jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Innico Caracciolo den eldre

Innico Caracciolo (den eldre) (født 7. mars 1607 i Napoli i Italia, død 30. januar 1685 i Napoli) var en av Den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.
Pave Alexander VII (1655–1667) utnevnte ham til en av fire nuntier til dronning Christina av Sverige.
Han ble kreert in pectore til kardinal i februar 1666 av pave Alexander VII, publisert ved konsistoriet i mars 1667. Han fikk San Clemente som tittelkirke.
Han var erkebiskop av Napoli 1667–1685.
Han deltok ved konklavet 1667 som valgte pave Klemens IX, ved konklavet 1666–1670 som valgte pave Klemens X, og ved konklavet 1676 som valgte pave Innocens XI.
De andre kardinaler i samme slekt var Marino Ascanio Caracciolo (kreert 1535), Innico Caracciolo den yngre (1715), Niccolò Caracciolo (1715), Giovanni Costanzio Caracciolo (1759), Diego Innico Caracciolo (1800), og Filippo Giudice Caracciolo, Orat. (1833).


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Horch

Horch var et tysk bilmerke, stiftet av August Horch (1868–1951) i november 1899 i Köln i bydelen Ehrenfeld. Horch hadde før det jobbet for Carl Benz. I 1902 flyttet han produksjonen til Reichenbach im Vogtland i Sachsen. Etter å ikke ha blitt godt mottatt der grunnla han i 1904 August Horch & Cie. Motorwagenwerke AG i Zwickau sammen med lokale investorer. I 1909 røk August Horch uklar med de andre eierne av selskapet og måtte forlate selskapet som var oppkalt etter han. Han grunnla et nytt bilmerke der han oversatte navnet sitt, som er tysk imperativ av verbet «å lytte» («horchen»), til latin: audi.
Etter å ha startet med mindre biler med svake motorer kom i 1906 den første sekssylindre motoren og de var de første til å bruke motorer med åtte sylindre i serieproduksjonen (1923). Horchs biler ble større utover 1920-tallet og konkurrerte etterhvert i luksussegmentet med Mercedes-Benz. I juni 1932 gikk Horch, på forslag av Sächsische Staatsbank, sammen med de tre andre saksiske bilprodusenter: Audi, DKW og Wanderer til Auto-Union, logoen med fire ringer gjenspeiler de fire foretak. 
Produksjonen fortsatte under de fire merkenavn med Horch for luksussegmentet. Her hadde merket en markedsandel over 50% på 1930-tallet (i Tyskland). Hos Horch ble også de berømte racingbilene under konsernnavnet Auto-Union utviklet under ledelse av Ferdinand Porsche. 
Under andre verdenskrig ble hele konsernet leverandør til Tysklands Wehrmacht og all sivil produksjon opphørte i 1940. Mot slutten av krigen ble fabrikkene bombet og sterkt skadet.  Med beliggenhet i den sovjetisk kontrollerte delen av Tyskland kom en deling av virksomheten. Auto-Union konsernet flyttet til Vest-Tyskland og etablerte seg i Ingolstadt. Horch fabrikken ble overtatt av VEB HORCH Kraftfahrzeug- und Motorenwerke Zwickau og produserte i første omgang lastebiler.  I 1954 begynte man med produksjonen av Horch P 240, en internasjonal konkurransedyktig bil i øvre mellomklasse. Siden Auto Union protesterte mot bruken av navnet Horch ble den i 1957 omdøpt til Sachsenring. 

		
		
		
		
		


== Se også ==
Auto Union
Liste over tyske biler


== Eksterne lenker ==
(en) Horch – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Per Roar Bredvold

Per Roar Bredvold (født 5. mars 1957 i Elverum) er en norsk politiker (FrP) fra Åsnes i Hedmark. Han ble innvalgt på Stortinget fra Hedmark i 1997 og gjenvalgt i 2001, 2005 og 2009. Bredvold søkte ikke gjenvalg i 2013.Bredvold har befalsskole, og arbeidet i forsvaret 1976–1991, på Haslemoen, Sætermoen og Vardåsen. Han er siden selvstendig næringsdrivende. 
Han var medlem av Åsnes kommunestyre og formannskap 1991–2003. Han var medlem av Hedmark fylkesting og fylkesutvalg 1991–1998. 


