jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Sigmund Dehli

Sigmund Dehli (født 27. januar 1956) er en norsk trekkspiller og komponist.
Dehli begynte å studere ved Formoes trekkspillskole på Hønefoss. Videre studerte han med Jon Faukstad, Birgit Støen og Toralf Tollefsen. Han vant NM i trekkspill i 1974 og 1975, Nordisk mesterskap i trekksspill i 1976. Dehli ble også nominert til Spellemannprisen for platen «Gammeldansidyll» i 1975 og han vant Belgprisen i 1986 for platen «Duett», sammen med Inger Nordstöm.
Sigmund Dehli har dessuten sittet som jurymedlem under en rekke kjente arrangement, som Norgesmesterskapet på trekkspill (NTL), Vestlandmesterskapet i Gammeldansmusikk (Norge), Vestlandsmesterskapet på Torader (Norge), og Spellemannprisen (TV). Han har som musiker turnert i land  som Norge, Sverige, Danmark, Island, Færøyene, Libanon, Georgia og USA. Han har dessuten holdt en rekke konserter, blant annet sammen med kjente musikere som Eddy «Knerten» Lyshaug, Tiit Kikas, Tormod «Lillebror» Vasaasen, Ragnvald Weddegjerde, Odvar Stegegjerdet, Gunnar «GP» Pedersen, Torkjell «Toraderhaugen» Haugen, Bent Jacobsen, Merit Hemmingsson, Orsa Spelmän og Benny Andersson.
Sigmund Dehli var også med på å starte Titanofestivalen i 1979, sammen med Harald Henschien jr. (dattersønn til den kjente trekkspillvirtuosen og trekkspillfabrikante Harald Henschien).
I en årrekke (ca. 20 år) var Dehli også med på å utgi bladet Gammeldans, sammen med Harald Henschien jr. Bladet ble senere overtatt av NTLs Trekkspillnytt.


== Komposisjoner ==
Sigmund Dehli har komponert ca. 100 komposisjoner. De mest kjente er:

Titanolåten (innspilt i mer enn 100 innspillinger rundt om i verden)
Hilsen til Gol
Stemning vid Orsasjön
Full fart
Harleypolka
Snickers
Kara på tur
Fjellvidda
Vågåtreffen
Tempelseteren
Drømmen om Titano


== Diskografi ==
Gammeldansidyll
Full fart
Full fart 2
Full fart 3
Ny vri
Appollo
Tidlig morgen
In the mood
Kjempespretten
Duett
Storslåtter
Whisky før frokost
20 år med gammeldans
Buskspell 1
Buskspell 2
New Dehli & Knerten band


== Referanser ==
Ballykellybomben

Ballykellybomben var en terroraksjon i den nordirske byen Ballykelly i Derry den 6. desember 1982. Målet for aksjonen var et diskotek, Droppin Well, hvor mange britiske soldater fra Shackleton Barracks pleide å gå. 
Royal Ulster Constabulary (RUC) kom frem til at bomben hadde vært liten nok til å få plass i en veske, men fordi støttepillarene for det tunge betongtaket på bygningen var for svake kollapset bygningen. Det tok flere timer å få ut de overlevende. Av de omkring 150 gjestene ble sytten drept og mer enn tredve alvorlig såret. Elleve av de drepte var britiske soldater, mens seks var sivile. De aller fleste av gjestene var protestanter, men minst en katolikk ble drept. Under rettssaken mot bombemennene kom det frem at INLA hadde utført flere rekognoseringer på diskoteket «for å se om det var nok soldater til å rettferdiggjøre muligheten for sivile ofre»
Mistanken falt straks på Den provisoriske IRA, som nektet for å ha vært involvert. Kort tid etter tok Irish National Liberation Army på seg ansvaret, og uttalte: «Vi tror at bare angrep av denne typen kan få budskapet hjem til folket i Storbritannia og det britiske etablissementet. Å skyte en individuell soldat har for folket i Storbritannia svært liten effekt i forhold til media eller den britiske administrasjonen».
Angrepet ble sterkt kritisert fra begge sider i konflikten. Ingen av de seks sivile som ble drept var eldre enn 26. Åtte av de drepte soldatene var fra 1. bataljon, Cheshire Regiment, to fra Army Catering Corps og en fra The Light Infantry. 
Fire år etter angrepet ble fem personer dømt. Fire fikk livstids fengsel for flere mord, mens den femte, datter av en av de medtiltalte og kjæreste av en annen, fikk ti års fengsel for uaktsomt drap ettersom retten kom til at hun hadde blitt presset til å være med på aksjonen.


