jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Magne Hoseth

Magne Hoseth (født Hoset, 13. oktober 1980) er en norsk fotballtrener og tidligere fotballspiller som er hovedtrener for den færøyske klubben KÍ Klaksvík.Han signerte en ettårskontrakt med Viking 18. desember 2014.  Han har vunnet ett gull i Tippeligaen med Vålerenga og to med Molde.
Hoseth startet sin karriere i moderklubben Averøykameratene. I 1999 gikk han til Molde, hvor han fikk sin debut i Tippeligaen i sin første sesong. I en kvalifiseringskamp i Mesterligaen i 1999, scoret han de to siste målene i 4–0-seieren mot CSKA Moskva som sendte Molde til 2. kvalifiseringsrunde. Hoseth spilte så flere kamper for det norske U21-landslaget. Hoseth var Moldes toppscorer i 2001.Sommeren 2004 gikk Hoseth til den danske klubben FC København, men etter bare én sesong i klubben returnerte han til Norge, og signerte for Vålerenga. I 2005 vant han serien med Vålerenga. 19. juli 2006 signerte Hoseth en kontrakt med Molde ut sesongen 2010. Dette kjøpet kostet Molde fem millioner kroner.Etter å ha startet sesongen på benken grunnet en skade, fikk Hoseth mye spilletid i Eliteserien i 2009, og fikk også spilletid på landslaget, blant annet i 4–0-seieren over Skottland på Ullevaal i august.
Media staver etternavnet hans som både Hoset og Hoseth. Han er oppført i folkeregisteret som Hoset, men selv bruker han konsekvent Hoseth. Molde Fotballklubb og Norges Fotballforbund bruker skrivemåten Hoseth og det er også den som brukes på spillerdrakten.


== Meritter ==
 FC København

Danmarksmesterskapet: (1) 2004
Landspokalturneringen: (1) 2004
Royal League: (1) 2004 Vålerenga

Seriemester: (1) 2005 Molde

Seriemester i 1. divisjon: (1) 2007
NM: (2) 2013, 2014
Seriemester: (3) 2011, 2012, 2014


== A-landskamper ==
Kilde:


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Magne Hoset – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Magne Hoseth på Internet Movie Database 
(en) Magne Hoseth – UEFA 
(en) Magne Hoseth – Transfermarkt 
(en) Magne Hoseth – Transfermarkt (manager) 
(en) Magne Hoseth – national-football-teams.com 
(en) Magne Hoseth – FootballDatabase.eu 
(en) Magne Hoseth – Soccerway 
(en) Magne Hoseth – EU-Football.info 
(no) Magne Hoseth – Norges Fotballforbund 
(en) Magne Hoseth – FBref 
(es) Magne Hoseth – as.com
Flaggkvartermester

Flaggkvartermester var den høyeste underoffisersgraden i Sjøforsvaret frem til revisjonen i 1975. Graden tilsvarte stabssersjant i Hæren og Luftforsvaret. Distinksjonene var 2 brede galloner tilsvarende kvartermester.
Gradene kvartermester I klasse og flaggkvartermester opphørte 1. juli 1975, og befalet fikk henholdsvis offisersgradene fenrik og løytnant. Hærordningen av 1. januar 1977 gjorde at de eldste av de gamle flaggkvartermestrene fikk kapteinløytnants grad.


== Se også ==
Militære grader i Norge
Stortingsrepresentant

En stortingsrepresentant (historisk ofte kalt stortingsmann) er en folkevalgt til Norges nasjonalforsamling, Stortinget.
Det har siden stortingsvalget 2005 vært 169 representanter med henholdsvis 150 distriktsrepresentanter og 19 utjevningsmandat.


== Valgordning ==


=== Valgbarhet ===
For å være valgbar til Stortinget må man oppfylle kravene til stemmerett (være norsk statsborger, være fylt 18 år ved utgangen av valgåret og være eller ha vært folkeregisterført bosatt i Norge) og ikke være administrativ ansatt i et av departementene, diplomatiet eller være dommer i Norges Høyesterett.


