jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Engabreen

Engabreen ligger i Meløy kommune og er en brearm av Svartisen. Engabreen «renner» ned til ca. 10 moh (2004) der den tidligere kalvet i Engabrevannet ved gården Engen. Det er mulig at breen skulle kalles Engenbreen, da stedet Enga ligger flere kilometer unna. Pr 2010 har brearmen trukket seg tilbake over 100 meter.


== Geografi ==
Sør for Holandsfjorden ligger Svartisen på omtrent 600 til nesten 1600 meter over havet. Det meste av breplatået ligger 1200-1400 moh. Den nederste brekanten varierer i høyde og ender omtrent 7 – 40 meter over havet. Brearmen har trukket seg kraftig tilbake etter rundt 1910 da isen dekte hele Engabrevannet. Breen har hatt flere framstøt de siste femti årene, det siste på 1990-tallet. Årlig frontposisjonendring er målt siden 1903, og breens massebalanse er målt siden 1970. Målingene gjøres av NVE og Statkraft. Ikke langt fra brearmen, på 1070 moh. ligger Tåkeheimen, en hytte eid og drevet av Bodø og Omegns Turistforening. Fjelltoppen Helgelandsbukken på 1454 moh. ligger også like ved. Det er en vanntunell i front av Svartisens grense mot Holandsfjorden. Tunellsystemet ('takrenne') går også under Engabreen og samler og fører smeltevann til Svartisen kraftverk i Nordfjorden av Holandsfjorden. Under Engabreen ligger Svartisen Subglasiale Observatorium.


== Turisme ==
Denne brearmen ned fra Svartisen har vært et trekkplaster for turister fordi den har en enkel adkomst og kan sees fra fjorden. Cruiseturismen startet på 1890-tallet og blomstret opp på 1920-tallet. Listen over skip som har besøkt fjorden ved Engabreen omfatter også SS «Norway» (4. august 1984) og franske SS «Lafayette» på 36 000 tonn (5. august 1934). Etter tusenårsskiftet har tallet på besøkende som kommer på land ved isen variert mellom ca. 20 000 og 25 000 besøkende per år. I 2001 var tallet 21 000. Av disse kom ca. 40 % med turbåt fra Hurtigruten og 17 % med cruiseskip. 
Det er mulig å leie kano for padling på Engabrevannet, og guidede turer opp på brearmen arrangeres (nødvendig utstyr kan leies). Turer arrangeres også opp på isbreplatået (Vestisen av Svartisen). Fottur opp på Helgelandsbukken (1454 moh) gir utsikt over breplatået, stupbratt utsikt over fjorden nedenfor samt fjell, øyer  og skjærgård.


== Svartisen Subglasiale Laboratorium ==
Ved siden av bretungen, ca. 600 moh. ligger en tunellinngang som fører inn i det glasiologiske forskningslabaratoriumet «Svartisen Subglasiale Laboratorium» («Brelaboratoriet») i fjellet under isen. Der kan forskere studere grunnleggende glasiologiske problemstillinger som isens bevegelse, kjemi i vann og is, erosjonen der isbunnen sklir og skraper over fjellet og vannets drenering under breen. I Brelaboratoriet finnes to åpninger inn under isen hvor forskere fysisk kan komme til under isen og for eksempel ta prøver av isen og måle breens trykk og bevegelser. Dette er det eneste kjente stedet i verden hvor man kan gjøre studier ved slike vilkår under ca. 200 meter tykk ismasse.


== Eksterne lenker ==
Svartisen Subglacial Laboratory, NVE
Forskning.no: Laboratoriet under Svartisen
NVEs sider om Engabreen
NVEs sider om breer i Norge
turliv.no - med informasjon og bilder fra Svartisen/brefallet Engabreen
Dokumentasjonsvitenskap

Dokumentasjonsvitenskap er studiet av produksjon, bruk og organisering av dokumenter. Dokumentasjon har tradisjonelt vært knyttet til skriftlige medier som papir, bøker, bilder eller lydopptak. Det finnes imidlertid forskjellige former for dokumentasjon som taler, uniformer, folkedrakter, statuer, konsertopptak og digitale media, som nettsider, YouTube og Facebook. De dokumenterer blant annet myndigheter, kulturer, kunst, kunnskap, personlige interesser og holdninger. Samtidig er det et voksende behov innen for de fleste samfunnsområder for dokumentasjon. 
Mangfoldet av dokumentasjonsformer har alltid vært en utfordring for institusjoner som arkiver, biblioteker og museer.


