jkorsvik/nowiki_second_scrape_merged huggingface dataset:
Gobi: Djevelens skinn og ben

Gobi: Djevelens skinn og ben er en roman fra 1989 av Tor Åge Bringsværd og er den tredje av flere bøker (hittil fem) i romanserien med felles navnet Gobi. Romanen regnes som den mest kompliserte i serien og handler om ondskapens problem, bøddelens rolle og identitet.


== Handling ==
Et følge går gjennom Gobi-ørkenen. Blant de som er med, finner vi Ye Liu Chutsais sønn, Chu, og Wolfgang fra Godesbergs fiende, munken Eusebius. De jakter etter Wolfgang, som er sporløst forsvunnet. Samtidig må Eusebius fortelle en historie for Chu, som vil hevne seg på ham for Wolfgang, for å redde livet sitt. Eusebius forteller historiene om Volund Smed. Underveis stopper han og forteller om sitt livs historie: Hvordan det er å være sønn av en bøddel i Helsingør og hvordan han ble den munken vi kjenner. Mye av hans livshistorie er ikke ulikt Wolfgangs sin. I tillegg blir Eusebius hjemsøkt mange drømmer: drømmer om basilisker, om haner, om sin barndom, om sine barn og om ondskap.


== Tolkning ==
«Gobi: Djevelens skinn og ben» handler om Det ondes problem, bøddelens rolle og identitet og blir ofte tolket ut fra dette. Ondskapens problem blir betegnet som det onde i oss selv der man konfronteres og identifiseres med døden som vinner over nestekjærligheten. Om bøddelens rolle i samfunnet viser romanen den dobbelfunksjonen bøddelen har, den frastøtende og aksepterte funksjonen i samfunnet. Om identitet blir de dualistiske motsetninger ført samme innenfor mange grupper filosofert der forholdene mellom bøddel-offer, herre-tjener, forteller-tilhører og far-sønn blir illustrert. Romanen trekker dessuten en parallell til eventyrsamlingen Tusen og én natt, der munken Eusebius må fortelle historier for å leve. Med dette tolkes hva som får oss til å fortelle og hvorfor man blir fascinert av dette.


== I Norge ==
I Norge ble romanen første gang utgitt i 1989 på Gyldendal Norsk Forlag. Romanen ble dessuten nominert til Nordisk råds litteraturpris i 1990.


== Se også ==
Gobi (romanserie)


== Referanser ==
Rogalandsindeksen

Rogalandsindeksen er en indeks som ble etablert 1. juni 2006 av DnB NOR. Indeksen består kun av børsnoterte selskaper med hovedkontor i Rogaland. Og viser utviklingen for disse selskapene i forhold til andre selskaper på Oslo Børs.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Videopresentasjon av Rogalandsindeksen av DnB NOR Markets
DnB NOR med børsindeks – Stavanger Aftenblad
Rogalandsindeksen – Stavanger Aftenblad
Gobi: Min prins

Gobi: Min prins er en roman av Tor Åge Bringsværd og er den fjerde av flere bøker (hittil fem) i romanserien med felles navnet Gobi. Romanen tar for seg de samme motivene fra de tidligere romanene.


== Handling ==
I den fjerde boken om Wolfgang befinner han seg i byen Hangzhou der han venter på et skip ta han tilbake til Vesten. Mens han forgjeves venter på et skip, skriver han et brev/dagbok til han som forfølger ham. Så lenge han skriver, tror Wolfgang han vil være i live. Denne gangen forteller Wolfgang Chu om hans far, Ye Liu Chutsai (la hans navn stå skrevet i bambus og silke, som han sier), om tvileren Thomas og om Noa og den store syndefloden. Samtidig søker han trøst hos fra dyresamleren T'ai Po (som holder han fanget i byen), maleren Mu Ch'i og hos ravnen han fikk i gave fra T'ai Po.