== Eksterne lenker ==
Sutton CAIN Chronological Index
Irish News om Ballykellybomben
Ephraim Longworth

Ephraim Longworth (født 2. oktober 1887 i Haliwell i Bolton i England, død 7. januar 1968) var en engelsk fotballspiller for Liverpool FC tidlig på 1900-tallet.
Han startet sin karriere i Bolton Wanderers som var en amatørklubb langt nede i divisjonsystemet på den tiden men gikk senere til Clapton Orient(Har senere byttet navn til Leyton Orient). Det var her Liverpool manager Tom Watson første gang oppdaget hans potensial og i 1910 kom han til Liverpool og gjorde sin debut mot Sheffield United på Bramall Lane den 19. september. Han spilte 370 kamper for Liverpool uten å lage ett mål. Han fikk 5 landskamper for England og var den første Liverpool spilleren som fikk være kaptein på landslaget. Han vant ligatittelen med klubben i 1921-22 og 1922-23. Han la opp i 1928 men etter det var han en tid i Liverpool med en trenerrolle.


== Meritter ==


=== Liverpool FC ===
1913-1914 andreplass i FA-Cupen
1921-22 Ligaen i England
1922-23 Ligaen i England


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Ephraim Longworth på Liverpool FCs offisielle sider
(en) Ephraim Longworth – på LFChistory.net
Pierre Marie Heude

Pierre Marie Heude (født 25. juni 1836 i Fougères i Bretagne i Frankrike, død  3. januar 1902 i Zikawei i Shanghai i Kina) var fransk jesuitt som var misjonær i Kina. Han gjorde seg bemerket som concholog.
Han ble medlem av jesuittordenen i 1856, og ble presteviet i 1867. Året etter ble han sendt som misjonær til Kina. Han grunnla det store etnografiske museet i Zikawei i Shanghai. Han samlet og beskrev specimen i Kina mot slutten av 1800-tallet, og forfattet verket  Conchyliologie fluviatile de la province de Nanking (et la Chine Centrale).


== Utvalgte publikasjoner ==
Conchyliologie fluviatile de la province de Nanking (et la Chine centrale), Paris, 1875-1886, 10 volumes (en latin, traduit en français)
Mémoires concernant l'histoire naturelle de l'empire chinois par des pères de la Compagnie de Jésus. Notes sur les mollusques terrestres de la vallée du Fleuve Bleu, Shanghai, imprimerie de l'orphelinat de T'ou-Sè-Wè de la mission catholique de Chang-haï, 1882-1890
1882 II 1-88, planches 12-21
1885 III 89-132, planches 22-32
1890 IV 125(sic)-188, planches 33-43


== Referanser ==


== Litteratur ==
Wilhelm Kobelt: Nachrichtsblatt der deutschen Malakozoologischen Gesellschaft, N°34, (Nekrolog, s. 11-12), 1902
Corinne de Ménonville, Les Aventuriers de Dieu et de la République, Paris, Les Indes Savantes, 2007
R. Johnson R.: «Heude's Molluscan Types, or Asian land and fresh water mollusks, mostly from the People's Republic of China, described by P. Heude», Cambridge, Spec. Occ. Publ. 1973, 4, 111 s.


