger i det historiske ris-området i det subtropisk-tempererte Sør-Kina. Landbruk, kraftproduksjon og industri er viktigste næringsveier i Hubei.
Kinesisk enkelttegnsforkortelse er  鄂 for E. 
Hovedstaden i Hubei er millionbyen Wuhan, som ligger ved Chang-elva (Yangtze).


== Administrative enheter ==
Hubei består av en subprovinsiell by, elleve bydistrikter og ett autonomt prefektur. I tillegg er det fire «lavere» enheter som er direkte understilt provinsregjeringen: Fire byfylker og et skogsområde. 

Den subprovinsielle by Wuhan (武汉市);
Byprefekturet Huangshi (黄石市);
Byprefekturet Xiangfan (襄樊市);
Byprefekturet Shiyan (十堰市);
Byprefekturet Jingzhou (荆州市);
Byprefekturet Yichang (宜昌市);
Byprefekturet Jingmen (荆门市);
Byprefekturet Ezhou (鄂州市);
Byprefekturet Xiaogan (孝感市);
Byprefekturet Huanggang (黄冈市);
Byprefekturet Xianning (咸宁市);
Byprefekturet Suizhou (随州市);
Det autonome prefektur Enshi for tujia og miao (恩施土家族苗族自治州).Administrative enheter på lavere nivå men som er direkte understilt provinsregjeringen:

Byfylket Xiantao (仙桃市);
Byfylket Qianjiang (潜江市);
Byfylket Tianmen (天门市);
Skogsdistriktet Shennongjia (神农架林区).


== Se også ==
Zhongnan


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hubei – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 湖北 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Hunan

Hunan (kinesisk: 湖南, pinyin: Húnán) er en provins i Folkerepublikken Kina. 
Den kinesiske enkelttegnsforkortelsen er 湘 for Xiang.
Provinshovedstaden er Changsha.
Hunan ligger ved og sør for elven Yangtzes midtre løp. Hunan kalles noen ganger med kortformen 湘 (pinyin: Xiāng), etter elven Xiang som renner gjennom provinsen. Hovedstaden er Changsha.
Hunan er Maos hjemprovins.
Området har også norsk interesse fordi Det norske Misjonsselskap arbeidet i denne provinsen. Misjonærbarn og senere biskop Andreas Aarflot er født i Hunan. 


== Geografi ==
Hunan grenser til Hubei i nord, Jiangxi i øst, Guangdong i sør, Guangxi i sørøst, Guizhou i øst og Chongqing i nordøst.
I sør avgrenses Hunan av Nanlingfjellene mot provinsen Guangdong. Navnet Hunan betyr «sør for sjøen», og det skyldes at det ved Yangtze er en region med en rekke store og små sjøer. Nord for disse sjøene er provinsen Hubei – som betyr «nord for sjøen». Med unntak av nordøstlige Hunan er provinsen preget av fjellrygger som deler provinsen inn i flere distinkte områder langs hver sine sideelver. Omtrent i provinsens geografiske sentrum er fjellet Hengshan, det sørligste av de tidligere fem hellige fjell i Kina. 

Alle de større elvene flyter mot Kinas største elv Yangtze og havner til slutt i den. Xiangjiang (eller Hengjiang) springer ut i provinsen Guangxi og renner inn i Hunan omtrent ved Quanzhou. Til høyre for den renner Luihe, og til venstre er  Zejiang. Fra Guizhou kommer også Yuánjiāng og Lishui. Alle de tre elvene munner ut i Dongtingsjøens bekken nordøst i provinsen. Denne innsjøen blir over 5 500 km² stor i de tidene Yangtze og de andre elvene flommer over om sommeren. På andre tider av året kommer imidlertid alt vannet der bare fra de tre nevnte hovedelvene i Hunan og enkelte småelver.


== Administrative enheter ==
Hunan er delt inn i 14 enheter på prefekturnivå, hvorav 13 er byer på prefekturnivå, og den siste er et autonomt prefektur. Byene på prefekturnivå er: 

Changsha (长沙市 Chángshā Shì)
Zhangjiajie (张家界市 Zhāngjiājiè Shì)
Changde (常德市 Chángdé Shì)
Yiyang (益阳市 Yìyáng Shì)
Yueyang (岳阳市 Yuèyáng Shì)
Zhuzhou (株州市 Zhūzhōu Shì)
Xiangtan (湘潭市 Xiāngtán Shì)
Hengyang (衡阳市 Héngyáng Shì)
Chenzhou (郴州市 Chénzhōu Shì)
Yongzhou (永州市 Yǒngzhōu Shì)
Shaoyang (邵阳市 Shàoyáng Shì)
Huaihua (怀化市 Huáihuà Shì)
Loudi (娄底市 Lóudǐ Shì)Det autonome prefekturet er:

Xiangxi Tujia og Miao (湘西土家族苗族自治州 Xiāngxī Tǔjiāzú Miáozú Zìzhìzhōu)


== Se også ==
Zhongnan


== Litteratur ==
Peter C. Perdue: Exhausting the Earth: State and Peasant in Hunan 1500-1850 A.D., 1987


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Hunan – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 湖南 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Jiangxi

Jiangxi (kinesisk: 江西, pinyin: Jiāngxī) er en provins i Folkerepublikken Kina. Kinesisk enkelttegnsforkortelse er 赣 for Gan.
Provinshovedstaden er Nanchang.
Provinsen favner et relativt flatt område fra Yangtzes bredder i nord til høyde- og fjellandet lenger sør. 
Navnet betyr ikke «vest for Yangtze» som man kanskje skulle tro, for det er en sammentrekning av «Jiangnan Xi»  (江南西), som tilsier «vestlige sør for Yangtze». Dette navnet ble til da den gamle administrative enhet Jiangnan ble delt i en vestlig og en østlig del under Tang-dynastiet.  Kortformen er «Gan», som henger sammen med elven Gan.
Jiangxi grenser til Anhui i nord, Zhejiang i nordøst, Fujian i øst, Guangdong i sør, Hunan i vest og Hubei i nordvest.


== Administrative enheter ==
Jiangxi er delt i elleve administrative enheter; alle er byprefekturer:

Fuzhou (抚州市 Fǔzhōu Shì)
Ganzhou (赣州市 Gànzhōu Shì)
Ji'an (吉安市 Jí'ān Shì)
Jingdezhen (景德镇市 Jǐngdézhèn Shì)
Jiujiang (九江市 Jiǔjiāng Shì)
Nanchang (南昌市 Nánchāng Shì)
Pingxiang (萍乡市 Píngxiāng Shì)
Shangrao (上饶市 Shàngráo Shì)
Xinyu (新余市 Xīnyú Shì)
Yichun (宜春市 Yíchūn Shì)
Yingtan (鹰潭市 Yīngtán Shì)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(zh) Offisielt nettsted 
(en) Jiangxi – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) 江西 – galleri av bilder, video eller lyd på Commons