== Tolkning ==
«Gobi: Min prins» handler om personen Djengis Khan (der spørsmålet om hva som får en personen til å ødelegg noe), om anti-idealer (der Ye Liu Chutsai står for fred og kultur i motsetning til resten av Djengis Khans rike), om tosidigheten (der man kan være to ting på en gang), om hvordan mennesket svikker (både seg selv og andre) for å redde sitt eget skinn og om menneskelig stolthet og verdighet kan redde det menneskelige for at det skal overleve.


== I Norge ==
I Norge ble romanen første gang utgitt i 1994 på Gyldendal Norsk Forlag. For romanen fikk han Riksmålsforbundets litteraturpris i 1994. 


== Se også ==
Gobi (romanserie)


== Eksterne lenker ==
Utgaven fra 1994 | 1996 hos Nasjonalbiblioteket.
Gobi: Baghdad

Gobi: Baghdad er en roman av Tor Åge Bringsværd og er den femte og siste i romanserien Gobi.  Romanen er blitt betraktet som en hyllest til håpet midt i det grusomme, til kunsten og underholdningen, og til barnas evne til lek og drøm.


== Handling ==
Gobi: Baghdad er den femte romanen i serien om den tyske gjøgleren Wolfgang av Godesberg. Denne gangen har han imidlertid ikke en like sentral rolle som i de tidligere bøkene. Hovedpersonen i denne romanen er tyven Rodrigo Jimenez fra Málaga, sønn av en treskjærer. Sammen med en eldre tyv ved navn Gino har han kommet seg til Bagdad. Her finner de ut at de har havnet på feil sted til feil tid.  Utenfor truer mongolene ledet av Djengis Khans sønnesønn, Hulegu, og krever at kalifen overgir seg og hyller Kha-Khan som den nye herskeren av Bagdad. I byen møter Rodrigo en stum europeer som tar vare på de fattige barna i byen. Denne mannen fascinerer ham. Alt dette skjer i løpet av januar og februar i år 1258.


== Tolkning ==
Gobi: Baghdad handler om det dualistiske motsetningsforholdet mellom nestekjærlighet og ondskap samt kontrastforholdet mellom den institusjonelle kirken og nestekjærligheten, om fellesskapet med våre medmennesker (der spørsmålet om «hva betyr jeg for andre enn meg selv?» er sentralt), om barnas og de svakes kår, råskapen og menneskenes brutalitet (der rottefangeren fra Hameln er barnas helt som redder barna ut av byen med de griske og gjerrige voksne). Romanen oppsummerer hele serien der budskapet har vært at man skal elske sin neste som seg selv, også i praktisk handling.


== I Norge ==
I Norge ble romanen første gang utgitt i 1997 på Gyldendal Norsk Forlag. 


== Se også ==
Gobi (romanserie)


== Eksterne lenker ==
Utgaven fra 1997 | 1998 hos Nasjonalbiblioteket.
Fyrstesuverenitetsprinsippet

Fyrstesuverenitetsprinsippet går ut på at suvereniteten i et land ligger hos herskeren (fyrsten/keiseren/kongen etc.). Styreformer som tradisjonelt kongedømme, keiserstyre og aristokrati m.fl. bygger alle implisitt på prinsippet om fyrstesuverenitet. Det omvendte av fyrstesuverenitetsprinsippet er folkesuverenitetsprinsippet. 
Prinsippet er begrunnet filosofisk og statsrettslig hos Jean Bodin og Thomas Hobbes i tidlig moderne tid. Klarest kom læren til uttrykk i absolutismen (eneveldet). 
Opplysningsfilosofer (som Rousseau) lanserte på tidlig 1700-tall folkesuverenitetsprinsippet, og det ble innført i den amerikanske og franske revolusjon. England er i en mellomstilling, ettersom landet formelt sett ikke har folke- men parlamentssuverenitet. 
Etter napoleonskrigene ønsket Europas fyrster å gjenskape «normale tider» og gjeninnførte fyrstesuverenitetsprinsippet dogmatisk i de fleste europeiske land. Men i ett etter ett land i det påfølgende hundreår ble folkesuverenitetsprinsippet innført ved stemmerettsutvidelser, forfatningsglidning eller revolusjoner.
Nils Morten Udgaard