=== Plikt ===
Kandidater er i utgangspunktet pliktig til å stille til valg om de blir nominert, noe som resulterte i at Samfunnspartiet nominerte en rekke kjendiser til Samfunnspartiets liste uten deres vitende og vilje. For å få fritak fra nominasjon må kandidaten enten være bosatt i en annen valgkrets, være medlem av et annet parti eller være innvalgt i forrige periode.


=== Distriktsrepresentanter ===
Distriktsrepresentantene velges ved forholdstallsvalg i flermannskretser i 19 valgkretser som tilsvarer de 19 fylkene som var før 2018 – med noen grensejusteringer foretatt i 2018 og 2020. Representantene fordeles etter St. Laguës modifiserte metode.


=== Utjevningsmandater ===

Hver valgkrets har en utjevningsmandat som blir fordelt mellom de partiene som har over 4 % av stemmene på landsbasis og har flest «ubrukte» stemmer.


== Ombudsplikten ==
En stortingsrepresentant velges for fire år av gangen. I løpet av denne fireårige valgperioden er representanten bundet til vervet, og har ingen mulighet til å forlate vervet. Det betyr at han eller hun verken kan fritas for eller frasi seg dette. Denne ordningen er også kjent som stortingsrepresentantens ombudsplikt, som er hjemlet i Grunnloven § 63.


== Permisjoner ==
Stortingsrepresentanter kan få innvilget permisjon ved sykdom, i forbindelse med fødsel og omsorg, ved deltakelse på delegasjonsreiser eller ved fravær av lengre varighet. Søknad om permisjon behandles av Stortinget etter innstilling av presidentskapet.Under permisjon beholder representantene godtgjørelsen i inntil 14 dager, med mindre de meddeler at de gir avkall på slik godtgjørelse. Stortingets presidentskap kan i noen tilfeller beslutte at en representant skal beholde godtgjørelsen ut over 14 dager.


== Lønn ==

Stortingsrepresentantene har en basislønn på 928 000 i tillegg har representanter som bor lengre enn 40 km unna Stortinget 169 kr/dag, mens lokale representanter mottar 75 kr i dagsgodgjørelse. I tillegg dekkes telefon og reiseutgifter for representantene.For stortingsrepresentanter er pensjonsalderen 65 år. Full alderspensjon gis etter 12 år og utgjør 66 prosent av den årlige godtgjørelsen til stortingsrepresentanter.


== Se også ==
Vararepresentant (Stortinget)
Liste over stortingsrepresentanter 2021–2025
Lister over stortingsrepresentanter


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Members of Stortinget – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Øks

Denne artikkelen handler om øks som redskap. For den symbolske bruken av øks i kunst- og kulturhistorien, se øks (symbol)

Ei øks er et redskap som består av et skaft, oftest av tre eller plast, og et hode som ofte er kileformet og av metall.  Økser har vært brukt til redskaper og våpen i lang tid, men den mest typiske bruken i dag er for å kløyve ved eller bearbeide treverk. Økser finnes i en rekke størrelser og utforminger for forskjellige formål. Til lafting brukes typisk en bile, en øks med et meget stort skjær.


== Konstruksjon ==
En øks består av:

Øksehode av et hard materiale (normalt jern), noen ganger bronse eller stein.
Eggen. den skarpe delen av øksehodet. De fleste økser har en enkelt egg, men det finnes også økser med dobbelt hode, som derved har egg på begge sider, såkalt bipennis.
Bakken eller øksehammeren, baksiden på hodet av enkelteggede økser. På stridsøkser og brannøkser har øksehammeren ofte en lang pigg.
Skaft som i de fleste tilfeller går gjennom et hull i øksehodet, parallelt med eggen. Ligger skaftet på tvers av eggen er det en tverrøks. Skaftet på vedøkser har ofte form som en ~, mens andre øksetyper ofte har rett skaft. Lengden på skaftet varierer, og de lengste stridsøksene kalles gjerne hellebard.