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Signiferar

En signiferar, eller fanebærer, (Latin signus «tegn» og ferre «bære») er i katolsk liturgi en ministrant som har som oppgave å bære fanen eller banneret ved de gudstjenestlige anledninger der dette gjøres. 
Slike anledninger er relativt sjeldne. Det beste eksempel er under den årlige  Kristilegemsprosesjon, når monstransen med Kristi legeme bæres i prosesjon i gatene. Prosesjonen omfatter foruten monstransen under en bærbar baldakin også ministranter som bærer krusifikset (cruciferaren), røkelse (thuriferaren sammen ev. med naviferaren) og en fanebærer, signiferar. 
Under messeliturgien er det signiferarens oppgave å senke fanen eller banneret under forvandlingen. 
Signiferar kan bære forskjellige bannere/faner: Kristusbanner, Mariabanner, Sakramentsfaner (med fremstillinger av brød og vin), lokale foreningsfaner, elle enkle bannere f.eks.i liturgiske farger.
Ignaz Sichelbarth

Ignaz Sichelbart eller Sickelbart, Sickelpart, kinesisk. 艾启蒙|, 艾啓蒙, i Qǐměng (født 26. september 1708 i Neudek i det som i dag er Tsjekkia, død 6. oktober 1780 i Beijing i Kina) var en tysk-bøhmisk jesuitt og Kinamisjonær. Han ble direktør for det keiserlige malerakademi i Beijing.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Ignaz Sichelbarth var det tredje av seks barn av maleren og skatteoppkreveren Thadaeus Sichelbarth, som formodentlig arbeidet for greven Jacob Czernin von Chudenitz (1682-1712) som var hersker over blant annet Neudek. Om hans mor eller hans oppvekst vites intet.  


=== Jesuitt ===
Etter sitt novisiat i Brünn og teologistudium i Olmütz ble han utvalgt av jesuittordenens leder, pater Franz Retz til Kinamisjonen. I et brev av 30. august 1838 skrev han at det var spesielt hans ferdigheter som maler som gjorde ham egnet for misjonen; dette var noe som ville komme til nytte i Kina. 


=== Kinamisjonær ===
Han ble utsendt etter studiene i 1745. Etter en stormfull sjøreise kam han frem til Macao. Der fikk han sin avsluttende forberedelse på sitt virke i Kina ved jesuittenes universitetskollegium São Paulo.Så dro han nordover. Ved Qing-hoffet i Beijing var han tillike med sine ordensbrødre patrene Giuseppe Castiglione og Jean-Denis Attiret for det meste virksom som maler. Jesuittene gjorde vestlig malerkunst kjent i Kina. Men de kombinerte europeiske særmerker som sentralperspektiv og chiaroscuroteknikk med den tradisjonelle kinesiske malerkunst og utviklet slik en helt egenartet stil – kinesisk jesuittstil. I fellesskap skapte de den berømte syklus Qianlong-keiserens ti seierrike felttog, som ble gjort til kobberstikk i Paris rundt 1770 for derfra å returneres til det kinesiske keiserhoff. 
Etter patrene Castigliones og Attirets død  ble pater Sichelbarth i 1768 direktør for Det keiserlige malerakademi og til keiser Qianlongs hoffmaler. I 1778 ble han innlemmet i mandarinenes rekker. 
Han ble gravlagt på jesuittenes gravsted Zhalan i Beijing.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Rudolf Grulich: Der Beitrag der böhmischen Länder zur Weltmission des 17. und 18. Jahrhunderts, 1981 ISBN 3-921344-10-7
Louis Pfister: Notices biographiques et bibliographiques sur les jésuites de l'ancienne mission de Chine, 1552-1773, Chang-hai, 1932-1934 (Nendeln: Kraus Reprint, 1971)


== Se også ==
Liste over kinamisjonærer tilhørende jesuittordenen
Negative

Negative er et finsk glam-rockeband, som ble stiftet i 1997 i Tammerfors, Finland.
De har utgitt 5 studioalbum, det første med produsenten Hiili Hiilesmaa (HIM, The 69 Eyes, Lordi)


