jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Trofékone

En trofékone (etter engelsk throphy wife) er et spøkefullt kallenavn på en fysisk attraktiv kvinne som har giftet seg med en materielt vellykket mann. Begrepet brukes gjerne om en rik, vellykket mann som skiller seg fra sin første hustru, ofte med et generøst skilsmisseoppgjør, for å gifte seg med en ny, mye yngre kvinne. I noen tilfeller gjentar mønsteret seg med flere ekteskap.
Fenomenet med trofékoner har interessert antropologer fordi det kan sees som en form for seriemonogami, og noen hevder at det er analogt med polygami i andre samfunn.
Begrepet brukes ofte for å antyde at det for mannen er en måte å vise frem sin velstand og suksess for andre.
Ekteskapet mellom den tidligere Playboy-modellen Anna Nicole Smith og oljemagnaten J. Howard Marshall er et ekstremt eksempel på dette fenomenet. Da de giftet seg, var han 89 år gammel, mens hun var 26.


== Eksterne lenker ==
Mer enn luft og kjærlighet, besøkt 7. juli 2013
Carl Perkins

Carl Lee Perkins (født 9. april 1932 i Tiptonville, Tennessee, USA, død 19. januar 1998 i Jackson, Tennessee, USA) var en sanger, låtskriver og musiker av først og fremst rockabilly.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Carl Perkins’ foreldre var Fonie og Louise Brantley Perkins. Hans brødre het Jay og Clayton. Faren arbeidet på en forpaktet bomullsgård og tjente ikke meget. Familien hadde trange kår. Carl Perkins vokste opp i småbyen Tiptonville nordvest i Tennessee.
Gospelmusikk var en av hans tidligste musikalske inspirasjonskilder. Den hørte han sunget av de svarte landarbeidene på bomullsmarkene. Carl fikk sin første gitar da han var syv år gammel. Den hadde faren bygd av en sigarkasse, et kosteskaft og av tråder. .


=== Musiker ===
Carl Perkins var pionér i rockabilly, introdusert på 1950-tallet sammen med annen betydelighet innen rock'n'roll, Elvis Presley, en ny type sørstatsmusikk, basert på rhythm and blues og country. På et tidspunkt hadde både Perkins og Presley kontrakt med Sun Records. I desember 1955 spilte Carl Perkins inn sangen «Blue Suede Shoes» som hurtig ble signaturmelodien for rockabillygenren. Ettersom den var full av «hot licks» og «hipster cool» gjorde Presley sin egen versjon. Perkins originalversjon var dog den første rock 'n' roll-låten som samtidig havnet på toplistene for pop, country og rhytm and blues.
Perkins ble hardt skadet i en bilulykke, men etter at han frisknet til gjenopptok han sin karriere hos Sun Records og spilte i 1956 inn de klassiske rockabillysangene «Boppin' the Blues» og «Matchbox».
Perkins siste album Go Cat Go! ble utgitt i 1996, og på den medvirket de meste kjente navnene innenfor rock og populærmusikk noensinne, både som sangere, musikere og medkomponister til Perkins: Paul Simon, John Fogerty, Tom Petty, Bono, Paul McCartney, George Harrison, Ringo Starr, Johnny Cash og Willie Nelson. Takket være en tillatelse av Yoko Ono fikk man også benytte et opptak av avdøde John Lennon og dennes utgave av Perkins' «Blue Suede Shoes». På den måten ble dette en av de svært få platene hvor samtlige medlemmer av The Beatles deltar, uten å være The Beatles.
Carl Perkins døde i en alder av 65 år av strupekreft etter flere slag. Han er gravlagt i Ridgecrest Cemetery i Jackson, Tennessee. Hans kone Valda de Vere Perkins døde 15. november 2005 i Jackson, Tennessee.
Perkins ble i 1987 innvotert i Rock and Roll Hall of Fame.