== Stortingskomitéer ==
2009–2013 medlem av Næringskomiteen.
2005–2009 medlem av Forsvarskomitéen.
2005–2009 medlem av Valgkomitéen.
2001–2005 medlem av Forsvarskomitéen.
2001–2005 varamedlem av Den utvidede utenrikskomitéen.
1997–2001 medlem av Familie-, kultur- og administrasjonskomitéen.
1997–2001 medlem av Valgkomitéen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Per Roar Bredvold – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(no) Per Roar Bredvold hos Stortinget 
(no) Per Roar Bredvold hos Norsk senter for forskningsdata 
(no) Fremskrittspartiet - Biografi
Alopecia areata

Alopecia areata (eller flekkvis håravfall) er en hudsykdom der en person helt plutselig får hårløse hudflekker. Sykdommen er ikke sjelden, den kan ramme enhver (ca. 1% av befolkningen) og i alle levealdre, men oftest unge mennesker.
Årsaken er ikke kjent (idiopatisk sykdom), men mye tyder på at det er en autoimmun forstyrrelse.


== Symptomer ==
Pasienten merker i begynnelsen en naken flekk på hodet, i skjegget eller et annet sted på kroppen. Huden på disse flekkene er på ingen måte forandret, det er bare ikke noe hår der. Ved rendene finnes noen ganger 'utropstegnhår', med et lite punkt ved basisen. Flekkene er for det meste runde eller ovale. Noen ganger er det bare en flekk, hos andre flere. Flekkene kan bli større og flyte sammen, noen ganger blir pasienten etter en tid helt hårløs på hodet (alopecia totalis) eller hele kroppen (alopecia universalis') og uten øyenbryn eller kjønnshår.


== Behandling ==
Corticosteroider kan gi en forbigående bedring, gjerne i kombinasjon med derma-rolling eller laserterapi. Dette er derimot tidkrevende.


== Forløp ==
Hos mange opptrer spontan bedring eller fullstendig helbredelse etter en tid, hos rundt 90 % av pasientene er symptomene forsvunnet etter to år. Når hårene begynner å vokse igjen kan de være uten pigmenter den første tiden.
Sykdommen er ikke farlig, men har fremfor alt kosmetiske følger, noe som kan representere store psykiske belastninger for pasienten. Noen ganger blir derfor bruk av parykk anbefalt. Også informasjon hjelper ved psykisk belastning.


== Eksterne lenker ==
(en) Alopecia areata – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Landsforeningen Alopecia Areata
Rikshospitalets pasientinformasjon
Hair Loss Advisory & Treatment Reviews, Kelly England (engl.)
Ola D. Gløtvold

Ola Dagfinn Gløtvold (født 1. juni 1949 i Engerdal) er en norsk politiker (Sp). Han var stortingsrepresentant fra Hedmark 1993–2005, og ordfører i Engerdal i perioden 1987–1991.Gløtvold er utdannet ved Jønsberg landbruksskole i 1976 og har siden drevet gården Nordre Gløtvold i Engerdal.Han var vararepresentant til Stortinget i perioden 1973–1977 for en fellesliste av Sp, KrF og V. Han satt i kommunestyret i Engerdal 1971–91, og i fylkestinget i Hedmark 1975–93, de to siste periodene i fylkesutvalget.


== Stortingskomitéer ==
2001 – 2005 medlem av Sosialkomitéen.
1997 – 2001 medlem av Sosialkomitéen.
1993 – 1997 medlem av Sosialkomitéen.
1993 – 1997 varamedlem av Valgkomitéen.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(no) Ola D. Gløtvold hos Stortinget 
(no) Ola D. Gløtvold hos Norsk senter for forskningsdata
Courtney Love

Courtney Love (født Courtney Michelle Harrison 9. juli 1964 i San Francisco i California) er en amerikansk sanger, gitarist, skuespiller og modell.
Love er enken etter Kurt Cobain, frontmann i Nirvana. Sammen har de datteren Frances Bean Cobain. 