== Medlemmer ==
Jonne Aaron Liimatainen – Vokal
Larry Love – Gitar
Sir Christus – Gitar
Antti Anatomy – Bass
Mr Snack/Nakki – Keyboard
Jay Slammer – Trommer


== Utgivelser ==


=== Album ===
"War of Love" (2003 – FIN #5)
"Sweet & Deceitful" (2004 – FIN #1)
"Anorectic" (2006 – FIN #1)
"Karma Killer" (2008 – FIN #3)
"Neon" 2010


=== Singler ===
"After All" (2003 – FIN #4)
"The Moment of Our Love" (2003 – FIN #1)
"Still Alive" (2004 – FIN #4)
"Frozen to Lose it All" (2004 – FIN #1)
"In My Heaven" (2004 – FIN #1)
"My My, Hey Hey" (2005 – FIN #1)
"Dark Side (Until You're Mine)" (2005 – FIN #2)
"Bright Side (About My Sorrow)" (2005 – FIN #2)
"Planet of the Sun" (2006 – FIN #1)
"Sinner's Night / Misty Morning" (2006 – FIN #2)
"Fading Yourself" (2007 – FIN #1)
"Too Much Love Will Kill You" (2007)
"Won't Let Go" (2008)
"Giving Up!" (2008)
"Sinä ja minä" (2008)
"End of the Line" (2010)
"Jealous Sky" (2010)
"Believe" (2010)


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Negative (band) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Negative (band) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Negative på Internet Movie Database 
(en) Negative på Discogs 
(en) Negative på MusicBrainz 
(en) Negative på Songkick 
(en) Negative på AllMusic 
Negative på Facebook 
Negative på Facebook 
Negative på Myspace
St. Paul kirkeruin i Macao

St. Paul kirkeruin i Macao, portugisisk: Ruinas de Igreja de São Paulo, kinesisk: 大三巴牌坊; pinyin: Dàsānbā Páifāng), er restene av en praktfull katolsk kirke oppe på en høyde i det sentrale Macao i Kina. Ruinene består av kirkens granittfasade, og regnes av mange som det ypperste monument over kristendommen i Asia. De falleferdige ruinene ble reddet fra nedrivning og restaurert mellom 1990 og 1995. 
Fasaden kneiser på en liten høyde, med 66 trinn som leder opp til seg.
Kirken ble bygd av jesuittene, og stod ferdig i 1602. Den var tegnet av en italiensk jesuitt og mye av arbeidet ble utført av kinesiske håndverkere og av katolske flyktninger fra Japan. 
Kirken var del av jesuittkollegiet i Macao, som ble Det fjerne østens første universitet etter vestlig forbilde. Den hadde tre skip og var rikt kunstnerisk utsmykket. 