== Plateutgivelser (utvalg) ==
Go Cat Go! (1996)


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Carl Perkins – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Carl Perkins på Internet Movie Database 
(en) Carl Perkins hos The Movie Database 
(en) Carl Perkins hos Internet Broadway Database 
(en) Carl Perkins på Apple Music 
(en) Carl Perkins på Discogs 
(en) Carl Perkins på MusicBrainz 
(en) Carl Perkins på Songkick 
(en) Carl Perkins på AllMusic 
Rockabillyhall: Carl Perkins
History of Rock
Utgivelser
Carl Perkins Article – by Dr. Frank Hoffmann
Embedsbolig

En embedsbolig er en bolig som følger et embede. Begrepet brukes om offisielle residenser for statssjefer, regjeringssjefer og andre høyere embedsmenn, og om pliktig bolig for ansatte i offentlige embeder. 
I tidligere tider har det i Norge fulgt embedsboliger med flere offentlige beskikkelser, bl.a som fogd, sorenskriver, prest, biskop, amtmann, offiserer og i noen grad lensmann. Med de fleste av boligene fulgte det en jordvei slik at stillingsinnehaveren samtidig ble gårdbruker. I dag er det i Norge bare statsministeren og prester i Den norske kirke som har obligatorisk embedsbolig.


== Et utvalg embedsboliger for politiske ledere ==


=== Norden ===
Bessastaðir – Islands president
Talludden, tidligere Ekudden – Finlands president
Statsministerboligen i Norge
Sagerska huset – Sveriges statsminister
Marienborg – Danmarks statsminister


=== Storbritannia ===
Downing Street 10 – statsministeren
Downing Street 11 – finansministeren
Chevening House – utenriksministeren
Chequers Court – statsministerens feriebolig
Carlton House Terrace – utenriksministeren
Dorneywood – finansministerens feriebolig
Admiralty House – finansministeren
Bute House – førsteministeren av Skottland
Lambeth Palace – erkebiskopen av Canterbury


=== USA ===
Det hvite hus – USAs president
Camp David – den amerikanske presidentens feriebolig
Number One Observatory Circle – USAs visepresident
Drumthwacket – guvernøren i New Jersey
Gracie Mansion – borgermesteren i New York
Manoogian Mansion – borgermesteren i Detroit
Badge

«Badge» er en sang som ble skrevet av Eric Clapton i samarbeid med George Harrison og delvis Ringo Starr (men sistnevnte blir ikke kreditert), og var opprinnelig en sang uten tittel. I løpet av innspillingen av albumet Goodbye for The Cream ble det lagd noter, og det eneste ordet på notearket som kunne tydes var «Bridge» – et merke for å markere en overgang. Claptons håndskrift var imidlertid så dårlig at da Ringo Starr tittet ned på det, trodde han det sto «Badge». Og det ble navnet på melodien.
Harrison har derimot fortalt en annen historie: 
Jeg hjalp Eric å skrive «Badge», vet du. Hver av dem (medlemmene av Cream) måtte komme opp med hver sin sang for det albumet «Goodbye Cream», og Eric hadde ikke skrevet sin. Vi jobbet vendt mot hverandre, og jeg skrev på teksten. Da jeg kom til midtpartiet skrev jeg «bridge». Eric leste det opp ned og begynte å le: «Hva er BADGE?» spurte han. Etterpå spaserte Ringo drukken inn og ga oss den tekstlinja om svanene som lever i parken.
Det kan også nevnes at mellompartiet var det stedet som ga melodien et løft og kraft. For å øke melodiens stemning kjørte Clapton gitaren gjennom en Leslie-høyttaler.
Både kritikere og fansen fortsatte å peke på at mellompartiet var det beste som noen gang kom ut av The Cream. Det var også det samme mellompartiet som ga inspirasjon for Harrisons senere Beatles-sang «Here Comes the Sun» for albumet Abbey Road, og den ville faktisk dukke opp to ganger til på slutten av to andre spor fra Abbey Road: «You Never Give Me Your Money» og «Carry That Weight».


== Musikere ==
Eric Clapton – gitar og sang
Jack Bruce – bassgitar
Ginger Baker – trommer
Felix Pappalardi – piano og mellotron
«L'Angelo Misterioso» (alias for George Harrison) – rytmegitar og kor


== Eksterne lenker ==
Teksten
Bodø Kristelig Folkeparti

Bodø Kristelig Folkeparti er Kristelig Folkepartis lokallag i Bodø


== Bodø Kristelig Folkepartis bystyrerepresentanter ==
2003-2007 (2 representanter):
Geir Nordkil (gruppeleder)
Else-Marie Torp