Nils Morten Udgaard (født 16. april 1940 i Sauda) er en norsk statsviter, journalist, historiker og politiker (H).  Han var statssekretær ved Statsministerens kontor fra 1984 til 1986 og utenriksredaktør i Aftenposten fra 1995 til 2007. 
Udgaard tok artium i Porsgrunn og i 1958 og gjennomførte Forsvarets russiskkurs 1960-1961 og tok deretter cand. mag.-graden ved  Universitetet i Oslo. Han tok doktorgrad i International Relations ved London School of Economics and Political Science (LSE) i 1971. Doktorgradsavhandlingen, Great Power Politics and Norwegian Foreign Policy, ble utgitt på Universitetsforlaget i 1973. 
Udgaard startet sin journalistgjerning i Nationen i 1959. Han har innehatt stillinger som utenrikspolitisk kommentator, lederskribent for Aftenposten siden slutten av 1960-årene og har vært avisens utenlandskorrespondent, blant annet i Moskva, Bonn og London. I tiden som korrespondent i Moskva fikk han smuglet arkivet til Aleksandr Solsjenitsyn ut av Sovjetunionen. Udgaard har bak seg et omfattende utenrikspolitisk og historisk forfatterskap. Han har bidratt med en rekke skrifter om aktuelle utenriks- og sikkerhetspolitiske emner til Den norske atlanterhavskomité.
Fra 4. desember 1984 til 9. mai 1986 var Udgaard statssekretær for utenrikssaker ved Statsministerens kontor i Kåre Willochs regjering, som representant for Høyre. Udgaard er medlem av rådet for tankesmien Civita.
Udgaard ble i 1991 utnevnt til professor II i moderne europeisk historie ved Universitetet i Bergen, der han fram til 1997 var tilknyttet russo-sovjetiske studier.
Udgaard er tildelt Europabevegelsens pressepris og den tysk-norske Willy Brandt-prisen (2003).


== Bibilografi (utvalg) ==
Europas stille revolusjon, Oslo: Civita, 2004
med Håkan Nilsson: Norge og Norden i fremtidens Europa, Oslo: Schibsted
Great power politics and Norwegian foreign policy. A study of Norway's foreign relations November 1940-February 1948, Oslo: Universitetsforlaget, 1973


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Nils Morten Udgaard på Internet Movie Database 
(no) Nils Morten Udgaard hos Norsk senter for forskningsdata 
Minister of Culture and Church Affairs Valgerd Svarstad Haugland: Willy Brandt Prize 2003
«Verden er mer ordentlig enn mange tror», artikkel om Udgaard i Aftenposten 28. april 2007
Frederik VIII av Danmark

Frederik VIII (født 3. juni 1843 i København, død 14. mai 1912 i Hamburg, Tyskland) var konge av Danmark 1906 til 1912. Hans valgspråk var «Herren er min Hjælper».
Han var eldste sønn av Christian IX og Louise av Hessen. Frederik var den første danske tronarvingen som gikk på en ordinær skole i København. Senere ble han utdannet i det militære og studerte statsvitenskap i Oxford. Han hadde ingen politisk innflytelse i de årene han var tronarving.Han giftet seg 28. juli 1869 med prinsesse Lovisa, datter av kong Karl IV. Allerede som nygifte overtok kronprinsparet Charlottenlund slott som sommerbolig og flere av deres åtte barn ble født på slottet. Etter 43 år som kronprins ble Frederik konge da faren Christian IX døde.
I sine senere år var han svekket av hjertesykdom og han fikk kun seks år som konge. Han døde på Reeperbahn i Hamburg.