== I Norge ==
Lov om pliktavlevering ble vedtatt i 1989, da det ble bestemt at alle publiserte dokumenter uansett medieform skal avleveres til nasjonalbibliotek, ofte i syv eksemplarer.
Universitetet i Tromsø etablerte i 1996 faget dokumentasjonsvitenskap som et studium med basis i humanistiske, samfunnsvitenskapelige og teknisk-naturvitenskapelige disipliner. Dokumentasjonsvitenskap kan studeres til og med doktorgradsnivå og kan kombineres i ulike moduler innenfor dokumentstudier, dokumentproduksjon og bibliotekfag. Studiet er også godkjent utdanning for å bli bibliotekar.


== Eksterne lenker ==
Dokumentasjonsvitenskap Arkivert 10. juni 2007 hos Wayback Machine. ved Universitetet i Tromsø
NeXTSTEP

NeXTSTEP er et operativsystem som ble utviklet av NeXT Computer, Inc. for å kjøres på selskapets NeXT datamaskiner, uformelt kalt «sorte bokser» (black boxes). NeXTSTEP 1.0 ble utgitt 18. september 1989, og den siste versjonen, NeXTSTEP 3.3 ble utgitt tidlig i 1995. Etter utgivelsen av NeXTSTEP 3.2 bestemte NeXT å slutte seg sammen med Sun Microsystems for å utvikle OpenStep, en tverrplattformstandard for både Suns Solaris, Microsofts Windows og NeXTs egen versjon av Mach-kjernen.
I 1997 kjøpte Apple NeXT Computer og fikk med seg operativsystemet OpenStep på kjøpet. OpenStep ble da brukt som base i Mac OS X, og OpenSteps arv kan fortsatt sees i Cocoa-programmeringsspråket, hvor Objective-C bibliotek klasser begynner med NS. En gratis software-implementasjon av OpenStep standarden, GNUstep, finnes også.
Den første nettleseren, WorldWideWeb, ble utviklet på NeXTSTEP-plattformen, og mange av tastatursnarveiene i dagens nettlesere kommer opprinnelig fra de innebygde funksjonene i NeXTSTEP.
Modernisering

Modernisering er praksisen som involverer å endre betingelser eller vilkår for organisasjoner, grupper av mennesker eller samfunnet som en helhet, på en måte som endrer privilegiene til gruppen i tråd med moderne teknologi eller moderne kunnskap.
Ifølge sosiologen Peter Wagner kan modernisering bli sett på som prosesser og som offensiver. Den første definisjonen er ofte brukt av media og politikere, og foreslår at det er objekter (for eksempel datateknologi eller utdaterte lover) som gjør modernisering nødvendig eller ønskelig. Denne definisjonen gjør kritikk av modernisering vanskelig, siden den forutsetter at det er objektene, eller tingene, som former rammene for menneskelig samhandling. Definisjonen er statisk, i og med at den ikke har i seg handlende subjekt. Den siste definisjonen, moderniseringsoffensiver, setter i stedet handlende aktører i sentrum, og foreslår at det er disse som kontrollerer både ting og endringene som f.eks. datateknologien gjør mulig. Moderniseringsoffensiver blir da et produkt av menneskelig planlegging og samhandling, som kan bli både endret og kritisert.
Torhout

Torhout er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Torhout – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Zedelgem

Zedelgem er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Zedelgem – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Zuienkerke

Zuienkerke er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Zuienkerke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Anzegem

Anzegem er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Anzegem – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Bill Watterson

William Boyd Watterson II (født 5. juli 1958 i Washington, D.C.) er en amerikansk tegneserieskaper. Han skapte tegneserien Calvin and Hobbes, på norsk kjent som Tommy og Tigern.
I 1986 ble Watterson den yngste som har vunnet Reuben Award for «Outstanding Cartoonist of the Year» fra the National Cartoonists Society. Han vant den igjen i 1988 og var også nominert i 1992.
I 1989 vant Watterson Sproingprisen for beste utenlandske serie. Han vant den for den første norske Tommy og Tigern-boken.
Den siste Tommy og Tigern-stripen ble trykket 31. desember 1995. Watterson har siden begynt å male, ofte motiver fra Tommy og Tigern-stripene.