== Bruk ==
En kan bruke økser til å klyve eller hogge forskjellige materialer, særlig tre. Fordi økser gir en ekstra styrke og har en skarp egg, har de også vært brukt som våpen i nærkamp i krig. Spesialiserte økser for dette formålet kalles stridsøkser. En øks til å utforme trevirke kalles gjerne bile (snekkerbile, skipsbile).  Andre som bruker forskjellige slags økser, er brannmenn og klatrere.


== Historie ==
Øksen er et svært gammelt redskap. De eldste øksene som er funnet, såkalte håndøkser uten skaft, er to millioner år gamle og ble brukt av Homo habilis. I Skandinavia finnes økser av blant annet flint fra 8000-4000 f.Kr. og økser i kobber og bronse fra tidlig bronsealder (rundt 2000 f.Kr.).
En bonde fikk en stenøks i garnet i Fiskumvannet på slutten av 1700-tallet, Fiskumøksa er anerkjent som den aller fineste stridsøks fra norsk yngre steinalder og den ble levert til Universitetets Oldsaksamling i 1853.


== Øksetyper ==
Bile
Brannøks
Felleøks
Flintøks
Isøks
Klatreøks
Kløyveøks
Blinkeøks
Merkeøks
Sermoniøks
Skafthulløks
Skarpretterøks
Speiderøks
Stridsøkser:
Bondeøks
Skjeggøks
Daneøks
Hellebard
Kasteøks
Tomahawk
		
		
		
		


== Øks som symbol ==
Se egen artikkel øks som symbol.Økser har hatt en symbolsk funksjon i mange kulturer gjennom historien, blant annet innen heraldikken.


== Referanser ==


== Se også ==
Hoggjern
Hakke
Hammer
Sag


== Eksterne lenker ==
(en) Axes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Axe – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Kristian Henriksen

Kristian «Svarten» Henriksen (1911–2004) var en norsk fotballspiller og trener. I sin aktive karriere spilte Henriksen for Gleng, Sarpsborg, Lyn og Frigg. Han spilte også 28 A-landskamper for Norge samt 2 B-landskamper.
Henriksen var med i troppen til det legendariske Bronselaget fra 1936, men var ubenyttet reserve i OL-turneringen. Han fikk imidlertid spille to år senere da Norge for første gang deltok i fotball-VM. Henriksen beskrives som en humørspreder som alltid hadde en morsom kommentar på lager. Da Sverige scoret sitt niende mål i Norges første landskamp etter krigen (en kamp som endte 10–0 til svenskene) skal Henriksen ha sagt «Nå satsær vi på uavgjort, guttær» til lagkameratene.
Henriksen var norsk landslagstrener i 1958 og 1959. Da han døde, 92 år gammel, var han den siste gjenlevende spilleren fra Bronselaget og VM-troppen i 1938. 
Sammen med Fredrik Horn skrev han boken Bronselaget: En gullalder i norsk fotball. (1946)


== Referanser ==


== Litteratur ==
Brustad, Arne, red. (1952). Aktive fotballspillere. B. 1. Oslo: Idrettsforlaget. s. 752 sider. 
Norges Fotballforbund, red. (1952). Norges fotballforbund : 50 års boken 1902 - 30. april - 1952. Oslo. s. 196 sider.  [Metadata eksternlenke]


== Eksterne lenker ==
(en) Kristian Henriksen – Olympedia 
(en) Kristian Henriksen – FIFA 
(en) Kristian Henriksen – Transfermarkt 
(en) Kristian Henriksen – Transfermarkt (manager) 
(en) Kristian Henriksen – national-football-teams.com 
(en) Kristian Henriksen – WorldFootball.net 
(en) Kristian Henriksen – FootballDatabase.eu 
(en) Kristian Henriksen – Soccerway 
(en) Kristian Henriksen – EU-Football.info 
(no) Kristian Henriksen – Norges Fotballforbund 
(en) Profil på eu-Football.info
(en) Profil på www.footballdatabase.eu
(en) Profil på www.footballzz.com
(en) Profil på www.worldcup-history.com
(no) Publikasjoner av Kristian Henriksen i BIBSYS
Presteskap