== Musikkarriere ==
Courtney Love var vokalist i Faith No More en kort periode på starten av 1980-tallet. Samtidig var hun med i Sugar Baby Doll sammen med Kat Bjelland og Jennifer Finch.
Senere var hun med å danne bandet Babes in Toyland, også sammen med Bjelland. Courtney dannet siden bandet Hole i 1989, som offisielt ble oppløst i 2002. Nå er hun solo-artist.
I starten av karrieren lyktes Courtney mer som skuespiller og spilte blant annet i Sid & Nancy (film om Sid Vicious og Nancy Spungen) i 1986.
Courtney Love er kjent som en trendsetter og har fått æren for stilen «kinderwhore». Det diskuteres om hun har stjålet ideen fra Kat Bjelland, eller om det er omvendt.


== Diskografi ==


=== Album ===


==== Hole ====
The First Session 4-Track (1989)
Pretty on the Inside (1991)
Live Through This (1994)
My Body, the Hand Grenade (1997)
Celebrity Skin (1998)
Nobody's Daughter (2010)


==== Solo ====
America's Sweetheart (2004)


=== Singler og EP-er ===


==== Hole ====
Dicknail (1991)
Retard Girl (1991)
Teenage Whore (1991)
Beautiful Son (1993)
Miss World (1994)
Doll Parts (1995)
Violet (1995)
Softer, Softest (1995)
Ask for It (EP) (1995)
Gold Dust Woman (1996)
The First Session (EP) (1997)
Celebrity Skin (1998)
Malibu (1998)
Awful (EP) (1999)
Be a Man (2000)
Skinny Little Bitch (2010)


==== Solo ====
Hold on to Me (2004)
Mono (2004)


== Filmografi ==
Sid and Nancy (1986)
Straight to Hell (1987)
Tapeheads (1988)
1991: The Year Punk Broke (1992) (dokumentar)
Basquiat (1996)
Feeling Minnesota (1996)
Larry Flynt – skandalenes mann(1996)
Not Bad for a Girl (1996) (dokumentar)
Off the Menu: The Last Days of Chasen's (1997) (dokumentar)
Kurt & Courtney (1998) (dokumentar)
200 Cigarettes (1999)
Man on the Moon (1999)
Beat (2000)
Bounce: Behind the Velvet Rope (2000) (dokumentar)
Julie Johnson (2001)
Last Party 2000 (2001) (dokumentar)
Trapped (2002)
Mayor of the Sunset Strip (2003) (dokumentar)
(This Is Known as) The Blues Scale (2004) (dokumentar)
Miss June (2005) (currently in production)
Kid Interiør (2007) (reklamefilm)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Courtney Love på Apple Music 
(en) Courtney Love på Discogs 
(en) Courtney Love på MusicBrainz 
(en) Courtney Love på Spotify 
(en) Courtney Love på Songkick 
(en) Courtney Love på Last.fm 
(en) Courtney Love på Genius — sangtekster 
(en) Courtney Love på AllMusic 
(en) Courtney Love på Internet Movie Database 
(sv) Courtney Love i Svensk Filmdatabas 
(da) Courtney Love på Filmdatabasen 
(da) Courtney Love på Scope 
(fr) Courtney Love på Allociné 
(en) Courtney Love på AllMovie 
(en) Courtney Love hos Rotten Tomatoes 
(en) Courtney Love hos The Movie Database
Pausanias (kongemorder)

Pausanias var tjeneren/elskeren som myrdet Filip II av Makedonia i 336 f.Kr., muligens på oppfordring av Olympias og Aleksander den store. Han ble umiddelbart fanget og henrettet. 