== Valgresultat ved kommunevalg ==
2003: 4,3 prosent
1999: 5,1 prosent


== Eksterne lenker ==
Bodø KrFs hjemmesider
Within You Without You

«Within You Without You» er en sang skrevet av George Harrison og innspilt med en gruppe indiske musikere uten hjelp fra de andre medlemmene av The Beatles. Dette var den andre sangen fra Harrison som var utstrakt inspirert fra klassisk indisk musikk etter «Love You To». Den ble utgitt i 1967 på The Beatles legendariske Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band-album. Det var den siste sangen på albumet som ble gjort ferdig.
Harrison skrev sangen som et stykke for 30 minutters framføring. Han trimmet den ned til en miniversjon for albumet. Latteren på slutten av melodien var Harrisons egen ide for å lette stemningen og følge albumets tema. Noen mente at det betydde at de andre medlemmene lo av Harrisons komposisjon, men det er altså ikke tilfelle.
«Within You Without You» var skrevet på et orgel til gammel venn av the Beatles, den tyske musikeren og kunstneren Klaus Voormann, da «mengder av joints ble røykt». Harrison søkte etter indiske musikere til å hjelpe ham å spille inn sangen, skjønt ingen av dem blir kreditert på platen. Av de to som faktisk ble kreditert var produsent George Martin som arrangerte strykerseksjonen og fikk utbetalt 33 pund for jobben og assistent Neil Aspinall som spilte tambura, et slags bulgarsk strengeinstrument.


== Kilder ==
Beatles-Discography.com Beatles Songs – W, oppdatert pr 31. januar 2005


== Eksterne lenker ==
Sangtekst
Alan W. Pollacks notat om «Within You Without You»
Kirsten Hasvoll

Kirsten Hasvoll (født 18. juli 1951) er norsk politiker for Sosialistisk Venstreparti i Bodø kommune og  fylkesstyreleder i Nordland SV.


== Politiske verv ==
Varaordfører i Bodø fra 2003 til 2007 
Vararepresentant nr. 4 for Nordland SV i Stortinget i perioden 2005-2009


== Tillitsverv i politiske partier ==
Fylkesstyreleder Nordland SV


== Referanser ==
The Chiffons

The Chiffons var ei jentegruppe som opprinnelig oppsto i området The Bronx i New York i 1960. Gruppa besto av Judy Craig (førstesanger), Patricia Bennett, og Barbara Lee. Sylvia Peterson ble medlem av gruppa i 1963. De skiftet en stund navn til «The Four Pennies», ikke til å forveksles med ei engelsk gruppe av samme navn.
Gruppa hadde allerede spilt inn en håndfull singler da de fikk førsteplass på hitlistene i USA med sangen «He’s So Fine». George Harrisons sang fra 1971, «My Sweet Lord», var musikalsk svært lik og et juridisk krav om overtredelse av rettigheter kom for retten. En dommer dømte senere at Harrison ubevisst hadde plagiert den førstnevnte sangen og deler av inntektene ble dømt til eierne av «He’s So Fine». Harrison kjøpte senere rettighetene til «He’s So Fine». Pussig nok spilte The Chiffons inn sin versjon av «My Sweet Lord» i 1975.
The Chiffons’ første hit var sanger av komponistparet Gerry Goffin og Carole King; «One Fine Day», «Sweet Talkin' Guy» og «I Have a Boyfriend». Den sistnevnte sangen ble spilt på radioen og ble avbrutt for å meddele at president John F. Kennedy var blitt myrdet i Dallas.
Craig forlot gruppa i 1968 og de resterende fortsatte som en trio. I 1992 døde Lee av et hjerteattakk og Craig ble gjenforent med gruppa. Peterson trakk seg helt tilbake rett etter og ble erstattet av Connie Harvey. Harvey forlot siden gruppa for å søke en solokarriere og da pensjonerte også Bennett seg. Craig har fortsatt med erstatninger av andre sangere.