Presteskap, geistlighet, kleresi, Clericus eller Clerus er en betegnelse på det formelle lederskapet innenfor en religion, spesielt innen kristendommen. Ordet kleresi kommer fra gresk κλῆρος (kliros), som i metaforisk forstand betyr «arv». De som tilhører kleresiet kan kalles klerikere eller klerker.
Organiseringen av presteskapet, hvilke oppgaver de utfører og deres status i forhold til andre troende varierer mellom de forskjellige religioner. De er vanligvis ansvarlige for ritualer ved livets milepæler, som for eksempel dåp, omskjæring, konfirmasjon, ektevigsel og begravelse. 


== Kristendom ==
Tradisjonelt finnes det tre grader innenfor det kristne presteskapet; diakon, prest og biskop. Innenfor disse gradene kan det også finnes flere nivåer, som for eksempel erkebiskoper. 
Ikke alle kirkesamfunn har alle de tre gradene, og presteskapets status varierer sterkt, fra å ha en svært sentral rolle innenfor all offentlig gudsdyrkelse, til å være de fremste blant likemenn. Noen kirkesamfunn har ikke noe presteskap, men i stedet utvalgte personer som leder menigheten, uten at disse har noen varig spesiell status.


=== Geistligheten som stand ===
Fra tidlig middelalder fikk geistligheten i kristne stater en særstilling i samfunnet og utgjorde i mye av Europa en egen stand, på mange måter sidestilt med adelen, og gjerne med de samme privilegiene (typisk skattefrihet). Geistligheten eide mange steder store jordegods og fikk en viktig politisk og administrativ rolle i statsadministrasjonen. Dette skyldtes ikke bare deres rolle som religiøse ledere, men også at de var den høyest utdannede gruppen i samfunnet og forvaltere av skriftkulturen. I middelalderen og frem til tidlig moderne tid hadde geistligheten som regel derfor også ansvaret for rettsvesenet og mange andre oppgaver i statsstyret. I Danmark-Norge var geistligheten sammen med adelen en av to privilegerte («frie») stender; biskopene var automatisk medlemmer av riksrådet og lenger ned i det kirkelige hierarkiet inntok prestene gjerne de fremste posisjonene i sine lokalsamfunn. I Europa oppnådde geistligheten flere steder suverenitet over landområder og dannet geistlige stater (jf. fyrstbiskop).


== Referanser ==
Håvard Flo

Håvard Flo (født 4. april 1970) er en norsk tidligere fotballspiller som har 26 A-landskamper. 
Flo scoret Norges mål i VM-kampen mot Skottland i 1998 og er notert med totalt sju landslagsmål.
I likhet med resten av Flo-klanen begynte Håvard Flo fotballkarrieren i Stryn Fotball, og han dro deretter til Sogndal. I 1995 gikk han til den danske klubben AGF Aarhus, og han spilte senere i tyske Werder Bremen og engelske Wolverhampton. I sistnevnte klubb fikk Flo aldri langvarig tillit, og han gikk gratis tilbake til Sogndal sommeren 2002 hvor han spilte siden.
Sommeren 2007 forsøkte Brann å hente Flo til klubben som erstatter for spissen Bengt Sæternes som ble solgt til OB. Da var det snakk om lån. Men både Anders Giske, sportslig leder i Sogndal, og Håvard Flo sa nei. 
Kampen mot Aalesund på Color Line Stadion skulle vere hans siste kamp i sogndaldrakten.
Han la opp som fotballspiller med en scoring på samvittigheten mot Aalesund.
Den 2. april 2010 annonserte Håvard Flo at han ville gjøre comeback for Sogndal, og han gjorde flere viktige opptredener for klubben den sesongen, som endte med seier i Adeccoligaen og nytt opprykk til Tippeligaen.
Den 2. november samme år annonserte Håvard Flo at han la opp for godt som fotballspiller, men han fortsetter i klubben i en rolle som koordinator.
Håvard Flo er fetter av fotballspillerne Jostein og Tore André Flo og onkel til sin tidligere lagkamerat i Sogndal, Per Egil Flo. Hans sønn; Fredrik Flo, er også i Sogndals A-stall.