== Barn ==
Frederik og Lovisa fikk åtte barn; Christian, den senere Christian X av Danmark, Carl av Danmark, den senere Haakon VII av Norge, Louise av Danmark, gift med Fredrik av Schaumburg-Lippe, Harald av Danmark, gift med Helene av Slesvig-Holstein, Ingeborg av Danmark, svensk prinsesse, gift med Carl av Sverige, Thyra av Danmark, ugift, Gustav av Danmark, ugift og Dagmar av Danmark, gift med Jørgen Castenschiold.


== Utmerkelser ==
Blant Frederik VIIIs ordener var også Storkorset med kjede av St. Olavs Orden, tildelt 1862.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Frederik VIII of Denmark – kategori av bilder, video eller lyd på Commons
Halsnøytunnelen

Halsnøytunnelen er en undersjøisk veitunnel mellom fastlandet og Halsnøya i Kvinnherad kommune i Vestland. Den er en del av fylkesvei 500 og åpnet 8. mars 2008. Tunnelen er 4 120 meter lang og når 135,5 meter under havet.
Hele Halsnøysambandet består av tunnel og ny vei i dagen (totalt 6,3 km) mellom Sunde på fastlandet og Tofte på Halsnøya. Det var ferdig i mars 2008, og har kostet 427 millioner kroner. Tunnelen gir bedre kommunikasjon i Sunnhordlands-bassenget. For øyfolket åpnet Halsnøytunnelen forbindelsen til fastlandet og førte med seg muligheter for samarbeid og utveksling av kompetanse. Både kulturelle foretak og næringslivet fikk bedre arbeidsvilkår.
Det var bompengeinnkreving fram til 5. september 2019.Da Halsnøytunnelen ble åpnet, ble Sunde ferjekai nedlagt og sambandet Sunde-Ranavik-Skjersholmane ble forkortet til Ranavik–Skjersholmane.
Sunde ferjekai blir i dag brukt som opplagskai, hurtigbåtanløp og reservekai for Ranavik–Skjersholmane.


== Se også ==
Veitunneler i Norge
Undersjøiske veitunneler i Norge


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
Kart over Halsnøysambandet
Oslomarkas Fiskeadministrasjon

Oslomarkas Fiskeadministrasjon, eller OFA, ble stiftet i 1936 og driver fiskekultivering i Oslomarka. Administrasjonen ble til etter et initiativ fra Arbeidernes Jeger og Fiskeforning og Oslo Sportsfiskere for å gjøre fisket i Oslomarka mer tilgjengelig for allmennheten og for å samkjøre administrasjonen til lokale jeger- og fiskeforeninger med oppdrett og fiskeutsettinger. 
OFA administrerer kultiveringen av mer enn 400 vann og driver i tillegg organisering av krepsefiske for Oslo kommune samt har oppsyn med og kultivering av Akerselva. Administrasjonens inntektsgrunnlag er hovedsakelig basert på inntekter fra salg av fiskekort og krepsekort samt salg av egne publikasjoner. Den øvrige støtten kommer fra Oslo kommune.


== Eksterne lenker ==
OFA.no
Siri Lill Mannes

Siri Lill Mannes (født 29. juni 1970 i Vedavågen på Karmøy) er en journalist og programleder som jobbet i TV 2 fra 1992 til 2010. Fra 2010 har hun vært daglig leder i SpeakLab AS, som hun startet sammen med Arne Møller. I 2015 åpnet SpeakLab Presentation Training Institute i Bergen. Siri Lill Mannes har ledet konferanser i inn- og utland, blant annet åpningen av OECDs World Forum i Paris.
Mannes hadde erfaring fra lokalmedier, blant annet fra lokalradioen Radio102, før hun kom til TV 2 i 1992. Hun laget TV 2s første utenriksreportasje, fra sultkatastrofen i Somalia, til åpningssendingen, 5. september 1992.  Hun var også TV 2s første reporter med ansvar for å dekke Russland.  I 1995 begynte hun med å lede morgennyhetene, og fra 1999 ledet hun kveldssendingene. Hun sa opp sin stilling i kanalen i 2010 og ledet sin siste nyhetssending fredag 25. juni. Hun begrunnet oppsigelsen med at hun følte det var tid for å prøve noe nytt.Mannes har gjennomført Forsvarets russiskkurs ved Forsvarets etterretningshøgskole og snakker russisk. Hun tok senere hovedfag i historie ved Universitetet i Bergen. Hun har også studert statsvitenskap i USA.
Mannes ble tildelt Kringkastingsprisen for 2000. 
Hun har skrevet boken Livvakt i helvete – Aleksandr og krigen i Tsjetsjenia (ISBN 9788248906018, Kagge Forlag, 2003), og i mai 2010 utga hun kriminalromanen 66 grader nord.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Siri Lill Mannes – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Siri Lill Mannes på Internet Movie Database 
(no) Portrettintervju i Dagbladet (2004)
Loganbær