== Plateutgivelser (som The Four Pennies) ==
Singler (amerikansk plassering i parentes)

1963 «My Block» (US #67)
1963 «When the Boy's Happy» (US #95)


== Plateutgivelser (som The Chiffons) ==
Standard albums

1963: He's So Fine (US #97)
1963: One Fine Day
1966: Sweet Talkin' Guy (US #149)
1970: My Secret LoveSamlealbum

1974: Everything You Always Wanted to Hear by the Chiffons but Couldn't Get
1979: The Chiffons Sing the Hits of the 50's & 60's
2004: Absolutely The Best!Singler

1961: «Tonight's the Night» (US #76)
1963: «He's So Fine» (US #1)
1963: «One Fine Day» (US #5)
1963: «When the Boy's Happy (the Girl's Happy Too)» (US #95)
1963: «A Love So Fine» (US #40)
1963: «I Have a Boyfriend» (US #36)
1964: «Sailor Boy» (US #81)
1965: «Nobody Knows What's Goin' On (in My Mind But Me)» (US #49)
1966: «Out of This World» (US #67)
1966: «Stop, Look and Listen» (US #85)
1966: «Sweet Talkin' Guy» (US #10)
1968: «Up on the Bridge»
1970: «So Much in Love»
1971: «Main Nerve»
1975: «My Sweet Lord»
1976: «Dream Dream Dream»


== Eksterne lenker ==
(en) The Chiffons – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) The Chiffons på Internet Movie Database 
(en) The Chiffons på Discogs 
(en) The Chiffons på MusicBrainz 
(en) The Chiffons på Spotify 
(en) The Chiffons på Songkick 
(en) The Chiffons på Last.fm 
(en) The Chiffons på AllMusic
Billy Preston

Billy Preston (født 2. september 1946 i Texas, død 6. juni 2006) var en amerikansk soul- og rhythm and blues-musiker kjent som pianist og organist for artister som Ray Charles, Sam Cooke, Red Hot Chili Peppers, Eric Clapton, Little Richard, The Jackson 5, Sammy Davis jr., Aretha Franklin, Bob Dylan og The Rolling Stones. 
Hans kanskje aller mest kjente samarbeidspartnere var The Beatles, etter at han medvirket på sangen «Get Back» og satte sitt preg på denne med sitt Rhodes el-piano. For denne medvirkningen ble han den første ikke-Beatle som ble kreditert som musiker på en Beatles-utgivelse (singelen Get Back/Don't Let Me Down, utgitt 1969). Da singlen ble gitt ut, reagerte mange på at Preston var kreditert. I et 1969-intervju sa John Lennon: «Folk må slappe av. Det står ikke 'Billy Preston i stedet for The Beatles'. Det står 'The Beatles MED Billy Preston'.» Preston spilte også orgel på sangen «Let It Be», og var med som den femte musikeren på Beatles' aller siste konsertopptredenkonserten – konserten på taket av Apple-bygningen, Rooftop Concert, som utgjør en viktig del av filmen Let It Be. 
Etter samarbeidet med The Beatles jobbet han en del med George Harrison, og deltok på konserten The Concert for Bangladesh, som Harrison var initiativtaker til.
Preston slo også gjennom som soloartist. Hans første suksess som soloartist var singelen «That's The Way God Planned It» fra 1969 og albumet av samme navn. En av hans mest kjente låter og tidlige hits er instrumentalen «Outa-Space», som han ble belønnet med en Grammy for, og som ofte blir brukt signaturmelodi i en del radioprogram. Den ble fulgt av låter som «Will It Go Round In Circles» (1973), «Nothing from Nothing» (1974) og «With You I'm Born Again» (1980). 
I 2002 deltok han på The Concert for George.
Prestons musikk bærer ofte preg av hans gospel-bakgrunn og -erfaring. 
Han er også kjent for å ha komponert «You Are So beautiful», som var en stor hit for Joe Cocker.
Jazzmusikeren Miles Davis kalte en av sine komposisjoner «Billy Preston», som en hyllest til Preston selv.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Billy Preston – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Billy Preston på Internet Movie Database 
(sv) Billy Preston i Svensk Filmdatabas 
(da) Billy Preston på Scope 
(fr) Billy Preston på Allociné 
(en) Billy Preston på AllMovie 
(en) Billy Preston hos The Movie Database 
(en) Billy Preston hos Internet Broadway Database 
(en) Billy Preston hos Behind The Voice Actors 
(en) Billy Preston på Discogs 
(en) Billy Preston på MusicBrainz 
(en) Billy Preston på Spotify 
(en) Billy Preston på Songkick 
(en) Billy Preston på Genius — sangtekster 
(en) Billy Preston på AllMusic
Hampshire Constabulary