== Karriere som spiller ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Håvard Flo på Internet Movie Database 
(en) Håvard Flo – FIFA 
(en) Håvard Flo – Transfermarkt 
(en) Håvard Flo – national-football-teams.com 
(en) Håvard Flo – WorldFootball.net 
(de) Håvard Flo – fussballdaten.de 
(en) Håvard Flo – EU-Football.info 
(no) Håvard Flo – Norges Fotballforbund 
(en) Håvard Flo – FBref
Hvalhai

Hvalhai (Rhincodon typus) er verdens største fisk. Den kan bli mer enn 15 m lang og veie over 20 tonn. Den er en sjelden fisk, utbredt langs kysten av de varmere strøk i Atlanterhavet, Stillehavet og Det indiske hav. Hvalhaiens hud kan bli opptil 10 cm tykk og er dermed den tykkeste huden av alle dyr.
Hvalhaien er filtereter og lever av å filtrere plankton og småfisk som den siler gjennom hornstråler på gjellebuene. Hvalhaien føder levende unger, og de er kun rundt 50 cm når de blir født.
Hvalhaien er ufarlig for mennesker og egner seg ikke til å spise. Dessuten er hvalhaien vernet i de fleste land.
Arten ble identifisert og beskrevet i 1828; i 1984 ble familien Rhincodontidae beskrevet.
Kunnskapen om hvalhaien er forholdsvis begrenset.
Det største pålitelig målte eksemplaret ble målt til 12,57 meter. Men det finnes hvalhaier på opptil 18-20 meter. Hvalhaien antas å kunne bli opp til 100 år gammel.Ved særlige tider samles hvalhaier på visse steder, som for eksempel Ningaloorevet utenfor det vestre Australia, Utila i Honduras, Holbox i Mexico, Pemba og Zanzibar i Tanzania, ved Donsol og Oslob på Filippinene, og ved kystene utenfor Djibouti, og ved Similian Islands i Thailand. Det er blitt svært populært for turister å snorkle med hvalhaien, og det tilbys arrangerte turer på de aktuelle stedene når det er sesong for det.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Rhincodon typus – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) hvalhai – oversikt og omtale av artene i WORMS-databasen 
(en) hvalhai i Encyclopedia of Life 
(en) hvalhai i Global Biodiversity Information Facility 
(en) hvalhai hos FishBase 
(en) hvalhai hos Fossilworks 
(en) hvalhai hos ITIS 
(en) hvalhai hos NCBI 
(en) Kategori:Rhincodon typus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
Rhincodon typus – detaljert informasjon på Wikispecies
Den internasjonale olympiske komité

Den internasjonale olympiske komité (offisielt navn (fransk): Comité international olympique; på norsk ofte forkortet IOK eller IOC) er en internasjonal organisasjon stiftet i 1894 etter forslag fra franskmannen Pierre de Coubertin og basert i Lausanne i Sveits. Organisasjonen administrerer De olympiske leker (OL), det vil si De olympiske sommerleker og De olympiske vinterleker. Organisasjonen eier de olympiske varemerkene og immaterielle rettigheter, og får sine midler gjennom salg og markedsføring av olympisk memorabilia, salg av medierettighetene til lekene samt av sponsorstøtte.
Den internasjonale olympiske komité avgjør arrangørby for OL, idrettslig program samt tid for lekene. Videre overvåker den gjennomføringen av dem i henhold til prinsipper og regler som er nedfelt i det olympiske charter. Egentlig var lekene kun for amatører. Senere har profesjonelle utøvere fått adgang i økende grad. Ingen utøver må imidlertid bære personlig reklame under OL.
Medlemmene av Den internasjonale olympiske komité blir vanligvis samlet til sesjon én gang hvert år. Der blir det valgt et arbeidsutvalg på 15 medlemmer, derav en president samt fire visepresidenter. Thomas Bach er president siden 2013.
Forskjellige saksområder blir behandlet i over 20 arbeidsgrupper, der også ikke-medlemmer medvirker.
Opprinnelig hadde Den internasjonale olympiske komité 14 medlemmer og skulle lede en olympisk bevegelse med det formål å jobbe for fredelig sameksistens mellom nasjonene gjennom å la ungdommer fra hele verden møtes i idrettskonkurranser. Som forbilde hadde en de antikke lekene i Hellas. De første moderne lekene ble arrangert i Athen i 1896. Siden 1924 har en også avholdt olympiske vinterleker.
IOK har i Norge møtt kritikk for å være et pampe- eller gubbevelde. Andre mener at IOK har gjennomført reformer siden 1990-tallet som gjør at organisasjonen har beveget seg bort fra dette stempelet. I analyser av nordmenns skepsis til OL i Oslo 2022, blir IOKs styresett trukket fram som en forklaring.