Da jesuittene ble utvist i 1762  ble den overlatt til byrådet og etterhvert overtatt av det militære og benyttet som forlegning. I 1835 brøt det ut brann i barakkenes kjøkken, og den raserte hele kirken slik at det nå bare er fasaden som står igjen. 
Fasaden er rikt utsmykket, og kan leses som en de fattiges Bibel i stein, dvs. en fremstilling av sentrale kristne temaer for ikke lesekyndige. Fasaden har en inndeling i fem horisontale og ni vertikale felter. Feltene er videre inndelt i to avsnitt slik at de kan illustrere to teologiske nivåer av virkeliggjøringen av det guddommelige virke. De tre øverste avsnittene viser den triumferende kirke i Himmelen, som står over jordens historie. De to nedre nivåer anskueliggjør den stridende kirke i denne verden, med hellige og salige jesuitter, med kirker og troens festninger.
Kirkens gavlfront er kronet med en due som symboliserer Den hellige ånd og symbolene for sol og måne. Øvre nisje har Jesusbarnet omgitt av pasjonsverktøyene. Nedre nisje har Guds Mor Maria som sentralfigur, ledsaget av engler som priser hennes opptakelse til hummelen. Det er først på dette nivået, altså i Maria-etasjen, at fasaden når sin fulle bredde. På hver sin side er det bibelske motiver. Nest nærmest Maria og englene på hennes høyre hånd (venstre side for betrakteren) er et felt med Maria som Stella Maris (Havsstjernen). Feltet har en liten mariafigur som ledsager et skip: Det skal være kirkeskipet (guds folk på sin ferd) som loses av Maria gjennom syndens farefulle hav. På motsatt side av Maria er et felt der en kvinne trår på en syvhodet hydra, beskrevet på en innrisset kinesisk tekst ved dragens hale som  Den hellige mor trår dragens hoder under fot. (Jamfør Åpenbaringsboken kapittel 12.) Fremstillingen av denne dragen er klart orientalsk inspirert.   
Dessuten er det i bakkant av kirkeplanet, det vil si under kirkens innerste del, bevart en krypt, der det er oppbevart relikvier etter jesuitter og andre som døde martyrdøden i Japan eller Vietnam. 
Like ved siden av kirkeruinene ligger det lille kinesiske Na Tcha-tempelet. 


== Litteratur ==
César Guillén Nuñez: Macao's Church of Saint Paul: A Glimmer of the Baroque in China, Hong Kong, Hong Kong University Press, 2009
St. Laurentius’ kirke i Macao

St. Laurentius' kirke, portugisisk: Igreja de São Lourenço, er en katolsk kirke i det sentrale Macao i Kina. Den er byens mest fasjonable kirke. Originalen var en trekirke bygd i 1560-årene, men den stenkirken som står der nå er fra tidlig på 1800-tallet. Kirken har et storslagent malt tak. I ett av tårnene var det en gang et kirklig fengsel.
A-Ma-tempelet

A-Ma-tempelet, kantonesisk: Ma Kok Miu (tradisjonell kinesisk: 媽閣廟, forenklet kinesisk: 妈阁庙, jyutping: Maa1 Gok3 Miu6, pinyin: Māgé Miào. portugisisk: Templo de A-Má) er Macaos mest kjente tempel. Det ble bygd i 1488, under Ming-dynastiet, og er Macaos eldste tempel. Det ligger på vestsiden sør på Macaohalvøya, rett under Barra-høyden.Det taoistiske tempelet er viet til gudinnen A-Ma, bedre kjent under navnet Mazu eller Tin Hau, som foretrekkes på Hongkong-siden av Perleelven. Hun skal ha hjulpet fiskere og handelsfolk på havet, til å komme trygt i havn. Det opprinnelige tempel var allerede på plass da portugiserne ankom på 1500-tallet, og tempelet gav antagelig byen dets navn. Dette er enda tydeligere i det kinesiske bynavnet: Aomen. Det kantonesiske navnet på byen er Ou Mun. Det er mulig at det portugisiske navnet Macai er avledet av svaret på spørsmålet: «Hvor er vi kommet nå»? Svar: «A-Ma gau» – A-Mau-viken.Det nåværende tempel er antagelig fra 1600-tallet. Den årlige A-Ma-festivalen finner sted en gang i tidsrommet sent april – tidlig mai hvert år.