== Eksterne lenker ==
Aleksanders liv Plutark
Wide Area Augmentation System

Wide Area Augmentation System eller WAAS er en teknologi for å øke presisjonen til GPS-signaler i Fastlands-USA og gir en presisjon på 1-2 meter horisontalt og 2-3 meter vertikalt i store deler av Canada og Alaska.
WAAS virker gjennom et nettverk av bakkestasjoner som mottar GPS-signaler og sender korrigert informasjon tilbake til en annen satellitt som igjen sender til GPS-mottakeren din.  Korrigeringen er nødvendig for å kompensere for atmosfæriske og andre forhold som forandrer GPS-signalet.
Noen produsenter av GPS mottakere kaller EGNOS, WAAS og MSAS for Satellitt Differensiell GPS (SDGPS).


== Se også ==
European Geostationary Navigation Overlay System (EGNOS) – den europeiske motparten
European Geostationary Navigation Overlay System

European Geostationary Navigation Overlay System eller EGNOS er en teknologi utviklet av European Space Agency. Teknologien forbedrer nøyaktigheten i GPS- og GLONASS-mottakere.  Det består av tre geostasjonære satellitter (i motsetning til navigasjonssatellittene) og et nettverk av bakke­stasjoner som måler avvik i navigasjons­signalene på grunn av atmosfæriske og andre forhold. EGNOS gir en posisjons­nøyaktighet på rundt 2 meter.
Noen produsenter av GPS-mottakere kaller EGNOS, WAAS og MSAS for Satellite Differensiell GPS (SDGPS).
Systemet skulle ha vært operativt i juni 2005, men ble først erklært operativt 1. oktober 2009. 


== Se også ==
Wide Area Augmentation System (WAAS) – det amerikanske motstykket
Galileo – det europeiske satellittnavigasjonssystemet


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
ESAs offisielle side om EGNOS.
223 f.Kr.


== Begivenheter ==
Antiokos III blir konge i Selevkidriket


== Dødsfall ==
Selevkos III, konge i Selevkidriket
Galileo (satellittnavigasjon)

Galileo er et system for satellittnavigasjon som etableres av Den europeiske union (EU) og Den europeiske romfartsorganisasjon. Systemet er ment som et alternativ til det militære og amerikansk-kontrollerte Global Positioning System (GPS) og det russiske GLONASS. Systemet ble gjort tilgjengelig for almenheten fra desember 2016 og var da basert på 18 satellitter. Et system med 30 satellitter ventes ferdig utbygd i 2020.
Kun EUs medlemsland får tilgang til det krypterte, avlyttingssikre signalet.


== Historie ==
Den 30. november 2007 ble EUs transportministre enige om at systemet skulle være operativt innen 2013. Galileo vil ha to operasjonssentre: et i nærheten av München og et i Fucino (130 km. øst for Roma). Systemet er oppkalt etter den italienske astronomen Galileo Galilei. Det forventes å være delvis operativt fra 2014 og fullstendig operativt fra 2020.Et av hovedargumentene for å sette i gang Galileo-prosjektet har vært å ha et system som er uavhengig av USA. USA kan når som helst stenge for all bruk av GPS i for eksempel en krigssituasjon, hvis de finner det hensiktsmessig.
Man forventer å oppnå følgende med Galileo:

En større nøyaktighet i posisjonsbestemmelsen for alle brukere, ned til meternivå.
Forbedret satellittdekning ved høye breddegrader. Dette vil være en fordel i nordlige regioner som Skandinavia.
Et system som er pålitelig også i krigssituasjoner.Den første testsatellitten, kalt GIOVE-A, ble sendt opp ved hjelp av en russisk Soyuz-Fregat-rakett den 28. desember 2005. Den 12. januar 2006 ble de første Galileo-navigasjonssignalene sendt fra GIOVE-A. En ny og mer avansert testsatellitt, GIOVE-B, ble sendt opp den 27. april 2008. De to første av de i alt 30 satellittene systemet skal bestå av, ble sendt opp 21. oktober 2011. To nye satellitter ble skutt opp 12. oktober 2012. Satellittene kalles opp etter vinnerne av en tegnekonkurranse for barn i alderen 9–11 år.Systemet ble 15. desember 2016 gjort tilgjengelig for allmennheten, og det var da skutt opp 18 satellitter. Systemet med 30 satellitter ventes ferdig utbygd i 2020.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Galileo (satellite navigation) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Vinnerbildene i tegnekonkurransen for navngivning av satellittene
187 f.Kr.