== IOKs presidenter ==
IOK har hatt ni presidenter siden komitéen ble grunnlagt i 1894. 


== Norske medlemmer i Den internasjonale olympiske komité ==
Henrik Angell (1905–1907)
Thomas Heftye (1907–1908)
Johan Sverre (1908–1927)
Thomas Fearnley (1927–1950, æresmedlem 1950–1961)
Olav Ditlev-Simonsen (1948–1966, æresmedlem 1966–1978)
Jan Staubo (1966–2000, æresmedlem 2000–2003)
Olaf Poulsen (1992–1994)
Gerhard Heiberg (1994–2017, medlem av Executive Board 2003–2011, æresmedlem fra 2017)
Kristin Kloster Aasen (2017– , medlem av Executive Board fra 2021)UtøverrepresentanterJohann Olav Koss (1998–2002)
Ådne Søndrål (2002–2006)
Ole Einar Bjørndalen (2014–2016)
Astrid Uhrenholdt Jacobsen (2021– )


== Se også ==
IOKs landkoder


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(mul) Offisielt nettsted 
(mul) Offisiell blogg 
(en) International Olympic Committee – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
Liste over nåværende IOK-medlemmer hos olympics.com
Liste over samtlige IOK-medlemmer hos olympedia.org
IOC (andre betydninger)

IOC har flere betydninger:

International Olympic Committee, engelsk for Den internasjonale olympiske komité
International Olive Council, Det internasjonale olivenråd
International Ornithological Congress
Iron Ore Company of Canada, en canadisk jernmalmprodusent
Rottefangeren fra Hameln

Rottefangeren fra Hameln er et tysk middelaldersk folkeeventyr som blant annet er bevart og spredt i brødrene Grimms versjon fra 1816.


== Handling ==
Historien utspiller seg i 1284 i byen Hameln som har pådratt seg en oppblomstring av rotter. En mann som påstår å være rottefanger tilbyr befolkningen sine tjenester. Rottefangeren tar fram fløyten sin og lurer rottene ned i elven Weser med fløytespillingen sin. Rottene drukner, men han får ikke betalt og forlater byen i sinne. Flere dager senere, den 26. juni, vender han tilbake. Mens folket er i kirken spiller han igjen på fløyten sin og lurer med seg byens barn inn i en grotte utenfor byen, der de forsvinner.
I brødrene Grimms versjon etterlates to barn – det ene blindt, det andre lamt – som kan rapportere hva som har skjedd.


== Historien ==
Historien er kjent siden 1300-tallet. Rottene ble imidlertid ikke introdusert i historien før slutten av 1500-tallet. 
Det er ikke kjent hva som kan ha gitt opphav til sagnet, men det finnes flere teorier. Barna kan ha kommet ut for en ulykke, kanskje druknet i Weser eller blitt begravet i et jordskred. De kan også ha blitt rammet av en epidemisk sykdom og forvist fra byen i et forsøk på å stoppe smitten; det kan dreie seg om pest (en tidlig variant av svartedauden) eller chorea. I så fall ville rottefangeren stå som et symbol for Mannen med ljåen.
Det finnes også teorier om at barna har gjort en pilegrimsferd eller reist østover i barnekorstog tidlig på 1200-tallet for å kolonisere. I disse tilfellene ville rottefangeren vært en voksen leder, kanskje en geistlig som tok barna med seg. Koloniseringsteorien holdes i dag som den mest sannsynlige, fordi det gikk barnekorstog fra Sentral-Europa mot Palestina i året 1212, som antakelig endte i dyp tragedie ved at barna omkom under kryssingen av Balkan og Anatolia til lands. Ingen av barna kom noen gang frem til Jerusalem men ble tatt til fange i Anatolia og solgt som slaver, bl.a. til Sultanen av Egypt. 