== Priser (Utvalg) ==


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Bill Watterson – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Bill Watterson på Internet Movie Database
Trådløst lokalt datanett

Trådløst LAN (engelsk wireless LAN, WLAN) er en samlebetegnelse på lokale datanett som benytter radiobølger til kommunikasjon. 
Det eksisterer flere standarder for trådløst LAN:
IEEE 802.11 er en samling standarder for WLAN, også kjent som Wireless Ethernet, fremmet av standardiseringsorganisasjonen IEEE.


== Standarder i IEEE 802.11-familien ==
Merk, IEEE = en standard utviklet av IEEE (Institute of Electrical and Electronics Engineers)

I tillegg har produsentene flere proprietære løsninger for økt hastighet. For eksempel gir D-Links «SuperG» 108 Mbit/s maks-hastighet, men da kun mellom utstyr fra den leverandøren.
Veldig populært på universiteter og høyskoler der det er en relativt billig, og ikke minst ryddig måte å få oppkobling til mange studenter samtidig. Dette har skjedd i takt med at stadig flere studenter har fått bærbare datamaskiner.
Man har allerede begynt å snakke om at WLAN kommer til å revolusjonere samfunnet. Blant annet har det norske militæret begynt å se på muligheten av et taktisk WLAN (se Eksterne lenker).
Når man sammenligner med andre teknologier er det viktig å være klar over at kapasiteten som oppgis pr. radiokanal (hhv. 54 Mbit/s og 11 Mbit/s) er brutto kapasitet og deles mellom flere samtidige brukere. Grunnet mye redundant informasjon for f.eks. feilkorreksjon som alltid brukes i radiosystemer er netto kapasitet vanligvis rundt halvparten av brutto kapasitet.


== Se også ==
Wi-Fi


== Referanser ==


== Se også ==
FON – gruppe av åpne WiFi-tilkoblinger.
WiMax og iBurst – teknologiske videreutviklinger som tillater dekning i store områder
Wardriving – kjøre med en bærbar PC eller PDA for å lokalisere trådløse nettverk.


== Eksterne lenker ==
FreeWLAN.Org En wiki for åpne trådløse nett med i all hovedsak åpne nett i NorgeTRADOK tester taktisk wlan
Straße des 17. Juni

Straße des 17. Juni («17. juni-gaten») er en stor gate i Berlin i fortsettelsen av Unter den Linden gjennom Tiergarten til Charlottenburg.  Den har fått navn etter østberlinernes oppstand mot det sovjetiskinnsatte kommunistregimet i DDR i 1953. Før 1953 het den Charlottenburger Chaussee. Under den kalde krigen lå gaten i Vest-Berlin, på den vestlige siden av Brandenburger Tor.


== Eksterne lenker ==
(en) Straße des 17. Juni (Berlin) – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Straße des 17. Juni (Berlin) – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Joe Strummer

John Graham Mellor (født 21. august 1952 i Ankara, død 22. desember 2002), var en britisk musiker. Han er mest kjent fra punkgruppa The Clash, der han var en av grunnleggerne, gitarist, låtskriver og sanger. Før han kom til The Clash, spilte Strummer i forskjellige band, bl.a. The Vultures og The 101'ers. Navnet Strummer tok han fordi han aldri kunne spille fingerspill på gitaren.
Strummer ble født i Ankara i Tyrkia. Hans far var diplomat slik at han har også bodd i Mexico City, Kairo og Bonn. Etter The Clash har Strummer spilt rytmegitar en kortere periode med The Pogues.
Strummers største suksess etter The Clash var med Joe Strummer & The Mescaleros. Joe Strummer sang duett sammen med Johnny Cash på sangen Redemption Song (Bob Marley). Denne finnes på CD boksen Johnny Cash Unearthed fra 2003.
Han døde i sitt eget hjem 22. desember, 2002 etter et hjerteinfarkt. Hans plutselige død, som var et resultat av en medfødt hjertelidelse, sjokkerte en hel generasjon fans som han har vært en inspirasjonskilde til.
En dvd-dokumentar kalt The Future Is Unwritten kom ut i 2007. Her intervjues bl.a. Bono, Martin Scorsese, John Cusack og tidligere medlemmer av The Clash.
Joe Strummer & The Mescaleros:

Rock Art And The X-Ray Style 1999
Global A Go Go 2001
Streetcore 2003


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Offisielt nettsted 
(en) Joe Strummer – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Joe Strummer – galleri av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Joe Strummer på Internet Movie Database 
(sv) Joe Strummer i Svensk Filmdatabas 
(da) Joe Strummer på Filmdatabasen 
(da) Joe Strummer på Scope 
(fr) Joe Strummer på Allociné 
(en) Joe Strummer på AllMovie 
(en) Joe Strummer hos The Movie Database 
(en) Joe Strummer hos Behind The Voice Actors 
(en) Joe Strummer på Apple Music 
(en) Joe Strummer på Discogs 
(en) Joe Strummer på Discogs 
(en) Joe Strummer på MusicBrainz 
(en) Joe Strummer på MusicBrainz 
(en) Joe Strummer på Spotify 
(en) Joe Strummer på Songkick 
(en) Joe Strummer på Genius — sangtekster 
(en) Joe Strummer på AllMusic
Rekruttering

Rekruttering betyr å skape tilgang, tilvekst eller fornyelse i en organisasjon eller en virksomhet. Formålet kan være å øke antallet soldater (hos nasjoner, gerilja- eller paramilitære styrker), eller å søke frem det man til enhver tid anser som kvalifisert arbeidskraft påfulgt av en eller flere ansettelser til en arbeidsplass, eller øke innbyggertallet i et landområde (som da Amerika rekrutterte sin befolkning fra Europa). Kriteriene for rekruttering er gjerne først og fremst utdanningsbakgrunn og arbeidserfaring, men eksempelvis alder, kjønn og bosted kan "under ellers like forhold" spille inn på avgjørelser om hvem man skal velge.
En del rekruttering av kandidater til stillinger i næringslivet foregår gjennom annonsering av ledige stillinger i media. For enkelte stillingskategorier er bruk av eksterne spesialister innen kandidatsøk og utvelgelse vanlig i prosessen med å finne kvalifiserte kandidater til en stilling.


== Norges militærvesen ==
En rekrutt er en tittel i Forsvaret som innehas av «ferske» vernepliktige soldater. Soldatene har status som rekrutt i rekruttperioden (rekruttskolen), som er de 1–3 første månedene av førstegangstjenesten. I rekruttperioden blir de kommende menige opplært i generelle militære disipliner, som bl.a. teltoppsett, skyting, sluttet orden og stridsteknikk. Når rekruttperioden er ferdig, blir soldatene satt i de stillingene de skal tjenestegjøre i resten av førstegangstjenesten (eller befalsskolen for de som går der).


== Se også ==
Yrkesområde
Jobbportal
Statsjobb
Avelgem

Avelgem er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Offisielt nettsted 
(en) Avelgem – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Kortrijk

Kortrijk (Courtrai på fransk) er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern. Kortrijk er den største byen i den sørvestlige delen av Flandern.


== Turisme ==


=== Arkitektur ===
Mye av byens middelalderarkitektur er intakt og er svært godt vedlikeholdt. Interessante steder er St. Maartenskerk, Onze-Lieve-Vrouwekerk, klokketårnet og den utmerkede arkitekturen langs den gamle havnen Broelkaai. 


=== Restauranter ===
Som de fleste belgiske byer har Kortrijk et rikt nasjonalt og internasjonalt serveringstilbud. In sentrum har mange restauranter.


=== Museer ===
Viktige museer i Kortrijk er

Museum voor Schone Kunsten;
Kortrijk 1302;
og Linmuseet;


== Samferdsel ==
De to store Europaveiene E17 og E403 krysser ved Kortrijk. Byen har også en stør jernbanestasjonen.
Lokalt domineres kollektivtrafikken av busser. Mange av byens gamle torg er bygget om og har nå flere etasjer med parkeringshus under seg.