== Begivenheter ==
Selevkos IV blir konge i Selevkidriket


== Dødsfall ==
Antiokos III, konge i Selevkidriket
175 f.Kr.


== Begivenheter ==
Antiokos IV blir konge i Selevkidriket


== Dødsfall ==
Selevkos IV, konge i Selevkidriket
291 f.Kr.


== Begivenheter ==
Antiokus I blir medhersker i Seleukide-riket


== Fødsler ==
Lü Buwei, kinesisk politiker og kansler i føydalstaten Qin (d. 235 f.Kr.)


== Dødsfall ==
Menandros, athensk dramatiker (f. 342 f.Kr.)
164 f.Kr.


== Fødsler ==
Kleopatra Thea, herskerinne over Selevkidriket


== Dødsfall ==
Antiokus IV, konge i Seleukide-riket
306 f.Kr.


== Begivenheter ==
Seleukos I kroner seg selv til konge i Babylonia.
301 f.Kr.


== Begivenheter ==
Antigonos beseires av noen av Aleksanders generaler, og Seleukos I blir herre over Syria.
Fraortes

Fravartish eller Fraortes (regjerte fra 675 til sin død i 653 f.Kr.), sønn av Deiokes, var den andre kongen av Media og grunnleggeren av mediansk styre. Han var sønn av Dareios.Som sin far startet Fraortes kriger mot Assyria, men ble beseiret og drept av Ashurbanipal, kongen av Assyria.


== Referanser ==


== Kilder ==
Diakonoff, I. M. (1993). «PHRAORTES». Encyclopaedia Iranica, Vol. VI, Fasc. 5. 
Herodot (1960). Herodots Historie. Oslo: Aschehoug.
Deiokes

Deiokes var den første kongen av mederne, et iransk oldtidsfolk av indo-iransk opprinnelse i den historiske regionen Media innenfor dagens Iran. Han forente syv mediske stammer og ble deres dommer og leder fra 701 f.Kr. Etter syv års styre, trakk han seg, men mederne valgte ham til konge inntil 675 f.Kr. Deiokes bygde et palass i hovedstaden, Ekbatana, nå kjent som Hamadan.
Han ble av den greske historikeren Herodot omtalt som en klok og rettferdig hersker.


== Referanser ==


== Kilder ==
Herodot (1998). Herodots historie. Aschehoug i samarbeid med Fondet for Thorleif Dahls kulturbibliotek og Det norske akademi for sprog og litteratur. ISBN 8203180337.
Kyaxares

Kyaxares eller Hvakhshathra Keyxusru kurdisk (regjerte 625–585 f.Kr.) var den mest handlingsdyktige kongen i Media.
Han reorganiserte og moderniserte den mediske hæren og slo seg så sammen med kong Nabopolassar av Babylon. De allierte overkjørte det assyriske imperiet og ødela Ninive i 612 f.Kr.Etter denne seieren, erobret mederne det nordlige Mesopotamia, Armenia og noen viktige områder av Lilleasia, særlig Lydia.
Kyaxares var sønn av Fraortes og sønnesønn av Deiokes. Hans sønn Astyages etterfulgte ham som konge.Kong Kyaxares regnes som en stor helt for dagens kurdere. Ifølge den russiske historikeren Vladimir Minorsky snakket mederene proto-Kurdisk. Graven til Kong Kyaxares ligger i byen Suleimania i Kurdistan (Irak), mens  faren hans (Fraortes) er begravd i Mahabad, Iranske Kurdistan.