Hampshire Constabulary er en regional britisk politistyrke med ansvar for Hampshire og Wight i det sørlige England. Området inkluderer byene Winchester, Southampton og Portsmouth; hovedkvarteret ligger i førstnevnte by.
Styrken ble opprettet i 1967 ved at flere eldre styrker i området ble slått sammen.
Suffolk Constabulary

Suffolk Constabulary er en regional britisk politistyrke med ansvar for grevskapet Suffolk i England. 
Det meste av området er landsbygd og kystområder. Det er delt i tre territorier: Eastern, Western og Southern Area, med hovedkvarterer i henholdsvis Halesworth, Bury St. Edmunds og Ipswich. Sistnevnte er også hovedkvarter for hele styrken. 
Styrken ble opprettet i 1974 ved at West Suffolk Constabulary og East Suffolk Constabulary ble slått sammen. Dette var andre gang de ble slått sammen; første gang var i 1869, men i 1899 ble de delt igjen. Andre, mindre styrker hadde innlemmet i de to før sammenslåingen i 1974. 
I en rapport fra Home Office i mars 2006 ble det foreslått at Suffolk Constabulary skal slås sammen med nabostyrkene Norfolk Constabulary og Cambridgeshire Constabulary. Årsaken er at de tre er for små i forhold til det man mener er optimalt for moderne politiarbeid. Den nye styrken vil dekke hele East Anglia. 
Kontrollmyndigheten er Suffolk Police Authority, som har 17 medlemmer, derav ni folkevalgte rådsmedlemmer, tre magistrater og fem uavhengige.
Lamberto Dini

Lamberto Dini (født 1. mars 1931) er en italiensk politiker og økonom, tidligere Italias statsminister, utenriksminister og justisminister.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Om Lamberto Dini på Senatets offisielle internettside
Ludwig von Benedek

Ludwig August Ritter von Benedek (født 14. juli 1804 i Sopron i Ungarn, død 27. april 1881 i Graz) var en østerriksk hærfører. Benedek ble regnet som et militært geni, og kommanderte den keiserlige arméen i 1866 under slaget ved Königgrätz mot den prøyssiske arméen. Etter sitt knusende nederlag ble han fratatt sin kommando.


== Referanser ==
Rudolf Bultmann

Rudolf Karl Bultmann (født 20. august 1884 i Wiefelstede, død 30. juli 1976 i Marburg) var en tysk luthersk teolog og filosof. Han er kjent for arbeidet med å avmytologisere Det nye testamente, og spørsmålet om hvordan man skal tolke disse tekstene i dagens virkelighet.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Bultmann studerte teologi ved universitetene i Tübingen, Berlin og Marburg. Han ble ferdig med studiene i 1910, og var deretter privatdosent. 


=== Karriere ===
I 1916 ble han professor i Breslau, i 1920 i Gießen og i 1921 i Marburg. Stillingen som professor i studier av Det nye testamente i Marburg hadde Bultmann i 30 år før han ble professor emeritus i 1951. Bultmann ble i 1969 utnevnt til den tyske ordenen  Pour le Mérite für Wissenschaften und Künste.
Hans mest kjente tekst er foredraget Det nye testamentet og mytologien (tysk: Neues Testament und Mythologie), som ble publisert i 1941. Det var ikke før etter andre verdenskrigs slutt at verket ble alment kjent, men det vakte da stor debatt. Dette foredraget regnes av mange som banebrytende når det gjelder lesning av bibelske tekster i en moderne setting.


=== Det mytiske verdensbilde ===
Bultmann betegner Det nye testamentes verdensbilde som mytisk. Han hevdet at det ikke er noe eksklusivt kristent ved denne mytiske fremstillingen, og pekte på at man finner lignende fremstillinger i andre fororientalske skrifter fra samme tidsperiode. Den daværende mytiske stilen tekster ble skrevet i, hevdet Bultmann, lå til grunn for fremstillingen av Jesus som veien til frelse i Det nye testamente.
Denne mytisk pregede forkynnelsen er ifølge Bultmann ikke lenger relevant for det moderne menneske, da man ikke lenger har det mytiske verdensbildet. Han hevdet derfor at verdensbildet i Det nye testamente ikke var å regne som forpliktende, da dette ville føre til at folk måtte ofre sitt intellekt for sin tro, noe som ville være i strid med den kristne tros vesen.