== Kjente personer ==
Kjente personer som ble født, bodde eller døde i Kortrijk:

Jacobus Vaet (1529 – 1567)
Roelant Savery (1576-Utrecht, 1639)
Karel van Mander (1579–1623)
Jan Palfijn (1650–1730)
Hendrik Beyaert (1823 – 1894)
Paul Goethals (1832–1901)
Emmanuel Vierin (1869–1954)
Richard Acke (1873–1934)
George Wa (1871–1954)
Maurice De Bevere (1923–2001), serieskaper ("Morris"), Lucky Luke
Guido van Gheluwe (1926–),
Chris Lomme (1938)
Ann Demeulemeester (1959)
Piet Goddaer (1970), singer-songwriter ("Ozark Henry")
Laurence Courtois (1976)
Leif Hoste (1977)
Xavier Malisse (1980)
Lien Van de Kelder (1982)
Edmée Daenen (1985)
Alfred de Taeye (1905)


== Gallery ==

		
		
		
		
		
		


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Kortrijk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Kortrijk – galleri av bilder, video eller lyd på Commons
Deerlijk

Deerlijk er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Deerlijk – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Harelbeke

Harelbeke er en kommune i den belgiske provinsen Vest-Flandern.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(nl) Offisielt nettsted 
(en) Harelbeke – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Die Welt

Die Welt er en tysk avis med internasjonalt nedslagsfelt. Den ble etablert i 1946 med The Times som forbilde, utgis av Axel Springer-konsernet, har gjennomsnittlig 530 000 daglige lesere og kommer ut i 130 land. Avisens kjerneområder er politikk, næringslivsstoff og finans. Avisens hovedkontor var Hamburg til 1993, da avisen flyttet til Berlin. Politisk regnes avisen som borgerlig-konservativ og markedsliberal.
Die Welt er et av Springer-konsernets flaggskip, og en av Tysklands viktigste seriøse aviser. Dens hovedkonkurrenter er Frankfurter Allgemeine Zeitung (FAZ) og Süddeutsche Zeitung, som begge regnes som liberale aviser. Selv om Springerkonsernet er en av Europas ledende mediebedrifter, har avisen Die Welt gått med underskudd i mange år. Springerkonsernet har likevel valgt å finansiere driften av avisen gjennom de andre mer lønnsomme foretakene sine (ikke minst tabloiden Bild, Europas største avis), fordi selskapet har regnet det som viktig å ha en stor seriøs avis med politisk innflytelse. 
Die Welt var en av avisene som aksepterte den såkalte nye tyske rettskrivningen som ble innført for noen år siden. Dette ansees nå som en stragegisk feil, ettersom denne rettskrivningen ikke har slått an, og konkurrenten FAZ har tjent på å beholde tradisjonell rettskrivning.
Die Welt er en av de grunnleggende medlemmene av EDA-alliansen, som også består av Le Figaro, The Daily Telegraph og den spanske avisen ABC, og som samarbeider om redaksjonelt stoff.
Avisen Die Welt, sammen med tabloidutgaven DIE WELT kompakt, har et opplag på ca. 182 000.


== Sjefredaktører ==
Hans Zehrer
Herbert Kremp
Matthias Döpfner
Wolfram Weimer
Jan-Eric Peters


== Kjente journalister ==
Günther Zehm
Holger Zschäpitz
Armin Mohler
Ulrich Weinzierl
Konrad Adam
Michael Stürmer
Thomas Kielinger
Wolfgang Büscher
Carl Gustaf Ströhm
Ivan Denes


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Die Welts nettutgave
Frankfurter Allgemeine Zeitung

Frankfurter Allgemeine Zeitung (ofte forkortet til bare Frankfurter Allgemeine eller FAZ) er en liberal-konservativ tysk riksavis, som ved inngangen til 2018 utkom daglig i ca. 254 000 eksemplarer, hvorav internettutgaven utgjorde rundt 45 000 abonnementer. Den eies overveiende av den uavhengige FAZIT-Stiftung. Søndagsutgaven kalles Frankfurter Allgemeine Sonntagszeitung. 
Avisens redaksjonelle linje ligger politisk i sentrum, mot det liberal-konservative. Den redaksjonelle linje bestemmes ikke av sjefredaktøren, men av et kollegium bestående personer med det særtyske vervet «Herausgeber».
Frankfurter Allgemeine Zeitung utgis i «nordisk format» (534 x 377,5 millimeter), som er noe bredere og lavere enn fullformat (broadsheet).