== Referanser ==


== Kilder ==
Diakonoff, I. M. (1993). «CYAXARES». Encyclopaedia Iranica, Vol. VI, Fasc. 5. s. 478-479. 
Herodot (1960). Herodots Historie. Oslo: Aschehoug. 
«Livius.org, Cyaxares». Besøkt 25.01.2019.
Place de la Concorde

Place de la Concorde er en plass i Paris, ved den nedre enden av Champs-Élysées, på nordsida av Seinen. Ved plassen ligger Tuileriene (Jardin des Tuileries). Fra plassen kan man se oppover Champs-Élysées og til Triumfbuen.


== Historie ==
Den åttekanta plassen ble tegna av Ange-Jacques Gabriel i 1755, og fikk navnet Place Louis XV. På nordsida fikk plassen to like bygninger, én på hver side av Rue Royale; disse er eksempler på periodens arkitektur. Bygningene romma i begynnelsen regjeringskontorer, og den ene er fortsatt hovedadministrasjon for den franske marinen. Den andre er omgjort til luksushotell, Hôtel de Crillon.
Under den franske revolusjon ble statuen av Ludvig XV revet ned og plassen ble omdøpt til Place de la Révolution. Det gamle regimet hadde brukt plassen som offentlig rettersted; nå ble det reist en giljotin på plassen. Den 21. januar 1793 ble Ludvig XVI giljotinert her, og senere Marie Antoinette. Under den store terroren ble både Lavoisier, Danton og Robespierre henretta her. På én måned i 1794 ble over 1300 mennesker henretta.
Under thermidor-reaksjonen fra 1795 begynte myndighetene å kalle plassen Place de la Concorde, og i 1830 ble navnet gjort offisielt.


== Obelisken ==

Den 23 meter høye obelisken midt på plassen var en gave fra visekongen av Egypt til Louis-Philippe i 1836. Den er en 3300 år gammel granittobelisk fra Luxor med hieroglyfer som lovpriser farao Ramses II. I 1998 ble obelisken påsatt en gullbladet pyramide på toppen, til erstatning for den opprinnelige, som var antatt stjålet i 6. århundre f.Kr. Obelisken ligger på den såkalte Axe historique.
USAs ambassade ligger i det nordvestre hjørnet av plassen. Mot nord ligger Madeleine-kirken. Hovedkvarteret til Det internasjonale bilsportforbundet (FIA) ligger også ved Place de la Concorde.
Marino Ascanio Caracciolo

Marino Ascanio Caracciolo  (født 1468 i Napoli i Italia, døde 28. januar 1538 i Milano) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet Den romerske kurie.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Caracciolo stammet fra en patrisierfamilie i kongedømmet Napoli. Han studerte i Milano under oppsyn av kardinal Ascanio Sforza.


=== Karriere ===
Han ble i 1513 Milanos ambassadør i Roma. I 1515 var han orator for hertugen i Milano ved femte laterankonsil.
Han var pave Leo Xs nuntius til keiser Maximilian I ved Riksdagen i Augsburg. Ved Riksdagen i Worms samarbeidet han og Girolamo Aleandro for den katolske tros sak, og lyktes i å få riksdagen til å beordre Martin Luthers verker brent. Senere var han meglingsmann mellom kong Henrik VIII av England og keiser Karl V og lyktes i å stifte fred mellom de to monarkene. Han var to ganger keiserlig utsending til det venetianske senat, og bevirket opprettelsen av en allianse mellom keiser og senat. Han var pavelig nuntius til det keiserlige hoff 1520–1523.


=== Biskop ===
I januar 1524 ble han biskop av Catania på Sicilia, men fratrådte allerede i juli samme år til fordel for sin bror Scipione Caracciolo. Etter at broren døde i oktober 1529 ble han på nytt utnevnt til biskop av Catania, men fratrådte igjen i mars 1530, da til fordel for Ludovico Caracciolo.