Loganbær (Rubus loganobaccus) er en krysning (hybrid) av bringebær og bjørnebær med en ganske skarp smak.
Bæret kom til ved en tilfeldighet mellom 1880–1881 i Santa Cruz i California (USA) da dommeren og hortikulturisten James Harvey Logan (1841–1928) gjorde forsøk med krysning av bær.
Loganbær egner seg godt til marmelader, saftkoking og vinproduksjon. Det går også an å spise bæret som det er, men smaken kan være litt for bitter for noen.
Krysser man loganbær med bjørnebær og bringebær, får man boysenbær. En annen, mer robust krysning mellom bringebær og bjørnebær er taybær.


== Eksterne lenker ==
(en) loganbær i Encyclopedia of Life 
(en) loganbær i Global Biodiversity Information Facility 
(no) loganbær hos Artsdatabanken 
(sv) loganbær hos Dyntaxa 
(en) loganbær hos ITIS 
(en) loganbær hos The International Plant Names Index 
(en) loganbær hos Tropicos 
(en) Kategori:Rubus loganobaccus – bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons 
(en) Rubus loganobaccus – galleri av bilder, video eller lyd på Wikimedia Commons
Iakob Tsurtaveli

Jacob Tsurtavi (georgisk: იაკობ ცურტაველი, Iakob Tsurtaveli) også kjent som Jacob prest (იაკობ ხუცესი, Iakob Khutsesi) var en religiøs forfatter og prest på 400-tallet i Tsurtavi i Georgia.
Nils Persson

Nils Persson (født 20. januar 1836 i Allerum i Skåne i Sverige, død 28. april 1916 i Helsingborg) var en svensk konsul, forretningsmann og politiker fra Helsingborg.


== Liv og virke ==


=== Bakgrunn ===
Nils Persson var sønn av rustholderen Per Jönsson og hans hustru Gunella Hallberg. startet sin yrkeskarriere som femtenåring i 1851, som bodbetjänt i butikken til sin onkel. 


=== Forretningsmann ===
I 1860 åpnet han sin egen butikk, hvor han blant annet importerte og solgte guano til bruk i kunstgjødsel. Driften gikk bra, og fra 1872 til 1875 drev han «Nils Perssons guano- o svafvelsyrefabrik» i Helsingborg. 
Fra 1875 var han direktør og styreformann for «Skånska superfosfat- o svafvelsyrefabrik AB» (nå en del av Kemira) samme sted. Til dette trengte han fosfat og svovelsyre. Fosforen fikk han i starten fra fossile dyreben, men han gikk snart over til å importere fosfor fra Florida og Nord-Afrika.