== Referanser ==
Coloane

Coloane (kantonesisk: Lo Wan, kinesisk: Luhuan) er en øy på Kinas kyst i Perleflodens munning mot Sør-Kina-havet. Den er del av Macao, og har på grunn av landreklamasjon i 1990-årene og 2000-årene landforbindelse med Taipa, den macanesiske øya som ligger mellom Coloane i sør og selve Macaohalvøya i nord. 
Øya var i lange tider et tilholdssted for kinesiske sjørøvere, men dette opphørte etter at portugiserne klarte å slå tilbake et sjørøverangrep i 1910. 
Coloane landsby har den best bevarte og mest typiske portugisiske bebyggelsen i hele Macao. Ellers har øya badestrender og severdige templer og kirker.
Taipa

Taipa (kinesisk: 氹仔 / 榃仔 / 凼仔, minnan: tiap á, kantonesisk: Tam Chai, pinyin: Tanzai) er en øy på Kinas kyst i Perleflodens munning mot Sør-Kina-havet. Den er del av Macao, og har på grunn av landreklamasjon i 1990-årene og 2000-årene landforbindelse med Coloane, den sørligste av de macanesiske øyene.
Da portugiserne først kom til Macao var Taipa to øyer. Men over århundrene førte Perlefloden med seg så meget avleiringer at de to øyene grodde sammen til én. 
Taipa livnærte seg lenge med andegårder og fiskeri, og ved produksjon av fyrverkeri. Men den voldsomme befolkningstilveksten i Macao, tre broer og Macaos flyplass ved øyas østende er øya blitt svært urbanisert tildels med store skyskrapere. Det pågår en storstilt utbygning av Taipa by midt på øya. Men samtidig er barokkirker og buddhistiske og taoistiske templer særlig i Taipa landsby blitt tatt vare på.


== Eksterne lenker ==
(en) Taipa – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Liste over fylker i Mississippi

Liste over fylker i Mississippi. Den amerikanske delstaten Mississippi består av 82 fylker.


== Referanser ==
Veslemøy

Veslemøy er et nyere norsk kvinnenavn laget av Arne Garborg. Veslemøy har norsk navnedag 1. november.


== Etymologi ==
Navnet er en ny sammensetting av navneleddene vesle, «lille», og møy, «jente». Navneleddet møy har opprinnelse i norrøne mėy, «jente», som er en kortform av mėyja, «jente». Dette ordet har igjen opprinnelse i genitivsformen mėyjar av mǣ-r «jente, datter, nonne».
Navnet ble introdusert av Arne Garborg i diktsyklusen Haugtussa fra 1895. Verket handler om ungjenta Gislaug, som har kallenavnene Veslemøy og Haugtussa.


== Utbredelse ==
Veslemøy er et nokså sjeldent navn. Det er svært lite brukt utenfor Norge.
Tabellen nedenfor gir en detaljert oversikt over populariteten til kvinnenavnet Veslemøy og varianter av dette i noen av de landene hvor statistikk er tilgjengelig.


== Kjente personer med navnet ==
Personene i listen er ordnet kronologisk etter fødselsår.

Veslemøy Haslund (1939–2005), norsk skuespiller, instruktør og dramatiker
Veslemøy Kjendsli (f. 1947), norsk journalist og forfatter
Veslemøy Solberg (f. 1964), norsk vokalist, tekstforfatter, revyskuespiller og komponist
Veslemøy Mørkrid (f. 1982), norsk skuespiller
Veslemøy Eineteig Christiansen (f. 1985), norsk journalist
Veslemøy Lode, norsk journalist
Veslemøy Hvidsteen, prosjektleder NRK


== Annen bruk av navnet ==
Veslemøy, hovedperson i Arne Garborgs diktsyklus Haugtussa fra 1895.
Veslemøy, rollefigur i kortfilmen Den danske dikteren, som vant Oscar 2007.
Veslemøy synsk, et musikkverk av Olav Anton Thommessen fra 2008.
Veslemøy, en tegneserie av Vantina Nina Andreassen


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Behind the Name: Veslemøy
(en) Think Baby Names: Veslemøy
Altsaksofon

En altsaksofon (også altsax) er den vanligste saksofontypen. Den ble oppfunnet av den belgisk-fødte instrumentmakeren Adolphe Sax (født Antonie-Joseph Sax) i midten av 1840-årene. Altsaksofonen er stemt i Ess, og transponeres en stor sekst opp.
Altsaksofoner er den mest brukte typen saksofon. Ettersom den er såpass liten kan barn enkelt starte med å spille instrumentet, heller enn den noe større tenorsaksofonen. Mange voksne starter også på altsaksofon fordi den krever mindre luftkontroll av musikeren enn de større tenor- og barytonsaksofonene. Den mindre sopransaksofonen krever svært mye av musikerens luftkontroll.
Selmer (Paris)'s modell "Mark VI" regnes som tidenes beste altsaksofon, spesielt modellene mellom serienummer 60 000 og 120 000. Oppfølgeren "Mark VII" klarte aldri å ta over markedet.