=== Kardinal ===
Han ble kreert in pectore til kardinal i konsistoriet den 21. mai 1535, publisert ved konsistoriet 31. mai 1535. Han fikk Santa Maria in Aquiro som tittelkirke.
Sammen med kardinalene Agostino Trivulzio og Francisco Quiñones var han legat til kongene Ferdinand av romerne og Frans I av Frankrike i juni 1536.Etter biskop Ludovicos død i september 1536 ble han for tredje gang utnevnt til biskop av Catania, men i januar 1537 fratrådte han igjen, denne gang til fordel for Nicola Maria Caracciolo.De andre kardinaler i samme slekt var Innico Caracciolo den eldre (kreert 1666), Innico Caracciolo den yngre (1715), Niccolò Caracciolo (1715), Giovanni Costanzio Caracciolo (1759), Diego Innico Caracciolo (1800) og Filippo Giudice Caracciolo (1833).


== Referanser ==


== Litteratur ==
Eubel, Conradus (ed.) (1923). Hierarchia catholica, Tomus 3 (latin) (second utg.). Münster: Libreria Regensbergiana. CS1-vedlikehold: Ekstra tekst: forfatterliste (link)


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church
Perdikkas I av Makedonia

Perdikkas I (gresk: Περδίκκας Α`) var konge av Makedonia fra rundt 700 til rundt 678 f.Kr.
Om Perdikkas fortalte den antikke historikeren Herodotos:

«Fra Argos flyktet tre brødre til illyrere, etterkommerne til Temenos, Gauanes, Aeropos og Perdikkas; og dro videre fra illyrere inn i de øvre områdene av Makedonia, kom de til byen Lebaia.»«Nå da disse etterkommerne av Perdikkas var grekere, som de sa selv, hadde jeg selv mulighet til å vite og vil vise det i en senere del av min historie.»


== Referanser ==
Ararat

Ağrı (armensk: Արարատ; persisk: آرارات; hebraisk: אררט) er det høyeste fjellet i Tyrkia
Det er en snødekt, inaktiv vulkan i det nordøstre Tyrkia, 16 kilometer vest for den iranske grensa og 32 kilometer sørøst for den armenske. Fjellmassivet består av to topper, hvorav den høyeste er 5 137 moh og den lavere er 3 925 moh.Ararat er en stratovulkan, og var en aktiv vulkan før 2000 f.Kr. I juli 1840 ble området rammet av et jordskjelv, som ødela St. Jakob-klosteret og kapellet som befant seg der. Noe vulkansk aktivitet kan ha funnet sted da.Fjellet ble første gang besteget i 1829 av Friedrich Parrot.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Mount Ararat, Armenia fra NASA Earth Observatory
Global Volcanism Program
Niccolò Caracciolo

Niccolò Caracciolo  (født 8. november 1658 i Villa Santa Maria ved Teano i Italia, død 7. februar 1728 i Capua) var en av den katolske kirkes kardinaler. Han var tilknyttet den romerske kurie, blant annet som nuntius i Toscana. Han ble senere erkebiskop av Capua 1703–1728, og var innimellom regent for Roma.
Han ble kreert til kardinal i desember 1715 av pave Klemens XI, med dispens ettersom hans onkel også var kardinal.
Han deltok ved konklavet 1721 som valgte pave Innocens XIII, men ikke ved konklavet 1724 som valgte pave Benedikt XIII.
De andre kardinaler i samme slekt var Marino Ascanio Caracciolo (kreert 1535), Innico Caracciolo den eldre (1666), Innico Caracciolo den yngre (1715), Giovanni Costanzio Caracciolo (1759), Diego Innico Caracciolo (1800), og Filippo Giudice Caracciolo, Orat. (1833). På morssiden var han i slekt med kardinalene Francesco del Giudice (kreert 1690, det var hans morbror), og Niccolò del Giudice (1725).


== Eksterne lenker ==
Biografi på The Cardinals of the Holy Roman Church