=== Virke i Norge ===
I 1887 startet han opp Sulitjelma Gruber AS i Norge, hvor han produserte svovelkis. Malmen i Sulitjelma var også rik på kobber, noe som gjorde at han i år 1900 var medstifter av Helsingborgs kopparverk AB i tilknytning til svovelsyrefabrikken. I Norge drev han også med jernmalm. 
I 1901 solgte han rettighetene sine i Dunderlandsdalen til Edison Ore-milling Syndicate Limited. Salgssummen skal ha vært på 3 millioner kroner, som dels ble overført i form av obligasjoner i selskapet. Persson skal ha blitt anmodet om å gå inn som Consulting Director i selskapet, som var eid av 55 interessenter, hvorav 52 engelskmenn. Edison Ore-milling Syndicate Ltd. hadde blitt opprettet for å utnytte en metode oppfunnet av Thomas Alva Edison. Den nye metoden bestod i å bearbeide jernmalmen med en elektromagnetisk separator, slik at man fikk utvunnet produktet jernslig, som man igjen brukte til å fremstille råjern og stål. Og i 1903 var det Persson som sammen med ingeniør Alfred Hasselbom oppdaget og skaffet seg rettighetene til malmforekomstene i Salangen i Troms.I 1906 solgte han sine rettigheter i Salangen til to tyske interessentselskaper. I 1907 startet Salangen Bergverksaktiebolag opp Salangsverket, som imidlertid ble nedlagt igjen i 1912 etter en kort, men hektisk driftsperiode.Persson ble av enkelte nordmenn kritisert for sin lønnsomme virksomhet i Norge. Ved kongelig resolusjon den 28. oktober 1907 fikk han og «Aktieselskabet Røstvangen» avslag på sin felles søknad om konsesjon til å erverve bergverksrettigheter i Rustvangfeltet i Hedmark, i samme område som Røstvangen gruver hadde blitt etablert i 1904.


== Konsulære verv ==
Fra 1875 til 1903 var Persson nederlandsk visekonsul.
Fra 1894 til 1911 var han tysk konsul i Helsingborg.


== Referanser ==
Menasseh Ben Israel

Menasseh Ben Israel (født 1604 på Madeira, død 20. november 1657 i Middelburg i Nederland) var en sefardisk rabbiner, forsker, skribent, diplomat, boktrykker og utgiver. Han var også grunnlegger av det første hebraiske boktrykkeriet i Amsterdam i 1626. 


== Biografi ==

Manoel Dias Soeyro, som var navnet han vokste opp med, ble født på Madeira i 1604, året etter at foreldrene hans flyktet fra Portugal på grunn av Inkvisisjonen. Familien flyttet til Nederland i 1610. Nederland var på denne tiden midt i åttiårskrigen (1568–1648) – en krig som i stor grad dreide seg om religiøst opprør. Familien kom dit under våpenhvilen som Frankrike og England hadde meglet fram i Haag.
Menasseh Ben Israel var en venn av Rembrandt.
Menasseh er særlig kjent for petisjonsbrevet sitt til Oliver Cromwell og Det britiske parlamentet for å gjøre om de tidligere engelske herskeres vedtak og la jødene flytte tilbake til England. Petisjonen førte fram, og det vokste gradvis fram en jødisk bosetning i Storbritannia fra da av.
Menasseh Ben Israel døde i Middelburg i Nederland høsten 1657, kort etter hjemkomsten fra England.


== Se også ==
Jødisk historie


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Menasseh Ben Israel – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Digital samling av bøker og brev i forbindelse med Menasseh Ben Israel
Einar Lundeby

Einar Johannes Lundeby (født 3. oktober 1914 i Spydeberg, død 7. mars 2011) var en norsk lingvist. Lundeby ble cand.philol. i 1940, og dr.philos. i 1966 med avhandlinga Overbestemt substantiv i norsk og de andre nordiske språk. Fra 1976 til 1978 var han dekanus ved Det historiske-filosofiske fakultet, og fra 1980 til 1987 var han medlem av Norsk språkråd. Lundeby vokste opp i Hobøl, og har skrevet om hobøldialekta i Hobølboka II fra 1994. Han har også skrevet boka Østfoldmål fra 1995, som handler om dialekter i Østfold.