== Se også ==
Magiske Maurits og hans gløgge gnagere, barnebok fra 2001 med en vri på eventyret


== Eksterne lenker ==
Engelsk oversettelse av Robert Browning med illustrasjoner av Kate Greenaway, 1888
Denigomodu

Denigomodu er et distrikt i landet Nauru, og ligger vest på øya.
I dette distriktet er bostedet for fosfatarbeiderne fra NPC.
I distriktet ligger også:

Øyas sykehus.
NPCs sykehus.
NPCs hovedkvarter (NPC planning and construction)Distriktet har et areal på 0,9 km², og en befolkning på 1 700. Det er del av valgkretsen Ubenide.
Nibok

Nibok er et distrikt i landet Nauru. Det ligger vest på øya, og har et areal på 1,6 km², og en befolkning på 460. I Nibok ligger NPCs field workshops. Nibok er del av valgkretsen Ubenide.
Buada

Buada er et distrikt og en valgkrets i landet Nauru. Det ligger sørvest på øya, og dekker den sentrale lagunen, et av øyas vakreste og mest romantiske steder. Det har et areal på 2,6 km² og har en befolkning på 980. Det får to representanter til parlamentet i Yaren.
Meneng

Meneng (eller Menen, tidligere Meneñ) er et distrikt og en valgkrets i landet Nauru. I dette distriktet ligger Menen Hotel, det dyreste av øyas to steder for turister å overnatte (det andre er et ungdomsherberge i Aiwo). Nær dette hotellet er Anibare-bukta.
Andre ting i Meneng er bl.a.:

Mobilstasjonen (the wireless station)
Statens hus (presidentens hjem; nylig nedbrent)
Regjeringens trykkeri (the Government Printing Office)
Meneñ stadion (bygges nå)Distriktet ligger sørøst på øya, med et areal på 3,1 km², og har en befolkning på 1400. Det velger inn 2 medlemmer til landets parlament i Yaren.
Naurus demografi

Naurus befolkning var 12 329 i juli 2002. En person fra øya kalles en nauruer.


== Befolkningsstruktur ==

Alder
0–14 år: 39,6 % (2 515 gutter, 2 366 jenter)
15-64 år: 58,7 % (3 578 menn, 3 656 kvinner)
65+ år: 1,7 % (108 menn, 106 kvinner)
Kjønn
ved fødsel: 1,05 gutter/jente
under 15 år: 1,06 gutter/jente
15-64 år:0,98 menn/kvinne
65+ år; 1,02 menn/kvinne
totalt: 1,01 menn/kvinne
Etnisitet
Naurisk 58 %
Andre øyfolk 26 %
Kinesere 8 %
Europeere 8 %
Religion: kristendom (to tredeler protestanter, en tredel romersk-katolikker). Også en stor del baha'i.
Språk:
Naurisk (offisielt)
Engelsk (offisielt) forstås og snakkes av de fleste, og blir brukt i de fleste kommersielle og statlige formål.


== Befolkningsdynamikk ==
Vekstrate: 1,96 %
Fødselsrate: 26,6 fødsler/1 000 innbyggere
Dødsrate: 7,06 dødsfall/1 000 innbyggere
Migrasjon: 0 migranter/1 000 innbyggere
Spedbarnsdød: 10,52 dødsfall/1 000 fødte barn
Forventet levealder
Kvinner: 65,26 år
Menn: 58,05 år
Totalt: 61,58 år
Fruktbarhetsrate: 3,5 barn/kvinne