== Se også ==
Sopransaksofon
Tenorsaksofon
Barytonsaksofon
Lovex

Lovex er et rockeband fra Tammerfors, Finland. Bandet startet i 2001-2002, etter at alle bandmedlemmene hadde spilt i mange forskjellige band, og nå bestemte seg for å starte et rockeband sammen for å ha det gøy. Alle bandmedlemmene bruker artistnavn, istedenfor sine ekte navn. Lovex består av Theon McInsane(vokal), Vivian Sin'Amor (gitar), Sammy Black (gitar), Christian (Keyboard), Julian Drain (trommer) og Jason (bass). 
I 2004 fikk de platekontrakt, og i august 2005 ble deres første hit "Bleeding" utgitt. Januar 2006 utga de sin andre singel "Guardian Angel". Både "Bleeding" og "Guardian Angel" fikk mye oppmerksomhet og nådde toppen på de finske hitlistene. Senere ble musikkvideoer laget til sangene "Guardian Angel" og "Bullet for the Pain". Lovex sier at hovedgrunnen til at de laget musikkvideoen "Bullet for the Pain", var at de iblant følte at noen av fansene deres trodde at de støttet ting som død, selvmord, selvskading, etc. "Bullet for the Pain" ble laget for å bevise for folk at Lovex absolutt ikke støtter sånt, ettersom videoen ber folk om å hjelpe folk med depresjoner før det er for sent, samme hva grunnen til depresjonene skulle være. 
Lovex' første album, Divine Insanity, ble sluppet i mars, 2006. I 2007 deltok Lovex i finske Eurovision med sangen "Anyone Anymore". De vant ikke, men kom på tredjeplass etter "Thunderstone" og "Hanna Pakarinen". Senere ble det laget en musikkvideo også til "Anyone Anymore". Lovex er aller mest populære i Finland og Tyskland, men har også mange fans andre steder. 


== Diskografi ==
Divine Insanity (2006)
Pretend or Surrender (2008)
Watch Out! (2011)
State of Mind (2013)
Dust Into Diamonds (10th Anniversary Album) (2016)


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Lovex på Apple Music 
(en) Lovex på Discogs 
(en) Lovex på MusicBrainz 
(en) Lovex på Spotify 
(en) Lovex på Songkick 
(en) Lovex på Last.fm 
(en) Lovex på AllMusic
Barytonsaksofon

Barytonsaksofon (også barytonsax eller barysax) er den største og dypest stemte av de fire vanligste saksofonene, sopran-, alt-, tenor. Barytonsaksofonen er stemt i Eb, og transponeres opp en stor sekst + en oktav. En vanlig barytonsaksofon veier rundt 5 kg og krever langt større lungekapasitet enn de mindre saksofonene. Barytonsaksofonen skiller seg fra de øvrige saksofonene (med unntak av Eb kontrabassaksofon) ved at registeret går ned til lav A, i stedet for lav Bb (lille Bb). Dette gir barytonsaxen samme register som celloen, lav A tilsvarer en liten C i natura. Eldre modeller av barytonsaksofonen når som regel bare lav Bb. Disse er mest brukt av solister, særlig innenfor jazz.
Fra oppfinneren Adolphe Sax' side ble det også konstruert en modell stemt i F ment for bruk i symfoniorkestre, men den er idag utbredt i liten eller ingen grad.