== Historie ==
Avisen står i tradisjonen til Frankfurter Zeitung, grunnlagt i 1856 og nedlagt i 1943. Frankfurter Allgemeine Zeitung ble grunnlagt i 1949 av Erich Welter. FAZ overtok enkelte medarbeidere som tidligere hadde arbeidet i Frankfurter Zeitung, men hadde ingen juridisk forankring i denne avisen.
FAZ innførte den såkalte nye rettskrivningen 1. august 1999, men valgte et år senere å gå tilbake til den tradisjonelle rettskrivningen.


== Utgivere ==
Utgivere (Herausgeber) er pr. 2018 Werner D'Inka Jürgen Kaube, Berthold Kohler og Holger Steltzner. Blant tidligere utgivere er Frank Schirrmacher (1994-2014).


== Kjente medarbeidere ==
Marcel Reich-Ranicki
Christian Kracht
Patrick Bahners
Andreas Platthaus
Volker Reiche
Greser&Lenz
Karl Feldmeyer
Georg Paul Hefty


== Referanser ==


== Litteratur ==
Die Frankfurter Allgemeine: die Trutzburg der glücklichen Krieger wider den Zeitgeist. In: Spiegel Reporter 12/1999.
Alles über die Zeitung: Frankfurter Allgemeine, Zeitung für Deutschland. Frankfurt, 24. Aufl. 1998.
Hermannus Pfeiffer [Hrsg.], Die FAZ: Nachforschungen über ein Zentralorgan. 1988.


== Eksterne lenker ==
(de) Offisielt nettsted 
(en) Frankfurter Allgemeine Zeitung – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Piano

For filmen, se Piano (film)
Piano er et klaverinstrument med vertikalt plasserte strenger strukket i et stivt rammeverk. Strengene slås an av filtdekkede hammere som aktiveres når tangentene på klaviaturet trykkes ned. 
Flygelet er nært beslektet med pianoet, men i flyglene er strengene plassert horisontalt. Dette gjør at instrumentene kan bygges betydelig større og mer volumsterke, så i konsertsammenheng er det derfor nesten utelukkende flygler som benyttes. 
På engelsk har begge variantene «piano» i navnet: instrumenter med vertikalt plasserte strenger kalles upright piano og flygler for grand piano.


== Historikk ==
Den store forskjellen mellom barokkens cembalo og pianoet ligger i sistnevntes evne til å få fram forskjellige styrkegrader. Et av barokkens kjennetegn var den såkalte terrassedynamikken – en trappetrinn-vis forandring i tonestyrken. Dette var karakteristisk for både cembalo og orgel som var den tids viktigste klaviaturinstrumenter i Europa. Allerede før 1700 ble imidlertid terrassedynamikken ansett som en begrensning idet man ønsket muligheten for en mer gradvis og nyansert forandring av tonestyrken i likhet med for eksempel den menneskelige stemme. 
I 1698 konstruerte italieneren Bartolomeo Cristofori i Firenze et cembalo-formet instrument der strengene ikke ble knipset, men satt i svingninger fra undersiden ved hjelp av hammere festet over tastene. Cristofori kalte sitt nye instrument gravicèmbalo con piano e forte (bokstavelig cembalo med svak og sterk). Dette ble snart forkortet til pianoforte eller fortepiano som også ble den første betegnelsen i Norge.


== Se også ==
Virtuelt piano med tangentfrekvenser
Pianist


== Litteratur ==
Kjeldsberg, Peter Andreas (1985): Piano i Norge. «Et uundværligt Instrument».  C. Huitfeldt Forlag A.S., Oslo. ISBN 82-7003-060-0


== Eksterne lenker ==
Design og håndverk – Pianostemmer
Fotoarkiv med pianoer
The Metropolitan Museum sin nettside viet til Cristoforis piano
«DigitaltMuseum: Søk:  'piano'».