=== Formhistorie ===
I motsetning til mange andre teologer innenfor den tyske liberale bibelforskningen var ikke Bultmann så opptatt av å forske på den historiske Jesus. Siden Det nye testamente består av mange sjangre som egentlig var muntlige, tenkte Bultmann og andre formhistorikere at disse var blitt skapt i bestemte miljø til bestemte formål. Hovedfokus for Bultmanns forskning lå derfor på de tidlige kristne og deres budskap om Jesus.


== Referanser ==
Corina Casanova

Corina Casanova (født 4. januar 1956 i Ilanz) er en sveitsisk kristeligdemokratisk politiker. Fra 1. januar 2008 til 31. desember 2015 var hun forbundskansler. Hun begynte som politiker i Sveits' parlament i 1992. Fra 2005 var hun visekansler i Sveits.
Casanova vokste opp i Graubünden, og tok artium i Chur i 1977. Deretter studerte hun jus i Freiburg im Üchtland, og fullførte studiene i 1982. Hun fikk advokatbevilling i 1984 og jobbet for Giusep Nay, som senere ble Sveits’ høyesterettsjustitiarius. Casanova var også Røde Kors-delegat i Sør-Afrika, Angola, Nicaragua og El Salvador, og ble senere ansatt i Sveits' parlament og deretter som rådgiver for de sveitsiske føderale regjeringsmedlemmene Flavio Cotti og Joseph Deiss. I august 2005 valgte det sveitsiske parlamentet henne til visekansler.Casanova snakker retoromansk, tysk, fransk, italiensk, engelsk og spansk.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Biografi
Aedeagus

Aedeagus er betegnelsen på forplantningsorganet til hannlige insekter. 
Under paringen sprøyter aedeagus sæd inn i hunnindividets ovipor.
Dude, Where’s My Car?

Dude, Where's My Car? er en filmkomedie fra 2000 om to dagdrivere som våkner opp etter en vill fest bare for å finne ut at bilen deres er borte. 
Filmen fikk dårlige kritikker, selv fra en del kritikere som uttalte at de liker dumme filmer. Noen påsto at filmen var for lik hasjfilmen Half-Baked. Dude, Where's My Car? har imidlertid greid å oppnå en viss kultstatus, og den spilte inn store beløp ved kinosalene rundt om i verden.
Filmen ble regissert av Danny Leiner, og hadde Ashton Kutcher og Seann William Scott i hovedrollene. Rollefigurene deres er veldig like deres respektive rollefigurer fra Et syttitallsshow og American Pie.
Brent Spiner, John Melendez, Andy Dick, Michael Ray Bower, og Fabio Lanzoni har alle cameoopptredener i filmen.


== Rolleliste ==


== Handling ==
Jesse og Chester våkner i bakrus, uten å huske hvordan de kom seg hjem den natten. Huset deres er fylt med dessertbokser, og det er en sint beskjed fra kjærestene deres på telefonsvareren. De går ut av huset, og oppdager at Jesses bil er borte, og i den lå presangene de skulle gi til sine kjærester på ettårsdagen for forholdene deres. Dette får Jesse til å utbryte filmens tittelspørsmål: «Dude, where's my car?» 
Duoen begynner å gå opp skrittene sine fra kvelden før, slik at de skal finne ut hvor de forlot bilen. På veien møter de en transkvinne som stripper, UFO-tilhengere, romvesner og en strutsebonde.


== Oppfølger ==
En planlagt oppfølger, Seriously Dude, Where's My Car er i produksjon fra mars 2006. Den skal inneholde begge hovedrolleinnehaverne fra den første filmen, selv om Seann William Scott uttalte at han ikke skulle delta i oppfølgeren på et australsk TV-show.


== Annet ==
Ordet «dude» blir uttalt 85 ganger i filmen
Bilen er en Renault 5


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Dude, Where's My Car? på Internet Movie Database 
(no) Dude, Where's My Car? hos Filmfront 
(sv) Dude, Where's My Car? i Svensk Filmdatabas 
(da) Dude, Where's My Car? i Danmark Nationale Filminstitut 
(fr) Dude, Where's My Car? på Allociné 
(nl) Dude, Where's My Car? på MovieMeter 
(en) Dude, Where's My Car? på AllMovie 
(en) Dude, Where's My Car? på Turner Classic Movies 
(en) Dude, Where's My Car? på Rotten Tomatoes 
(en) Dude, Where's My Car? på Metacritic