== Referanser ==


== Litteratur ==
Lundeby, Einar, Østfoldmål, Gressvik : Østfold mållag, 1995. ISBN 82-993615-0-8
Don Juan Dracula

Don Juan Dracula er en norsk indiepopkvartett som består av Henrik «Francesco Dellamorte» Lysell (gitar og vokal), Henning Krane (keyboards), Thomas Dirk Lute (trommer og vokal) og Ola Magnair Eriksen (bass). De har en variert musikkstil med retroelementer fra 80-tallspop.


== Diskografi ==
New Sensation (2008)
Outakes, demos & oh my god what were we thinking (2005)
Young Debutantes II (2005)
Take Me Home (Singel) (2005)
Happy Boy EP (2003)
Sober (Singel) (2002)
Perfect Girl EP (2002)
Perfect Girl/Annoying Boy EP (2001)
A NRK Documentary (2000)
Black Balloons (2000)


== Eksterne lenker ==
(en) Don Juan Dracula på Discogs
Nøytralitetsvakt

Nøytralitetsvakt er nøytral militær tilstedeværelse for å sikre at nøytrale territorier ikke blir invadert eller brukt til et annet lands fordel, samt hindre at fiender kommer i strid på nøytrale territorier. En nøytralitetsvakt kan blant annet bli satt ut for å hindre at styrker passerer over nøytrale områder for å nå fienden, eller for å oppnå en fordelaktig posisjon i forhold til fienden. Samtidig er det nøytralitetsvaktens oppgave å gå imellom fiender om de begge oppholder seg på nøytrale områder, for slik å hindre strid.
Et kjent norsk eksempel hvor nøytralitetsvakter var involvert er Altmark-saken fra begynnelsen av andre verdenskrig (før Norge ble invadert).
Garth Ennis

Garth Ennis (født 16. januar 1970) er en nordirsk tegneserieskaper, mest kjent for tegneserien Predikanten, som han lagde sammen med Steve Dillon. Tegneseriene hans kjennetegnes ved at de er ekstremt voldelige, og med svart humor og mye banning. Ennis er manusforfatter, og tegner ikke selv.
Han startet sin karriere i 1989 med tegneserien Troubled Souls, deretter jobbet han med det britiske tegneseriebladet Crisis. I 1991 begynte han å jobbe med amerikanske tegneserier, da han tok over skrivingen av Hellblazer, som han skrev frem til 1994. Under arbeidet med Hellblazer møtte han Steve Dillon, som tegnet serien de to siste årene Ennis jobbet med den. 
De to lagde Predikanten, som gikk fra 1995 til 2000, og fikk meget gode kritikker. Den handler om en predikant som, bokstavelig talt, leter etter Gud, fordi han har sviktet sitt skaperverk. 
Mens han lagde Predikanten begynte han på Hitman også, som John McCrea tegnet. Den gikk over 60 nummer fra 1996 til 2001, og handlet om en leiemorder i Gotham City.


== Referanser ==


== Eksterne lenker ==
(en) Garth Ennis – kategori av bilder, video eller lyd på Commons 
(en) Garth Ennis på Internet Movie Database 
(en) Garth Ennis hos The Movie Database
Tlacotalpan

Tlacotalpan er en by og kommune i kystregionen i delstaten Veracruz, på Mexicos østkyst. Kommunens totalareal er på 646,51 km², og innbyggertallet lå i 2005 på 13 845. 
Kommunens to store vassdrag er Río San Juan og Río Tuxpan, som begge er sideelver til den større Papaloapanelva. 


== Sentrum ==
Byen Tlacotalpan ble grunnlagt som elvehavn langs Papaloapanelva midt på 1500-tallet. Den ble valgt som del av UNESCOS liste over verdensarven i 1998, og begrunnelsen var «den urbane planløsningen og arkitekturen i Tlacotalpan representerer en forening av spanske og karibiske tradisjoner av usedvanlig betydning og kvalitet. Dens enestående karakter ligger i bylandskapet av brede gater, beskjedne hus i en livlig blanding av stilarter og farger, samt de mange store trærne i det offentlige og private rom».